cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מצעדי גאווה בעולם
פולין
מצעד הגאווה בז'שוב היה לראשון שנערך בפרובינציית פודקרפאטי ב-30 ביוני 2018 בעודו משך כ-1,500 מפגינים, בהם חברת הבית התחתון של הפרלמנט הפולני ג'ואנה שייורינג-וילגוס והשחקן עומר סנגרה. במהלך מהדורתו הראשונה התרחשו עימותים עם מפגיני נגד מטעם הארגון כל הנוער הפולני והמשטרה נאלצה להתערב בהפרדתם. לאחר שהצועדים הודיעו על תוכניתם לקיים את העצרת שוב בשנת 2019, חברי מועצת העיר מטעם מפלגת השלטון חוק וצדק ניסחו החלטה להפוך את ז'שוב ל-"אזור חופשי מלהט"ב" ולאסור על האירוע. כ-29 בקשות להפגנות נגד האירוע הגיעו לעירייה, מה שהוביל את ראש העיר תדיאוש פרנץ, חבר ברית השמאל הדמוקרטית, לא לאפשר היתר לקיום הצעדה בגלל חששות ביטחוניים. עם זאת, האיסור בוטל לאחר מכן על ידי פסיקת בית משפט. מצעד הגאווה בצ'נסטוחובה נערך לראשונה ביולי 2018. במהלכו המשטרה התערבה כדי למנוע ממפגינים הומופובים לחסום את המסלול. מצעד הגאווה בלובלין התקיים לראשונה בשנת 2018. במהלך מהדורתו השנייה ב-2019 השתמשו השוטרים בגז מדמיע לפיזור מפגיני נגד אשר כ-25 מהם נעצרו בגין ניסיון לתקיפת המשתתפים. הצעדה הסתיימה ללא נפגעים וזוג נשוי נידון לשנת מאסר כל אחד בגין הבאת חומרי נפץ לשיבוש המצעד. מצעד הגאווה בשצ'צ'ין נערך לראשונה מאז 2018. מצעד הגאווה בביאליסטוק נערך לראשונה בשנת 2019 אשר במהלכו, יותר מ-30 מפגיני נגד נעצרו על רקע התנהגות אלימה ועשרות צועדים שנפצעו. אמנסטי אינטרנשיונל מתח ביקורת על תגובת המשטרה "שלא הגנה כראוי על צועדים ולא הגיבה למקרים של האלימות". ביולי 2021 הודיעה הנציבות האירופית כי היא תובעת את פולין יחד עם הונגריה על "הפרת זכויות היסוד של חברי קהילת הלהט"ב" בשטחיהן.
פינלנד
ישנה קהילת להט"ב גדולה בבירת פינלנד, הלסינקי, עם ברים הומוסקסואלים, מועדונים וציון אירועי גאווה רבים. ההפגנה הציבורית הראשונה מטעם חברי קהילת הלהט"ב במדינה נערכה בשנת 1981 בהלסינקי תחת הכותרת "ימי השחרור". במשך השנים, החלו מצעדי הגאווה להיערך בערים רבות נוספות ברחבי המדינה בהן: אואולו, יובסקילה, טורקו, טמפרה, רובניימי, לאפנראנטה, לוביסה, פורי, ריהימקי , לאהטי, קוקולה וקוסאמו. בשנת 2018 מספר שיא של כ-100,000 איש צעדו במצעד הגאווה של הלסינקי, ושנה לאחר מכן, השתתף במהלכו גם ראש הממשלה אנטי רינה.
צ'כיה
בניגוד למגבלות העידן הקומוניסטי, צ'כיה הפכה לליברלית במשך השנים מבחינה חברתית מאז מהפכת הקטיפה בשנת 1989 והיא מוגדרת כאחת המדינות הידידותיות ביותר ללהט"ב באיחוד האירופי. קבלה גוברת זו מוגדרת בין היתר בשל הרמות הנמוכות של האמונה הדתית במדינה. ישנה סצנת להט"ב גדולה בפראג אשר משמשת כמקום בילוי מרכזי. העיר השנייה בגודלה, ברנו, מארחת אירוע פסטיבל קולנוע המכונה "Mezipatra" לצד מקומות הקרנה בערים נוספות מאז שנת 2000 מדי חודש.
בשנים 2008, 2009 ו-2010 התקיים פסטיבל להט"ב בעיר ברנו. מצעד הגאווה הראשון בפראג התקיים באוגוסט 2011 בתמיכה רשמית של ראש העיר בוהוסלב סבובודה ופוליטיקאים נוספים. האירוע משך מספר תגובות שליליות מצד קבוצות שמרניות דתיות.  מצעד הגאווה השני בעיר התקיים באוגוסט 2012, ובו נקבעה המסורת של קיומו באופן שנתי. עם זאת, קבוצה של צעירים נוצרים ניסתה למחות על התרחשותו בתמיכת הארכיבישוף הקתולי, דומיניק דוקה.
קרואטיה
מצעד הגאווה הראשון בקרואטיה התרחש ב-29 ביוני 2002 בעיר הבירה זאגרב. תמיכתו הציבורית החלה לגבור מאז ומספר המשתתפים גדל במהירות משנה לשנה, אך הצעדות חוו גם התנגדות ציבורית אלימה מצד גורמים הומופובים. בשנת 2006, היה למצעד אופי אזורי, שמטרתו הייתה לתמוך במגיעים ממדינות בהן הפגנות מסוג זה אסורות על ידי הרשויות. מצעד 2011 היה לעצרת הגאווה הגדולה ביותר בקרואטיה באותה תקופה, והתקיים ללא אירועים אלימים בעוד דווח כי מספר השוטרים המספקים ביטחון באירוע היה נמוך יותר מאשר בעת קיומו בשנים קודמות. נכון לקיץ 2019, מהדורתו בשנת 2013 הייתה הגדולה במדינה עד כה, עם מעל 15,000 מפגינים. ב-27 במאי 2013 צעדו כ-1,500 איש בזאגרב לתמיכה בהכשרת נישואים חד-מיניים מפארק זרינג'בק, כיכר סן מרקו , מטה ממשלת קרואטיה, הפרלמנט הקרואטי ובית המשפט החוקתי של קרואטיה. ב-30 בנובמבר 2013 יום לפני שהתקיים משאל העם להגדרה של נישואים כאיחוד הטרוסקסואלי של גבר ואישה בלבד בחוקה הקרואטית, כ-1,000 איש צעדו בזאגרב לתמיכה בהכשרת נישואים חד-מיניים תחת הכותרת "נישואים שווים". צעדות תמיכה נוספות התקיימו גם בפולה, ספליט ורייקה. מצעד הגאווה הראשון בספליט נערך ב-11 ביוני 2011. עם זאת, מסלול הצעדה התברר כבעיית מכיוון ששירות הביטחון לא היה מספיק חזק כדי למנוע אירועים חמורים, וכתוצאה מכך היה צריך להוביל את משתתפי המצעד לאזור בטיחות. במהלכו, נעצרו כמה מאות מפגיני נגד הומופובים, ובסופו של דבר האירוע בוטל. זמן קצר לאחר האירוע, חלקים רבים מהתקשורת הארצית הביעו תמיכה במשתתפי המצעד, וקראו לכולם "לצעוד במצעד הגאווה הבא של ספליט". ב-16 ביוני 2011, 73 פרופסורים ומקורבי הפקולטה למשפטים בזאגרב חתמו על הצהרה שיזם הפרופסור מיחאלו דיקה, ובה הביעו את תמיכתם המלאה במצעד 2011, וקריאתם עבור רשויות לפעול למען מניעה והחלת סנקציות על התנהגות המסכנת שוויון זכויות יסוד וחירויות של אזרחי קרואטיה בצורה יעילה ואחראית. ב-9 ביוני 2012 צעדו מאות משתתפים ברייקה, העיר השלישית בגודלה בקרואטיה בהקדשה לתמיכה במצעד ספליט שבוטל שנה קודם לכן. קיום המצעד השני בספליט בשנת 2012 הוגדר כמוצלח, בעודו קיבל תמיכה ציבורית רחבה מהתקשורת הקרואטית, ידוענים ופוליטיקאים. במהלכו, השתתפו כחמישה שרים ממשלתיים ואישי ציבור נוספים. בשנת 2013 המצעד נמשך ללא אירוע התנגדות אחד, והיה לפעם הראשונה בקרואטיה שראש העיר, איבו בלדסר, השתתף במהלכו.
נשיא קרואטיה לשעבר, איוו יוסיפוביץ', הביע תמיכה חזקה בשוויון עבור זכויות להט"ב בקרואטיה לאורך השנים, יחד עם כמה פוליטיקאים פופולריים אחרים ומפלגות מרכז-שמאל כגון המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מפלגת העם הקוראטית, המפלגה הקרואטית החברתית-ליברלית, מפלגת הירוקים ומפלגת העבודה הקרואטית  לצד פגישותיו עם ארגוני להט"ב. ב-1 ביוני 2012 פרסם הצהרת תמיכה במצעד 2012 בספליט וגינה את האלימות אשר שררה בציונו שנה קודם לכן אותה כינה "בלתי מקובלת". החברה לשעבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית, נשיאת מפלגת הירוקים הנוכחית והשרה לשעבר להגנת הטבע והסביבה, מירלה קולי, השתתפה עד כה בכל אירועי הגאווה במדינה. מצעד הגאווה הראשון באוסייק התקיים ב-6 בספטמבר 2014 ומשך מעל 300 צועדים. שר הכלכלה וכן פעילי זכויות להט"ב סרבים ויוונים השתתפו במהלכו.
אל סלוודור
עבור הנצחת אירועי טבח נגד נשים טרנסג'נדריות רבות בשנות ה-80 במהלך מלחמת האזרחים בשנים 1979–1992, ארגון הלהט"ב הוותיק במדינה אנטרה אמיגוס ארגן את מצעד הגאווה הראשון של אל סלוודור בבירה סן סלוודור ביוני 1997. הצעדה התקיימה ברחבי השביל מפארק קוסקטלן לכיכר פרנסיסקו מוראזן, במיקום שהיה סמוך לאזור טבח שהתרחש בשנות ה-80. מצעד הגאווה התקיים מאז מדי שנה ומספר משתתפיו גדל בהתמדה.
ג'מייקה
באוקטובר 2015 נערך לראשונה מצעד גאווה במונטגו ביי ומצוין מדי שנה מאז. מספר המפגינים גדל מכ-150 איש בשנת 2015, והתרחב ליותר מ-300 ב-2016, ל-850 ב-2017, ולמעלה מ-1000 בשנת 2018. במהלך ציון "PRIDEJA" לשנת 2017, הוצג פסטיבל סרטי הלהט"ב הראשון של ג'מייקה, עם ארבעה לילות של סרטים תיעודיים המדגישים את מעמד זכויות הלהט"ב בקנדה, ארצות הברית, אוגנדה והודו. מיקום אירועי הגאווה לשנת 2018 לא נחשפו מטעמי ביטחון.
הונדורס
ביולי 2017, כ-400 איש צעדו במצעד גאווה בעיר סן פדרו סולה שבהונדורס, הנחשבת לאחת הערים המסוכנות בעולם.
הרפובליקה הדומיניקנית
בשנת 2012 אנשי מחלקת המשטרה התערבו בציון מצעד הגאווה בסנטו דומינגו ועצרו מספר צועדים בטענה כי "השתמשו בצורה לא תקינה בדגל הרפובליקה הדומיניקנית".
ניקרגואה
במלאת עשור למהפך עליית מפלגת השלטון החזית הסנדיניסטית ב-1989, הושקו מרכזים קהילתיים רבים עבור זכויות להט"ב בניקרגואה שהחלו להיווצר לאחר צעדת פעילים שהתקיימה בבירה מנגואה. לאחר שארצות הברית ביטלה את הסנקציות הכלכליות שלה נגד ניקרגואה, ארגונים לא ממשלתיים עבור זכויות להט"ב במדינה החלו לפעול. לאחר מכן נערך מצעד הגאווה הציבורי הראשון של המדינה בשנת 1991. מאז, מתקיים מדי שנה ב-28 ביוני במנגואה.
קוסטה ריקה
בשנת 1998 היה אמור להתקיים מצעד גאווה מתוכנן בקוסטה ריקה, אך בוטל בגלל החשש לאפשרות לקבלת אלימות ממפגני נגד. באירועים המוקדמים בסוף שנות האלפיים השתתפו כ-20 אנשים בלבד במצעדי גאווה מאורגנים שבמהלכם קיבלו כינויי גנאי מצד עוברי אורח. עם זאת, מאז שנות השבעים, זכויות להט"ב בקוסטה ריקה התפתחו מבחינה תרבותית, חברתית ומשפטית משמעותית בעוד ביוני 2019, הנשיא קרלוס אלברדו קסאדה הפך לנשיא המדינה הראשון שצעד במצעד השנתי בסן חוסה, בו השתתפו כ-100,000 מפגינים.
הרפובליקה העממית של סין
בשנת 2010 התקיים במהלך חודש אוקטובר במשך תקופה של 3 שבועות. במהלך ציונו ה-11 בשנת 2019, כלל רכיבת אופניים במסלולים שונים בעיר ב-18 במאי, לציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה יום קודם לכן. באותה שנה, כלל ב-15 ביוני מרתון תחרות ריצה.
יפן
מצעד הגאווה של טוקיו, בירת יפן, מתקיים בכל שנה מאז 1992 בעוד נוכחות מפגיניו גוברת מדי שנה לצד מצעד הגאווה בסאפורו וערים נוספות ברחבי המדינה. מצעד הגאווה הראשון ברחבי אוסקה התקיים בשנת 2006.
לבנון
במאי 2018 נערך המצעד השני שהוקדש לתמיכה בהורים אשר "לא זרקו את ילדיהם בגלל נטייתם המינית". מסיבת הפתיחה הביאה כ-800 אזרחים אשר הריעו להופעתו של הזמר הלבנוני חאנזה. בעקבות האירוע, קהילת הלהט"ב הלבנונית זכתה לתמיכה רחבה מכל רחבי העולם ולמאות שיחות טלפון של פעילים בינלאומיים שהציעו את עזרתם ועודדו את המשך הפעילות כמו גם את גינויהם של ממשלות זרות כלפי התנהלות התובע הכללי של ביירות שהורה על השעיית הפעילות ופתח בהליך פלילי כנגד המארגן בגין "ארגון אירוע המסית להפקרות". מצעד הגאווה 2020 נערך על רקע מגפת הקורונה בלבנון ולאחר הפיצוץ בנמל ביירות. מדי שנה מקיימת הקהילה המקומית אירועים למודעות לאיידס ביום האיידס העולמי בעיר.
מיאנמר
מיאנמר ציינה את מצעד הגאווה הראשון שלה במספר ערים ברחבי המדינה בשנת 2012, לציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, ביפוביה וטרנספוביה. בשנת 2018 נתנו גורמים מקומיים הרשאה לקיום אירוע גאווה ציבורי במהלכו קרוב ל-6,000 איש לקחו חלק. מספרם עלה בהמשך ל-10,000 יום למחרת.
נפאל
בשל מגפת הקורונה בשנת 2020, נערכה מהדורת המצעד השני באופן מקוון. אירועים נוספים ברחבי המדינה כוללים את שבוע המודעות המינית (השבוע האחרון של חודש אוקטובר), יום המודעות הביסקסואלית (23 בספטמבר), יום המודעות לקאסטת ההיג'רה (17 באפריל) ויום המודעות האינטרסקסי (26 באוקטובר).
אסווטיני
מצעד הגאווה הראשון של אסוואטיני נערך ביוני 2018 במבבנה שהוקם על ידי ארגון הלהט"ב "Rock of Hope". האירוע החל בצעדה עם הגנה משטרתית, בעקבות פיקניק ומסיבה אשר במהלכו השתתפו כ-1,000 מפגינים. האירוע זכה לסיקור תקשורתי בינלאומי ומקומי לא מבוטל, והופיע בעמוד הראשון של שני העיתונים הגדולים של המדינה. שגרירת ארצות הברית באסווטיני ליסה ג'יי פיטרסון השתתפה במהלכו. מצעד גאווה השני במדינה נערך ביוני 2019 ותואר לאחר מכן כ-"הצלחה משמחת" לצד השמעות שירים אסוואטינים מסורתיים.
אתיופיה
אף על פי שהומוסקסואליות היא פלילית באתיופיה ונענשת ב-15 שנות מאסר, בינואר 2009 נערכו מספר אירועי גאווה באדיס אבבה. בשנת 2012, אמור היה להתקיים כנס זכויות להט"ב בעיר, אך בוטל לבסוף לאחר קבלת תגובות שליליות מצד קבוצות דתיות קיצוניות שהפגינו נגדו וכינו את משתתפיו "מיסיונרים של רוע".
פטל קדוש
מאפיינים
בישראל מכינים מן הפירות סירופ פטל וריבות, וניתן לייצר מהם גם דבש.
בימי קדם ידעו להכין יין מפירותיו ולנצל את כל חלקיו להכנת תרופות לריפוי פצעים שותתי דם ולטחורים. הפטל הקדוש מקובל גם על ערביי ארץ ישראל, כצמח שאוכלים את פירותיו, מתקינים מענפיו סלים ומרפאים בכל חלקיו מחלות שונות בגוף כמו: טחורים, כיב-קיבה (אולקוס), מחלות עור, מורסות (פורונקלים), כוויות, דלקת חניכיים, אנגינה, שיעול ודלקות באברי המין.
שמו "פטל קדוש" בעברית ובלטינית נובע מהעובדה שעליו מסודרים בשלשות, המסמלות את השילוש הקדוש.
מבצע הצגת תכלית
לאחר המבצע
במאי 1988 נכשל פיגוע התאבדות שנועד לפוצץ את שגרירות ישראל בניקוסיה. ארגון אבו נידאל לקח אחריות לפיגוע, ואמר כי הוא נעשה כנקמה על חיסולו של אבו ג'יהאד.
במשך שנים נמנעה ישראל מלאשר או להכחיש שכוחותיה הם שביצעו את החיסול, ולמעשה לא התייחסה אליו כלל. רק בשנת 2012 אישר מנכ"ל משרד ראש הממשלה בזמן המבצע, יוסי בן אהרון, כי סיירת מטכ"ל אחראית לחיסול. לנחום לב הוענק צל"ש הרמטכ"ל על פועלו במבצע. ב-2010 פורסם כי לוחם הסיירת, חגי פלג, עוטר בזמנו בצל"ש אלוף על תפקידו בפעולה.
אברי גלעד
קריירה מקצועית
גלעד החל את דרכו המקצועית בתחילת שנות ה-80 בגלי צה"ל, שם הגיש עם ארז טל את תוכנית ההומור היומית "מה יש" ולאחר מכן את התוכנית האישית "העולם שמח".
מספטמבר 2009 עד מרץ 2010 הגיש תוכנית אישית בזכיינית "רשת" בשם "אברי גלעד - תוכנית האירוח".
השקפותיו
באפריל 2023 הביע כי הוא חש בושה בעקבות פיטורי שר הביטחון יואב גלנט על רקע הבעת חששותיו מרפורמת לוין. בעקבות כך, הוא הביע התנגדות להתדלדלות הימין האידאולוגי אשר לטענתו הפך למפעל נאמנות לראש הממשלה דאז בנימין נתניהו, ריק ממהות.
טקסטיל
טקסטיל (מלטינית: Textum, אריג) הוא שם כולל למוצרים העשויים מסיבים, נימים או חוטים מחומרים טבעיים, מלאכותיים או סינתטיים למיניהם. מסיבי הטקסטיל למיניהם אפשר ליצור חוטים, בדים, חבלים, סלים ועוד. בד הוא חומר גמיש ארוג, סרוג, מלובד או קלוע בצורה כלשהי, העשוי מרשת או מהמשכיות של חוטים או סיבים טבעית או מלאכותית. החוטים נטווים מסיבים גולמיים של צמר, פשתן, כותנה, משי או חומרים סינתטיים שונים חומרים אחרים לייצור חוטים ארוכים.
היסטוריה
טקסטילים מלווים את האנושות מראשית התרבות, מוצרי הטקסטיל נוצרו כדי להשתמש בהם כלבוש, כריפוד או כמנשא או מיכל לחפצים (סלים תיקים, רשתות שונות לדיג וציד), אך מהיות החומר בלתי עמיד בפגעי הזמן התיעוד ההיסטורי הקדום לוקה בחסר. באגדות עם קיימים אזכורים שונים למלאכות הקשורות לטקסטיל, הטווייה, הצביעה האריגה והתפירה. בציורים עתיקים רואים בגדים שונים. החל מבדים כרוכים על הגוף וחלקם קשורים. ארכאולוגים נטו להתעלם מממצאים טקסטיליים וכך יש את תקופת האבן תקופת הברזל, תקופת הנחושת אבל אין את תקופת הטקסטיל.
ניצב (אמנות הבמה)
הפקות מסוגים שונים דורשות היקף משתנה של ניצבים: סרטי-מלחמה לדוגמה, דרמות היסטוריות רחבות-יריעה או לחלופין אופרות-ענק, עושים שימוש במספר רב של ניצבים – לעיתים מאות. השחקנים הזוטרים נקראים לבוא על-פי רוב עם בגדיהם היומיומיים, בהתאם לצורכי הסצנה שבה הם יופיעו, ובמידת הצורך מולבשים במקום, וברוב המקרים משולמים על פי יום עבודה. לעיתים קרובות יום כזה עשוי לארוך שעות רבות ולכלול רק אפיזודות צילום מועטות, שביניהן הפוגות ארוכות שבהן הניצב נותר על הסט. רבים מהשחקנים הידועים ביותר על המסך החלו את דרכם כניצבים: בראד פיט, שירלי טמפל, סילבסטר סטאלון ואחרים.
פלסטלינה
פלסטלינה מהווה חומר גלם לאנימציית סטופ מושן. בין היצירות שהופקו בצורה זו נמצאות הסדרה משלים שועליים ואגדות המלך שלמה.
עאישה אל-מאנה
ביוגרפיה
ב-1985, אל-מאנה הקימה את חברת הפיתוח אל-חאליג'ה, החברה הראשונה בסעודיה המנוהלת רק על ידי נשים. מטרת החברה הייתה להציע הכשרת מחשבים ונושאים טכניים לנשים, ולהקים מרכז מחקר עם דגש על מחקר על נשים בכוח העבודה.
ועידת דרוסקניק
ועידת דרוּסְקֶניק הייתה הוועידה השלישית של חובבי ציון. היא התקיימה בעיירה דרוסקניק שליד גרודנו ברוסיה (כיום דרוסקינינקאי בליטא) מיום ו' בתמוז תרמ"ז (16 ביוני 1887) ועד ט' בתמוז (19 ביוני). השתתפו בה שלושים צירים מעשרים ערים מרחבי האימפריה הרוסית, והנוכחים כולם באו אך ממנה.
סכסוכים פנימיים
זמן מה לאחר ועידת קטוביץ קמה אופוזיציה להנהגה המרכזית של חובבי ציון. האגודות הפעילות ביותר באופוזיציה היו של מוסקבה ושל ביאליסטוק, לשתיהן היו מניעים שונים. היה יסוד אובייקטיבי בביקורת כלפי ההנהגה, אבל לא זה הניע את האופוזיציה. המעוררים העיקריים במוסקבה היו משפחת פינס, הסיבה לכך הייתה בכך שיחיאל מיכל פינס לא נבחר לבא-כוח של ההנהגה בארץ ישראל. ביאליסטוק עמדה באופוזיציה בהשראתו של הרב מוהילבר, הוא סבר כי רוב "חובבי ציון" הם חרדים ולא השלים עם העובדה כי ההנהגה היא בידי המשכילים. הוא סבר כי יש להעביר את ההנהגה לידי חרדים והוא בעצמו שאף לעמוד בראשה.
הוועידה
הרב מוהילבר ותומכיו באו לוועידה בכוונה תחילה להחליף את ההנהגה של הארגון, הם התכוונו להעמיד רבנים בעלי סמכות בקרב יהדות רוסיה במקום משכילים. יום לפני כן רב מוהילבר ביקש מפינסקר שלא יתפטר מהנהגה ויום לאחר שפינסקר נבחר הוא התרגז על כך. בוועידה ביקש הרב מוהילבר להעמיד בראש "יהודים כשרים", זה עורר סערת רוחות וחילופי דברים חריפים בין הרב מוהילבר לבין ישראל יסינובסקי. לבסוף הרוחות נרגעו וכל הנוכחים עברו לעבודה שוטפת.
החלטות הוועידה
לפי החלטת הוועידה נשארה ההנהגה באודיסה, בראש ההנהגה המשיך לעמוד יהודה לייב פינסקר, משה לייב ליליינבלום נבחר שוב לתפקיד מזכיר. מעתה תפקידו של פינסקר נקרא "גבאי ראשון", כמו כן נבחרו שישה "גבאים יועצים". שלושה מהיועצים היו רבנים: שמואל מוהילבר, מרדכי אליאשברג ונפתלי צבי יהודה ברלין; והשלושה הנותרים היו: שמואל יוסף פין, ישראל יסינובסקי ומאיר פריידנברג. מלבד היועצים נבחרו גם שלושה עשר "גבאים נכבדים", רובם רבנים וסוחרים עשירים. ההנהגה נבחרה לתקופה של שלוש שנים. סוכם כי יש להתכנס פעם לשנה להתייעצות כללית. עוד מהחלטות הוועידה היו:
אור העולם
תיאור וניתוח הציור
ברקע נראה עץ תפוחים ומספר תפוחים מונחים על האדמה למרגלותיו של ישו. ייתכן שהעץ מסמל את עץ הדעת או את העץ ממנו נלקחו קורות לצלב. התפוחים יכולים לסמל את נפילת האדם וחטאו.
היצירה בתרבות
הציור התלוי בקתדרלת סנט פול הוא בעל חשיבות בספרה של קוני ויליס, Blackout/All Clear.
ספליט
היסטוריה
מקובל לראות בבנייתו של ארמון דיוקלטיאנוס בשלהי המאה ה-3 את ייסוד העיר ספליט, אולם קיימות ראיות לקיומה של התיישבות יוונית קדומה יותר במקום.
מלאחר מלחמת העולם הראשונה
ב-2006 התגוררה בספליט קהילה קטנה בת 100 נפשות, רובם חילונים. בית הכנסת נמצא בסמטת היהודים (Zidovski prolaz 1 ) בקומה שנייה של בניין, צמודים אליו משרדי הקהילה המשמשים גם כמועדון חברתי ליהודים. בית העלמין עומד על תילו ומתוחזק ובמקום מצויות כ-700 מצבות. לאחר מלחמת העולם השנייה הובאו בני הקהילה לקבורה בחלקה יהודית בבית העלמין העירוני.
יוהנס צ'יקוניה
חייו
צ'יקוניה נולד בליאז'. אדם בשם יוהנס צ'יקוניה, כנראה אביו של המלחין, עבד באביניון ב-1350 כלבלר לאשת אחיינו של האפיפיור קלמנס השישי. ב-1358 השתקע אותו יוהנס צ'יקוניה באיטליה ועבד בפדובה. בתקופת שהותו באיטליה הרבה במסעות כשלישו של הקרדינל גיל אלווארס דה אלבורנוס ובא במגע עם כל סגנונות המוזיקה המקומיים; ב-1372 חזר לליאז', שם נשאר לתקופת שמשכה אינו ידוע; ידוע שהביא שם ילדים לעולם, אם כי נשאר ברווקותו.
הגמוניה
בסיסי הכוח ואופן הפעילות
לפי גראמשי, מכתיבה הקבוצה ההגמונית ומגדירה את "כללי המשחק" לפיהם מתנהלת המדינה, ומכתיבים את עקרונות היסוד לחוקיה, מוסדותיה ועקרונותיה החברתיים. הקבוצה ההגמונית לפי גראמשי, שולטת בתרבות כמו גם במוסדות מרכזיים של המדינה והחברה האזרחית. הוא מגדיר את "משולש השליטה" - תרבות / חברה / מדינה - דרכו מנחילה הקבוצה ההגמונית את תפיסת העולם שלה, באופן נרחב, לכלל אוכלוסיית המדינה.
ההגמוניה היא מערכת בלתי מודעת של שליטה - האלמנטים השונים של התרבות ההגמונית אינם נתפסים כחלק מתרבות או מאידאולוגיה שלטת, ולעיתים אף לא כחלק מהמציאות החברתית, אלא כעובדות מציאותיות וטבעיות (ראו פטישיזם של סחורות לדוגמה). עובדה זו מהווה את מקור כוחה האמיתי של ההגמוניה, שכן זו אינה נתפסת כאחת מן האידאולוגיות הקיימות, שניתן להיאבק נגדן, אלא כבסיס החיים החברתיים. ההתייחסות אליה כאל עובדה שרירה וקיימת, מביאה לכך שאין עליה עוררין או ניסיון לחלוק על קיומה ומהותה.
האקדמית גורדון
היסטוריה
ראשיתה של המכללה האקדמית גורדון בקורס דו-שנתי להכשרת מורים, שהוקם על ידי ד"ר ארתור בירם בשנת 1947, לצד בית הספר הריאלי. הלימודים התקיימו בבית פבזנר. לקראת סוף 1949 הקים זרם העובדים בית מדרש למורים וגננות מיסודם של אליעזר ירושלמי ופרופ' שמואלי, בו הייתה כיתה לגננות וכיתה להוראה. בכל כיתה היו כ-65 תלמידים. לצד זאת התקיימו קורסים מקוצרים להכשרת מורים בהתאם לצורכי השעה. הלימודים התקיימו ברחוב שבתאי לוי ובשנת 1952 עברו לחליסה. בתקופה זאת למדו בקורס של בית הספר הריאלי מעל 100 תלמידות ומספר מועט ביותר של תלמידים. בבית המדרש של זרם העובדים למדו כ-160 תלמידים, כמעט כולן תלמידות.
מסלולי הלימוד
תואר ראשון .B.Ed ותעודת הוראה במסלולי הלימוד הבאים:
אירוקוי
מלחמות אבל ועינויים של שבויי מלחמה
במחקרים בתולדות האירוקוי נטען שהגורם המרכזי למלחמות הבונה לא היה ניסיון להרחיב את שטחי הציד עבור פרוות בונים, אלא במה שכונה. מלחמות אבל היוו ניסיון לשלב כמה שיותר שבויי מלחמה באוכלוסיה האירוקואית כדי להחליף את האוכלוסייה שמתה ממלחמות ומהתפשטות אבעבועות שחורות עם בואם של המתיישבים והסוחרים האירופים. לפי ההיסטוריון האמריקאי דניאל ריכטר, שילוב זה התאפיין במילוי מקומם של בני זוג, ילדים, ואחים שנפטרו בשבויי מלחמה. מנהג זה תועד בכתב גם על ידי המיסיונרים הישועים מאותה תקופה. במקרים אחרים, שבויי מלחמה עברו עינויים ומוות טקסי שהסתיים באכילת גופותיהם בידי אירוקואים אבלים שאיבדו קרובים כתוצאה ממלחמה או מהתפשטות מחלה. ממצאים מחפירות ארכאולוגיות מוכיחים שעינויים וקניבליזם היו חלק חשוב ובלתי ניתן להכחשה בתרבות האירוקואית.
בלקברי
היסטוריה
בתחילה התבססו המכשירים על מעבדי אינטל 80386, ובגרסאות מתקדמות על מעבדי ARM מדגם ARM7 או ARM9. מערכת ההפעלה הייחודית BlackBerry OS המיוצרת על ידי החברה. המקלדת היא מקלדת QWERTY המותאמת ל-thumbing (הקלדה באמצעות אגודלים בלבד, כשיתר האצבעות מחזיקות את המכשיר). הניווט מתבצע כיום באמצעות כדור ניווט הנמצא במרכז המכשיר או באמצעות משטח מגע קטן, אם כי בעבר נעשה שימוש בגלגל ניווט. למכשירים החדשים זיכרון הבזק של 64 מגהבייט ו-SDRAM של 16 מגהבייט.
המפלגה הדמוקרטית
המפלגה הדמוקרטית (באנגלית: Democratic Party) היא אחת משתי המפלגות הגדולות בארצות הברית. אפיון מצעה הפוליטי של המפלגה במישור החברתי והכלכלי הוא מרכז-שמאלני, ופרוגרסיבי יחסית לזאת של המפלגה המתחרה בה, המפלגה הרפובליקנית.
המאה ה-20
מדיניות ה"ניו דיל", שהתמקדה ביצירת מקומות עבודה וסיוע כלכלי, יצרה קואליציה של איגודים מקצועיים, ליברליזם חברתי, פרוגרסיבים, מיעוטים (בעיקר יהודים וקתולים) ולבנים מהדרום. קואליציה זו - "קואליציית הניו דיל" - סייעה לרוזוולט להישאר בשלטון במשך ארבע קדנציות, עד לשלהי מלחמת העולם השנייה, ועם קדנציה נוספת של הארי טרומן הושלמו עשרים שנים רצופות של שלטון נשיאים דמוקרטים. אך הישג זה לא חזר על עצמו; מתום כהונתו של טרומן בשנת 1953 עברה הנשיאות בין הדמוקרטים והרפובליקנים פחות או יותר לסירוגין (שישה נשיאים דמוקרטים מול שבעה רפובליקנים, נכון לשנת 2021) והדמוקרטים לא החזיקו בשלטון ליותר משתי קדנציות רצופות. עם זאת, לדמוקרטים היה רוב בבית הנבחרים במשך ארבעים שנה בין השנים 1954–1994. החל מ-1994 השליטה בבית הנבחרים עוברת גם היא בין המפלגות, עם דומיננטיות לרפובליקנים.
במקביל, לבנים מהדרום עברו מהמפלגה הדמוקרטית למפלגה הרפובליקנית. ניקסון הרפובליקני נבחר להחליף את ג'ונסון, כשקואליציית הניו דיל ששלטה בפוליטיקה במשך שלושים ושש שנה התפרקה. סגנו ג'רלד פורד, אשר החליפו בעקבות פרשת ווטרגייט במהלך כהונתו השנייה, נכשל בבחירות של 1976 בהן זכה הדמוקרט ג'ימי קרטר, לאחר שהצליח לגרוף את קולות מדינות הדרום. אולם בשנות השמונים חזרו הרפובליקנים לזכות בנשיאות.
המאה ה-21
בדומה ליריביהם מהמפלגה הרפובליקנית, בעשורים האחרונים נחשבה המפלגה כתומכת בנאו-ליברליזם. במסגרתו הייתה רגולציה מעטה על עסקים גדולים ומונופולים. התנגדות לגישה זו גברה לקראת שנות העשרים של המאה ה-21.
כיום מחזיקה המפלגה ברוב בסנאט ונשיא מטעמה בבית הלבן.
הנמלט (סרט, 1993)
תקציר העלילה
קימבל נשלח באוטובוס לבית הסוהר (שבו ימתין להוצאתו להורג), אך לאחר שפורץ מרד אסירים באוטובוס, מתהפך ונפגע מרכבת, קימבל מצליח לברוח, לאחר שהציל שוטר שנפצע, והופך לעבריין נמלט. למקום התאונה מגיעים המרשל סמואל ג'רארד (טומי לי ג'ונס), בראש צוות של שוטרים פדרליים - רנפרו (ג'ו פנטוליאנו), ביגס (דניאל רויבוק) ניומן (תומאס מילס ווד) ופול (ל. סקוט קאלוול). בעוד ג'רארד ואנשיו מנסים לאתרו, קימבל עושה דרכו חזרה לשיקגו בתקווה לאתר את הרוצח האמיתי.
בסוף קימבל מצליח לתפוס בעצמו את האיש בעל היד האחת והמשטרה עוצרת את האיש. השוטר הפדרלי, שרדף אחרי קימבל, לוקח על עצמו את כלל החקירה ומוכיח את חפותו של קימבל. המשטרה עוצרת גם את ד"ר ניקולס בחשד לרצח אשתו של קימבל.
לינקולן קרסטיין
מלחמת העולם השנייה
הקריירה התיאטרלית של קרסטיין הופסקה בעקבות מלחמת העולם השנייה, כאשר ארצות הברית הצטרפה ללחימה בשלהי שנת 1941. קרסטיין התגייס לצבא בפברואר 1943 ועבר טירונות בפורט דיקס, ניו ג'רזי. לאחר מכן נשלח לפורט בלווֹאר, וירג'יניה, לקורס הנדסה קרבית. מיד אחרי גיוסו לצבא התחיל קרסטיין לעבוד על מיזם של איסוף ותיעוד יצירות אמנות של חיילים. מיזם זה היה בסיס לתערוכות שהוצגו בגלריה הלאומית לאמנות, בספריית הקונגרס וב-MoMA, והתפרסמו במגזין "לייף" ובספר שערך קרסטיין וכותרתו "אמנים תחת אש". באותה תקופה הכין קרסטיין תוכניות להקמת "מוזיאון לאומי לאמנות בימי מלחמה", תוכנית שלא יצאה לפועל.
כתביו
1938 – "Photographs of America: Walker Evans", (צילומים של אמריקה: ווקר אוונס) באלבום ב: Walker Evans: American Photographs, New York: Museum of Modern Art (ווקר אוונס: צילומים אמריקאיים)
אל-אוואלי
הנהר מנקז אליו את חלקם הדרומי והמזרחי של הרי השוף ואת חלקו המזרחי של הר הלבנון. לנהר שני מקורות עיקריים: היובל הארוך, נהר אל-בארוכ, יוצא מג'בל ברוך וזורם דרום מערבה, שם הוא מתחבר ליובל קצר יותר, נהר אל אראי (Nahr al Aaray), אשר יוצא ממזרח לג'זין וזורם צפונה. שני הנחלים יוצרים את האוואלי אשר זורם מערבה במסלול מפותל.
דן מרגלית
ביוגרפיה
עמדותיו של מרגלית, כפי שבוטאו בפובליציסטיקה שלו, הן שמאליות-מרכזיות-ביטחוניסטיות. הוא הביע תמיכה נלהבת בהקמת גדר ההפרדה עוד בתקופה שבה הייתה שנויה במחלוקת בקרב הממסד הפוליטי והביטחוני, והפך לאחד הבולטים שבין מצדדיה. במשך רוב שנותיו כעיתונאי היה חבר אישי קרוב של אהוד אולמרט. לאחר מלחמת לבנון השנייה הסתיימו יחסיו האישיים עם אולמרט והוא הפך לאחד ממבקריו החריפים. מאז הצטרפותו ל"ישראל היום" נטה לזוויות ימניות יותר, בהתאם לאידאולוגיה המנחה של העיתון, בשנת 2020 עד 2021 היה פעיל במחאה נגד ממשלת ישראל השלושים וחמש.
ב-6 ביוני 2017 פיטר עורך "ישראל היום", בועז ביסמוט, את מרגלית מהעיתון. כשסיפר בחשבון הטוויטר שלו על פיטוריו, כתב מרגלית: "פרנסתי נפלה על הגנת חופש הדיבור". בהמשך חזר מרגלית לעיתון "הארץ" והחל לפרסם בו מאמרי דעות.
ב-17 באוקטובר 2018, פרסמה רויטל חובל בעיתון "הארץ" תחקיר המייחס למרגלית עבירות של מעשים מגונים בכוח בארבע נשים ובהן חנה קים, והטרדה מינית של אישה חמישית, בשנות ה-80 וה-90. מרגלית הכחיש את הטענות. בעקבות הפרסום העידו שלוש נשים נוספות, בהן העיתונאית אורלי אזולאי כי תקף גם אותן מינית. בעקבות הפרסום התפטר מרגלית מ"הארץ".
יואב קוטנר
פעילויות נוספות
החל משנת 2014, שותף יחד עם מפעל הפיס, בפרויקט לתיעוד יוצרים במוזיקה הישראלית ובזמר העברי, ובהם פזמונאים, מלחינים ומבצעים.
קריירה מוזיקלית
היה אחד מאנשי הרדיו הרבים שהשתתפו בהקלטת השיר "חדשות?" באלבום רדיו בלה בלה של החברים של נטאשה.
ג'יי לנו
מנחה The Tonight Show
בשנת 1992, בעקבות פרישתו של ג'וני קרסון, נבחר למנחה "The Tonight Show". זאת, כאשר דייוויד לטרמן נחשב למועמד המוביל לתפקיד. לטרמן החל להנחות תוכנית אירוח מתחרה ברשת CBS (לייט שואו), וזכה לאחוזי צפייה נמוכים יותר מלנו - כ-5 מיליון צופים לעומת כ-6 מיליון. תוכניתו של לנו צולמה בברבנק שבקליפורניה, וזכתה בשני פרסי אמי. לנו פרש מהתוכנית ב-2009 והחל להנחות תוכנית אחרת, דומה במתכונתה, בשם "התוכנית של ג'יי לנו". כמחליפו נקבע הקומיקאי קונאן אובריין ותוכניתו של לנו שובצה מיד לפניה בלוח המשדרים. לאחר שאחוזי הצפייה ירדו בכל רצועת הלילה החליטה רשת NBC לבטל את תוכניתו החדשה של לנו ולהשיבו כמנחה The Tonight Show ב-2010.
מיקיאגי
ביוגרפיה
בפברואר 2018 שיתף פעולה לצד דודי לוי בשיר שאביב גפן כתב בשם "את לא לבד", שיר שבמקורו היה מכתב תגובה של גפן למעריצה.
רוסלנה רודינה
בטלוויזיה
ב-2019 שיחה בסרט הטלוויזיה "יציאת מצרים".
הר געש
מחקר הרי געש
תיאורים של הרי געש בתקופת הרנסאנס, כגון תיאור זרם פירוקלסטי באיים האזוריים בשנת 1580, קידמו במידה ניכרת את הידע שהיה קיים באותה עת. גאורגיוס אגריקולה טען כי לקרני השמש אין כל קשר להרי געש, והאמין כי תרסיס הנמצא בלחץ רב גורם להתפרצויות של "שמן הרים" ובזלת. יוהאנס קפלר ראה בהרי הגעש נתיב לדמעות ולהפרשות של כדור הארץ: בִּיטוּמֶן, זפת וגופרית. דקארט, אשר הכריז כי אלוהים ברא את הארץ ברגע אחד, הכריז גם כי עשה זאת בשלוש שכבות: המעמקים הלוהטים, שכבת המים והאוויר. הרי הגעש נוצרו, לדעתו, כאשר קרני השמש פילחו את הארץ.
הר געש של בוץ
הר געש של בוץ הוא תופעה גאותרמית בה נפלטים סילוני בוץ וגזים בטמפרטורות נמוכות מאלה של פליטת מאגמה. תחילתו בהיווצרות סדק אליו חודר סלע רך בסביבה רוויה במים. הסלע יוצר פקק בוצי המשתחרר בלחץ גזים. התפרצות בוצית עשויה להתרחש גם במהלך התפרצות פריאטית בעוצמה נמוכה. מבנים כאלה יכולים להגיע לקוטר של 10 ק"מ ולגובה של 700 מ'. במקרים רבים הם סמוכים למעיינות חמים ופומרולות, ואף לקידוחי נפט. ידועים מבנים כאלה במקומות רבים בעולם, לדוגמה: בחצי האי טאמאן, באינדונזיה, במחוז שינג'יאנג בסין, באזרבייג'ן, באלסקה ובקולומביה.
הרי געש תת-קרחוניים
הרי געש תת-קרחוניים נוצרים מתחת לכיפות קרח בהתפרצות תת-קרחונית. בנייתם מתחילה בלבה הפורצת מהר הגעש, זורמת מעל הקרח וממיסה אותו. התקררות מהירה של הלבה יוצרת פלגוניט (סוג של זכוכית געשית הנוצר במגע עם מים).
בארץ ישראל
בארץ ישראל לא מתרחשת פעילות געשית. עם זאת, קיימים שרידים רבים לפעילות כזו בעבר:
הרי געש בתרבות
דתות קדומות הקצו אל לכל תופעת טבע, ובהן לתופעות געשיות. במהלך השנים התפתחו מיתולוגיות, מסורות ואמונות שניסו להסביר את אותן תופעות: באירופה נתפסו הרי געש כסדנאות תת-קרקעיות של האל וולקן, המכין נשק לגיבורי מלחמה, והאמינו כי בשל עבודתו רבת העוצמה מתחת לפני הקרקע נוצרות רעידות אדמה והתפרצויות געשיות. התנ"ך מכיל התייחסויות רבות לאירועים שניתן לפרשם כתופעות געשיות, כגון המטרת גופרית ואש על סדום ועמורה.
ביהדות
בהלכה היהודית נפסק שהרואה הר געש מתפרץ צריך לברך ברכת שכוחו וגבורתו מלא עולם.
מושל יוטה
היסטוריה
ל"מדינת דזרט" שהצהירה על עצמה ושקדמה לטריטוריית יוטה, היה רק מושל אחד, בריגהם יאנג. לטריטוריה של יוטה היו 15 מושלים טריטוריאליים מיום ייסודה ב-1850 ועד להקמתה של מדינת יוטה ב-1896, אז הוכרה בידי נשיא ארצות הברית. ג'ון וו. דוסון (John W. Dawson) היה המושל הטריטוריאלי שכיהן הכי פחות זמן - שלושה שבועות בלבד, בריגהם יאנג, המושל טריטוריאלי הראשון, כיהן את תקופת הכהונה הארוכה ביותר - בשבע שנים.
קטניה (עיר)
קטניה (באיטלקית:, בצרפתית: Catane), עיר נמל בסיציליה, איטליה.
איל וינטר
ביוגרפיה
מתגורר במבשרת ציון.
הכתר המשולש (סנוקר)
זכיות
השחקנים היחידים שזכו בכל שלושת תוארי הכתר המשולש בעונה אחת הם: סטיב דייוויס (עונת 1987/1988), סטיבן הנדרי (עונת 1989/1990 ועונת 1995/1996), ומארק ויליאמס (עונת 2002/2003). הישג זה מכונה "זכייה בכתר המשולש". בנוסף, ג'ון היגינס החזיק גם הוא בכל שלושת התארים בו זמנית, אך לא כל שלושת התארים הושגו על ידו באותה העונה (הוא ביצע הישג זה בין עונת 1997/1998 לעונת 1998/1999).
התעופה במלחמת העולם הראשונה בסיני ובארץ ישראל
כאשר פרצה המלחמה הגיעו לארץ טייסות גרמניות.
המפלגה הלאומית ליברלית (רומניה)
אחרי 1989 "המפלגה הלאומית ליברלית" החדשה
אחרי התפצלות מאמצע שנות ה-1990 שהביא להקמת הסיעה הנפרדת "המפלגה הליברלית 1993 בהנהגת דינו פטריצ'ו, הצליחו הליברלים אחרי שנת 2000, תחת הנהגתו של וליריו סטויקה ואחר כך תאודור סטולוז'ן, להתחזק מחדש באמצעות התמזגויות עם סעיות שפרשו בעבר ועם מפלגות קטנות אחרות. בשנת 2000, לקראת הבחירות נטשה המפלגה PNL את הקונבנציה הדמוקרטית שאיבדה בינתיים את אהדת הציבור, והצליחה בנפרד להכניס 30 נציגים לבית הנבחרים ו-13 לסנאט.
סמל
החוק הרומני מחייב את כל המפלגות להציג סמל קבוע וסמל בחירות קבוע. הראשון משמש לזיהוי מבני המפלגה והודעות לעיתונות, והשני לזיהוי חומרי הבחירות של המפלגה ואת המועמדים בקלפי הבחירות. בדרך כלל הם שונים מעט.
נסיך אסטוריאס
בתחילה הקנה התואר למחזיקו את הבעלות על אדמות נסיכות אסטוריאס, ונסיך אסטוריאס רשאי היה למנות ראשי עיר, שופטים וכו' שייצגו אותו באסטוריאס. ואולם המלכים הקתוליים החליטו לשלול מהתואר את סמכויותיו ולהופכו לתואר כבוד סמלי בלבד, החלטה שקוימה גם על ידי מלכי ספרד שהשתייכו לבית הבסבורג ולבית בורבון (שושלת המלוכה הנוכחית בספרד).
לולה גלאודיני
קריירה
בשנים 2001–2004 שיחקה בתפקיד משני בתור סוכנת ה-FBI דבורה סיסרון בסדרת הדרמה זוכת הפרסים "הסופרנוס" של רשת HBO.
קורונה שרטר
קורונה אליזבת וילהלמינה שְרֵטֵר (בגרמנית: Corona Elisabeth Wilhelmine Schröter; 14 בינואר 1751 - 23 באוגוסט 1802) הייתה מוזיקאית גרמנייה, שנודעה בעיקר כזמרת. כן חיברה מוזיקה לשירים של פרידריך שילר.
ויימאר
בתקופת לימודיה בבית הספר של הילר, התיידדה שרטר עם יוהאן וולפגנג פון גתה, וכאשר עבר לוויימאר בשנת 1775, הביא אותה עמו כזמרת החצר לדוכסית אנה אמליה מברונשוויק-וולפנביטל. הופעתה הראשונה בחצר הייתה ב-23 בנובמבר 1776. עם זאת, במקביל לעבודתה כזמרת, החלה שרטר לשחק בתיאטרון החובבים של החצר, שם השתתפה לפחות בשמונה-עשרה הפקות, רבות מהן למחזות של גתה עצמו; בהזדמנויות אחדות, שיחק בתפקיד הראשי מולה, למשל בהפקת המחזה שלו "איפיגניה בטאוריס" בשנת 1779. לזינגשפיל של גתה, "הדייגת", נודעה חשיבות מיוחדת לשרטר. לא זו בלבד, שכיכבה בו בתפקיד הראשי של דורטכן, אלא שגם חיברה מוזיקה נלווית למחזה, שכללה את שיר הפתיחה המפורסם "שר היער", השונה לגמרי מן הגרסה שפרנץ שוברט חיבר כעבור יותר משלושים שנה לאותו שיר - שלא במפתיע, הגרסה של שרטר קרובה יותר למסורת הליד של התקופה הקלאסית המוקדמת בסגנון צלטר מאשר לגרסה הרומנטית של שוברט.
בסקירה של קובץ זה, הראשון, נאמר, כי בהלחנתה לא מימשה שרטר את הפוטנציאל שלה. המבקר כתב, כי להרגשתו, השירים חדורי רוחניות רבה, אך הדרך שבה נכתבו אינה מביאה זאת לכלל ביטוי. עם זאת, הוסיף ואמר, ביצוע יצירות אלה סייע להבנת העומק שבהם. לסיכום גרס המבקר, כי הליקוי הזה נובע מחסך בהכשרתה המוזיקלית, בעיה אמיתית לגבי נשים באותם ימים.
שמואל אימברמן
ביוגרפיה
בתחילת הדרך שיתף פעולה עם חברת סרטי רול, במסגרתה שבר מוסכמות קולנועיות שרווחו בתעשייה המקומית עד אז. כך, למשל, צילם את כוכבי הלהקות הצבאיות בלוקיישן ולא באולפנים - את להקת הנח"ל בנחל הירקון, את להקת פיקוד דרום בתעלת סואץ; את מירי אלוני, סולנית להקת הנח"ל, הכניס לדוד כביסה, ואת הכוכבים האחרים הרקיד על חומות עכו העתיקה. הקליפ שלו ל"אני מת" של שלישיית לא אכפת להם הפך מיד עם צאתו לקלאסיקה. כמו כן, ביים מספר תוכניות בסדרה "מזל כוכב" ששודרה בערוץ הראשון בראשית שנות ה-70.
הוראה
ריכז את המגמה ללימודי קולנוע וטלוויזיה במכללה למינהל, ואת מגמת המשחק הקולנועי בבית הספר למשחק ניסן נתיב. מלמד קולנוע וטלוויזיה במסגרת האוניברסיטה הפתוחה.
או. ג'יי. מאיו
קריירה
מאיו נולד לקני ואלישיה בהנטינגטון, וירג'יניה המערבית. אמו ילדה אותו כשהייתה בת 16. הכתבה ראשונה עליו התפרסמה ב-21 בינואר 2001, בגיל 13, בעיתון מקומי של וירג'יניה (דיילי אינדיפנדנט). בינואר 2002 נכנס לתודעה הלאומית האמריקאית כולה כאשר פורסמו עליו כתבות ב"ספורטס אילוסטרייטד", בעיתון "USA Today", באתר הספורט של רשת הטלוויזיה CBS, וב"קורייר ז'ורנל".
בעונה הראשונה הוביל את התיכון למאזן 20-7 באליפות הארצית אך לא זכה באליפות אף על פי שנבחר לשחקן השנה של מדינת אוהיו. בעונה השנייה הוא השיג את האליפות עם מאזן של 25-2 ובעונה השלישית סיים את העונה עם מאזן של 27-0 ואליפות נוספת. בשנת 2007 הגיעה האליפות השלישית ברציפות לאחר שקבוצתו סיימה במאזן של 25-2.
חרדל
סוגי ממרחי חרדל
יש קרבה בוטנית בין החרדל והכרוב השייכים שניהם למשפחת המצליבים ולשני הצמחים זרעים עגולים קטנים המכילים את שמני החרדל התורמים לממרח החרדל את טעמו האופייני. את ממרח החרדל מכינים לרוב מתערובת של שני סוגי הזרעים, וטעמם השונה של הממרחים השונים, מקורו ביחס הכמותי של סוגי הזרעים בממרח. לזרעי החרדל השלמים אין את הטעם האופייני של החרדל, וטעם זה משתחרר רק עם כתישתם לאבקה.
חרדל בתקופה הקלאסית: יוון ורומי
הרומאים ייצאו את זרעי החרדל לגאליה ובמאה ה-10 נזירים צרפתיים ממסדר סט. ג'רמן דה פרס החלו בייצור ממרח החרדל לפי המתכון הרומאי, ויש תיעוד לכך מצרפת (מפריס) משנת 1292. החרדל היה מאוד פופולרי בצרפת בתקופת שארל הגדול. ובמאה ה-14 הפכה דיז'ון להיות המרכז בהכנת חרדל ויש לכך תיעוד משנת 1336, בתיאור של מסיבה מפוארת שערך הדוכס מבורגונדי— ושם הוכנו ונצרכו כמויות גדולות של חרדל. הרומאים היו גם הראשונים שהחלו בגידול חקלאי של חרדל בשדות מעובדים מצפון לאלפים.
סדר קשר
תוצאה של המשוואה תיתן את מספר הקשרים נטו במולקולה.
אברון (פירושונים)
ראו גם
}}
מימן גופרי
מימן גופרי הוא תרכובת כימית המורכבת משני אטומי מימן ואטום גופרית, סימונה הכימי הוא H2S. מזכירה את מבנה המים, אך האלקטרושליליות של הגופרית נמוכה מזו של החמצן ולכן הקוטביות פחותה יותר. התרכובת משמשת חיידקים ליצירת אנרגיה על ידי חמצון המימן הגופרי, על פי ההערכות מפעולה זו התפתחה יכולת הפוטוסינתזה.
אלכסנדר טברדובסקי
חייו
חלק מיצירותיו תורגמו לעברית על ידי מרים ילן-שטקליס.
יחסי אינדונזיה–תימן
יחסי אינדונזיה–תימן הם היחסים הבילטרליים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין הרפובליקה התימנית. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי מזדהות.
אוניברסיטת בראון
דוח "עבדות וצדק"
דו"ח העבדות והצדק היה המאמץ הגדול הראשון של אוניברסיטה אמריקאית לטפל בקשר שלה לעבדות, ובכך תרם להעלאת הנושא לשיח הציבורי והביא מוסדות אחרים לבצע תהליכים דומים, ביניהם אוניברסיטת ג'ורג'טאון שהכירה בשנת 2016 בעוול שנגרם בכך שנבנתה מכספי מכירת עבדים.
מאפייני האוניברסיטה
הקבלה לאוניברסיטה היא בין הסלקטיביות ביותר בארצות הברית. בשנת 2022 דיווחה האוניברסיטה על שיעור קבלה בשנה הראשונה של 5%. מעבר להיותה ממוקמת במקומות הראשונים במספר רב של דירוגים אקדמאיים, זכתה בראון במקום הראשון אף בדירוגים פחות קונבנציונליים כגון: זכייה במקום הראשון כאוניברסיטה בעלת הסטודנטים הכי שמחים, זכייה במקום הראשון כאוניברסיטה שבה השילוב המנצח של מראה וחוכמה, וזכתה להיות בחמש האוניברסיטאות הכי מומלצות לתואר ראשון על ידי יועצי בתי הספר האמריקאים.
המנון אלבניה
הימני אי פלאמוריט (באלבנית: Himni i Flamurit - "המנון לדגל") הוא ההמנון הלאומי של אלבניה. ההמנון חובר על ידי המשורר האלבני אלכסנדר סטאברה דרנובה. ההמנון פורסם לראשונה בעיתון האלבני לירי א שקיפריה (באלבנית: חופש לאלבניה), שהתפרסם בסופיה שבבולגריה בשנת 1912. לאחר מכן הודפס ההמנון במסגרת ספר השירים של דרנובה שנקרא "אנדרה א לוטה" (באלבנית: Ëndra e lotë, חלומות ודמעות), שיצא לאור בבוקרשט.
ג'ון גרנוויל
ביוגרפיה
גרנוויל נולד בשם הנס גוהראור בברלין, גרמניה ב-11 בינואר 1928. ב-1939, ברח מגרמניה בעזרת הקינדר-טראנספורט עם אחיו גוליאן וואלטר.
גרנוויל נפטר ב-7 במרץ 2011.
גורדון מור
ייסוד אינטל ותפקידי ניהול
ביולי 1968 יסד מור את חברת אינטל יחד עם רוברט נויס. הוא כיהן בתפקיד סגן נשיא החברה עד 1975 עת מונה לנשיא ולמנכ"ל. באפריל 1979 מונה לתפקיד יושב-ראש הדירקטוריון. מור נשאר בתפקיד המנכ"ל עד 1987. מ-1997 החזיק בתואר יושב-ראש אמריטוס של אינטל, והיה חבר דירקטוריון החברה עד שנת 2001.
תרומות לפיתוחים טכנולוגיים
ב-6 בדצמבר 2007 תרמו גורדון מור ואשתו 200 מיליון דולר ל-Caltech ולאוניברסיטת קליפורניה לפיתוח הטלסקופ האופטי הגדול ביותר בעולם. לטלסקופ יהיו 30 מטר של מראות לאורכו, פי שלושה לערך מהשיא הנוכחי.
M.A.A.D City
M.A.A.D City (מעוצב כ-m.A.A.d City) הוא שיר של הראפר האמריקאי קנדריק לאמאר, מתוך אלבום הבכורה שלו בחברת תקליטים גדולה, Good Kid, M.A.A.D City. השיר, שמופיע כרצועה השמינית באלבום, מכיל הופעת אורח של הראפר האמריקאי אם סי אייט. החלק הראשון של השיר הופק על ידי מפיקי טופ דואוג אנטרטיינמנט THC וסאונווייב והחלק השני על ידי טרייס מרטין. השיר הגיע בשיאו למקום ה-75 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע
בשיר מספר לאמאר את סיפור חינוכו בקומפטון ותוצאותיו. בשיר משתתף אם סי אייט מהרכב הגנגסטה ראפ האמריקאי Compton's Most Wanted. השיר כולל גם קולות רקע נוספים של הראפר סקולבוי קיו, שמבצע את האד-ליבס המוכרים שלו במהלך הפזמון. הוא גם הסביר כי "M.A.A.D" הם ראשי תיבות של "My Angels on Angel Dust". ראשי התיבות ידועים גם כ-"My Angry Adolescence Divided".
אנג'ל רודריגז
בנבחרת הלאומית
בשנת 2009 רודריגז זכה עם נבחרת פוארטו ריקו במדליית הזהב במסגרת אליפות האמריקות בכדורסל עד גיל 18 שנערכה במקסיקו, והוביל את קלעיה עם 20.8 נקודות למשחק. כיום הוא חבר בנבחרת פוארטו ריקו בכדורסל. באליפות האמריקות בכדורסל בשנת 2017 שיחק בכל משחקי הנבחרת שהגיעה למקום החמישי, וקלע 10.7 בממוצע למשחק.
אניס בוסעידי
קריירת מועדונים
בינואר 2005 עבר למטאלורג דונצק תמורת 700 אלף אירו. בוסעידי ישר תפס מקום בהרכב. סך הכל הוא שיחק בליגה האוקראינית 65 משחקים ובהם כבש 2 שערים. בסוף דצמבר 2007 עבר לארסנל קייב, אך בשל מצב עניינים קשה הושאל לחצי שנה למכלן.
נבחרת לאומית
היה בסגל נבחרת תוניסיה האולימפית ב-2004, שלא הצליחה אז לעבור את שלב הבתים, אחרי שסיימה שלישית מאחורי זוכת האולימפיאדה ארגנטינה וזוכת המקום השני בטורניר אוסטרליה.
סנוסים
בין השנים 1902–1913 נלחמו הסנוסים בצרפתים אשר פלשו לסהרה. בשנת 1911 חברו בני המסדר לעות'מאנים ומעצמות המרכז נגד הפלישה האיטלקית ללוב, ובמרוצת מלחמת העולם הראשונה, התמרדו נגד הכוחות הבריטיים במצרים, מרד שהחל בנובמבר 1915, ודוכא במהלך 1916 על ידי הבריטים.
לארי גאורגי
קופון לארי
גאורגיה החליפה את הרובל הרוסי בשנת 1993 ב"קופון לארי". הקופון הורכב משטרות, ללא חלוקת משנה, וסבל מהיפר-אינפלציה.
קייס ואן דונגן
ביוגרפיה
ב-1906 עבר הזוג לרובע המונמארטר בפריז, שם התחברו עם פבלו פיקאסו וחברתו פרננד אוליביה.
קולנוע קרן
היסטוריה
הקמת הבניין עלתה למעלה מחצי מיליון ל"י, והעירייה פטרה את הבניין ממיסים עירוניים ומסי מים והעניקה את הזיכיון לסרטי הקולנוע בחינם כדי לעודד את המבנה, שעתיד היה לשאת תועלת עבור התושבים.
גאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך
גאורג פרידריך, מרקיז באדן-דורלאך (בגרמנית: George Friedrich von Baden-Durlach; 30 בינואר 1573 – 24 בספטמבר 1638) היה מרקיז באדן-דורלאך משנת 1604 ועד להתפטרותו ב-1622. הוא גם שלט בבאדן-באדן.
ראשית חייו
גאורג פרידריך נולד בבאדן לקרל השני, מרקיז באדן-דורלאך ואנה מוולדנץ.
גאורג פרידריך למד את השפות הלטינית, הצרפתית והאיטלקית וקיבל את השכלתו הגבוהה בשטרסבורג, שם למד אחיו יאקוב קודם לכן.
פרוץ מלחמת שלושים השנים
הבישוף של שפייר, פיליפ כריסטוף פון זטרן, חש מאוים על ידי המעצמות הפרוטסטנטיות שמסביב, ובשנת 1615, הוא החל להרחיב את מקום מגוריו באודנהיים למצודה. הוא שינה את השם אודנהיים לפיליפסבורג והחל בבניית מבצר פיליפסבורג, למרות הפגנות של העיר הקיסרית שפייר, ציבור הבוחר של פאלץ ומרקיזות באדן. בשנת 1618 החליטו פרידריך החמישי, גאורג פרידריך והעיר שפייר להרוס את המצודה. בכל זאת היא הושלמה בשנת 1623. ממרץ עד יוני 1620 גאורג פרידריך חסם את הדרך מברייזאך לפרייבורג בפקודת האיחוד הפרוטסטנטי, שפעל ממחנה מבוצר באיהרינגן. המטרה הייתה למנוע מעבר של חיילי שכירי חרב של בוואריה והליגה הקתולית מאלזס לנקודות הכינוס שלהם בלאוינגן ודילינגן שעל הדנובה. אף על פי כן, לאחר שהקיסר פרדיננד השני הבטיח שחיילים מסוימים גויסו עבורו ולא עבור צבא הליגה הבווארית/קתולית, גאורג פרידריך איפשר לשלושת הרגימנטים לעבור ונאלץ להשלים עם המצב כאשר הגדודים הללו הצטרפו לצבאו של הדוכס מקסימיליאן הראשון מבוואריה.
המכון האפיפיורי למקרא
תולדות המקום
המכון מתייחס ליהדות בכבוד ובהערכה. הסטודנטים לומדים תלמוד ובמכון מוצבת אנדרטה לזכר השואה, המורכבת משש דמויות ברונזה המהוות פמוטים לנרות, הניצבות על מגן דוד מרוסק ועליו מילות הקדיש "יתגדל ויתקדש שמה רבא".
הבושם: סיפורו של רוצח (סרט)
עלילה
המצלמה מתמקדת בפניו של ג'וזפה בלדיני (דסטין הופמן), רוקח בשמים כושל שבעברו עשה הון מחנות הבשמים שלו. הוא מקבל לידיו בקבוקון עם הבושם הנמכר ביותר בפריז "אמור ופסיכה" (אהבה וטירוף) אותו הוא מרסס על מטפחת ומנסה להבין את מרכיביו. ז'אן מגיע לחנות עם משלוח עורות מאדון גרימל. מתנהלת שיחה בין ג'וזפה לבין ז'אן וזה האחרון מציע את עזרתו בפיצוח סוד הבושם המצליח. הוא ניגש למדפים שונים בחנות ולוקח מהם תמציות צמחים, שמנים ועוד ורוקח במדויק את אמור ופסיכה. אדון בלדיני המום וז'אן אומר לו שהוא יכול לשפר את הבושם אף יותר ואכן עושה זאת. הם נפרדים וז'אן מבקש להיות לו לשוליה. אדון בלדיני רוכש את ז'אן מידי אדון גרימל האכזר (שמוצא את מותו בנפילה לנהר) ועושה הון מיכולתיו של ז'אן בעולם הבשמים. הוא מראה לז'אן כיצד לרקוח תמצית של פרחים ואומר לו שכך הוא יוכל "להחזיק" בריח של כל דבר. ז'אן הנהלב מנסה לתמצת ריח של זכוכית, של נחושת ואפילו ריח של חתול מת. בלדיני זועם ומסביר לו שאי אפשר לתמצת ריח של כל דבר בעולם. ז'אן מעניק לו 100 נוסחאות לבשמים מופלאים ובלדיני מספר לו שהעיר "גראס" היא העיר האמיתית עבור יצרן בשמים. ז'אן עוזב לעבר גראס וחנותו של בלדיני קורסת לתוך הנהר מן הגשר עליה ניצבה.
ענת צוריה
ביוגרפיה
צוריה נולדה בירושלים, לנעמי שלו, בעלת גלריה, ולאבנר שלו, לשעבר איש צבא והיום יו”ר יד ושם. למדה ציור במדרשה לאמנות ברמת השרון, וקולנוע בבית הספר לקולנוע מעלה. במהלך השירות בצה"ל הכירה את יוסי צוריה, הם נישאו ולהם 5 ילדים.
אוטה וליש
ביוגרפיה
' וליש נולד בשנת 1906 בעיר זנוימו (Znojmo) שבאוסטרו-הונגריה (ולימים בצ'כוסלובקיה; כיום באזור דרום מוראביה שבצ'כיה). בגיל 10 נשלח לחוג ציור, ועבד כבר בצעירותו כגרפיקאי בפראג. שירת בצבא הצ'כוסלובקי ולמד במכללת וינה. נישא להלי וייסנשטיין והעפיל לארץ ישראל בשנת 1934, במסגרת העלייה החמישית, ואשתו הצטרפה אליו שנה לאחר מכן. לזוג נולדו בן ובת, והם התיישבו בהרצליה, בבית שעוצב בסגנון הבאוהאוס.
בשנת 1934 פתח וליש סוכנות לפרסום בתל אביב וב-1936 פתח ברחוב נחלת בנימין בתל אביב סטודיו לגרפיקה (שכיום הוא אתר שימור היסטורי). הסטודיו שימש כמרכז עבור הש"י (שירות הידיעות (מודיעין) של "ההגנה").
בולים
וליש יצר את סדרת הבולים הראשונה, "דאר עברי", שהנפיקה מדינת ישראל מיד לאחר הכרזת העצמאות. הסדרה, שהוכנה ערב הקמת המדינה בפעילות קדחתנית בתנאי מחתרת, כוללת תשעה בולים שונים בערכים שונים ובשני גדלים. מאחר שבזמן הדפסת הבולים עדיין לא נקבע שמה של מדינת ישראל, הוחלט שהם ישאו את הכיתוב "דאר עברי". האפשרויות האחרות לכיתוב על הבולים היו "ארץ ישראל" או "יהודה".
דגל הרפובליקה הדומיניקנית
הדגל מורכב מצלב לבן ממורכז שקצותיו מגיעים לקצה הדגל, והוא מחלק את הדגל לארבעה מלבנים. המלבנים העליונים הם בצבע כחול (צד התורן) ואדום, בעוד התחתונים הם בצבע אדום (צד התורן) וכחול. במרכז הצלב מופיע סמל קטן ובו מגן הנתמך על ידי ענף זית (משמאל) וענף דקל (מימין). מעל המגן ישנו סרט כחול ועליו המוטו הלאומי: "דיוס, פאטריה, ליברטאד" (אלוהים, מולדת, חופש). מתחת למגן ישנו סרט אדום ועליו כתוב "רפובליקה דומיניקנה".
אלאוורדי
אלאוורדי (בארמנית: Ալավերդի) היא עיר במחוז לורי שבצפון-מזרח ארמניה, בקצה ערוץ הנהר דבד, לא הרחק מגבול המדינה עם גאורגיה. האוכלוסייה מונה 16,500 תושבים (ירידה דרסטית מ-26,300 תושבים ב-1989). העיר היא מרכז מסחרי ותעשייתי חשוב במחוז וברפובליקה כולה, ונמצאת על מסילת הרכבת היחידה המחברת בין גאורגיה וארמניה. שם העיר בעבר היה מאנס.
לה מדוז
תיאור האסון
המצב ברפסודה הלך והחמיר במהירות. בלילה הראשון התאבדו או מתו 20 מהנוסעים, וביום הרביעי החלו הניצולים אוכלים את גופות חבריהם המתים. לאחר שמונה ימים השליכו החזקים שבנוסעים את החלשים והפצועים המימה. מתוך 150 איש שהיו על הרפסודה ביום טביעת האונייה נותרו 15 בלבד, אשר ניצלו שבוע לאחר מכן.
קרב עיון קרא
הקרב
למפקדים הניו זילנדים נראתה התקפה חזיתית על העמדות העות'מאניות כמסוכנת מדי והם החליטו על התקפה משולבת שבה הרגימנט של אוקלנד, (AMR) יאגף משמאל (מערב), הרגימנט של קנטרברי (CMR) יאגף מימין והרגימנט של וולינגטון (WMR) יתקוף את העמדות בהסתערות חזיתית בחיפוי ארטילרי. ההתקפה החלה ב-11 בצהריים ונעצרה כאשר רובאי קנטרברי, שניסו לבצע איגוף דרך הפרדסים של נס ציונה, נתקלו באש חזקה ויעילה. הפיקוד הניו זילנדי שם לב כי הטורקים נוקטים טקטיקה הגנתית בלבד והמשיך בהתקפה כאשר קידם את הגדוד האוקלנדי לעומק האגף המערבי. בעת ששני האגפים הניו זילנדים חיפו באש מכונות ירייה ובארטילריה, ביצע הגדוד הוולינגטוני הסתערות רגלית על קו העמדות הראשון של הטורקים. ההתקפה הצליחה והעמדות נתפסו וקני מכונות היריה הטורקיות שנתפסו, הופנו עתה צפונה לכיוון קו העמדות הטורקי הבא. נראה כי הכוח המתגונן היה בנחיתות מספרית מול הכוח התוקף, וגם סבל מהעדר רוח קרב, ולפחות בשלבים הראשונים של הלחימה, למרות עליונות עמדות הכוח המגן, לא נתקלו הכוחות התוקפים בהתנגדות חזקה.
נקודת ההכרעה של הקרב הייתה עם הגעת פלוגת תגבורת ניו זילנדית, בפיקודו של קפטן האריק מהגדוד הוולינגטוני. פלוגה זו הייתה ממוקמת ברכס הראשון אותו כבשו הוולינגטונים ושתי מחלקות שלה נעו רכובות על גבי סוסים באיגוף מערבי ארוך. תחילה נעו לאורך ציר כביש יפו-עזה, כשהם מוסתרים על ידי הרכס אותו כבשו, אולם לאחר מכן, הם רכבו בשטח נשלט באש טורקית. הם ירדו מסוסיהם כ-200 מטרים מהעמדה הטורקית החזקה והשלטת שכונתה "the red Knoll" והסתערו עליה רגלית. לאחר קרב כידונים קשה, בו נהרג גם קפטן האריק, הצליח הכוח הניו זילנדי לכבוש את העמדה הטורקית והחל לירות ממנה, בעזרת המקלע הטורקי, לעבר הכוח הטורקי. באותה עת, נמשכה עדיין התקפת הנגד הטורקית בחלק הצפוני של הרכס, אולם, אש המקלע הטורקי שכבר לא איימה על הכוח הניו זילנדי הצפוני, איפשרה לרגימנט של אוקלנד להדוף את ההתקפה הטורקית. בכך למעשה, נסתיים הקרב. הכוח הטורקי נמצא בשטח נחות והחל בנסיגה לכיוון צפון מזרח. קולונל מק'קרול, מפקד גדוד אוקלנד, נפצע בעת שנתן פקודה לכוחותיו לרדוף אחרי הטורקים הנסוגים, אך חייליו היו תשושים וחסרי תחמושת ולמעשה לא בוצעה רדיפה ממשית.
פרשת XYZ
הפרשה הייתה גורם מרכזי לפרוץ המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת. אנשי המפלגה הפדרליסטית השתמשו בפרשה כדי לתקוף את הדמוקרטים-רפובליקנים, שנחשבו לפרו-צרפתים, ולהקצות תקציבים לבניית הצי של ארצות הברית. הקונגרס ביטל את המחויבויות לצרפת במסגרת האמנה בין המדינות משנת 1776 ואדמס הכריז כי יתיר לימאים אמריקאים להתחמש ולהתגונן מפני פשיטות של פריבטירים צרפתים. הפרסום הוביל לעלייה זמנית בפופולריות של אדמס ולפרץ של פטריוטיות, שסייע לגיבוש הזהות הלאומית בארצות הברית.
המשלחת האמריקאית
עם תחילת כהונתו של אדמס, הוא נאלץ להכריע כיצד להתמודד עם המתקפות של הימאים הצרפתים. חלק מהציבור בארצות הברית תמך בהכרזת מלחמה על צרפת, בעוד אחרים ראו בכך סיכון מיותר. לפי ההיסטוריונית קרול ברקין, אדמס "נאלץ לעמוד בפני בחירה בלתי-אפשרית בין שלום הרסני למלחמה הרסנית. הוא בחר להמשיך בדרך האמצע של התכוננות למלחמה וקידום השלום". עם זאת, היחסים הדיפולמטים הרעועים עם הצרפתים הקשו על קיום משא ומתן רשמי. עוד לפני שנכנס אדמס לתפקידו החליט ג'ורג' וושינגטון להחזיר את השגריר בצרפת, ג'יימס מונרו, שהיה דמקורט-רפובליקן והואשם על ידי הפדרליסטים שהוא לא אפקטיבי ומחבל באינטרסים של ארצות הברית. במקומו מינה וושינגטון את צ'ארלס קוטוורת' פינקני, שהיה פדרליסט אבל נחשב לידיד של הצרפתים. כשהגיע פינקני לצרפת, השלטון הצרפתי סירב לאשר לו להיכנס לתפקיד ולמעשה הורה לו לעזוב את המדינה, בניגוד לנוהג הדיפלומטי.
משא ומתן בפריז
פינקני ומרשל הגיעו לפריז בסוף ספטמבר 1797, וגרי הצטרף אליהם בשבוע הראשון של אוקטובר, אך עם הגעתם התבהר שהמצב הפוליטי בצרפת סבוך וצפוי להקשות על ניהול משא ומתן. שלטון הדירקטורט, שבו הרשות המבצעת הייתה נתונה בידי מועצה של חמישה דירקטורים, היה נתון כל העת במאבקים פנימיים בין הדירקטורים ובמאבק עם יריבים פוליטיים אחרים. ביולי 1797 הודח שר החוץ הצרפתי שארל-פרנסואה דלקרואה, ושארל-מוריס דה טליראן מונה במקומו. טליראן ככל הנראה ציפה לרווח אישי מהמינוי, והוא אף צוטט אומר שבכוונתו לעשות "הון עצום" מהתפקיד. ב-4 בספטמבר, כחודש וחצי לאחר מכן ובתמיכת טליראן, התרחשה בצרפת הפיכה ("הפיכת 18 בפרוקטידור") ולאחריה, נטה הדירקטורט יותר למדיניות אנטי-אמריקאית. התבטאויות של טליראן מראות שהייתה לו כוונה להגיע להסכם עם האמריקאים ושהוא חשב הסכם כזה למועיל, אך ההשפעה שלו על המדיניות של הדירקטורט הייתה מוגבלת, והוא עצמו הודה שהוא מכהן כשר החוץ "בשם בלבד".
ב-18 באוקטובר נפגשו חברי המשלחת עם שליח של טליראן, ז'אן-קונרד הוטינגר, שלאחר מכן כונה "X". הוטינגר היה בנקאי שווייצרי שבשנות ה-80 חי בארצות הברית והיה קשור בספקולציות פיננסיות אירופאיות בארצות הברית. הוא חזר על הדרישה של טליראן לגבי הנאום, בנוסף לדרישות אחרות: תשלום פיצויים לסוחרים צרפתים שנפגעו מפעולות של ימאים אמריקאים, "הלוואה משמעותית" לצרפת ותשלום שוחד לטליראן בסך 50,000 לירה שטרלינג. שלושת ההצעות לא היו מקובלות על האמריקאים, שכן דרישת הפיצויים הייתה היפוך של הדרישות שהם הוסמכו להציב בעצמם, הוראותיו של אדמס אסרו עליהם בפירוש להסכים למתן הלוואה לצרפת, ודרישת דמי השוחד, אף שלא הייתה חריגה עבור טליראן, נתפסה בעיניהם כעלבון חמור כלפיהם וכלפי ארצות הברית. הם הסכימו ביניהם לא להיענות לדרישות, אך גם לא לענות בשלילה גורפת, על מנת שלא לסכן את המשא ומתן. למחרת, נפגשו שוב פינקני והוטינגר, שמסר את הדרישות של טליראן בכתב. בשלב זה התעוררה מחלוקת בין השליחים האמריקאים. על אף שכל השלושה הסכימו שלא ניתן להיענות לדרישות, פינקני ומרשל רצו לענות בשלילה באופן נחרץ ולדרוש משא ומתן ישיר ורשמי. גרי העדיף להמשיך במשא ומתן לא רשמי, מתוך חשש שתגובה נחרצת מידי תביא למלחמה.
פרסום, סערה ציבורית וזהות לאומית
לפי קרול ברקין, הפרשה היוותה שלב חשוב בהתהוות הזהות הלאומית והפטריוטיות האמריקאית, עם הממשל הפדרלי במרכזו. לדבריה,
סנטוריום
היסטוריה
משנות ה-60 השחפת כבר לא היוותה איום על בריאות הציבור ולפיכך התייתר הצורך בסנטוריה. רוב המבנים ששימשו לכך נהרסו, אך חלקם הוסבו למטרות רפואיות בנות-ימינו. כך למשל, סנטוריום טמברם בדרום הודו מטפל כיום בחולי איידס. בסנטוריום מיסיסיפי ממוקם כיום מרכז אזורי לטיפול בבעלי פיגור שכלי.
יבשת
שמאל|ממוזער|270px|שיטות שונות להגדרת היבשות:<BR> [[קובץ:Pangea animation 03.gif|ממוזער|סרטון של התפרקות ונדידת היבשות. יבשת היא שטח גדול ורציף של יבשה על פני כדור הארץ. אין בגאוגרפיה הגדרה מדויקת ליבשת ואין גבולות מוסכמים בין היבשות. בתרבויות שונות מגדירים יבשות באופן שונה, ובזמנים שונים בהיסטוריה הוגדרו שטחים מסוימים כיבשות שונות.