cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיים אלעזר שפירא
על כס האדמו"רות
לאחר סיום המלחמה הגיעו למוקצ'בו שני אדמו"רים שנעקרו ממקומות מושבם, רבי יצחק וייס מספינקא ורבי ישכר דב רוקח מבלז. הרב שפירא ניהל מערכות ממושכות נגד שניהם, שהתדרדרו לעיתים תכופות לאלימות קשה ודרשו את התערבות המשטרה בכוחות גדולים. בשבת תשובה ה'תרפ"א (18 בספטמבר 1920) דרש נגד הרבי מבעלז וכינה אותו "סטרא אחרא" ו"שטן בספודיק". לאחר מכן טען בפני השלטון הצ'כוסלובקי כי הוא מרגל קומוניסטי, והצליח לשכנע את הרשויות לגרשו. גופים ציוניים שהתערבו בפרשה הצליחו למנוע את הצעד. הרבי מבעלז עזב את העיר ב-1922, אך המאבק בין שתי החצרות הקצין דווקא לאחר פטירתו ב-1926. שלושה ימים לאחר המוות, בדרשת שבת בבית הכנסת, דיבר סרה במנוח ואמר לשומעיו כי נשמתו לא תמצא מנוחה. בתגובה, הכריזו חסידי בלז על חרם נגדו. בראשית פברואר 1927 התפלגו חסידי בלז בעיר רשמית מהקהילה האורתודוקסית והקימו אחת משלהם; מאחר שהחוק אפשר להכיר רק בקהל אורתודוקסי אחד, הם רשמו את עדתם כנאולוגית. חסידי מונקאטש נאלצו לשכור שומרי ראש קבועים עבור אדמו"רם, והוא אף הותקף על ידי המון זועם כשביקר בלבוב. הסכסוך עם ספינקא נפתר בקיץ 1929, כשרבי יצחק אייזיק הסכים לעזוב את מוקצ'בו בתמורה לתשלום של 100,000 קוֹרוּנה ולכך שיותר לו לבקר את חסידיו בה פעמיים בשנה ללא הפרעות. רק ב-11 במרץ 1934, לאחר שנים של מאבקים אלימים וחרמות הדדיים, נחתם הסכם פשרה בין חסידות מונקאטש לקהילת בלז במוקצ'בו.
הרב שפירא שאף להתנתק משליטת הלשכה האורתודוקסית בברטיסלאבה – יורשתו של הגוף הכלל-הונגרי המקביל שקם ב-1871, שמשרדיו שכנו בבודפשט ושהאזור היה עתה מחוץ לתחום סמכותו – שניהלה את הקהילות בחבל, ולהקים משרד עצמאי לרוס התת-קרפטית תחת שליטתו. כדי לקדם את עניינו כרת ברית פוליטית עם המפלגה האגררית בבחירות הארציות לפרלמנט ב-1925, וסייע להקים סיעת לוויין, "מפלגת האיכרים היהודים", עבורה. לאחר הבחירות סוכלה תוכניתו עקב התנגדותם של רבים מרבני החבל, שהונהגו בידי רבי יוסף צבי דושינסקי ורבי יואל טייטלבוים.
חיילים אבודים
עלילה
ברנדון קונדלי, בעברו מפקד מחלקה בנחתים שלחם במלחמת וייטנאם ובהמשך עבד כמתנקש בעבור האגף לפעולות מיוחדות של סוכנות הביון המרכזית. ועתה עובד ממשלה, המאתר ומביא לקבורה את גופותיהם של חיילים בכוחות המזוינים של ארצות הברית אשר הוגדרו כחללים שמקום קבורתם לא נודע. כאשר מתגלה גופה של חייל אמריקני בכפר נידח בווייטנאם שלושים שנה לאחר המלחמה מתחילה שרשרת של אירועים שנפרשים על פני חמש יבשות, והופכת על פיהם את חייהם של אמריקנים, וייטנאמיים, אוסטרלים ורוסים. הגנרל ויין דאנקן, בעבר מפקד הפלוגה של קונדלי המכהן כמפקד כוחות הנחתים בפיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית, לאתר ולהביא לדין עריק מצבא ארצות הברית אשר נחשב למת ולמעשה סייע במידע לאויב בזמן המלחמה. במקביל לקונדלי מוצא עצמו נהג סיקלו (תלת אופן) בשם דזונג נתון ללחצי הביון הווייטנאמי. הללו מטילים עליו משימה דומה לשל קונדלי – לאתר ולחסל את אותו בוגד בדיוק, לפני שייעצר בידי האמריקניים ויביך את ממשלת וייטנאם.
ליאוני סנדרקוק
לאורך כל שנות עבודתה כתבה סנדרקוק 12 ספרים (ביניהם ספר על פוטבול אוסטרלי, וספר על תנועת העבודה באוסטרליה), ביימה מספר סרטים דוקומנטריים, וכתבה עשרה תסריטים עלילתיים, מתוכם אחד הופק לסרט טלוויזיה (ברשת ABC).
ספרים וסרטים דוקומנטריים
•	Urban Political Economy: the Australian Case with Mike Berry, Allen and Unwin, 1983
לידיה בקר
מורשתה של לידיה בקר
עם מותה החליט צוות ז׳ורנל "הסופרג׳יזם הנשי" לסגור את העיתון.
ריצ'רד ג'ורדן
קריירת משחק
ב-1984 שיחק ג'ורדן בפנטזיה המדע בדיונית של דייוויד לינץ' "חולית" בתפקיד דנקן איידהו. ב-1987 הופיע ג'ורדן בקומדיה של הרברט רוס "סוד ההצלחה שלי" בתור הווארד פרסקוט, דודו של הצעיר ברנטלי פוסטר (מייקל ג'יי פוקס) ובעל החברה בה הוא מועסק. ב-1988 שיחק בהפקת הטלוויזיה "הרצח של מרי פייגן" בתפקיד עורך הדין יו דורסי.
הבולים של סינד
הבול הראשון של חבל סינד הונפק בשנת 1852. ההנפקה בוצעה ביוזמת המושל הבריטי כחלק משורה של פעולות לשיפור השירותים האזרחיים באזור החדש שצורף זמן קצר קודם לכן אל האימפריה הבריטית. הבולים של סינד היו הראשונים שהונפקו ביבשת אסיה, והם שימשו את הדואר בגבולות המחוז עד שהוחלפו בשנת 1854 בבולים החדשים של הודו הבריטית.
מיסוד שירותי הדואר במחוז סינד
בשלב מסוים פנה פריר אל המושל הבריטי שישב בבומבי וביקש תוספת תקציב על מנת שיוכל להמשיך ולפתח את רשת הדואר. לצערו, בקשתו נדחתה, והוא התבקש לאתר מקורות כספיים משלו על מנת לממן את המשך קיומה של רשת הדואר "היקרה והמפוארת", כהגדרת הפקידות הבריטית.
המאבק על מורשת בולי סינד
בשנת 1852, בתקופה בה הונפקו הבולים, מחוז סינד היה חלק מהודו הבריטית, ובשנת 1947, בעת חלוקת תת-היבשת ההודית, הפך מחוז סינד לחלק ממדינת פקיסטן. הבולאים ההודים, בתמיכת הקטלוגים הבינלאומיים, מתייחסים אל בולי סינד כאל הבולים הראשונים של הודו, בעוד הבולאים מפקיסטן מתייחסים אל בולי סינד כאל הבולים הראשונים של פקיסטן.
מעמד הבולים של סינד בקרב האספנים
שלושת הבולים שהונפקו בסינד נחשבים לפריטי אספנות מבוקשים, וזוכים למחירים גבוהים במכירות פומביות. הבול האדום, הבול הראשון שהונפק, נחשב לנדיר במיוחד, מוצע למכירה לעיתים נדירות, ומוערך בסדר גודל של עשרות אלפי דולרים.
בעבר מקובל היה להניח כי קיימים שני עותקים של הבול האדום שהם לא חתומים. לאחרונה טוענים המומחים כי גם עותקים אלו היו חתומים וסימני הדיו הוסרו מהם כדי ליצור מצג שווא של בול לא משומש, אולם אין אחידות דעים בנושא זה.
מיקי לוי
פעילות ציבורית
ב-18 בפברואר 2007 פורסמו מסקנות ועדת זיילר שמתחה, בין היתר, ביקורת חריפה על המפכ"ל קראדי, ומנעה את קידומו של המועמד המוביל להחליפו, ניצב אילן פרנקו. קראדי הודיע על התפטרותו מתפקידו, והשר לביטחון פנים אבי דיכטר, הודיע כי המפכ"ל החדש יהיה יעקב גנות, ועל מינוי של מיקי לוי לסגנו. זאת, אף על פי שעל סגן המפכ"ל, בני קניאק, לא נמתחה ביקורת בדו"ח הוועדה. את החלטתו נימק דיכטר שבעקבות השפל המקצועי והתמידי של המשטרה בעיני הציבור הוא נדרש להעמיד פיקוד אחר למשטרה. בעקבות הסרת מועמדותו של גנות וההחלטה על מינויו של ניצב דודי כהן לתפקיד המפכ"ל, הודיע לוי על הסרת מועמדותו לתפקיד סגן המפכ"ל.
עזרא (תנועת נוער)
יישובי התנועה
גם היום התנועה מאפיינת את עצמה בתמיכה מובהקת בבנייה בארץ ישראל, תוך שימת דגש חזק על הבנייה הרוחנית שיש ליצור בקרב האוכלוסייה.
שמות הקבוצות והגרעינים
נתיבות (כיתה ו)
בנוסף יש גם את קבוצת "ארזים" הפועלת בחלק מהסניפים, קבוצה זו מיועדת לילדים בעלי צרכים מיוחדים.
מחלקת הדרכה
ליווי המרכזות והכשרתן במהלך השנה על ידי ימי עיון מרוכזים לכל המרכזות וליווי צמוד של רכז האזור ורכזת הקומונה.
מחלקת מדיה
אחראית על הפייסבוק התנועתי, ולכל הדברים הנוגעים לתנועה הקשורים בטכנולוגיה.
אסתר סמואל-כהן
ביוגרפיה
בנר ראשון של חנוכה נחנך לזכרה ולזכר בעלה (אהרון כהן) חדר אוכל בישיבת מעלה חבר.
תקשורת בישראל
העשור הראשון של המאה ה-21
בשנות ה-2000 הדגש היה על דיגיטיזציה ומעבר לטכנולוגיות ניידות, כאשר האדם מקושר לעולם סביבו 24 שעות ביממה.
הפיגועים בבסיסי הכוח הרב-לאומי בביירות
הפיגוע במתחם האמריקאי
בשעה 06:22 בבוקר הפיגוע הגיעה לנמל התעופה בביירות משאית במשקל של 19 טונות. היא נשאה מטען נפץ, שהורכב מחומר הנפץ PETN ביחד עם מיכלי גז בוטאן. צירופם נועד ליצור פצצת דלק-אוויר. נהג המשאית היה איראני בשם איסמעיל עכסרי.
במגרש החנייה הצמוד למתחם חיל הנחתים בנמל התעופה (33.82917°N, 35.49472°W) הסתובבה המשאית פעמיים. אז האיץ הנהג, פרץ דרך גדר תיל ולאחר מכן דרך שער לכלי רכב בגדר שנייה שהקיפה את המתחם ולבסוף פרץ למבואה של מבנה בן ארבע קומות, ששימש כבניין המגורים של הגדוד הראשון מחטיבת הנחתים השמינית. רק אחד מן הזקיפים האמריקאים בשערי המתחם הספיק לפתוח באש על המשאית.
מזלן עותמן
מזלן עותמן (נולדה ב-11 בדצמבר 1951) היא אסטרופיזיקאית מלזית, היא עומדת בראש משרד האו"ם לענייני החלל החיצון משנת 1999.
דקל עדין
קריירה
עדין החל לשחק בגיל צעיר. בשנת 2005 גילם את התפקיד הראשי של מימון בסרט הטלוויזיה "עד מדינה" שביים אמיל בן שמעון. בשנת 2006 השתתף בסרטו של שמי זרחין "אביבה אהובתי", בו גילם את דמותו של אופק, בנה הצעיר של אביבה (אסי לוי), ושיחק את דמותו של שאזי בדרמת הטלוויזיה של נתי אדלר "קולולוש" על פי תסריט של שאול ביבי לרשת HOT3. באותה השנה החל לגלם את דמותו של גילי נאווי, בנם של הגר ושאול נאווי (קרן מור ומנשה נוי) בסדרת הדרמה "פרשת השבוע" ברשת HOT3, דמות אשר גילם למשך 3 עונות עד 2009.
בנוסף, עדין הוא מוזיקאי ובסיסט וחבר בלהקת ״ספא״ המלווה את הזמר ג'ימבו ג'יי.
נשים על סף התמוטטות עצבים
הסרט זכה להצלחה גדולה ולכן קיבל עיבוד בימתי בצורת מחזמר. במחזמר כיכבו פטי לופון, שרי רנה סקוט ולורה בנאנטי, כולן כוכבות ברודוויי ותיקות.
וילי ג'ונסון העיוור
קריירה מוזיקלית
ג'ונסון הקליט כ-30 צידי תקליטים בחמש הקלטות עבור קולומביה רקורדס בין השנים 1927-1930. בחלק מהקלטות אלו השתמש ג'ונסון בסגנון פרטי קצבי מהיר, בעוד באחרים ניגן בגיטרת סלייד. על פי מכר מכובד, וילי מקטל העיוור (1898-1959), ג'ונסון ניגן עם טבעת פליז, בעוד מקורות אחרים טוענים שהשתמש בסכין. התמונה היחידה של ג'ונסון לא חושפת אמצעי פריטה כלשהו.
מלי פולישוק-בלוך
פעילות בכנסת ה־16
בראשית הכנסת ה־16 שימשה יו"ר ועדת המדע והטכנולוגיה במשך כשנה.
בנוסף שימשה חברה בוועדת הכלכלה שבמסגרתה כיהנה כיו"ר ועדת המשנה של ועדת הכלכלה לעניין תמלוגים לבעלי זכויות יוצרים, במטרה לקבוע פרמטרים לקביעת התמלוגים בישראל. שימשה בתפקיד זה כאשר סיעת שינוי הייתה חברה בקואליציה ובאופוזיציה. הגישה במהלך כהונתה כ–80 הצעות חוק בנושאים שונים, חלקן נכנסו לספר החוקים.
עם פרישתה של השרה יהודית נאות מהממשלה עקב מחלתה באוקטובר 2004 הייתה אמורה פולישוק-בלוך להתמנות לשרה בממשלה אך בשל מחלוקות פנימיות במפלגת שינוי הסירה את מועמדותה.
פעילותה אחרי כהונתה בכנסת
בשנת 2015 מונתה לתפקיד יו"ר ועדת החינוך של מכבי ישראל ויזמה פרויקט חינוכי "ערכים מנצחים בספורט" בו יצרה שיתוף פעולה של מכבי ישראל, מכבי צעיר ועמותת ערכים בספורט, במטרה להקנות ערכים באמצעות פעילות ספורטיבית. הפרויקט מתרחב ומתקיים במספר יישובים.
הפלת ה-SU-24 הרוסי על ידי טורקיה (2015)
טענות סותרות בדבר מיקום המטוס
לאחר שחולץ, סיפר הנווט הרוסי כי הם לא קיבלו שום התרעה או אזהרה לפני ההפלה, וכי אילו היו הטורקים רוצים להזהיר, היו יכולים לטוס במקביל אליהם כנהוג, אך בפועל, עד להפלה לא היו הטייסים מודעים כלל למטוסי ה-F-16 הטורקיים, מפני שבאו מאחוריהם, כפי שעושים כאשר מתכוונים להפיל מטוס אויב, ובניגוד מוחלט לנהלים המקובלים של ליווי מחוץ לתחום או מתן אזהרה.
הנרי לי היגינסון
התזמורת הסימפונית של בוסטון
בפברואר 1918, כשאמצעיו הידלדלו במידה כזאת עקב המלחמה שלא היה עוד ביכולתו לממן את גירעונות התזמורת לבדו, וכשחזה את פרישתו של ד"ר מוק, שבאה עם מאסרו במרץ, החליט היגינסון להעביר את ניהול התזמורת למבנה מוסדי חדש. ההודעה על מינוי מועצת נאמנים לניהול תזמורת סימפונית תאגידית יצאה ב-27 באפריל 1918.
טוביה רביב
ביוגרפיה
רביב נולד בעיר סובוטיצה שבצפון סרביה (אז ביוגוסלביה) בשנת 1934, ובגיל 4 התייתם מאביו. בתקופת השואה התחבא בזהות בדויה אצל משפחה נוצרית בכפר הונגרי. בדצמבר 1948 עלה לישראל ביחד עם אימו ואחיו. הצטרף עם עליית הנוער לקיבוץ הזורע ובהמשך התיישב במושב רשפון. במרץ 1952 התגייס לצה"ל ושירת בחיל השריון, היה לוחם וקצין בגדוד 82 של חטיבה 7. לאחר שחרורו שירת במילואים בגדוד 277 של חטיבה 27 (שהפך מאוחר יותר להיות גדוד 268 בחטיבה 670). במלחמת סיני נפצע באורח אנוש. לאחר המלחמה גויס מחדש לשירות קבע ושירת כראש לשכת מפקד גייסות השריון, חיים בר-לב, כמפקד פלוגת טנקים בגדוד 52, כמפקד קורס מפקדי טנקים, כראש לשכת ראש אג"ם במטכ"ל, וכמפקד גדוד 268 במלחמת ששת הימים שלחם עם אוגדת הפלדה בגזרת רצועת עזה וסיני.
דוד טברסקי (ירושלים)
מהנהגותיו
מאריך בתפילה. תפילות ראש השנה שלו נמשכות כמעט עד לשקיעת החמה.
הסכם הנישואין באסלאם
במדינת ישראל
המשפט המוסלמי המיושם בבתי הדין השרעיים בארץ הוא בעיקר זה הכלול בחוק זכויות המשפחה (להלן: "חוק זכויות המשפחה"). מדובר בחוק עות'מאני משנת 1917 אשר נקלט במשפט הישראלי מכוח הוראת סעיף 11 לפקודת סדרי שלטון ומשפט, תש"ח-1948. המחוקק העות'מאני השתית את החוק על האסכולה החנפית, תוך שילוב מספר הוראות מאסכולות אחרות. חוק זכויות המשפחה אינו מתייחס לסוגיות שרעיות רבות, כגון: דיני ירושה, דיני משמורת, דיני מזונות ילדים, דיני ווקף ועוד. יתרה מזו, סעיפיו של החוק מנוסחים ברובם בצורה תמציתית, ופעמים אף סתומה. במצב זה, נאלצים בתי הדין השרעיים להיעזר בקובץ עות'מאני בשם "כתאב אלאחכאם אלשרעייה פי אלאלחואל אלשחסיה" ("ספר הכללים השרעיים בדיני המעמד האישי"), המבוסס כולו על אדני האסכולה החנפית (להלן: "כתאב אלאחכאם"). קשר הנישואין נוצר לרוב באופן הבא: ראשית, נוצרת היכרות בין הצדדים. אם הגבר והאישה הגיעו להסכמה עקרונית להינשא, מגיע החתן ועמו קבוצת אנשים – הוריו, מכריו או שניהם (בערבית "ג'אהא") – לבית הורי האישה לבקש את ידה. להורי האישה ניתן פרק זמן (שבועיים - שלושה על פי רוב) כדי לשקול את ההצעה, וכן לנסות, אם ירצו, לאסוף מידע רלוונטי אודות החתן, שיסייע בידיהם לקבלת החלטתם. אם בסופו של דבר תשובתם חיובית, מתקיים טקס אירוסין רב משתתפים (בערבית "ח'וטבה"). הסכם הנישואין נכרת בפרק הזמן שבין האירוסין לבין עריכת מסיבת החתונה ומעבר האישה לביתו של הבעל; תקופה של מספר חודשים על פי רוב.
טום דיילי
תומאס (טום) רוברט דיילי, OBE (באנגלית: Thomas Robert (Tom) Daley; נולד ב-21 במאי 1994 בפלימות') הוא קופץ למים אנגלי, האלוף האולימפי (טוקיו 2020) בקפיצה סינכרונית מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר, פעמיים אלוף עולם בקפיצה מ-10 מטר (רומא 2009 ובודפשט 2017) ובתחרות קבוצתית מעורבת (קאזאן 2015), בעל שלוש מדליות ארד אולימפיות (לונדון 2012, ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020) ו-3 פעמים אלוף אירופה (איינדהובן 2008, איינדהובן 2012 ולונדון 2016) בקפיצה מ-10 מטר.
ראשית דרכו
בינואר 2007 השתתף דיילי בפסטיבל האולימפי לנוער שנערך באוסטרליה. ההשתתפות בטורניר זה מותרת לבני 15 ומעלה, אך הוועדה המארגנת אישרה את השתתפותו. דיילי התחרה בקפיצה סינכרונית יחד עם בן ארצו קאלום ג'ונסטון, והשניים זכו במדליית הכסף. באותה שנה החל להשתתף בסבב התחרויות השנתי של פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA). במסגרת זו סיים פעמיים במקום הרביעי. בסיום השנה זכה דיילי בתואר הספורטאי הצעיר של השנה של ה-BBC.
נרקולפסיה
נרקולפסיה (בעברית: נִרְדָּמוּת; באנגלית: Narcolepsy) היא הפרעה נוירולוגית כרונית, שמקורה אינו במחלות נפש או בעיות פסיכולוגיות, הנגרמת בדרך כלל בשל חוסר יכולת של המוח לווסת את מחזורי השינה והעירות. אנשים עם נרקולפסיה חווים לעיתים קרובות הפרעות בשנת הלילה, ודפוסי שינה לא נורמליים במהלך שעות היום. מבין המאפיינים של הפרעה זו הם:
סימנים ותסמינים
תסמינים אחרים כוללים התנהגויות אוטומטיות. אין הכרח שתסמינים אלו יופיעו אצל כל החולים. בין שאר המאפיינים, ניתן למנות חלומות מציאותיים ביותר אשר עשויים להופיע על בסיס קבוע, גם בזמן תנומות קצרות מאוד ושנת הלילה עשויה להיות מקוטעת ולהתאפיין ביקיצות תכופות.
כמו שנאמר, ברוב המקרים, התסמין הראשי להופיע של נרקולפסיה הוא עייפות קיצונית בשעות היום. שאר התסמינים יכולים להופיע לבד או כצירוף, חודשים עד שנים לאחר ההרדמויות היומיות. ישנה שונות רבה בהתפתחות, בחומרה ובסדר הופעת הקטפלקסיה, שיתוק שינה והזיות היפנגוגיות בכל אדם ואדם. רק כ 20–25 אחוז מהחולים המאובחנים בנרקולפסיה יחוו את כל ארבעת הסימפטומים. העייפות הקיצונית בשעות היום נמשכת בדרך כלל לאורך כל החיים בעוד שההזיות ההפינגוגיות ושיתוק השינה יכולים לחלוף. קטפלקסיה נחשבת בדרך כלל מאפיין ייחודי של נרקולפסיה בעוד ששיתוק שינה והזיות היפנגוגיות יכולים לחוות גם אנשים שאין להם נרקולפסיה, בתדירות גבוהה יותר אצל אלו אשר הסובלים ממחסור קיצוני של שינה.
טיפול תרופתי-קטפלקסיה
בקטפלקסיה ותסמיני שנת REM אחרים מטפלים בתרופות טריציקליות כגון קלומיפראמין, אימיפראמין, או פרופיטריפטילין, כמו גם תרופות אחרות המדכאות שנת REM כמו: ונלפלקסין. שימוש בתרופות נוגדות דיכאון אשר חוסמות ספיגה חוזרת של סרוטונין ונוראפינפרין, הראה תועלת בהתמודדות עם הסימפטומים של קטפלקסיה, עם זאת, יש לתרופות אלו תופעות לוואי בולטות כולל הפרעה בשינה.
החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
הקיסרות הגרמנית
הקיסרות הגרמנית הובילה את מעצמות המרכז במלחמה בחזית המערבית ולחמה בה באופן כמעט בלעדי נגד מדינות ההסכמה. שבע ארמיות גרמניות פתחו את המלחמה בחזית לאורך הגבולות של גרמניה עם בלגיה וצרפת, עם למעלה ממיליון וחצי חיילים. הארמיות הסתדרו לפי מספרן הסידורי מן האגף הימני ביותר מול לייז', שם נערכה הארמייה הראשונה, אל הקצה השמאלי באלזס, שם נערכה הארמייה השביעית. את הכנף הימנית הרכיבו שלוש הארמיות הראשונות, אשר מנו יחד 34 אוגדות, המרכז נתפס בידי הארמיות הרביעית והחמישית עם 20 אוגדות, ואילו הכנף השמאלית כללה את הארמיות השישית והשביעית על 16 אוגדותיהן. בנוסף, הוצב גיס פרשים עצמאי לצד הארמיות בכנף הימנית.
מדינות נוספות
בשנת 1918 שלחה ממלכת איטליה לחזית המערבית שתי אוגדות במסגרת הגיס השני תחת פיקודו של הגנרל אלבריקו אלבריצ'י. גיס זה לחם בקרב השני על המארן ובקרבות נוספים אחריו עד לסיום המלחמה.
נשק קל
במהלך מלחמת העולם הראשונה התגלה הרובה כנשק החיוני ביותר לכוחות רגלים. יעילותו של הרובה הייתה תלויה באופן ניכר במיומנות המשתמש בו, כאשר לרוב נע מספר היריות בדקה נע בין 8 ל-12. מבחינת טווח הירי, הממוצע היה 1,400 מ', אם כי הדיוק התקבל בטווח של 600 מ'. הרובה הראשי והתקני של כוחות הרגלים הגרמניים במהלך המלחמה היה Gewehr 98 מתוצרת מאוזר. מנגד, השתמשו הבריטים בעיקר בלי אנפילד, הצרפתים בלבל 1886 ולאחר מכן גם בברתייה והאמריקאים בספרינגפילד. חיל המשלוח הקנדי השתמש ברובה רוס, הדומה ללי אנפילד במאפייניו. רובים עם כוונות טלסקופיות היו בשימוש של צלפים, שאיימו על היוצאים מן השוחות. כן היה שימוש בנשק קר ככידון רובה.
ארטילריה
במלחמת העולם הראשונה בכלל, ובחזית המערבית בפרט, הייתה הארטילריה לסוג נשק חשוב במעלה נגד חיל רגלים ונגד טנקים, אשר החלו להופיע בזירת הלחימה בעת ההיא. השימוש בארטילריה היה הן בכינון ישיר עם תותחי שדה והן בכינון עקיף עם מרגמה והוביצר ודרש תפעול של מספר לוחמים מיומנים עבור כל תותח. התותחים נוידו בשדה הקרב ברכב או באמצעות סוסים. שני תותחי שדה שהיו בשימוש הצבא הגרמני היו הוביצר כבד 15 ס"מ 13 ותותח שדה 7.7 ס"מ מודל 1896. באחרון הוכנסו שיפורים ב-1904 כדי להתאים אותו למלחמה בתותחים הצרפתיים, וב-1916 יוצר מודל חדש שלו עם טווח משופר. בנוסף, עם פתיחת החזית שלחו הגרמנים לבלגיה את התותח ברטה השמנה על מנת לשבור את הביצורים הבלגיים. מנגד, הפיקוד הצרפתי ובני בריתו ביססו את רוב הארטילריה שלהם על תותח 75 מ"מ מודל 1897, שהיה תותח חדשני לזמנו, עם שימוש באבק שרפה נטול עשן, פגזים בתבנית מודרנית ומנגנון ספיגת רתע הידרופנאומטי יעיל. בשנת 1917 הכניסו הצרפתים הוביצרים נוספים לפעולה, דוגמת תותח 155 מ"מ GPF. יישום נוסף לתותחים פותח בשלהי המלחמה, עת הותקנו תותחים על גבי טנקים, ובכך הפכו אותם לנושאי ארטילריה משוריינים יעילים.
הבלימה על המארן והמרוץ אל הים
ב-5 בספטמבר, כשהכוחות הגרמניים היו במרחק 70 ק"מ מפריז, ניצלו הכוחות הצרפתיים והבריטיים פער שנפער בין הארמיות הראשונה והשנייה של הצבא הגרמני, ובקרב שהתנהל על נהר המארן הם הצליחו לבלום את ההתקדמות הגרמנית ולהדוף אותם לכיוון נהר האן, שם, צפונית לנהר, הכוחות הגרמנים התחפרו בשוחות.
1916 – מלחמת התשה
ראש המטה הכללי של הצבא הגרמני, אריך פון פאלקנהיין, האמין כי ייתכן שלא ניתן יהיה להגיע לפריצת דרך, ומשום כך התמקד בהסבת אבדות כבדות לצרפתים אשר יגרמו להם להיכנע, או כפי שניסח זאת: "לגרום לצרפת לדמם עד לבן". כפועל יוצא של תוכנית זו הוא אימץ שתי אסטרטגיות: הראשונה הייתה לוחמת צוללות בלתי מוגבלת, כדי לנתק את מדינות ההסכמה מאספקת הציוד מעבר לים, והתקפות ממוקדות מרובות נפגעים נגד החיילים הצרפתים. במטרה להסב את מרב הנפגעים, הוא תכנן לתקוף במקום שממנו הצרפתים לא יוכלו לסגת, הן מסיבות של זניחת עמדות אסטרטגיות והן מסיבות של גאווה לאומית, ובכך קיווה לכלוא אותם. העיירה ורדן נבחרה לשם כך משום שהייתה מעוז חשוב מוקף בטבעת של מבצרים אשר שכן בסמוך לקו החזית הגרמני ומשום ששמרה של הדרך הישירה לפריז. שם המבצע היה "Gericht" (בעברית: משפט, אם כי הכוונה הייתה למקום של הוצאה להורג).
מתקפות בריטיות נוספות והצטרפות כוח המשלוח האמריקאי
ב-25 ביוני החלו החיילים האמריקאים הראשונים להגיע לצרפת, אולם האמריקאים נכנסו בהיקף אוגדתי לשוחות רק באוקטובר. החיילים האמריקאים מחיל המשלוח האמריקאי נדרשו לאימונים ולציוד בטרם יכלו להצטרף למאמץ הקרבי, ולמשך מספר חודשים הם הוצבו בתפקידים תומכי לחימה. למרות כל זאת, נוכחותם של האמריקאים הרימה את המורל של החיילים הבריטים והצרפתים בחזית.
מתקפת מאה הימים
ב-8 באוגוסט 1918 נפתחה מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה באזור אמיין. התוקפים הצליחו להשיג הפתעה מוחלטת אצל הצד הגרמני ובאותו יום התקדמו ב-24 ק"מ, תוך כדי לקיחת 17,000 שבויים ו-330 תותחים. בסך הכל באותו יום אבדות הגרמנים היו כ-30,000 איש ואבדות מדינות ההסכמה כ-6,500 בלבד. לודנדורף כינה את אותו היום "היום השחור של הצבא הגרמני". ההתקפה של מדינות ההסכמה נמשכה עוד שלושה ימים אך ללא אותם ההישגים הגדולים של 8 באוגוסט. באותם ימים התקדמו מדינות ההסכמה כ-18 ק"מ. הגרמנים, כתגובה למתקפה, נסוגו מהאדמה שהצליחו להשיג במתקפת האביב לעבר קו הינדנבורג. באוקטובר חזרו הגרמנים לנקודות המוצא שלהם ב-1914, אך נסיגתם לא הפכה לבריחה. מדינות ההסכמה דחפו את הגרמנים למסילת הברזל של ברוז'-מץ, שלמעשה העבירה אספקה לכל החיילים הגרמנים בצפון צרפת ובלגיה במהלך כל המלחמה, ובהגיען לשם הגרמנים נסוגו והשאירו אחריהם מלאי שלם של ציוד ואספקה.
אלפרד גוטוולט
מחקריו
גוטוולט חקר את ההיבטים הלוגיסטיים והטכנולוגיים של תפעול הרכבות ושל רשת מסילות הברזל באירופה בתקופת המלחמה. מחקריו ביססו את חקר המשלוחים והעברתם ההמונית של היהודים מגטאות למחנות וממחנות למחנות אחרים בתקופת השואה. מחקרו הבהיר את התפקיד של הרייכסבאן במדיניות האנטי־יהודית, הן לגבי האפליה נגד נוסעים יהודים ברייך והן לגבי תרומת הרייכסבאן לרדיפת היהודים וסיועה בשילוחם מכל אירופה למחנות ההשמדה. כך סייע גוטוולט ליצירת עיצוב מורכב יותר של זכר השואה, ולכלול בזיכרון השואה, בנוסף לתאי הגזים ומחנות ההשמדה שהיו תחת האס-אס, גם את הרכבות שעמדו תחת מנגנוני המדינה הנאצית, על מנגנוני הבירוקרטיה והפקידים האפורים-לכאורה שמאחורי פעילותן (כפי שעשה ראול הילברג במחקרו על השמדת יהודי אירופה). גוטוולט שחזר את תהליך השילוחים מגרמניה על ידי מסמכים ששרדו ממטות הגסטפו בדיסלדורף ובווירצבורג. מסמכים אלה שימשו ראיות במשפט אייכמן ובהליך המשפטי נגד אלברט גנצנמילר, תת-שר ממונה על הרייכסבאן.
השפעתו
גוטוולט יעץ לפרויקט המחקר של יד ושם בנושא השילוחים ("מסילות אל האבדון"). פרויקט זה סוקר את שטחי אירופה הכבושה בידי הגרמנים ומשחזר את שילוחיי ("טרנספורטים") היהודים בשואה. פרויקט זה החל ב-2008 ומטרתו היא להמחיש את פריסתו הגאוגרפית של הפתרון הסופי.
אוניוואבאנשו
האוֹנִיוַואבַּאנְשוּ (お庭番衆) הייתה קבוצת נינג'ות ואונמיטסו שהוקמה בידי שוגון הטוקוגאווה השמיני - טוקוגאווה יושימונה - הנחשב לאחד מהשוגונים הדגולים ביפן (1684–1751).
סאוור
"תערובת סאוור"
ברים מסוימים משתמשים ב"תערובת סאוור" (Sour mix) מוכנה מראש או קנויה. זוהי תערובת מיץ לימון ומי סוכר שאותה מוסיפים במידות משתנות לקוקטיילים.
דחייה
ראו גם
}}
סחר חוצה סהרה
סחר חוצה סהרה היה כינוי לפעילות כלכלית ומסחרית בין מדינות הים התיכון לבין מערב אפריקה שהתנהלה באמצעות מספר נתיבי סחר מהמאה ה-8 ועד סוף המאה ה-16.
מדבר סהרה הוא אזור שומם נרחב המפריד בין הכלכלה של אזור הים התיכון והכלכלה של ניז'ר. ההיסטוריון הצרפתי פרנאן ברודל הראה כי בדומה לחציית האוקיינוס האטלנטי משתלם לחצות אזור עוין מסוג זה, רק במקרים חריגים, כאשר הרווח עולה על ההפסד. עם זאת, הסהרה, שלא כאוקיינוס האטלנטי הייתה תמיד משכנם של שבטים שנהגו לסחור על בסיס מקומי.
שקיעת הסחר חוצה הסהרה
כשמדינות האזור קיבלו עצמאות בשנות ה-60 של המאה ה-20 נקטעו נתיבי הסחר צפון-דרום על ידי הגבולות המדיניים. ממשלות המדינות היו עוינות לשאיפות הלאומיות של הטוארג ולכן עשו מאמצים מועטים לתחזק או לתמוך בסחר חוצה הסהרה, נוסף לכך, מרד הטוארג שנות ה-90 של המאה ה-20 ומלחמת האזרחים באלג'יריה שיבשו את הנתיבים ודרכים רבות נחסמו.
פייר צ'ארלס
עם כניסתו לפוליטיקה פרש צ'ארלס מתחום ההוראה. בשנים הראשונות לכהונתו, עד 1988, פעל במסגרת פרויקט להגברת ייצוא התוצרת החקלאית של דומיניקה. בשנת 1985 הוא נבחר לאספה הלאומית. הוא כיהן באופוזיציה במשך 15 שנים מטעם מפלגת הלייבור של דומיניקה. בשנת 2000, עם בחירתו של רוזי דאגלס לראשות הממשלה, מונה על ידו לשר התקשורת והעבודות הציבוריות.
טירת האדלי
טירת האדלי (באנגלית: Hadleigh Castle) היא טירה הממוקמת במחוז אסקס, באנגליה שבממלכה המאוחדת. הטירה צופה אל שפך נהר התמזה, בסמוך לעיירה האדלי.
אנטואן, דוכס לורן
ביוגרפיה
אנטואן נולד ב-4 ביוני 1489 בבר-לה-דוק, לרנה השני, דוכס לורן ולפיליפה מחלרה, בתם של אדולף, דוכס חלרה וקתרין מבורבון. אנטואן התחנך בחצרו של לואי השנים עשר, מלך צרפת יחד עם אחיו קלוד, והתיידד עם פרנסואה, דוכס אנגולם.
מעבר טונלה
המעבר מחבר בין העיירה פונטה די לניו (Ponte di Legno), הממוקמת בצפון עמק ואל קמוניקה- לעיירה ורמיליו (Vermiglio), הממוקמת ב-ואל די סול (Val di Sole). הוא גובל מצפון ברכס ההרים "האלפים האורטליים" (Alpi dell'Ortles) ומדרום- ברכס אדאמלו.
המעבר הוא גם אתר פופולרי לרוכבי אופניים חובבים וגם מקצוענים. מעבר טונלה היה העלייה האחרונה בג'ירו ד'איטליה של 2010 בקטע ה-20 (בו ניצח השווייצריי יוהאן טשופ - Johann Tschopp), ובו הוכיח איוואן באסו, המנצח בתחרות כולה, את כישוריו בעלייה.
איסצ'יגואלסטו
גאוגרפיה
בפארק נמצאו שרידים פלאונטולוגיים רבים מתקופת הטריאס, שנחשבים למגוונים ולשמורים ביותר מסוגם בעולם כולו. מאובני הדינוזאורים שנמצאו בו כוללים, בין היתר, בעלי אגן דמוי לטאה ובעלי אגן דמוי עוף. כן מצויים בפארק מאובנים של עצים, שרכים ושבטבטים. בעבר, מזג האוויר באזור היה לח וגשום, וגדלו בו גם עצי שיטה, גינקגו ודקל. מרבית המאובנים הועברו למוזיאונים שונים, ומקצתם מוצגים במוזיאון הקטן שהוקם בפארק.
מנחם ברינקר
פעילות ציבורית וספרותית
ברינקר החל את פעילותו הספרותית ב-1950 במאמרים בירחונה של תנועת הנוער "המחנות העולים" שנקרא "במבחן". ב-1954 ובשנה שאחריה שימש כעורך כתב העת הזה. בשנים 1969–1970 ערך את השבועון הספרותי "משא" וכתב מאמרי ביקורת בשבועון זה ובכתב העת "מבפנים".
נמנה עם מקימי האגודה הישראלית לפילוסופיה ונבחר כיושב ראש הראשון שלה, תפקיד בו כיהן בשנים 1976–1979. שימש עורך ספרותי בהוצאת כתר, ובה ערך שתי סדרות ספרים: "מעו"ף: מחקר עיון ופרשנות" ו"יצירה ויוצרה". הוא גם יזם את ייסודה של סדרת "טעמים" לספרי מופת בביקורת ובאסתטיקה, שהתפרסמה בהוצאה משותפת של "הוצאת הקיבוץ המאוחד" ו"ספרית פועלים".
תיאור מחקריו
חלק ממחקריו קשורים בהגדרת הייחוד של הספרות היפה, או האמנותית לעומת טקסטים אחרים. חלק אחר מהמחקרים קשורים בשאלה מתי לספרות יש אימפקט חברתי-כללי, בנושא זה כתב מונוגרפיות על סרטר וברנר, שני סופרים שהייתה להם לדעתו אמביציה להשפיע דרך יצירתם על החברה ועל תהליכים היסטוריים. פרט לכך כתב מאמרים רבים על פילוסופים מודרניים החל מהמאה ה-18 ועד ימינו. הוא גם ערך כעשרים ספרים בנושאים שונים.
עד הסמטה הטבריינית: סיפור ומחשבה ביצירת י"ח ברנר
בחלקו השני של הספר דן ברינקר בפובליציסטיקה של ברנר ובמחשבתו ובעיקר במחשבה החברתית שלו כפי שהתפתחה במסגרת פעילותו כמבקר חברה ומבקר ספרות. הוא אינו משתמש בחלק הזה בקטעי הגות שנמצאים בתוך הרומנים, כי עליהם אי-אפשר להחליט אם הם אכן מבטאים את מחשבתו.
בועז ערפלי הקדיש חלק גדול מספרו שלו על ברנר "העיקר השלילי" לוויכוח ולדברי הסכמה לספר זה. חלק אחד מהספר על המחשבה החברתית של ברנר תורגם גם לאנגלית והופיע בשנת 1983-Studies in Contemporary Judaism השנתון שמוציאה האוניברסיטה העברית בשפה האנגלית.
האם תורת הספרות אפשרית?
ספר זה יצא בספרית פועלים בסדרה "פואטיקה וביקורת" וכלל חמישה מאמרים בתורת הספרות, שכולם נכתבו אחרי "מבעד למדומה" בשנות ה-80. מאמר אחד בשם "תיעוד ואמנותיות בספרות" מוקדש לתשובה על ביקורת על "מבעד למדומה" ועוסק בהבדל בין ספרות תעודית לספרות יפה.
Remote Procedure Call
היסטוריה ומקורות
מימוש נוסף ל-RPC על גבי Unix היה של אפולו מחשבים, שמימשה באמצעותו את ה-"Network Computing System", ששימש בהמשך כיסוד למערכת RPC נוספת של ה-OSF שנקראה DCE/RPC. כעשור לאחר מכן, במהלך שנות ה-90, חברת מיקרוסופט הרחיבה את DCE/RPC ויצרה מימוש עצמאי נוסף למנגנון RPC, שנקרא MSRPC (קיצור של Microsoft RPC). מעל ה-MSRPC מומש DCOM שבמשך שנים היה ה-API שמערכת ההפעלה חלונות סיפקה לתקשורת בין תהליכים.
אבטחת מידע
פרוטוקול ה RPC מהווה אתגר לאבטחת מידע מכיוון שיש צורך לבצע פעולות בין מערכות המוגנות על ידי מערכת סינון כגון Firewall. האתגר נובע מכך ש RPC מבצע Session ראשוני בפורט 135 אך המשך העבודה מתבצע בפורט גבוה (1024-65535) הנקבע דינמית בין השרת ללקוח ולכן נדרשת פתיחה של כל טווח הפורטים הקבועים דבר שכמובן הופך את סינון הפרוטוקלים ללא אפקטיבי.
משה יהודה לייב רבינוביץ
ביוגרפיה
נולד בעיר מונקאץ' שהייתה אז תחת שלטון הונגרי. אביו רבי ברוך יהושע ירחמיאל רבינוביץ שימש אז כאדמו"ר ממונקאץ' וכרב העיר. אמו חיה פרימה רבקה, הייתה בתו היחידה של רבי חיים אלעזר שפירא, האדמו"ר ממונקאץ'. ברית המילה שלו נערכה ב"זאת חנוכה", והסנדק היה האדמו"ר רבי שלום אליעזר הלברשטאם מרצפרט, בנו של רבי חיים הלברשטאם מצאנז. נקרא על שם סבו זקינו (חמיו של רבי נתן דוד רבינוביץ מפארציווא שהיה גם דוד אמו) רבי משה יהודה ליב שפירא מסטריזוב. בשנות השואה גורש לאוקראינה עם אביו, בעל הנתינות הפולנית. לאחר שניצלו מטבח ההמונים שביצעו פורעים אוקראינים במגורשים היהודים בקמניץ-פודולסקי, הצליחו לחזור לבודפשט ולהתאחד עם שאר המשפחה. בבודפשט התחבאו, וב-1944 קיבלו הוריו סרטיפיקט לארץ ישראל ועלו אליה. אמו ההרה ילדה את בנה החמישי עם הגיעם לארץ ישראל, אך היא לקתה בשחפת וב-1945 נפטרה בירושלים. אביו נישא בשנית, נסע לארצות הברית לחסידיו שהזמינוהו, אך מצא "עולם כמנהגו נוהג" והתאכזב. הוא עבר עם משפחתו לסאו פאולו שבברזיל, שם שימש כרב הקהילה היהודית המקומית וחדל לשמש כאדמו"ר, גם בשל דעותיו הציוניות.
סוורוס סנייפ
הספר השישי
בסעודת הפתיחה של שנת הלימודים הודיע דמבלדור כי החליט למנות את סנייפ לתפקיד המורה להתגוננות מפני כוחות האופל. הוראס סלגהורן, שלימד בעבר בהוגוורטס, החליף את סנייפ כמורה לשיקויים. סלגהורן השאיל להארי עותק ישן של ספר שיקויים, שהיה שייך לתלמיד שכינויו "הנסיך חצוי-הדם", והארי מצא בו הערות רבות שסייעו לו להפוך לתלמיד המצטיין בכיתה. בפרק מספר 15 ("הנדר הכובל") אמר סנייפ "מעניין, מעולם לא היה לי רושם שמשהו מכל מה שניסיתי להנחיל להארי חודר אליו", ובכך הביע את חשדו בנוגע להצלחה החדשה של הארי בתחום.
במחזה הארי פוטר והילד המקולל
הפרופסור מספיק ללמד את סקורפיוס מסר חשוב. הוא מלמד אותו כי חשיבה על אנשים אהובים, מביאה למצב של כח והגנה מפני כוחות הרוע וכך, מבין סקורפיוס את ערך החברות ואת ערכו של אלבוס.
בסרטים
בסרט השמיני גילם השחקן בנדיקט קלארק את דמותו של סנייפ הצעיר שהופיעה בזיכרונות של סנייפ.
אישיות
אישיותו של סנייפ מתוארת בדרך כלל כנוקשה. הוא נחשב לאדם בעל אופי קר, מחושב, מדויק, סרקסטי, מריר, וכאחד שמתייחס בחוסר חיבה עז להארי פוטר באמצעות הטחת עלבונות באביו ג'יימס. עם התקדמות העלילה מתברר כי היחס שהארי קיבל מסנייפ נבע מהיריבות הקשה ששררה בינו לבין ג'יימס בעת שלמדו בבית הספר. לעיתים ג'יימס התנהג כלפי סנייפ בביריונות, ולדברי אלן ריקמן הדבר גרם לילד המתבודד להמשיך "להסתגר לתוך עצמו". רולינג תיארה את סנייפ הצעיר כנער חסר ביטחון עצמי ופגיע: "אם היה יכול לחזור אחורה בזמן [סנייפ] לא היה הופך לאוכל מוות, אך בדומה לאנשים חסרי ביטחון ופגיעים, הוא היה מחפש את החברות עם מישהו גדול וחזק, מישהו מרשים.[...] [הוא] היה כה מעוור על ידי משיכתו לצד האפל עד שהוא חשב ש[לילי ]תמצא אותו מרשים אם יהפוך לאוכל מוות".
תגובות וביקורות
ג'ני סויר מהעיתון הנוצרי "The Christian Science Monitor" טענה כי סנייפ הוא הפרוטגוניסט היחיד שבאמת נהנה מהאפשרות להיאבק על מנת לעשות את הדבר הנכון, ולפיכך היחיד שהתמודד עם "משבר פנימי מחייב". היא טענה כי הפופולריות של סנייפ נובעת ממסעו המוסרי ומהעימות הפנימי שהוא חווה במהלך הסדרה, כיוון שהדבר החשוב באמת הוא מאבקו של הגיבור והגאולה.
הגילוי האחרון על נאמנותו של סנייפ זכה לתגובות חיוביות רבות. דניאל רדקליף, שגילם את דמותו של הארי בסרטים, הביע את שמחתו מהמצב וטען כי היה מרוצה מכך שהתאוריה שלו על כך שסנייפ הוא גיבור התבררה כנכונה. אליזבת הנד מהוושינגטון פוסט כתבה "המתבודד המרושע, סנייפ, לא עולה על הבמה עד החלק האחרון של "אוצרות המוות", אך כשהוא עולה הספר הופך לשלו: גורלו של סנייפ, יותר מזה של וולדמורט, ואולי יותר מזה של הארי, הוא שובר לבבות, מפתיע ומרצה מכל הישגיה של רולינג".
בתרבות הפופולרית
דמותו של סנייפ הופיעה במספר פרודיות אנימציה על הסדרה. קטע הווידאו " The Mysterious Ticking Noise", בו נכלל הפזמון "Snape, Snape, Severus Snape" ("סנייפ, סנייפ, סוורוס סנייפ") זכה בפרס הקומדיה הטובה ביותר לשנת 2007 באתר יוטיוב, עם למעלה מ-50 מיליון צפיות. הוא הופיע גם בפרק "Harry Potter vs. Pubertis" של הסדרה זוכת פרס אמי רובוט צ'יקן, ודובב על ידי סת' גרין. בסיפור "Torg Potter" של הוובקומיקס "Sluggy Freelance" הופיעה הדמות סנטורי סנייפקין. בפרק הראשון של הסיפור מצליח טורג, המהווה פרודיה על הארי פוטר, למנוע מפרופסור סנייפקין להגשים את מזימתו להשיג כוח אינסופי.
היידן ומוזיקת עם
מוזיקת עם קרואטית
החוקר הראשון שגרס, שהמוזיקה של היידן משופעת במנגינות-עם קרואטיות היה האתנולוג הקרואטי פראניו קוכאץ' (Franjo Kuhač), שאסף מספר רב של מנגינות כאלה בעבודת שטח שעשה בעצמו. נקודת מבטו של קוכאץ' התחדדה יותר בארצות דוברות האנגלית הודות לעבודתו של המוזיקולוג הנרי האדאו Henry) Hadow), בספרו "מלחין קרואטי" (1897) ובכמה הוצאות של מילון גרוב. קוכאץ' והאדאו פרסמו מספר קבצים של מנגינות עם קרואטיות שנאספו בעבודת שטח וטענו, כי כמה מנגינות שולבו ביצירותיו של היידן.
העובדה שהיידן מעולם לא ביקר בקרואטיה אינה סותרת גישה זו. אזור הגבול האוסטרו-הונגרי, שבו בילה המלחין את שנותיו הראשונות, כולל אוכלוסייה גדולה של תושבים, החיים במובלעת אתנית-קרואטית.
שארית הפליטה
מחנות עקורים באיטליה
ביולי 1943 נחתו בעלות הברית בסיציליה ובספטמבר 1943 פלשו בעלות הברית לאיטליה. הממשלה האיטלקית חתמה על הסכם שביתת נשק עם בעלות הברית. גרמניה פלשה לאיטליה, שם ישבו מרבית יהודי איטליה, והחלה בגרוש יהודים. בעת זו היו באיטליה כ-9,000 פליטים יהודים שהגיעו בעיקר מגרמניה, אוסטריה וצרפת. חלקם היו בדרום איטליה, באזורים שהיו עתה בידי בעלות הברית. כך, עוד לפני תום מלחמת העולם השנייה נפגשו באיטליה ניצולי השואה עם חיילים ארצישראליים ששרתו בצבא הבריטי. איטליה הפכה עבור הניצולים לתחנה מרכזית בדרך לארץ ישראל.
במאי 1945 נכנעו הכוחות הגרמניים באיטליה. בתוך שלושה חודשים הגיעו לאיטליה כ-15,000 ניצולי השואה, בעיקר מפולין, הונגריה והמדינות הבלטיות. בעלות הברית המערביות הקימו מחנות עקורים באיטליה. במחנות אלה שכנו ניצולים ממחנות הריכוז ושרידי השואה, וכן ניצולים שברחו מזרחה, לעומק שטחי ברית המועצות, ושבו לאחר המלחמה. הניצולים במחנות חידשו את חיי התרבות וכן עסקו בהנצחת הנספים. הם פרסמו עיתונים וכתבי עת ביידיש, רכשו מקצוע והקימו משפחות. בין 1945–1951 שהו באיטליה כ-70,000 פליטים ועקורים יהודים. כ-50,000 מהם עלו לישראל. באותן שנים פעלו באיטליה כ-35 מחנות עקורים. בחלק מהמחנות היו גם פליטים לא יהודים. במחנות ובסביבתם פעלו עשרות הכשרות חלוציות וקיבוצים.
לקריאה נוספת
התמודדות נפשית:
אקסו (להקה)
אקסו (בקוריאנית: 엑소; נכתב גם כ-EXO) היא להקת בנים דרום קוריאנית-סינית שמוצאה בסיאול. הלהקה הוקמה על ידי חברת התקליטים SM Entertainment ב-2011. הופעת הבכורה הרשמית התקיימה ב-2012, כאשר אקסו מנתה שנים עשר חברים. כיום הלהקה כוללת תשעה חברים.
הקואופרציה במרחביה
הקמת היישוב
שם היישוב לקוח מפסוק בספר תהילים: "מן המצר קראתי יה ענני במרחב יה". בשנת 1910 עלתה למקום לראשונה "קבוצת כיבוש" מאנשי "השומר" ופועלים, אנשי העלייה השנייה. לפועלים היו מספר סוסים ומחרשות והם קיימו חריש ראשון באותה שנה. בראשית שנת 1911 נוסד היישוב כ"קואופרציה".
המתיישבים היהודים רצו לגור בבתים טובים יותר אולם נאלצו להמתין לתוצאות משא ומתן על הקמת בתי אבן ראשונים, שקיים חנקין עם השלטונות. לשם כך הקימו על הגבעה מספר צריפים. השלטון הטורקי התנגד לכך, אולם לפי החוק הטורקי אסור היה להרוס מבנה שיש לו גג. עם הקמת הצריף הראשון, הגיע למקום קצין משטרה מנצרת ודרש לראות רישיון להקמתו. המתיישבים קיבלו אותו בסבר פנים יפות, במזון ובמשקה ובשיחה, עד אור הבוקר למחרת. בינתיים עבדו יתר חברי הקבוצה על בניית גג לצריף. באור הבוקר בדק הקצין ומצא כי לצריף יש גג ולכן הוא מבנה חוקי.
לשם הקמת בתי אבן נדרשה עזרה של בנאים מקצועיים. השלטון הטורקי היה עלול לגרש עובדים זמניים. כדי למנוע אפשרות זו הובאו למקום פועלים יהודים ילידי הארץ מצפת, פקיעין וירושלים, שהיו גם נתינים עותמאנים כחוק. הסתת הירושלמי יוצא תימן אברהם מדינה הופקד על ניהול בניית מבני האבן.
פרוק היישוב ומורשת
הקואופרציה התפרקה בשנת 1918 בשל נגישׂוֹת הטורקים, המחלות הקשות, וכן קשיים כלכליים וחברתיים שונים. במקומה התקיימו מספר קבוצות להכשרה חקלאית. ביניהן בלטה קבוצת משוחררי "הגדודים העבריים". לקבוצה זו השתייכו גם מוריס וגולדה מאיר. בשנת 1919 הוחלט על פירוקו הסופי של היישוב. בשנת 1924 הוקם בסמוך למקום מושב מרחביה.
אקסו (להקה)
2006–2012: גיבוש ובכורה
חברי הלהקה הצטרפו לחברת SM Entertainment כחניכים בין השנים 2006–2011. הלהקה הופיעה לראשונה בתוכנית הטלוויזיה ב-29 בדצמבר 2011.
2013–2014: אלבום אולפן וסיבוב הופעות ראשון
בדצמבר 2013 פרסמה הלהקה מיני-אלבום נוסף,. חברי הלהקה קידמו את האלבום באמצעות תוכנית הריאליטי הראשונה שלהם - "Exo's Showtime", ששודרה לראשונה ב-28 בנובמבר 2013 בערוץ MBC.
2016-2017: קריירות סולו והצלחה עולמית
כמו כן, בשנת 2016, חברי הקבוצה החלו או קידמו את הקריירות האישיות שלהם בפעילויות סולו. ב-7 בינואר, באקהיון פרסם סינגל בשם "Dream" - שיתוף פעולה עם הזמרת הדרום קוריאנית הפופולרית סוזי. הסינגל הוכיח את עצמו כמאוד פופולרי וזכה בפרס שיתוף הפעולה הטוב ביותר ב-18th Mnet Asian Music Awards, ובעוד פרסים.
לאי
לפני הופעת הבכורה של לאי, הוא השתתף ב-SM Station עם "Monodrama", בלדה שהלחין וכתב במאי 2016. השיר זכה להצלחה בסין, וזכה במקום הראשון במצעד ה-V של בילבורד סין במשך חמישה שבועות רצופים. באוקטובר 2016, הפך לאי לחבר אקסו הראשון שיצא לקריירת סולו בסין ובקוריאה בו זמנית. הוא השתתף בהרכב, בסידור ובכתיבה של מילות השירים של באלבומו "Lose Control". לאלבום היה הצלחה מסחרית, שבירת כמה שיאי גינס עולמיים והופיע לראשונה במקום הראשון ב-Gaon Album Chart בדרום קוריאה.
באקהיון
ב־10 ביוני 2019, הוכרז כי באקהיון יהיה לראשונה אמן סולו ביולי 2019, ויהפוך לסולן השלישי בקרב חברי אקסו.
צמר גפן מתוק (אלבום)
רקע
בין האלבום הזה לאלבום האולפן הקודם של גרוניך, "למה לא סיפרת לי!?" עברו 11 שנים, בהן עסק גרוניך בפרויקטים שונים, דוגמת שיתוף הפעולה עם מתי כספי במאחורי הצלילים, הפקת פסקול לסרט "אלף נשיקות קטנות" של מירה רקנאטי, הלהקה קצת אחרת ועוד. במהלך תקופה זו הוא גם התגורר מחוץ לישראל במשך כ-5 שנים.
גרוניך הלחין את כל השירים באלבום, שר וניגן בכלי מקלדת שונים. עוד ניגנו באלבום אלון נדל בגיטרה בס, מורדי פרבר בגיטרה וסיטאר (בשיר "עוד לא עצרתי" - הפעם היחידה בה ניגן פרבר בסיטאר), פטר ורטהיימר בכלי נשיפה ומאיר ישראל בתופים.
תגובת פלהמן
יונקים עם תגובת פלהמן
בין שאר בעלי החיים בהם נצפתה תגובת פלהמן ניתן למנות תאו אפריקני, טיגריס, טפיר, אריה, למה מצויה, קובוס שחור-רגל, קיפוד אירופי, קרנף, פנדה ענקית והיפופוטם.
חלה (מתנות כהונה)
מקור המצוה
אזכור נוסף למצווה זו מופיע בתיאור ימי שיבת ציון בראשית בית שני. בספר נחמיה מופיעה כריתת אמנה לפיה מתחייב העם ללכת בתורת אלוהיו, ובה מוזכרת מצוות תרומת החלה לכהנים:
אזכורים למצווה בנביאים ובחז"ל
הנביא יחזקאל מזכיר ברכות מיוחדות למקיימים מצווה זו: במדרש מבואר שמצוות חלה מיוחדת בכך שדוד המלך השיג כפרה על מעשיו עם אוריה החתי על ידי קיום מצווה זו. בתלמוד בבלי מובא שמן השמים עונשים על ביטולה על ידי שמונעים ברכה "במכונס", ומארה משתלחת בשעורים, ובעלי השדות זורעים זרע וזרים באים ונהנים מיבולם בלי תשלום לבעלים.
קיום המצוה בימינו
במשך השנים הפרשת החלה קיבלה גוון טקסי הכולל לעיתים אירוע רב משתתפים בו נשים מפרישות חלה כסגולה לפריון, לידה קלה, מציאת בן זוג, או כל עניין אחר. בשנים האחרונות טקסים אלו הפכו לפופולריים ומשתתפות בהם גם נשים שאינן דתיות.
כמות הקמח המחויבת
בהתחשב בכך שמשקל הקמח הוא כשני שלישים מנפחו, יוצא שמשקל הקמח המחייב בהפרשת חלה בברכה לפי השיטה הראשונה קרוב ל-1,500 גרם קמח, קילו וחצי. לפי הדעה השנייה המשקל הוא 1,666 גרם, ולדעה השלישית משקל זה היה אמור להיות קרוב ל-2,900 גרם, אך מכיוון שהחזון איש, בעלי שיטה זו, מצא שבפועל משקל הקמח בנפח המחייב בחלה הוא כמחצית מנפחו, ולא שני שלישים ממנו, לכן הורה לחשוש ולהפריש חלה כבר מ-2,250 גרם. מסיבה זו נהוג למעשה להחמיר להפריש ללא ברכה כבר מ-1,240 גרם קמח, שהוא כמחצית נפח הקמח המחייב בחלה לפי השיטה השנייה (ליתר דיוק 1,244.16 גרם), שכביצה היא 57.6 סמ"ק.
שיעור תרומת החלה
שיעור ההפרשה לא מצוין בפירוש בתורה, אלא נאמר, ללא שיעור מדויק. על כן מן התורה די להפריש כמות כלשהי. אמנם חז"ל קבעו שני שיעורי הפרשה – אחת לאפיה ביתית, ואחת למאפייה עסקית:
ויסוקו
הקהילה היהודית
במהלך המאה ה-18 התיישבו יהודים בעיר. לאחר סיפוח האזור על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית היגרו לעיר משפחות יהודיות, רובן ממוצא אשכנזי. ב-1884 הוקם בית הכנסת לקהילה, בהמשך חרב ולאחר מלחמת העולם הראשונה הוקם חדש תחתיו. עוד הוקמו בית עלמין ותלמוד תורה. בראשית המאה ה-20 כיהן בקהילה כדיין ופוסק הרב משה פירירה. בעיר תועדה פעילות ציונית. ב-1941, לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית וכינון מדינת קרואטיה העצמאית בשלטון האוסטאשה החלו רדיפות יהודים. בני הקהילה נעצרו והובלו למחנה הריכוז גוספיץ' וממנו גורשו למחנה ההשמדה יאסנובאץ. מרבית בני הקהילה נרצחו בשואה והקהילה לא חודשה.
ראס מוחמד
היסטוריה
אזור ראס מוחמד מפורסם בכרישים אשר מגיעים אליו לעיתים מהים האדום. על שם אותם כרישים נקרא חוף הצלילה המפורסם "Shark Reef" וגבעת התצפית שמעליו "Shark Observatory". כרישים אלו נחשבים כלא מסוכנים לאדם, אולם ידוע על מקרים נדירים בהם הותקפו מתרחצים וצוללים. לא רק כרישים מגיעים מהים האדום, אלא גם דולפינים, ברקודות ודגים גדולים אחרים.
הרומנים הנפוליטניים
הספרים נמכרו בלמעלה מ-10 מיליון עותקים ב-40 מדינות.
החברה הגאונה (ספר ראשון)
אלנה מגיעה לחטיבת הביניים ולבסוף גם לתיכון. לילה מתעקשת שאלנה, החברה הגאונה שלה, לא תפסיק ללמוד לעולם. במהלך שנות לימודיה אלנה נוסעת לחופשה באיים, שם היא פוגשת את משפחת סארטורה, משפחה שגרה בעבר בשכונה. אחד מילדי המשפחה הוא נינו, בו הייתה מאוהבת מאז הייתה צעירה. במהלך החופשה אב המשפחה, דונאטו, מגיע למיטתה בלילה ומטריד אותה מינית.
הסיפור של הילדה האבודה (ספר רביעי)
כעבור מספר חודשים של מאבק, אלנה סוף סוף עוזבת את פייטרו. למרות זאת, היא לומדת מלילה כי נינו לא עזב את אשתו כפי שאמר. אלנה מנסה להיפרד ממנו, אך לבסוף מחליטה לקבל את נינו כפי שהוא ועוברת עם בנותיה לנאפולי כדי שתוכל להיות קרובה אליו. היא נכנסת להיריון מנינו באותו הזמן שלילה נכנסת להיריון מאנצו. אלנה ולילה יולדות שתי בנות בהפרש של חודש. לילה קוראת לבתה טינה, שמה של בובתה הישנה של אלנה, ואלנה קוראת לבתה על שם אימה, שנפטרה מסרטן תקופה קצרה אחרי לידת הנכדה. המומה מהאחריות המלווה גידול של שלוש בנות, אלנה מגלה שהיא נמצאת בקשיים כלכליים על אף העזרה מפייטרו ומנינו. יום אחד היא מגלה שנינו שוכב עם עוזרת הבית, ולאחר מכן מגלה מלילה, כי הוא המשיך לקיים רומנים עם נשים רבות אחרות במהלך מערכת היחסים ביניהם, ואף הציע ללילה לצאת איתו. מלאת גועל, אלנה סוף סוף מוצאת את הכוח להיפרד ממנו לתמיד.
בחלוף הזמן אנחנו מגלים כי לילה עדיין לא נמצאה. יום אחד אלנה מקבלת בדואר את שתי הבובות שהיא ולילה איבדו כשהיו ילדות. המשמעות של זה מעורפלת.
כפר הילדים והנוער ויצו קנדה הדסים
היסטוריה
הכפר החל פעילותו בשנת 1947 עת קלט בעיקר עולים חדשים, חלקם ניצולי השואה וחלקם עולים מצפון אפריקה ומארצות האסלאם, וצברים, שנזקקו לסידור מחוץ לביתם.
בשנת 1954 נפתח במקום סמינר למורים אשר פעל במקום במשך יותר משלושים שנה. בין בוגריו נמנים האשם מחאמיד ודני ז'ק ורעייתו אורה. בשנת 1964 נפטר ירמיהו שפירא. אלמנתו, רחל, המשיכה בניהול הכפר וזאת למרות מחלת הסרטן ממנה סבלה. עם מותה בשנת 1966 מונה למנהל הכפר ד"ר שלמה שטיינברגר (שנהר), מחנך ואיש תרבות, אשר שימש בתפקיד כחמש שנים. בשנת 1971 התמנה למנהל הכפר אהרן אהרנסון, אגרונום ואיש חינוך (שניהל לפני כן, בין השאר, את בית הספר החקלאי בנהלל). בתוך חמש שנות תקופתו, נפתחה בין השאר במקום חטיבת ביניים (בשנת 1972), שבה למדו גם בני היישובים אבן יהודה וקדימה. זאת הייתה תחילת הדרך למצב הנוכחי בו משמש בית הספר של הכפר מוסד חינוכי אזורי לכל דבר. אהרן אהרנסון נפטר בשנת 2013 ונקבר בבית העלמין בזכרון יעקב ליד בני משפחתו, משפחת אהרנסון המפורסמת.
בשנת 1976 מונה למנהל הכפר צבי לוי (שהיה קצין קבע בחיל השריון ואחר כך בחיל החינוך, ומייסד המכון לשליחים בסוכנות היהודית). הוא ניהל את הכפר 24 שנים, והנהיג שיטות חינוך חדשניות. על עבודתו קיבל לוי ב-1993 את פרס החינוך של משרד החינוך, ובארצות הברית קיבל את פרס The spirit of crazy horse לחינוך נוער בסיכון. משנתו התאורטית פורסמה בספר "Negotiating Positive Identity in a Group Care Community: Reclaiming Uprooted Youth" (1993). בתקופת כהונתו נקלטו בכפר עולי אתיופיה רבים שהגיעו במבצע שלמה ובמבצע משה, עולי איראן בשנות ה-80 ועולי ברית המועצות לשעבר בתחילת שנות התשעים. בשנת 2001 שודרה בתוכנית "עובדה" כתבת תחקיר על הצלחת הכפר בהנהגת לוי בשילוב בני העליות השונות.
בפאתי הכפר נמצאת שמורת הדסים אשר הוקמה ביוזמתו של אבינועם קפלן בשנת 1947 במטרה לשמר חלקת אדמה המייצגת את צמחיית האזור. עם חקיקת חוק שמורות הטבע והגנים הלאומיים, הפכה השמורה לאחת הראשונות שהוכרזו בישראל. בשמורה מיני צמחים המהווים דוגמה אחרונה לאוכלוסייה הטבעית של מישור החוף, בהם קורנית מקורקפת, גולנית ערבית (השמורה היא המקום היחיד מצפון לבאר שבע בו ניתן למצוא צמח זה), קידה שעירה ולוטם מרווני. בנוסף גדלים בשמורה סייפן התבואה, אירוס ארצישראלי, בן-חצב יקינתוני, שפתן מצוי, רקפת מצויה, אלון התבור, אלת המסטיק ואשחר ארצישראלי. לא רחוק משמורת הטבע, על גבעה הקרויה בפי אנשי הדסים "גבעת ורה", על שם ורה ויצמן, ממקימות ויצו, מצויה חלקת קבר קטנה ובה טמונים מייסדי הכפר.
ראו גם
בוגרי פנימיית הדסים
חוק הגנה על הציבור מפני ביצוע עבירות מין
תמצית החוק
החוק מגדיר: "עבירת מין" –
מפריח היונים (סרט)
חיפוש הנשק בבתי משפחות עמארי
הסרט נפתח במראהו של כאבי היושב שָׁלֵו אל מכתבתו. את שקט האשמורת האחרונה מפר קולונל המשטרה העיראקית, חַמִיד עַבְּדְּ אֶל עַזִיז (קובי פרג'), אליו מצטרפים החיילים/שוטרים מוחמד ועדנאן (תאופיק ברהום). השלושה חובטים בשער החצר הפנימית הפונה לרחוב. וכשכאבי פותח את השער, הם פורצים אל שתי הדירות, תוך שהם סוחבים עמם את חזקאל האזוק, הנראה כמי שחווה לילה של חקירה אלימה במיוחד. השוטרים כובלים את חזקאל לסורג החלון, ופוצחים בחיפוש ברוטאלי אחר נשק מוסלק.
הביקורים אצל חזקאל
כרים מדריך את כאבי כיצד להתחפש ולהתנהג כמחלק תה פשוט. כאבי עוטה על עצמו כתונת, נוטל מגש שבו מחלקים את התה, וכך מבקר מספר פעמים את חזקאל במרתפי הבולשת העיראקית (ה-CID). חזקאל הנמק מבקש מכאבי להסתיר את מצבו, ולהעביר מסר לקהילה, ובמיוחד לאבו צאלח, כי הגיע הזמן לעבור ל"שלב הבא". כלומר לעזוב את עיראק ולעלות לישראל.
ימים אחרונים בבגדאד
סלמן נפרד מסלימה הזמרת, מוכר את חנותו, והמשפחה מתכוננת לעליה. סלמן עורך מסיבת פרידה בביתו לידידיו היהודים והמוסלמים, בה הוא מנגן בפעם האחרונה על העוּד. ראשל שאינה מצטרפת לחוגגים מספרת לכאבי שלאחר שסלמן סיים את הפרק בחייו בו שימש כעורך דין, היה נגן עוּד, ורצה לקשור גורלו בגורלה של סלימה.
קופרה (יצרן רכב)
היסטוריה
במאי 2021 הציגה את הדגם החשמלי העצמאי שלה.
חומש (הלכה)
אופן חישוב החומש
אופן חישוב החומש תלוי במחלוקת תנאים: רבי יאשיה סבור שיש להוסיף 25% מסכום הקרן, ונקרא חומש, מפני שהתוספת מהווה חמישית מהסכום הכולל. שיטת חישוב זו קרויה בטרמינולוגיה הלמדנית "חומש ". רבי יונתן חולק וסובר שיש להוסיף רק 20% מסכום הקרן, כלומר, חמישית מן הסכום. שיטת חישוב זו קרויה "חומש ".
קייטי סגל
קריירה
החל מ-2008 גילמה את אחת הדמויות העיקריות בסדרה "ילדי האנרכיה". על תפקידה בסדרה זו זכתה ב-2011 בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
בתי מונקאטש
מבנה השכונה
על הכולל מציינת כתובת כדלקמן: נכון לסוף המאה העשרים משמש משה יהודה ליב רבינוביץ, האדמו"ר ממונקאטש, כנשיא הכבוד של הכולל וכן של השלוחה "כולל מנחת אלעזר דחסידי מונקאטש" הנמצאת ברחוב יואל בשכונת מאה שערים.
לו (ספר)
ברומן נפרשת יריעה רחבה של אירועים ואנשים, חלקם בדיוניים (כמו ראשי הממשלה אריה שיינהויז או נעמה סינוואני), ואחרים לקוחים מן המציאות (אריאל שרון, שמעון פרס, יוני נתניהו, אפרים קישון), המספרים באמצעות תעודות, איורים, עדויות, תקצירי סרטים, מחקרים ובדרכים אחרות על התפתחותה של ישראל הליברלית לאורך השנים.
איוב קרא
קריירה פוליטית
לאחר השבעת ממשלת ישראל ה-34 מונה קרא לשר לפיתוח אזורי. לאחר מכן מונה לכהן כשר בלי תיק וממונה על המנהלת לקידום היישובים הדרוזיים והצ'רקסיים וכן על מנהלת פרויקט תעלת הימים. קרא הוא השר הדרוזי השני (אחרי סאלח טריף) בממשלת ישראל.
חיים אישיים
הוא בעל תואר ראשון במשפטים מטעם הקריה האקדמית אונו, תואר ראשון במנהל עסקים מטעם אוניברסיטת חיפה, ותואר שני במינהל ציבורי מטעם אוניברסיטת תל אביב. במסגרת לימודיו לתואר שני הגיש קרא עבודות שלא הוא כתב, ובעקבות תלונות לוועדת המשמעת באוניברסיטה נאלץ לחזור על קורסים.
FXCM
FXCM (ראשי תיבות של Forex Capital Markets, שם מותג FXCM, נסחרת בסימול NASDAQ: GLBR) היא ברוקר בינלאומי המספק שירותי מסחר מקוון בשוק מטבע חוץ (פורקס). מטה החברה נמצא בארצות הברית, בעיר ניו יורק, ולה למעלה מ-10 סניפים במדינות מרכזיות בעולם. החברה מציעה מסחר מקוון במגוון נכסים כגון צמדי מטבעות, חוזי הפרשים על סחורות ומדדי מניות מובילים בעולם.
ארד שרון
אדריכל ארד שרון (נולד ב-24 במאי 1956) הוא אדריכל וסופר ישראלי. ארד שרון נולד בתל אביב בשם ארד אילן שרון. ארד הוא נכדו של האדריכל בוגר בית ספר הבאוהאוס, אריה שרון, ובנו של האדריכל אלדר שרון. בוגר בית הספר לאדריכלות ה-A.A. בלונדון בו למד מ-1980 עד 1988 תחת האדריכלים: אלווין בוירסקי, זהא חדיד, ברנרד טשומי, סייר פיטר קוק ועוד.
ביוגרפיה
בין 2022-2023 התראיין שרון לתוכנית הנדל"ן עם עופר פטרסבורג ב 102fm על מגוון נושאים אדריכליים, ביניהם: תחרויות אדריכליות, בתי החולים של העתיד, ברוטליזם כצורת בנייה פרובוקטיבית, ועירוב שימושים. שרון התארח בתוכנית בוקר בריאות של ערוץ 13 ("כיצד מתכננים בתי חולים?") ובחדשות 13 יחד עם שותפתו שרון גור זאב.
ארד כותב קבוע ב"אדריכלות ישראלית", בה כתב מאמרים רבים במגוון נושאים.
פארק קנדה
היסטוריה
"חמת" היה יישוב קדום ברכס לטרון, בשוליו המזרחיים של עמק איילון. היוונים או השומרונים שיבשו את השם וקראו למקום אמאוס. המקום מוזכר לראשונה בקרב אמאוס, שהתחולל בשנת 165 לפנה"ס במסגרת מרד החשמונאים. לאחר מכן הפכה אמאוס לעיר יהודית. אמאוס נזכרת אצל יוסף בן מתתיהו שציין כי במאה ה-1 לפנה"ס הייתה עיר קטנה, שתושביה נמכרו על ידי גאיוס קסיוס לונגינוס לעבדים.
המקום ידוע גם בשל המסורת הנוצרית המזהה אותה כאחד המקומות האפשריים של אמאוס – המקום בו התגלה ישו לשניים מתלמידיו לאחר שקם לתחייה.
ג'בהת פתח א-שאם
אידאולוגיה
קבוצה זו מורכבת מלוחמי ג'יהאד אסלאמיים סוניים. מטרת הארגון היא להפיל את שלטונו של בשאר אל-אסד, להקים מדינה אסלאמית הכפופה לחוקי השריעה, ולהחזיר את הח'ליפות.
היסטוריה
במאי 2013 נעצרו בטורקיה חברים בג'בהת א-נוסרה, ומאוחר יותר הואשמו בניסיון להשיג חומרים כימיים לייצור סארין.
תקיפות
באמצע יולי 2012, נחטף מוחמד א-סעיד, מגיש חדשות ידוע בטלוויזיה הממשלתית הסורית. באוגוסט 2012 הצהיר ארגון ג'בהת א-נוסרה שא-סעיד הוצא להורג.
ב-21 במרץ 2013 פוצץ עצמו מחבל מתאבד במסגד בלב דמשק וגרם למותו של השייח' הסוני מוחמד סעיד רמדאן אל-בוטי, שנחשב לאחד מהמקורבים של משפחת אסד. ממשלת סוריה האשימה את ג'בהת א-נוסרה כאחראית לפיגוע, אם כי אף ארגון לא קיבל על עצמו אחריות לכך.
ויקטור זובקוב
תקופת הפדרציה הרוסית
משנת 1993 זובקוב שימש במספר תפקידים ברשויות הפיננסיות של רוסיה. עד 1999 היה מנהל רשויות המס של סנקט פטרבורג וסגן מנהל רשויות המס של הפדרציה הרוסית. ב-1999 התמודד על תפקיד מושל מחוז לנינגרד, אך הפסיד וחזר לתפקידו. בשנת 2000 קיבל תואר דוקטור לכלכלה. בשנת 2001 מונה לסגן שר האוצר של רוסיה ובראש השירות הפדרלי לפיקוח פיננסי של רוסיה, רשות ממשלתית חדשה שהוקמה לשם מאבק בהלבנת הון.
לאחר פיטוריו מהממשלה
ב-30 במאי 2012 נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מינה אותו לנציגו המיוחד ליחסים עם פורום המדינות המייצאות גז טבעי.
פרנצ'סקה הלסול
מדליית ארד באליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בתחילת אוגוסט 2013 זכתה הלסול במדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.30 שניות, אחרי ראנומי קרומווידג'ויו מהולנד (24.05 שניות) וקייט קמפבל מאוסטרליה (24.14 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.70 שניות ובמקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:58.67 דקות.
הפארק הלאומי אישקל
גאוגרפיה ואקלים
ג'בל אישקל הוא מסיב מבודד בשטח של 1,360 מטר, השוכן בצמוד לחופו הדרומי של האגם. הוא עשוי מסלעים מתקופת הטריאס והיורה. בצידו הדרום-מערבי של ההר שוכנות מחצבות המפיקות מההר אבן גיר מתקופת הטריאס.