cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טראטופונאוס
מאובני דינוזאור זה התגלו במחצבים במדינת יוטה, ארצות הברית והתגלו בעיקר גולגולת עם כמה עצמות נוספות. בתחילה חשבו שגילו מספר עצמות אך התברר שהם שייכות לדינוזאורים אחרים. סוג זה כלל מין אחד - Teratophoneus curriei, על שם הפלאונטולוג האמריקאי פיליפ קורי.
משה אריה במברגר
קורות חייו
בשנת 1867 נישא לשרה אטלינגר בתו של רבי יעקב אטלינגר (עטלינגר). בשנת תרל"א נפטרה אשתו.
מרסל פרוסט
"בעקבות הזמן האבוד"
"בעקבות הזמן האבוד" הוא אחד מההישגים הגדולים של הספרות המערבית הבדיונית. מחזור זה של שבעה רומנים, הכוללים כ-3,200 עמודים ויותר מ-2,000 דמויות, הניעו את גרהם גרין לומר כי פרוסט היה "הנובליסט הגדול של המאה ה-20", ואת סומרסט מוהם לקרוא לו "יצירת הבדיון הגדולה ביותר עד היום". ביצירה זו הגיבור הראשי הוא הזיכרון האנושי, שבו הכול נשמר, מתעבד ומתפרש.
נקמת האבות
הרקע לכתיבת הספר
חרף ביקורות אלו, בי"ג בחשון תרפ"ד שלח יוסף קלוזנר, שהיה אז עורך כתב העת "השילוח", מכתב לשמי שבו הוא מבקש משמי ש"יואיל נא לכתוב סיפורים מחיי הספרדים והערבים, כי ברכה מרובה בציוריו המזרחיים". עוד באותה שנה החל שמי לכתוב סיפור חדש העוסק רק בעולמם של הערבים, סיפור שלימים יהפוך לנובלה "נקמת האבות". על פי הערה שהוסיף שמי כשיצא הספר לאור, את ההשראה לסיפור שאב ממקרה אמיתי שאירע בתחילת המאה ה-20 באחד ממסעות העלייה לרגל במהלך חגיגות נבי מוסא שבה נהרג נושא הדגל של המשלחת החברונית בעת מהומות שפרצו במהלך החגיגות, יחד עם שני תושבי חברון ומספר תושבי העיר שכם. במשך כתיבת הספר הראה שמי קטעים ממנו לחבריו. יהודה בורלא, שקודם לכן ביקר את שמי על שהתמקד באוכלוסיות ספציפיות, דווקא התרשם הפעם לחיוב, וכתב לדוד אבישר,
הספר כתיאור אותנטי של העולם הערבי
אך שקד ממשיך ומסביר שבמבט שני, הקטעים דווקא כן מתחברים אחד לשני באופן הנאמן לחוקים הפנימיים של העולם אותו שמי מתאר. בפרט, שקד מסביר את המהפך בנובלה כחלק מהותי להבנת צורת החשיבה של הדמויות המופיעות בו:
אביב העמים בגרמניה
המהפכות הגרמניות של 1848–1849 (בגרמנית: Deutsche Revolution 1848/1849), ששלב הפתיחה שלהן נקרא גם מהפכת מרץ (בגרמנית: Märzrevolution), היו בתחילה חלק ממהפכות 1848 שפרצו במדינות רבות באירופה. הייתה זו סדרה של הפגנות ומרידות מתואמות חלקית במדינות הקונפדרציה הגרמנית, כולל האימפריה האוסטרית. המהפכות, שהדגישו את הפאן-גרמניזם, הפגינו אי שביעות רצון עממית מהמבנה הפוליטי המסורתי, האוטוקרטי ברובו, של שלושים ותשע המדינות העצמאיות של הקונפדרציה שירשו את השטח הגרמני של האימפריה הרומית הקדושה לשעבר לאחר פירוקה כתוצאה מהמלחמות הנפוליאוניות. תהליך זה החל באמצע שנות ה-40 של המאה ה-19.
אוסטריה
ב-13 במרץ 1848, סטודנטים באוניברסיטה ערכו הפגנת רחוב גדולה בווינה, והיא סוקרה על ידי העיתונות ברחבי המדינות דוברות הגרמנית. בעקבות ההפגנות החשובות, אך קלות יחסית, נגד המאהבת המלכותית לולה מונטז בבוואריה ב-9 בפברואר 1848 (ראה להלן), התרחש המרד הגדול הראשון של 1848 בארצות גרמניה בווינה ב-13 במרץ 1848. הסטודנטים המפגינים בווינה היו רגועים והתעודדו על ידי הדרשה של אנטון פוסטר, כומר ליברלי, ביום ראשון, 12 במרץ 1848, בקפלה באוניברסיטה שלהם. הסטודנטים המפגינים דרשו חוקה ואספה מכוננת שנבחרה על ידי זכות בחירה כללית לגברים.
באדן
ב-27 בפברואר 1848, במנהיים, אספת נבחרים מבאדן קיבלה החלטה שדרשה מגילת זכויות. החלטות דומות התקבלו בווירטמברג, הסן-דרמשטאדט, נסאו ומדינות אחרות בגרמניה. התמיכה העממית החזקה להפתיע בתנועות אלו אילצה את השליטים להיכנע לרבים מה'מרצפורדרונגים' (דרישות מרץ) כמעט ללא התנגדות.
הפפאלץ
הדמוקרטים של הפפאלץ וברחבי גרמניה ראו בהתקוממות באדן-פפאלץ חלק מהמאבק הגרמני הרחב יותר לזכויות חוקתיות. פרנץ סיגל, לויטננט בצבא באדן, דמוקרט ותומך הממשלה הזמנית, פיתח תוכנית להגנה על התנועה הרפורמית בקרלסרוהה ובפפאלץ. הוא המליץ להשתמש בקורפוס של צבא באדן כדי להתקדם לעיירה הוהנצולרן ולהכריז על רפובליקת הוהנצולרן, ואז לצעוד לשטוטגרט. לאחר שהסית את שטוטגרט ואת מדינת וירטמברג שמסביב, הקורפוס הצבאי צעד לנירנברג והקים מחנה במדינת פרנקוניה. סיגל לא הצליח לתת דין וחשבון על ההתמודדות עם העיר הנפרדת פרנקפורט, ביתה של אספת פרנקפורט, כדי לבסס אופי כלל-גרמני למערכה הצבאית למען החוקה הגרמנית.
פרידריך אנגלס השתתף במרד בבאדן ובפפאלץ. ב-10 במאי 1848, הוא וקרל מרקס נסעו מקלן, גרמניה, כדי לצפות באירועי האזור. מ-1 ביוני 1848, אנגלס ומרקס הפכו לעורכי העיתון Neue Rheinische Zeitung. פחות משנה לאחר מכן, ב-19 במאי 1849, סגרו השלטונות הפרוסיים את העיתון בגלל תמיכתו ברפורמות חוקתיות.
פרוסיה
אספה לאומית מכוננת נבחרה ממדינות שונות בגרמניה בסוף אפריל ובתחילת מאי 1848 והתכנסה בפאולסקירכה בפרנקפורט אם מיין ב-18 במאי 1848. הצירים כללו 122 פקידי ממשל, 95 שופטים, 81 עורכי דין, 103 מורים, 17 יצרנים וסוחרים סיטונאיים, 15 רופאים ו-40 בעלי קרקעות. רוב חברי האספה היו ליברלים. הוא נודע בשם "פרלמנט הפרופסורים", שכן רבים מחבריו היו אקדמאים בנוסף לשאר האחריות שלהם. חבר אחד ממעמד הפועלים היה פולני, וכמו עמיתים מטירול, לא התייחסו אליו ברצינות.
החל מ-18 במאי 1848 פעלה אספת פרנקפורט למציאת דרכים לאיחוד מדינות גרמניה השונות וכתיבת חוקה. האספה לא הצליחה להעביר החלטות והתפזרה לוויכוח אינסופי.
ארץ הריין או פרוסיה הריינית
חברי הוועדה לבטיחות הציבור לא יכלו להסכים על תוכנית משותפת, שלא לדבר על לשלוט בקבוצות השונות שלקחו חלק במרד. מעמדות הפועלים שהתעוררו רדפו אחר מטרותיהם בנחישות חדה. כוחות סמי-צבאיים התארגנו לתמוך במרד. מנהיגים צבאיים של כוחות אלה כללו את אוגוסט ויליך ופליקס טרוצ'ינסקי וקפטן כריסטיאן צין. ב-17 עד 18 במאי 1849, קבוצה של פועלים ודמוקרטים מטריר ומהעיירות השכנות הסתערו על הארסנל בפרום כדי להשיג נשק עבור המורדים. פועלים מזולינגן הסתערו על הארסנל בגרפראת' והשיגו נשק ומחסניות עבור המורדים. פרידריך אנגלס היה פעיל במרד באלברפלד מ-11 במאי 1849 ועד סוף המרד. ב-10 במאי 1849 הוא היה בזולינגן ועשה את דרכו לעבר אלברפלד. הוא השיג שני מארזים של מחסניות מהארסנל בגרפראת ונשא אותם לאלברפלד.
האספה הלאומית בפרנקפורט
היו מעט פוליטיקאים מעשיים. ניתן לזהות כ-400 צירים במונחים של פלגים פוליטיים - בדרך כלל על שם מקומות המפגש שלהם:
עד מהרה החלו האירועים להשתלט על הדיונים. הנציג רוברט בלום נשלח לווינה על ידי עמיתיו הפוליטיים מהשמאל במשימת גילוי עובדות כדי לראות כיצד ממשלת אוסטריה מחזירה את ההישגים הליברליים בכוח צבאי. בלום השתתף בקרבות הרחוב, נעצר והוצא להורג ב-9 בנובמבר, למרות תביעתו לחסינות מפני העמדה לדין כחבר באספה הלאומית.
כישלון המהפכה
לאספת פרנקפורט לא היו סמכויות להעלות מיסים והיא הסתמכה לחלוטין על רצונם הטוב של המלכים. מכיוון שרבים מהחברים החזיקו בתפקידים מחוזיים משפיעים, חוסר הרצון שלהם לקרוא לרפורמות קיצוניות או לעצבן את מעסיקיהם גרם לכך שהם לא יכלו לגייס כספים לכוחות מזוינים, ולא לאכוף חוקים שהם עשויים להעביר. כמאה הרדיקלים, שסברו שיש צורך בהתקוממות מזוינת, איבדו עניין ועזבו את האספה כדי לנסות לגייס כוחות ברמה המקומית כדי לחולל מהפכה 'אמיתית'. בלי בירוקרטיה הם לא יכלו לגייס כסף.
ג'ספר ג'ונס
יצירותיו
צעדו פורץ הדרך של ג'ספר ג'ונס, שפילס את הדרך לבאים אחריו, היה להכין איקונוגרפיה פופולרית בציור, וכך לאפשר למערך אסוציאציות ידועות לספק את הצורך בנושא. למרות שהאקספרסיוניסטים האבסטרקטים בזו לעניין הנושא, בסופו של דבר יש לומר זאת, הם פשוט החליפו נושא. ג'ונס הפך את הנושא לנייטרלי, כך שמשהו כמו צבע טהור, הנצבע על פני השטח, יכול לדבר בעד עצמו. במשך עשרים השנים שלאחר שצייר את יצירתו "דגל", היוותה זו השראה לשימוש במסכי המשי של אנדי וורהול או הסביבה המוארת של רוברט אירווין.
בניגוד למושג של 'האמן הגיבור' המאצ'ואיסטי, שמשייכים לדמויות אקספרסיוניסטיות אבסטרקטיות, כמו ג'קסון פולוק ווילם דה קונינג, שציוריהם הם בקנה מידה מלא (כלומר כולם על גבי בד קנבס), נאו-דאדאיסטים כגון ג'ונס וראושנברג נדמה כי הם פחות מסתמכים בעבודותיהם על איכויות של קנה מידה ומחפשים במקום זאת ליצור משמעות אך ורק דרך השימוש בסמלים שגרתיים, ומלגלגים על האינדיבידואלי המקודש באקספרסיוניזם האבסטרקטי. ישנה גם סוגיה של סמלים הקיימים מחוץ לכל הקשר התייחסותי. דגלו של גונס, למשל, הוא בעיקרו אובייקט חזותי, המנותק מן ההקשרים הסמליים שלו, ומצומצם למהותו העצמית.
הדרשה
תוכן הסיפור
בחלקה השלישי של הדרשה מציין יודקה את המסקנה, העורכת הבדלה היסטורית בין ציונות לבין היהדות הגלותית (כולל זו של היישוב הישן בארץ ישראל): "אין הציונות והיהדות דבר אחד, אלא שני דברים שונים זה מזה, אולי גם שני דברים הסותרים זה את זה. בוודאי שני דברים הסותרים זה את זה! על־כל-פנים לא היינו הך. כשאדם אינו יכול להיות יהודי הוא נעשה ציוני. אינני מגזים... הציונות לא המשך, לא רפואה למכה. שטויות! היא עקירה והריסה, היא ההפך ממה שהיה", קיים קרע מובהק בין הציונות, הקוראת לגאולה-עצמית של העם לבין כל ההיסטוריה היהודית וספרותה, המשוקעות בהמתנה לביאת המשיח ובהישרדות. הציונות, לדעת יודקה, הולכת נגד רצון העם ונגד רוחו. היא פורצת דרך חדשה שחותרת כאוונגרד ("קומץ אנשים בראשה, גרעין של עם אחר") ליתירה חדשה בתכלית שלא נודעה כמוה בתולדות העם היהודי. מכאן המסקנה המטלטלת: "אני מאמין שארץ־ישראל זה כבר לא יהדות. כבר. אפילו עכשיו, כל־שכן לעתיד לבוא." הדוגמאות שהוא מבין הן תחיית הלשון העברית, עיברות השמות ויצירתה של היסטוריה חדשה של עם היושב בארצו, המנותקת מן ההיסטוריה של הגלות.
שמחת בית השואבה
מיקום החגיגות
לפי המשנה המיקום המרכזי של חגיגות שמחת בית השואבה נקבע בעזרת הנשים. האזור קרוי בשם זה שכן בו הייתה מותרת כניסה ושהייה של נשים, לעומת עזרת ישראל הפנימית, שבעיקרה מיועדת רק לגברים ה"טהורים" (להבדיל מגבר טמא שהכניסה לעזרה אסורה עליו). בשמחת בית השואבה נהגו להפריד בין הגברים לבין הנשים ב"עזרת הנשים".
RATP
משנת 2000, התפתחה החברה בצרפת ומחוצה לה בהפעלת רשת תחבורה וכיום היא החברה השישית בגודלה בעולם בתחום התובלה הגלובלית.
ייסוד רשת המטרו הפריזאית
ב-1 בינואר 1930 קלטה חברת CMP את חברת מסילות הברזל החשמליות צפון-דרום של פריז והפכה מחדש למפעיל הבלעדי של רשת המטרו בפריז. קווים A ו-B של חברת מסילות הברזל החשמליות צפון-דרום של פריז שולבו ברשת של CMP והתשתיות התאחדו.
הצמיחה בצרפת ומחוצה לה
בחודש ינואר 2002, חתמה RATP עם חברת בת לתחבורה של Caisse des Depots et Consignations בשם Transdev על הסכם שיתוף בפיתוחים בתחום התחבורה בצרפת ומחוצה לה. כחלק משיתוף הפעולה, RATP מחזיקה ב-25% ממניות Transdev. ו-Transdev מחזיקה 25% ממניות RATP צרפת שנהפך להיות RATP פיתוח ופעילויותיה מתרחבות לרחבי העולם.
ארמייה קריובה
מקורות
הגנרל ולדיסלב שיקורסקי אשר עמד בראש הממשלה הפולנית הגולה בפריז ולפני המלחמה נמנה עם האופוזיציה למשטר תנועת ה"סנאציה" ששלט בפולין, הורה ב-17 בנובמבר 1939 על הקמת Zwiazek Walki Zbrojnej (האיחוד למאבק מזוין) ובראשי תיבות ZWZ. ה־ZWZ התאחד עם ה־SZP, טוקז'בסקי הועמד בראש הארגון המאוחד בשטחים שנכבשו על ידי ברית המועצות ובראש הארגון בשטחי הכיבוש הגרמני הועמד הקולונל סטפן רובצקי, המכונה "גרוט" (ראש חץ). ב־1940 נתפס טוקרזבסקי על ידי הרוסים ונכלא, ורובצקי נותר כמפקדו היחיד של הארגון. בפברואר 1942 החל הארגון להיקרא "ארמייה קריובה" – צבא המולדת. רובצקי עמד בראש הארגון עד למאסרו בשנת 1943 ולאחר מכן פיקד על הארגון הגנרל טדאוש בור-קומורובסקי, עד למאסרו בעקבות כישלון מרד ורשה, בספטמבר 1944. מפקדו האחרון של הארגון היה ליאופולד אוקוליצקי.
נשק וציוד
האויב הגרמני ובעלי בריתו היו, לעומת ה־AK חמושים היטב בשפע של ציוד, ויכלו לסמוך על אספקה כמעט בלתי מוגבלת. כל יחידה של ה־AK שעמדה מול יחידה גרמנית, סבלה מנחיתות חומרית מובנית. דבר זה הגביל, בדרך הטבע, את טווח הפעולות שיכל ה־AK לתכנן.
מחתרת ז'גוטה
ב־1942 הוקמה בוורשה ארגון יהודי-פולני שכונה "מועצת עזרה ליהודים", או ז'גוטה. בשלב זה רוב היהודים כבר נרצחו. אך הארגון סייע למעט היהודים שנותרו בחיים בשלב זה להסתתר. בשלב מסויים ארגון זה הצטרף לארמיה קריובה. הארגון סייע להציל אלפי יהודים, בכלל זה 2500 ילדים. פעילות הארגון כללה מתן תמיכה כספית, זיוף מסמכים ועוד. עם זאת חבריו היו נתונים לסחטנות ונאלצו להסתיר את מעשיהם מהחברה הפולנית, שלא ראתה בעין יפה את הסיוע ליהודים.
תפקודי כבד
(Alkaline Phosphatase (ALP- קבוצת אנזימים שמבצעת הידרוליזה ב-pH בסיסי. אנזימים אלה נמצאים ב: כבד, עצמות, מעי, שליה, כליה וכדוריות לבנות. נוכחות אנזימים אלה בדם מקורה בכבד ובעצמות. מצבים בהם רמתם בדם עולה כוללים: (Gamma Glutamyl Transpeptidase (GGT- אנזים שנמצא ב: כבד, כליה, לבלב, טחול, לב ומח, ובניגוד ל-ALP לא נמצא בעצמות. רמתו בדם עולה באותם מצבים שתוארו בעליה של ALP. יתרונו של ה-GGT בכך שהוא יכול להעיד כי מקור העלייה ב-ALP הוא בכבד ולא בעצמות. תרופות כמו ברביטורטים, פניטואין ואלכוהול גורמים לעליה ביצור GGT. עם זאת, עליה ב-GGT לא מצביעה בהכרח על מחלת כבד.
ארמייה קריובה
היחסים עם ארגוני המחתרת בגטאות
לאחר קבלת הוראה מלונדון סיפקה הארמייה קריובה לארגון היהודי הלוחם עשרה רובים, שישים אקדחים וחמישים רימונים, שהיוו כעשרה אחוזים מן הנשק שהיה בידיו. לאחר שב-18 בינואר 1943, ערכו מורדים יהודים התקפה מפתיעה ומקצועית על חיילים גרמנים בתוך הגטו, התרשם רובצקי מביצועיהם של הלוחמים היהודים והורה לסייע להם במשלוח נוסף של רימונים, אקדחים, רובים וחומרי נפץ. כמו כן, מדריכים של ארמייה קראיובה לימדו נציגים של הארגון היהודי הלוחם להכין בקבוקי מולוטוב יעילים יותר.
במהלך המרד הפולני
ביומו הראשון של המרד, פרצה יחידה מיוחדת של ארמייה קראיובה למחנה הריכוז הקטן גנשובקה, שחררה את אסיריו היהודים, ואלו התנדבו להשתתף במרד לצד חבריהם הפולנים-קתולים.
אכזריות
אכזריות היא רִשְׁעוּת, זָדוֹן או אֲטִימוֹת. לעיתים אכזריות נובעת מסדיזם, שהוא הנאה מגרימת סבל לאחר ולעיתים היא נובעת מתוך אדישות לסבלו של האחר.
קובנט גארדן
קובנט גארדן (באנגלית: Covent Garden) היא כיכר קניות ובילוי המצויה בין רובע וסטמינסטר לרובע קמדן שבמרכז לונדון. במקום מופיעים אומני רחוב מדי יום ראשון, ובקיץ - גם בשאר ימות השבוע. כמו כן, בכיכר מספר חנויות ייחודיות המתמחות בתחומים שונים ומגוונים ויש אף אלו שיאמרו ביזאריים (כגון, חנות לאביזרים לבתי בובות, חנות עפיפונים וכדומה).
התקופה הרומית עד המאה ה-16
בעת ביטול המנזרים על ידי המלך הנרי השמיני החרים בית המלוכה את האדמות. הנרי השמיני החכיר את האדמה לג'ון ראסל, הרוזן הראשון מבדפורד שהיה ראש הצי הבריטי באותה עת. המלך אדוארד השישי נתן את שארית הגן לאדוארד סימור, דוכס סומרסט בשנת 1547, והוא בנה במקום את בית סאמרסט בצידו הדרומי של הסטרנד שנה מאוחר יותר. כאשר הוצא סימור להורג בגין בגידה בשנת 1552 הוחרם השטח על ידי בית המלוכה.
בספרות
השוק זכה לאזכור בסצנת הפתיחה של מחזהו של ג'ורג' ברנרד שו - "פיגמליון" בה פוגש פרופסור היגנס את אליזה דוליטל המוכרת פרחים בשוק.
הקולבר ריפור
השפעה על רשת האינטרנט
באחת מתוכניותיו בה עלה נושא ויקיפדיה, ביקש קולבר מהקהל לשנות את הערך של הפילים האפריקאים ולציין כי מספרם גדל פי שלושה. הרעיון הקומי מאחורי דרישה זו היא לשנות את המציאות על ידי השחתת ויקיפדיה. אכן, ויקיפדיה שונתה לפי הדרישה, ולאחר זמן מה שוחזרה. באופן מפתיע, עיתון מבוטסואנה דיווח לאחר כמה חודשים כי מספר הפילים במדינה עלה פלאים, וכי כעת הם בריבוי יתר. קולבר העלה את הדיווח הזה בתוכניתו כדי "להוכיח" את טענתו המוקדמת. טרם התקבלו עדויות ממקור מוסמך כי הנחת היסוד לפיה עבד קולבר נכונה אמפירית.
אנשים נורמלים (מיני-סדרה)
המיני-סדרה עלתה לשידור ברשת "BBC Three" בבריטניה ב-26 באפריל 2020, ולאחר מכן שודרה בהפצה שבועית ברשת "BBC One". באירלנד, המיני-סדרה עלתה לשידור ברשת "RTÉ One" באירלנד ב-28 באפריל 2020. בארצות הברית המיני-סדרה הופצה בשלמותה לצפיית בינג' בשירות הזרמת המדיה של "הולו" ב-29 באפריל 2020. בישראל, הסדרה עלתה לשידור כצפיית בינג' ברשתות "HOT" ו-"Yes" ב-23 במאי 2021.
תקציר העלילה
הרקע ליחסיהם והבדלי המעמדות בין השניים, יחד עם עובדת ההסכמה שבשתיקה מצדו של קונל למעשיהם של חבריו נגד מריאן, יוצרים מורכבויות ונקודות מחלוקת בין השניים עם התפתחות יחסיהם לכדי פרשת אהבים אינטימית אך גם אינטלקטואלית.
צילומים
צילומי המיני-סדרה החלו במחוז סלייגו ובדבלין במאי 2019.
מתתיהו רוטנברג
מתתיהו רוטנברג (כ"ג בתשרי ה'תרצ"א, אוקטובר 1930 - ז' בטבת ה'תשכ"ה, 30 בדצמבר 1965) היה מנהל "המרכז לחינוך דתי" של המזרחי והפועל המזרחי, והמזכ"ל הראשון של תנועת בני עקיבא.
הפיגועים באנקרה (2015)
הפיגועים באנקרה התרחשו ב-10 באוקטובר 2015, בשעה 10:04 על פי שעון טורקיה. שני מחבלים מתאבדים פוצצו את עצמם מחוץ לתחנת הרכבת המרכזית בעיר אנקרה שבטורקיה. בפיגועים נהרגו 102 איש ונפצעו 400. הפצצות התפוצצו במהלך עצרת מחאה נגד הסכסוך בין צבא טורקיה למפלגת הפועלים של כורדיסטן. ההתקפה הייתה הקטלנית ביותר מסוגה בהיסטוריה של טורקיה המודרנית, ראש ממשלת טורקיה, אהמט דבוטאולו, הכריז על שלושה ימי אבל לאומי.
קהילת יהודי קלוצ'ה
השואה
בגטו הותר לשני רופאים לטפל בחולים בתרופות שהביאו עימהם. מועצת היהודים, שהורכבה מנציגי הנפות, דאגה למזון ולחלוקתו בין המשפחות. הז'אנדארמים שהוצבו בגטו הצטיינו באכזריותם, והתושבים עמדו מנגד וליוו בתשועות את הובלתם של היהודים לתחנת הרכבת, ב-17 ביולי בדרכם לאושוויץ.
הקמת הגטו
המנגנון המינהלי ההונגרי נותר על כנו גם לאחר הכיבוש, והיהודים רוכזו בגטאות וגורשו על-פי צווים ותקנות של רשויות השלטון ההונגרי, המרכזי והמקומי. ב-12 במאי 1944 הורה ד"ר לסלו אנדרה (Laszlo Endre), סגן הממונה על המחוז, שהיה אנטישמי מושבע, להקים גטאות במחוזו, וב-21 במאי פרסם ראש העיר אישטוון לנטאי (Istvan Lantay) צו בדבר הקמת גטו בקלוצ'ה. ראש העיר הקצה לגטו 14 בתים לאורך שלושה רחובות. גטו נפרד, שהוקצו לו שלושה מחסנים, הוקם בקלוצ'ה ב-30 וב-31 במאי 1944, לשיכונם של יותר מ-450 יהודים מנפת קלוצ'ה ומנפת דונווצ'ה (Dunavecse).
על-פי צו ראש העיר מונתה מועצה יהודית של חמישה חברים; תחילה עמד בראשה עורך הדין מיקלוש לזר (Miklos Lazar), הנשיא האחרון של הקהילה היהודית המקומית, ואחריו – מטיאש וולף (Matyas Wolf). בכל אחד משני הגטאות היו מטבח ציבורי וחדר חולים. שני רופאים עבדו בגטאות, וחולים במצב קשה טופלו בבית החולים בעיר.
אחר המלחמה
חזרו כמה עשרות מעובדי הכפייה, שהצליחו לברוח ממחנותיהם בטרם נמסרו לאנשי ס"ס. החוזרים שיפצו את בית הכנסת וניקו את בית העלמין, ובעזרת כספי ה"ג'וינט" ארגנו חיי קהילה צנועים. גם פעילות ציונית נתארגנה. ב-1948 הוקם גל עד לזכר הקדושים, שחולל כעבור כמה חודשים בידי אלמונים. למרות האווירה האנטישמית, גדל מספר נישואי התערובת במקום. יהודים אחדים היגרו לארצות הברית או עלו לישראל.
קרן כהן חזון
ביוגרפיה
נשואה לשי חזון, מהנדס בניין ובעל תואר שני בניהול פיננסי, העובד כסמנכ"ל תפעול בתורפז. להם שני ילדים והם מתגוררים ברמת השרון.
מסע בין כוכבים: הדור הבא - דמויות
לור
"האח של דאטה", אנדרואיד בעל מוח פוזיטרוני כשל דאטה. בשונה מדאטה, ללור יש רגשות בזכות ובעיקר רגשות שליליים (כעס וזעם). כאשר לור משתלט על מאות אנשי בורג וגורם להם להפוך למשרתיו ולהתמרד בצי הכוכבים, דאטה הורג אותו בעזרת פייזר בעוצמת גבוהה ובכך גם משמיד את השבב אשר בעזרתו לור יכל להרגיש. לור ניסה להרוג את דאטה מספר פעמים בסדרה ואף התחזה אליו וגרם לצוות האנטרפרייז להאמין שהוא דאטה. בנוסף, לור אף הרג את יוצרו, דוקטור נוניין סונג, לאחר שגילה כי סונג מעדיף את דאטה על פניו ושהוא לא מוכן לשדרג לו את השבב אשר העניק לו את היכולת לחוש ברגשות מאחר שסונג הבין כי הוא אינו יציב ואלים מאוד.
לוקסנה טרוי
קו עלילה אחר סובב סביב קסטרה, אחותה הבכורה של דיאנה, אשר מתה בתאונה כשדיאנה הייתה תינוקת. זה גם מסביר מדוע לוקסנה מתייחסת אל דיאנה בשם החיבה "קטנה". כאשר לוקסנה נופלת לתרדמת, דיאנה יוצאת לחקור את עולם מחשבותיה של האם ומגלה את הזיכרונות המודחקים אודות קסטרה.
ולדימיר וואודסקי
קורות חייו
וואודסקי למד את השפה הצרפתית באופן עצמאי על מנת לקרוא טקסטים מתמטיים, ובהמשך חייו אף המשיך לחקור באותם נושאים.
יחסי יפן–קמבודיה
יחסי יפן–קמבודיה הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין ממלכת קמבודיה. יפן מיוצגת בקמבודיה בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבירת המדינה, פנום פן. קמבודיה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
סחר
בשנת 2006, הייצוא היפני לקמבודיה בשנת הוערך ב-14.0 מיליארד ין, ואילו הייצוא הקמבודי ליפן באותה השנה הוערך בכ-9.5 מיליארד ין. ההשקעה היפנית בקמבודיה כוללת את ייסוד הבנק המסחרי פנום פן, מיזם משותף של "יונדאי שווייץ" וקבוצת SBI היפנית.
הרפובליקה של ג'נובה
תחייה
עידנם של הבנקים הגנואזים החל עם פשיטת הרגל המדינית של פליפה השני, מלך ספרד ב-1557, שהכניסה את הבנקים הגרמנים לכאוס, וסיימה את שלטונם של בעלי ההון הספרדיים והפגריים. הבנקים הגנואזים סיפקו את המערכת ההבסבורגית המסורבלת כשסיפקו לה הכנסות בצורה מהימנה. כהחזר, הזרימו הספרדים בצורה פחות אמינה מטעני כסף אמריקאים, שהועברו מסביליה לג'נובה, כדי לספק הון להשקעות נוספות. הבנקאי הגנואזי, אמברוג'יו ספינולה, מרקיז דה לוס בלבסס, לדוגמה, הקים ופיקד בעצמו על צבא שלחם במרד ההולנדי במאה ה-17. דעיכתה של ספרד במאה ה-17 הביאה איתה דעיכה נוספת לג'נובה, ופשיטות הרגל התכופות בספרד, גרמו למעשה להשמדתם של רבים מבתי העסק הגנואזים.
סופה של הרפובליקה
ג'נובה המשיכה בדעיכתה האיטית במאה ה-18, וב-1768 אולצה, בעקבות מרד, למכור את קורסיקה לצרפת; על אף שהמשיכה לשגשג הרבה מעבר לוונציה, והמשיכה לתפקד כמרכז מסחר חשוב.
Rubber bridge
היסטוריה - שינויים בשיטת הניקוד
בעבר שיטת הניקוד הייתה שונה במעט. הקנס על לקיחות חסרות בכפל, לא פגיע, היה 100 על הלקיחה החסרה הראשונה ו-200 על כל לקיחה חסרה נוספת. השינוי בוצע עקב העובדה שהיה כדאי להקריב חוזה מול גראנד סלאם. גראנד סלאם פגיע שווה 1500 (בונוס סלאם) + 500 (בונוס משחק) + 210 (סדרת מייג'ור) = 2210. לעומת זאת, הפסד של 11 לקיחות, מוכפל, לא פגיע, היה 2100 - הקרבה רווחית.
טקטיקת המשחק
הטקטיקה ב-Rubber Bridge דומה יותר לטקטיקה הנדרשת בניקוד על פי IMP) International Match Point) מאשר לניקוד בשיטת Top-Bottom. המשמעויות העיקריות הן:
חוזה פריז (1947)
ועידת השלום בפריז שנערכה בין 29 ביולי ל-15 באוקטובר 1946 הביאה לניסוחו של חוזה פריז, אשר נחתם ב-10 בפברואר 1947. בחוזה זה העניקו בעלות הברית לחמש ממדינות הציר "המשניות" - איטליה, רומניה, הונגריה, בולגריה ופינלנד את הזכות לחדש את ריבונותן בתחום יחסיהן הבינלאומיים ולהציע את מועמדותן לחברות באומות המאוחדות. בחוזה נכללו הסדרים בדבר תשלומי פיצויים, התחייבות לשמירה על זכויות מיעוטים אתניים וזכויות הפרט; וכן שינויים טריטוריאליים שכללו את סיום שליטתה של איטליה במושבותיה באפריקה ושינויים בגבולות שבין הונגריה וצ'כוסלובקיה, רומניה והונגריה, ברית המועצות ורומניה, בולגריה ורומניה וברית המועצות ופינלנד. חמש המדינות התחייבו לפעול נגד הופעתם של ארגונים פשיסטיים בתחומן, או כל ארגון אחר, פוליטי, צבאי או צבאי למחצה, שמטרתו לפגוע בזכויות דמוקרטיות. עוד הוסכם כי אזרחי חמש המדינות לא יחויבו בתשלום פיצויים עבור נזקים בגין פעילות פרטיזנית לטובת בעלות הברית, וכי לא יועמדו לדין בגין מעשים אלה.
מרכז ידיעות קרב
שמאל|ממוזער|250px|מרכז ידיעות קרב ב[[סיירת (אונייה)|סיירת האמריקנית USS VINCENNES]] שמאל|ממוזער|220px|מרכז ידיעות קרב בספינה מדגם [[סער 5]]
לואי אלתוסר
אלתוסר נולד באלג'יר ולמד באקול נורמל סופרייר שבפריז, שם הפך לאחר שנים למורה נערץ לפילוסופיה. הוא היה דמות אקדמית בולטת בקרב המפלגה הקומוניסטית הצרפתית, ואחד התאורטיקנים המרקסיסטיים החשובים של המאה ה-20. בהגותו קרא תיגר על החשיבה המרקסיסטית האורתודוקסית, ושינה את הנחות היסוד שלה לגבי חברה, היסטוריה, אידאולוגיה, מדינה והסובייקט. אלתוסר נחשב לאחד התורמים המרכזיים למהפך הסטרוקטורליסטי שאירע בהגות הצרפתית בשנות ה-60, יחד עם קלוד לוי-שטראוס, ז'אק לאקאן ומישל פוקו, כתגובת נגד לזרם האקזיסטנציאליסטי.
נעוריו
אלתוסר נולד באלג'יריה הצרפתית, בעיר בירמנדראיס (Birmendreïs). הוא נקרא על שם דודו שנהרג במלחמת העולם הראשונה. לאחר מות אביו, עבר עם אמו ואחותו הצעירה למרסיי, שם עברו עליו שאר שנות ילדותו. ב-1937 הצטרף לתנועת הנוער הקתולית. הוא הצטיין בלימודיו והתקבל למוסד היוקרתי אקול נורמל סופרייר שברחוב אולם שבפריז. הוא גויס לצבא במלחמת העולם השנייה, ולאחר נפילת צרפת נכלא במחנה שבויים גרמני. שם פגש את ז'אק מרטן (Martin) והחל מעברו אל הקומוניזם. הוא נותר במחנה במשך שארית המלחמה, שלא כמו מרבית חבריו, שברחו כדי לחזור ולהילחם – דבר שייסר אותו אחר-כך.
לאחר מלחמת העולם
בחודשים מאי-יוני 1968, כשבפריז התחולל מרד הסטודנטים, היה אלתוסר בטיפול בשל התקף דיכאון, בקליניקה באזור פריז, ללא תקשורת עם החוץ. מאוחר יותר, למרות המעורבות של רבים מתלמידיו במאורעות, בחר לאמץ את הקו הרשמי של המפלגה הקומוניסטית הצרפתית, שתארה את הסטודנטים כקורבנות של שמאלנות "ילדותית", ואת האירועים כ"התקוממות אידאולוגית של המוני הנוער המחונך". כתוצאה מכך תקפו את אלתוסר לא מעט תומכים שלו בעבר. כתוצאה מהביקורת, תיקן כמה מעמדותיו, בטענה שכתביו המוקדמים כללו טעויות. בעבודותיו המאוחרות שינה באופן ניכר את כתיבתו.
הגותו
ספרו הראשון של אלתוסר בשביל מרקס מכיל את עיקרי הגותו. מטרתו של אלתוסר בספר היא ניסוח מחודש של הפילוסופיה המרקסיסטית. הספר מורכב משבעה מאמרים. במאמר על מרקס הצעיר משתמש אלתוסר במושג השאול מפילוסוף המדע גסטון בשלאר, כשהוא מאתר "שבר אפיסטמולוגי" רחב בין הכתיבה ה"הגליאנית והפוירבכית" של מרקס המוקדם ובין הטקסטים המרקסיסטיים המאוחרים יותר שלו. המאמר סתירות והיקבעות-יתר שואל את המונח היקבעות-יתר מהפסיכואנליזה, כדי להחליף את מושג ה"סתירה" במודל מורכב יותר של מצבים פוליטיים רבי-פנים (מושג שלו זיקה לתפיסת ההגמוניה שפיתח התאורטיקן המרקסיסט אנטוניו גראמשי). במאמר על הדיאלקטיקה המטריאליסטית מנסח אלתוסר את מה שהם מבחינתו עיקרי הפילוסופיה המרקסיסטית. המאמר מרקסיזם והומניזם הוא הצהרה נוקבת על האנטי-הומניזם שמצוי בתאוריה המרקסיסטית, וגינוי הניסיונות של מרקסיסטים שונים לקדם מושגים כגון "הפוטנציאל האנושי" או "יצורים-טיפוסיים" (Species-being), כפיתוחים של האידאולוגיה ה"הומניסטית" הבורגנית.
השבר האפיסטמולוגי
אלתוסר טען שהתאוריה המרקסיסטית לא הובנה באופן בסיסי ולא הוערכה כראוי. במשנתו גינה בחריפות מספר פרשנויות של כתביו של מרקס - היסטוריציזם, אידיאליזם, אקונומיזם - בטענה שהן נכשלו בכך שלא הבינו שעם "מדע ההיסטוריה" שלו, ההיסטוריה המטריאליסטית, כונן מרקס עמדה מהפכנית באשר לשינוי חברתי. טעויות אלו נבעו, לדעת אלתוסר, מההנחה שכל גוף העבודה של מרקס ניתן להבנה כמכלול קוהרנטי.
לואיזה אולדריץ'-בלייק
מותה ומורשתה
אוסף דיים לואיזה ברנדרית' אולדריץ'-בלייק ממוקם בארכיון המרכזי של בית החולים המלכותי החופשי. אנדרטה לזכרה הוצב בכיכר טוויסטוק, לונדון. הקריירה שלה צוינה בתערוכה בשנת 2015 שקשורה במיוחד לפועלה במלחמת העולם הראשונה, שם ביצעה ניתוחים בקו החזית ועודדה נשים אחרות להצטרף לתחום. היא השפיעה גם על משרד המלחמה כדי לאפשר לנשים להתגייס ולהיות חלק מהצוות הרפואי. בשנת 2019 במלאת 154 להולדתה היא זכתה להוכרה וציון מיוחד על ידי Google בבריטניה, אירלנד, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, ישראל, בולגריה, שוודיה, דנמרק, אסטוניה ואיסלנד.
קרב פורטלנד
מהלך הקרב
בפברואר 1653 יצא תת-אדמירל ההולנדי מרטן טרומפ (Maarten Tromp) ללוות שיירה בת 152 ספינות סוחר שהמתינה לו ליד לנדס-אנד (Land’s End) (הכף הדרום-מערבי של אנגליה). אלוף הימים (General-at-Sea) הבריטי רוברט בלייק ארב לו בראש 80 אוניות קרב, שהיו מחולקות לשלוש פלגות: אדומה, כחולה ולבנה.
תוצאות הקרב
מבחינה טקטית הקרב נגמר בניצחון אנגלי, אולם מבחינה אסטרטגית הולנד הצליחה במשימתה והיא העברת שיירת אוניות הסחר ליעדן (באותם זמנים, היה זה אך טבעי שחלק מהאוניות יאבדו תוך כדי הפלגתן, לכן האבדות שהסבו האנגלים, נראו או התקבלו כחלק 'טבעי' מהמשימה.) ואכן שני הצדדים טענו לניצחון. אם כי ההולנדים טענו בחלקם לנוכח התוצאות המביכות, שהייתה זו "מפלה מרהיבה". גם האנגלים נאלצו להודות, בינם לבין עצמם, שלמזל היה חלק גדול בניצחונם ולכן יש לגבש תורת לחימה שתתאים, לזירה הימית ולא תהווה בבואה ימית ללוחמה יבשתית.
ישו (יהדות)
אזכוריו של 'ישו' בספרות התלמודית
המומחים התומכים בזיהוי המסורתי בין הדמויות, טוענים שההבדלים האלה הם רק אנכרוניזמים בתלמוד ובתוספתא, ובכל אופן מפרשים את האזכורים כמתייחסים לישוע באופן בלתי תלוי בבשורות. הרפורד למשל טוען שמחברי התלמוד והתוספתא הכירו את האמת לגבי ישוע רק באופן מעורפל, ושהם המציאו סיפורים כדי לגנותו, תוך זילזול בכרונולוגיה. קלוזנר מבדיל בין החומר המרכזי שבסיפורים, שלדעתו איננו מתייחס לישוע, לבין השימוש בשם "ישו", המהווה תוספת ללא בסיס במציאות שמטרתה לקשר את הסיפורים אליו. אחרים מתייחסים לבעיה בגישה ספקנית. לדוגמה דניס מקינזי (Dennis McKinsey) ופרנק זינדלר (Frank Zindler) כותבים שההבדלים מראים שישוע לא היה דמות מוגדרת היטב בהיסטוריוגרפיה, וטוענים שהמסורת היהודית לא הכירה בו. כמו יוסף קלוזנר, אף הם מפרשים את הסיפורים כאגדות פיקטיביות המערבבות את ישוע עם אנשים אחרים. בעוד שקלוזנר חושב שהשם "ישו" הוא תוספת אשר כוונתה בלי ספק לישוע, מק'קנסי מצביע על האפשרות שבמקרים מסוימים הכוונה המקורית הייתה לישו אחר, ורק בדיעבד לא פורשה כך. אכן, כבר רבנו תם, רמב"ן ור' יחיאל מפריז, ר' יחיאל היילפרין ור' יעקב עמדין, טענו כי הסיפור התלמודי על ישו, תלמידו של יהושע בן פרחיה, לא יכול להיות מכוון לישוע הנוצרי. לעומתם, אברהם אבן דאוד סבר כי הסיפורים על ישוע בבשורות מבוססים על אותו ה"ישו" המתואר בתלמוד, אבל הבשורות טועות לגביו.
האזכורים הראשונים לישו
האזכורים לישו בתלמוד נמצאים רק בדפוסי התלמוד מלפני 1554, אז הורה האפיפיור יוליוס השלישי לסלק מהתלמוד ומכתבים יהודיים אחרים את כל האזכורים האלה מכיוון שהם נחשבו כעלבון. אזכורים אלה נמצאים רק בגרסה הבלתי מצונזרת של התלמוד כגון ש"ס ונציה או של התוספתא.
תוספתא
בתוספתא חולין נמצאים שני סיפורים על תלמיד של ישו:
קשר עם ישו הנוצרי
האגיפטולוג ג'רלד מאסי טען כי בן פנדירא היה איש אמיתי שחי במאה השנייה לפני הספירה, ושהסיפורים על ישו מבוססים עליו. מאסי כתב:
תלמידיו של ישו
פרופ' יוסף קלוזנר, העמיד זיהוי היסטורי לחמשת התלמידים המוזכרים בברייתא, וכך כתב:
סיפורי תולדות ישו של ימי הביניים
"תולדות ישו" הוא שם של כמה כתבי יד מימי הביניים. הם כוללים אגדות וסיפורים עממיים לגבי "ישו". כתבי יד אלה אינם נחשבים חלק מהספרות הרבנית ואינם נחשבים קנוניים או בעלי סמכות כלשהי.
הסיפור מסביר בהתחלה שמרים הייתה ממשפחה טובה. בסיפור, היא מתחתנת עם איש צדיק, בן דוד המלך, אבל אונס אותה שכן בשם יוסף פנדרא. בעקבות זה, בעלה עוזב אותה והיא צריכה לגדל את הילד לבדה. בנה, ישו, מתואר כילד מאוד אינטליגנטי וחכם, אבל גם חוצפן. הוא מסרב לכרוע ולכסות ראש לפני הסנהדרין. לישו כוחות על-טבעיים שהוא קיבל כשכתב את השם המפורש על פתק שהוא הטמין בבשרו. חכם בשם יהודה (הוא יהודה איש קריות) משתמש גם הוא בשם המפורש כדי להיאבק עם ישו, ובסוף לוקח מישו את הפתק. מביאים את ישו לפני המלכה (שלומציון אשת אלכסנדר ינאי או הלני המלכה) ותולים אותו על עץ. צרות באות על היהודים בגלל תלמידיו של ישו, עד ששמעון כיפא מפייס אותם.
הסיפורים בתולדות ישו על הריגתו לא רק דומים לדיווחים שבבשורות אלא אפילו נותנים יותר פרטים בדברים מסוימים. פרנק זינדלר טוען שזה מראה אינטראקציה בין הסיפור המתפתח של ישו לבין הדיווחים הנוצריים לפני שהבשורות הגיעו לצורתן הסופית.
ביקורת על זיהוי ישו כישוע
ביקורת על הזיהוי של ישו כישוע ממוקדת בהבדלים הגדולים בין האזכורים לישו ולבן סטדא בתלמוד לבין הסיפורים על ישוע בברית החדשה. הרדיפות בזמן אלכסנדר ינאי שהוזכרו בתלמוד התרחשו בסביבות 87 לפנה"ס, ולכן האירועים בסיפור היו צריכים להתרחש בערך 100 שנה לפני ישוע. במקביל, ה"ישו" שלימד את יעקב מסכניא, היה צריך לחיות בערך 100 שנה אחרי ישוע. התקופה של 40 יום שהקדימה את הריגת ישוע לא נמצאת בברית החדשה, ובה ישוע לא היה "קרוב למלכות". בנוסף, ישוע נצלב ולא נסקל, בירושלים ולא בלוד. ישוע שבבשורות לא "הקדיח תבשילו", וה"ישו" שכן עשה זאת מייצג בשולחן ערוך את מנשה מלך יהודה. ישוע שבבשורות לא שרט את בשרו, ולא נתפס על ידי עדים "כמונים". יתר על כן, הציטוטים מכתב היד של פירנצה ומכתבי יד אחרים, התומכים בזיהוי של שתי הדמויות הם הערות שנוספו מאות שנים אחרי חתימת התלמוד.
נטען שיש קשיים פונטיים משמעותיים בתאוריה ש"פנדרא" בא מ-"parthenos". יתר על כן, עד כמה שידוע, ישוע לא כונה "בן פרתנוס" או בתואר דומה לזה, ולכן, טוענים המבקרים, שקשה לקבל את התאוריה שמדובר במשחק מילים. ולגבי שמות תלמידי ישו, נטען שהצורה העברית המקובלת של "Thaddaeus" היא "תדי" ולא "תודה", ושרוב הבלשנים לא היו מקבלים את הזיהוי של יוחנן ואנדראס עם "בוני" ו"נצר".
אליהו משה פאניז'יל
ערוב ימיו
הרב פנאיז'יל נפטר בכ"ט בטבת ה'תרע"ט.
דוכסות ברג
המהפכה הצרפתית, הדוכסות הגדולה של ברג
בשנת 1809, שנה לאחר קידומו של מירא מהדוכס הגדול מברג למלך נאפולי, אחיינו הצעיר של נפוליאון, הנסיך נפוליאון לואי בונפרטה (1804–1831, בנו הבכור של אחיו של נפוליאון לואי בונפרטה, מלך הולנד) הפך לדוכס הגדול של ברג; פקידים צרפתים ניהלו את השטח בשם הילד. קיומה הקצר של הדוכסות הגדולה הגיע לסיומו עם תבוסתו של נפוליאון ב-1813 והסדרי השלום שבאו לאחר מכן.
סמל
הסמל ההיסטורי של ברג מראה אריה אדום עם זנב כפול וכתר כחול, לשון וטפרים. אריה זה מקורו בשלטו של הדוכס מלימבורג שכן התואר ברג במאה ה-13 עבר לשושלת לימבורג.
אוסמוזה הפוכה
ממברנה המשמשת לאוסמוזה הפוכה אינה נקבובית. הסינון נעשה בשכבה בעלת עובי מיקרוסקופי של פולימר דחוס. הממברנה עשויה בדרך כלל פוליאמיד או פוליסולפון, אך בשנת 2020 פותחה ממברנה העשויה פוליאסטר. יתרונה הוא בכך שבניגוד לשני החומרים הראשונים, היא אינה נפגעת מכלור בריכוז גבוה המשמש לחיטוי המים מחיידקים (הכלור משמש לקטילת חיידקים שעלולים ליצור שכבת ביופילם על פני הממברנה אשר סותמת אותה ופוגעת ביעילותה). במרבית המקרים בנויה הממברנה כך שרק מים יעברו דרכה. המים מצטרפים לפולימר הממברנה ועוברים בדיפוזיה לצידה השני. התהליך דורש הפעלת לחץ גבוה על התמיסה בעלת ריכוז המומסים הגבוה, בדרך כלל 2–14 בר למים מתוקים ומים בעלי מליחות ביניים ו 40–70 בר למי ים. במתקן אוסמוזה הפוכה עם מי ים ומים מתוקים נוצר לחץ אוסמוטי של כ 27 בר שיש להתגבר עליו.
התפלת מים
במתקני התפלה בטכנולוגיה זו מקובל לבצע הכנת המים על ידי תהליך אולטראפילטרציה.
המעשייה על פיליס ואריסטו
מקורות המעשייה
המעשייה מוזכרת גם בספרו של רבי יצחק דמן עכו בספרו מאירת עיניים, בפרשת וישלח תוך שהוא מאריך בגנות הפילוסופיה, הוא מביא את האגדה כפי ששמע מפי רבו, רבי שלמה הצרפתי.
ימי הביניים
סיפורה של פיליס הדומינטריקס, שהפכה את הפילוסוף המפורסם לשוטה הכנוע לה, הפך לפופולרי ברחבי אירופה בימי הביניים. יצירות אקוומניל - כדים בצורות של דמויות אנושיות או דמויות אחרות, המתארים את פיליס ואריסטו, נפוצו בתקופה. הסיפור היה מתואר בעוד מגוון של יצירות, כולל סלעים, שנהב, פליז, שטיחים ותחריטים.
גביע התערוכה הבינלאומית בגלאזגו
גביע התערוכה הבינלאומית בגלאזגו (באנגלית: Glasgow International Exhibition Cup) היה טורניר כדורגל שאורגן בשנת 1901 כחלק מהתערוכה הבינלאומית השנייה בגלאזגו, סקוטלנד. הזוכה המקורית בגביע הייתה גלאזגו ריינג'רס, שניצחה את סלטיק במשחק הגמר.
היסטוריה של פרו
הווארי
הווארי בנו מערכת כבישים ענפה שהקלה עליהם את השליטה ברחבי האימפריה שייסדו. משערים כי מערכת דרכים זו הייתה הבסיס למערכת הדרכים המתקדמת יותר שבנו בני האינקה טרם בוא הספרדים.
אורי ניסן גנסין
קורות חייו
אורי ניסן גנסין נולד בסְטָארוֹדוּבּ (Стародуб), בפלך צ'רניגוב שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום במחוז בריאנסק של הפדרציה הרוסית) בשנת 1879. אחיו הצעיר מנחם גנסין היה שחקן תיאטרון, ממייסדי "הבימה". גדל בעיר פוצ'פ (По́чеп), שם היה אביו, הרב יהושע נתן, ראש הישיבה. גם אורי ניסן למד באותה הישיבה, ושם גם הכיר את חברו לספסל הלימודים יוסף חיים ברנר, שהפך לידיד נפשו. (לימים, כשנה לאחר מותו של גנסין, קרא ברנר לבנו אורי ניסן.) בתקופת לימודיהם בישיבה ערכו השניים יחדיו את עיתון הישיבה שייסדו, "הקוף". בעיתון זה פרסמו יצירות פרי עטם, כמו שירים, מאמרים ופיליטונים. מאמרו הראשון של גנסין הודפס בעיתון "המליץ", כשהיה בן 15 שנים בלבד. נחום סוקולוב, עורך עיתון הצפירה הפופולרי, התרשם מכתיבתו של הנער הצעיר והזמין אותו לוורשה להשתתף בעיתונו. ב-1900 פרסם גנסין את שירו "מתן תורה" ב"הצפירה" והמשיך לפרסם יצירות רבות בעילום שם, כולל תרגומים. לאחר מכן עבר להוצאת תושייה, שם תרגם "ספורים וציורים" של מ. ספקטור, השתתף גם ב"הדור", ב"השבוע", ב"ספר השנה" (מאסף ספרותי של "הצפירה") וכדומה. מאוחר יותר, בשנת 1904, פרסמה תושייה קובץ סיפורים שלו בשם "צללי החיים".
מערכת היחסים המורכבת והמפותלת בין גנסין לברנר, שהיו שונים מאד באישיותם ובכתיבתם, נדונה במחקרים שונים.
סיפורו האחרון של גנסין, "אצל" פורסם לאחר מותו, אבל הקוראים התקשו להתמודד עם סגנון זה של עלילה מועטת וריבוי תיאורים. מלחמת העולם הראשונה שפרצה זמן קצר לאחר מכן, תרמה לעיסוק המועט ביצירתו. אבל שמו של גנסין ויצירתו צפים ועולים מדי פעם אצל הקוראים שנמשכים לקסם המיוחד של דמותו וסיפוריו, והביקורת עוסקת בו לעיתים.
נסיכות שאומבורג-ליפה
לאחר מכן
כאשר הנסיכות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1946, שאז מוזגה לתוך מדינת סקסוניה התחתונה.
הפארק הלאומי גליישר
היסטוריה
חברת מסילת הרכבת הצפונית, בניהולו של לואיס ו. היל, בנתה ב-1910 מספר מלונות ובקתות קיט (chalet) ברחבי הפארק על מנת לקדם את התיירות. בניינים אלו, שנבנו והופעלו על ידי חברת בת בשם "חברת פארק גליישר", עוצבו בהשראת אדריכלות שווייצרית כחלק מתוכניתו של היל להפוך את גליישר ל"שווייץ של אמריקה". הנופשים שהגיעו לפארק עסקו ברכיבה על סוסים בנתיבים שבין בתי האירוח או במסלול הכרכרות לעבר אזור "מני גליישר" שבחלק הצפוני ביותר של הפארק.
ניהול הפארק
התקציב השנתי של הפארק עמד על 11,885,000 דולר בשנת 2006. רוב התקציב מיועד להעסקתו של צוות עובדים מצומצם ולשיפוצים דחופים בתשתיות. כ-60% מהעובדים מועסקים עונתית, בחודשי הקיץ בלבד. חמישית מתקציבו השנתי של הפארק מגיעה מגביית דמי כניסה ודמי שימוש במתקני המחנאות, ויתרת התקציב מקורה במסים פדרליים, מענקים ותרומות. לפי דו"ח שהוגש לבית הנבחרים ב-1999 נדרשות במקום עבודות תחזוקה דחויות, לא כולל תיקונים בכבישים ובמלונות, בהיקף של 77 מיליון דולר. שיפוץ חמשת המלונות בפארק לעמידה בתקני בטיחות אש עדכניים עשוי להגיע לכדי 135 מיליון דולר נוספים.
אקלים
איכות האוויר והמים שבפארק נחשבת לגבוהה מאוד. בקרבת הפארק אין ריכוזי אוכלוסייה גדולים, וההשפעות התעשייתיות מצטמצמות למינימום בגלל נדירותם של מפעלים וגורמים מזהמים אחרים. אולם האגמים העקרים והקרים הפזורים ברחבי הפארק מזדהמים בקלות בחומרים מזהמים הנישאים באוויר ומגיעים אליהם ברדת גשם או שלג, ועדויות למזהמים אלו נמצאו במימי הפארק. רמת הזיהום הנוכחית נחשבת לזניחה, ודירוג איכות המים במאגרי המים שבפארק הוא A-1 (הדירוג הגבוה ביותר הניתן על ידי מדינת מונטנה).
מארי מקאליס
רקע משפחתי וביוגרפי
היא למדה בתיכון סנט דומיניק ואחר כך באוניברסיטת קווינז (Queen's University) בבלפסט, לאחר מכן בטריניטי קולג' בדבלין. בשנת 1974 נקראה לכהן בלשכת עורכי הדין הצפון אירלנד ובו זמנית היא חברה בלשכת עורכי הדין ברפובליקה של אירלנד. בשנת 1975 מונתה לפרופסור בקתדרה על שם רייד למשפט פלילי, קרימינולוגיה ופנולוגיה בטריניטי קולג' שם החליפה את מרי רובינסון כפי שיקרה גם 20 שנה מאוחר יותר בתפקיד הנשיאה.
ב-9 במרץ 1976 נישאה למרטין מקאליס, רופא שיניים. לזוג נולדו 3 ילדים: בת ושני בנים תאומים. ב-1981 חזרה ללמד בקתדרת רייד ובו זמנית עבדה ארבע שנים נוספות במשרה חלקית ברשות השידור RTÉ. ב-1987 חזרה לאוניברסיטת קווינז כמנהלת המכון ללימודי משפט. באותה השנה ניסתה ללא הצלחה להיבחר לפרלמנט מטעם מפלגת פיאנה פול.
נשיאותה
יריביה בבחירות לנשיאות בשנת 1997 היו מארי באנוטי ממפלגת פיין גייל, אדי רוש ממפלגת הלייבור האירית ושני מועמדים עצמאיים - דנה רוזמרי סקאלון ודרק נאלי.
במרץ 1998 הודיעה שהיא תחגוג רשמית לא רק את 17 במרץ, יום פטריק הקדוש, אלא גם את החג החשוב של הפרוטסטנטים מאולסטר, 12 ביולי, יום הקרב באוגרים מ-1698. עוררה עליה בקורת מסוימת מחוגים של בכירי הכנסייה הקתולית האירית כשקיבלה את היין ואת הלחם הקדוש בקתדרלה האנגליקנית של דבלין.
ב-27 בינואר בטקס למלאת שישים שנה לשחרור מחנה ההשמדה אושוויץ עוררה מחלוקת כאשר השוותה בין הדרך בה התחנכו הילדים הפרוטסטנטים בצפון אירלנד לשנאת הקתולים לאופן שהילדים אירופים לומדו דורות אחרי דורות לשנוא את היהודים.
איב יובולדיו
קריירה בינלאומית
ב-9 באפריל 1995, יובולדיו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בניצחון 0-1 נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 1996. ב-29 בינואר 2002, יובולדיו הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1-3 נגד במסגרת גביע אפריקה לאומות 2002.
סמל אל סלוודור
במרכז הסמל נמצא משולש בו רואים חמישה הרי געש עולים מתוך הים. חמשת הרי געש אלה מסמלים את חמש מדינות איחוד הפרובינציות של מרכז אמריקה. מעל הרי הגעש מצוי כובע אדום וסביבו שמש זורחת והתאריך - 15 בספטמבר 1821 - יום העצמאות של אל סלוודור.
ישו כוכב עליון (מחזמר)
בשנת 1997 הועלתה בלונדון הפקה מחודשת של המחזמר ובעקבותיה הועלתה גרסה חדשה בברודוויי שאף צולמה והופצה בגרסת DVD. עד עצם היום הזה, "ישו כוכב עליון" הוא אחד ממחזות הזמר הפופולריים ביותר בקרב בתי ספר למשחק המעלים הפקות נסיוניות שלו.
אהוד בן עזר
ביוגרפיה
בן עזר כותב שירה, פרוזה, סיפורי מסע, ספרי הדרכה לכתיבה יוצרת, כתב מאות מאמרי ביקורת, רשימות, ראיונות, מחקרים בתחומי הספרות וערך למעלה מ-70 ספרים, בחלק מהם שימש סופר צללים.
שמואל בן יוסף
ביוגרפיה
בשנת תמ"א הוציא לאור את פירושו על השולחן ערוך. בהקדמה לספר כתב שרוצה להוציא עוד ספר שכתב שנקרא: 'טירת כסף':
זבל
שימור זבל המשק
ישנן שלוש שיטות עיקריות לשימור הזבל על מנת למזער ככל האפשר הפסדים אלו.
דשונת
הדשונת היא זבל חסכוני, מועיל לאיכות הסביבה בכך שהוא מאפשר מיחזור של פסולת, מעשיר את הקרקע היטב, כמעט כמו זבל משק, ומשפר את המרקם הפיזי שלה - דבר המועיל לצמחים ומשפר את ניקוז המים והאוורור.
היסטוריה
תחילת השימוש בזבל אורגני, הוא בזמן בו הפסיק האדם ללקט מזון, ועבר לעבודה חקלאית במקומות קבועים. כאשר האדם התחיל לביית את בעלי החיים, הוא הוביל אותם בין השדות כדי שישאירו בהם את הגללים. פעולה זו השפיעה עמוקות על העולם העתיק, עד שאפילו בשפה העברית, שם המרעה נקרא על שם הרעי (גללים) שהשאירו בעלי החיים. כבר במחזה ליזיסטרטה, אותו כתב אריסטופאנס בשנת 411 לפנה"ס, מכריז חייל ספרטני על רצונו לשוב לביתו, לעבוד את אדמתו ולזבל את שדותיו. גם קאטו הזקן (234 לפנה"ס – 149 לפנה"ס), מזכיר את הזיבול בספרו "על החקלאות". בספרו של קולומלה (4–70), וכן גם בספרות המשנה והתלמוד, כבר מופיעים תאורים של סוגי זבל שונים, שימושיהם, ודרכי יישומם.
אדוארד הופר
ניצי הלילה
העובדה שהופר בחר להתמקד במזנון גם היא אינה מקרית. הופר, כמו ציירים וסופרים בני התקופה, הרבה להתעסק באדם הבודד המיטלטל בין מלונות דרכים ורכבות בחיפוש אחר תחנה סופית. דמויותיו העירוניות של הופר נראות כלקוחות מסצנות פילם נואר.
סאקאי
סאקאי ידועה בשל תלי הקבורה המעוצבים בדמות חור המנעול המכונים קוֹפוּן (古墳), המתוארכים למאה החמישית לספירה. מאמינים כי התל הגדול ביותר, דאיסן קופון, הוא קברו של הקיסר נינטוקו (仁徳天皇; שלט על פי הערכה בשנים 399-313), והוא הקבר הגדול ביותר בעולם בשטחו. בעבר הייתה סאקאי ידועה בייצור חרבות סמוראים, והיום היא ידועה בייצור סכיני מטבח המהווה תעשייה חשובה בעיר.
היסטוריה
סאקאי הייתה עדיין מרכז סחר חשוב בתקופת אדו, אם כי הסחר בתקופה זו היה בתוך יפן בלבד עקב מדיניות הסאקוקו (סגירת שערי יפן בפני סחר עם מדינות אחרות) של שוגונות טוקוגאווה. בסופה של תקופה זו החלו ספינות מהמערב לפקוד שוב את נמל סאקאי, אך חוסר הבנה גרם לתוצאות טרגיות שעה ש-11 מלחים מהקורבטה הצרפתית דופלייה (Dupleix) נהרגו בשעה שעלו לחוף. הצרפתים מחו בפני היפנים, והממשל היפני הורה להוציא להורג באמצעות ספוקו את האחראים למות הצרפתים. אירוע זה מכונה "תקרית סאקאי" (堺事件 – סאקאי ג'יקן).
שדה הנפט מגד
מגד 6
ב-6 בנובמבר 2016, דווחה החברה לבורסה כי במהלך המבחנים שביצעה במגד 6 הצליחה להפיק 1,250 חביות נפט ליום. זאת, פי שלושה ביחס לתוצאות המבחנים בבאר הנפט הפעילה מגד 5, שבה הופקו 470 חביות ביום. הנפט שהופק מהקידוח נמכר בכ-230 אלף דולר, שקוזז בעלות פינוי המים ופירוק האמולסיה (כ-87 אלף דולר).
המלט (סרט, 1996)
טקסט
הסרט משתמש בטקסט של מהדורת הפוליו הראשונה משנת 1623, עם תוספות ממהדורת קווארטו השנייה, ותיקונים ממקורות אחרים.
צילומים
הסרט "המלט" צולם באמצעות "Panavision Super 70" על ידי אלכס תומסון. זה היה סרט הקולנוע האחרון שצולם ב-70 מ"מ עד ההפקה של הסרט "המאסטר" בשנת 2012. בראנה היה בין המעטים שהשתמשו אחר כך במצלמות של 65 מ"מ, בסרטו "רצח באוריינט אקספרס" משנת 2017.
בג"ץ קעדאן
רקע
בפברואר 1998 זימן נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, דיון מיוחד ובו הציע לכל הצדדים למצוא פתרון בדרך של פשרה לבעיה ולהימנע מהכרעה שיפוטית, שכן לדבריו, זו אחת ההכרעות השיפוטיות הקשות ביותר שנתקל בה. בעקבות דיון זה מונה מפשר שיחד עם הצדדים ערך סיור בשטח בניסיון למצוא מגרש למשפחה "מעבר לגדר", דהיינו מחוץ לשטח היישוב קציר. לאחר חודשים ארוכים של ניסיונות גישור שלא צלחו, התבקש בית המשפט להכריע בעתירה.
יוזמות לשינוי החקיקה בעקבות הפסיקה
ב-2007 שוב הוצע תיקון לחוק מקרקעי ישראל, שעבר בקריאה טרומית בלבד. העניין נכלל גם בחוק הלאום.
גומיה (צבא צרפת)
המערכה באיטליה 1945-1943
ה"גום" (Goums) - חיילות עזר צרפתיים - (Corps Expéditionnaire Français en Italie ) - או בראשי תיבות CEF בראשות הגנרל אלפונס ז'ואן (Alphonse Juin). היו אלה יחידות לא סדירות מהמושבות הצרפתיות אשר חלק מהן היו ה"גום המרוקאיים" (Goums Marocains). מכלול היחידות "גום" הגיעו לסדר גודל של יחידה צבאית בסדר גודל של דויזיה, אך לא כללו את כל המרכיבים הארגוניים המקובלים ליחידה בעלת סדר גודל כזה. יחידות ה"גום המרוקאיים" השתתף בלחימה נגד הגרמנים במסגרת חיילות העזר - CEF - יחד עם ארבע יחידות נוספות :
קונאו
תולדות העיר
מיקומה האסטרטגי, השולט על שני נהרות, הביא לכך שהעיר קמה במקום ב-1198. העיר נוסדה כאשר חלק מתושבי האזור, שהיו בחסות מנזר "סאן דלמצו די פדונה" (Abbazia di San Dalmazzo di Pedona) עברו לשליטה משותפת של "הבישוף מאסטי", המרקיזות של מונפראטו והמרקיזות של סלצה, ומצאו מחסה במצודה שהקימו. אליהם הצטרפו פליטים מלומברדיה, שנחרבה על ידי פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. בעיר משלו שלושה שליטים: שני אצילים ונציג העם. בשנת 1259 הייתה קונאו לעיר הראשית של האזור, הטילה מסים והטביעה מטבעות. ב-1382 עברה העיר לשליטת בית סבויה ומאז עברה תקופות של שגשוג. ב-1859 הוכרזה לנפה במסגרת ממלכת איטליה. לעיר היה גדוד מתנדבים מיוחד ששירת בתנועה לאיחוד איטליה. בשנים 1943–1945 הייתה העיר ממרכזי ההתנגדות נגד הכיבוש הגרמני וזכתה לאות הוקרה על כך.
דימרקפרול
שימושים קליניים
דימרקפרול משמש לאורך זמן ככלאטור מרכזי בטיפול בהרעלת עופרת או ארסן, ובנוסף משמש כלאנט לנחושת שאושר על ידי ה-FDA לטיפול במחלת וילסון, הפרעה גנטית שבה נחושת מצטברת בכבד וברקמות אחרות. דימרקפרול גם מראה יעילות כנגד הכשת נחש ומשמש כאנטגוניסט פוטנטי לפעילות של יון אבץ תלוי מטאלופרוטאזות בארס נחשים במבחנה.
טלסקופ החלל WISE
המשימה המדעית
WISE סרק את השמיים בארבעה אורכי גל שונים בתחום התת-אדום וברגישות גבוהה – מערכי הגלאים שלו הם בעלי רגישות מקסימלית של 120, 160, 650 ו-2600 מיקרו-ג'נסקי באורכי גל של 3.3, 4.7, 12 ו-23 מיקרון, בהתאמה. זהו שיפור של פי 1000 לעומת הסקר הקודם שבוצע על ידי לוויין IRAS בשנת 1983 בתחומי 12 ו-23 מיקרון, ופי 500,000 לעומת הסקר שבוצע על ידי לוויין COBE בשנות ה-90 באורכי גל 3.3 ו-4.7 מיקרון. אורכי הגל המרכזיים הם:
דני שטג
טלוויזיה
בשנת 2017 השתתף בסרט הטלוויזיה "האיש שניסה למנוע מלחמה / נסיונותיו של לוי אשכול למנוע את מלחמת ששת הימים". את הסרט ביים גדעון גנני. . שטג גילם את דמותו של מנחם בגין. הדרמה שודרה בערוץ הציבורי.
ב-2018 משודרת הסדרה "יש לה את זה", בה משתתף שטג בתפקיד אביה של גיבורת הסדרה, אותה מגלמת ניב סולטן.
ב-2020 הגיש את הסדרה התיעודית "אבנים עם לב של אדם" על הכותל המערבי ששודרה בערוץ 20.
ב-2021 השתתף בסדרה "מותק בול באמצע" שמשודרת בכאן 11.
דיבוב
ב-2004 דיבב דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "היה היה - הממציאים" ששודרה בערוץ לוגי, דיבב את פרנקי בסרט "תפוס ת'כריש" ודיבב את רב"ט שלומי חנוכה בסדרת האנימציה "מ.ק 22" שביים אסף הראל. ב-2005 דיבב את המספר בסדרת הטלוויזיה "האחים קואלה", והחל לדבב את רב-רגל בסרט "סיפורי כתם שמש - של מי הביצה הזאת?" ששודרה עד 2007. ב-2006 דיבב את אבא ביל בסדרת הטלוויזיה "ביל הקטן". ב-2011 דיבב את רפאל בסרט "ריו".
חיים אישיים
שטג משמש כגבאי בית הכנסת הגר"א (תל אביב). מלמד משחק בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי.
טורי ספלינג
ביוגרפיה
ספלינג הייתה נשואה לשחקן דין מקדרמוט ולהם חמישה ילדים. בשנת 2023, לאחר 17 שנות נישואים, הודיעו בני הזוג על פרידה.
קריירת משחק
מאז 2006 מככבים טורי ספלינג ובן זוגה דין מקדרמוט בתוכנית מציאות המבוססת על חייהם.
רבקה מרים
ביוגרפיה
רבקה מרים מתמקדת ביצירתה במתח שבין כיליון לתחייה, בין יש לאין. מתח זה בא לידי ביטוי בכל ישות באשר היא - חי, צומח, דומם או מופשט. יצירתה עוסקת בחידת הקיום ובתחושות שהיא מעוררת. שירתה של רבקה מרים משלבת יראה ושעשוע, ושפת הדימויים שלה שואבת הרבה מהשראתה מהמקורות היהודיים, התנ"ך, המדרשים ותורת הסוד, ונוגעת בהוד הרוח של היהדות באפיון ארץ ישראלי. כך למשל באחד משיריה היא כותבת: "שהאיש הוא תפילה והוא חוט, נוגע במה שאיננו", ובמקום אחר: "אלוהי נושם לצידי, בל יחדל מלנשום" ובשיר "כעולה להבנו" היא מתייחסת לרעיון הדבקות:
אסון הזיקוקין די-נור באנסחדה
בשנת 2002 הורשעו שניים ממנהלי חברת SE בגרימת מוות ברשלנות ובהפרת תקנות הבטיחות ונידונו ל-15 חודשי מאסר.
בעקבות האסון הוחמרו בהולנד תקנות הבטיחות הנוגעות לאחסון זיקוקין די-נור.
סוסה מייריג
היא השתתפה בקרבות רבים. בשנת 1898, לאחר קרב בבשן, סוסה וסרוב נמלטו לעיר ססון, מרכז לחימה בטורקים (אזור משמעותי בהיסטוריה הארמנית, כיום חלק מטורקיה). בשנת 1899, יחד עם בנה יקוב, סרוב ואחיו, היא השתתפה בקרב נגד גדוד טורקי. הבן, סרוב, ואחיו, נהרגו כולם, בעוד שסוסה נפצעה. לאחר ההתקוממות בססון ב-1904, היא עברה לוואן ואז להרי הקווקז. בן נוסף של מייריג וסרוב נהרג במהלך הטבח בארזורום. ב-1920 היא עברה לקונסטנטינופול, ואז לאלכסנדריה שבמצרים, שם היא נפטרה בשנת 1953. גופתה מאוחר יותר הועברה לבית העלמין הצבאי ירבלור בירוואן.
מרט מולדור
מרט מולדור (בטורקית: Mert Müldür; נולד ב-3 באפריל 1999) הוא כדורגלן טורקי-אוסטרי, המשחק בעמדת המגן הימני בפנרבחצ'ה ובנבחרת טורקיה.
קריירת מועדונים
מולדור התחיל לשחק כדורגל כאשר הצטרף בגיל 6 לקבוצת הילדים של ראפיד וינה, ושיחק בכל קבוצות הגיל של המועדון עד שהגיע לקבוצה הבוגרת. ב-13 במאי 2018, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–4 לרד בול זלצבורג. ב-29 במאי, של אותה שנה חתם לשלוש שנים במועדון. ב-4 באוגוסט 2019, מולדור הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 2-2 נגד סנט פלטן.
קריירה בינלאומית
מולדור, נולד באוסטריה להורים ממוצא טורקי ולכן היה זכאי לייצג את שני הלאומים בזירה הבינלאומית.
ג'וזף סטורי
ג'וזף סטורי (באנגלית: Joseph Story; 18 בספטמבר 1779 – 10 בספטמבר 1845) היה עורך דין ושופט אמריקני, אשר כיהן בבית המשפט העליון של ארצות הברית במשך 34 שנים.
סטורי ידוע, בין השאר, בשל פסק הדין שלו במקרה ארצות הברית נגד לה אמיסטאד. המקרה תואר בסרט אמיסטאד, שביים סטיבן ספילברג. הארי בלקמן, שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, גילם את סטורי בסרט.
האינפנטה קרלוס, רוזן מונטמולין
ביוגרפיה
בשנת 1830 נולדה לדודו פרננדו השביעי, מלך ספרד בתו הבכורה איזבלה, ומכיוון שלא היו לו בנים, ביקש פרננדו להוריש לה את המלוכה. הקורטס המליץ על ויתור על החוק הסאלי והמלכת בתו של המלך, איזבלה למלכה, אולם, הדבר הביא לפיצול בשורות המלוכנים שחלקם סירב לקבל את הוויתור על עקרון הירושה דרך הזכר וביקש להמשיך את שושלת בית בורבון על ידי אחיו של המלך, אביו קרלוס. אביו לא פעל רבות למען זכותו לכתר, אולם אמו מריה פרנסיסקה, נסיכת פורטוגל ואחותה מריה תרזה, נסיכת ביירה פעלו רבות לשם כך, ובעקבות כך נשלחה משפחתם במרץ 1833 לפורטוגל.
מבצע דרך נץ
מהלך המבצע
ספינת הפיקוד אח"י רומח (סער 4.5) בפיקוד רס"ן עודד ברייר, אח"י קשת (סער 4.5), בפיקוד רס"ן חזי משיטה, נושאות כוח שייטת 13. אח"י גאולה בפיקוד רס"ן ישראל אברהם ואח"י עצמאות בפיקוד רס"ן עופר דובנוב, ספינות אבטחה בפיקוד סא"ל רוני איכר.
אנדרטת חטיבת כפיר
אנדרטת חטיבת כפיר נמצאת בעפולה מצפון לכביש 65 מול הפארק העירוני.
האנדרטה
על החלק השמאלי כתוב פסוק מקינת דוד: מנשרים קלו, מאריות גברו.
תסמונת קדם-וסתית
תסמינים ותופעות
למעלה מ-200 סימפטומים שונים נקשרו עד היום לתסמונת. שלושת הסימפטומים המרכזיים הם עצבנות, מתח ודיכאון. סימפטומים רגשיים נפוצים כוללים לחץ, חרדה, נדודי שנה, עייפות, מצבי רוח משתנים ותנודות בחשק המיני. בין הסימפטומים הגופניים נמנים כאבי בטן, עצירות, נפיחות או רגישות בשדיים, אקנה, כאבי פרקים או שרירים.
תסמונת קדם-וסתית כתופעה תרבותית
ישנם מחקרים המעידים על כך שתסמונת קדם-וסתית היא לא יותר מהיפוכונדריה תרבותית. אותם חוקרים מעריכים כי נשים מותנות חברתית לצפות לקבל תסמונת קדם-וסתית ולכן מדווחות על הסימפטומים. החוקרת אמילי מרטין מאמינה כי תסמונת קדם-וסתית היא תופעה המאומצת על ידי נשים כהסבר נוח להתנהגות אגרסיבית ושינויי מצב רוח.
אנדראה בוצ'לי
Time to say goodbye
עוד להיט שהכניס את בוצ'לי לתודעה הבינלאומית הוא השיר Con te partirò  שנעשתה לו גרסה באנגלית בשם Time to say goodbye. זמרת הפופ-קלאסי הסופרן שרה ברייטמן, פנתה אל בוצ'לי כשנתבקשה לשיר בטקס של אליפות העולם באיגרוף חצי כבד. באותו טקס הייתה זו הפעם האחרונה שהופיע המתאגרף הנרי מאסקה. ברייטמן שהייתה ידידתו של מאסקה, ביקשה מבוצ'לי לשיר איתה את השיר כשהיא שרה באנגלית Time to say goodbye (זמן לומר שלום) כמחווה למאסקה. הם הקליטו את הדואט עם חברים מהתזמורת הסימפונית של לונדון, והוציאו אותו כסינגל. השיר הפך ללהיט פופולרי במיוחד, ובזמן קצר מכר למעלה משלושה מיליון עותקים.