cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יורם כרמלי
חיות בקרקס, התאכזרות לבעלי חיים, תקשורת inter-species
סוגיה מעניינת הממקמת את הקרקס המסורתי בין מודרנה לפוסט-מודרנה היא סוגיית ההאשמה ב"התאכזרות לבעלי חיים" ותגובות הציבור במהלך  ההופעה. כרמלי טוען שיותר משבעלי החיים באמת סובלים בקרקס, דבר שהוא נדיר במציאות, הרי שהמראה של גופות מאולפים וחוויית ההפרה של "ההתנהגות הטבעית" של הטבע כפי שמעוררים באמצעות  ההצגה  של בעלי החיים  הן שעומדות בבסיס ההאשמות באכזריות. עבור רוב הצופים של הקרקס המסורתי, חוויה זו היא מרכיב ותנאי לאשליית הקרקס: עבורם הגופות המאולפים של בעלי החיים בקרקס כמו גם הגוף המחופצן  של אקרובט הקרקס, מביאים את הקרקס כמעבר  לדיכוטומיות של אדם/חיה, תרבות/טבע. אצל האחרים, אותו מראה מעורר התנגדות  עם מחמת רומנטיזציה בורגנית של הטבע, ואם מתוך תפיסות מאוחרות יותר המבטלות  את הניגוד טבע/תרבות ומצדדות בדיאלוג  ביניהן.
ניידת משטרה
ניידות משטרה כוללות גם אמצעי קשר ולעיתים אף מסוף מחשב המחובר לרשת המשטרתית. בתא המטען נמצא ציוד עזר נוסף, כגון כלי נשק ארוכים או צוותיים ומחסום משטרה מתקפל.
דגמי רכב
בין דגמי הרכב ששימשו או משמשים כניידות משטרה, היו:
חופית (יישוב)
היסטוריה
רוב הבתים ביישוב נמצאים על מגרשים בגודל של בין חצי דונם לדונם.
כחצי ק"מ צפונית מחופית זורם נחל אלכסנדר אל הים וסמוך לשפכו נמצא מושב מכמורת.
הנוכל השחור
עלילת המחזה ממוקמת בהרי הארץ בגרמניה של 1600. היא משלבת אלמנטים מ"פאוסט" של גתה, "קלע הכשפים" של קרל מריה פון ובר ויצירות ידועות אחרות. הסיפור מתאר את וולפנשטיין, רוזן עשיר ורשע, המבקש להתחתן עם הבחורה המקסימה של הכפר, אמינה. בעזרתה של ברברה, האם האומנת המתנכלת של אמינה, הרוזן מארגן לארוסה העני של אמינה, רודולף, ליפול לידיו של הרצוג, מאסטר בעל קסם שחור עתיק. הרצוג עשה ברית עם השטן, שיוכל לחיות לנצח אם הוא יספק לו נשמה טרייה בכל שנה חדשה. כשרודולף הובל לגורלו הנורא הוא נמלט, מגלה אוצר חבוי ומציל יונה. היונה, מתברר באורח פלא, היא סטלקטה, מלכת הפיות של ממלכת הזהב שמתחזה לציפור. המלכה מודה לרודולף על ידי הבאתו לארץ הפיות ולאחר מכן איחדה אותו עם אמינה אהובתו. הרוזן הובס, שדים גוררים את הרצוג לגיהנום, ורודולף ואמינה חיו באושר ועושר.
ג'ון שרמן קופר
כהונה ראשונה בסנאט וקריירה דיפלומטית מוקדמת
קופר התפטר מכס השופט בנובמבר 1946 על מנת להתמודד לסנאט של ארצות הברית מטעם קנטקי כשהסנאטור המכהן, האפי צ'נדלר התפטר מהסנאט למען קבלת תפקיד נציב הבייסבול האמריקאי. יריבו של קופר, חבר הקונגרס האמריקאי לשעבר ויושב ראש בית הנבחרים של קנטקי, ג'ון בראון האב, היה ידוען יותר ודומה היה כי לו הסיכויים הרבים יותר להיבחר לסנאט. עם זאת, בראון ניכר ממנו את תומכיו של צ'נדלר במפלגה הדמוקרטית במהלך בחירות מקדימות רוויות-להט לסנאט האמריקאי מטעם קנטקי ב-1942, ותומכיו של צ'נדלר פעלו למניעת בחירתו ב-1946. יתר על כן, העיתון "לואיוויל-קורייר ג'ורנל" (Louisville Courier-Journal) התנגד לבראון בגלל התקפותיו על הסנאטור ג'ון בקהאם והשופט רוברט וורת' בינגהאם, אשר היו קבלני קולות רבי-השפעה בלואיוויל. כששני גורמים אלו פעלו נגד בראון, קופר זכה בבחירות הכלליות להשלמת שארית כהונתו של צ'נדלר בסנאט כשהוא זוכה ל-41,823 קולות, הניצחון הגדול ביותר שהשיג רפובליקני למשרה ציבורית כלשהי בקנטקי עד אותו זמן. הייתה זו הפעם השלישית בהיסטוריה של קנטקי בה נבחר רפובליקני ברוב קולות לסנאט. מעברו של קופר מקנטקי לוושינגטון הבירה רק החריף את הנישואים המתוחים של קופר ופראף. ב-1947 הגיש בקשה לגירושין, ובאותה שנה התגרשו בני הזוג.
כהונה שנייה בסנאט של ארצות הברית
קופר המשיך להיות מעין סנאטור עצמאי בסנאט. במהלך "הבהלה האדומה", ביקר את הניסיונות לקבל האזנות סתר כראיות בבתי המשפט הפדרליים ואת הניסיונות לצמצום ההגנות מפני הפללה-עצמית מכוח התיקון החמישי לחוקת ארצות הברית. למרות זאת, הוא סירב להוקיע את מדיניותו של הסנאטור ג'וזף מקארתי, שהוביל את "הבהלה האדומה", והזהיר כי "רבים מאלה המתנגדים במרירות לסאנטור מקארתי קוראים לשימוש באותה טקטיקה בה הם מאשימים אותו". הוא היה הרפובליקני היחיד שהתנגד לתיקון בריקר, אשר ביקש להגביל את יכולתו של נשיא ארצות הברית לחתום על אמנות. הוא הגיע למסקנה כי לא די בסוגיות התיקון להצדיק שינוי בחוקת ארצות הברית הוא גם התנגד לחוק דיכוי הקרקעות ולהצעת חוק מלאכת המשק המקסיקני, בעוד שתי חקיקות אלו נתמכו על ידי ממשלו של הנשיא דווייט אייזנהאואר. הוא גינה את מינויו של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס הראשון של קנזס, אלברט קול (שהיה ידוע כמתנגד ידוע לדיור הציבורי), כמנהל סוכנות הדיור הפדרלית, והתנגד לרפורמות החקלאיות שהוצעו על ידי מזכיר החקלאות של ארצות הברית בממשל דווייט אייזנהאואר, עזרא טאפט בנסון. אף על פי שהלך לא פעם נגד הזרם במפלגתו, העצמאות הפוליטית שהפגין לא הצליחה להפחית ממעמדו במפלגה. ב-1954 הוא נבחר לוועדת המדיניות הרפובליקנית של הסנאט.
שיבה לסנאט של ארצות הברית
עם שובו לסנאט ב-1957, קופר היה לחבר בוועדת החוץ של הסנאט של ארצות הברית. ב-1959 התמודד נגד הסנאטור אוורט דירקסן מאילינוי על תפקיד מנהיג הסיעה הרפובליקנית בסנאט, אך הפסיד בפער של ארבעה קולות. בסקר שנערך ב-1960 על ידי עיתונאים מכתב העת "ניוזוויק", קופר נבחר לסנאטור הרפובליקני המוערך ביותר. הוא עזר לחבר את פקודת החינוך לביטחון לאומי (National Defense Education Act) ואף נתן את חסותו לחוק יחד עם הסנאטור ג'נינגס רנדולף מווירג'יניה המערבית. קופר נתן את חסותו לחוק פיתוח אזור הרי האפלצ'ים, שנועד לטפל בעוני השורר באפלאצ'יה (Appalachia). קופר התנגד באופן נחרץ להגבלת רשות עמק טנסי.
ב-1960, הציבו הדמוקרטים את מושל קנטקי לשעבר קין ג'ונסון, אז מנכ"ל בחברת "ריינולדס מתכות", כמועמד נגדי לקופר בבחירות לסנאט של ארצות הברית בקנטקי. קופר זכה לתמיכה של ארגוני עבודה ונהנה מתמיכתו של קהל בוחרים רחב שהורכב מתושבי קנטקי שהצביעו לריצ'רד ניקסון על פניו של ג'ון פיצג'רלד קנדי ​​כתגובה נגד הקתוליות של קנדי ​​בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1960. בבחירות הכלליות לסנאט ניצח קופר בסופו של דבר את ג'ונסון בפער של 199,257 קולות, מה שהיה הניצחון הגדול ביותר שגרף מועמד לסנאט של ארצות הברית מטעם קנטקי.
התנגדות למלחמת וייטנאם
אף על פי שקופר הצביע בעד החלטת מפרץ טונקין ב-1964, קופר התנגד למעורבות הכוחות המזוינים של ארצות הברית במלחמת וייטנאם. כבר באפריל 1964 קרא קופר לנשיא לינדון ג'ונסון לשאת ולתת על הסדר שלום שיביא לידי גמר את המתיחות בדרום-מזרח אסיה. קופר חקר את חשיבותו האסטרטגית של אזור דרום-מזרח אסיה עבור ארצות הברית והביע דאגה לגבי הכדאיות של פריסת צבא ארצות הברית באזור זה. ב-25 במרץ 1965 הצטרף קופר לסנאטור ג'ייקוב יעבץ ממדינת ניו יורק בקריאה לנשיא ג'ונסון לפתוח במשא ומתן להסדר בין צפון וייטנאם לדרום וייטנאם מבלי להטיל תנאים מוקדמים על המשא ומתן. מאוחר יותר באותו יום הוא הציג רשימת דרישות למזכיר המדינה של ארצות הברית דין ראסק ומזכיר ההגנה של ארצות הברית רוברט מקנמארה, שקראה לשני המזכירים להודיע ​​לסנאט בפירוט על ההתפתחויות האחרונות בווייטנאם.
ערוב ימיו
קופר פרש מעיסוק בחוק ומשפט בשנת 1989. ביוני 1990, זכה קופר להקרנה חגיגית בערב גאלה של סרט תיעודי על חייו בשם של "הג'נטלמן מקנטקי", בהפקת הטלוויזיה החינוכית של קנטקי, במרכז ג'ון קנדי ​​לאמנויות הבמה בוושינגטון הבירה. ב-21 בפברואר 1991 הלך קופר לעולמו מאי ספיקת לב בבית אבות בוושינגטון. אשתו השנייה, לוריין, הלכה לעולמה לפניו ב-3 בפברואר 1985. ב-26 בפברואר 1991, נשאו הסנאטורים של קנטקי מיץ' מקונל וונדל פורד נאומים במליאת הסנאט ושיבחו את קופר על פועלו, ובסנאט נעלו את הישיבה כשמתייחדים לזכרו. קופר נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון בארלינגטון שבווירג'יניה.
מייקינג אוף
מייקינג אוף (מאנגלית: Making-of או Behind-the-scenes) היא גרסה לסרט או סדרת טלוויזיה או אף לוידאו קליפ אשר מציגה את צוות הצילום וההפקה ולא רק מושאי הצילום הסופיים. מונח זה דומה מעט לגרסת הבמאי, אך איננו קשור לנושא הצילום ולא תמיד נערך בידי הבמאי. לעיתים מתייחסים לצילומים אלה כתת-ז'אנר חדש יחסית בעל אופי תיעודי.
טדורנה ירוקת-ראש
מבנה גוף והתנהגות
טדורנה ירוקת-ראש היא ברווז גדול למדי. אורך גופה מגיע לכ-65 ס"מ. אורך מוטת כנפיה הוא כ-127 ס"מ. משקל פריט בוגר מגיע ל-1.2 ק"ג. צבעי גופה השולטים של הטדורנה הם לבן, שחור וחום. הרגליים אדמדמות ובעלות קרומי שחייה המחברים את אצבעות רגליה. צווארה ארוך; חציו העליון שחור וחציו התחתון לבן. אצל זכר טדורנה ירוקת-ראש קיימת בליטה אדומה בולטת למדי בין המקור לבין אזור המצח. אצל הנקבה בליטה זו בולטת פחות. השיחה בין הפריטים מתבצעת על ידי צפירה בקול רם.
פרטמקסימום
פרטמקסימום בוטל בהחלטה סודית של הפוליטביורו של המפלגה ב-8 בפברואר 1932, אך דה פקטו התעלמו מהצו עוד לפני כן. בכל מקרה גם בזמן קיומו של הצו, לשכר לא הייתה משמעות רבה במציאות הסובייטית מכיוון שערכו של הכסף בברית המועצות היה מלאכותי וגם כך נהנתה האליטה של המפלגה, שכונתה נומנקלטורה, מהטבות רבות על חשבון המדינה.
חוק הפרלמנט 1911
רקע
מאז הפיצול במפלגה הליברלית ב-1886, היה רוב מוחלט בבית הלורדים למפלגה השמרנית. כאשר ניסתה המפלגה הליברלית לדחוף לביצוען של רפורמות חברתיות משמעותיות עם תמיכה ציבורית ראויה לציון, נראה שעקב כך יתגלעו סכסוכים בין שני בתי הפרלמנט. החל מ-1906 ועד 1909, צעדים חשובים רבים כאלה ירדו מעל הפרק או נדחו על הסף. לדוגמה: ב-1906 הגיש שר החינוך, אוגוסטין בירל, את הצעת חוק החינוך שמטרתו הייתה לענות על טענות שהועלו כלפי חוק החינוך של 1902. בית הלורדים הכניס בהצעת חוק זה שינויים כה רבים עד שזו שינתה את פניה בצורה כה משמעותית ובית הנבחרים משך אותה. מהלך זה הוביל להחלטה של בית הנבחרים שהתקבלה ביוני 1907 להכריז שיש לקצץ בסמכויותיו של בית הלורדים, על פי הצעתו של ראש הממשלה מהמפלגה הליברלית, הנרי קמפבל-באנרמן. ב-1909, מתוך תקווה לגרום לעריכתן של בחירות חדשות, דחו חברי בית הלורדים את חוק התקציב שהוגש על ידי שר האוצר דאז, דייוויד לויד ג'ורג' ברוב של 350 תומכים מול 75 מתנגדים. מבחינתו של בית הנבחרים הייתה החלטה זו "מנוגדת לחוקה והפרת זכויותיו של בית הנבחרים". בית הלורדים הציע שבית הנבחרים יצדיק את עמדתו כהצגת רצונו של העם והוא עשה זאת בינואר 1910 במערכת הבחירות שהתקיימה אז. הממשלה הליברלית נחלה תבוסה בבחירות, אך שמרה על הרוב שלה בסיועם של חברי פרלמנט לאומנים אירים וחברי הפרלמנט של מפלגת הלייבור. הלאומנים האירים ראו בכוחם המתמשך של חברי בית הלורדים כדבר שעלול להזיק להבטחת שלטון הבית בארצם. לאחר הבחירות, אישר בית הלורדים את התקציב, לאחר שזה הוגש מחדש על ידי הממשלה וב-28 באפריל, יום לאחר שאושר בבית הנבחרים, הוא עבר בבית הלורדים.
סעיפי החוק
על חוקים שלא היו בעלי משמעות כספית לא היה בית הלורדים יכול יותר להטיל וטו, אלא רק לעכב את אישורם לתקופה מרבית של שנתיים. משמעות הדבר הייתה גם שהצעת חוק שהוגשה בשנה הרביעית או החמישית לכהונתו של הפרלמנט, יכלה להידחות עד לאחר הבחירות הבאות, אמצעי יעיל למנוע את העברתו של החוק. במילים אחרות, תקופה של שנתיים יכלה לחלוף בין הקריאה השנייה של החוק בבית הנבחרים לבין אישורו בקריאה שלישית. תפקידו של יושב ראש בית הנבחרים היה לוודא שזהו אותו חוק. חוק הפרלמנט של 1911 הבהיר שמשך תקופת הכהונה של הפרלמנט לא תוארך ללא אישור בית הלורדים.
על פי חוק משנת 1715, הוגבל משך כהונת הפרלמנט לשבע שנים. תקופה זו קוצרה על פי חוק הפרלמנט של 1911. התקופה הוגבלה לחמש שנים, החל מישיבת הפרלמנט הראשונה. בפועל לא יושם סעיף זה לחוק, שכן כל הפרלמנטים שכיהנו מאז פוזרו קודם סיום תקופת כהונתם על ידי המונרך על פי בקשת ראש הממשלה. תקופת המקסימום של חמש שנים מתייחסת למשך תקופת הפרלמנט ולא למשך הזמן בין מערכות הבחירות. לדוגמה, הבחירות של שנת 2010 התקיימו חמש שנים ויום אחד לאחר הבחירות של 2005 והבחירות של 1992 התקיימו ב-9 באפריל והבחירות הבאות התקיימו ב-1 במאי 1997. קיצור משך כהונת הפרלמנט היה צעד שנועד לאזן את הסמכויות החדשות שהוענקו לבית הנבחרים.
תוצאות
בשנים שלאחר אישור החוק המשיכו חברי בית הלורדים להציע תיקונים לחוקים בעלי משמעות כספית שלא הייתה להם זכות וטו עליהם ובמקרים מסוימים הצעות אלו התקבלו על ידי בית הנבחרים. על הצעות אלו נכללו החוק לחלוקת הפיצויים מסין של 1925 וחוק תעשיית דיג החופים של 1947. עד היום נעשה שימוש בזכות הווטו הזמני על ידי בית הלורדים כאמצעי חשוב לביקורת על החקיקה. בזכות זו נעשה שימוש בדיונים על חוק ממשלת אירלנד 1914. הפרוטסטנטים של אלסטר התנגדו לחוק זה, אך הוא מעולם לא אושר בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
אדוארד פיצסימונס דאן
ראשית חייו
דאן האב היה איש עסקים מצליח, שהיה פעיל הן בפוליטיקה האירית והן בפוליטיקה האמריקאית. הוא גייס כספים לטובת הפניאנים, כולל מכספיו האישיים, ולעיתים מזומנות אירח בביתו פוליטיקאים אירים, גולים פוליטיים, ומורדים, כאשר אלו הגיעו לשיקגו. הוא שימש כחבר במועצת עיריית פאוריה בשנות ה-60 של המאה ה-19 ונבחר לבית הנבחרים של אילינוי.
לימודים וראשית הקריירה
ב-1892, כשהיה בן 28, נבחר דאן כשופט בבית משפט בשיקגו, וכיהן על כס השיפוט עד 1905. במהלך תקופת כהונתו כשופט הוא נבחר ב-1901 כנשיא הראשון של מועדון החברים האירי של שיקגו. הוא היה פעיל מאוד בעיצובו של הארגון.
ראש עיריית שיקגו
בניסיונו להיבחר לכהונה שנייה כראש העיר ב-1907, נוצח דאן על ידי הרפובליקני פרד א. בוס.
מושל אילינוי
בנובמבר 1915 מינה דאן את חבר הסנאט של אילינוי, סטיבן ד. קנדי להופיע כנציגו בקרון הרכבת עם פעמון הדרור כאשר זה עבר דרך דרום אילינוי במסעו לאורכה של ארצות הברית בחזרה לפנסילבניה מהתערוכה הבינלאומית פנמה-פסיפיק בסן פרנסיסקו. לאחר מסע זה הושב הפעמון לפנסילבניה ונשאר שם.
וירג'יניה מדסן
קריירה
הופעת הבכורה של מדסן על מסך הקולנוע הייתה בשנת 1983 בקומדיה הרומנטית "קלאס". השנה לאחר מכן הייתה שנת הפריצה של מדסן עם הופעות בסרט מדע בדיוני של דייוויד לינץ' המבוסס על ספר חולית, שם גילמה את דמותה של הנסיכה אירולן ובדרמה הבדיונית "חלום אלקטרוני".
אוניברסיטת קים איל-סונג
היסטוריה
בשנים שלאחר המלחמה, אוניברסיטת קים איל-סונג הפכה בהדרגה למרכז של ״התנגדות אינטלקטואלית״ בקוריאה הצפונית, כאשר הסטודנטים ואנשי הסגל שאפו להרחיב את היקף חופש הביטוי והמחשבה בקוריאה הצפונית, תוך התנגשות עם גורמי השלטון ומפלגת הפועלים של קוריאה, אשר ביקשו להצר את חופש הביטוי במדינה. בעקבות אירועי המרד ההונגרי של שנת 1956, שלטונות קוריאה הצפונית החלו בתהליך ״טיהור״ של האוניברסיטה, כאשר כמאה סטודנטים, יחד עם בכירים מקרב סגל האוניברסיטה, הושמו כמטרה מצד השלטון. בהמשך, הליך הטיהור התרחב גם כלפי גורמים ״חתרניים״ נוספים ברחבי קוריאה הצפונית.
פרנסיס בייקון (צייר)
לונדון, ברלין ופריז 1926-1941
בחורף 1929 הציג בייקון את תערוכתו הראשונה, שהוקדשה ברובה לעיצוב פנים. בין המוצגים היו גם "צבע מים" (1929), הציור המוקדם של בייקון ששרד, הקרוב בסגנונו לשטיחים שיצר בייקון בהשפעת המעצב ז'אן לורקט (Jean Lurçat). בכתבה שכותרתה "המראה של 1930 בעיצוב הבריטי" (The 1930 Look in British Decoration), שפורסמה במגזין "הסטודיו" (The Studio) הופיעו יצירותיו של בייקון לצד יצירתם של מעצבים ב"סגנון הבינלאומי" כגון מרסל ברוייר (Marcel Breuer), לה קורבוזייה ואחרים.
דיטמר האמאן
סיום הקריירה
ביולי 2009 התעניינו בשירותיו של האמאן מספר קבוצות מהליגות הנמוכות באנגליה, ובהן פרסטון נורת' אנד, קווינס פארק ריינג'רס ונוטס קאונטי שאותה אימן סוון-יוראן אריקסון, אך הוא השיב להן בשלילה מאחר שסבר שאינו בכושר משחק טוב מספיק. לאחר כשנה בה היה מחוץ לכדורגל המקצועני חתם האמאן במאי 2010 על חוזה לשנה אחת במילטון קינס דונס, והחל לשמש בתפקיד משולב של מאמן-שחקן.
אמה צ'יימברס
ביוגרפיה
כעשר שנים לפני הפריצה שלה בטלוויזיה עבדה צ'יימברס בתיאטרון. היא הופיעה במספר רב של הפקות בהם המחזה "טרטיף" ובמחזה "Invisible Friends". ב-2002 יצאה לסיבוב הופעות עם המחזה "Benefactors" מאת מייקל פריין בו כיכבה לצדו של ניל פירסון.
חיים אישיים
צ'יימברס הייתה נשואה לשחקן איאן מ. דאן והתגוררה בלימינגטון שבהמפשייר.
תומאס ואקלי
תומאס ואקלי (באנגלית: Thomas Wakley; 11 ביולי 1795 – 16 במאי 1862) היה מנתח, פעיל חברתי, חוקר מקרי מוות, העורך והמייסד של כתב העת לאנסט וחבר הפרלמנט הבריטי.
מנתח
בגיל 20 התחיל ללמוד בלונדון בבית החולים סנט תומאס, בגיל 22 הוסמך כחבר בקולג' המלכותי לכירורגים. הוא הקים מרפאה רחוב ריג'נט. באוגוסט 1820 הוצת ביתו והוא עצמו הותקף על ידי אלמונים כנראה על רקע היותו מנתח. ואקלי הגיש תביעת פיצוי לביטוח שהתנגד לשלם פיצוים בטענה שואקלי הצית בעצמו את הבית שלו, הוא ניצח במשפט מול חברת הביטוח.
נעמי שמר
ביוגרפיה
בשנת 1951, לאחר דחייה של כ-4 שנים, התגייסה לצה"ל, ושירתה בפיקוד הנח"ל כפסנתרנית. ב-1953 פגשה את השחקן גדעון שמר, בעת שעבדו במשותף על עצרת של חטיבת בני איחוד הקבוצות והקיבוצים בנצר סרני. ב-1954 הם נישאו, ולהם בת.
תחילת הקריירה כפזמונאית
לאחר שחרורה כתבה שירים לתיאטרון. היא שיתפה פעולה עם המלחין יוחנן זראי במחזמר "פשיטה בכפר" (מאוחר יותר נודע בשם "חמש-חמש"), שבו כתבה מילים, תחת שם העט ש. כרמל, ללחניו. עם פזמוניה המוכרים יותר מן המחזמר נמנים "תרנגול בן-גבר", "רב האור והתכלת" ו"שיר הבר". לאחר מכן היא כתבה פזמונים ל"העיקר ובת האיכר" של תיאטרון האהל.
מאמצע שנות ה-70 עד שנות ה-80
בשיריה מסוף שנות ה-70 ואילך ניכרת נוכחות הולכת וגוברת של תכנים יהודיים ומסורתיים. אלו היו קיימים גם בשירים מוקדמים יותר, כמו "שירו של אבא" ("יבנה המקדש") ו"לא אמות כי אחיה", אך הפכו מודגשים יותר ויותר בשירים כמו "שירת העשבים", או "אל בורות המים". לצדם, בלטו בתקופה זו שירים אלגיים (כמו "בכל שנה בסתיו, גיורא") ושירי-המנון בנוסח "עוד לא אהבתי די".
מאמצע שנות ה-90 ואילך
בשנת 1991, עקב שמועה לפיה שמר חולה במחלה קשה, נערך לכבודה ערב מחווה בערוץ הראשון בהפקת דליה גוטמן בשם "הדרן לנעמי שמר". בערב השתתפו אמנים רבים, ביניהם חוה אלברשטיין, נורית גלרון, יהודית רביץ ומוטי קירשנבאום, וזכור ממנו במיוחד ביצועם של גידי גוב, מוני מושונוב ושלמה בראבא לשיר "סרנדה לך", בעיבודו של יוני רכטר. מאוחר יותר הסתבר שמחלתה של שמר לא הייתה חמורה כפי שנחשב והחשש ממותה היה מוקדם מדי. ערב מחווה נוסף לכבודה נערך בפסטיבל ישראל של שנת 1998, בניהולו האמנותי של עדי רנרט ובהשתתפותם של אמנים רבים נוספים.
פטירתה והנצחתה
בשנת 2017 עלה בתיאטרון הבימה המחזמר "סימני דרך", אותו כתבו אורן יעקובי וגיורא יהלום, ובביומו של משה קפטן, המספר את סיפורה של שמר מאז שהייתה נערה ועד שנותיה האחרונות.
מאחז (משלט)
ב-1 ביולי 2008 נחנך בסמוך למשלט מחלף מאחז שמחבר את אזור בית קמה לכביש 6.
לשכת המבקרים הפנימיים
קוד אתי
העקרונות שנקבעו במסגרת הקוד האתי הם:
חקיקה בישראל
o       בפקודת המועצות המקומיות, סעיף 35 א.
יחסי איטליה–גרמניה
בין איטליה לבין גרמניה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
ימי הביניים
בשלהי המאה ה-14 החלה תנועת הרנסאנס באיטליה, אשר השפיעה מאוד גם בגרמניה, ובסופו של דבר הביאה לרפורמציה הפרוטסטנטית. בתקופת שלטונו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה התרחשו המלחמות האיטלקיות, ובשנת 1527 אף בזזו חיילים גרמנים את רומא.
פרויקט לון
פרויקט לון (באנגלית: Project Loon), או הפרויקט המטורלל, היה מיזם של חברת אלפאבית (חברת האם של גוגל) במטרה לספק שירותי אינטרנט בצורה נוחה יותר עבור אנשים שגישתם אל הרשת מוגבלת, ובכך לגשר על הפער הדיגיטלי בין בני האדם ברחבי העולם. הפרויקט התמקד בשיגור בלוני הליום לשכבות העליונות של האטמוספירה, ותוכנן שבלונים אלו ישאו עליהם את הציוד המאפשר חיבור לאינטרנט.
פרשת רמדיה
בעקבות הפרשה נסגרה לצמיתות חברת "רמדיה".
חשיפת החסר בוויטמין B1
בחודש שקדם לחשיפת המחסור בוויטמין B1, אושפזו כמה פעוטות בשל תסמינים נירולוגיים כגון אפתיה ופרכוסים, ניסטגמוס, שלא הצביעו על תחלואה מסוימת. עקב הפיזור ברחבי ישראל לא בלט המכנה המשותף בין הפעוטות. ב-5 בנובמבר 2003, שכבו במחלקת טיפול נמרץ ילדים בבית החולים שניידר ארבעה תינוקות מונשמים שהראו תסמינים דומים, אך הגורם לתחלואה לא נמצא. בירור עם הורי התינוקות העלה כי כולם ניזונו מ"סופר פורמולה צמחית" של חברת רמדיה, ובית החולים הודיע על כך למשרד הבריאות.
חקירת הפרשה
הוגשה גם תביעה נגד עובדים במשרד הבריאות, שהיו מופקדים על בדיקת מרכיבי המזון, ואף אישרו את הכנסתה ושיווקה של הפורמולה החדשה. בהסדר טיעון שנחתם ביוני 2011 הודו הנאשמים במעשה העשוי להפיץ מחלה ברשלנות, אך לא הורשעו בפלילים, ונגזרו עליהם עונשים של שירות לתועלת הציבור.
דובוני מים
דובוני המים ידועים בין היתר ביכולתם לעמוד בתנאים יבשים במיוחד; הם יכולים לשרוד בלי מים למשך 10 שנים וחיים בזמן הזה כמעין קליפה מיובשת.
סביבות חיים קיצוניות
דובוני המים הם בעלי חיים סתגלנים ביותר. מדענים דיווחו על נוכחותם במעיינות חמים, על ראש ההימלאיה, מתחת לשכבות של קרח מוצק ובקרקעית האוקיינוסים. את רוב המינים ניתן למצוא באזורים נעימים יותר כאגמים, בריכות וכרי אחו. מינים אחרים ניתן למצוא בקירות אבן ובגגות. ככלל, דובוני המים נותרים פעילים כשהם נמצאים בסביבה לחה.
דובוני המים הצליחו לעמוד בתנאים הקיצוניים הבאים באמצעות הקפאת המטבוליזם:
עם זאת, דובוני מים אינם נחשבים בעלי חיים אקסטרמופיליים משום שאינם מותאמים לניצול תנאים אלה, אלא רק מסוגלים לסבול אותם. משמעות הדבר היא שסיכויי הגסיסה שלהם גדלים ככל שהם נחשפים לסביבות קיצוניות לזמן ארוך יותר, בעוד אקסטרמופילים אמיתיים משגשגים בסביבה פיזית או גאוכימית קיצונית שתפגע ברוב האורגניזמים האחרים.
תעלת פנמה
אף שהרעיון המקורי של תעלה בפנמה הועלה לראשונה כבר במאה ה-16, הניסיון הראשון לכריית התעלה החל רק בשנת 1880 על ידי יזמים צרפתים, בניצוחו של פרדיננד דה לספס, והסתיים ב-1889 מבלי שהושלם. העבודה התחדשה ב-1904 על ידי ארצות הברית, והתעלה נפתחה לשיט בשנת 1914. בניית התעלה, שאורכה 77 קילומטר, הייתה רצופה בבעיות שונות, כמו מפולות בוץ ואף פרוץ מחלות שונות (בעיקר מלריה וקדחת צהובה) בקרב עשרות אלפי בוניה. על פי ההערכה, יותר מ-27,500 עובדים מתו במהלך ניסיונות הבנייה השונים.
יעילות ותחזוקה
כמות גדלה והולכת של סחורות מאסיה, שבעבר הגיעו לחוף המערבי של ארצות הברית, עוברת כעת בתעלה ונוחתת בחוף המזרחי של המדינה. סך כמות הספינות שעברו בשנת הכספים 1999 הייתה 14,336. הכמות הזאת קטנה ל-13,154 ב-2003, בין השאר בשל סיבות כלכליות עולמיות, אבל גדלה ל-14,011 ב-2005 (שנת הכספים של התעלה נמשכת מאוקטובר עד ספטמבר). בד בבד, גודלן הממוצע של האוניות גדל באופן עקבי, כמו גם כמות האוניות בגודל "פנמקס" שעוברות בתעלה. ולכן, סך התפוסה של האוניות גדל באופן עקבי מ-227.9 PC/UMS מיליון טון בשנת הכספים 1999, ל-278.8 מיליון טון ב-2005. בהינתן ההשפעה השלילית של גודל כלי השיט על קצב המעבר (חוסר היכולת של ספינות גדולות לעבור בקלות במעבר גיילארד מהווה דוגמה טובה לכך), ולמרות הכמות הפחותה של האוניות העוברות בתעלה, קיבולת התעלה גדלה באופן משמעותי. התעלה קבעה שיא תנועה בתאריך 13 במרץ 2006, בו עברו בתעלה 1,070,023 PC/UMS טון מטען.
קיבולת
למרות הרווחים הרבים הודות להתייעלות בתעלה, התעלה צפויה בקרוב להגיע לקיבולת המרבית שלה. סיבוך נוסף נובע מהכמות הגדלה והולכת של אוניות בגודל "פנמקס" העוברות בקביעות בתעלה. הדבר עלול להקטין עוד יותר את הכמות המרבית של האוניות בתעלה, אפילו אם התפוסה הממוצעת תעלה. בכל מקרה, אם התעלה תרצה להמשיך לשרת את הצרכים של ההובלה הימית העולמית, תידרש פעולה להגדלת התפוסה שלה. באוקטובר 2006 נערך בפנמה משאל עם לגבי תוכנית הממשלה להרחבת התעלה; לפי תוצאותיו, קיימת תמיכה נרחבת לתוכנית זו.
תחרות
הקצב הגובר של הפשרת הקרחונים באוקיינוס הקרח הצפוני הוביל לספקולציות בנוגע לפתיחתו האפשרית לשיט מסחרי של המעבר הצפון-מערבי, אשר מצפון לאלסקה ולקנדה. נתיב זה חוסך 9,300 קילומטר במסלול מאסיה לאירופה בהשוואה לנתיב העובר דרך תעלת פנמה. עם זאת, במעבר הצפון מערבי עדיין קיימים קשיים הנובעים מקרח בנתיב ההפלגה, מחסור בתשתיות עבור תנועת ספינות סדירה, וכן סכסוכים טריטוריאליים שעדיין לא נפתרו.
אוניברסיטאס 21
אפריקה
}}
תורה ועבודה
חרדים
עם זאת באירופה שלפני מלחמת העולם השנייה, היה מקובל שגם החרדים היו מתפרנסים ממשלח יד, ואפילו רבנים חשובים כדוגמת החפץ חיים. ההבדל היה נעוץ בהיעדר תמיכה ממשלתית ותמיכה מתורמים, המושגות כיום בישראל.
קתרינה בלגיקה, רוזנת נסאו
ביוגרפיה
ב-23 באוקטובר 1596 התחתנה קתרינה בלגיקה עם פיליפ לודוויג השני, רוזן הנאו-מינצברג, ממנו נולדו לה עשרה ילדים. לאחר מות בעלה בשנת 1612 הפכה לעוצרת בשם בנה פיליפ מוריץ. כאשר הקיסר פרדיננד השני ביקש מעבר דרך הנאו, סירבה קתרינה לאפשר זאת. השטחים בהם ביקש לעבור נהרסו על ידי חיילי האימפריה בשנת 1621.
אפולוניוס איש טיאנה
מוצאו
אפולוניוס נולד בטיאנה אשר בפרובינקיה הרומית קפדוקיה, באסיה הקטנה של התקופה הרומית, למשפחה יוונית בעלת אמצעים. אפולוניוס למד את האסכולה הפיתגוראית, יחד עם תלמידו ושותפו למסעות דמיס, שהה ולמד זמן מה באימפריה הפרתית, בגיל 20 החל 5 שנים של דומיה שאחריהן נסעו דמיס והוא דרך מסופוטמיה וממלכת פרס לתת-היבשת ההודית, שם למדו ודאנטה. כשחזר, הפך למטיף נודד, הקים חוג תלמידים ועשה נסים.
ביולוגיה
בִּיּוֹלוֹגְיָה היא ענף במדעי הטבע, העוסק בהרכבו של עולם החי והצומח, במקור החיים, ברבגוניותם, ובהתנהגותם של היצורים החיים, וביחסי הגומלין בינם לבין עצמם ובינם לבין סביבתם.
עקרונות הביולוגיה
מדעי הביולוגיה מאופיינים על ידי מספר עקרונות ותפיסות-על:
אחידות
החיים מוגדרים כיום על פי מקבץ קריטריונים שעל גוף למלא כדי להיחשב חי, וממילא הם מאפייניו הבסיסיים של כל יצור חי:
אבולוציה
העיקרון המרכזי לארגון היצורים החיים במדעי הביולוגיה הוא כי כל צורת חיים שקיימת כיום התפתחה מצורת חיים שקדמה לה. תהליך ההתפתחות וההסתעפות של צורת חיים אחת מצורת חיים אחרת מכונה אבולוציה. כל צורות החיים הקיימות כיום הסתעפו, על-פי הסברה המקובלת, מאב קדמון משותף אחד. זהו הבסיס לאחידות הרבה של יחידות הבניין והתהליכים, שתוארו בסעיף הקודם.
מגוון
נוסף על אלו, מתקיימים בעולם מספר גופים מיקרוסקופיים שאינם נחשבים חיים, המקיימים קשר הדוק עם יצורים חיים ולעיתים נתפסים כטפילים. אלו הם הנגיפים, הווירואידים, והפריונים.
ביואתיקה
תחום הביואתיקה עוסק בעיקר בחקר ההשלכות האתיות של התפתחויות טכנולוגיות בתחום הביולוגיה והרפואה. על הנושאים העיקריים בתחום זה נמנים שיבוט אנושי, הנדסה גנטית, טשטוש הגבולות בין בני אדם ומכונות, הקפאה קריוגנית, דחיית ההזדקנות וחיים נצחיים וכן שאלות על מהות החיים ועל רגע תחילתם, הנוגעות בנושאים כגון הפריה מלאכותית והפלה מלאכותית. הביואתיקה שואפת לברר את ההשפעות האפשריות של מחקר בתחומים אלה על החברה האנושית ואולי אף להגביל את המחקר בתחומים מסוימים. כך למשל, היא מנסה לברר אם בחירה מראש של תכונות גנטיות מועדפות היא נכונה מוסרית ואילו זכויות, אם בכלל, יהיו לשיבוט אנושי.
ברקלי (קליפורניה)
היסטוריה
בשנת 1878 היישוב הוכרז כעיירה כאשר אוחדו כל השכונות מסביב לקמפוס והחוות מסביב לעיר ברקלי.
כלכלת ברזיל
מגמה מקרו-כלכלית
להלן טבלה המציגה את התוצר המקומי הגולמי של ברזיל במחירי שוק, לפי הערכות של קרן המטבע הבינלאומית. הנתונים במיליונים.
ממשל קרדוזו הציג בפני הקונגרס סדרה של הצעות לרפורמות בחורה על מנת להחליף את הכלכלה הריכוזית הברזילאית בכלכלה מונחית שוק, וכן לשם ארגון מחדש של כל דרגי השלטון על בסיס פיסקלי. הקונגרס אכן אישר מספר תיקונים לחוקה כדי לפתוח יותר את הכלכלה לסקטור הפרטי ולמשקיעים זרים. עד סוף שנת 2003, תוכנית ההפרטה הברזילאית, שכללה את הפרטתן של חברות פלדה וטלקומוניקציה, הכניסה לקופת המדינה מעל ל-90 מיליארד דולר. באמצע שנת 2000 התקבל חוק בנוגע לאחריות על כספי הציבור, וחוק זה שיפר את המשמעת הכלכלית בשלושת דרגי הממשל- הפדרלי, המדיני והעירוני. בנוסף ננקטו אמצעים על מנת לצמצם את הגירעון בתוכנית הקצבאות בברזיל, אך עדיין נותרה עבודה רבה. רפורמת המס נידונה מעל לשנתיים, אך לא נוצר רוב מספיק על מנת לפעול במישורים החוקתי והחקיקתי. למרות הצנע, הממשל הכיר בכך שדרושה השקעה נוספת בחינוך ובבריאות כדי לתקן עוולות חברתיות.
סטטיסטיקות נוספות
התפלגות ההכנסות של משקי בית לפי עשירונים: (1998) חלוקת ההכנסות (מדד ג'יני): 60.7 (1998)
פואט אוקטאי
קריירה
בזמן המשבר הכלכלי של 2001, אוקטאי היה מעורב בתפקידי ניהול משברים בד בבד עם כהונתו כראש המחלקה לניהול וסגן דיקן באוניברסיטת בייקנט. לצד הקריירה האקדמית שלו, אוקטאי שימש גם כיועץ לעסקים, הן בבעלות המדינה והן לעסקים פרטיים, וכיהן בתפקידים של מנהל כללי, סגן נשיא וחבר דירקטוריון עבור רבים מהם.
שימש כסגן המנהל הכללי האחראי על תכנון אסטרטגי ופיתוח עסקי, תכנון ייצור וטכנולוגיית מידע וכן מכירות ושיווק בטורקיש איירליינס בין השנים 2008 ל-2012. שימש גם כחבר מועצת המנהלים של התעשייה האווירית הטורקית, וכסגן נשיא טורק טלקום.
תקליטור
ב, התקליטור כמעט שאינו בשימוש. הפורמט משמש בעיקר להפצה ומשלוח של סרטים, מוזיקה וקובצי מחשב שונים.
יאנון
לאחר 1967
בשנת 2004, עתרו תושבי הכפר לבג"ץ בטענה כי כוחות צה"ל מונעים שלא כדין מהתושבים להגיע לאדמותיהם החקלאיות ולעבדן. לפי טענתם, סגירת שטחים אלה, שהוגדרו כ"אזורי חיכוך", שוללת מן התושבים הפלסטינים את זכותם לחופש תנועה ואת זכותם לקניין. עוד נטען בעתירה כי כוחות צה"ל אינם מונעים תקיפות והתנכלויות מצד תושבים ישראלים באזור כלפי חקלאים פלסטינים ואינם אוכפים את החוק על התושבים ישראלים.
Fancy (שיר)
Fancy (בעברית: יוקרתי או מְפֹאָר) הוא שיר של הראפרית האוסטרלית איגי אזליה בהשיתוף הזמרת הבריטית צ'ארלי XCX. השיר יצא לאור ב-17 בפברואר 2014 כסינגל הרביעי מאלבומה של אזליה, The New Classic. השיר הוא אלקטרו-הופ ונכתב על ידי אזליה ו-XCX והולחן על ידי קבוצת האיש הנעלם לצד ארקייד. תחילה הודלף בדצמבר 2013 תחת השם, "Leave It" והוצא ב-2014 כגרסה מחודשת.
השיר הגיע למקום ה-1 במצעד הבילבורד הוט 100 ובכך הפך לשירה הראשון של אזליה ו-XCX לכבוש את המצעד שבו החזיק כ-7 שבועות במיקום זה. כמו כן כבש מצעדים נוספים של הבילבורד לצד קנדה וניו זילנד ונכנס לעשרת המובילים באוסטרליה, בריטניה, פולין, בלגיה ועוד. "Fancy" הוכתר כשיר הקיץ של 2014 בבילבורד, כשיר המוזרם ביותר ב-Spotify, והווידאו קליפ הכי נצפה לאותה שנה ב-Vevo. השיר זכה בפרס המוזיקה של בילבורד ב-2015 בקטגוריית "שיר הראפ הטוב ביותר", בפרס בחירת הנוער, בפרס ה-BMI לצד מועמדויות כגון פרסי גראמי, פרסי ה-VMA, פרסי בחירת נקולודיאון ועוד. השיר הוא אחד מתוך הסינגלים הנמכרים בכול הזמנים עם מעל ל-13 מיליון מכירות ברחבי העולם. בשנת 2017, בילבורד הכריז על "Fancy" כלהיט הראפ הנשי הטוב ביותר בהיסטוריה.
צפחה
זיהוי סלעי המקור
סלעים שהיו במקורם סלעי משקע או סלעי יסוד הופכים במהלך ההתמרה לצפחה ולגנייס. כאשר נחוץ להבחין בסלעי המקור של סלעי צפחה שונים, עשויים להתעורר קשיים. אם הרכב הסלעים היה במקורו דומה, יהיה קשה להבחין ביניהם בסוף התהליך בהתמרה בדרגה גבוהה. למשל, קוורץ פורפיר ואבן חול בעלת גבישי פצלת שדה עדינים עשויים שניהם להפוך לצפחת נציץ אפורה או ורודה. עם זאת, בדרך כלל אפשר להבחין בין צפחות או גנייס שמוצאם משקעי לבין אלה שנוצרו מסלעי יסוד באמצעות התבוננות בסביבה: אם כל האזור מכיל סלעי משקע, מבנים קלאסטיים או אי התאמה, אזי ניתן יהיה לאבחן את הצפחה כנובעת מסלע משקע. במקרים אחרים עשויים להופיע מחדרים, התמרת מגע או מבנים פורפיריים, שיהוו הוכחה כי סלעי המקור הם סלעי יסוד. שלב נוסף בתהליך הזיהוי הוא כימי, מאחר שהרכבים כימיים מסוימים אופייניים לסלעי משקע ואחרים לסלעי יסוד. במקרים אלה, לא משנה באיזו דרגת התמרה נוצרה הצפחה, לעיתים נדירות ביותר משתנה ההרכב הכימי של הסלעים בתהליך ההתמרה. לדוגמה, אבן גיר, דולומיט, קוורציט ופצלים אלומיניים – לאלה יש מאפיינים כימיים ברורים שניתן להבחין בהם גם לאחר גיבוש מוחלט מחדש.
קרב קורסון-צ'רקאסי
הלחימה בזירה האווירית והרכבת האווירית הגרמנית ל"כיס קורסון"
ב-29 בינואר 1944, יום בלבד לאחר השלמת כיתור הכוחות הגרמניים במבלט קורסון-צ'רקאסי, החל חיל האוויר הגרמני בהפעלת רכבת אווירית לתספוק הכוחות המכותרים, והיא המשיכה לפעול עד לתום המערכה סביב כיס קורסון. במסגרת הרכבת האווירית ביצעו מטוסי קורפוס האוויר השמיני למעלה מ-1,500 גיחות, מתוכם 832 גיחות של מטוסי תובלה, ו-478 גיחות של מפציצים, שהוסבו להצנחת חבילות אספקה. הם העבירו למעלה מ-2,000 טון של דלק, תחמושת ומזון ל"כוח שטמרמן", וחילצו יותר מ-4,000 פצועים מהכיס המכותר. בחמשת הימים הראשונים ספגו מטוסי התובלה שהשתתפו ברכבת האווירית אבדות ניכרות מתקיפות מטוסי קרב סובייטיים. מסלולי הנחיתה בתוך שטח הכיס הגרמני ספגו תקיפות בלתי פוסקות של מטוסי תקיפה סובייטיים. ב-1 בפברואר בלבד אבדו הגרמנים 16 מטוסי תובלה, שהופלו או התרסקו בנחיתות חירום, וכ-150 פצועים שהיו על סיפונם נהרגו. כתוצאה מכך, הם נאלצו לעבור לטוס בגובה גבוה ובעיקר בשעות החשיכה וקיבלו ליווי של מטוסי קרב. למרות הקשיים, עד 3 בפברואר סיפקה הרכבת האווירית 120–140 טון אספקה ליום לכוחות המכותרים ופינתה כ-2,800 פצועים מהכיס. המרחק הקצר בין קורסון לבין שדות התעופה הגרמניים באזור אומן, אפשר למטוסים שהשתתפו ברכבת האווירית לבצע מספר גיחות ביום. המעבר לטיסה בליווי מטוסי קרב גרם להפחתה ניכרת באבדות שספגו מטוסי התובלה הגרמניים, אך מטוסי הקרב המלווים, שנאלצו לטוס במהירות נמוכה, כדי לספק הגנה צמודה למטוסי התובלה האיטיים, ספגו אבדות ניכרות ממטוסי הקרב הסובייטיים, שתקפו את מבני המטוסים הגרמניים.
עדי אלדר
ביוגרפיה
בשנת 2008 חשף מבקר המדינה התנהלות בעייתית של אלדר כיו"ר מרכז השלטון המקומי: משכורות גבוהות, מינויים פוליטיים והיעדר ביקורת.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות שנערכו ב-2018 הודיע אלדר כי לא יתמודד לכהונה נוספת על ראשות העיר ולאחר כמעט 30 שנה פרש מתפקידו. בבחירות שהתקיימו באוקטובר אותה שנה נבחר במקומו ראש העיר החדש, משה קונינסקי.
קרב קורסון-צ'רקאסי
הפריצה החוצה של "כוח שטמרמן"
כשעלה השחר עדיין נמצאו הכוחות העיקריים של "כוח שטמרמן" בדרכם לנהר גנילוי טיקיץ', ולפחות מחציתם עדיין לא יצאו כלל מתחומי הכיס הגרמני המקורי (האזור סביב שנדרובקה). הקרקע בנתיב הנסיגה הגרמני הייתה מבותרת במספר רב של ערוצי נחלים יבשים ועמוקים מלאים בשלג, שהיקשו מאוד על התנועה, ופקקי תנועה קשים, שנוצרו כתוצאה מריכוז של אלפי כלי רכב ועגלות נגררות, סתמו את צירי התנועה המועטים מהכיס מערבה. בצד הסובייטי, תנאי מזג האוויר הקשים וערפל הקרב גרמו לכך, שרק בשעות הבוקר המאוחרות הבין הפיקוד הסובייטי את חומרת המצב, והחל להזרים כוחות לאזור, כדי למנוע מהכוח הגרמני לחמוק מטבעת הכיתור ברגע האחרון. קונייב גיבש תוכנית להשמדת הכוחות הגרמניים הנסוגים, במסגרתה נועדו קורפוס הטנקים ה-18 והדיוויזיה ה-206 לתקוף אותם מכיוון צפון מערב, בעוד קורפוס משמר הפרשים ה-5 ודיוויזיית המשמר המוטסת ה-5 תוקפים מכיוון דרום מזרח. שני הכוחות נועדו לחסום את ציר הנסיגה העיקרי של "כוח שטמרמן", לבתר את הכוחות הנסוגים למספר חלקים, ולהשמיד אותם בזה אחר זה. במקביל נועד קורפוס הטנקים ה-29 בסיוע קורפוס הרובאים ה-73 לתקוף את הכיס הגרמני מכיוון מזרח, לכבוש את שנדרובקה, קומארובקה וחילקי, ולתקוף מהעורף את השדרות הגרמניות הנסוגות. דיוויזיית המשמר ה-41 בסיוע יחידות טנקים משלושה הקורפוסים של ארמיית המשמר המשוריינת ה-5 נועדה לשמש ככוח חסימה בקו ז'ורז'ינצי-גבעה 239-פוצ'פינצי. הייתה זו תוכנית טובה על הנייר, אך בפועל חסרו לקונייב כוחות ליישומה. קורפוס משמר הפרשים ה-5, למשל, נמצא במרחק של כ-40 ק"מ מיעדיו, וכוחותיו העיקריים הגיעו לזירת הלחימה רק בשעות הערב של 17 בפברואר. בנוסף, שלוש דיוויזיות החי"ר (הדיוויזיות ה-180 וה-206 ודיוויזיית המשמר המוטסת ה-5), שהיו הקרובות ביותר לאזור הפריצה החוצה, ספגו אבדות כבדות במהלכה, ולכן לא יכלו למלא תפקיד משמעותי בתוכניתו של קונייב. מצב הדרכים הקשה ומחסור באמצעי תובלה, מנעו מהפיקוד הסובייטי לנייד במהירות יחידות חי"ר נוספות כדי לסתום את הפירצה שנוצרה בטבעת הכיתור. ללא סיוע חיל רגלים, למעט דיוויזיית המשמר ה-41, התקשו הטנקים והפרשים הסובייטיים למנוע את הפריצה החוצה של עשרות אלפי חיילים גרמניים נואשים.
המאמצים הסובייטיים לחסום את נתיבי הנסיגה הגרמניים, ולהשמיד את הכוחות הנסוגים לא היו מתואמים. הסבר אפשרי אחד לכך היא העובדה, שהיחידות הסובייטיות שהיו מעורבות בהן השתייכו הן לטבעת הכיתור הפנימית והן לטבעת הכיתור החיצונית, ולכן לא נמצאו תחת פיקוד אחיד. לדעת החוקר האמריקאי דאגלס נאש, ייתכן שהיריבות האישית המרה בין ז'וקוב וקונייב, שפיקדו על שתי טבעות הכיתור, תרמה להחרפת בעיה זו. בנוסף לכך, לפי דיווחים גרמניים, הכוחות הסובייטיים לא הפגינו נחישות מספקת למנוע את הפריצה החוצה של ״כוח שטמרמן״, ויחידות טנקים סובייטיות העדיפו במקרים רבים לירות על הטורים הנסוגים ממרחק בטוח, ולא ניסו לתקוף אותם ישירות. הסבר אפשרי אחד לזהירות אותה הפגינו הטנקיסטים הסובייטיים, הוא החשש מפני מטולי הנ"ט היעילים (פאנצרפאוסט ופאנצרשרייק), בהם צוידו החיילים הגרמניים, שאכן הצליחו להשמיד מספר טנקים סובייטיים במהלך הפריצה החוצה.
במקביל ללחימה של הדיוויזיות הגרמניות, שנכללו בכוח הפריצה החוצה, ניהלו שתי הדיוויזיות (ה-57 וה-88) של משמר המאסף בפיקוד גנרל שטמרמן, קרבות עזים נגד כוחות סובייטיים חזקים, שתקפו אותם מכיוון מזרח. בסיוע שארית כלי הרכב המשוריינים של דיוויזיית הפאנצר אס אס ה-5 ומספר יחידות ארטילריה, הצליחו כוחות המאסף הגרמניים להדוף שורת התקפות מצד קורפוס הטנקים ה-29 בסיוע יחידות חי"ר, ולמנוע מהם לזנב בכוחות הנסוגים, תוך שהם מנהלים קרב נסיגה מסודר, ונסוגים מקו עצירה אחד למשנהו. לפי מקורות גרמניים, כ-80 אחוז מהחיילים של משמר המאסף הצליחו להיחלץ מטבעת הכיתור הסובייטית ולהגיע בשלום לקווים הגרמניים. אולם אלפי חיילים אחרים, רובם המכריע פצועים או חיילים מיחידות בלתי קרביות, שאיבדו את דרכם או נשרכו מאחור מסיבות שונות, נהרגו או נלכדו על ידי הכוחות הסובייטיים במהלך 17 בפברואר ובפעולות טיהור שנערכו בימים הבאים.
קורפוס הפאנצר ה-3, שיחידותיו היו מתוחות עד קצה גבול היכולת, לא יכול היה לספק סיוע משמעותי לפריצה החוצה של "כוח שטמרמן". בשעות הצהריים פתחו הטנקים, שנותרו ל"רגימנט הפאנצר הכבד באקה", בהתקפה על "גבעה 239" במטרה לרתק את הכוחות הסובייטיים באזור, ולפתוח מסדרון חילוץ לכוחות הגרמניים הנמלטים מהכיס. ההתקפה לא נתקלה כמעט בהתנגדות, מכיוון שכל הכוחות הסובייטיים בגזרה היו מרוכזים במאמצים למנוע את הפריצה החוצה של "כוח שטמרמן", והכוח הגרמני כבש את פסגת הגבעה והחזיק בה במשך מספר שעות. מספר רב של קבוצות קטנות של חיילים גרמניים, ניצלו את ההזדמנות כדי לעבור דרך הכוח שהחזיק בגבעה, ולחבור לכוחות בראש הגשר בליסיאנקה. אולם הכוחות העיקריים של "כוח שטמרמן" כבר נמצאו בשלב זה מדרום ל"גבעה 239", ולא היו מודעים לפירצה בטבעת הכיתור הסובייטית החיצונית.
צפחה
צפחות כחולות
עבודה נסיונית הראתה כי המינרלים בצפחות הכחולות נוצרים בתנאי התמרה לא רגילים. תנאים אלה הם טווחי לחץ המתאימים לעומק שבין 15 ל-30 קילומטרים בתוך הקרום וטמפרטורות נמוכות יחסית, 200-400 מעלות צלזיוס – טווח הטמפרטורות השורר בתנור אפייה ביתי. עם זאת, בעומקים אלה שוררת בדרך כלל טמפרטורה גבוהה יותר, 500-750 מעלות צלזיוס. הנחת העבודה היא כי הדרך היחידה בה יכולים סלעים אלה להיווצר היא באמצעות דחיפה מהירה של הלוח הנוחת למטה ואז דחיפה מהירה למעלה, לפני שהלוח מספיק לספוג טמפרטורה גבוהה יותר.
מגן אבות (פיוט)
מועדי אמירת פיוטי מגן אבות
בסידור כמנהג קוצ'ין, בשבת חול המועד ישנו פיוט הנאמר באמצע הקטע מגן אבות, לאחר המלים "ונודה לשמו בכל יום תמיד". פליישר משער כי מדובר בגלגול של המנהג האשכנזי להוסיף פיוטים בברכת מגן אבות שהגיע לסידור קוצ'ין.
סידרומלן
היווצרות
סידרומלן נוצר מלבה בטמפרטורה גבוהה מאוד. מיקום הסידרומלן באתרים רבים קרוב להר הגעש מצביע על טמפרטורת לבה גבוהה והתגבשות קרוב ללוע בגלל התקררות מהירה מאוד בסביבה רטובה.
יחסי סן מרינו–תימן
הסכמים דיפלומטיים
בין שתי המדינות נחתם הסכם דיפלומטי אחד בלבד:
טומי דורסי
להקתו של טומי דורסי
הלהקה הציגה כמה מטובי זמרי ונגני הג'אז של אותה התקופה ובהם החצוצרנים: באני בריגן, זיגי אלמן, ג'ורג' סיברג, קרל "דוק" סוורינסן וצ'ארלי שייברס, נגני הפסנתר: מילט רסקין, ג'ס סטייסי, החצוצרנים/מארגנים/מלחינים: סיי אוליבר, נגני הקלרינט: באדי דה פרנקו, ג'וני מינס ו פינאטס הוקו, המתופפים: באדי ריץ', לואי בלסון, ג'ין קרופה ודייב טאף והזמרים: ג'ק לאונרד, אידית' רייט, ג'ו סטאפורד, דיק היימס, קוני הינס ופרנק סינטרה. סינטרה השיג את ההצלחה הראשונית שלו בתור זמר בלהקתו של דורסי וטען כי למד איך לשלוט בנשימה בכך שצפה בדורסי מנגן בטרומבון. דורסי אמר כי סגנון נגינתו הושפע רבות מזה של ג'ק טיגרדן. חבר נוסף בלהקתו של דורסי שככל הנראה צפה והקשיב זמן ניכר לסיי אוליבר, מארגן וחותם על הופעות, היה נלסון רידל, שבשלב מאוחר יותר חבר לפרנק סינטרה כמארגן ומנצח בכמה מאלבומיו, הוא נחשב כמי שעשה מהפכה לאחר מלחמת העולם השנייה במוזיקה הפופולרית.
דן קריב
פרשת אגדיר
יש לציין שהשלטונות המרוקאים והמנהיגים הלאומנים שם לא ידעו דבר על המתרחש אבל בכל אופן הופיעה ידיעה בעיתון אל-עלם ידיעה בדבר "שמועות לפיהן ברחו ממרוקו מאז האסון מספר קבוצות של יהודים...וקיימת ודאות שבסיסינו האוויריים התפוסים על ידי צבאות זרים מנוצלים לצורך העברת האנשים הנ"ל בלי שהדבר יורגש... בידי מרגלים אלה רשת תעמולה הפעילה יומם ולילה על מנת לפזר את רעל מדינת ישראל הצעירה ולעודדם להגירה".
תקופת תוניסיה
עוד בטרם עלייתו לארץ בשנת 1945 היה דן קריב פעיל בפעולות הגנה עצמית במסגרת "המגן" שהייתה השלוחה התוניסאית של "ההגנה" בארץ. מספר שנים אחרי כן, לאחר הפרק בקיבוץ, הוא נשלח לתוניס כמנהל מחלקת הנוער והחלוץ של הסוכנות היהודית, בין השנים 1953-1956, והוא עסק בפעולות ציוניות בקרב בני הנוער היהודי בתוניס, וגם במיגון חשאי של האוכלוסייה היהודית בתוניסיה, עוד כשהייתה תחת שלטון צרפת. בתקופה ההיא של לפני תום שלטון צרפת והמאבק על עצמאותה של תוניסיה, היה חשש כבד לביטחונם של יהודי המגרב (ארצות צפון אפריקה מרוקו אלג'יריה ותוניסיה) ותוניסיה בפרט. החשש היה חמור במיוחד על רקע הקמתה של מדינת ישראל הצעירה. ידוע שלאחר קום המדינה עברה האחריות של ההגנה המקומית מארגון "ההגנה" למוסד לתפקידים מיוחדים. בגלל היכרותו עם הקהילה היהודית דן סייע רבות לאנשי המוסד כמו מידד מיו. כך נוצרו קשריו הראשונים עם המוסד. הוא היה אחראי על אזור עיר הבירה תוניס. לאחר עלייתו של חביב בורגיבה לשלטון בשנת 1956 גורש מטוניסיה יחד עם בני משפחתו בצו השלטונות בשל פעילותו הציונית שם. דן ומשפחתו חזרו לישראל התמקמו בטבעון שם נולדה ב 1958 הבת אורית.
טיעון העד (יהדות)
טיעון העד, טיעון הכוזרי או טיעון ההתגלות והמסורת, הוא טיעון מן הנס לביסוס אמונת מתן תורה מן השמים וממילא גם לקיומו של אלוהים. הטיעון מצביע על כך שעל פי המקרא והמסורת היהודית מיליוני עדים נכחו בהתגלות האלוהית בהר סיני ובניסים שאירעו לדור המדבר, כגון עשר המכות, קריעת ים סוף ואכילת המן.
רמב"ם
במפנה המאה ה-13 דור לאחר מכן, הרמב"ם בקהיר האסלאמית עיגן את הטיעון בהלכה הפורמלית, והצביע עליו כיסוד האמונה היהודית. לדבריו, בני ישראל נכחו והתנבאו יחד עם משה, ולכן אין עוד צורך בראיות לאמיתות נבואתו.
ספר החינוך
בהקדמה לספר החינוך שנכתב במחצית השניה של המאה ה-13, השווה המחבר את סיפור מעמד הר סיני לעדות משפטית של ממש, ולמוסכמות היסטוריות שאין עליהן עוררין. לדבריו, עדותם של 600,000 הגברים משתתפי המעמד על אמינות דברי התורה נמסרה לבניהם מדור לדור עד ימיו, והיא אמינה בהרבה מעדות משפטית שעבורה יספיקו שני עדים בלבד. בדומה לרמב"ם, גם הוא צמצם את הטיעון למעמד הר סיני לבדו. זאת על מנת להדגיש את החוויה הנבואית האישית של משתתפי המעמד, בניגוד לאותות ומופתים שנחווים בחושים ונתונים להטעיות.
בעת החדשה
במאה ה-19 כתב רש"ר הירש בפירושו על התורה:.
באותו דור, המלבי"ם בפירושו על התורה הציג גם הוא את הטענה בכותבו:
איחור כתיבת התורה
מחקר המקרא אם כן חשף כי ההנחה כי תמיד התקיים רצף במסירת הסיפור מאב לבנו - איננה מבוססת, והיא טעונה הוכחות בעצמה.
מבחן הסבירות של דייויד יום
מסקנתו של יום ספציפית לגבי סיפורי התורה היא:
ניקי באט
ביוגרפיה
בשנת 1997 קיבל זימון לנבחרת אנגליה. את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים ערך נגד. בעקבות פציעתו של סטיבן ג'רארד לפני מונדיאל 2002, קיבל באט הזדמנות לפתוח בהרכב נבחרתו לצידם של חבריו לקבוצה דייוויד בקהאם ופול סקולס. באט צבר 39 משחקים במדים הלאומיים, בהם לא כבש שערים.
זאב וולף נוסנבוים
הרב זאב וולף נוסנבוים (תרל"ז, 1877 - תש"ג, 1943) היה רבה של דרוהוביטש שבמזרח גליציה (כיום מערב אוקראינה). מחבר שו"ת זיו הלבנון. נספה בשואה עם בני קהילתו.
הארייט ביצ'ר סטואו
אוהל הדוד תום
לאחר ביקורת שקיבלה מצד תומכי העבדות, לפיה הספר אינו מבוסס על עובדות, פרסמה ביצ'ר סטואו את "מפתח לאוהל הדוד תום", אשר הציג את הרקע העובדתי ליצירתה.
טייריק ג'ונס
קריירת תיכונים ומכללות
בעונתו הראשונה, פתח ג'ונס בארבעה משחקים במהלך טורניר אליפות המכללות, שם הוביל את מכללתו עד לשמינית הגמר. הוא העמיד ממוצעים של 4.1 נקודות ו-3.2 ריבאונדים בממוצע למשחק. במהלך עונתו השנייה, ג'ונס סבל מכאב ברגליים ובנוסף הוא החמיץ שני משחקים בעקבות פציעה בכתף. ג'ונס העמיד ממוצעים של 7 נקודות ו-4.5 ריבאונדים למשחק. על מנת לשפר את יכולתו, ג'ונס הקפיד לעשות דיאטה וללכת לחדר הכושר. מאמנו במכללה כריס מאק שיבח את מקצוענותו וכינה אותו כאחד השחקנים האהובים עליו.
עניינים שבלב
דמויות
גרייס בורן- אחותו של שיי בורן
זכויות להט"ב באוהיו
איסורים מקומיים על טיפולי המרה
ב־7 בפברואר 2017 מועצת העיר טולידו הצביעה פה אחד בעד איסור ביצוע טיפולי המרה בעיר.
ויליאם ג'נינגס ברייאן
בחירות ראשונות ב-1896
הפופוליסטים הציעו חזרה לתקן דו-מתכתי, ודרשו את רכישת הכסף. החקלאים וכורי הכסף בדרום ובמערב תמכו בכך, ואילו הבנקאים מהמזרח התנגדו לכך.
הוועידה הדמוקרטית ונאום צלב הזהב
לאחר מכן פרש את ידיו לצדדים, והוועידה השתתקה כשחזר למקומו.
מיד לאחר מכן, התחילה התפרעות, כשהצירים הרימו את בריאן על כתפיהם ברחבי האולם. הצירים קראו לבחור בו מיד, אולם ברייאן העדיף לחכות ולראות אם התמיכה בו תימשך. המפלגה אישרה את התמיכה בכסף החופשי ויצאה להפסקה. למחרת היום, ברייאן נשאר במלון ודרש לאפשר חופש הצבעה לצירים. המדינות הדרומיות תמכו בו והעניקו לו 135 קולות בסיבוב הראשון. מועמד שתמך בתקן הזהב הגיע למקום הראשון בסיבובים הראשונים, עד שברייאן לקח את ההובלה בסיבוב הרביעי, כשהמשלחת מאילינוי עברה לתמוך בו. בסיבוב החמישי, מדינות אחרות תמכו בו והוא זכה במועמדות. לסגנו נבחר ארתור סוול, פעיל מפלגתי מהמזרח שתמך בכסף חופשי. הוא היה עשיר ויכול היה לממן את מסע הבחירות. תומכי תקן הזהב סירבו להצביע.
נסיעה ברכבת
ב-11 בספטמבר, ברייאן עלה על הרכבת ונסע בה עד 1 בנובמבר. בתחילה נסע בתחבורה הציבורית וארגן את לוח הזמנים שלו, כשהוא אף סוחב את תיקיו מתחנת הרכבת למלון. באוקטובר, הוא כבר היה שחוק, ואחרים ארגנו זאת בשבילו. ברייאן דיבר על נושא הכסף החופשי, ועל עניינים שקסמו למקומיים. הוא לא ערך מסע בחירות בימי ראשון, אולם בשאר הימים דיבר בין עשרים לשלושים פעמים ביום. תומכיו באו לראות אותו שעות מראש. ברייאן דרש מהעם לשלוט שוב בממשלה בתחנה האחרונה שלו. הבוחרים התעניינו במסע הבחירות.
תוצאות
ברייאן הצליח בקרב הכפרים, אולם פחות בקרב הערים. הערים התעשייתיות תמכו במקינלי. המקומות החקלאיים תמכו בברייאן. הדמוקרטים שמרו על שליטה מקומית במזרח בעזרת המנגנון המפלגתי ותמיכת הקהילה האירית. ברייאן עלה להם בגרמנים-אמריקנים, שתמכו בעיקר בדמוקרטים, אולם התנגדו לכסף החופשי. ברייאן בירך את מקינלי (המועמד הראשון שעשה כן), בטענה שרצון העם הוא החוק. לעומת זאת, ברייאן טען שהקרב הזה לא יהיה האחרון.
מזכיר המדינה: 1913–1915
ברייאן הצליח להשיג 28 הסכמים שהבטיחו בוררות לגבי סכסוכים בינלאומיים לפני פריצת מלחמה עם ארצות הברית. הוא ניסה להגיע להסכם עם גרמניה, שלא הבשיל. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, תמך בנייטרליות מוחלטת. ניצחון, לטענתו, לא יהיה מוחלט, וממילא יגרום רק למלחמה נוספת.
ברייאן ניסה למנוע הלוואת למדינות ההסכמה אולם לא הצליח. הוא הטיף להימנעות מטיולים בשטחים בריטיים, שיגרמו לתסבוכות בינלאומיות. וילסון דרש מגרמניה אחריות לכל הפרת זכויות אמריקניות, בכוונה ולא בכוונה, לאחר הטבעת הלוסיטניה. ברייאן היה בדילמה, והתפטר ביוני 1915. הוא טען שאנשים נדהמים מהטבעתם של אנשים, אולם אף אחד לא מתנגד להרעבת אומה שלמה.
התנגדות לאבולוציה 1918–1925
ב-1920, טען שהאבולוציה היא הדבר הכי משתק שעל החברה להתמודד עמו, ושפרידריך ניטשה גרם בפרשנויותיו לפגיעה בדמוקרטיה, בנצרות ובאלוהים, לטובת סגידה לעל-אדם.
מורשתו
בתוך המפלגה הדמוקרטית, נחשב ברייאן למנהיג אהוד. ב-1962, אמר הנשיא לשעבר הארי ס. טרומן שברייאן הוא אחד מהגדולים ביותר, ושבזכותו הליברליזם קיים בארצות הברית. ב-1900, כשהיה בן 16, נכח טרומן בוועידה הדמוקרטית בקנזס סיטי ושמע את נאומו של ברייאן, וכך הפך לתומך שלו. רבים טענו שמסע הבחירות שלו ב-1896 היה המאבק הראשון של ההמונים במיוחסים. ב-1934, נאם הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט לזכרו וטען שהיה כנה, ונלחם כל חייו כנגד עוולות.
אלן בוקסיץ'
לאחר תקופה קצרה זו בצרפת עבר בוקסיץ' לאיטליה לעונה אחת בלאציו ועוד עונה אחת ביובנטוס, עמה זכה באליפות האיטלקית בעונת 1997. לאחר שחזר ללאציו, הוא זכה עמה בגביע האיטלקי ב-1998, בגביע המחזיקות ב-1999 ובדאבל איטלקי (אליפות איטליה+הגביע האיטלקי) בעונת 2000. בעונת 2000 עבר בוקסיץ' לקבוצה האנגלית מידלסברו, בה שיחק שתי עונות, אך סבל מפציעות ולכן החליט לפרוש מכדורגל בשנת 2002.
רמת טראמפ
רמת טראמפ
ממשלת ישראל התכנסה ביום 16 ביוני 2019 במקום המתוכנן – ביישוב הנטוש ברוכים, סמוך מאוד לקלע אלון שבצפון-מערב רמת הגולן, והכריזה על הקמת היישוב החדש כהכרת תודה לדונלד טראמפ, על תמיכתו הרבה בישראל, ולאחר הצהרתו על הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן. לפי הצעת ההחלטה של הממשלה, יוקם היישוב "מתוך הערכה לפועלו של נשיא ארצות הברית ה-45 הנשיא דונלד טראמפ למען מדינת ישראל במגוון רחב של תחומים ומתוך הבעת תודה על ההכרה האמריקנית בירושלים כבירת ישראל, וההכרה בריבונות הישראלית ברמת הגולן שאותה הוביל הנשיא דונלד טראמפ, הוחלט ליזום הקמתו של יישוב קהילתי חדש ברמת הגולן בשם 'רמת טראמפ'". בשלב ראשון מתוכננת הקמת 99 יחידות דיור.
יוליסס ס. גרנט
'''יוליסס ס. גרנט (באנגלית: Ulysses S. Grant, נולד כהיירם יוליסס גרנט (Hiram Ulysses Grant'''); 27 באפריל 1822 – 23 ביולי 1885) היה נשיאה ה-18 של ארצות הברית במשך שתי כהונות, מ-4 במרץ 1869 עד 3 במרץ 1877. בתור הגנרל המפקד של צבא ארצות הברית (בין 1864 ל-1869), עבד גרנט בשיתוף פעולה הדוק עם הנשיא אברהם לינקולן והוביל את צבא האיחוד לניצחון על הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקנית. הוא היה אחראי על השיקום מטעם הקונגרס, כשהוא מתעמת עם יורשו של לינקולן, אנדרו ג'ונסון. בתור נשיא שנבחר פעמיים, הוביל גרנט את הרפובליקנים במאבקם מול התמיכה בקונפדרציה ובעבדות, הגנה על מתן האזרחות לשחורים, ותמיכה בשגשוג כלכלי לכל המדינה. נשיאותו ספגה ביקורת בגלל הגנתו על עמיתים מושחתים, ובכהונתו התמקד בליברליזם ובזכויות האזרח ופחות במערכת האקונומית של המדינה, מה שהוביל למשבר הפיננסי של 1873.
חרגולן זמירי
ביחס למשפחת הסבכיים‎, לחרכולן הזמירי גב חום-אפרפר או חום אדמדם. החלק התחתון אפור-לבנבן כולל הזנב התחתון, מה שמבדיל אותו מחרגולן נחלים שצבע זנבו התחתון כהה יותר. עם זאת, לפרטים צעירים יש צבע צהבהב בזנב התחתון. המקור ארוך ודק, ופס גבה קצר ולא מודגש. בדומה לרוב הסבכיים הוא ניזון בעיקר מחרקים.
יוליסס ס. גרנט
וסט פוינט ומשימה ראשונה
אביו של גרנט ביקש מחברו בקונגרס המלצה שתוגש לאקדמיה הצבאית של ארצות הברית שבווסט פוינט, ניו יורק. גרנט סירב לקבל זאת, אולם אביו שכנע אותו להצטרף לאקדמיה. כשנפתח מקום לצוער ב-1839, התקבל גרנט לאקדמיה. חבר הקונגרס רשם בטעות את שמו כ"יוליסס ס' גרנט", והשם הפך לשמו החדש (לפי גרנט, ה-ס' לא אמרה כלום, אולם חבר הקונגרס היה סבור שמשמעותה הוא סימפסון, שם נעוריו של אמו). גרנט החל את לימודיו ב-1 ביולי 1839, כצוער, והתאמן באקדמיה במשך ארבע שנים. הוא כונה "סם" בקרב חבריו, כיוון שראשי התיבות "U.S" סימנו גם את שמו של הדוד סם. גרנט טען ש""חיי הצבא לא קסמו לי ולא חשבתי אף לרגע להישאר בצבא". הוא היה גרוע יחסית בלימודיו, אולם קיבל ציונים מעל הממוצע במתמטיקה ובגאולוגיה. גרנט היה מופנם והיו לו כמה חברים טובים. גרנט נודע כפרש מומחה ואמיץ. מתוך רצון לשבור את השגרה הצבאית, למד ציור. גרנט סיים את לימודיו ב-1 ביולי 1843, במקום העשרים ואחת מתוך כיתה של שלושים ותשע. הוא מונה ללוטננט שני. גרנט שמח לעזוב את האקדמיה וביקש להתפטר מתפקידו בתום ארבע שנות שירות. למרות כישרונו עם סוסים, לא עבר אל חיל הפרשים (כיוון שמעמדו בקרב הכיתה לא הצדיק זאת), אלא לגדוד רגלים. הוא עסק באספקה ובציוד.
מלחמת ארצות הברית–מקסיקו
בעקבות המתיחות מול מקסיקו לאחר סיפוחה של רפובליקת טקסס בידי האמריקנים, שלח הנשיא ג'ון טיילר את היחידה של גרנט אל לואיזיאנה, בפיקודו של המייג'ור גנרל, זאכרי טיילור. כשמלחמת ארצות הברית–מקסיקו פרצה, פקד הנשיא ג'יימס פולק על הצבא האמריקני לפלוש למקסיקו ב-1846. גרנט הוביל הסתערות פרשים בקרב ברסקה דה לה פאלמה. במונטריי, התנדב להעביר תשדורת על סוס בתוך רחוב מלא צלפים. פולק, שהודאג מהאהדה כלפי הגנרל טיילור, חילק את חייליו, ושלח חלק מהחיילים (כולל גרנט) ליחידה חדשה תחת הגנרל וינפילד סקוט. צבאו של סקוט הגיע דרך הים לוראקרוס, והתקדם אל מקסיקו סיטי. הצבא נלחם בצבא מקסיקו בשני קרבות מחוץ לעיר. גרנט חשק בתפקיד קרבי והורשה לו לקחת חלק במשימות מסוכנות. כך, למשל, סחבה יחידתו הוביצר מפורק והרכיבה אותו מחדש בצריח כנסייה כדי לירות על חיילים מקסיקניים. אומץ הלב שלו הוביל לקידומו לתפקיד קפטן באופן זמני. ב-14 בספטמבר 1847, נכנס צבאו של סקוט אל העיר, והמקסיקנים הסכימו לשלום לאחר מכן.
מונטה ורדה
מריו פינו (Pino), גאולוג צ'יליאני מהאוניברסידד אאוסטראל דה צ'ילה (Universidad Austral de Chile) וטום דיליי (Dillehay) החלו לחפור באתר מונטה ורדה בשנת 1977. האתר נמצא על גדות נקיק צ'ינצ'יאואפי (Chinchihuapi), סעיף של נהר מאולין (Maullín) הממוקם כ-58 קילומטרים מהאוקיינוס השקט. מונטה ורדה הוא אחד האתרים הפתוחים מהתקופה הפרה היסטורית הנדירים שנתגלו באמריקות. זאת, הודות לשימורו בידי עליית מפלס המים זמן קצר לאחר שאוכלס האתר, והאדמה הבוצית העשירה בכבול שכיסתה את האזור כתוצאה מכך הכילה רקבובית של חומרים אורגניים ושימרה את האתר וחפצים שונים בו משך עידנים.
יוליסס ס. גרנט
בלמונט, פורט הנרי ודונלסון
ב-7 בנובמבר 1861 חצו גרנט וחייליו את הנהר מיסיסיפי ותקפו חיילי קונפדרציה במיזורי, ללא פקודה. הם כבשו את המחנה, אולם תגבורת אילצה אותם לסגת. למרות זאת, נסך הקרב ביטחון בחיילי גרנט. לאחר מכן ביקש גרנט ממפקדו, הנרי האלק (לינקולן פיטר את פרימונט) רשות לפגוע בפורט הנרי שבטנסי, כדי לפתוח את הנהר טנסי לתנועה של האיחוד. האלק הסכים בתנאי שהמתקפה תהיה בגיבוי של הצי, וחייליו של גרנט לכדו את פורט הנרי ב-6 בפברואר 1862.