cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קופסת הציפורים
עלילה
ככל שחולף הזמן בתוך הבית, הדאגה לאספקת המזון מעוררת דיון על יציאה מהבית הבטוח. מלורי ושאר הניצולים – צ'ארלי, טום, דאגלס ולוסי – מחליטים ללכת לסופרמרקט הסמוך, שצ'ארלי עובד בו ושנעל אותו לפני שהתחילו המאורעות. הם משחירים את החלונות של הרכב ומשתמשים בחיישני הקרבה וה-GPS שלו כדי לנווט את הנסיעה לסופר. בתוך החנות, מלורי מוצאת כלוב עם ציפורים שהיא מחליטה לאמץ. דאגלס משתכר ומציע שהקבוצה תישאר לצמיתות בסופר, וינטשו את שאר הניצולים שנשארו בבית, אבל האחרים מתנגדים לרעיון. כשהם שומעים מישהו קורא לעזרה, טום פותח את דלת אזור הטעינה כדי לאפשר לאדם להיכנס לחנות. כשהדלת נפתחת הציפורים מתחילות לצווח ולנפנף בכנפיהן, מה שמסמן על כך שהן יכולות לזהות את הישויות מבלי לראות אותן. האיש באזור הטעינה, שצ'ארלי מעיד עליו שהוא חולה נפש, מנסה לדחוק את עצמו מבעד לדלת בעוד הקבוצה נאבקת לסגור את הדלת, על אף מידתו הגדולה. צ'ארלי לפתע רץ ודוחף את האיש ואת עצמו החוצה, ואז האחרים סוגרים את הדלת ושומעים כביכול את הרצח של צ'ארלי. לאחר מכן הם חוזרים בשלום לבית. מאוחר יותר, הם מגלים כי לוסי ופליקס גנבו את המכונית, והשאירו את כולם בבית ללא כל אמצעי תחבורה.
זמן קצר לאחר מכן, אולימפיה, ניצולה בהיריון, מאפשרת לניצול נודד בשם גארי להיכנס לבית למרות מחאותיו של דאגלס, והחבורה נועלת את דאגלס במוסך כעונש. גארי מספר על ניצולים אחרים שהסתכלו על הישויות אך שרדו בשל היותם מטורפים, ושכעת מאלצים בני אדם לא מושפעים להסתכל עליהן. כאשר אולימפיה ומלורי מתחילות ללדת, גארי מתגלה כאחד מהאנשים המטורפים שתיאר. הוא מכה את טום עד שהוא מחוסר הכרה וממשיך להסיר את כל הכיסויים מהחלונות. גארי רוצח את דאגלס ומכריח את אולימפיה ושריל להסתכל על הישויות, וכתוצאה מכך הן מתאבדות. טום מתעורר בקושי ומצליח להרוג את גארי, ולהציל את מלורי ואת שני הנולדים. חמש שנים מאוחר יותר, טום ומלורי מתגוררים יחד עם שני הילדים, שמלורי מכנה "ילד" ו"ילדה", והם מקבלים בקשר מסר מניצול בשם ריק, שמציין שהם בטוחים ומוגנים ב"קהילה" במורד הנהר. טום רוצה ללכת לשם עם מלורי והילדים, אבל מלורי חוששת שזו עוד מלכודת והם ממשיכים בשגרת חיי ההישרדות. בזמן חיפוש אחר אספקה בבית סמוך, קבוצה של ניצולים מטורפים חמושים נתקלים בהם ומנסים לאלץ אותם להסתכל על הישויות. טום, שמבין שהאנשים עשויים להרוג בקרוב את מלורי והילדים, מחליט להקריב את עצמו ומוריד את כיסוי העיניים שלו, מה שמאפשר לו להרוג את כל הניצולים עם אקדח. עם זאת, במהלך הפעולה הוא רואה את הישויות ויורה לעצמו בראש.
מלורי מבינה שה"קהילה" הוקמה על ידי עיוורים בבית ספר ישן לעיוורים, שהיו חסינים לכוחות של הישויות. היא גם נפגשת שוב עם ד"ר לפהאם, הרופאה שבדקה אותה במהלך ההיריון שלה כמה שנים קודם לכן. לבסוף היא מעניקה לילדים שמות – אולימפיה לילדה, על שם אמה, וטום לילד, על שם הניצול הידיד ומאוחר יותר המאהב שלה, ומשחררת את הציפורים מהקופסה.
בנג'מין לי וורף
וורף היה במקצועו מהנדס כימיה, אבל כשהיה צעיר גילה עניין בבלשנות. בתחילה הובילה אותו התעניינותו ללמוד עברית מקראית, אבל מהר מאוד עזב ולמד לבד את השפות הילידיות של מסו-אמריקה. חוקרים מקצועיים התרשמו מעבודתו, וב־1930 הוא קיבל מענק כדי ללמוד את שפות נאוואטל במקסיקו. כשחזר הביתה הוא הציג כמה מאמרים רבי השפעה על השפה בכינוסי בלשנים.
אחרי מותו מסרטן ב-1941 נשמרו כתביו על ידי חבריו הבלשנים, שגם עסקו בהפצת רעיונותיו של וורף על היחס בין שפות, תרבות וקוגניציה. רבים מחיבוריו פורסמו בעשרות השנים הראשונות אחרי מותו. בשנות ה-60 יצאו דעותיו של וורף מן האופנה, ונעשו מושא לביקורת קשה על ידי חוקרים, שסברו שמבנים לשוניים משקפים בעיקר מאפיינים כלליים קוגניטיביים ולא הבדלים תרבותיים. המבקרים טענו שאת רעיונותיו של וורף לא ניתן לבחון, והם מנוסחים בצורה גרועה, וכי הם התבססו על נתונים שנותחו בצורה גרועה או לא הובנו.
מחקרים מוקדמים בבלשנות של מסו-אמריקה
וורף למד בלשנות מקראית בעיקר בספרית וטקינסון. בספרייה זו יש אוסף נרחב של חומרים על בלשנות של שפות אמריקאיות ילידיות שנאסף במקורו על ידי ג'יימס המונד טרמבאל (James Hammond Trumbull). בספרייה זו פגש וורף את הנער ג'ון ביסל קארול (John Bissell Carroll) שמאוחר יותר למד פסיכולוגיה אצל סקינר וב־1956 ערך מבחר של כתביו של וורף בשם שפה, מחשבה מציאות". אוסף זה עורר מחדש בוורף התעניינות בעת העתיקה המסו-אמריקאית. הוא התחיל ללמוד את שפת הנאוואטל ב-1925 וב־1928 הוא חקר אוספים של טקסטים הירוגליפיים של המאיה. הוא התוודע במהירות לחומרים ופתח בדיאלוג מלומד עם מסו-אמריקאים כמו אלפרד טוזר (Alfred Tozzer), הארכאולוג של המאיה מאוניברסיטת הרווארד, והרברט ספינדן ממוזיאון ברוקלין.
אוניברסליזם ואנטי-וורפיאניזם
כשהם מתמקדים בטרמינולוגיה של צבעים בה יש הבחנות ברורות בין תפיסה ואוצר מילים, פרסמו בראון ולנברג ב־1954 מחקר על מונחי הצבעים בשפת זוני התומך, במידת מה, בתוצאה חלשה של קטגוריזציה סמנטית של מונחי צבעים ותפיסת צבעים. בעשותם כך הם התחילו שורה של מחקרים אמפיריים בתחום הצבעים. על פי ג'ון לוסי נחלקו המחקרים האלה לשתי תקופות - בתקופה הראשונה בחנו האם השפה קובעת את המחשבה ובתקופה השנייה נבחנה השפה כמשקפת מחשבה.
טנגשימה
גאוגרפיה
טנגשימה הוא אי נמוך מאורך, השוכן דרומית לאי קיושו. אורכו 57.5 קילומטרים מצפון לדרום, ובין 5 ל-12 קילומטרים ממזרח למערב. האורך הכולל של חופי האי הוא 186 קילומטרים, שטחו 445 קילומטרים רבועים וגובהו המקסימלי 282 מטרים. יערות מנגרובים נפוצים בחלק מהאזורים. באי מתגוררים 33,000 תושבים ויש בו יש עיר אחת: נישינוֹמוֹטֶה (西之表) השוכנת בנפה שעל שמה, ושתי עיירות: נקאטנֶה (中種子) ומינאמיטנה (南種子), השייכות לנפת קומגה. האי מעובד באינטנסיביות ומרבית התושבים מתפרנסים מחקלאות ומדיג.
בצילו של הלם קרב
הפקה וצילום
הסרט יצא לאקרנים באפריל 1988.
עלילה
לאחר מלחמת יום הכיפורים בבית חולים צבאי פסיכיאטרי נוצרת חברות בין שני לוחמים הסובלים מהלם קרב, גדעון, מח"ט בצנחנים ואיש משפחה נשוי, ומיכה (בגילומו של דן תורג'מן), סגן במילואים, רווק העובד כצלם אופנה. במהלך קרב מסוים גדעון ביקש סיוע אווירי אך מטוסי חיל האוויר הרגו בטעות את חיילי החטיבה שלו, ובעקבות זאת הוא מיוסר ברגשי אשמה על החיילים שאיבדו את חייהם. מיכה צילם את חיילי הנגמ"ש עם היוודע על התחלתה של הפסקת אש, אך ברגע הצילום חטף הנגמ"ש פגיעה ישירה וכל חייליו נהרגו מלבד הנהג אשר נפצע קשות.
ראו גם
סרטים נוספים בנושא פוסט טראומה:
אורדת הזהב
הקמת המדינה
אורדת הזהב הוקמה כקונפדרציה של שבטים כתוצאה מפלישת המונגולים מערבה שהחלה בזמנו של ג'ינגיס חאן. לאחר שכבש את ממלכת ח'ווארזם נמסר חלקהּ המערבי כנחלה לבנו הבכור ג'וצ'י חאן, אביו של באטו חאן. באטו חאן המשיך את מדיניות הכיבושים של סבו והנהיג פלישת צבא מונגולי ענק מערבה. בנוסף לשטחי אסיה המרכזית (חלקים מקזחסטן, אוזבקיסטן וטורקמניסטן) שהיו בשליטתו הוא כבש שטחים גדולים במערב סיביר ואזורים שבין הנהרות וולגה ודון והקים בהם מדינה חדשה - אורדת הזהב. את בירתה הראשונה קבע בבולגר שעל גדת הוולגה, אשר שימשה קודם לכן כבירת בולגריה של הוולגה. בין השנים 1237–1242 הוא כבש גם את רוס של קייב והפך אותה למדינה וסאלית והמשיך ופלש למזרח ומרכז אירופה, אך כל השטחים האלה לא נכללו במדינתו החדשה.
תקופת הזוהר
אורדת הזהב נוסדה כמדינה בשטחים שנכבשו על ידי המונגולים, אך חיו בה מונגולים מעטים בלבד. היא הורכבה מעמים רבים, בהם בלטו השבטים הטורקיים אשר נדדו עם עדריהם על פני הערבה הגדולה. מונגולים היוו את העילית במדינה, אולם תוך זמן קצר יחסית הם נטמעו בתוך האוכלוסייה המקומית.
התפוררות אורדת הזהב
אחרי הירצחו של ג'ניבק חאן, בנו של אוזבק חאן, החלה שקיעתה של אורדת הזהב: ב-23 השנים שלאחר מכן התחלפו 25 חאנים בראש המדינה; אזורים גדולים שהיו חלק מאורדת הזהב מרדו ופרקו את עולה: ח'ווארזם, שפך הוולגה ומורד הדנייפר שנכבש בידי הליטאים. בנוסף, תבוסה מידי ברית הנסיכים הרוסיים החלישה את אחיזתה של אורדת הזהב ברוסיה.
טוכטמיש חאן שעלה לשלטון ב-1380 עשה ניסיון אחרון לחזק את המדינה המתפוררת: הוא תפס את השלטון בעזרתו של טימור לנג, פעל לחיזוק המדינה ופלש שוב לרוסיה, אך בהמשך הסתכסך עם טימור לנג אשר השתלט על אורדת הזהב, הדיח את טוכטמיש מהשלטון והכתיר תחתיו את אידיגו.
גלגול נשמות
המתעלמים והמבקרים
הרא"ש, בתשובה לשאלת בנו רבי יהודה על עמדתו בנושא, דחה את הראיות והסברות התומכות באמונת הגלגול וסבר שהיא נוגדת את דברי חז"ל, אך חתם את דבריו במילים "אם קבלה הוא נקבל כי אין טעם מספיק".
הינדואיזם
בהינדואיזם - המוות נתפש כהחלפה של בגד הגוף האחד בבגד גוף אחר. כך פועל "חוק שימור אנרגיית הנשמה". הסיבה לגלגול הנשמות היא הצורך לשוב ולתקן ליקויים מחיים קודמים, במבנה האישיות של האדם לאחר שצבר קארמה. החיים נתפסים כמסע התפתחותי-רוחני ארוך וממושך בעולם, שלא ניתן להשלים בגלגול אחד. על פי אמונה זו, הנשמה שבה ומתגלגלת כל פעם מחדש בגוף לפי רצונה, ובוחרת את המקום, הזמן וההורים שלהם תיוולד, לפי התיקון שהיא יודעת שהיא צריכה לעשות (יש לה אף את האפשרות להתחרט בחודשים הראשונים של ההריון). על פי אמונה זו ניתן להסביר מפגש עם אדם זר שנראה מוכר מאז ומעולם, או תחושה שכבר היינו בסיטואציה מסוימת, אף שאנו יודעים שלא חווינו אותה (דז'ה-וו). בעקבות גישה זו, ישנם טיפולים הקרויים "שיחזור גלגולים", שמנסים לרפא מתוך התייחסות לטראומות ישנות ש"נצרבו" בנשמת המטופל, באחד מגלגוליו הקודמים.
טרי רוזיר
בוסטון סלטיקס
ב-31 בינואר 2018 עלה לראשונה בחמישייה הפותחת, כמחליפו של קיירי אירווינג. במהלך המשחק השיג טריפל דאבל ראשון בקריירה לאחר שקלע 17 נקודות, לקח 11 ריבאונדים ומסר 10 אסיסטים.
RealClearPolitics
היסטוריה
ממוצעי הסקרים באתר נחשבים מדד רב־ערך, גם אם לא תמיד דק אבחנה, למגמות פוליטיות ולמגמות לקראת בחירות.
באב אל-חארה
הסדרה מתארת את קורות תושביה של שכונה בדמשק בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, כאשר סוריה ולבנון היו תחת משטר קולוניאלי צרפתי. הסדרה, המשודרת בעת חודש הרמדאן, מעוררת בצופיה נוסטלגיה ומחנכת לערכי בסיס של רעות ואחווה, וחזרה לשורשים הפשוטים של המסורת הערבית והאסלאמית. הסדרה פונה לקהל בשכבות גיל נרחבות, וזוכה לקהל צופים של מוסלמים, נוצרים, דרוזים ויהודים.
מגרש הרוסים
בשלהי התקופה העות'מאנית
בחג הפסחא של שנת 1914 ביקרו כחמישה עשר אלף צליינים רוסים בירושלים, מספר שיא ביחס לשנים הקודמות. הייתה זו השנה האחרונה שבה נראו צליינים רוסים כה רבים בירושלים, שכן חודשים ספורים לאחר מכן פרצה מלחמת העולם הראשונה. ב-1917, עם מהפכת פברואר, בה הוצאו להורג הצאר ובני משפחתו, ובעקבות עליית השלטון הקומוניסטי ברוסיה שהפכה לברית המועצות, פסק כמעט לחלוטין זרם הצליינים לארץ הקודש. הייתה זו מכת מוות למגרש הרוסים, שהפך לכמעט שממה. קומץ נזירים נותר במקום, והוא שהחזיק את הכנסייה והמבנים.
לאחר קום המדינה
בשנת 1949 עבר המטה הארצי של משטרת ישראל מתחנת משטרה בתל אביב אל בית המעצר של מגרש הרוסים. המטה שכן שם עד 1973, אז עבר למשכנו החדש בקריית מנחם בגין במזרח ירושלים.
בראשית המאה ה-21
לקראת סוף המאה ה-20 הפך מתחם מגרש הרוסים לאחד ממוקדי חיי הלילה של ירושלים, ונפתחו בו פאבים רבים (פאבים אלה נסגרו ב-2007, לקראת עבודות חידוש המתחם). ממזרח למגרש הרוסים הוקמה קריית עיריית ירושלים, דבר שהשפיע גם על מבני מגרש הרוסים. השער המזרחי של המתחם, למשל, "נדד" מערבה, כדי שלא יפריע את מהלכה הטבעי של הכיכר הגדולה, והחומה המזרחית כולה הוסרה. בעקבות השינויים שוכן בית החולים מחוץ לשער המקורי בתחום כיכר העירייה, והוא משמש את משרד הרישוי. הבית עבר שיפוץ מקיף ונפתח במתכונתו החדשה בשנת 2015.
במשך שנים נשמעו שוב ושוב תביעות מצד השלטון בברית המועצות/רוסיה להשיב לידיה את הנכסים בירושלים, והחל מאוקטובר 2006 מקדם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין מהלך ברור ותקיף, הדורש כי הנכסים יוחזרו לבעלות רוסית. הוא אף ביקר כמה וכמה פעמים במקום, ולכבודו אף נפתחו החלקים הסגורים, שהיו נתונים במשפט בינלאומי. לטענת פוטין, אריאל שרון הבטיח לו כי הנכסים יוחזרו, ובמהלך 2008 קיבלה ממשלת ישראל החלטה על העברת "חצר סרגיי" לידי הפדרציה הרוסית. ב-27 ביולי 2008 נענה בית המשפט המחוזי בירושלים לבקשת האפוטרופוס הכללי, להעברת בניין סרגיי לקניין המדינה בנוסף לכ-10.9 מיליון שקל, שהתקבלו במהלך השנים בעד השכירות בנכס. הבקשה הוגשה לאחר שהוועדה המיוחדת להעברת נכסים לקניין המדינה המליצה להעביר את הנכס לקניין המדינה ולהפסיק את ניהולו על ידי האפוטרופוס, וזאת לקראת העברת הנכס לבעלות הרוסים.
אתרי עניין במגרש הרוסים
כל המבנים שנבנו במגרש הרוסים עוצבו בסגנון שרווח במאה ה-19 ברוסיה במבני פאר, סגנון הקרוב לאדריכלות הנאו-קלאסית, בתוספת השפעות מהאדריכלות האסלאמית והמקומית. מאפיינים את מרבית המבנים סימטריה; חזות מרשימה, הכוללת לרוב גמלון; חלונות גדולים, חלקם מקושתים; כרכוב בולט בין קומה לקומה וגג רעפים משופע. בחזית כל המבנים הוטבע סמלה של החברה הארץ ישראלית הרוסית הפרבוסלבית הקיסרית, אותו ניתן לראות עד ימינו.
אצבעו של עוג מלך הבשן
ההשערה היא כי במקום פעלה מחצבה, ששימשה את בנאי בית המקדש השני בתקופת הורדוס. העמוד, שיועד לבית המקדש, נסדק כנראה במהלך החציבה והוחלט להשאירו במקומו. בירושלים התגלו שני עמודי אבן דומים נוספים, שניהם בשכונת מחנה יהודה, אך הבניה העירונית מסתירה אותם.
יחסי סלובניה–שווייץ
שווייצרים בסלובניה
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בסלובניה ארבע מאות חמישים וארבעה אזרחים שווייצרים.
התחרות לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן
2022 - התחרות השישית לקריקטורה הומוריסטית ע"ש פרידל שטרן בנושא "גברים? גברים!"
מישל קישקה זכה בקטגוריית מקצוענים. רותם אנגלמאייר זכתה בקטגוריית חובבים.
אנסמבל (משחק)
באמנות הבמה
השימוש בצוות אנסמבל נפוץ בתיאטרון, באופרה ובשאר תחומי אמנות הבמה. לצוות אנסמבל קיימות קטגוריות מיוחדות במספר פרסים המאפשרות לצוות כצוות לזכות בהוקרה, ולא לשחקן יחיד מהצוות.
מוח חצוי
שימושים רפואיים
ניתוח נדיר שמביא למצב של מוח חצוי נקרא קורפוס קלוסטומיה. הניתוח נעשה, בדרך כלל כמוצא אחרון, אצל חולי אפילפסיה קשים, ונועד להפחית את חומרת התסמינים בעת ההתקפים האפילפטיים. מטרת הניתוח היא לחסום את האפשרות של הפעילות החשמלית האלימה המלווה להתקפי אפילפסיה לעבור בין ההמיספרות.
ציפורן
פיזיולוגיה
הציפורניים מונחות על גבי מיטת הציפורן במשטח הגבי (דורסלי) של האצבעות מעל גליל האצבע האחרון. כל ציפורן מורכבת מלוחיות של קרטין (keratin) נוקשה הנוצרות בהתמדה בשורש הציפורן, ומלבד החלק החופשי שבקצה האצבע מוקפת הציפורן ומכוסה חלקית על ידי קפלי עור.
ביהדות
בתורה הציפורניים מוזכרות בדיני אשת יפת תואר, שם נאמר. הדעות חלוקות אם הכוונה לקיצוץ הציפורניים או דווקא להארכתן, אך כך או כך ברור מההקשר כי טיפוח הציפורניים לצרכים אסתטיים היה נפוץ בימי קדם.
עורק עצם השכמה הכותר
עוֹרֵק עֶצֶם הַשִּׁכְמָה הַכּוֹתֵר (TA arteria circumflexa scapulae) הוא עורק באזור עצם השכמה המתפצל מהעורק התת-שכמי ומספק דם לשרירים בגב עצם השכמה.
בואו לפני (אלבום)
בואו לִפְנֵי הוא אלבום הבכורה של עומר הברון המוכר בשם הבמה ג'ימבו ג'יי יחד עם להקת ספא ומורכב מסינגלים שיצאו לרדיו וקטעי ספוקן וורד מהופעות הברון.
אווטאר - דמויות
צוקו
שעוד היה יורש העצר בגיל 13, צוקו העליב גנרל זקן של אומת האש והועמד לאגני-קאי, דו-קרב של כשפי אש, מבלי לדעת שיילחם באביו. לאחר שגילה זאת, במקום להילחם הוא כרע ברך והתחנן בפניו לא לפגוע בו, מאחר שלא רצה להילחם באביו. אוזאי לקח זאת כהפגנת חולשה וצילק את צוקו בעינו השמאלית, גירש אותו מאומת אש ואמר לו שיוכל לחזור רק אם הוא יתפוס את האווטאר. צוקו יצא למסעו יחד עם אירו, דודו ואחיו הגדול של אוזאי.
אזולה
הנסיכה אָזוּלַה/Princess Azula (גריי דליסל/רונה בקרמן)
קרל דיפנבאך
תחילת הקריירה
דיפנבאך נולד ב-2 בנובמבר 1859 בשליץ, והיה בנו של חבר המועצה גאורג כריסטיאן דיפנבאך. בשנת 1879 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-69 (ריינלנד ה-7). בשנת 1893 הועלה לדרגת האופטמן ומונה כקצין מטה במטה הכללי הגדול. ב-1896 מונה כמפקד פלוגה ברגימנט הרובאים ה-35 (ברנדנבורג – "היינריך, נסיך פרוסיה"), וב-1898 הועבר למטה הכללי, שם הועלה לדרגת מיור ב-1899. בשנת 1901 מונה למג"ד ברגימנט הרגלים ה-30 (ריינלנד - "גרף ורדר"). בשנת 1904 מונה למפקד בית הספר למלחמה בניסה, ובשנת 1906 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט. בשנת 1908 הועלה לדרגת אוברסט ומונה למפקד רגימנט הגרנדירים ה-6 (פרוסיה המערבית ה-1 – "גראף קלייסט פון נולנדורף") בפוזן. לאחר שהועלה לדרגת גנרל מיור ב-1912, הוא מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-28 בדיסלדורף.
מלחמת העולם הראשונה ואחריתו
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה קיבל דיפנבאך את הפיקוד על הדיוויזיה ה-22, שהייתה חלק מהקורפוס ה-11, עימה נטל חלק במערכה על הגבולות. לאחר מכן הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן בקרבות נוספים, ביניהם מתקפת גורליצה-טרנוב והנסיגה הגדולה. במהלך מתקפת ברוסילוב הוקצתה הדיוויזיה ל"קבוצת התקיפה פון דר מרוויץ" שהוקמה במזרח גליציה. כשהדיוויזיה נאלצה לסגת בין ליפא וסטיר יחד עם הארמייה האוסטרית הראשונה בפיקודו של פאול פואהלו פון ברלוג ב-20 ביולי, מונה דיפנבאך לאחראי על הפיקוד העליון של הארמייה. לאחר שהנסיגה נבלמה, נותרה הדיוויזיה, מתוגברת בשתי דיוויזיות חי"ר אוסטריות, בעמדתה המזרחית בגליציה כ"קורפוס דיפנבאך" עד אמצע דצמבר.
דיוויד בושנל
ביוגרפיה
ב-1771 החל ללמוד באוניברסיטת ייל.
צוללת הצב
בושנל תכנן את הצוללת הראשונה שאי פעם שימשה ללחימה, בזמן שלמד בייל בשנת 1775. הוא קרא לצוללת, צב בשל המראה שלה במים. הרעיון שלו להשתמש במים כנטל לשקיעה והצפה של הצוללת עדיין בשימוש, וכך גם מדחף הבורג, ששימש לתנועת הצוללת.
ב-6 בספטמבר 1776, צוללת צב מאוישת על ידי סמל עזרא לי מהצבא הקונטיננטלי, סייעה לתקוף את ספינה הבריטית בעלת 64 תותחים אשר עגנה בנמל ניו יורק.
מורשת
בשנת 1915, הצי האמריקני כינה את מכרז הצוללות USS, בושנל (AS-2) והוא הושק בברמרטון, וושינגטון. בושנל שירת במהלך מלחמת העולם הראשונה ושמה שונה ל-USS Sumner ב-1940 והיה נוכח במהלך המתקפה היפנית על פרל הארבור ב-7 בדצמבר 1941. היא הועסקה כספינת סקר במהלך מלחמת העולם השנייה והוצאה משימוש ב-1946.
מילן וידמר
ביוגרפיה
בשנים 1942-1945 מילן וידמר היה יושב ראש של האקדמיה הסלובנית למדעים ואמנויות.
משחקי מופת
=== לבן: מיכאל בוטביניק - מילן וידמר גרונינגן 1946 ===
תמר (שדה גז)
מהיתר החיפוש הראשוני ועד גילוי המאגר
במאי 2005 נטשה בריטיש גז את המיזם מבלי לבצע את קידוח החיפוש, אחרי שלא הצליחה לסגור חוזה מול חברת החשמל.
פיתוח השדה עד תחילת ההפקה
עם תחילת ההפקה, בשדה הגז היו שותפות החברות נובל אנרג'י (36%), ישראמקו (28.75%), אבנר חיפושי נפט (15.625%), דלק קידוחים (15.625%) ואלון חיפושי גז טבעי (4%).
הפקת השדה והמשך הפיתוח
בחצי הראשון של שנת 2016 הגיעו הכנסות המדינה מתמלוגי "תמר" ל-392 מיליון ש"ח.
זיהום
ביולי 2020 הופיעה אסדת תמר במקום השמיני ברשימת המפעלים המזהמים לשנת 2018 שפרסם המשרד להגנת הסביבה.
אלברט סלאדס
ריאל סרגוסה
עונה לאחר מכן שב לשתף פעולה עם מאמנו בסלטה ויגו, ויקטור פרננדס, וסיים עם הקבוצה במקום השישי והמכובד בליגה הספרדית, אך בעונת 2007/2008 לא הצליחה הקבוצה לשחזר את ההצלחה, סבלה מיכולת ירודה ושני חילופי מאמנים שלא הועילו, ובתום העונה נשרה לליגת המשנה.
ולטר קונצה
קריירה מוקדמת
קונצה נולד ב-23 בפברואר 1883, בפריצרבה שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1902 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לגדוד ההנדסה ה-5 (שלזיה התחתית). בשנת 1910 הועבר קונצה לגדוד ההנדסה ה-9 (שלזוויג-הולשטיין), ובשנת 1910 הועבר קונצה לגדוד ההנדסה ה-26 (המזורי), עמו לחם בתחילת מלחמת העולם הראשונה. קונצה נפצע קשה בקרבות הקשים של 1914, וב-8 בנובמבר 1914 הועלה לדרגת האופטמן. לאחר החלמתו שירת במטה הכללי עד סוף המלחמה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
איתמר בן גביר
ביוגרפיה
נולד בירושלים, הצעיר בשני בניהם של שושנה וצדוק בן גביר. אביו יליד ירושלים, בן להורים יוצאי עיראק. האב עברת את שם משפחתו מ"חאנן", גביר בערבית. האם שושנה (לבית שנגלוף), בת להורים יוצאי כורדיסטן, הייתה פעילת האצ"ל ובגיל 14 נעצרה בשל כך על ידי הבריטים.
פעילות בימין הקיצוני
בעקבות טבח מערת המכפלה ב-1994, הוכרזה תנועת "כך" כארגון טרור, והוצאה אל מחוץ לחוק. ב-1999 הפיץ ביום תשעה באב כרוז בו נכתב "אבלות, חורבן וקינות, זה לא מספיק – יש לגרש את האויב הערבי מהר הבית", ונחתם על ידי "פעילי כ"ך לשעבר". ב-2004 הורשע בתמיכה בארגון טרור בגין מעשה זה. בשנת 2007 הורשע בן גביר פעם נוספת בתמיכה בארגון טרור ובהסתה לגזענות, לאחר שב-2001 נסע ברכב שעליו הודבק סטיקר בו נכתב "אין ערבים - אין פיגועים", וב-2002 נמצאו ברכבו ארבעה שלטים עם הכיתוב "לגרש את האויב הערבי". השלטים נחתמו בידי "מטה כהנא צדק", שהוכרז כארגון טרור.
השר לביטחון לאומי
בדצמבר 2022 תוקנה ביוזמתו פקודת המשטרה, ונקבע בה שהשר לביטחון הפנים יתווה את מדיניות המשטרה ואת העקרונות הכלליים לפעילותה, והוא רשאי להתוות מדיניות כללית בתחום החקירות. בן גביר מימש תיקון זה, ובין השאר הנחה את שבתאי להסיר כל דגל אש"ף מהמרחב הציבורי ולעצור מפגינים שיתפרעו ויחסמו כבישים. במרץ 2023 לקראת הרמדאן דרש מהמשטרה לבצע הריסות בתים גם במשך החודש הרגיש.
פיטר דודסון
הספרים הידועים שכתב: הראשון עוסק בצרטופסים ובפרט בטריצרטופס, והשני הוא אוסף סקירות טכניות ומדעיות על דינוזאורים אותו דודסון ערך ואף תרם לו מספר מאמרים.
נסיכות הבוחר ממיינץ
היסטוריה
בישופות מיינץ נוסדה עוד בתקופת השלטון הרומי בעיר, ועם הזמן תפסה מקום חשוב ככנסיית המטרופולין. בשנת 780 קיבלה הבישופות מעמד של ארכיבישופות, ובשנת 1356 קיבלה הארכיבישופות מעמד של נסיכות הבוחר, והנסיך-ארכיבישוף של המחוז היה אחד מהנסיכים שבחרו בקיסר האימפריה הרומית הקדושה.
מבצע נורת'וודס
מקור ופרסום בציבור
המסמך, שהיה בעבר סודי, פורסם בציבור לראשונה ב-18 בנובמבר 1997, על ידי סוכנות ממשלתית אמריקאית שמפקחת על שחרור מסמכים ממשלתיים הקשורים להתנקשות בג'ון קנדי.
ועד פקידי קושטא
הוועד ופעולתו
בשנת 1726 הקים הגביר היהודי תושב איסטנבול ר' יעקב בן דוד זונאנה, יחד עם אחרים, את "ועד פקידי וגבירי ארץ ישראל בקושטא".
רעב (רוקסן גיי)
תוכן
גיי מסבירה שהרצון בהגנה באמצעות בולמוסי אכילה החל כמנגנון התמודדות כדי להפוך לגדולה יותר מבחינה פיזית, ולהיות "דוחה" עבור גברים. היא מבהירה שההשמנה היא תוצאה ישירה של האונס. ההימנעות מן המבט הגברי הייתה דרכה של גיי להגן על עצמה מפני תקיפות מיניות נוספות. ככל שהיא נהייתה גדולה יותר, היא הרגישה בטוחה יותר.
עם זאת, ההשמנה באה עם מחיר. "השנאה העצמית שלי נהייתה טבעית כמו לנשום. הנערים האלה התייחסו אלי כאילו אני כלום, אז הפכתי לכלום".
ביקורת
אך בביקורת שלילית, ג'ולי בורצ'יל כתבה במגזין הבריטי השמרני The Spectator, ש"רעב", "למרות נושאו העצוב והמזעזע, הוא רק תוספת נוספת לקאנון ההולך והגדל של אחוות הסוליפסיזם הסובלת".
LoveGame
רקע וכתיבה
לקראת סוף שנת 2007, חברת הניהול של גאגא הציגה אותה בפני כותב השירים והמפיק רדוואן, אותו הם גם ניהלו. עד שנת 2008, גאגא עברה להתגורר בלוס אנג'לס במטרה לעבוד רבות עם חברת התקליטים שלה כדי להשלים את אלבום הבכורה שלה, The Fame, והקימה צוות יצירתי משלה בשם "Haus Of Gaga". השיר, "LoveGame" היה אחד השירים שכתבו גאגא ורדוואן בעצמם שהפיקו אותו גם כן. בראיון עם מגזין הרולינג סטון, גאגא הסבירה שהיא במועדון לילה ויש לה "ריסוק מיני" על מישהו. היא ניגשה אל האדם ואמרה את השורה, "אני רוצה לרכוב על מקל הדיסקו שלך". מתוך מחשבה שזו תהיה מטפורה לפין, גאגא הלכה למחרת לאולפן ההקלטות וכתבה את השיר בארבע דקות. היו לה גם רעיונות לביצועים החיים של השיר שבהם היא השתמשה במקל אמיתי שמדי פעם הואר על הבמה שדימה את "מקל הדיסקו" במילות השיר.
ביקורת
השיר זכה בעיקר לביקורות חיוביות מצד המבקרים. עורך המוזיקה של עיתון הפניקס, דניאל ברוקמן, אמר כי "גאגא מעלה את הרף מבחינת כתיבת שירים קליטים" הוא גם הגיב למילותיו ואמר כי "'בוא נעשה קצת כיף, הקצב הזה חולה / אני רוצה לקחת טרמפ על מקל הדיסקו שלך" יכול להיות הפזמון הכי אדיב ועדיין הכי מדהים ששמעתי בתקליט של תווית גדולה מזה שנה". סאל סינקוומני ממגזין Slant מתח ביקורת על השיר על מילותיו ה-"זולות" "ושגורמת לך "להפסיק בכאב את השיר ללא כל דמיון לערעור מיני בפועל". במהלך סקירת האלבום, רשת BBC אמרה כי השיר נשמע רובוטי בשורה "אני רוצה לקחת טרמפ על מקל הדיסקו שלך", אם כי ראתה אותו כשיר מבריק ש-"משאיר אותנו להעניק לגאגא את תואר השנתון "כוכב הפופ הסביר ביותר להרוג". ניק לוין מהאתר Digital Spy האמין ששורות כמו "I want to take a ride on your disco stick" ("אני רוצה לקחת טרמפ על מקל הדיסקו שלך") הן סיבה ישירה להצלחתה המסחרית של גאגא. אף על פי שהוא הרגיש שהשיר "מחפש תשומת לב", הוא ידע שהוא יעורר תגובה מצד ההמונים, בין לטוב או לרע.
במהלך סקירתו של האלבום The Fame במלאת חמש שנים להיווסדו, ציין בראדלי שטרן מהבלוג Idolator כי "LoveGame" יכול להימחק בקלות מהקטלוג האחורי של גאגא עם תוצאה מועטה "מכיוון שהוא הרגיש שזה לא יותר משיר אלקטרו-דאנס". אך שטרן האמין ש-"LoveGame" הוא מרכיב חשוב במסלול הקריירה של גאגא, מכיוון שהיה העדות האחרונה של דמותה כ-"זאת של כוכבת הפופ המניפה את הדיסקו אל מחוץ לחלל" - התמונה פורקה מאוחר יותר כנדון בקליפ של "Paparazzi". הוא סיכם באומרו כי השיר "הוא רגע נפלא של קלות דעת פופ, ששימש את מכונת הליידי גאגא המתנחלת להיסחף בתחילת הקריירה שלה".
חלב זכר
בספרות חז"ל
מקרה מיוחד מובא במסכת שבת דף נג:
סיפור דומה מובא במדרש על מרדכי ואסתר - "מרדכי זן ופרנס. ר' יודן אומר: פעם אחת חזר על כל המניקות ולא מצא לאסתר מניקה והוא היה מניקה, כדדרש ר' אבהו בצבורא גחיך צבורא. אמר להון: ולא מתניתא היא (תרגום מארמית: כשדרש על כך ר' אבהו בציבור, גיחך הציבור (על הדרשה), אמר להם - "ולא שנינו כך?!") - ר' שמעון בן אלעזר אומר : חלב הזכר טהור" (ילקוט שמעוני, מגילת אסתר, סי' תתרנג).
אדי מרקס
קורות חייו
ב-1968 ניצח בג'ירו ד'איטליה ובמרוץ פריז - רובא.
ב-1971 ניצח בטור דה פראנס (כולל ניצחונות ב-4 קטעים) ובמרוצים החד יומיים: מילאנו - סן רמו, לייז'–בסטון–לייז' וג'ירו די לומברדיה. כמו כן, זכה באליפות העולם.
יחסי אינדונזיה–תאילנד
היסטוריה
באפריל 2019 הודיע שר התיירות האינדונזי כי ימנה נציגות תיירות אינדונזית בתאילנד.
בית הכנסת הגדול של בודפשט
היסטוריה
מחלקת פשט-בודא של הרשות המקומית הקיסרית-מלכותית הוציאה היתר לבניית בית הכנסת ב־10 באוקטובר 1853. להכנת התוכניות הוציאה הקהילה מכרז, ואלה הגישו בו את הצעותיהם: האדריכלים יוזף הילד (Hild) מפשט, לודוויג פורסטר (Forster) מווינה, וקבוצת אנשים, שחבריה היו פרידייש פסל (Feszl Frigyes), קארוי גרסטל (Gerstel) וליאופולד קאוזר (Kauser). הילד תכנן בית כנסת בסגנון רומי, השלישייה פסל-גרסטל-קאוזר בסגנון ביזנטי. הזוכה במכרז היה פרסטר עם הצעתו בסגנון נאו-מורי. קודם, ב-3 בספטמבר 1845 אימצה ועדת התכנון את המלצת הרב שוואב, שנועדה לספק את כל האגפים בקהילה, כי בית-הכנסת המיועד יתנהל בנוסח וינה.
בנוסף למקהלה ולחידושים אחרים, כלל המבנה גם עוגב שנוגן בשבתות ובימים טובים על ידי נכרי. אפילו הרב עזריאל הילדסהיימר, האורתודוקסי הליברלי ביותר בהונגריה, אסר על כניסה לבתי-כנסת שהפעילו עוגב בשבת. כדי לרצות את השמרנים יותר בקהילה שהתנגדו לנוסח וינה בכלל והוסיפו להתפלל באורצי הקצו להם הפרנסים מבנה חדש משלהם ברחוב רומבך, שהושלם לבסוף ב-1873. קהילת פשט הגדולה והעשירה הייתה למוקד הציבור הנאולוגי בכל הארץ; מייזל הסתכסך מספר פעמים עם הפרנסים בראשות איגנאץ הירשלר. בשנות ה-50 וה-60 הלך וגדל הפער בינם ליהודים האורתודוקסים, הן על רקע העימות בין הרבנות הנאולוגית – שרבים בה היו מקורבים לאסכולת ברסלאו של הרב זכריה פרנקל, מבשר היהדות הקונסרבטיבית – להילדסהיימר והן בשל המתח בין המשתלבים בחברה לשומרי המצוות הקפדנים, שהתבטא בסכסוכים בתוך הקהילות. ב-1867 נפטר מייזל והוחלף על ידי הרב שמואל כהן. בין 1869 ו-1871 התחולל הקרע ביהדות הונגריה, והאורתודוקסים פרשו מקהילת פשט והקימו גוף נפרד; ב-1879 הם זימנו את הרב הקנאי חיים סופר ממונקאטש לעמוד בראשם. בתחילה הם התפללו בבניין הישן באורצי, ורק ב-1913 הושלם עבורם מבנה קבע, בית הכנסת ברחוב קזינצי בבודפשט. הציבור ברומבך לא פרש מהקהילה המרכזית אך התקיים גם בריחוק מסוים ממנה.
שעת אפס: משבר בזמן
לאחר המשבר
חלק גדול מסיפור המקור של באטמן שונה בהתאם לאירועי המשבר. בגרסה זו, באטמן מעולם לא תפס את רוצחו של הוריו או התעמת מולו, ועצם קיומו נחשבה לאגדה אורבנית. בנוסף, דיק גרייסון (רובין הראשון) אומץ חוקית על ידי ברוס וויין.
מרצישור
החג מרצישור מקובל באזורים נוספים של חצי האי הבלקני, באזורים שאוכלסו בימי קדם על ידי שבטים תראקים ואילירים - בבולגריה השכנה שם הוא קרוי מרטניצה (Мартеница) עם אותה המשמעות, כמו כן במקדוניה ואלבניה. על פי ממצאים ארכאולוגיים מסוימים יש שסבורים כי החג תועד כבר לפני אלפי שנים, בתקופת הגטים/דאקים או התראקים.
טונה
רעילות
מפאת גודלה ואורך חייה טונה צוברת כספית בכמות ניכרת מדגים אחרים- למשל תכולת הכספית בדג טונה בהירה (שבה תכולת הכספית הנמוכה ביותר) היא 0.310 ppm ונע עד 0.900 ppm לסוגי הטונה השונים, הצריכה מקסימלית מטונה בהירה לאדם השוקל 70 קילו הוא 163 גרם בשבוע (כקופסה וחצי) (ושווה ל-49.66 mcg כספית). כהשוואה בסרדינים יש 0.032 ppm אדם השוקל 70 מותר לו לצרוך 1530 גרם ממזון זה בשבוע.
דיג מסחרי
בשנת 2000 דגו 3,605,000 טון דגי טונה, עיקר דיג הטונה מתרכז באסיה. יפן היא המדינה הראשית בדיג דגי טונה של האוקיינוס השקט, בשנת 2000 יפן דגה 633,000 טון דגי טונה, כ-17 אחוזים מדיג הטונה בכל העולם. טאיוואן הייתה השנייה בדיג דגי טונה, ובשנת 2000 דגה דגי טונה במשקל של 435,000 טון, 12 אחוז מדיג הטונה בכל העולם.
ישראל קסטנר
עדויות לטובת בכירים נאצים
בזמן שהותו בנירנברג, העיד קסטנר גם נגד שניים מראשי הממשל הנאצי בהונגריה ואלה נשפטו לתקופות מאסר ארוכות.
משפט גרינוולד (המכונה "משפט קסטנר")
באוגוסט שנת 1952, עיתונאי ירושלמי בשם מלכיאל גרינוולד, שהוציא עלון משוכפל בשם "מכתבים לחברי המזרחי", יצא בעלונו בהאשמה כי קסטנר הכשיר את הקרקע לרצח יהודי הונגריה על ידי הנאצים והשתתף בגזל רכושם על ידי קורט בכר. "ידידי חברי המזרחי בהונגריה, ידידי היקרים," כתב גרינוולד, "ריח פגר מגרד את נחירי, זו תהיה הלוויה משופרא דשופרא. את ד"ר רודולף קסטנר צריך לחסל". הדברים זכו להדים כאשר השבועון "העולם הזה" פרסם את האשמותיו של גרינוולד.
פסק הדין
את טענותיו של גרינוולד חילק השופט הלוי בפסק דינו לארבעה חלקים:
פסק הדין בערעור
חשין התייחס למושג "שיתוף פעולה עם הנאצים" וכתב:
עורק עצם הזרוע הכותר הקדמי
עוֹרֵק עֶצֶם הַזְּרוֹעַ הַכּוֹתֵר הַקִּדְמִי (TA: arteria circumflexa humeri anterior), שנקרא בעבר עוֹרֵק עֶצֶם הַזְּרוֹעַ הַכַּפִּי הַכּוֹתֵר (arteria circumflexa humeri volaris), הוא עורק בזרוע המסתעף מחלקו השלישי של עורק בית השחי ומספק דם לכתף. העורק הוא אחד משני עורקים כותרים המסתעפים מעורק בית השחי.
בהגיעו למענית הבין-גבשושיתית יוצא ממנו ענף העולה במענית כדי לספק את ראש עצם הזרוע ומפרק הזרוע. לאחר מכן העורק ממשיך מתחת לראש הארוך של שריר הזרוע הדו-ראשי ושריר הדלתא ויוצר השקה עם עורק עצם הזרוע הכותר האחורי.
גן אור
היסטוריה
לאחר הפינוי פוזרו המשפחות בבתי מלון שונים, ומאוחר יותר פוצלו בין אתרי הקרווילות בניצן ויד בנימין. מרבית תושבי גן אור מתגוררים מ-2012 ביישוב באר גנים, בו הוקם מחדש בית הכנסת של היישוב.
תרועת החצוצרה של קרקוב
תרועת החצוצרה בבזיליקת מריה הקדושה שבקרקוב  היא מלודיה המושמעת על ידי חצוצרה מדי שעה עגולה מחלון המגדל הגבוה של בזיליקת מריה הקדושה שבקרקוב. פעם ביום, בצהריים, מושמעת הנגינה בתוכנית הרדיו Polskie Radio Program I. לאחר סיום המלודיה מנופף החצוצרן בידו לשלום. תרועת החצוצרה הפכה לסמלה המוזיקלי של העיר. המלודיה, שמסתיימת בקטיעה, מסמלת על פי האגדה את החצוצרן שהציל את קרקוב מניסיון פלישה של הטטרים.
ליל המסכות: תחיית המתים
ליל המסכות: תחיית המתים (באנגלית: Halloween: Resurrection) הוא סרט סלאשר אמריקאי משנת 2002, אשר בוים על ידי ריק רוזנטל אשר ביים גם את הסרט השני בסדרה ונכתב על ידי לארי ברנד ושון הוד. בסרט מככבים בוסטה ריימס, ביאנקה קייליץ', תומאס איאן ניקולס, ראיין מרימן, שון פטריק תומאס, טיירה בנקס, בראד לורי וג'יימי לי קרטיס. הסרט הוא הסרט השמיני בסדרת סרטי ליל המסכות והוא ממשיך לעקוב אחר מעשיו של מייקל בעיר הולדתו כאשר מייקל הפעם מציג את מעשיו הזועתיים בבית ילדותו בשידור חי באינטרנט. הסרט גרף ביקורות שליליות רבות אשר רבים מהמבקרים ראו את הסרט כמיותר. הסרט זכה להצלחה פחותה מהסרט הקודם כאשר גרף 37.6 מיליון דולר.
מכתוב (סרט)
הפקה והפצה
שיר הנושא, שאותו ביצע חנן בן ארי, הוא קאבר לשיר "סוד המזלות" של זוהר ארגוב.
טוני ג'אט
קורות חיים
כשהיה ילד קטן, עברה משפחתו מטוטנהאם לדירה ששכנה מעל העסק של אימו בפאטני, דרום לונדון וכשהיה בן תשע, בעקבות לידתה של אחותו, עברה המשפחה לבית בקינגסטון שעל התמזה, סארי. השפה העיקרית בה שוחחו במשפחה הייתה אנגלית, אולם ג'אט דיבר צרפתית עם אביו ועם משפחת אביו. ג'אט התקבל לבית ספר עמנואל בוונדסוורת', והיה אחד הילדים היהודים הבודדים שהתקבלו למוסד זה באותה עת. לאחר מכן למד בעזרת מלגה בקינגס קולג', אוניברסיטת קיימברידג'. הוא היה הראשון במשפחתו שסיים תיכון והלך ללמוד באוניברסיטה. סיים תואר ראשון בהיסטוריה ב-1969, למד במשך שנה באקול נורמל סופרייר בפריז, ואחר כך המשיך וסיים בקיימברידג' דוקטורט ב-1972.
היסטוריה אירופית
חוויותיו של ג'אט בפריז תרמו למה שייהפך לקשר ארוך ופורה עם התרבות הפוליטית הצרפתית. הוא תרגם את הדוקטורט שלו מקיימברידג' לצרפתית והוציא אותו לאור ב-1976 תחת הכותר "La reconstruction du parti socialiste: 1921-1926". אנני קריגל כתבה את המבוא לספר וביחד עם מוריס אגילון (Maurice Agulhon) השפיעה עמוקות על עבודתו המוקדמת כהיסטוריונית חברתית צרפתית. ספרו השני של ג'אט, "Socialism in Provence 1871-1914: A Study in the Origins of the French Modern Left", היה "חקירה של המסורת הפוליטית שעיצבה את האומה", נעשה ניסיון להסביר את המקורות המוקדמים וההמשכיות של השמאל הפוליטי באזור. יותר מכל עבודה אחרת של ג'אט, Socialism in Provence התבסס על מחקר ארכיבי נרחב. היה זה ניסיונו הראשון והיחידי למצב עצמו באסכולת ההיסטוריה החברתית שרווחה בשנות השבעים.
אחרי המלחמה
בשנים שאחרי פרסום הספר "Past Imperfect", התחיל ג'אט להתמקד בסוגיות רחבות יותר של ההיסטוריה האירופית. הוא שהה בשנות השמונים ובמרבית משנות התשעים באמורי, אוקספורד, סטנפורד ווינה, שם לימד תאוריה פוליטית, למד צ'כית, והתיידד עם כמה אינטלקטואלים מזרח אירופאים. השחקנית פולט גודארד, אלמנתו של אריך מריה רמרק, הורישה את הונה לאוניברסיטת ניו יורק והדבר איפשר למכון ללימודים אירופים שנשא את שמו של בעלה המנוח לפרוח בהנהלתו של ג'אט.
ג'אט כתב כי בעיות אלו יוכלו לבוא על פתרונן רק בהתערבות לאומית מוגברת. צריך לפנות למדינות על-מנת שיחלקו מחדש את עושרן וישמרו את הרקמה החברתית המתפוררת של החברות עליהן הן שולטות. לדעתו של ג'אט יש לשנות את התפישה של תפקיד המדינה, כפי שתיאר זאת בספרו "אחרי המלחמה".
מחלתו ומותו
ג'אט נפטר בביתו במנהטן, כתוצאה ממחלת ה-ALS, ב-6 באוגוסט 2010. היה זה שבועיים אחרי שנתן ראיון מקיף ורטרוספקטיבה של עבודתו לכתב העת פרוספקט ויום לפני שהתפרסם מאמר על מחלתו בעיתון "Irish Independent" המציין ש"הוא לא ייכנע בזמן הקרוב" והשווה את סבלו לזה של טרי פראצ'ט, שאובחן ב-2007 כחולה במחלת אלצהיימר. לדברי הגארדיאן, מעט לפני מותו, הוא אמר שהוא בעל "המוח החי ביותר בעיר ניו יורק". הוא המשיך להיות פעיל כאינטלקטואל ציבורי עד למותו, וכתב מסות ל-"The New York Review of Books" והכין והשלים ספר על ההיסטוריה האינטלקטואלית של המאה העשרים בשם "Thinking The Twentieth Century", ביחד עם עמיתו ההיסטוריון טימותי סניידר הוא כתב ספר זכרונות שראה אור לאחר מותו בנובמבר 2010, תחת הכותר "The Memory Chalet" ("זכרונות הבקתה האלפינית"). בזמן מחלתו השתמש ג'אט בטכניקת ה-Memory Palace, על מנת לזכור קטעי טקסט במהלך הלילה, אותם הוא הציב במוחו בחדרים של "בקתה אלפינית" והכתיב אותם לעוזרו ביום המחרת.
ארמין ואן ביורן
חייו האישיים
ב-18 בספטמבר 2009 נשא לאישה את אריקה ואן תייל, איתה חי במשך 9 שנים בטרם נישאו, ובהמשך נולדו לזוג בת ובן. בפסטיבל Tomorrowland 2013, עלה ואן ביורן לבמה והודיע שחזר מבית חולים לאחר שאשתו ילדה בן, והקדיש את הסט שלו לבנו הנולד.
בשנת 2011, קיבל ואן ביורן את עיטור אוראניה-נאסאו של בית המלוכה ההולנדי על תרומתו ושירותיו לעולם המוזיקה.
האגמים המזוריים
היסטוריה
האגמים נוצרו בתקופת עידן הקרח של הפליסטוקן כמורנות שנסכרו ונכלאו. במאה ה-13 היו האגמים חלק ממדינת המסדר הטווטוני והיוו מכשול טבעי מול הסלאבים (באזור התקיים ב-1410 קרב גרונוולד בין האבירים הטווטונים לסלאבים). בהמשך היו האגמים חלק מפרוסיה המזרחית. במאה ה-18 נחפרה התעלה המזורית (גרמנית: Masurischer Kanal) המחברת את האגמים לים הבלטי.
רוקח
בישראל
בשנת 2019 עמד השכר הממוצע של רוקחים בגופים הציבוריים על 18,000 ש"ח, וקיימים פערי שכר גדולים בין ותיקים וצעירים ובין אזורים שונים. כ-70% מהרוקחים בגופים הציבוריים בישראל הן נשים.
גיל המעבר אצל נשים
רקע
עד לפני כמאה שנים, תוחלת החיים של נשים הייתה נמוכה מחמישים ולכן ההתעניינות במנופאוזה, הייתה נמוכה יחסית. עם עליית תוחלת החיים עלתה המודעות לתופעה.
טיפול הורמונלי
עד שנת 2002, הטיפול ההורמונלי היה הכלי העיקרי שבאמצעותו רופאים נהגו לטפל בתסמינים של המנופאוזה. בשנה זו, התפרסמו שני מחקרים משמעותיים אשר סקרו למעלה מ 16,000 נשים בארצות הברית (הראשון על ידי ארגון Women's Health Initiative) והשני על ידי קרן מיליון נשים באנגליה. המחקרים הראו שהטיפול ההורמונלי אומנם יעיל בטיפול בתופעות הלוואי המלוות את גיל המעבר אך הוא מעלה את ההסתברות לחלות בסרטן השד ב-24% (ביחס לנשים שלא מטופלות בהורמונים) וכן מעלה את הסיכוי לשבץ ב-31%.
פרסום מוקדם בעיתונות הפופולרית (ולא הרפואית) זרע בהלה בקרב רופאים ונשים כאחד, וכתוצאה מכך חלה ירידה דרסטית בכמות מרשמי הרופאים לטיפול הורמונלי.
על פי הצהרת עמדה שפורסמה בחודש יולי 2017 בכתב העת (NAMS (The North American Menopause Society טיפול הורמונלי חליפי (RHT) הוא הטיפול היעיל עבור סימפטומים ואזומוטוריים כגון: גלי חום, הזעה, דופק מהיר, קשיי שינה ועבור תסמונות אורוגניטליות.
כמו כן הוכח שטיפול הורמונלי אפקטיבי במניעת דלדול עצם (אוסטאופורוזיס) ובמניעת שברים.
טיפול באמצעות SERMs
מנגנון פעולה סלקטיבי שכזה מאפשר טיפול יעיל בסימפטומים של גיל המעבר תוך צמצום תופעות הלוואי של הורמון הפרוגסטרון, האחראי על רוב תופעות הלוואי המטרידות של הטיפולים ההורמונליים (כאב וגודש בשדיים, דימומים ואגינליים).
גיורא לשם
קריירה ספרותית
בשנת 1997 היה לשם ממייסדי הוצאת קשב לשירה, לצד המשוררים רפי וייכרט ומשה דור. ההוצאה מתמקדת בשירה איכותית, מקורית ומתורגמת. לשם פרש מפעילות בהוצאה בשנת 2008. כמו כן שימש לשם מזכ"ל אגודת הסופרים העבריים בשנים 7–1986. היה ממייסדי מגזין התרבות ברשת "יקום תרבות" ועורך השירה הראשון שלו.
התזמורת הממלכתית של ברלין
היסטוריה
הקונצרט הראשון שנתן ההרכב לקהל רחב יותר, מחוץ לחצר המלכות, התקיים ב-1 במרץ 1783 ב"מלון פאריז", בניצוחו של יוהאן פרידריך רייכארדט, הקאפלמייסטר (מנהל מוזיקלי של ההרכב. אחרי כניסתו של ג'אקומו מאיירבר לתפקיד הקאפלמייסטר, משנת 1842, התרחב תפקיד התזמורת וסדרה שנתית ראשונה של קונצרטים למנויים יצאה לפועל. התזמורת ניגנה יצירות משל וגנר, מנדלסון ואוטו ניקולאי בביצועי בכורה, חלקם עולמיים וחלקם בגרמניה.
כפיות (שיר)
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון והופק על ידי חסון ויעקב למאי. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו גם את סגנון הים-תיכוני.
דניס לאו
לאו ידוע בעיקר בזכות 11 השנים ששיחק במנצ'סטר יונייטד, בהן כבש 236 שערים ב-409 הופעות. באותה התקופה הוא כונה "המלך" (The King) ו"איש החוק" (The Lawman) בידי מעריציו. הוא זכה בפרס כדור הזהב בשנת 1964, והוביל את קבוצתו לזכייה באליפות הליגה הראשונה בשנים 1965 ו-1967. לאו עזב את מנצ'סטר יונייטד בשנת 1973 וחזר למנצ'סטר סיטי לעונת פרישה, בסופה גם ייצג את נבחרת סקוטלנד במונדיאל 1974. לאו שיחק בשורות נבחרתו 55 פעמים, בהן הבקיע 30 שערים - שיא סקוטי בינלאומי ביחד עם קני דלגליש שהבקיע 30 שערים ב-102 משחקים. בטבלת מלך השערים של מנצ'סטר יונייטד בכל הזמנים לאו שלישי כאשר בובי צ'רלטון וויין רוני לפניו.
הדרספילד
לאו הוזמן על ידי ארצ'י ביטי, צייד כישרונות של הדרספילד, להגיע למבחן בעונת 1954/5. כאשר הופיע למבחן אמר המנג'ר, "הילד הוא יצור מוזר. מעולם לא ראיתי שחקן כה חסר סיכוי: חלשלוש, קטן וממושקף". להפתעתו של לאו, הוא הוחתם בקבוצה ב-3 באפריל 1955. בעודו בהדרספילד עבר לאו ניתוח לתיקון הפזילה שממנה סבל, שהעלה במידה רבה את הביטחון העצמי שלו. כעת כבר לא היה לאו חייב לשחק כדורגל בעין אחת עצומה.
נשירתה של הדרספילד לליגה השנייה סיפקה ללאו הזדמנות לשחק והוא ערך ב-24 בדצמבר 1956, כשהוא בן 16, את הופעת הבכורה שלו. המשחק הסתיים בניצחון 0–2 על נוטס קאונטי. מאט באזבי, המנג'ר של מנצ'סטר יונייטד, הציע זמן קצר לאחר מכן 10,000 ליש"ט תמורת לאו, סכום גבוה יחסית לאותה תקופה, אך המועדון דחה את ההצעה. הוא לא נבחר לשחק עבור סקוטלנד במונדיאל 1958, אך לאחר המונדיאל זומן לנבחרת לראשונה, להופעת בכורה נגד ויילס ב-18 באוקטובר 1958. במהרה ביסס את עצמו כשחקן הרכב. ביל שאנקלי היה המנג'ר של הדרספילד בין השנים 1957 ו-1959, וכאשר עבר לליברפול הוא רצה לקחת את לאו איתו, אך ליברפול לא יכלו להרשות לעצמם לקנות אותו באותה העת.
לאחר הפרישה
לאו עבר ניתוח מוצלח לטיפול בסרטן הערמונית בנובמבר 2003. הוא שהה בחברתו של ג'ורג' בסט, חברו לקבוצה לשעבר, בשעה שנפטר מדימום קשה ב-25 בנובמבר 2005.
מדונת פזארו
מדונת פזארו (באיטלקית: Madonna di Ca' Pesaro) או פאלה פזארו (Pala Pesaro) הוא ציור מעשה ידי האמן האיטלקי מתקופת הרנסאנס טיציאן. היצירה הוזמנה על ידי יאקופו פזארו עבור הקפלה המשפחתית בבזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי שבוונציה, בה היא מוצגת, ונושאה הוא השיחה הקדושה.
שעונית כחולה
זנים
מין זה השתתף במספר גדול של הכלאות. ישנם מספר גדול של זנים, ביניהם:
התנדבות בקיבוץ
היסטוריה
תופעת המתנדבים בקיבוצים החלה באמצע שנות השישים כאשר צעירים מדור הבייבי בומרס, בייחוד יהודים, אך גם צעירים לא יהודים מאירופה, שהסתקרנו מחיי הקומונה בקיבוצים בישראל, החליטו להתנדב ולהתנסות בחיי שיתוף. עד מלחמת ששת הימים מדובר היה במתנדבים בודדים בכל קיבוץ. מיד אחרי מלחמת ששת הימים, עם עליה בגל ההזדהות עם מדינת ישראל ששטף את יהודי התפוצות, גברה התעניינותם של הצעירים היהודים ממדינות המערב בישראל ובעקבות כך גם הגיעו מספר רב יותר של מתנדבים ונוצרו בקיבוצים תשתיות דיור והתארגנות לטיפול בתופעה.
עצב החישור
מהלך
עצב החישור הוא המשכו של הכבל האחורי של מקלעת הזרוע. לעצב חיבורים לשורשי העצב הצוואריים החמישי עד השמיני (C5-C8) ולשורש העצב החזי הראשון (T1).
גנים
היסטוריה
לקראת ביצוע תוכנית ההתנתקות, עזבו יותר ממחצית מהמשפחות את היישוב בטענה כי אינן רוצות להישאר במקום עד יום הפינוי.
אפיפניוס הראשון
תולדות חייו
נולד בווקוב שבמחוז אודסה, אוקראינה. בשנת 1996 החל ללמוד בסמינר התאולוגי בקייב, ולאחר שלוש שנים עבר לאקדמיה התאולוגית, אותה סיים בשנת 2003 בתואר דוקטור לתאולוגיה. בשנים 2006-2007 למד פילוסופיה באוניברסיטת אתונה. עם שובו לקייב מונה לראש המחלקה לפילולוגיה באקדמיה התאולוגית של קייב, היה לנזיר ולקח לעצמו את השם "אפיפניוס".
ב-5 בינואר יצאו נשיא אוקראינה, פטרו פורושנקו, המטרופוליט אפיפניוס, פליארט דניסנקו ובכירים נוספים לאיסטנבול. באותו יום קיים אפיפניוס קיים טקס דתי יחד עם ברתולומאיוס פטריארך קונסטנטינופול. למחרת, במסגרת טקסי חג ההתגלות, הוענק לו הטומוס הרשמי, המאשר חוקית את כינון הכנסייה האוקראינית.
גשר המילניום (לונדון)
גשר המילניום הוא גשר תלוי המשמש לתנועת הולכי רגל מעל נהר התמזה בלונדון.
עיצוב
הגשר בנוי משלושה חלקים ראשיים באורך 81 מ', 144 מ' ו-108 מ'. אורכו המלא של הגשר הוא 325 מטרים ורוחבו 4 מטרים. תומכות הגשר מאפשרות משא של עד 2,000 טונות השווים ערך לכ-5,000 בני אדם אשר יכולים לעבור על הגשר באותו זמן.
אורוגנזה
אורוגנזה (ביוונית: "יצירת הרים"  Ορογένεσις) היא תהליך גאולוגי של יצירת רכסי הרים בטבע כתוצאה מהתכנסותם של לוחות טקטוניים. במהלך אורוגנזה נוצרים בקרום כדור הארץ מבנים אופייניים, דוגמת קמטים, גלישונים והעתקים.
פו פייטרס
The Colour and the Shape - המשך הצלחה ושינויים בהרכב הלהקה
כמה חודשים לאחר יציאת האלבום, בספטמבר 1997, הודיע הגיטריסט פאט סמיר על עזיבתו מהלהקה. את סמיר החליף הגיטריסט פרנץ סטאהל - מקים להקת Scream, בה היה חבר גרוהל לפני שהיה בלהקת נירוונה.
There Is Nothing Left to Lose
בשנת 1998, הלהקה נסעה לוירג'יניה, לביתו של גרוהל, כדי לכתוב שירים לאלבום הבא. במהלך העבודה על החומרים, התגלו פערים אומנותיים בין גרוהל לסטאהל (הגיטריסט החדש), והם התקשו לשתף פעולה בכתיבה - "זה היה נראה כאילו אני (גרוהל) ושאר חברי הלהקה הלכו בכיוון אחד - וסטאהל הלך בכיוון אחר", כך אמר גרוהל למגזין "Kerrang!". לכן גרוהל החליט לפטר את סטאהל - למרות הקושי שבדבר, משום שגרוהל וסטהאל היו חברי ילדות. לאחר פיטוריו, שאר חברי הלהקה עבדו במשך כמה חודשים בהקלטת האלבום השלישי באולפן הביתי של גרוהל. האלבום יצא תחת השם "There Is Nothing Left to Lose", וכלל כמה סינגלים, מתוכם הסינגל "Learn to Fly", שהפך ללהיט והגיע לרשימת ה-100 להיטים במצעד הבילבורד של ארצות הברית.
לפני שחרור האלבום, נשיא חברת התקליטים "קפיטול" גארי גרש עזב את החברה. בעקבות עזיבתו של גארי, הלהקה עזבה את החברה וחתמה בחברת תקליטים אחרת, RCA Records.
לאחר הקלטת האלבום, הלהקה עשו אודישנים לגיטריסטים, ולבסוף בחרו את הגיטריסט כריס שיפלט, שהופיע בעבר עם הלהקה No Use for a Name, ובהמשך הופיע גם עם הלהקה Me First and the Gimme Gimmes.
Wasting Light
ב-15 באפריל, הלהקה ניגנה את האלבום במלואו באולפן של דייב גרוהל "Studio 606" והעלתה את ההופעה ליוטיוב במלואה.
ב-2 ביוני הלהקה שחררה קליפ לשיר Walk מהאלבום Wasting Light.
Concrete and Gold
ב-15 בספטמבר 2017, הלהקה הוציאה את אלבומה ה-9, שהסינגל הראשון שלה שוחרר עוד ב-1 יוני 2017 וכבר טיפס להיות במקום ה-1 ב"Billboard Mainstream Rock Songs", באותו החודש. האלבום הופק ביחד עם המפיק גרג קורסטין, המפיק של עשרות זמרים ולהקות מוצלחים.
But Here We Are
באפריל 2023 הודיע גרוהל כי אלבומה החדש של הלהקה, שנוצר לאחר מותו של הוקינס, יצא לאור ב-2 ביוני 2023 ויקרא But Here We Are. באלבום זה מתמודדת הלהקה עם אובדנו של הוקינס ועד כה שוחררו מתוכו השירים "Under You" ו- "Rescued". בסיבוב ההופעות שייערך לרגל צאת אלבום זה, יחליף ג'וש פריז את הוקינס בתפקיד המתופף של הלהקה.
ג'ון בל האטצ'ר
ג'ון בל האטצ'ר (אנגלית: John Bell Hatcher; 11 באוקטובר 1861 - 3 ביולי 1904) היה פלאונטולוג וצייד מאובנים אמריקאי. האטצ'ר עבד עם עותניאל צ'ארלס מארש ויחד עמו גילה את הטריצרטופס ואת הטורוזאורוס. האטצ'ר נחשב לאחד מגדולי ציידי המאובנים של ארצות הברית במאה ה-19.
קריירה מדעית
ג'ון בל האטצ'ר נולד בקופרסטאון, אילינוי. בגיל צעיר עזב יחד עם משפחתו ואביו החקלאי לקופר, איווה, שם התחנך. עניינו בפלאונטולוגיה החל כאשר עבד ככורה פחם כדי להרוויח כסף לקולג'. הוא נרשם ל"גרינל קולג'" בסתיו 1880 אך כעבור סמסטר אחד עבר לאוניברסיטת ייל. לפני שסיים בבית הספר המדעי שפילד של האוניברסיטה, בשנת 1884 הוא הראה אוסף מאובנים שאסף לג'ורג' ג'רביס בראש. בראש התרשם והציג את האטצ'ר בפני הפלאונטולוג הנודע עותניאל צ'ארלס מארש שקיבל את האטצ'ר בתור עוזרו. האטצ'ר עבד כעוזר למארש עד 1893 והצטיין בעבודת שדה ומציאת מאובנים במערב ארצות הברית. ב-1888 מצא זוג קרניים של טריצרטופס אך מארש זיהה אותן בטעות כקרני ביזון, רק ב-1889 כאשר נמצאה גולגולת שלמה הכריז מארש על המין החדש כ-Triceratops horridus. ב-1891 מצא האטצ'ר מאובני דינוזאור חדש שתוארו בידי מארש וקיבלו את השם טורוזאורוס.
למרות ההצלחות בסופו של דבר האטצ'ר לא היה מאושר באוניברסיטת ייל, במיוחד בגלל המדיניות של מארש לא להרשות לעוזרי מחקר לפרסם מאמרים משלהם. ב-1890 הוא ניהל משא ומתן עם הנרי פיירפילד אוסבורן על תפקיד אוצר של פלאונטולוגיה של בעלי חוליות במוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע אך המו"ם לא צלח. ב-1893 הוא החל התמחות בת שבע שנים באוניברסיטת פרינסטון כאוצר של פלאונטולוגיה של בעלי חוליות ועוזר מחקר בגאולוגיה. ב-1896 הוא יזם, ארגן והשיג מימון לשלוש משלחות מחקר לפטגוניה שבארגנטינה, כולל יזימת הרעיון של פרסום תוצאות המשלחות באמצעות מימון מג'יי פיירפונט מורגן. המשלחות תועדו בספר Princeton University Expeditions to Patagonia, 1896-1899. בגלל דמיון של הפלורה והפאונה בין פטגוניה ואוסטרליה האטצ'ר הסיק שבעבר הן היו מחוברות יבשתית.
ג'רום דייוויד סלינג'ר
ג'רום דייוויד סלינג'ר (באנגלית: Jerome David Salinger; 1 בינואר 1919, ניו יורק – 27 בינואר 2010, קורניש, ניו המפשייר), הידוע כ'''ג'יי. די. סלינג'ר (J. D. Salinger''') היה סופר אמריקאי ממוצא יהודי, נכדו של הרב שמעון סלינג'ר וסופר הידוע בעיקר בזכות ספרו "התפסן בשדה השיפון" וסדרת סיפורי "משפחת גלאס".
תחילת דרכו
סלינג'ר נולד ב-1 בינואר 1919 לאם קתולית ממוצא גרמני, אירי וסקוטי ולאב יהודי. אמו שינתה את שמה מ"מארי" ל"מרים" לאחר חתונתה על מנת לרצות את חמיה, והחשיבה עצמה יהודייה. סלינג'ר עצמו גילה שאימו אינה יהודייה רק לאחר טקס בר המצווה שלו. סבו של סלינג'ר, שמעון סלינג'ר, נולד בליטא ושימש כרב קהילה בקנטקי.
התבודדותו של סלינג'ר ואחרית ימיו
אופיו המתבודד של סלינג'ר רק הגביר את סקרנותו של הציבור כלפיו. מאז פרסום "התפסן" ושני קובצי סיפוריו (ראו את הפסקה הקודמת) לא פרסם סלינג'ר מילה. רבים האמינו שסלינג'ר המשיך לכתוב סיפורים, שיתפרסמו לאחר מותו. העניין הציבורי בסלינג'ר הוליד תעשייה שלמה של סיפורים אודות חייו, והשערות לגביהם. בראיון ב-1974, לאחר שנגנבו סיפורים שכתב, אישר סלינג'ר שהוא עדיין כותב, אך להנאתו הפרטית בלבד ולא בשביל הציבור הרחב.
סלינג'ר סירב להצעות לעבד את ספריו לסרטים, המשיך להסתגר בביתו המרוחק והקפיד לא ליצור שום מגע עם התקשורת או עם מיליוני מעריציו ברחבי העולם עד יום מותו. הקדיש עצמו להגות בפילוסופיה הודית ובזן-בודהיזם. ככל שגדלה מידת העניין שלו בזן בודהיזם, החל סלינג'ר לפתח אובססיות מסוימות, כגון סירוב לאכול אוכל שאינו אורגני ושלא בושל בצורה מיוחדת.
סלינג'ר נפטר ב-27 בינואר 2010 בביתו בניו המפשייר, בגיל 91.
יחסו למוצאו היהודי
סלינג'ר היה בן לאב יהודי ואם גיורת ספק יהודייה, מצב שהוליד בו קונפליקט באשר לקבוצת השתייכותו. סלינג'ר הצעיר חשש למעמדו החברתי – בשנות ה-30 וה-40 אנטישמיות גלויה נגד יהודים הייתה דבר שבשגרה בארצות הברית. הדבר הקשה על סלינג'ר, שרצה להתקבל (כנראה בלחץ אביו) לאוניברסיטת ייל, אך נדחה בשל ההגבלה על מספר היהודים הרשאים ללמוד באוניברסיטה, שהתקיימה באותם ימים. הדחייה תסכלה את סלינג'ר, שלמד בקולג' אלמוני למדי; אך לימים התגאה בעובדה שלא למד באוניברסיטה שנראתה בעיניו צבועה.
רודזיה
הכרזת העצמאות והשלכותיה
ממשלת רודזיה ליוותה את הכרזת העצמאות והחודשים שלאחריה בהכרזה על מצב חירום לאומי, על מנת לייצב את המדינה. בכלל זה נעצרו כמה מתנגדים פוליטיים, צנזורה נכפתה על העיתונות ושאר כלי התקשורת, ותקנות קיצוב הוטלו על השימוש בבנזין. בדרך כלל החדשות על הכרזת העצמאות התקבלו על ידי הלבנים באהדה. גם האוכלוסייה השחורה נמנעה תחילה מתגובות חריפות, מלבד כמה דיווחים על רגימה באבנים של מכוניות של אזרחים לבנים בשכונות שחורות בפאתי בולוואיו. אף על פי שכאמור מבקרים זרים שונים מציינים את מה שנתפס בעיניהם כשהשלמה של השחורים ברודזיה עם עצמאות ארצם תחת שלטון המיעוט הלבן, ארגוני ההתנגדות השונים של אוכלוסייה הקפידו לגלות ביקורת חריפה על ממשלת סמית, תוך טענה שהם המייצגים האמתיים של השחורים ברודזיה. כך למשל ג'ייסון מויו, איש ארגון ההתנגדות השחור ZAPU אשר באותה העת שהה בלונדון, תיאר את הכרזת העצמאות כאקט של "בגידה ומרד" בבריטניה, קבע כי "חייהם של ארבעה מיליוני אפריקאים בלתי חמושים עומדים כעת סכנה". ב-25 בנובמבר, כשבועיים לאחר הכרזת העצמאות, התכנס הפרלמנט הרודזי לישיבה סוערת. בעוד שחברי החזית הרודזית, מפלגת השלטון בעלת הדומיננטיות הרחבה בפרלמנט הביעו שביעות רצון מצעדי הממשלה, הפגינה האופוזיציה צעדים נמרצים. בלט בהתנהלותו חבר הפרלמנט העצמאי אהרן פאליי, אשר טען כי הכרזת העצמאות איננה חוקית. לאחר שקולות המחאה של פאליי לא פסקו, הציע יושב ראש הפרלמנט לפאליי ומכל מי שמתנגד לצעדי הממשלה לעזוב את המקום, ולתת לישיבת הפרלמנט להמשיך כסדרה. פאליי סירב והמשיך להשמיע את מחאותיו, עד שהוצא בכוח מהפרלמנט על ידי כוח המשמר המקומי, תוך כדי שהוא צועק "אלוהים נצור את המלכה!". בעקבות פאליי יצאו במחאה מהאולם חברי פרלמנט נוספים מהאופוזיציה.
אהרן פלדמן
השקפותיו
בשנת תשס"ה יצא בביקורת חריפה על הרב נתן סליפקין ותמך באיסור שיצא נגד ספריו.
האקזיסטנציאליזם הוא הומניזם
רעיונות מרכזיים
גישתו של סארטר יוצאת נגד אנשים אשר נעזרים במה שסארטר מכנה "תירוצים דטרמיניסטיים". סארטר טוען כי אנשים חייבים לקחת אחריות על התנהגותם. סארטר מגדיר "חרדה" כרגש שאנשים חשים ברגע שהם מבינים כי יש להם אחריות, לא רק כלפי עצמם, אלא גם עבור שאר האנשים. לדידו, החרדה מאפשרת לאנשים להבין את ההשלכות של המעשים שלנו כלפי האחרים, ומאפשרת לנו לערוך הכרעות בחיים תוך הכרה בהיותנו חופשיים לבחור. זאת מאחר שהאדם "נידון להיות חופשי: נידון מכיוון שהוא לא ברא את עצמו; וחופשי, בכל זאת, מכיוון שמרגע שהוא הושלך לעולם הוא אחראי לכל מעשיו".
החרדה קשורה גם לרעיון ה"ייאוש" שהיא להגדרתו תפיסה מפוכחת ואופטימית המכירה במה שהוא בגדר האפשר, בשונה מתקוות-שווא לא מציאותיות. ההוויה של "היות-בשביל-עצמו" (בנוסף להוויה של היות-כשלעצמו) משתמשת בייאוש כדי לאמץ את החופש ולנקוט פעולה משמעותית בקבלה מלאה של כל ההשלכות העלולות להתעורר כתוצאה מכך.
קבלה וביקורת
מרטין היידגר, שאותו מצטט סארטר מספר פעמים במהלך הנאום, התנער משיוכו לזרם האקזיסטנציאליסטי ומהפרשנות של סארטר להגותו. בתגובה חיבר את "מכתב על ההומניזם" בשנת 1946. היידגר מתח ביקורת על כמה מהנחות היסוד של סארטר, על אופי החלוקה בין "קיום" ל"מהות", על הפירוש המוטעה למושג ה"הוויה" על ההישענות "הנמהרת והשגויה" על אתיאיזם ועל ניסיונו לכפות השוואה בין אקזיסטנציאליזם להומניזם.
תרגום לעברית
הספר תורגם פעמיים לעברית:
משבר זהות (קומיקס)
הסיפור דובק בסוגיות שהועלו מאז אירועי המשבר בעולמות האינסופיים, שהוצג ב-1986. בעקבות המיני סדרה יצא אירוע הקרוסאובר של שתי חברות הקומיקס (DC ומארוול), "המשבר האינסופי".