cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארמון זאקרו
אחרי איחוד גרמניה
מאוגוסט 2006 ועד סוף 2008, היה ארמון זאקרו עם מבני החוץ שלו המיקום החיצוני החדש של הטלנובלה. בסדרה זו שימש הארמון כבית האחוזה של משפחת ואן ויידן (van Weyden).
צרפת במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת הלסינקי (1952)
בשחייה, קבע ז'אן בואטו שיא אולימפי במשחה ל-400 מטר חופשי (4:30.7 דקות) והיה שותף לזכייתה של נבחרת השליחים ל-200X4 מטר חופשי במדליית ארד. בכך היה לשחיין הצרפתי הראשון שזכה במדליית זהב אולימפית. שחיין צרפתי נוסף, ז'ילבר בוזון, זכה במדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב. צמד החותרים עם הגאי זכה במדליית זהב, ורביעיית החותרים ללא הגאי זכתה במדליית כסף. באתלטיקה, זכה אלן מימון בשתי מדליות כסף, בריצת 5,000 מטר ובריצת 10,000 מטר. מדלן מורו זכתה אף היא במדליית כסף, בקפיצה למים מ-3 מטר, המדליה הראשונה בענף זה. המתאגרף ז'וזף ונטאז'ה זכה במדליית ארד, וכך גם נבחרת רוכבי האופניים במרוץ אופני כביש.
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
הרוכב ז'אן-ז'אק גויון זכה במדליית זהב באיוונטינג, ונבחרת הקפיצות זכתה במדליית כסף. עבור אחד החברים בה, פייר ז'ונקר ד'אוריולה, הייתה זו מדליה אולימפית רביעית בשלוש אולימפיאדות. באתלטיקה, זכתה קולט בסו במדליית הזהב בריצת 400 מטר, ונבחרת השליחים בריצת 100X4 מטר זכתה במדליית ארד. נבחרת סייפי הרומח זכתה אף היא במדליית זהב, ואחד החברים בה, דניאל רוונו, זכה גם במדליית ארד אישית.
המתאבק דניאל רובין זכה בשתי מדליות כסף, הן בסגנון חופשי והן בסגנון יווני-רומי. השחיין אלן מוסקוני זכה במדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי, ובמדליית ארד נוספת זכתה הנבחרת הצרפתית בקרב חמש מודרני, לראשונה בענף זה. נבחרת הכדורגל הודחה בשלב רבע הגמר לאחר שהפסידה לנבחרת יפן ונבחרת ההוקי סיימה במקום העשירי.
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
238 ספורטאים ייצגו את צרפת באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). הם זכו ב-28 מדליות, המספר הגבוה ביותר מזה 36 שנים, אך רק 5 מהן היו מדליות זהב.
הסייפים זכו ב-7 מהמדליות, בהן שתי מדליות זהב. פיליפ בואס זכה במדליית הזהב בדקר, והיה שותף לזכיית הנבחרת במדליית הכסף. חברו לנבחרת, פיליפ ריבו, זכה במדליית ארד בטורניר היחידים. ז'אן-פרנסואה לאמור זכה במדליית הזהב בחרב, והיה שותף לזכיית הנבחרת במדליית הכסף. נבחרת הגברים בחרב זכתה במדליית כסף, ונבחרת הנשים ברומח זכתה במדליית ארד.
אוסטרליה במלחמת העולם הראשונה
הכוח האימפריאלי האוסטרלי
תהליך ההקמה של ה-AIF החל זמן קצר לאחר פרוץ המלחמה ורעיון הקמתו היה פרי יוזמתם של ברידג'ס ווייט. עם הקמתו, כלל הכוח רק דיוויזיית חיל רגלים אחת, "הדיוויזיה האוסטרלית הראשונה" ואת "בריגדת הרוכבים הקלה הראשונה". הדיוויזיה הראשונה כללה את "בריגדת חיל הרגלים הראשונה" בפיקודו של קולונל הנרי מק'לאורין, את "בריגדת חיל הרגלים השנייה" תחת פיקודו של קולונל ג'יימס ווייטסייד מק'קיי, פוליטיקאי אוסטרלי ושר ההגנה לשעבר ואת "בריגדת חיל הרגלים השלישית" בפיקודו של קולונל איוון סינקלייר- מקלגן, קצין בריטי סדיר שהושאל לצבא אוסטרליה לפני המלחמה, את בריגדת הרוכבים הקלה הראשונה, בפיקודו של קולונל הנרי שובל, קצין סדיר אוסטרלי ואת כוח הארטילריה של הדיוויזיה בפיקודו של קולונל טלבוט הובס.
רקע
בינתיים, נעשו צעדים לשימוש בחיילים הניו זילנדים והאוסטרלים במקום אחר. בנובמבר התווה וינסטון צ'רצ'יל, בתוקף תפקידו כלורד הראשון של האדמירליות, את תוכניותיו הראשונות לתקיפה ימית בדרדנלים. תוכנית תקיפה ופלישה לחצי האי גליפולי אושרה בסופו של דבר על ידי הקבינט הבריטי בינואר 1915. הוחלט שהכוחות האוסטרלים והניו זילנדים ייקחו חלק במבצע, אף על פי שהם היו בנחיתות מספרית בהשוואה לחילות המשלוח הבריטים ההודים והצרפתים, עובדה שעד היום מתעלמים ממנה רבים באוסטרליה ובניו זילנד. מטרת הפלישה הייתה לפתוח חזית נוספת כנגד מעצמות המרכז ולפתוח את הכניסה לים השחור מכיוון הים התיכון, דרך מיצרי הדרדנלים והבוספורוס ולאפשר את השיט לרוסיה במשך כל ימי השנה.
אלי נצר
ביוגרפיה
אלי נצר נולד בהונגריה בשנת 1933. עלה ארצה עם משפחתו בשנת 1949. הצטרף לקיבוץ דליה לאחר שירותו הצבאי, והוא מתגורר בקיבוץ עד היום. ספר שיריו הראשון, "שקדיה בגשם", יצא לאור בשנת 1961.
אוסטרליה במלחמת העולם הראשונה
הנחיתה במפרץ אנזא"ק
על פי תוכנית הפלישה, הייתה אמורה הדיוויזיה ה-29 לנחות בכף הלאס שבקצה חצי האי ולהתקדם לכיוון המצודות של קיליטבהיר. כוחות אנזא"ק היו אמורות לנחות מצפון לקבה טפה על חוף הים האגאי ומשם הם יכלו להתקדם לאורכו של חצי האי ולמנוע את נסיגת התגבורת של קיליטבהיר.
חיילי אנזא"ק עמדו בפני סבך בוגדני ומבלבל של נקיקים ושלוחות שהשתפלו ממרומי רכס סארי באיר לכוון הים. כוח הנחיתה נתקל בהתנגדות קלה בלבד של יחידות צבא טורקיות פזורות, עד אשר מוסטפא כמאל, שפיקד על הדיוויזיה ה-19 הטורקית והבחין בסכנה הטמונה מהפלישה, החיש תגבורות לאזור. המאבק על נקודות הגובה התנהל על קו הרכס השני בו חיילי אנזא"ק והטורקים לחמו על גבעה שכונתה Baby 700. העמדה החליפה ידיים מספר פעמים במהלך יום הלחימה הראשון עד אשר הטורקים, שנהנו מיתרון הגובה, הצליחו לכבוש אותה. משעה שההתקדמות של האנזא"קים נבלמה, פתחו הטורקים במתקפת נגד, בנסותם לאלץ את הפולשים לסגת לחוף, אך הם נכשלו בניסיונם לנשל אותם מאחיזתם. עד מהרה נחפר חפיר היקפי ומצב קיפאון עקוב מדם החל להתנהל עד אוגוסט.
קיריתיה
במאי 1915, החליט המילטון לרכז את כל המשאבים שלו בגזרת הלאס. בירדווד פקד על בריגדת חיל הרגלים השנייה של קולונל מק'קיי ועל בריגדת חיל הרגלים הניו זילנדית לסגת וב-6 במאי הם נעו דרך הים לכף הלאס. במהלך הקרב השני שהתפתח בקריתיה, ספגו שתי הבריגדות 1,827 הרוגים, כולל מק'קיי עצמו, בפעולת התקדמות בלתי מחושבת לאור יום דרך שטח פתוח שיכול היה להיכבש לאחר רדת החשכה ללא אבדות כלל.
צרפת במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת סידני (2000)
נבחרת הכדורסל, בשורותיה שיחקו שחקנים כמוסטפא סונקו, לוראן פוארה, אנטואן ריגודו וסטפן ריזאשה זכתה במדליית הכסף, לאחר שהפסידה במשחק הגמר 75–85 לנבחרת ארצות הברית. אחד האירועים הזכורים מטורניר הכדורסל התרחש במפגש בין שתי הנבחרות בשלב הבתים. שחקן נבחרת ארצות הברית, וינס קרטר, שגובהו 1.98 מ', פישק רגליו וקפץ מעל לראשו של שחקן נבחרת צרפת, פרדריק וייס, שגובהו 2.18 מ', בדרכו להטבעה. ההטבעה זכתה בצרפת לכינוי "הטבעת המוות" ("Le dunk de la mort"). נבחרות נוספות ששלחה צרפת למשחקים כללו את נבחרת הנשים בכדורסל שסיימה במקום החמישי, ואת נבחרות הכדוריד, לגברים ולנשים, שדורגו שתיהן במקום השישי.
אוסטרליה במלחמת העולם הראשונה
קרב רומני
מאז המגע הראשון עם הכוחות הגרמנים והטורקים המתקדמים ב-20 ביולי, הם הוטרדו לסירוגין על ידי בריגדות הפרשים הקלות הראשונה והשנייה של האוסטרלים. במהלך הלילות של ה-3 וה-4 באוגוסט, לפני פרוץ הקרב, היו שתי הבריגדות מעורבות בלחימה. בצהרי 4 באוגוסט, גרמו הכוחות הטורקים והגרמנים לשתי הבריגדות האוסטרליות לסגת לעבר הנקודה בה הייתה דיוויזיית חיל הרגלים ה-52 בחפירותיה, להשיב מלחמה שערה לאגף הימני של הטורקים ובריגדת הרובאים הרכובה של ניו זילנד והבריגדה הרכובה החמישית הבריטית הגיעו מכיוון תעלת סואץ כי להרחיב את קווי האוסטרלים באגף השמאלי. התקדמותם של הטורקים והגרמנים נבלמה על ידי האש שנורתה עליהם על ידי כוחות הרגלים הבריטים והאוסטרלים ועל ידי הכוחות הרכובים הניו זילנדים וכן על ידי החולות הטובעניים, החום הקיצי הכבד של צהרי היום והצמא.
קרב מגדבה
ב-21 בדצמבר, לאחר לילה בו צעדו 48 ק"מ, נכנסו כוחות הדיוויזיה הרכובה של אנזא"ק בפיקודו של הנרי שובל לאל עריש, שננטשה על ידי הגרמנים והטורקים, שנסוגו למגדבה, שם התנהל קרב קשה כל היום.
מגדבה, שניצבה על אגפו הימני של הכוח הבריטי, 29 ק"מ מדרום-מזרח לאל עריש, הייתה המכשול האחרון שעמד בדרכו של חיל המשלוח המצרי לכוון ארץ ישראל.
צרפת במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת לונדון (2012)
רוכבי האופניים הצרפתים זכו ב-4 מדליות. ז'ולי ברסה זכתה במדליית זהב במרוץ אופני הרים. גרגורי בוגה זכה בשתי מדליות כסף במרוץ אופני מסלול, בתחרות היחידים ובתחרות הנבחרות. בריאן קוקר זכה אף הוא במדליית כסף, באומניום. קלרה סנשז סיימה במקום הרביעי בקיירין ומיקאל בורגן סיים במקום השמיני. באופני BMX סיימה לאטיסיה לה קורגילה במקום הרביעי ומגאלי פוטייה במקום השביעי. סנדי קלייר ווירז'ן קואף סיימו במקום השישי במירוץ אופני המסלול לזוגות ופולין פרננד-פרוו סיימה במקום השמיני במירוץ אופני כביש.
שתי לוחמות טאקוונדו צרפתיות התחרו בלונדון, ושתיהן זכו במדליות. אן קרולין גראף זכתה במדליית כסף ומרלן ארנואה זכתה במדליית ארד. הקלעית סלין גוברוויל זכתה במדליית כסף באקדח אוויר, ודלפין רו זכתה במדליית ארד בטראפ, 12 שנים לאחר שזכתה במדליית כסף בסידני. החותרים ז'רמן שרדן ודוריאן מורטלט זכו במדליית כסף. המתאבק סטיב גנו איבד את תוארו מבייג'ינג, וזכה במדליית ארד. אחיו כריסטוף סיים במקום השמיני ומלונן נומונבי סיים במקום החמישי. בשיט זכה ז'ונתן לובר במדליית ארד בדגם פין. שייטים צרפתים נוספים שהגיעו למקומות גבוהים כללו את שייטות ה-470 (מקום רביעי), ז'וליאן בונטאן (מקום חמישי בדגם ניל פרייד RS:X), שייטות האליוט 6 מטר (מקום שישי), שייטי ה-49er (מקום שישי) ושייטי ה-470 (מקום שביעי). המתעמל המילטון סאבו זכה במדליית ארד בתרגיל המקבילים, סיריל טומאסון סיים במקום החמישי בתרגיל על סוס הסמוכות, והנבחרת בה היו חברים סיימה במקום השמיני. גרגואר פאנה סיים במקום השביעי בטרמפולינה.
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
בשיט, זכתה שארלין פיקון במדליית הזהב בדגם ניל פרייד RS:X, פייר לה קוק זכה במדליית ארד בתחרות המקבילה לגברים, והלן דפראנס וקאמיל לקואנטר זכו במדליית ארד בדגם 470. ז'אן-בפטיסט ברנאז סיים במקום החמישי בדגם לייזר, נואה דלפש וז'וליאן ד'אורטולי סיימו במקום החמישי ב-49er, אוד קומפאן ושרה סטייארט סיימו במקום השישי בתחרות המקבילה לנשים, בילי בסון ומארי ריו סיימו במקום השישי בנאקרה 17 וסופיאן בובה וז'רמי מיון סיימו במקום השביעי ב-470. החותרים ז'רמי אזו ופייר אואן זכו במדליית זהב בסירה קלה, ורביעיית החותרים בסירה קלה זכתה במדליית ארד. ז'רמן שרדאן ודוריאן מורטלט סיימו במקום החמישי, מתיה אנדרודיה והוגו בושרון סיימו במקום השישי, ובתחרויות הנשים סיימו הלן לפבוור ואלודי ראוורה-סקרמוזינו במקום החמישי.
נצר השרון
נצר השרון בע"מ (לשעבר: התעשייה הצבאית לישראל בע"מ), היא חברה ממשלתית הפועלת לשיקום קרקעות של מפעלים ביטחוניים שבהם פעלה התעשייה הצבאית בטרם מכירתה בשנת 2018. לאחר העברת הפעילות של התעשייה הצבאית לחברת "תעש מערכות" ומכירת "תעש מערכות" לחברת "אלביט מערכות" הוטל על "נצר השרון" (השם החדש שניתן לתעשייה הצבאית), בתחילת שנת 2016, לטפל בבעיות הסביבתיות הקשות שהותירה "תעש מערכות" מאחוריה כתוצאה מעשרות שנות פעילותה. "נצר השרון" מטפלת בחקר ושיקום של קרקעות ומי תהום מזוהמים, וכן טיהור, פירוק, הריסה ופינוי של ציוד, מבנים ותשתיות מזוהמים במתחמים ביטחוניים.
עד תחילת 2021 פינתה "נצר השרון" מהקרקע פסולות תעשייתיות שהוטמנו בה, ונערכה חקירת קרקע ראשונית במתחם הראשון המיועד לתכנון. הפרויקט בוצע על פני שטח של 1,600 דונם, בצד הדרום מערבי של האתר, הסמוך לבתי המגורים של רמת השרון. הפעילות המתוכננת בשלב הבא היא העמקת חקירת הקרקע לאיתור, אפיון ותיחום המזהמים בתת-הקרקע והכנת תוכנית שיקום. בנוסף, מתוכנן להתבצע פיילוט להריסה ופינוי של מבנים, כהקדמה להריסה ופינוי של כ-1,000 מבנים ותשתיות.
צרפת במשחקים האולימפיים
אולימפיאדות החורף
באולימפיאדת אוסלו (1952) ירדו הישגי הצרפתים למדליית ארד אחת, בה זכתה המחליקה האומנותית ז'קלין דו בייף. אולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956) הייתה הראשונה, והאחרונה עד כה, בה אף ספורטאי צרפתי לא זכה במדליה. באולימפיאדת סקוו ואלי (1960) זכו 3 גולשי סקי צרפתים במדליות. בגלישה במורד זכה ז'אן וורנה במדליית הזהב וגי פרילה זכה במדליית הארד, ושארל בוזון זכה במדליית ארד בסלאלום.
אוסטרליה במלחמת העולם הראשונה
מתקפת מאה הימים
המתקפה החלה ב-8 באוגוסט 1918, כאשר 20 דיוויזיות של צבאות ההסכמה, כולל ארבע דיוויזיות אוסטרליות הכו את הגרמנים בקרב אמיין. באמצעות שילוב של שיטות לוחמה שפותחו קודם לכן בהאמל, השיגו כוחות ההסכמה הישגים טריטוריאליים שלא היו כדוגמתם מתחילת המלחמה. בגזרת הלחימה של האוסטרלים, היוו בתחילה הדיוויזיות הרביעית והחמישית את ראש החץ של תנועת ההתקדמות, לפני שהדיוויזיות השנייה והשלישית התקדמו לאורך שלושה ק"מ נוספים להבטיח את מטרות המשנה של המתקפה. המתקפה הייתה כה מוצלחת, עד כי מאוחר יותר היא תוארה על ידי הגנרל הגרמני, אריך לודנדורף, כ"יום השחור" של צבא גרמניה.
לאחר מכן התנהלה המתקפה של צבאות ההסכמה במשך ארבעת החודשים הבאים, ממש עד לסוף המלחמה. במהלך הקרב השני על הסום נלחמו הגיסות האוסטרלים בליהון, באטינהם, בפרויאר, בשוגינה ובמונט-סנט-קונטן, לפני שהם לקחו חלק בפעולה האחרונה שלהם במלחמה ב-5 באוקטובר במונטברן. אבדות האוסטרלים במהלך קרבות אלו היו כבדות במיוחד והיו משולבות בהפסקת התגבורות שהגיעו מאוסטרליה. משמעות דחיית ההצעה להנהגתו של גיוס חובה ושחרורם של כל אלה ששרתו מאז 1914, הייתה שהתארכותה של המלחמה הייתה מעבר לכוחותיו של ה-AIF. כתוצאה מכך, בשיאה של המתקפה, הוחלט לפרק שלושה גדודים, ה-36, ה-47 וה-52, כדי לתגבר יחידות אחרות. הפעולה במונטברן הייתה האחרונה מאלו שבוצעו על ידי הכוחות האוסטרלים במלחמה וכאשר נחתם הסכם שביתת הנשק ב-11 בנובמבר 1918, הם כבר היו מחוץ לחזית.
פעולות הצי המלכותי האוסטרלי
היחידה המעוטרת ביותר של הצי המלכותי האוסטרלי במלחמת העולם הראשונה הייתה "שיירת הגישור" (Royal Australian Navy Bridging Train), יחידת מילואים בפיקודו של לוטננט קומנדר לייטון ברייסגירדל, שהעניקה סיוע לבריטים במפרץ סולבה במהלך מערכת גליפולי על ידי הקמת רציפים ונמלים במפרץ. לאחר מכן שירתה היחידה במצרים ובארץ ישראל, לקחה חלק בתקיפה הימית על אל עריש ובקרב עזה הראשון, לפני שהיא פורקה ב-1917. במהלך המלחמה הסתכמו אבדות הצי המלכותי האוסטרלי ב-171 הרוגים (15 קצינים ו-156 מלחים) שמתוכם 6 קצינים ו-57 מלחים הושאלו מהצי המלכותי הבריטי.
כלכלה
בתחילת המלחמה, הייתה כלכלת אוסטרליה בעלת ממדים קטנים ובעיקר נסמכה על ענפי החקלאות והמחצבים כענפי ייצוא, בעוד שרוב המוצרים התעשייתיים יובאו מעבר לים. כבר בהתחלה הייתה תחושה של חוסר ודאות בנוגע להמשך הסחר הבינלאומי, שגרמה לעלייה בשיעור האבטלה ואכן, ההערכה היא שימים ספורים לאחר שבריטניה הכריזה על מלחמה, כמעט 15,000 איש פוטרו מעבודתם בניו סאות' ויילס לבדה עקב חששות מחוסר הנגישות של השווקים הבינלאומיים לתוצרת האוסטרלית.
פנק
מאפיינים
משקלו הממוצע של פנק בוגר הוא כ-1 ק"ג. מזונו העיקרי הוא חרקים. אזורי המחיה הטבעיים של הפנק הם מדבריות צפון אפריקה (סהרה), חצי האי ערב וחצי האי סיני. גרעיני רבייה של הפנק הוקמו גם בערבה ובנגב על ידי גיורא אילני.
עונת הייחום מתרחשת בחודשים ינואר-פברואר. הזכר מגן על השטח באגרסיביות רבה ומונע כניסת זרים לתחומו. הוא חופר את המחילות בסביבות חודש מרץ, מעט לפני הולדת הצאצאים (2–5 גורים בהמלטה). הזכר הוא שמביא מזון לאם ולוולדות בזמן ההמלטה ולאחריה.
דומנל מק קאוסטנטין
קורות חיים
אין עדויות היסטוריות לכהונתו של דומנל, אולם אי התאמות בין מסמכים בני התקופה כגון השירה דואן אלבאנאך וכתבי פלאן מייניסטרך לעומת האמור בדברי ימי אירלנד, מביאים את החוקרים לשער כי מלך זה אכן שלט בדאל ריאטה.
דה ויקנד
קריירה
ב-10 בספטמבר 2013 הוציא דה ויקנד את אלבום האולפן הראשון שלו, Kiss Land. האלבום הושפע מתרבות המזרח הרחוק וזכה לביקורות חיוביות ממבקרים.
ניוז אוף דה וורלד
פרשת האזנות הסתר
בעקבות תלונות של הנסיך ויליאם על פרסום מידע פרטי, נפתחה באנגליה חקירה משטרתית ראשונה, שהובילה לגילוי שהעיתון ביצע האזנות סתר לבני המלוכה. החקירה המשטרתית הראשונה הובילה לכתבי אישום והרשעות. בעקבות החשיפה, התפטר עורך העיתון דאז, אנדי קולסון, ב-26 ינואר 2007. מאוחר יותר מונה להיות יועץ תקשורת של ראש הממשלה דייוויד קמרון. קולסון נעצר על ידי המשטרה ב-8 ביולי 2011.
וולפיר, מלך מרסיה
בשנת 670, כאשר אוסויו מת, וולפיר היה המלך החזק ביותר בדרום בריטניה. הוא היה השליט בפועל בחלק שמדרום להומבר אך לא שלט בנורת'מבריה כפי ששלט אביו.
בשנת 674 תקף וולפיר את אגפרית בנו של אוסויו מלך נורת'מבריה אך הובס. הוא מת, כנראה ממחלה, בשנת 675. את וולפיר ירש אחיו אתלרד שהיה למלך מרסיה עד שנת 704. בספרו של אדיוס "חיי וילפריד" מתואר וולפיר כ"אדם גאה, בעל כוח רצון בלתי נלאה".
אלגברה רלציונית
פורמלית, אסור שרשומות שונות תכלנה רשימת שדות שונה. בדרך כלל, זו אינה מגבלה קשה מדי, בהתחשב בעובדה שנהוג להתיר ערך "ריק" לשדות. רשימת הקשר תהיה עדיין טבלה תקינה גם אם לאחד מהורי הילדים אין טלפון משלו.
כלכלת בלארוס
סקירה כללית
עד מלחמת העולם השנייה הייתה בלארוס (בתקופה הסובייטית שמה הרשמי היה הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטי של בלארוס, BSSR) חקלאית בעיקרה. לאחר מלחמת העולם השנייה השקיעה השלטון הסובייטי משאבים רבים בתיעושה של המדינה. רמת החיים בבלארוס הייתה גבוהה יחסית לאזורים אחרים של ברית המועצות. עקב התפתחותה התעשייתית, היא נעשתה תלויה בסחר בכללי, ובסחר עם הרפובליקות הסובייטיות השונות בפרט. לאחר פירוק ברית המועצות והקמת "הרפובליקה של בלארוס" החלו השלטונות בליברליזציה כלכלית ונסיגה מעקרונות הכלכלה המתוכננת לעבר כלכלת שוק. עם זאת שינויים אלו היו מוגבלים ועברו באיטיות עקב התנגדות גדולה של הפרלמנט ושל מנהלי מפעלים וחוות. בשנת 1994 עלה לשלטון אלכסנדר לוקשנקו שמאז מיישם מדיניות בשם "כלכלת השוק הסוציאליסטית". השיטה למעשה אינה שונה בהרבה מכלכלה מתוכננת: הממשלה שולטת על המחירים, שער החליפין וכדומה. המדינה גם מפעילה מכשירים המסייעים לחלוקת העושר מחדש. בשנים האחרונות נהנית בלארוס מצמיחה גבוהה בעיקר עקב ההשתפרות במצב הכלכלי של שכנתה רוסיה. על אף ההתקדמות הכלכלית ישנו מחסור ברפורמות כלכליות והכלכלה סובלת ממחסור בהשקעות זרות עקב סביבת השקעות בעייתית ושלטון שלא מעודד כניסת הון פרטי, בייחוד זר, אל הכלכלה ובתלות גוברת במחירי אנרגיה זולים מרוסיה.
אפיי יודו
יוטה ג'אז
בפגרה שאחרי זכייתו ביורוליג עם פנרבחצ'ה חזר ל-NBA, הפעם ליוטה ג'אז.
עונות
הצלחה מסחרית
השיר הפך במהרה ללהיט גדול, והיה לשיר המצליח ביותר באלבום. כמו כן, השיר נכנס למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב-5 במאי 1996, ושהה שם במשך 12 שבועות, עד 4 באוגוסט 1996. בשיאו הגיע לראש המצעד, שם שהה במשך שלושה שבועות רצופים (החל מ-26 במאי). בנוסף, השיר דורג במקום השלישי במצעד השנתי של התחנה לשנת תשנ"ו (1996).
אבי נמני
התקופה בבית"ר ירושלים
למרות האליפות עם מכבי תל אביב, ב-13 באוגוסט 2003 החליט קלינגר להדיח את נמני מהקבוצה יחד עם טל בנין, בטענה שגרמו למחנאות בקבוצה ועקב כך פתח חלק מאוהדי מכבי תל אביב במחאת "החולצות השחורות" (שנמשכה עד לחזרתו של אבי נמני לשורות מכבי תל אביב). נמני הצטרף לקבוצת בית"ר ירושלים, בה שיחק שתי עונות. בעונת 2003/2004 כבש נמני שמונה שערים ובישל שישה. בפברואר 2004 פגש נמני בקבוצת האם שלו במשחק באצטדיון טדי. ביציעים היו 20 אלף אוהדים שמתוכם כ-5 אלף אוהדי מכבי תל אביב, ולפרקים כלל האוהדים באצטדיון עודד את נמני. בעונת 2004/2005 הגיע עם בית"ר ירושלים לחצי גמר גביע המדינה, בליגה כבש 12 שערים ובישל אחד, והיה למלך השערים של הקבוצה.
חיים אישיים
נשוי למאיה נמני ואב לשלושה. דודיו הם כדורגלני העבר מאיר נמני, שהיה גם הוא קפטן מכבי תל אביב, וראובן נמני ששיחק בקבוצות מכבי יפו ובית"ר תל אביב. מירן, בת דודתו, נשואה לכדורגלן מאור בוזגלו.
כפר הנוער ניצנים
ההקמה
"כפר הנוער ניצנים" יושב בשטח שאוכלס קודם לכן על ידי קיבוץ ניצנים שבמהלך מלחמת העצמאות נכבש ונהרס ידי הצבא המצרי. לאחר שצה"ל שב וכבש את אזור ניצנים הוקם הקיבוץ מחדש במרחק של 4 קילומטרים דרום מזרחית מהמקום בו שכן. המחלקה לעליית הנוער של הסוכנות היהודית החליטה להחיות את היישוב, ועל הריסות הקיבוץ שחרב הקימה בשנת תש"ט (1949) את "כפר הנוער ניצנים". תנועת הנוער הציוני שיגרה למקום צוות מחנכים שהתמקם בתחילה במבנה שנותר במקום לאחר מלחמת העצמאות : "בית השייח'" או בית "הארמון" ולימים גם "המצודה" - מבנה דו קומתי עתיר חדרים ומרפסות שנרכש בתחילת שנות ה-40 של המאה ה-20 על ידי המתיישבים הראשונים של קיבוץ ניצנים. כעבור זמן קצר הגיעו למקום ראשוני התלמידים והחניכים והחלה פעילות חינוכית ולימודית.
האוכלוסייה
במהלך השנים קלט הכפר צעירים מצפון אפריקה, עיראק, הודו, מזרח אירופה וממדינות רבות אחרות. משנת 1970 נקלטו בכפר גם ילידי הארץ. בראש צוות העובדים המקימים עמד מנהל כפר הנוער דב שיבר (נפטר בשנת 1962 בשיא פעילותו בכפר). יחד עמו ניהלו את הכפר צוות ההנהלה שכלל את מנהל בית הספר הראשון פרופ' אריה לוי - לימים, חתן פרס ישראל תשנ"ח בחקר החינוך, מרכז ההדרכה רפאל בלומנפלד ואם הבית המרכזית (עדה ויינטראוב). בעלי תפקידים נוספים בכפר היו: מרכז המשק, גזבר, מנהלי ענפים חקלאיים, מדריכי קבוצות נוער ואמהות בית.
מתי טוכפלד
התקרבות לחב"ד
כשעבד ב"קול חי", הוצע לו לעבור לעבוד ב"ישראל היום", שעדיין לא קם, והוא חשש מהסיכון. לדבריו מה שהכריע, הייתה "תשובתו" של הרבי ב"אגרות קודש":. בחורף ה'תשס"ז, לקראת מעברו לתפקידו החדש, הגיע שוב ל-770 עם בני טיטלבוים, רן יבנאי, וצביקה ברוט שהיו במשלחת לניו יורק באותו הזמן.
הרקע לשפל הגדול
הסיבות למשבר
גישה בולטת שלישית היא זו של לודוויג פון מיזס ובעקבותיו אנשי האסכולה האוסטרית. לגרסתם, הענקת אשראי זול גורמת תמיד לגאות, שסופה חייב להיות שפל. לפעולות הבנק הפדרלי, ובייחוד לאשראי הזול שהעניק, גורסים האוסטרים, היה תפקיד מרכזי בהיווצרות המשבר. עם זאת, כפי שמציינים מוריי רותברד (Murray Rothbard) ואחרים, הבעיה לא נבעה מניהול כושל של הבנק הפדרלי אלא דווקא מפעולה בהתאם ליעדיו המוגדרים: תפקידו האמיתי היה להרחיב את האשראי העסקי, משום שפעולה זו נחשבה נכונה ומועילה בעיני קובעי המדיניות.
יעדי הבנק הפדרלי
במהלך שנות העשרים נקט הבנק הפדרלי מספר צעדי מדיניות מרחיבים, שהיו הסיבה העיקרית להזרמת אשראי ניכר לשוק האמריקאי ולשווקים אחרים. מדיניות זו הייתה מבוססת על היעדים המוגדרים של הבנק. כאשר הוקם הבנק, ניסח שר האוצר מקאדו את יעדי החוק שהביא להקמתו כך:
התפתחות הצעדים בדרך למשבר
הצעד ההגיוני להתמודד עם הבעיה היה לבטל את החוק הכושל, אך גישה כזו הייתה מנוגדת למדיניות המסורתית של המפלגה הרפובליקנית. לכן, כדי להתמודד עם התוצאות השליליות, פנה הממשל לערוץ של הפצת כסף "זול" בארצות הברית, כשאחת ממטרות המשנה היא עידוד הלוואות חוץ. הגאות בהלוואות חוץ נמשכה מספר שנים והגיעה לשיאה באמצע שנת 1928.
אחרי הבחירות, החלה השפעת הכסף הקל שזרם לכלכלה לדעוך שוב, ובסתיו 1926 שוב נגררה ארצות הברית לשפל קל שנמשך אל תוך שנת 1927. ביולי אותה שנה, התכנסו נורמן, סטרונג, נציגו של אמיל מורו ראש הבנק של צרפת, שארל ריסט והיילמאר שאכט, יו"ר הרייכסבאנק, להיוועדות בה ניסו נורמן וסטרונג לגייס את צרפת וגרמניה לפעולת הפצת "כסף קל" משותפת. ריסט ושאכט סרבו, כששאכט אף מביע הסתייגות קשה מעצם הרעיון של אינפלציה וכסף קל.
סיכום
בין החוקרים השונים של השפל הגדול יש הסכמה כללית כמעט כי לבנק הפדרלי ולפעולותיו הייתה השפעה מכרעת על היווצרו של המשבר והתרחשותו. כוחות פוליטיים בארצות הברית ומחוצה לה, במיוחד בבריטניה, וכוחות וגורמים בעלי השפעה רבה בתוך הבנק עצמו, הביאו את הבנק לנקוט בשנים 1921 עד 1929 במדיניות אינפלציונית של הרחבת אשראי.
ויורל טנסה
קריירה
טנסה, לאורך שנותיו בקבוצות אוצלול גאלאץ ומכבי נתניה נחשב בכל אחת מהשתיים ליקיר הקהל ובייחוד בגלאטי, בה היה לשחקן בית. טנסה היה בעל יכולת טכנית גבוהה ובעל בעיטות חופשיות מדויקות, דבר שזיכה אותו בתואר "בועט הבעיטות החופשיות הטוב ביותר של הליגה הרומנית" בעונת 2006/07.
מרכז צפרות
מרכז הצפרות בעמק החולה
מרכז הצפרות בעמק החולה כולל שני אתרי צפרות חשובים: שמורת החולה, המנוהלת על ידי רשות הטבע והגנים ואגמון חולה, המנוהל על ידי הקרן הקיימת לישראל.
אריק גלסנר
אריק גלסנר (נולד ב-22 באוגוסט 1973) הוא סופר, מבקר וחוקר ספרות ישראלי. חתן פרס ברנשטיין לביקורת הספרות לשנת 2007.
מכון פושקין
מאז 2013 זהו מרכז מדעי-מתודולוגי ואנליטי במסגרת התוכנית הממשלתית לקידום השפה והחינוך בשפה הרוסית.
דוד אמסלם (כדורגלן)
קריירה במועדונים
בסיום עונת, בגיל 37, הודיע אמסלם על פרישה ממשחק פעיל.
שדה בז'ין
הפקה
בהפקת הסרט "שדה בז'ין" אייזנשטיין הרשה לעצמו מרחב החלטה גדול מכפי שהיה מקובל בברית המועצות. הוא החליט על דעת עצמו להכין שתי גרסאות של הסרט, אחת לילדים ואחת למבוגרים, לא עמד בלוחות זמנים וחרג מהתקציב. לאחר שההוצאה על הסרט הגיעה לכשני מיליון רובל, והסרט היה כמעט מוכן, חל עיכוב נוסף בהכנת הסרט בעקבות מחלה של סרגיי אייזנשטיין. הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית ניצל את ההזדמנות לבחון את הסרט ופסל אותו כ"לא אמנותי וחסר משמעות פוליטית". על פי המבקרים, הסרט "מבלבל בין מלחמת המעמדות לבין המאבק בין טוב לרע". נקודה בעייתית נוספת בסרט הייתה הצגת קומוניסט שהטיף למען הקולקטיביזציה עם זקן ארוך ששיווה לו מראה של קדוש דתי, בניגוד לאופי החילוני של ברית המועצות. אייזנשטיין עצמו פרסם מאמר בו הודה בטעויות שנעשו בהכנת הסרט. העותק היחיד שנותר מן הסרט המצונזר הושמד על פי הגרסה הרשמית בהפצצת מוסקבה בשנת 1941 במהלך מלחמת העולם השנייה, אך הועלו גם טענות שהוא הושמד במכוון.
זלמן רוטברג
תולדותיו
עם כינונה מחדש של ישיבת מיר בירושלים (1946) נקרא בידי רבו משכבר הימים, הרב אליעזר יהודה פינקל לגבש סביבו חבורת בחורים שתהווה את הבסיס לישיבה המתחדשת עד בואה של קבוצת הבחורים הוותיקים עם אנשי הצוות ששהו בשאנגחאי. בתקופה זו העביר בישיבה שיעורים בשבתות לכל בני הישיבה. גם כשהגיעו אנשי הצוות הוותיקים בשנת 1949 המשיך בתפקידו לצד הר"מ הוותיק הרב חיים שמואלביץ עד אמצע שנות ה-50.
חיות בחלל
1958
ב־13 בדצמבר שיגרה ארצות־הברית, באמצעות המשגר יופיטר, קוף קטן בשם גורדו. על פי התוכנית הקוף היה אמור להשתחרר מהמשגר בגובה 480 ק"מ, אולם, בשל תקלה במנגנון ההפלטה, הקוף עבר מרחק של 2400 ק"מ ושקע במצולות דרום האוקיינוס האטלנטי. עם זאת, הקוף העביר לחוקרים נתונים רבים על חוסר משקל ותאוצה שהשפיעו עליו, ועוד.
1960
13 באוקטובר ארצות הברית שלחה 3 עכברים שחורים 1,000 ק"מ למעלה ו8,000 ק"מ הרחק מכף קנוורל.
1961
29 בנובמבר, נאס"א משגרת שימפנזה נוספת בשם אנוס במסגרת טיסת מרקורי-אטלס 5. בעקבות כשלים טכניים נאס"א נאלצה לבטל את הטיסה ואנוס נחת בביטחה באוקיינוס השקט. אנוס היה השימפנזה הראשונה שהקיפה את כדור הארץ במסלול ארץ נמוך.
1966
22 בפברואר רוסיה משגרת שני כלבים על קוסמוס 110. הכלבים היו 22 ימים במסלול לפני נחיתה. הם אומנו לאכול מזון מיוחד דמוי קריש וכך הצליחו לשרוד ולחזור ארצה. טיסת חלל זו היא הארוכה ביותר על ידי כלבים עד היום.
1970
לאחר כשבוע ב-16 בנובמבר, הצפרדעים מתו.
2003
ב-16 בינואר שוגרו לחלל זחלי משי, עכבישי גן, דבורות עץ, נמלים וארזניות יפניות (דגים) על טיסת המעבורת STS-107. הטיסה התרסקה והתפרקה באטסמופירה עם חזרתה לכדור הארץ.
סופרים יהודים שיצירותיהם נאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו
הסופרים היהודים ברומניה, בתקופת כהונתו של המרשל יון אנטונסקו כראש ממשלה בין השנים 1940–1944 במהלך מלחמת העולם השנייה והשואה, היו קורבן  לדיכוי, רדיפה ואפליה ויצירותיהם נאסרו לפרסום, להפצה ולעיון. לפי חוקי הגזע למעשה נאסרו להפצה ברומניה יצירותיהם של כל הסופרים היהודים מרומניה ומכל העולם.
סטייסי קנט
סטייסי קנט (באנגלית: Stacey Kent; נולדה ב-27 במרץ 1965) היא זמרת ג'אז אמריקאית. קנט נחשבת לאחת מזמרות הג'אז הטובות בדורה, והיא אחת מהמצליחות ביותר החל משנות ה-90.
אופניים נייחים
אופניים ניצבים
אופניים הזהים בצורתם לאופני רכיבה עירוניות, בעלי שני גלגלים בגודל שווה ורצועת חיכוך המולבשת על אחד הגלגלים. על הכידון יהיה לוח שליטה בזמנים, מידת הקושי (דימוי שיפוע) ולעיתים תוכנית אימון ממוחשבת. לרוב אופניים אלו יהיו מורמים על גבי מתקן, כדי למנוע תנועה של האופן ולבטל אלמנט של שמירת שיווי משקל. קיימים דגמים רבים, חלקם בעלי סליל מגנטי במקום רצועת חיכוך, אחרים עם דימוי של הילוכים וכדומה.
יגאל גואטה
ניסן יגאל גוּאטה (נולד בכ"ו באדר ה'תשכ"ו, 18 במרץ 1966) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי, פוליטיקאי בעברו. כיהן כחבר בכנסת העשרים מטעם מפלגת ש"ס, כחבר מועצת העיר בני ברק וכמזכ"ל תנועת ש"ס. הוא מגיש את התוכנית "האזרח גואטה" בכאן 11, ומגיש בכאן ב' מדי יום שישי תוכנית רדיו אישית ואת התוכנית "כאן הערב". תחילה הגיש אותה עם רן בנימיני ולאחר מכן עם שלי יחימוביץ' ולבסוף שוב עם בנימיני.
יוז'ף קרשי
בשנת 1869 שינה את שם משפחתו ליוז'ף קרשי. בשנת 1897, לאחר שקיבל את תואר האצולה הוא נקרא בשם עם הקדומת האריסטוקרטית מִ"סאנטו". בנו קורנל קרשי (1879–1948) שהיה רופא, פיזיולוג, ואביו של המהנדס הכימי פרנציס קרשי (1906–1997) שעלה לשיראל בשנת 1956 במהלך המרד ההונגרי והלך לעולמו בבאר שבע.
תעמולה באיראן
הבסיג'
הבסיג' הם התומכים המקומיים והבסיס של ממשלת איראן. ניתן להגדיר באופן כללי את משימת הבסיג' בכללותה כסיוע לשמירת החוק והסדר, אכיפת ערכים אידאולוגיים ואיסלאמיים ומאבק ב"השתלטות המערבית", סיוע למשמרות המהפכה בהגנה על המדינה מפני איומי חוץ, ומעורבות בפרויקטים כלכליים מדינתיים.
בעזרת תמיכת משמרות המהפכה, חברי הבסיג' מאומנים בטכניקות תעמולה ולוחמה פוליטית באמצעות כלי תקשורת. ישנם כ־21,000 "כתבים" מתנדבים שהתאמנו עם משמרות המהפכה בשימוש על גלי תקשורת ומדיה רבים, הכוללים רשתות חברתיות, טלוויזיה, רדיו, מדיה מודפסת, ואינטרנט.
לדברי הארגון עיתונאים ללא גבולות, באיראן, משמרות המהפכה הודיעו לאחרונה על שאיפתם לבנות פלטפורמה דיגיטלית משלהם על ידי השקת 10,000 בלוגים עבור הבסיג'. שאיפה זו באה באותו הזמן שבו האינטרנט הפך לכלי מרכזי ויעיל בחשיפת שחיתות בדרגות הגבוהות ביותר של ההנהגה האיראנית.
אגוסטין סיירה
קריירה
בשנת 2014 גילם את קמילו בסדרה Sandia con vino ואת דמותו של תומאס בסדרה "בני ברית".
בשנת 2021- 2022 שיחק את סנטיאגו קורדובה בטלנובלה la 1-5/18 לצד אגוסטינה צ'רי וגונסלו הרדיה.
יאנג ת'אג
ביוגרפיה
יאנג ת'אג הוציא בתחילת דרכו סדרה של מיקסטייפים עצמאיים החל מ-2011. ב-2013, הוא חתם עם 1017 רקורדס, חברת התקליטים של הראפר גוצ'י מיין.
קומיקסאי
קומיקסאי (מכונה לעיתים גם יוצר קומיקס, עלילונאי, קרטוניסט, צייר רומנים גרפיים, צייר קומיקס, אמן קומיקס או כותב קומיקס) הוא אמן חזותי, הכותב או מצייר קריקטורה (תמונה יחידה) או קומיקס (אמנות רצף). הקומיקסאי לעיתים יוצר בעצמו את כל הקומיקס, כולל כתיבה ואיור, ולפעמים רק לוקח חלק ביצירה משותפת עם קומיקסאים נוספים, כמקובל בחברות הקומיקס הגדולות. קומיקסאי הוא מושג רחב הכולל אמנים היוצרים קומיקס בכל הפורמטים השונים שלו: קריקטורות, רומנים גרפיים, חוברות קומיקס, רצועות קומיקס, פוסטרים, חולצות, פרסומות, סרטים מצוירים וכל גרסה אחרת של אמנות חזותית בה ניתן להעביר אמנות רצף.
תור הזהב והכסף
בניגוד לתעשיית הקומיקס האמריקאית, שהפכה ממוסחרת, זולה, ומוגבלת ביצירתיות האפשרית בה, תעשיית הקומיקס האירופית פרחה. בתקופה זו הקומיקסאי ארז'ה פרסם תחילה ברצועות קומיקס את סיפוריו של טינטין, ומאוחר יותר איגד אותם לספרים. גם הקומיקסאי הצרפתי רנה גוסיני החל לפרסם את סדרת לאקי לוק, שזכתה להצלחה גדולה. תעשיית הקומיקס של אירופה התבססה על אמנים יחידים, שפרסמו קומיקס על פי הראות האמנותית האישית שלהם. בניגוד לארצות הברית, שם הקומיקסאים 'שועבדו' לחברות הקומיקס ולקוד, באירופה הקומיקסאים יצרו בהתאם לחזון היצירתי שלהם. רוב הקומיקס האירופי הגיע מצרפת, בלגיה, איטליה, וספרד ומכונה בצרפת ובבלגיה  ("רצועות מאוירות") או בקיצור BD.
הכרה בתרבות המיינסטרים
בעוד קומיקסאים רבים נודעו בין קהל הקוראים שלהם כבר בשנות הארבעים, מספר יוצרי קומיקס בסוף שנות השמונים והתשעים התפרסמו באוכלוסייה הכללית. אלה כללו את טוד מקפרלן, ניל גיימן, אלן מור ופרנק מילר. חלקם, כגון גיימן, עברו מקומיקס לכתוב רומנים מצליחים. אחרים, כגון מילר, הפכו לתסריטאים ובמאים בהוליווד. ובכיוון ההפוך, סופרים, במאים ומפיקי קולנוע וטלוויזיה החלו להיכנס לתחום הקומיקס. ג'יי מייקל סטרזינסקי, יוצר סדרת הטלוויזיה "בבילון 5", גויס לכתוב את סדרת ספיידרמן המרכזית במארוול ומאז כתב סדרות רבות כולל סדרות מקוריות משלו. הבמאי והמפיק רג'ינלד האדלין הפך לכותב של הפנתר השחור של מארוול. ג'וס וידון, יוצר סדרת הטלוויזיה "באפי ציידת הערפדים", כתב בין היתר את סדרות האקס-מן וה-Runaways של מארוול, וסדרות המשך ביקום הטלוויזיוני של "באפי". ריצ'רד דונר, שביים את סרטי סופרמן בשנות השבעים והשמונים, כתב קומיקס של סופרמן בגיליון שיצא בשנת 2006 ביחד עם סופר הקומיקס (ועוזר ההפקה לשעבר של דונר) ג'ף ג'ונס. פול דיני, המפיק והכותב של באטמן: הסדרה המצוירת וסופרמן: סדרת האנימציה, החל לכתוב ב-DC בשנת 1994 לפרויקטים מיוחדים ונעשה הכותב של הכותר הראשי של באטמן בשנת 2006. הקריירה של הקומיקסאים פיטר דייוויד וגרג ראקה כסופרי רומנים התפתחה במקביל לקריירת הקומיקס שלהם. מייקל שייבון שזכה בפרס פוליצר בעבור "ההרפתקאות המדהימות של קוואליר וקליי", רומן העוסק בתחילת תור הזהב של ספרי הקומיקס, המשיך וכתב קומיקס עבור DC ודארק הורס קומיקס. הסופר בראד מלצר זכה להצלחה בתחום הקומיקס עם משבר זהות השנוי במחלוקת, וכן ריצות על החץ הירוק וליגת הצדק עבור DC. הבמאי קווין סמית' כתב מספר קומיקסים כולל דרדוויל עבור מארוול, באטמן עבור DC, הצרעה הירוקה עבור דינמייט וקומיקס עצמאי בבעלותו המתרחש ביקום הקולנועי שלו. הבמאי דארן ארונופסקי הוציא גרסאות קומיקס של סרטיו המעיין והמבול, הראשון על פי התסריט המקורי, לאחר שנאלץ לשנות את התסריט בהתאם לאילוצי הפקה ותקציב.
ביפן
ביפן מדיום הקומיקס הוא מפותח יותר ובעל חשיבות ספרותית גבוהה יותר מאשר הקומיקס המסורתי שבארצות הברית או באירופה, והוא הושפע במהלך השנים על ידי אמני מאנגה רבים. ישנן שתי תפיסות רווחות לגבי יצירות המאנגה היפניות, שדומות לקומיקס המערבי אך מאופיינות בתבניות וסגנונות קבועים השונים ונבדלים ממנו. האחת, שקודמה בידיי סופרים כגון פרדריק ל. שודט, קינקו איטו ואדם ל. קרן, טוענת כי המאנגה היפנית מקורה באמנות ובתרבות האסתטית היפנית המסורתית, וקיימת זה מאות שנים מאז תום תקופת אדו. התפיסה השנייה טוענת כי המאנגה כפי שאנו מכירים אותה כיום נוצרה בתקופת הכיבוש האמריקאי בין השנים 1945 ל-1952, בעת מפגש תרבויות המערב, ובה הקומיקס והסרטים המצוירים, עם התרבות היפנית. ההיסטוריה של אמני המאנגה נובעת הרחק בהיסטוריה העתיקה ביפן, במגילות שנכתבו במאה ה-12 לשיעור, והן גם מהוות את המקור לקריאת ספרי וחוברות מאנגה מימין לשמאל, ולא להפך כפי שנהוג ברוב המדינות. בתקופת אדו (1603–1867), הוטבע המושג מאנגה על ידי טובא אהון, לפני המצאת הקומיקס המערבי ובאופן נבדל ממנו. מסיבה זו, עד היום המאנגה אינה מוחשבת כ"קומיקס" וכיוצא בזה גם אמני מאנגה אינם מכנים עצמם "קומיקסאים". האמן שנחשב לראשון שפרסם סיפור מאנגה בהיסטוריה הוא סנטו קיודן עם ספר האיורים שלו, "ארבעת העונות". בתחילת המאה ה-19 התפרסמו ספרים נוספים שדמו יותר באופיים למאנגה המודרנית, ואופיינו בקווים כלליים ועלילתיים דומי. הסופר אדם קרן הבריטי הציע באחד ממאמריו כי קיביושי, ספר תמונות מסוף המאה ה-18, הוא למעשה ספר הקומיקס הראשון אי פעם, על אף הנבדלות של אמני המאנגה מהקומיקסאים המערביים.
אמני מאנגה דואגים לבדל עצמם מתעשיית הקומיקס המערבית, ולכן אינם מכונים קומיקסאים אלא אמני מאנגה (ביפנית: 漫画家; "מאנגקה"). נבדלות זו נובעת מהתפיסה היפנית כי תרבות המאנגה היא אמנות לכל דבר, בעוד שהקומיקס המערבי נחשב לנחות.
באינדונזיה
כיום תעשיית הקומיקס מפותחת במדינה, והיא אחת מבין המדינות היחידות בעולם המארגנות כנס קומיק-קון במדינתם. כנס הקומיק קון החל במדינה כבר בשנת 2015 ונמשך עד היום.
תסריט מלא
הוא הסוג הנפוץ ביותר לצד תסריט עלילתי, וממלא תפקיד חשוב בעיקר בקרב כותבי קומיקס בחברות קומיקס גדולות. בחברות כגון DC קומיקס ומארוול קומיקס הכותב צריך להעביר את הקומיקס עליו חשב לקומיקסאי אחר שיאייר אותו. לכן, כדי להעביר בדיוק את מה שהוא רוצה עליו לכתוב בפירוט רב, הוא כותב את כל מה שמתרחש בקומיקס, כולל 'זווית מצלמה', צבע הדמויות, כיווני הצל ופרטים קטנים רבים נוספים.
לטרינג ידני
בשיטה זו, הלטרר משתמש אך ורק בתבנית הלטרינג, מברשת או עט, דיו הודי וצבע לבן למחיקה ותיקונים. לפעמים הלטרר משתמש בקלף כציפוי על עבודת האומנות שלו.
לפני קום המדינה
בשנת 1947 פורסם מגזין הקומיקס הישראלי הראשון, מיקי מעוז, שכלל חיקוי של דמות דיסני הפופולרית מיקי מאוס. כיום פרסום של מגזין כזה הייתה הפרה בוטה של זכויות יוצרים, אך אז הפיקוח על חוקים אלה בארץ ישראל, עוד בתקופת המנדט הבריטי, היה לוקה בחסר עד מאוד. את הקומיקס שפורסם במגזין יצרו יעקב מיבר ועמנואל יפה, והוצא לאור בתל אביב על ידי יהושע טן-פי. המגזין היה אבן דרך בהיסטורית הקומיקס הישראלי, אך הוא נסגר לאחר כמה גליונות בלבד מפאת חוסר עניין. כיום העותקים של החוברת נחשבים לפרטי אספנות. בשלב זה, עמנואל יפה היה הקומיקסאי המוערך בארץ, כאשר כתב ואייר קומיקס בכמה עיתונים שונים במקביל.
מנגנוני הגנה
מנגנוני הגנה לעומת מנגנוני הסתגלות
סולן מציעה היבטים חדשים, לרבות שלושה קריטריונים (המטרה, אופן הפעולה וההישגים-תועלת), לבידול מנגנוני ההסתגלות ממנגנוני ההגנה, על פי דרכי פעולתם הרווחית־כלכלית ותרומתם להתפתחות הרגשית:
דוגמאות למנגנוני הסתגלות
(2) מנגנוני הסתגלות במערכת ההתקשרות
דוגמאות למנגנוני הגנה
(1) מנגנוני הגנה במערכת הוויסות רגשי
(3) מנגנוני הגנה במערכת החיסונית נרקיסיסטית
קרב נארווה (1700)
רקע
כאשר נודע לפיקוד הרוסי, שצבא שוודי בפיקוד קרל השנים עשר, מלך שוודיה, נחת בקרבת העיר, שלח פיוטר הגדול 5,000 פרשים בפיקוד בוריס שרמטייב, לאסוף מודיעין על תנועות הצבא השוודי, שלפי הערכות חוקרים כלל 12-9 אלף חיילים. הפרשים הרוסיים הגיעו לשיירת הכוחות השוודים, אך חששו להיכנס איתם לקרב וחזרו למחנה הרוסי.
ב-29 בנובמבר עזב פיוטר הגדול את המחנה.
אוריסארה
גאוגרפיה
אזור אוריסארה הוזכר לראשונה כבר בראשית המאה ה-13, שהיא בתחילת שליטת המסדר הליבוני. המקום הנקרא "אוריסאר" (Orisaar) והופיע לראשונה בשנת 1464. לאחר שנת 1343 נבנתה טירת מאסי (Maasilin, בגרמנית: Soneburg), שנהרסה בשנת 1576.
תזמורת נצרת
תזמורת נצרת למוזיקה ערבית נוסדה בשנת 1990 בידי המנצח והמוזיקולוג סוהיל רדואן.
בין זמרות וזמרי הבית של התזמורת: לובנה סלאמה, היבה בטחיש, אליאס עטאללה ומאמון זאיוד. התזמורת הופיעה בהפקות מיוחדות גם עם זהבה בן, דוד ד'אור, הפייטן הרב דוד מנחם, דיקלה, יסמין לוי, גלית גיאת, אורי גבריאל ואחרים.
תזמורת נצרת מרבה להופיע בחו"ל. היא הופיעה בפסטיבלי מוזיקת עולם ובפסטיבלי ג'אז; בסנטרל פארק בניו יורק, בבירות אירופה ובפסטיבל פאס במרוקו. בין השאר הופיעה התזמורת עם הזמרת סאפו (מרוקו/צרפת), עומר פארוק טקבילק (טורקיה), תום יורק מלהקת רדיוהד (בריטניה), להקת 'רדיו דרוויש' (לבנון/איטליה), 'הסינפונייטה של לונדון' (בריטניה) ועוד. סולני התזמורת השתתפו בתחרות הבינלאומית למוזיקה מן המזרח בסמרקנד, בפסטיבל "אדמה" בקניה, ואף שולבו בסרט הישראלי המצליח ביקור התזמורת.
התזמורת השתתפה בפסטיבל ישראל, פסטיבל מחול כרמיאל, פסטיבל האביב הבינלאומי ראשון לציון, חג המוזיקה הישראלית, פסטיבל תרבות של שלום, פסטיבל העוד, דואט יפו ובימות פיס.
מנצח התזמורת הוא הכנר ד"ר ניזאר רדואן, המשמש גם כד"ר למתמטיקה בטכניון בחיפה. המנהל האמנותי ואיש השיווק של התזמורת הוא אלי גרינפלד.
אלי מויאל
ראש עיריית שדרות
ב-1998 החליט מויאל להתמודד מול דוד בוסקילה בבחירות המקומיות לראשות עיריית שדרות בהן זכה בראשות העיר בסיבוב השני. ב-2000 היה במגעים עם ראש מפלגת מרצ יוסי שריד בדבר מעברו למפלגה ושילובו ברשימתה לכנסת, אך הדבר לא יצא לפועל בשל חילוקי דעות בנושאים המדיניים.
ישראל ויינסחנק
קורות חיים
ויינסחנק נולד וגדל באמסטרדם, בן למשפחה יהודית, בנם של שרה (1870–1942) וסלומון ויינסחנק (1864–1942). הוא התאמן במועדון היהודי Turnvereniging BATO, אחד המועדונים המובילים בעיר.
יצחק שיינר
הרב יצחק שיינר (י"ד בחשוון תרפ"ג, 5 בנובמבר 1922 – י"ח בשבט ה'תשפ"א, 31 בינואר 2021) היה ראש ישיבת קמניץ בירושלים וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
ביוגרפיה
חותנו הרב ברנשטיין עמד בראש ישיבת קמניץ בירושלים. לאחר פטירתו מונה הרב שיינר לתפקיד, לצד גיסו הרב אשר ליכטשטיין ובן דודו הרב חיים שלמה ליבוביץ. לאחר פטירת הרב ליבוביץ, בשנת 2016, היה הרב שיינר ראש הישיבה.
קטופה מצויה
מאפיינים
אורכה של הקטופה המצויה כ-55 סנטימטרים. במראה החיצוני שלה בולטות ה"אוזניים" הארוכות. גופה מכוסה בנוצות (למעט החלק התחתון של הרגליים), שעליהם פסים חומים-שחורים עדינים. נוצות החלקים העליונים הן חומות-אדומות, ונוצות החלקים התחתונים - חומות-צהבהבות. על אצבעות רגליה מצויים קשקשים עם בליטות חדות, המסייעים לה לתפוס טרף חלקלק כמו דגים. עיני הקטופה צהובות. ההבדלים בין הזוויגים אינם משמעותיים. הקטופה מטילה ביצה אחת או שתיים, לרוב בקניהן של עופות אחרים או בבקיעי סלעים. הדגירה היא בת 38 ימים, והצאצאים מסוגלים לעוף בגיל שבעה שבועות.
תקיעת הכהנים בחצוצרות
תקיעת הכהנים בחצוצרות היא מצוות עשה מהתורה המחייבת את הכהנים בני אהרן לתקוע בחצוצרות הן בעת הקרבת קרבנות והן כתזכורת לזכות בני ישראל בעת מצוקה.
בעת צרה
תקיעת הכהנים מודגשת בכתוב כמפעיל תזכורת לטובה עבור בני ישראל לפני הקדוש ברוך הוא ועל ידו מפעילים ישועה ממשית.
במלחמת גוג ומגוג
הספרי דורש כי כוונת הכתוב "ונושעתם מאויבכם" היא לתשועה שאין אחריה שעבוד, שהיא תהיה לעת מלחמת גוג ומגוג, ובה יתקעו הכהנים בחצוצרות של כסף על מנת שיעלה זכרונם לפני הקב"ה לטובה.
אלכס ג'יימס
ביוגרפיה
בשתי העונות האחרונות בקריירה שלו ג'יימס סבל מהשפעות פציעותיו וגילו המתקדם, ולבסוף החליט לפרוש בקיץ 1937. בזמן מלחמת העולם השנייה הוא שירת בארטילריה המלכותית, ולאחר המלחמה החל לעבוד כעיתונאי ולנהל משחקי הימורים על כדורגל. בקיץ 1939 הוא שהה בפולין למשך תקופה קצרה, וסייע לנבחרת המקומית באמצעות לימוד שיטות משחק מודרניות. ב-1949 הוא הוזמן על ידי ארסנל על מנת לאמן את קבוצת הנוער של המועדון, אך הוא מת בפתאומיות ממחלת הסרטן. שמו של ג'יימס הוסף להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי ב-2005 כהכרה בתרומתו הרבה למשחק הכדורגל באנגליה.
הסוכנות הפדרלית להסדרה טכנית ומדידה
היסטוריה
ב-15 בספטמבר 1925, על פי החלטת מועצת הקומיסרים העממיים של ברית המועצות, הוקם גוף לאומי בתחום התקינה, הוועדה לתקינה שתחת מועצת העבודה וההגנה (גוססטנדארט). הנהגת הוועדה שימשה תחילה ככלי להסדרת עבודה שיטתית בכל מגזרי המשק הסובייטי. בשנת 1946 הוקם הארגון הבינלאומי לתקינה (ISO). ברית המועצות לקחה על עצמה את עבודת מזכירות הוועדות הטכניות.
עמק הסיליקון
כביטוי
הכינוי, שנטבע בשנת 1971 על ידי העיתונאי דון סי. הופלר, התייחס במקורו לריכוז של יצרניות שבבי סיליקון באזור, אך הפך בהמשך ממטפורה מקומית לביטוי לתיאור של כל אזור שבו ריכוז עסקי טכנולוגיה עילית ובכל מדינה כמעט יש אזור המכונה עמק הסיליקון.
אמנדה גורמן
ביוגרפיה
גורמן היא ילידת לוס אנג'לס שגודלה על ידי אמה, מורה בשם ג'ואן וויקס, עם שני אחיה. יש לה אחות תאומה, גבריאל, שהיא פעילה חברתית. גורמן אמרה שהיא גדלה בסביבה עם גישה מוגבלת לטלוויזיה. היה לה ליקוי בדיבור בילדותה. היא תיארה את עצמה בילדותה כ"ילדה מוזרה "שנהנתה לקרוא ולכתוב ועודדה על ידי אמה". גורמן אמרה שיש לה הפרעת עיבוד שמיעה ויש לה רגישות לקולות רמים.
שירה ואקטיביזם
גורמן קראה את שירה "The Hill We Climb" בטקס ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית ב-20 בינואר 2021, והיא המשוררת הצעירה ביותר שקראה בהשבעה נשיאותית בתולדות ארצות הברית. אשת נשיא ארצות הברית הנכנס, ג'יל ביידן המליצה על גורמן. לאחר 6 בינואר 2021, תיקנה גורמן את נוסח כמה משיריה כדי להתייחס לסערת קפיטול ארצות הברית. במהלך השבוע שלפני ההשבעה אמרה גורמן למבקר הספרים בוושינגטון פוסט, רון צ'ארלס, "תקוותי היא שהשיר שלי ייצג רגע של אחדות במדינתנו", וכי "במילים שלי אוכל לדבר על פרק ועידן חדשים לאומה שלנו."
ביגין היל (בסיס חיל האוויר המלכותי)
לאחר המלחמה
ב-18 ביוני 1951 אירעו בבסיס שתי תאונות חמורות, שבהן התרסקו שלושה מטוסי מטאור ונספו שלושת טייסיהם. המטוס הראשון התרסק לתוך מבנה על הקרקע זמן קצר לאחר שהמריא, ומיד לאחר מכן התנגשו שני המטוסים האחרים, שעמדו לנחות, בגובה של כ-600 מטר.
מינוטאור (ספר)
מינוטאור הוא רומן שכתב בנימין תמוז. הספר יצא לאור בישראל בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשנת 1980.
דויד פשפיורקה
אטיוד
פורסם בעיתון Magyar Sakkvilág, בשנת 1926 לבן מתחיל ומשיג תיקו.
המועצה הלאומית הפלסטינית
לאחר 1967
ב-20–26 באפריל 1987 נערך באלג'יר הכינוס ה-18 של המועצה, בהשתתפות כל הארגונים, פרט לארגוני "הברית הלאומית".
לאחר הסכמי אוסלו
כחלק מהסכמי אוסלו תבעה ישראל כי המועצה הלאומית תצביע על ביטול הסעיפים הקוראים להשמדתה. ב-15 בנובמבר 1998 התקיימה הצבעה כזו בכינוס מיוחד שהתקיים בעזה ושבו השתתף גם ביל קלינטון (אם כי מידת תקפותה נתונה לביקורת). המועצה קיבלה בכינוס זה את החלטה 181 של מועצת הביטחון.
טום ואדל
ביוגרפיה
לאחר שירותו הצבאי, למד תחת מלגה באוניברסיטת סטנפורד, כרופא עבד בשנים 1974 עד 1981 במזרח התיכון, טיפל בבני משפחת המלוכה הסעודית ואף היה רופא המשלחת הסעודית לאולימפיאדת מונטריאול.
ואדל נפטר ממחלת האיידס ב-1 ביולי 1987.
מנטיס (היקום הקולנועי של מארוול)
נכון לשנת 2023, הדמות הופיעה בחמישה סרטים: "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק", "תור: אהבה ורעם" ו"שומרי הגלקסיה: חלק 3". כמו כן, הדמות הופיעה ב"שומרי הגלקסיה בספיישל חג המולד" ובסדרה "מה אם...?".
המשימה הסופית
לאחר שהשומרים בנו מחדש את ראשומקום, הם מותקפים על ידי אדם וורלוק. רוקט נפצע אנושות והשומרים לא מסוגלים לטפל בפצעיו בגלל מתג הרג המותקן בו. הצוות, כולל מנטיס, מחליט לנסוע למטה של חברת אורגוסקופ, המונהגת על ידי הוד התפתחותו, בתקווה למצוא קוד ביטול למתג. מנטיס, דראקס ונביולה מגיעים לספינה של הוד התפתחותו, שם הם מגלים המוני ילדים כלואים. הם נלכדים בעצמם ונכלאים בתא עם אביליסקים. מנטיס משכנעת את האביליסקים שהם באותו צד, והשלישייה נמלטת מהתא. הם מתאחדים עם שאר השומרים, וביחד הם מכריעים את צבא הוד התפתחותו. לאחר שהביסו את הוד התפתחותו, השומרים בצורתם הנוכחית, מחליטים להתפרק עם החזרה לראשומקום, ומנטיס יוצאת למסע גילוי עצמי ביחד עם האביליסקים.
יצירה ואפיון הדמות
בספטמבר 2021, גאן ציין שהתפקידים של מנטיס ונביולה "די עצומים" בתסריט של שומרי הגלקסיה: חלק 3. מנטיס ודראקס משחקים תפקיד מרכזי בספיישל החגים של שומרי הגלקסיה, שעליו אמרה קלמנטיף, "יכולתי להיות הכי מוזרה שהייתי אי פעם בתור מנטיס".
רולנד סמית
רוברט רולנד סמית (באנגלית: Roland Smith נולד ב-30 בנובמבר 1951) הוא סופר אמריקאי, שכותב בעיקר לנוער.
נחום חופרי
כראש עיריית רעננה ואחר-כך
בספטמבר 2014 החל לנהל את בית הספר השש-שנתי לחינוך סביבתי בעין גדי.
בינואר 2019 הודיע על הצטרפותו למפלגת אחי ישראלי.
בולגריה במלחמת העולם השנייה
רקע כללי
ההפסד הצורב במלחמת העולם הראשונה ואובדן "שטחי מולדת" כהגדרתם של הבולגרים, כגון במקדוניה, נתפש כבלתי נסבל בנרטיב הבולגרי ומחייב תיקון. לא זו, אף זו, הקמתה של ממלכת יוגוסלביה שכללה את סרביה הנמסיס ההיסטורית של הבולגרים, אשר זכתה לחלק מאותם "שטחי מולדת" ונטייתה הפרו צרפתית המובהקת, גרמה בין השאר לבולגרים לאמץ לחיקם את הצד השני, קרי הגרמנים. המלך בוריס טרוד היה כל העת בהישרדותו האישית ולכן הפגין "לוליינות פוליטית", תוך ניסיון למקסם רווחים פוליטיים וטריטוריאליים במינימום הקרבה מצידו ומצד ממלכתו. לאחר שב-19 במאי 1934 תפסה הליגה הצבאית את השלטון לתקופה קצרה, ניצל המלך בוריס שעת כושר ובינואר 1935 הדיח את הממשלה, פרק את הליגה הצבאית בתמיכת גרמניה הנאצית והנהיג בפועל משטר אוטוקרטי.
פתיחת מלחמת העולם השנייה
ב-1 בספטמבר 1939 פלשה גרמניה הנאצית לפולין ונפתחה מלחמת העולם השנייה, כאשר בהתאם לקווי המדיניות של המלך הכריז ראש ממשלת בולגריה גאורגי קיוסאיבנוב על נייטרליות. בפברואר 1940 מינה המלך בוריס את פרופסור בוגדאן פילוב לראשות הממשלה ואת פטר גברובסקי לשר הפנים. ב-7 בספטמבר 1940 חתמה בולגריה הסכם אי לוחמה עם טורקיה. באותו היום נחתם הסכם קראיובה, במסגרתו הוחזר אזור דרום דוברוג'ה לחזקת ממלכת בולגריה, צעד שחיזק את האוריינטציה הפוליטית וזיקת ההמונים למדינות הציר. ב-23 בינואר 1941 פורסם החוק להגנת האומה, שדמה במתכונתו לחוקי נירנברג.
חזרה לנייטרליות
ב-20 באוגוסט 1944 פתחו הרוסים במבצע יאשי-קישינב השני ונכנסו לשטחי רומניה. ב-23 באוגוסט, רומניה הכריזה מלחמה על גרמניה הנאצית והצטרפה לבעלות הברית. המבצע שארך 9 ימים הוביל לקריסת המערך הרומני-גרמני, חלקים נרחבים מרומניה, מולדובה ובוקובינה נכבשו, ונפל המשטר הפרו-נאצי של הגנרל יון אנטונסקו. ב-31 באוגוסט נכנס הצבא האדום לבוקרשט.
ב-27 באוגוסט הודיע ממשלו של איוואן בגריאנוב על חזרה לנייטרליות ונסיגה מההסכם התלת-צדדי. בשלב הזה רומניה כבר הייתה חלק מבעלות הברית, והרוסים שינעו כוחות כבדים לכוון הדנובה במהירות וללא מאבק. בגריאנוב מסר לגרמנים 8,000 קרונות ועגלות רכבת בולגריים, כדי להאיץ את נסיגתם מבולגריה. פעולה זו של בגריאנוב מיצבה אותו בעיני חזית המולדת כמשתף פעולה עם הנאצים. באותו היום הודיעו הגרמנים על רה אורגניזציה בכוחותיהם בבולגריה, ועל הקמת 6 קבוצות קרב בסמוך לערים: וארנה, רוסה, פלובדיב, סופיה, וידין ודופניצה. הפיקוד העליון הורה להם לעבור לכוננות עליונה, לקראת פעילות אנטי-גרמנית בבולגריה. במקביל, כוחות גרמניים שנסוגו מרומניה בהמוניהם, עברו חמושים ועם ציוד מלא, דרך בולגריה לכיוון יוגוסלביה. עד 30 באוגוסט, הטביעו הגרמנים 74 ספינות מלחמה ושיטור בולגריות בנמלים השונים.
ההצטרפות לבעלות הברית
הצבא הבולגרי שבעת ההיא מנה כ-450,000 לוחמים אשר צוידו בציוד שלל גרמני וציוד שסופק על ידי הרוסים הצטרף לצבא האדום והבולגרים נעו לכיוון סקופיה וניש במטרה לחסום את צירי נסיגת הוורמאכט מיוון. בהמשך, הצטרפו כוחות מהארמייה הבולגרית הראשונה שמנתה 130,000 חיילים תחת פיקודו של הגנרל ולדימיר סטויצ'ב לכוחות הצבא האדום בחזית האוקראינית ה-3 תחת פיקודו של פיודור טולבוחין. מעריכים שכ-60,000 מחיילי הארמייה נטלו חלק פעיל בקרבות. חזית זו הייתה חלק מהחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. במרץ 1945 נטלו הכוחות הבולגרים חלק במתקפת אגם בלטון בהונגריה, במספר קרבות סמוך לנהרות דראווה ומורה ובהמשך במבצע וינה במסגרתם לחמו נגד הארמייה השישית של הוורמאכט. ב-8 במאי 1945 לחמו הבולגרים בקרב האחרון בו השתתפו עת כבשו את העיר קלגנפורט שבאוסטריה. 57 מבני הקהילה היהודית נפלו בקרבות החזית האוקראינית ה-3.
תחנת פארק קולטורי (קו קולצביה)
בשנים הראשונות לקיומה של התחנה, היא הוצגה לעיתים קרובות בתרשימים בשם "פארק קולטורי אימני גורקי".
האל הינסון
האל הינסון (באנגלית: Hal Hinson) הוא מבקר קולנוע וספרות אמריקאי שכתב במדור "Style" של "וושינגטון פוסט" בין השנים 1987–1997.
דגנית ברסט
בין ציור לצילום, 1994-1990
בסדרת הציורים "מתרחצים" (1990), לדוגמה, הציגה ברסט מגוון של 24 דימויים שנלקחו מתצלומים או מן המדיה (רדי מייד), אותם הגדילה ועיבדה לציורים המצוירים בצבע-מים שחור. לצד דמויות על החוף הופיעו תיאורים של דמויות רעולי פנים או לוגו חברת המכוניות סובארו. הסדרה הוצגה בתערוכה "הנוכחות הנשית" (1990) במוזיאון תל אביב לאמנות. קטלוג התערוכה הכיל מאמר שכתבה ברסט והתייחסה להיבטים מגדריים בפעולתה כאמנית. במאמר כתבה ברסט בהערכה על הפמיניזם, אולם העירה כי "בתוך תוכי לא מצאתי את הנפש האנדוגינית. לא מצאתי את הצג הגברי שלה וגם לא את הצד הנשי. כשאני עם עצמי ומול עבודתי, כל חשתי, לנפש שלי אין מין".
דמות ה-"מתרחץ" המונומנטלית, שנלקחה מתוך תצלום מן הסדרה, היותה את הדימוי העיקרי בו עסקה האמנית בשנים אלו בציור. ה"מתרחץ" מתואר כדמות חסרת סימני זיהוי, עומדת כשרגליה בתוך מי הים וידיה פרושות לצידי הגוף באופן המעלה על הדעת איקונוגרפיה דתית. בין השנים 1994-1992 יצרה ברסט סדרה גדולה של ציורים בגובה של 50 ס"מ וברוחב של 40 ס"מ, בהם מופיעה הטורסו של הדמות במרכזו של בד הציור, וראשה חתוך אל מחוץ לפורמט. גוף הדמות הוטמעה בשורה של דגמים גאומטריים שונים כגון דגמי משבצות, פסים או נקודות, שיצרו גשטלט. עבודות אלו הוצגו בתערוכת היחיד "מתרחץ קטן" (1993) ובתערוכה הקבוצתית "Blow-Up – בין ציור לצילום" (1993) במשכן לאמנות על שם חיים אתר.
אליעזר כרמי
ביוגרפיה
תרגומיו לדיימון ראניון היו אהובים עליו במיוחד והתייחדו באופן שבו הצליח להעביר לעברית את עגת הרחוב המיוחדת ששימשה את גיבוריו של ראניון. כרמי חיבר את "עיר הגברים", מחזמר מקורי על פי סיפורי ראניון. רוב תרגומיו היו מהשפה האנגלית, אבל הוא תרגם גם מאיטלקית ומספרדית.
אמלי נותומב
ביוגרפיה
הספר "כבוד ורעדה" הוסרט בבימויו של אלן קורנו (Alain Corneau) ובהשתתפות סילבי טסטו (Sylvie Testud) כאמלי.
ארנסט הקל
מחקריו
הקל היה זואולוג, אמן ומאייר, ומאוחר יותר פרופסור לאנטומיה השוואתית. אף על פי שרעיונותיו של הקל חשובים להיסטוריה של התיאוריה האבולוציונית, ולמרות שהיה חוקר מוכשר של האנטומיה של חסרי החוליות, ותפרסם בזכות עבודתו על רדיולריה, מושגים ספקולטיביים רבים שהוא דגל בהם נחשבים כיום כלא נכונים. לדוגמה, הקל תיאר והגדיר מיקרואורגניזמים קדומים היפותטיים שמעולם לא נמצאו.
היינריך השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
מלך סיציליה
בעוד העסקה קורמת עור וגידים קיבל היינריך לידיו את ריצ'רד הראשון מלך אנגליה (ריצ'רד לב הארי) שנפל לידיו של ליאופולד דוכס אוסטריה בעת שחזר מארץ הקודש בתום מסע הצלב השלישי. במשא ומתן נוקשה, ותחת נידוי שהוטל עליו על ידי האפיפיור, הצליח היינריך לסחוט מהאוצר האנגלי סכום עתק של 150,000 דינרים של כסף. סכום זה שרושש את אנגליה העשיר את קופת האימפריה ואיפשר להיינריך לגייס צבא גרמני חדש איתו יצא למסע כיבושים באיטליה.
מהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14
המהדורה נפתחת בכותרות, שכוללות את הסיפורים המרכזיים של התוכנית. בראשית השידור מובאות החדשות העיקריות של היום, ובהמשך עוברים לחדשות מתחומים נוספים ובהם ענייני תרבות ופנאי. את הכתבות מקדימים המגישים בדברי קריינות. לעיתים, קודם לשידורה של כתבה או לאחריה, ניתן דיווח מפיו של פרשן או כתב. במהדורה משולבות כתבות תחקיר, חשיפות עיתונאיות, וכן פרק מגזין שעוסק בענייני חברה, כלכלה, תרבות ומורשת.
היסטוריה
ביולי 2017 פתחה מועצת הכבלים והלוויין בהליך הפרה נגד הערוץ, בעקבות שידור ריאיון עם ראש הממשלה בנימין נתניהו, כאשר עובדי הערוץ החלו להפגין בקריאה להצילם. בעקבות כך איימו בעלי הערוץ להחזיר את הרישיון לשידורי הערוץ ולסגור אותו.
שונג'ה, קיסר סין
רקע וצעירותו
הואנג טאיג'י לא היה בכור בניו של נורהאצ'י, דבר אשר מאוחר יותר גרר משברי ירושה. הואנג טאיג'י, במהלך מסעות המלחמה שלו במלחמה נגד שושלת מינג, הצליח להכניע את שושלת ג'וסון ששלטה בחצי האי הקוריאני והפך אותה למדינת חסות ומאוחר יותר צלח בכיבוש מונגוליה הפנימית, שהייתה מפולגת בין מדינות חסות הנאמנות לשלטון מינג. הואנג טאיג'י ידע כי כדי להשיג שליטה על כל סין יהיה עליו לוותר על ההפרדה האתנית בין המנצ'ורים לבני ההאן, שהיו רוב תושבי סין. בכל הוא קרא לבני האן לשרת בחצר המלוכה שלו והכריז על הקמתה של שושלת צ'ינג, שאמנם הייתה בהנהגתם של מנצ'ורים אך הייתה בעלת רוב תושבים שהיו בני האן.