cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קידוד תווים
רקע
דוגמה לקידוד תווים לא-מודרני, שהומצא בשנת 1821, היא כתב ברייל. למרות שברשותנו אותיות, סימן גרפי מוכר ונח המשמש אותנו להעברת מסרים, נבצר מאנשים עיוורים להשתמש בו משום שהם אינם יכולים לראות את הסימן. כתב ברייל יוצר התאמה בין האותיות לקבוצות של שש נקודות שחלקן בולטות וחלקן לא. אדם עיוור מסוגל להשתמש בצורה המקודדת על ידי מישוש ואבחנה בין נקודה בולטת לנקודה לא בולטת וכך הוא מסוגל להבין את המסר שברצוננו להעביר.
רפרטואר תווים
כפי שצוין קודם לכן, קידוד תווים הוא התאמה בין תו למשהו אחר. בניית רפרטואר התווים מהווה את השלב הראשוני ביצירת אותה התאמה, זהו השלב בו אנו עונים על השאלה המהותית "מהו תו?". נניח ונרצה לקודד את המילה "שָׁם" המתחילה באות שי"ן ימין עם קמץ מתחתיה, האם האות שי"ן היא תו נפרד או שמא הנקודה בצדה הימני היא חלק מאותו תו? האם הקמץ מהווה חלק מהתו או שאולי הוא תו נפרד? קידוד מילה נעשה על ידי קידוד של כל תו במילה, כדי לעשות זאת עלינו לפרק את המילה לאוסף של תווים הכתובים בזה אחר זה, בצורה ליניארית, אז נוכל לקודדם האחד אחרי השני. דרושה החלטה בנוגע לדרך לפרק את השפה לתווים, יחידות קטנות שנוכל לרשום ברצף והן ייצגו כל טקסט אפשרי בשפה, החלטה זו מתבטאת בבניית רפרטואר התווים בו אנו רושמים את כל אותן יחידות קטנות.
ז'אן סילבן באבין
קריירת מועדונים
ב-14 ביולי 2008 חתם בלוסנה מהליגה השלישית בספרד.
גרין לנטרן
גרין לנטרן (מאנגלית: Green Lantern, גם "הפקח הירוק") הוא שמן של מספר דמויות בדיוניות, גיבורי-על שמופיעים בחוברות קומיקס של חברת DC קומיקס. אלן סקוט, הפקח הירוק הראשון מתור הזהב של הקומיקס הופיע לראשונה בחוברת All American Comics #16 מיולי 1940 ונוצר על ידי הכותב ביל פינגר והמאייר מרטין נודל.
חיל הפקחים הירוקים ושומרי היקום נושאים דמיון רב לעדשאים ולבני אריסיה מסדרת ספרי "העדשאי", שנכתבו על ידי אדוארד אלמר סמית'. "בני אריסיה" העניקו את כוח העדשה רק לאלה הראויים ביותר לענוד אותה, העדשאים, כדי להילחם נגד כוחות הרוע של האֱדוריאנים. במיני סדרה Green Lantern Corps מתחילת שנות ה-80 חלקו כבוד לסדרת "העדשאי" בכך שהציגו שני חברים בחיל הפקחים הירוקים בשם אֱדור ואריסיה.
תור הכסף
האל ג'ורדן היה החבר המייסד של ליגת הצדק וגם הוא כיכב בסדרה משלו, החל מאוקטובר 1965. הוא פגש את קודמו מתור הזהב, שנקבע כי חי ביקום מקביל בארץ-2, הנפרד מעולמו של ג'ורדן. שני הפקחים הירוקים הפכו לחברים טובים ולעיתים קרובות עזרו אחד לשני. ג'ורדן גם חבר לבארי אלן, ושניהם הופיעו לסירוגין בחוברות הקומיקס. ברום וקיין הוסיפו במרץ 1968 את דמותו של הפקח הירוק השלישי, גאי גרדנר.
תור הארד והעידן המודרני
עם חוברת מס. 76 (אפריל 1970), הסדרה שינתה כיוון עלילתי קיצוני. העורך הראשי שוורץ עבד יחד עם הכותב דניס אוניל והמאייר ניל אדמס מתוך מטרה להוסיף רובד מציאותי יותר מאשר פנטזיה גרידא. הם ציוותו את דמותו של החץ הירוק לפקח הירוק ושם הכותר שונה מ-Green Lantern ל-Green Lantern co-starring Green Arrow. שניהם ערכו מסעות ברחבי אמריקה ונתקלו בבעיות אמיתיות, שלעיתים עמדו בניגודיות לאופיין של שתי הדמויות – הפקח הירוק היה איש החוק הנוקשה, בעוד החץ הירוק הוא איקונואיסט ליברלי. במהלך הרצה זו פורסם הסיפור Snowbirds Don't Fly בחוברות מס. 85 ו-86, שבו דמותו של ספידי, שותפו של החץ הירוק, פיתחה התמכרות להרואין ונאלצה לפרוש. לבסוף, הסדרה בוטלה לאחר 14 חוברות בלבד משום שלא זכתה להצלחה מסחרית.
קייל ריינר
בעקבות השמדת חיל הפקחים הירוקים ושומרי היקום פרט לאחד, גאנטת – אחרון שומרי היקום שנשאר – גאנטת בוחר בקייל ריינר, מעצב גרפי צעיר, להיות הפקח הירוק האחרון וברשותו טבעת הכוח האחרונה. קייל לא נבחר על ידי מועצת שומרי היקום בכוכב הלכת "אואה" כמו קודמיו ואינו נחשב לאמיץ כהאל ג'ורדן, אך זה לא הפך אותו לפחות טוב והוא לא נפל במאומה מקודמיו. הוא נודע בקרב תושבי אואה כ"נושא הלפיד", והוכיח עצמו פעמים רבות בזכות עצמו וכחלק בליגת הצדק. במהלך המיני סדרה דמדומי הברקת, ריינר ספג לתוכו את כל כוחות חיל הפקחים הירוקים והפך לישות הכמעט-אלוהית איון, מה שאיפשר לו להשיב על כנו את כל מה שהאל ג'ורדן כפאראלקס החריב – להדליק מחדש את הלהבה הירוקה באואה, ובזאת בעצם להציל את חיל הפקחים הירוקים ולהחיות את שומרי היקום. בדיעבד נודע, כי ריינר נבחר על ידי גאנטת משום שידע מהו פחד והוא קיבל טבעת כוח הנטולה מהשפעתו של הצבע הצהוב כדי להשתלט על פאראלקס. או אז, ריינר לימד את חברי החיל להתגבר על הפחד ולכלוא את פאראלקס.
כוחות ויכולות
כל פקח ירוק עונד טבעת כוח שמסוגלת לייצר מגוון רחב של אפקטים, המוגבלים רק על ידי דמיונו של העונד אותה וכח רצונו. רף יכולותיה של טבעת הכוח נותר בלתי ידוע, והיא מתוארת כ"נשק העוצמתי ביותר בכל היקום", כאשר חולשתה היחידה היא בעונד אותה. סיפורים משנת 2006 שיכתבו את עניין חולשתה של הטבעת לצבע הצהוב, בציינם כי העונד את הטבעת זקוק רק להתגבר על הפחד ולהבינו כדי להתעלות מעל לחולשה זו.
תעמולת הבחירות לכנסת השבע עשרה
מרצ
אף על פי שתעמולה זו משכה תשומת לב רבה, חלק ניכר מתומכי המפלגה ומהנוטים לתמוך בה חשו שלא בנוח נוכח פרסומים אלה.
תשדירי התעמולה בטלוויזיה
הליכוד הציג מספר רב של תשדירים שתקפו את אולמרט בנושא כניעתו לחמאס בססמה "אולמרט עיוור לסכנה - אסור לתת לו מדינה" לעומת הצגתו של נתניהו כמנהיג אחראי עם ניסיון וכאחד שהוריד את רמת הטרור ביותר משבעים אחוז בשעתו. תשדירים אחרים הציגו את נתניהו כמנהיג אסטרטגי ושקול, בעיקר בתחום הכלכלי, והציגו אותו כמי שהציל את כלכלת ישראל לעומת אולמרט שרושש את עיריית ירושלים. באחד התשדירים הוצג נתניהו משחק שחמט עם אביו. בתשדירים אחרים הופיעו שאר חברי הליכוד והסבירו מדוע יש לחזק את הליכוד. לקראת סוף קמפיין הבחירות הוצגו תשדירים ובהם "מחל" הוצגה כאלטרנטיבה ל"כן לנסיגה" של קדימה.
מרצ-יחד שידרה תשדיר בו אנשים שונים מגישים בקשות לכותל המערבי שמייצגות את מטרות המפלגה המתייחסות לשוויון, נישואין אזרחיים ושוויון לאוכלוסייה הגאה. בנוסף שידרה תשדירים ברוח הומוריסטית בכיכוב זרעונים שמדגישים את המצב הירוד בחברה של הנשים, הערבים וההומוסקסואלים. לקראת הסוף עברה מרץ לתשדיר בו היא מבטיחה ש"רק מרץ גדולה תוציא את הימין מהממשלה" ומומחשות הקואליציות שיוכל להרכיב אהוד אולמרט.
יהדות התורה שידרה סדרת תשדירים בדבר ערכי המפלגה. אחד התשדירים הזכורים שלה היה על האופנוען החרדי שבעצם מתנדב בארגוני הצלה.
חד"ש הראתה את חבר הכנסת עיסאם מח'ול ואת הסרבן יוני בן ארצי על רקע גדר ההפרדה בלוד המפרידה בין שכונותיה היהודיות של לוד לשכונותיה הערביות של לוד. כמו כן, נראה המועמד הרביעי של הרשימה דוקטור עפו אגבריה על רקע עירו אום אל-פחם כשהוא משיב לקמפיין של ליברמן "להתנתק מאום אל-פחם".
בסופו של דבר, תשדירי הבחירות זכו לאחוזי צפייה נמוכים. בתקשורת ביקרו אותם כמשעממים ולא לעניין.
קובי מחט
יעקב (קובי) מחט (נולד ב-19 במרץ 1973) הוא במאי, מפיק, תסריטאי, שחקן ומנחה טלוויזיה ישראלי.
קריירה
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 מחט הנחה את שידורי הכדורגל בימי שבת, פינת ספרים בתוכנית האירוח של אודטה שוורץ ושעשועון בערוץ 2.
ב-2016 ביים את סרט הקולנוע לילדים "האוצר מעבר לנהר".
ב-2021 ביים את הסרט "פול ספיד" בכיכובם של אקי אבני וחן אמסלם.
אקספרסיוניזם מופשט
בין האמנים השייכים לקבוצה זו נמנים: ג'קסון פולוק, מארק רותקו, וילם דה קונינג, הנס הופמן, אדולף גוטליב, רוברט מאת'רוול, פרנץ קליין, הלן פרנקנטלר, ארשיל גורקי, פיליפ גסטון, לי קרסנר, בארנט ניומן, קליפורד סטיל, ג'ו בייר ואחרים. בישראל השפיע האקספרסיוניזם המופשט על אמנים רבים בעיקר במסגרת קבוצת "אופקים חדשים", וקיבל אופי הדומה יותר למופשט לירי, תוך התייחסות אל טבע ונוף קונקרטיים.
סגנון
שם התנועה נובע מהשילוב שבין ביטוי רגשי אינטנסיבי וביטול עצמי בציור באקספרסיוניזם הגרמני עם הגישה האנטי-פיגורטיבית של האסכולות המופשטות באירופה, כמו הפוטוריזם, הבאוהאוס והקוביזם הסינתטי. בפועל, המונח מיוחס לאמנים שעבדו בעיקר בניו-יורק והיו בעלי סגנונות שונים, ולעיתים גם ליצירות שאינן מופשטות או אקספרסיוניזטיות באופן מיוחד. ציור הפעולה של פולוק, עם האנרגיה העמוסה שלו, שונה מבחינה טכנית וסגנונית מציורי המופשט האלימים והגרוטסקיים של וילם דה קונינג, בסדרה "נשים", או מציור שדות הצבע של רותקו. ועדיין, האמנים הללו נמצאים יחד תחת המטרייה של האקספרסיוניזם המופשט. באמנות של האקספרסיוניזם המופשט ניתן לזהות קווים מקבילים סגנוניים רבים גם ביחס לאמנים הרוסים מראשית המאה ה-20, כמו וסילי קנדינסקי.
אף על פי שהסגנון התפשט במהירות לאורכה ולרוחבה של ארצות הברית, המוקדים של הסגנון היו ניו יורק ואזור סן פרנסיסקו בקליפורניה.
גורקי, הופמן וגראהם
שנות הארבעים בניו יורק היו חגיגה של אקספרסיוניזם מופשט אמריקאי. השפעותיה האמנותיות של התנועה, שיובאו מאמנות אירופה, שולבו עם השפעות מאמנים בארצות הברית כמו האנס הופמן הגרמני וג'ון ד. גראהם האוקראיני. ההשפעות האמנותיות של גראהם על אמנות אמריקאית בלטו במיוחד בעבודותיו של ארשיל גורקי, דה קוניג, פולוק וריצ'רד פוסט-דארט. קשה להמעיט בערך תרומתו של גורקי, אמן אמריקאי ממוצא ארמני, לאמנות האמריקאית. עבודותיו במסגרת סגנון ההפשטה הלירית היו "שפה חדשה" בשדה האמנות, והוא השפיע על אמנים רבים אחריו. הספונטניות הציורית שניכרת בציוריו הבוגרים, כמו בציורים "The Liver is the Cock's Comb" משנת 1944, המצורף לערך זה, "One Year the Milkweed" ו-"The Batrothal II", מהווה מעין פרה-פיגורציה למה שייראה באקספרסיוניזם המופשט. מנהיגי אסכולת ניו יורק הכירו בהשפעה המשמעותית של גורקי על ציוריהם.
ציור פעולה
המונח "ציור פעולה" נטבע בשנת 1952 על ידי מבקר האמנות האמריקאי הארולד רוזנברג, בחיבורו "ציירי הפעולה האמריקאים". בחיבור הוא זיהה תפנית אסתטית משמעותית בקרב אמני ומבקרי האמנות של אסכולת ניו יורק. רוזנברג תפש את בד הציור כ"שטח שנועד לפעולה" ("an arena in which to act"). כך, המעשים והאמצעים שהושקעו בתהליך הציור נתפסו כחשובים יותר מהתוצר הסופי. היחס של גרינברג לציור הפעולה נע משימת דגש על האובייקט, לשימת דגש על המאבק היצירתי עצמו, כאשר הציור המוגמר נתפס כמעין תוצר לוואי של פעולת היצירה עצמה. דה קוניג אמר על תהליך זה:
קלמנט גרינברג היה מבקר אמנות משפיע נוסף בהקשר של זרם ציור הפעולה, לאור עניינו במאבק היצירתי שלדידו מתבטא בשטח הפנים של הציור. הפיזיות של משטחי הציור הקרושים והעמוסים, לדעת גרינברג, הם המפתח להבנת ציורי הפעולה. במהלך שני העשורים הבאים, ההגדרה המחודשת של רוזנברג את האמנות כמעשה אמנות יותר מאשר האובייקט האמנותי, כתהליך יותר מאשר כתוצר, זכתה לתשומת לב והייתה בעלת השפעה. היא הניחה את היסודות לכמה תנועות אמנות גדולות, מההפנינג והפלוקסוס לאמנות המושגית, אמנות המיצג, אמנות המיצב ואמנות האדמה.
מד השראה
שימוש אופייני במד השראה הוא במגלה מתכות. זה בנוי מסליל מוליך בו זורם זרם (אלקטרומגנט). כאשר מגלה המתכות מועבר מעל פיסת מוליך, נגרם שינוי בשדה המגנטי שיוצר הסליל בשל ההשראה ממנו לאותה פיסה ומשתנה צריכת הזרם של מגלה המתכות, שינוי המפעיל זמזם שמתריע על גילוי המתכת. באופן דומה מד השראה משמש למדידת צריכת חשמל ביתית, באמצעות דיסקת מתכת המסתובבת בשל השראה אלקטרומגנטית הנוצרת עליה בעת שזרם זורם ברשת החשמל הביתית.
גריניץ' וילג'
בסמוך לגריניץ' וילג' נמצאים האזורים המכונים איטליה הקטנה ("ליטל איטלי"), צ'יינה טאון, סוהו, נוליטה, נוהו והלואר איסט סייד.
מאשה קאלקו
בגרמניה
בינואר 1933 ראה אור בהוצאת "רובולט" ספר שיריה הראשון של קאלקו, Das Lyrische Stenogrammheft (מחברת הסטנוגרמות הלירית). הספר זכה להצלחה עצומה והמהדורה הראשונה אזלה במהירות. למרות שהספר הוכרז כמנוגד לאידאולוגיה הנאצית, והועלה באש במסגרת שריפת הספרים במאי 1933, פרסמה ההוצאה ב-1935 מהדורה שנייה של הספר, לצד ספר שיריה השני של קאלקו, Das kleine Lesebuch für Große (ספר הקריאה הקטן לגדולים).
עיבודים
אחדים משיריה של מאשה קאלקו הולחנו, הן בגרמנית והן בתרגום לאנגלית. כמה מהם מבוצעים בקביעות בידי זמרות קברטים כמו האנה וידר והמלחין-סקסופוניסט ריינר בילפלט.
ציון אביטל
ציון אביטל (נולד ב-21 בפברואר 1940) הוא חוקר תרבות ואמנות ישראלי.
תערוכות
Artonomy: Systemic art, Restoring Hierarchic Ordering Principles to Art - בתערוכה הוצגו רפרודוקציות ושרטוטים של העבודות המדגימות את עקרונות הארטונומיה בציור (אביטל), מוזיקה (אבל ארליך) פיסול (ישראל הדני) ותנועה (ג'ון הריז).
כתביו
ספרו הראשון של אביטל הוא "אמנות לעומת לא-אמנות: אמנות מתוך הרוח".
משה גלעד
משה גלעד (נולד ב-7 במאי 1956) הוא עיתונאי ישראלי עצמאי העוסק בכתיבה על אודות אתרי תיירות, נסיעות וטיולים ברחבי העולם.
ביוגרפיה
גלעד מתגורר בפתח תקווה.
גרזן קרח
גרזן קרח הוא כלי שימושי ביותר בטיפוס: הוא משמש כעזר בטיפוס, בקטעים תלולים, כעגינה טמונה (Deadman's anchor), כיתד לאוהל, ככלי לחציבה בקרח, כדי לחפור בשלג ועוד. מיומנות חשובה ביותר שבה נעזרים בגרזן קרח היא בלימת נפילה: מספר טכניקות בהם יכול המטפס לבלום את עצמו בעזרת גרזן קרח.
הידית
לגרזנים טכניים יש לרוב ידיות עם כיפוף קל באזור האחיזה של הידית, או קימור לאורך כל הידית.
השלמה חילית
בשלב זה עונדים הצוערים כותפות בצבע כחול ורקע כחול מאחורי סמל הכומתה.
יראון
היישוב נקרא על שם יִרְאוֹן המקראית (יהושע י"ט ל"ח) שבצפון נחלת שבט נפתלי, שיש המזהים אותה בכפר הלבנוני הסמוך ממערב, יארון.
מייקל מור
קולנוע
ב-22 ביוני 2007 יצא להקרנות מסחריות בארצות הברית הפרויקט החדש של מור, "Sicko". הסרט עוסק במערכת הבריאות בארצות הברית מנקודת הראות של אנשי מערכת הבריאות, חולים, ויצרני התרופות הגדולים. זאת תוך השוואה למערכות בריאות בבריטניה, צרפת וקובה. הסרט מדורג במקום העשירי ברשימת הסרטים הדוקומנטריים הרווחים ביותר בכל הזמנים. בשנת 2009 יצא סרטו של מור, "קפיטליזם: סיפור אהבה" המתמקד במשבר הכלכלי בארצות הברית בסוף שנות ה-2000 ובתחלואיה של השיטה הקפיטליסטית, וב-2015, יצא סרטו "לאן נפלוש עכשיו?" שעוסק במדיניות הרווחה באירופה והוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו 2015. בסוף שנת 2016, יצא הסרט "מייקל מור בטראמפלנד" בו מופיע מור בפני קהל בווילמינגטון, אוהיו ומדבר בפניהם על הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.
וידאו קליפים
מור ביים מספר וידאו קליפים ללהקות ידועות, ביניהן להקת "רייג' אגיינסט דה מאשין". הקליפ לשירה של הלהקה "Sleep Now in the Fire" צולם ברחוב וול סטריט בניו יורק, על אף איסור שהטילה עיריית ניו יורק שכלל איום במאסר. כן ביים מור קליפים ללהקת "אר. אי. אם." ולהקת "סיסטם אוף אה דאון".
כתביו ודעותיו הפוליטיות
לאחר שעזב מור את "מאד'ר ג'ונס" החל לעבוד עבור הפוליטיקאי האמריקני ראלף ניידר. על אף שנטען כי נפרד מניידר בזעם, היה מור מתומכי מסע הבחירות העצמאי של ניידר לנשיאות ארצות הברית בשנת 2000.
בבחירות לנשיאות בשנת 2004 שינה את דעתו באשר לניידר והפציר בו שלא לרוץ על מנת שלא לפצל את הקול הליברלי ולאפשר לבוש ניצחון דחוק נוסף. מור טוען כי אינו דמוקרט, על אף שהתפקד לשורות המפלגה בשנת 1992. מור ביקר את ממשל בוש לעיתים תכופות, ואף טען כי הלה נפקד מן השירות הצבאי במהלך שירותו במשמר הלאומי בטקסס. מור הופיע כאורח בוועידת המפלגה הדמוקרטית בשנת 2004 לצידו של הנשיא לשעבר ג'ימי קרטר. כן הופיע בוועידת המפלגה הרפובליקנית, אותה סיקר בטור עבור העיתון "USA Today".
מאז היבחרו של דונלד טראמפ לנשיאות מור הקדיש הרבה מהסרטים להתנגחות בו, אף שחזה שהוא יכול לעלות. כמו כן הוא תקף את התנהלות ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו וטען שטראמפ רואה בו מודל לחיקוי.
מוטאון
החברה נוסדה ב-12 בינואר 1959 על ידי ברי גורדי כ"תקליטי טמלה". במשך ההיסטוריה שלה החברה הייתה בעלים או מפיצה של למעלה מ-45 חברות בת שהתמחו בסוגי מוזיקה שונים, על אף שהתרכזה ברית'ם אנד בלוז, היפ הופ, פופ וסול. החברה העתיקה את מקום פעולתה מדטרויט ללוס אנג'לס ב-1972 ונותרה חברה עצמאית עד לשנת 1988, כאשר נמכרה לחברת MCA. משרדי החברה שוכנים כיום בניו יורק, והיא כיום חברה בת של חברת "יוניברסל מוטאון", חברה שהיא בעצמה חברה בת של קבוצת "יוניברסל מיוזיק גרופ".
בתקופת פריחתה בשנות ה-60 של המאה ה-20, היו חברת מוטאון וחברות הבת שלה שהתמחו במוזיקת סול, הנציגים החשובים ביותר של "צליל מוטאון". צליל זה היה סוג של מוזיקת סול בעל מאפיינים מובהקים, שכללו שימוש בטמבורין עם תופים, צליל בס בולט ומלודי שהופק לרוב על ידי גיטרה בס אלקטרונית, מבנה מלודי ואקורדים מובהק, וסגנון שירה של קריאה ותגובה שמקורו במוזיקת הגוספל.
פיתוח האמנים
"פיתוח האמנים" היווה חלק נכבד מפעילותה של מוטאון. האמנים שחתמו על חוזה עם הלהקה זכו לטיפול צמוד, הולבשו ואומנו בשירה ובכוריאוגרפיה להופעותיהם החיות. אמני מוטאון האמינו שפריצתם לשוק המוזיקה הכללי הופכת אותם לשגרירי הקהילה האפרו-אמריקנית, ומתווה את הדרך לאפרו אמריקנים צעירים המחפשים קבלה כללית בקהל הרחב. לפיכך הונחו אמני מוטאון להופיע, ללכת ולדבר כבני אצולה, על מנת לסתור את התדמית הזולה שהייתה שמורה עד אז לזמרים שחורים בקרב הקהל האמריקני הלבן. הרקע הסוציאלי של רבים מהזמרים היה קשה, וכאשר הגיעו לחברה, שיקפו יכולותיהם החברתיות וסגנון הדיבור והלבוש שלהם את המקובל בקרב מעמד הפועלים השחור. מוטאון יצרה לזמרים אלו תדמית אלגנטית, שהפכה להיות מזוהה עם אמני החברה. מחלקת "פיתוח האמן" של החברה עבדה בעיקר עם הזמרים הצעירים והבלתי מנוסים. זמרים מנוסים כג'וניור ווקר או מרווין גיי לא נעזרו בשירותיה.
הליך ההפקה
בדומה לתהליך "פיתוח האמן" עוצבה המוזיקה של מוטאון באותה התייחסות לטעם הציבור. ברי גורדי נהג לערוך פגישות שבועיות לבקרת איכות, מדי שישי בבוקר, והיה לו את כוח הווטו על מנת להבטיח שרק החומרים וההופעות הטובים יגיעו לקהל הרחב. המבחן היה האם השיר החדש יוכל להתאים לחמשת הסינגלים הנמכרים ביותר במצעדי הפופ באותו שבוע. כתוצאה מכך נדחו כמה וכמה שירים שלאחר מכן זכו להצלחה ביקורתית ומסחרית, כדוגמת שיריו של מרווין גיי "שמעתי שמועה" (I Heard It Through the Grapevine) ו"מה קורה" (What's Going On). במקרים מסוימים המפיקים המוזיקליים היו עובדים, ושבים ועובדים, על שיר מסוים על מנת להכינו לישיבות שישי בבוקר. כך עשה המפיק נורמן ויטפילד עם השירים "שמעתי שמועה" ו"איני גאה מכדי להתחנן" (Ain't Too Proud to Beg) של הפיתויים.
דוד שחר
ביוגרפיה
סיפוריו הראשונים מתרחשים בזירה שלימים תהפוך לזירה העיקרית של יצירתו: העיר ירושלים של ילדותו. ספריו הראשונים החלו לצאת בשנות ה-50 המוקדמות. ספר סיפוריו הראשון, "על החלומות", מעמת את גיבוריו, ילידי העיר הקסומה, עם ההווה המאכזב ועם המציאות הכעורה של חייהם. הוא כתב ופרסם קובצי סיפורים, רומנים, ביוגרפיות, וספר ילדים "הרפתקאותיו של ריקי מעוז", שיצא בכמה גרסאות וכמה מהדורות.
שחר זכה למתרגמת צרפתייה מוכשרת בשם מדלן נז' (Madeleine Neige), שתרגומיה התקבלו באהבה על ידי הקוראים הצרפתים, והוא זכה בצרפת למה שלא זכה בארץ: הכרה ספרותית נכבדה, תפוצה רחבה, התייחסות רצינית של חקר הספרות ופרס מדיסיס לסופר זר, הפרס הצרפתי הגבוה לספרות מתורגמת. ב-1985 זכה בעיטור מפקד במסדר האמנויות והספרות. הוא זכה גם לעיטור כבוד משר החוץ הצרפתי. הוא אף זכה לרחוב על שמו, בצרפת, בכפר הנופש דינאר (Dinard) בחבל ברטאן.
משה שהם (פרופסור)
ביוגרפיה
משה שהם נולד בחיפה ולמד בתיכון הדתי יבנה. לאחר שירות צבאי בחטיבת גולני החל ללמוד הנדסה אווירונאוטית בטכניון וקיבל תואר ראשון בשנת 1978. בהמשך עבד שנתיים בתעשייה האווירית כמהנדס אווירונאוטיקה. בשנת 1980 הוא שב לטכניון ללימודי תואר שני בהנדסת מכונות וסיים אותם ב-1982. שהם המשיך לדוקטורט באותה פקולטה וקיבל אותו בשנת 1986. נושא עבודת הדוקטורט: “End-Effector Guidance of Robotic Arms” בהנחיית פרופ' יורם קורן.
סיסטיק פיברוזיס
תסמינים
הנזק החמור ביותר נגרם בריאות. מושבות החיידקים מאכלות ודוחקות לאיטן את תאי הריאות; תאי הדם הלבנים, המנסים להילחם בזיהומים, מפרישים תוך כדי כך רעלים המיועדים לחיסול החיידקים; הצטברותם של אלו הורסת את תאי הריאה עצמם. תהליך זה, בשילוב הריר הסמיך, החוסם את חילוף הגזים בנאדיות הריאה, מקשה בהדרגה על הנשימה עד כדי צורך בהשתלת ריאה במקרים קיצוניים. נזקים אלו מלווים בשיעול כרוני, בצפצופים בריאות ובליחה מרובה. על אף השיעול הכרוני, המחלה אינה מידבקת.
אבחון
בדומה למחלות גנטיות אחרות, נשאי המחלה הסמויים אינם מראים כל תסמין לעובדת היותם נשאים, והדרך היחידה לאיתור נשאות היא באמצעות בדיקת סקר גנטית. בישראל, בדיקה זו מסובסדת על ידי משרד הבריאות. למרות זאת, הבדיקות הנוכחיות לא מסוגלות לזהות נשאים בוודאות. כפי שצוין לעיל, מוטציות רבות עלולות לפגוע בגן המקודד לחלבון ה-CFTR. כיום ידועות מעל ל-1,900 מוטציות שונות בגן (כ-85% מהמוטציות גורמות למחלת ה-CF, בעוד שהשאר הם שינויים גנטיים שאינם פוגעים בתפקוד החלבון ולכן לא גורמים למחלה). תשובה שלילית במבחן גנטי יכולה להתקבל עקב קיומה של מוטציה שטרם מוכרת למדע הרפואה (מספר המוטציות המוכרות ממשיך לעלות מדי כמה שבועות). כמו כן, הבדיקות הסטנדרטיות הנערכות על ידי שרותי הבריאות השונים, מקיפות חלק קטן מהמוטציות הגנטיות הידועות ל-CF ולא את כולן, בדיקה סטנדרטית ליהודי החי בארץ כוללת כ-14 מוטציות בלבד. הבדיקות הגנטיות הסטנדרטית מאפשרות זיהוי טוב של נשאות למוטציה בגן ה-CF ליהודים ממוצא אשכנזי (כ-95% מהמוטציות) אולם אחוזים נמוכים הרבה יותר ליהודים ממוצאים שונים (כ-90% ליוצאי לוב, טורקיה וגאורגיה, כ-85% ליוצאי מרוקו, 50% ליוצאי מצרים, 0% ליוצאי תימן וכיסוי לא ידוע לעדות אחרות כגון יוצאי עיראק). כיוון שבעדות אלו אחוז הנשאות אינו נמוך יש בכך סיכון משמעותי.
טיפול
בבעיות העיכול של החולים בסיסטיק פיברוזיס קל בדרך-כלל לטפל, וזאת באמצעות תרופות ותוספי מזון. כאשר ישנן בעיות בלבלב, התוסף העיקרי הוא אנזימי עיכול, אותם נדרשים חולים רבים ליטול (בצורת גלולה) עם כל ארוחה; הללו מפצים על אנזימי העיכול מהלבלב אשר אינם מסוגלים להגיע למעיים, ומסייעים בעיכול המזון.
לטיפול בבעיות הנשימה מקבלים החולים טיפול קבוע באנטיביוטיקה, אשר ניתנת בכדורים לבליעה, באינהלציה ובמקרים חמורים גם ישירות לדם. רבים מהחולים מקבלים תרופות נוספות באינהלציה אשר ממיסות את הריר בריאות. במשך השנים השתכללו התרופות וכיום הן מקלות בצורה ניכרת על הנשימה. החולים מקבלים אף טיפול באמצעות פיזיותרפיה נשימתית, העוזרת להוצאת הריר מהריאות. כיום מקובל לשלב את הטיפול עם פעילות גופנית, שמשפרת את תפקודי הריאות ועוזרת לניקוז הריר.
ישנן כיום מספר תרופות בשלב הניסוי הקליני עבור חלק מהמוטציות שנועדו להתמודד ישירות עם גורם המחלה, בשונה מהתרופות המטפלות בסימפטומים השונים.
מונדיאל 1978
מונדיאל 1978 נערך בארגנטינה בין ה-1 ביוני ל-25 ביוני. בתואר זכתה המארחת, ארגנטינה, שניצחה במשחק הגמר את הולנד 3-1 בתום הארכה. הייתה זו הזכייה הראשונה של ארגנטינה במונדיאל, ובכך הפכה לנבחרת השישית בכל הזמנים שזוכה בתואר (אחרי נבחרות אורוגוואי, איטליה, גרמניה המערבית, ברזיל ואנגליה).
נבחרת הולנד הפסידה את הגביע במשחק הגמר של הטורניר בפעם השנייה ברציפות, ושוב לנבחרת המארחת, אחרי שנוצחה במשחק הגמר של מונדיאל 1974 על ידי המארחת גרמניה המערבית. בהיעדרו של יוהאן קרויף הנהיג את הנבחרת רובי רנסנברינק, וכן התבלט בבעיטותיו מרחוק ארי האן.
מצטיינים
נבחרת הטורניר:
טלה סנטנה
קריירת אימון
ב-1994 התקרבה סאו פאולו לזכייה שלישית ברציפות בליברטדורס, אך נכנעה בסיומו של גמר כפול ודו-קרב פנדלים לוולס סארספילד. באותה השנה זכתה בפעם השנייה ברציפות בגביע רקופה סודאמריקנה, עם ניצחון על בוטפוגו, וזכתה גם בגביע קונמבול עם ניצחון בגמר כפול מול פניארול. היה זה התואר האחרון בו זכה עם סאו פאולו.
אלבום בכורה
היסטוריה
האלבום הראשון אי פעם בהיסטוריה הוקלט על גבי תקליט בשנת 1889 על ידי ממציא התקליט והמכשיר לנגינתו, הגרמופון, אמיל ברלינר. התקליט המקורי הושמד על ידי ברלינר, אך היסטוריון קול שיחזר את ההקלטה ב-2012.
מספר סודר
במסגרת תורת הקבוצות מגדירים את המספרים המונים כהכללה של המספרים הטבעיים במובן הראשון, כך שניתן יהיה לייצג גם כמויות אינסופיות. המספרים הסודרים מוגדרים במטרה להכליל את המובן השני, כך שניתן יהיה לדבר על איברים במקומות "אינסופיים" בסדרה.
עוקב
סודר \alpha ייקרא סודר עוקב, אם קיים סודר אחר \beta כך שמתקיים, וסודר גבולי אחרת (לעיתים לא מתייחסים ל-0 כאל סודר גבולי מטעמי נוחות).סודר מונה (לעיתים נקרא "סודר פותח") הוא סודר שאינו שווה-עוצמה לאף סודר קטן יותר.
הסודרים הסופיים
הסודרים הסופיים הם סודרים עוקבים וסודרים מונים.
תכונות
מהתכונה הנ"ל ניתן להסיק תכונה מעניינת נוספת: תהי קבוצה שניתנת לסידור טוב A (כלומר, שניתן להגדיר עליה סדר טוב אחד או יותר). נסתכל על קבוצת הסודרים שאיזומורפיים לה:. הקבוצה O היא קבוצה של סודרים. כפי שאמרנו, חיתוך של קבוצת סודרים הוא סודר, ולכן סודר.כעת נוכל להגדיר את העוצמה של הקבוצה A כסודר המינימלי שאיזומורפי לה, קרי: .ניתן להראות שסודר מסוג זה הוא תמיד סודר מונה.
הקשר בין סודרים לעוצמות
תחת הגדרה זו ישנה טריכוטומיה בין עוצמות של קבוצות; כלומר, עבור שתי קבוצות A,B מתקיים בדיוק אחד מהבאים: |A|=|B| או |A|<|B| או |B|<|A| (איננו יודעים עובדה זו ללא אקסיומת הבחירה).
מלחמת השפות
רקע
בשנת 1904 הייתה השפה העברית שפת הוראה בשישה מתוך 29 בתי ספר מאורגנים בארץ ישראל. בשנת 1908 הוחלט להקים מוסד על-תיכוני מקצועי ראשון בארץ, שממנו צמח מאוחר יותר הטכניון. השם שנבחר למוסד החדש היה "טכניקום", והוא נועד להכשיר עובדים מיומנים (מנהלי עבודה, טכנאים, עוזרי מהנדסים). לידו היה צריך לקום בית ספר בעל שתי מגמות, מגמה טכנית ומגמה ריאלית.
הבית הלבן
כמעונו המנהלי של נשיא ארצות הברית, המונח "הבית הלבן" משמש כמילה נרדפת לממשל הנשיא וליועציו באופן כללי. שטח הקרקע נמצא בבעלות שירות הפארקים הלאומיים ומהווה חלק מפארק הנשיא. בשנת 2007 הוא דורג במקום השני ברשימת "הארכיטקטורה האהובה על אמריקה" של מכון האדריכלים האמריקאי.
צפיפות יתר ובניית האגף המערבי
ב-1881 נכנס לתפקידו הנשיא צ'סטר ארתור, שהורה על שיפוץ ועיטור החלל הפנימי בבית הלבן; השיפוץ הושלם ב-1882. בשנת 1891, הגברת הראשונה קרוליין הריסון הציעה לבנות הרחבות לבית הלבן, שכללו אגף לאומי במזרח לגלריית אמנות היסטורית, ואגף במערב לשימושים רשמיים. הקולונל תיאודור א. בינגהם הכין תוכנית בנייה לפי הצעותיה של הריסון. בשנת 1901, הנשיא תאודור רוזוולט נכנס לתפקידו ושכר את חברת מ'קים, מיד וויט כדי להוציא לפועל את השיפוצים וההרחבות, שכללו את הוספת האגף המערבי. אחריו, הנשיא ויליאם הווארד טאפט גייס את עזרתו של האדריכל נייתן ס. וויט', כדי להוסיף שטח נוסף לאגף המערבי, שכלל את החדר הסגלגל.
פרשת ראה
הפטרה
אולם, בכל הקהילות החל בתקופת הראשונים התקבל מנהג לקרוא בשבתות לאחר תשעה באב סדרה של הפטרות העוסקות בנבואות נחמה ונקראות שבע דנחמתא. לכן, אין קוראים את הפטרת הפרשה, ובמקומה קוראים את ההפטרה השלישית משבע דנחמתא. מפטירים בספר ישעיהו, מ ("עֲנִיָּה סֹעֲרָה") עד.
פיל הודי
מאפיינים
הפיל ההודי הוא בעל החיים היבשתי השלישי בגודלו אחרי פיל הסוואנה האפריקני והפיל הסרי לנקי. הוא צורך למחייתו כמאתיים ק"ג צמחייה ליום. תוחלת החיים של הפיל ההודי עשויה להגיע לכ-80 שנים ומהירות תנועתו מגיעה עד 40 קמ"ש.
שיכרון (צמח)
כיום ידוע כי ניתן להפיק מצמח השיכרון גם אטרופין.
תחום רחב סרט
שימושים לתקשורת אלחוטית
צמיחת טכנולוגיית ה -UWB בעולם התקשורת האלחוטית הפרטית נובעת ממספר גורמים:
והיה העקוב למישור
מבנה
הסיפור מסופר מפיו של מספר יודע כול, הפותח כל פרק בכותרת שמתמצתת באופן מסוים את תוכן הפרק, ומסיים את הפרקים בהתייחסות למאורעות ובמעין מוסר השכל. כל הפרקים מסתיימים באופן טרגי, והמספר הדתי מקונן על המתרחש לא אחת בפנייה לקב"ה. אף על פי שהמספר הוא כל יודע, עגנון כדרכו מרבה להשתמש במבע משולב ובכך מציג את הדברים מנקודות מבט של דמויות שונות. בסיפור משולבים גם שירים קצרים אחדים, כחלק מדבריהם של דמויות משנה.
סיפורי הביניים
במהלך הנובלה משולבים שלושה סיפורים קצרים עצמאיים, מעין אתנחתאות קלילות יחסית בסיפור הקשה, המשמשות גם ככלי ספרותי למעבר בין קטעים שונים בעלילה. הסיפורים הם סיפורי עם בעיבודו המיוחד של עגנון, אך פרטים רבים בהם מתאימים לעלילה המרכזית של הנובלה. המבקר יוסף שה לבן טוען שהסיפורים האלה משמשים את עגנון גם להבלטת מסריו של הסיפור, ולהנגדה בין "החיים האמיתיים" המורכבים (של גיבורי הסיפור) ובין האגדות הפשוטות יחסית, שבהן השכר, העונש וההשגחה האלוהית גלויים לעין.
שם הסיפור
שם הסיפור לקוח מתוך הפסוק:. המתח בין העקום (העקוב) לישר מלווה את הסיפור. הביטוי עקוב מזכיר את יעקב המקראי ששמו נדרש בידי אחיו עשו חטאו הגדול של מנשה חיים, ממנו נובע גורלו, נובע אף הוא משכרות ורמיית הקהל במכירת כתב ההמלצה לקבצן זר.
תולדות הנובלה
עגנון עצמו סיפר שהתיקונים המאוחרים שהוא מכניס ליצירותיו המוקדמות מיועדים בעיקר לשפר את הריתמוס של הטקסט.
קספר ויינברגר
קריירה פוליטית
ב-21 בינואר 1981 מונה ויינברגר על ידי הנשיא רייגן לתפקיד מזכיר ההגנה של ארצות הברית וכיהן בתפקיד זה כמעט שבע שנים, עד 1987.
חיים אישיים
ויינברגר היה נשוי במשך 64 שנים עד למותו, לרבקה ג'יין דלטון סוֹפֵרת ומו"לית במקצועה, אשר נפטרה כשלוש שנים לאחר מותו. השניים היו הורים לארלין, ולקספר וילארד ויינברגר הבן.
יהדות השרירים
תגובת הרב קוק לרעיון
בעולם הרבני ידועה תגובתו החיובית של הרב אברהם יצחק הכהן קוק לרעיון זה: פסקה נוספת שעוררה פולמוס רב בעולם הרבני: מסופר כי בזמן ביקור הרב אברהם מרדכי אלתר בארץ ישראל, הוא שאל את הרב קוק על פסיקתו זו, ובתגובה הרב קוק הראה לו מקור לפסיקתו מכתבי הרמב"ם:
נופי עולם
הולנד
סגנון הציור הנ״ל, הוא גם דוגמה מוקדמת לאופנה האמנותית של המאה ה -16 ל"היפוך המנייריזם "(המונח שהומצא על ידי מקס דובייק) או "ההרכב ההפוך", בו אלמנטים מינוריים שהיו בעבר ברקע, הפכו לשלוט במרחב התמונה. בשנות ה -1550, פיטר ארסן החל לצייר על בדים גדולים נושאי טבע דומם ודמויות יומיומיות של טבחים או מוכרי בשוק, כאשר ברקע אפשר לראות סצנות תנ"כיות קטנות. כמה ציורים של יאן סנדרס ואן המסן מציבים דמויות ז'אנר בקדמת הציורים בנושאים דתיים או מוסריים. במאה ה -17 כל אזורי הנושא הללו התבססו כסוגות עצמאיות בציור ההולנדי והפלמי, ובהמשך לשאר אמני הציור במערב.
יצירות אחרות יצרו וריאציות של הנושא, כאשר מערכת הנופים המפורסמת שלו עם דמויות ז'אנריות המתארות את עונות השנה היו שיאו של הסגנון שלו; חמשת הציורים ששרדו משתמשים באלמנטים הבסיסיים של הנוף העולמי (רק באחד חסרים נופי הרים) אך הופכים אותם לסגנון משלו. הם גדולים מרוב העבודות הקודמות, עם סצנת ז'אנר וכמה דמויות בקדמת התמונה, והנוף הפנורמי שנראה מרחוק או דרך עלוות העצים. ברויגל היה מודע גם לסגנון הנוף של ציירי הדנובה באמצעות הדפסים.
דויטשה פלשתינה בנק
הקמת הבנק
הבנק היה חלק ממערכת הבנקאות הזרה בארץ ישראל של לפני מלחמת העולם הראשונה שכללה את בנק קרדי ליונה הצרפתי, אפ"ק האנגלי והבנק האימפריאלי העות'מאני והבנק האגרו עות'מאני הטורקים.
נורמן ויטקר
לאחר שחרורו, חזר ויטקר לפעילות כשחמטאי במשרה מלאה. במשך שנים אחדות היה מהשחקנים הפעילים ביותר באמריקה ובאירופה. הוא השתתף באליפויות הפתוחות של ארצות הברית עם תוצאות טובות, כאשר בשנים 1923 ו-1930 חלק מקום ראשון. בשנת 1948 הצליח להגיע למקום ה-16 בלבד באליפות ארצות הברית. בשנותיו האחרונות השתתף בעיקר בתחרויות חלשות בהן היה יכול לזכות והמשיך בכך עד מותו בשנת 1975.
אאוגאן מק מוירדאך
אאוגאן מק מוירדאך (בגאלית סקוטית: Eógan mac Muiredaig; נפטר ב-739) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 736 לערך ועד פטירתו.
זוהי הדרך שלי
זוהי הדרך שלי הוא אלבום הבכורה של צביקה פיק, אשר יצא בשנת 1972.
אליעזר אליהו איגל
בלמברג (לביב)
על סמך ספרו המדריך הסורי קיבל תואר דוקטור בפילוסופיה (Ph.D) באוניברסיטת למברג. איגל ניסה ללא הצלחה לרשת את משרתו של הרב ד"ר מוריץ לוונטל בלמברג, אך אף על פי כן לא הצליח להתמנות לפרופסור באוניברסיטת למברג.
אשוויל
אשוויל (באנגלית: Asheville) היא עיר במחוז באנקומב שבקרוליינה הצפונית. העיר נמצאת בלב המחוז, והיא הגדולה ביותר במערב קרוליינה הצפונית. נכון לשנת 2000 באשוויל התגוררו בה כ-68,889 תושבים, וב-2006 עלתה לכדי 72,789 תושבים. המטרופולין של אשוויל מונה כ-398,009 איש. אשוויל היא מקום הולדתם של ידוענים רבים כגון: תומאס וולף וצ'ארלס פרייזר.
המאה העשרים
גשמים כבדים והשפעות עקיפות של ההוריקנים יבן ופרנסס גרמו לשיטפונות כבדים בספטמבר 2004, במיוחד באחוזת בילטמור.
אקלים
אקלים העיר הוא כמו כל ערי דרום מזרח ארצות הברית, הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה בעיר היא כ-37 מעלות צלזיוס והייתה בשנת 1983 והטמפרטורה הנמוכה ביותר שנקבעה שם היא -27 מעלת צלזיוס שיא זה נקבע ב-1985. הטמפרטורות בעיר כמעט כל שנה יורדות מתחת לאפס והרבה פעמים יש שלג או ברד.
ענק (כוכב)
המשך התפתחות
המשך ההתפתחות של הכוכב תלוי במסה שלו. במקרה של כוכב לא מאוד מסיבי, הוא יוכל להימצא בענף האופקי בדיאגרמה, או שמיקומו בדיאגרמה ינוע בלולאות. אם מסת הכוכב בינונית אך קטנה מ-8 מסות שמש, הוא יסיים את מלאי ההליום בליבתו ויתחיל להתיך הליום במעטפת סביב הליבה. הדבר יגרום שוב לעלייה בבהירותו, עתה ככוכב בענף הענקים האסימפטוטי. לאחר שיזרוק את מרבית המסה שלו, ליבתו תיוותר כננס לבן המורכב מפחמן וחמצן.
חופשה ברומא
פרסים והוקרה
בשנת 1999 הכריזה ספריית הקונגרס כי לסרט חשיבות תרבותית בארצות הברית.
יומן חוף ברייטון
יומן חוף ברייטון (או זכרונות חוף ברייטון; באנגלית: Brighton Beach Memoirs) הוא מחזה קומי מאת המחזאי היהודי-אמריקאי ניל סיימון. זהו המחזה הראשון מטרילוגיית יוג'ין הסמי-אוטוביוגרפית (השני הוא טירונות והשלישי הוא בדרך לברודוויי). ההפקה הראשונה של המחזה בברודוויי עלתה במרץ 1983, רצה עד נובמבר 1986 וזכתה בשני פרסי טוני. המחזה עובד לקולנוע והופק גם על ידי תיאטראות בישראל.
עלילת המחזה
בשנת 1937 משפחה יהודית בברוקלין מנסה להתמודד עם קשיי הקיום על רקע השפל הכלכלי הגדול בארצות הברית. ג'ק, האב, מפרנס בדוחק את משפחתו הכוללת את אשתו קייט, שני בניו יוג'ין וסטנלי וכן את אחות אשתו האלמנה ושתי בנותיה. המחזה מסופר מנקודת מבטו ולבטי התבגרותו של בנו יוג'ין בן ה-15.
הפקת המחזה
המחזה הועלה מחדש בברודוויי באוקטובר 2009 אך לא נחל הצלחה וירד מהבמה שבוע בלבד לאחר הבכורה.
משה אדד
ביוגרפיה
בשנותיו האחרונות שימש כראש אקדמי במכללה האקדמית צפת וכן כמרצה במרכז האקדמי פרס ברחובות בתחומים: פסיכולוגיה וקרימינולוגיה למשפטנים.
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
ג'נה אלפמן
ביוגרפיה
נולדה בשם ג'ניפר מארי בוטאלה (Jennifer Mary Butala) בלוס אנג'לס שבארצות הברית, למשפחה קתולית. אימה היא סו (גרייס), עקרת בית, ואביה הוא ריצ'רד בוטאלה, מנהל בחברת יוז איירקראפט. למדה בבית ספר תיכון לאמנויות בלוס אנג'לס במגמת ריקוד וסיימה ב-1989.
All the Right Moves
הסולן ראיין טדר כתב בעמוד המייספייס שלו שהלהקה ביצעה את השיר פעמים רבות קודם לכן בהופעות חיות, והוסיף "עם זאת, הגרסה המוקלטת היא חיה אחרת לגמרי ממה שביצענו בהופעה – זה טוב יותר, אנחנו מקווים שתאהבו את זה – זה עשוי להיות השיר האנרגטי הכי כיפי שאי פעם התמודדנו איתו".
קהילת יהודי ביטום
המאה ה-13 ועד המאה ה-16
ידוע שהיהודים חיו בעיר כבר בשנת 1421. בויטן הייתה אז עיירת גבול בין גרמניה לרפובליקה הפולנית השנייה שנוצרה בקונגרס וינה. הגבול החדש בין גרמניה לפולין עבר מעט מזרחית מבויטן, כך שהעיר קטוביץ השכנה הפכה לחלק מפולין, ואילו בויטן נשארה בגרמניה. האזור, לעומת זאת, נשמר כיחידה כלכלית עם ערבויות לתנועת סחורות, חומרים ועבודה.
יהודים שהתיישבו בשלזיה במאה ה-14 היו מוגנים בזכויות שהעניקו הדוכסים השלזים. על פי כתב הזכויות של קאליש, שנקבע על ידי בולסלאוס השני, האדוק, כבר בשנת 1264. ליהודים שהיו בסמכותו של השליט הובטחו הגנתו וחופש הפעילות הכלכלית. יתר על כן, השליט העניש בחומרה את מי שהרג יהודי, הרס בתי כנסת ובתי קברות או האשים יהודים ברצח פולחני.
עקבתא דמשיחא
מקור הביטוי בעברית הוא בספר תהילים בין חכמי ישראל רבו הפירושים כיצד להבין ביטוי זה, אם בצורה של עקבות רגליים, של איחור (מלשון ויעקבני) או אחרית (עקב).
קהילת יהודי ביטום
בית הקברות החדש
המצבות מתייחסות לצורות אדריכליות שונות - חלקן נבנו בסגנון "עתיק" או בסגנון הרנסאנס, אחרות היו אר-נובו או מודרניסטיות. המצבות היו עשויות גרניט, אבן חול ואבן גיר. למצבות האבן השטוחות עיטורים וכתובות אופייניות בעברית ובגרמנית. אין מידע על קברי אחים הנמצאים בבית העלמין.
בשנת 1939 הפך בית הקברות לנחלת האגודה היהודית בגרמניה (Reichsvereinigung der Juden ב Deutschland - איחוד שנכפה בכוח על ידי השלטונות הנאציים). במהלך מלחמת העולם השנייה, הנקרופוליס לא נהרס.
דוב צעצוע
יצרנים
יצרנית הצעצועים הגרמנייה מרגרטה שטייף, שהתחילה לייצר צעצועים ממולאים כבר בשנת 1880 (הראשון מביניהם היה פיל קטן), שוכנעה על ידי אחיינה ריכרד שטייף לייצר דובי ממולא בשנת 1902. דובי שטייף לא זכו בתחילה להצלחה רבה בגרמניה, אך ביריד לייפציג במרץ 1903 הצליחה משפחת שטייף לייצא לסוחר אמריקאי משלוח של 3,000 דובי צעצוע. לדובי הצעצוע של מיצ'טום היה מראה יותר עדין וחביב שדמה לפני תינוק. לעומת זאת המראה של דוב הצעצוע של שטייף דמה יותר למראה של גור דובים אמיתי. החברה המסחרית שטייף ממשיכה לייצר בגרמניה דובי צעצוע ולייצא אותם לכל העולם. דובי שטייף מתייחדים בסימן היכר של כפתור מתכת באוזן הדוב.
סוגי דובי צעצוע
ישנם דובי צעצוע המיועדים למשחק ילדים, בעוד שאחרים מיועדים למבוגרים ונקראים גם בשם "דובי אספנות". הסוג הראשון הוא בדרך כלל דוב שכל חלקיו תפורים יחדיו למקשה אחת בעוד שהדובים המיועדים למבוגרים הם כמעט תמיד בעלי מפרקים המאפשרים תנועה חופשית של הראש והגפיים.
ז'אן לאן
חייו
לאן נחשב ביחד עם דאבו ומאסנה כאחד מבין המוכשרים שבמצביאי נפוליאון, וכאיש שהטמיע בצורה הטובה ביותר את דרכו של נפוליאון בעריכת מלחמה. הוא נשלח תמיד אל המקומות בהם היה דרוש אדם בעל תעוזה ונחישות, ובמיוחד כאשר נפוליאון נזקק למפקד בעל אומץ ויכולת להקרבה עצמית. כוחותיו של לאן בפרידלנד ובאספרן מילאו את התפקיד אותו מילאו כוחותיו של דאבו באוסטרליץ ובאאורשטדט. את הערכתו של נפוליאון למפקדיו ניתן לבחון לפי התדירות בה השתמש בהם לתפקיד זה של חוד החנית המסתער וסופג את המהלומה בטרם יגיע הכוח העיקרי וינחית את המכה המהממת על האויב. מפקדים בעלי יכולת בינונית כסולט או מקדונלד מעולם לא זכו למלא תפקיד זה, הם נותרו תחת פיקודו של נפוליאון עצמו בכוח העיקרי. את תפקיד כוח הריכוך המבלה באופן עצמאי שעות או ימים במיעוט של שניים או שלושה לאחד כנגד האויב, בטרם יגיע הכוח העיקרי, נתן נפוליאון למפקדים עליהם סמך כלאן. במילותיו של נפוליאון, הוא מצא את לן כננס, ואיבד אותו כענק.
מסעות בנימין השלישי
עלילה
היהודי הבטלוני בכלל "מצומצם בעולמו כאפרוח בתוך הביצה", וכשהגיעו בנימין וסנדריל לכפר הראשון, כבר היו משוכנעים שהם בחצי הכדור השני. כשראו את העיר צלמונה חשבו שזוהי סטמבול הידועה (איסטנבול), שמדברים בה בלשון התרגום. כשראו את נהר סרחון, חשבו שזהו הסמבטיון או האוקיינוס הידוע על כל נפלאותיו המופיע ב"אותם הספרים". הדוגית הצפה על פני המים הייתה בעיניהם למין ספינה, ובעל הדוגית הוא רב-החובל. הם היו יושבים יום יום בדוגית ונוסעים על פני הים הגדול, וזה דבר קל כ"משחל בינתא מחלבא" (הוצאת שערה מחלב). וכך נסע הצמד מסביב לכדור העולם והאמין כי כבר הגיעו ימות המשיח.
צמד הנוסעים נתנסו בדרך בכל מיני ניסיונות ועמדו בהם. בכפר שכרונה נרדם בנימין בפונדק יהודי ושכב בקרן זווית ולא הרגיש בעגלת בקר, שהייתה רבוצה שם. הוא החזיק בה מתוך שינה, וזו פשטה את רגלה ונגעה בכף ירכו, ובנימין הקיץ משנתו וברח מפניה. העגלה ברחה גם היא, נתקלה בבנימין ושניהם נפלו ב"עביט של שופכין" (זוהמה). בצלמונה נתקל בנימין באישה תגרנית (סוחרת) ושבר את סל הביצים שבידה ונתכבד במכת לחי הגונה. שם קרה לצמד "נס גדול" והם ניצלו מידי אשתו של סנדריל שרדפה אחריהם. הם ברחו משם ובאו לכסלון, ושם נתפסו על ידי חוטפים ונמסרו לעבודת הצבא. הם ניסו לברוח משם, אך חיילים תפסו אותם ושמו אותם בבית הסוהר. אחר כך הובאו השניים כפושעים לפני בית דין צבאי, שהוציאם לחופשי, משום שהרופאים מצאו, כי "חסרה חוליה אחת" בראשיהם. הם חזרו לבטלון, אבל בסוף הספר מודיע מנדלי מוכר ספרים, כי הם יצאו בפעם השנייה בראש חברת תיירים לאיים רחוקים מעבר להרי החושך.
ציונות
יש משערים, כי מנדלי נתעורר לכתוב סאטירה זו בקשר עם תנועת "חיבת ציון", שעמדה אז בראשית קיומה. הספר "קיצור מסעות בנימין השלישי" נדפס ביידיש בדפוס האלמנה והאחים ראָם (רוֹם) בשנת תרל"ט, כשהחלה ההתיישבות על הקרקע בארץ ישראל. ואולם את הספר העברי "מסעות בנימין השלישי" פרסם מנדלי בשנת תרנ"ז, שנת ייסוד הציונות של הרצל; לפיכך הוסיף ואמר בסיום הספר כי "כתבי העיתים [=העיתונים] העבירו את השמועה, שבנימין שלנו, בעל המסעות, עובר עכשיו בראש חברת תיירים לאותן מדינות הים ואיים רחוקים". לפיכך ניתן להסיק כי "מסעות בנימין השלישי" היוותה סאטירה חריפה על התנועה הציונית.
"דון קישוט"
הספר "מסעות בנימין השלישי" בנוי לפי המתכונת של "דון קישוט" למיגל דה סרוואנטס. בנימין השלישי ודון קישוט איש למנשה, שניהם, דמותם הנלעגת עוצבה ונתגבשה בכוח ההשפעה הנפסדת של ספרים אווילים ותפלים, אגדיים ומשונים. שניהם היו משוללים חוש הממשות וראו את העולם דרך מראה המסלפת את הכתוב בספריהם והשתוקקו למעשי נסים ונפלאות. לשניהם שימשו גיבורי ספרים דומים לחיקוי. דון קישוט שואב את ידיעותיו בענייני העולם והחיים מתוך הרומנים על האבירים ותעלוליהם, ובנסיעתו המהוללת היה האביר אמאדיס מגאליה נר לרגליו. בנימין שקד בהתמדה עצומה על ספרי המסעות הדמיוניים של רבה בר בר חנה, אלדד הדני ואחרים, והנוסע רבי בנימין מטודלה היה לו למופת. נושא כליו של דון קישוט הוא סנצ'ו פנסה, ושל בנימין – סנדריל האישה. גם בהשתלשלות המקרים יש דמיון: הם יוצאים לנסיעותיהם בלי הציוד הדרוש, הם עניים ועלובים, תועים בעולם וסופגים עלבונות ומכות, אבל מנעים את חייהם הדמיון המקים להם עולם של פלאות.
דון קישוט ובנימין השלישי שניהם מחומר אחד קורצו, מהחומר המתסיס והמוליד את השאיפה להפוך חלומות למציאות, וההבדל ביניהם הוא כמותי ולא איכותי. ההבדל הזה מתבלט גם מהיקפם של הספרים המתארים אותם ואת עלילותיהם: הספר "דון קישוט" הוא אפופיה גדולה המקפת את כל שטחי החיים בספרד בשלהי המאה ה-16, ואולם "מסעות בנימין השלישי" היא נובלה מורחבת, המטפלת בעניין מסוים – בבטלנות ההזייתית היהודית – ולועגת לחולמי הגטו תוך חד-צדדיות סאטירית מצומצמת מאוד. דון קישוט איש למנשה הוא טיפוס אינדיבידואלי, הוא יחיד בדורו, הוא בעל אידיאלים נשגבים ואוניברסליים, הוא אינו מובן לבני סביבתו, כי תוכן דבריו הנעלים הוא למעלה מהשגתם, הוא מגוחך אמנם במעשי תעתועיו, במראהו העלוב ובדמיונותיו המטורפים, אבל הוא נערץ כבעל נפש טהורה ואצילית, כאידיאליסט חסר אמצעי הגשמה, החי מחוץ למציאות, הוא "האביר בן דמות היגון", המעורר רגשות עצב. לא כן בנימין השלישי – זהו טיפוס קולקטיבי, המשקף את הסביבה הגטואית המגדלת "דון קישוטים" קטנים במספר רב מאוד, והם, השגותיהם פעוטות ועלובות, תוכניותיהם ועלילותיהם נעדרות מרחב ומעוף, כי גם גדלות השיגעון אין להם. בנימין הוא "התולעת שהגיחה מהחזרת", הוא איש בער בהוויית העולם ומוגבל מאוד גם בחלומותיו, ולכן מנדלי מתקלס בו בספר.
מחזות
בשנת 1976 הועלה מחזה המבוסס על היצירה בתיאטרון בימות. במחזה שיחקו ספי ריבלין, דינה גולן ואברהם מור. השירים למחזה נכתבו על ידי נעמי שמר. כמה מהשירים שנכתבו למחזה זכו לפופולריות רבה, ביניהם 'פירות חמישה עשר' ('שלג על עירי'), 'סימן שעוד לא הגענו' - (עיבוד מוזיקלי גיל אלדמע), ו'שירת העשבים', אולם המחזה עצמו לא זכה להצלחה מסחרית גדולה.
רידיק: זעם אפל
עלילה
לאחר שהם נשבים בידי שכירי החרב, השלושה מגלים כי שוביהם מתכננים להשתמש בהם עבור מטרה כלשהי. מפקדת הספינה, אנטוניה צ'ילינגסוורת' אוספת פושעים, שאותם היא מקפיאה ושומרת אותם להנאתה האישית, במקום למסרם למושבות כליאה ולקבל עבורם פרס כספי. למרות הקפאתם, השבויים נשארים חיים ובהכרה מלאה. רידיק מהווה עבורה פריט אספנים מיוחד. רידיק, ג'ק ואימאם צריכים להילחם בצבאה העצום העומד לרשותה על הספינה, אחרת יסבלו גורל שגרוע מהמוות.
אליהו דוד רבינוביץ' תאומים
ימי רבנות מיר
לאחר 18 שנות רבנות בפוניבז', נעתר האדר"ת בל"ג בעומר ה'תרנ"ג לתושבי מיר לקבל את רבנות עיירתם.
אברדין (וושינגטון)
אברדין היא עיר הולדתם של מספר ידוענים, ביניהם המתאבק דניאל בריאן, הכוריאוגרפית טרישה בראון וסולן נירוונה, קורט קוביין. בשלט הכניסה לעיר מופיעה הכתובה "ברוכים הבאים לעיר אברדין" בשנת 2005, כ-11 שנים לאחר התאבדותו של קוביין נעשתה מחווה לכבודו ועל שלט הכניסה לעיר הולדתו, אברדין, נוסף הכיתוב "Come As You Are", כשמו של אחד מהשירים המפורסמים של להקתו.
יצחק שוורצברט
קורות חייו
שוורצברט היה אחד המייסדים של התנועה העולמית של ציונים כלליים. ושימש כיושב ראש התנועה בקרקוב משנת 1931 עד לפיצול בשנת 1935, לאחר מכן הוא כיהן יושב ראש הציונים הכלליים ב'. בשנת 1933 כיהן גם כחבר בוועד הפועל הציוני ובשנת 1938 הוא הוביל את הקמת ועדה לתיאום פעילות כל הקבוצות הציוניות במערב גליציה ובשלזיה. כמו כן, שוורצברט היה חבר בסיעה היהודית מועצת העיר קראקוב וממנהיגי הקהילה היהודית בעיר.
יפעת ארליך
פעילות עיתונאית ופוליטית
פרסמה תחקיר גם על קהילת "לב טהור" בקנדה, ובו תיארה התעללות וחטיפת ילדים. תחקיר נוסף עסק בשחיתות ומינויים פוליטיים בקרן למפעלי שיקום, ובעקבותיו הודח צוות הניהול של הקרן.
בשנת 2014 עזבה את "מקור ראשון" והצטרפה כעיתונאית חוקרת לתוכנית "המערכת עם מיקי חימוביץ'" בערוץ 2. במקביל החלה לכתוב ב"ידיעות אחרונות" טורי דעה באמצע השבוע וכתבות מגזין ותחקיר במוסף השבת.
באוקטובר 2015, בגיליון מיוחד לציון 20 שנה לרצח רבין של "ידיעות אחרונות", פרסמה כתבה על מרגלית הר-שפי, שבה נחשף כי עמדתו הרשמית של השב"כ, שנוסחה בכתב ונאמרה בעל פה לפרקליטות המדינה, הייתה כי הר-שפי לא העלתה בדעתה שיגאל עמיר ירצח את רבין.
מנוע מכונית
מנוע בעירה פנימית
תנועת הבוכנה נגרמת מלחץ, שנוצר על ידי הצתת תערובת של דלק ואוויר, בחלק שבין נקודה מתה עליונה לראש הצילנדר. את התערובת מכין המאייד (קרבורטור) או המזרק. שסתום אחד או יותר (שסתומי יניקה) יונק את התערובת לראש הצילינדר, ושסתום אחד או יותר (שסתומי פליטה) פולט את הגזים לאחר שריפתם לאגזוז.
Yellow (שיר)
Yellow הוא סינגל של להקת הרוק האלטרנטיבי הבריטית, קולדפליי. "Yellow" הוא הסינגל השני של הלהקה מתוך אלבום הבכורה שלה, Parachutes. מילות השיר הן התייחסות לאהבה נכזבת של סולן הלהקה, כריס מרטין.
בת פרעה (אשת שלמה)
ביקורת בחז"ל
ביקורת נוספת מדברת על כך ששלמה נשא את בת פרעה באותן זמן שחנך את בית המקדש, והייתה שמחת נישואיו גדולה משמחת חנוכת בית המקדש, ובאותה שעה עלה בדעת הקב"ה להחריב את ירושלים.
טרנזיסטור
היסטוריה
במהלך שנות החמישים, טרנזיסטורים הפכו לנפוצים יותר, והופיעו במרכזיות טלפון (1952), מכשירי עזר לשמיעה (1953) ומקלטי רדיו ניידים (1954). ב־1953 הופיע ה־CK722, הטרנזיסטור הראשון (והיחיד כמעט במשך כעשור) לחובבי אלקטרוניקה. טרנזיסטורים מסדרת ה־CK722 היו בעצם טרנזיסטורים שיוצרו על ידי רייתאון (Raytheon) עבור מכשירי עזרי השמיעה שלהם, אולם לא עמדו בבקרת האיכות. כמחצית מכלל הטרנזיסטורים שיצרה החברה לא עמדו בבדיקה זו, הם חולקו לשתי קבוצות (לפי מדד נוסף) והקבוצה הנחותה נמכרה לחובבים.
לקראת סוף שנות החמישים מספר הטרנזיסטורים המיוצרים בשנה עמד כבר על עשרות מיליונים, ובארצות הברית פעלו בתחום קרוב ל־20 חברות. עולם האלקטרוניקה התחיל במגמת מיזעור, שהאיצה עם המצאת טרנזיסטור MOS (Metal-Oxide-Semiconductor) בשנת 1960, וטכנולוגיית CMOS (Complementary Metal-Oxide-Semiconductor) בשנת 1967. מגמת מזעור הרכיבים קיימת עד היום, ובמשך תקופה ארוכה מספר הטרנזיסטורים שניתן לכלול ברכיב בודד מוכפל כל כשנתיים, מגמה הקרויה חוק מור.
בן אייבורי
ביוגרפיה
לאחר התפרקות הלהקה הוא החל בקריירת סולו, ב-2010 יצא הסינגל הראשון שלו "Better Love", אשר דורג במקום השלישי במצעד בגרמניה.
הוא הופיע ב-Amphi Festival, פסטיבל מוזיקה הנערך מדי שנה בגרמניה.
The Fame Ball Tour
מופעי חימום
הופעותיה של גאגא ברחבי העולם כללו גם מופעי חימום של זמרים ולהקות במקומות נבחרים,
לואי סי. קיי.
לואי אלפרד סִקֵיי (באנגלית: Louis Alfred Székely; נודע בשם הבמה Louis C.K.; נולד ב-12 בספטמבר 1967) הוא סטנדאפיסט, שחקן, במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע אמריקאי. זוכה פרס אמי. יצר וכיכב בסדרת הטלוויזיה המוערכת "לואי" של רשת FX.
קריירה
בשנת 2001 ביים וכתב את הסרט "פוטי טאנג", בהשתתפותם של ג'ניפר קולידג' וכריס רוק.
כשחקן קולנוע הופיע בסרטים: "מודלים לחיקוי", "המצאת השקר", "יסמין הכחולה", "האיש הכי כועס בברוקלין", "חלום אמריקאי" ו"טרמבו". ב-2016 דיבב את הדמות הראשית בסרט ההנפשה הממוחשבת "החיים הסודיים של חיות המחמד".
באפריל 2017 יצא לצפייה בנטפליקס מופע הסטנדאפ בשם "2017". בספטמבר באותה שנה יצא סרט הקומדיה "אני אוהבת אותך אבא" שם הוא משחק בתפקיד ראשי לצד קלואי גרייס מורץ.
פרנסיסקו פיסארו
המשלחת השנייה (1526)
לאחר שנתקל בדוברה, החליט רואיס לחזור צפונה ולעדכן את מפקדו. בהגיעו לחופי קולומביה הוא מצא את פיסארו ואנשיו באפיסת כוחות כתוצאה מהתנאים הקשים ששרו באזור אותו הם תרו. זמן קצר לאחר חבירתו של רואיס לפיסארו הגיעה גם ספינתו של אלמגרו למקום. התגבורת שהביא איתו אלמגרו כללה מלבד מזון ומצרכים גם כ-80 אנשים נוספים אשר הגיעו אל העולם החדש מספרד כשבליבם מנשבת רוח ההרפתקנות לה היו זקוקים פיסארו ואנשיו הרצוצים. התגבורת, יחד עם ממצאיו המעודדים של רואיז גרמו לפיסארו להחליט כי המשלחת תמשיך דרומה לאזור אותו חקר רואיס. לאחר מסע קשה בים הגיעה המשלחת לחופי אקוודור, שם נתקלו האנשים באוכלוסייה גדולה מאוד של ילידים אשר רק לאחרונה קיבלו על עצמם את שלטון ממלכת האינקה. אופיים המרדני והלוחמני של הילידים, יחד עם עדיפותם המספרית הברורה, גרמו לבסוף לספרדים להחליט שלא לקבוע את מושבם באזור זה, אלא להמשיך ולשהות על ספינותיהם בים.
המשלחת השלישית (1529)
כאשר הייתה המשלחת מוכנה לצאת לדרכה כעבור שנה מיום הגעתו של פיסארו לספרד, היא מנתה שלוש ספינות, מאה ושמונים איש ועשרים ושבעה סוסים. מאחר שפיסארו לא עמד במכסת האנשים אותה דרש הסכמו עם המלך, הוא הפליג בינואר 1530 עם ספינתו בחשאי מספרד לעבר האיים הקנריים, שם פגש את אחיו ואת שתי הספינות הנותרות. לאחר איחוד המשלחת יצאו פיסארו ואנשיו בדרכם אל פנמה.
דוד צ'רני
אודות
הוא זכה להכרה ציבורית כאשר בשנת 1991 צבע טנק סובייטי שהוצב בלב העיר פראג, כאנדרטה לשחרור העיר במלחמת העולם השנייה על ידי הצבא האדום, בצבע ורוד. הטנק היה נחשב לאנדרטה לאומית וצ'רני נעצר לתקופה קצרה באשמת השחתה.
השד של מקסוול
השד של מקסוול או השדון של מקסוול הוא פרדוקס בדמות ניסוי מחשבתי שהציע הפיזיקאי ג'יימס מקסוול בשנת 1867 כדי לבחון את החוק השני של התרמודינמיקה.
הפסיון של ישו
הפסיון בברית החדשה ובתאולוגיה הנוצרית
הברית החדשה מתארת את הניסיון של פילטוס לשכנע את ראשי היהודים לשחרר את ישו, כיוון שהמנהג איפשר חנינה של אסיר אחד לכבוד החג (אין שום עדויות היסטוריות שאכן מנהג כזה היה קיים, וזו העמדה המקובלת במחקר בימינו), ואת סירוב היהודים לעשות כן. חלק מהבשורות מתארות את ההלקאה של ישו על ידי החיילים הרומאים, ההשפלות שעבר עת הכתירו אותו בכתר הקוצים וקראו לו בלעג "מלך היהודים", וצליבתו לצד שני גנבים. בכל הבשורות מסופר גם על תחייתו של ישו כעבור שלושה ימים, ביום ראשון.
הפסיון באמנות
היצירות המוזיקליות הקלאסיות המפורסמות העוסקות בנושא כוללות את המתאוס פסיון (הפסיון על פי מתי) והיוהנס פסיון (הפסיון על פי יוחנן) מאת יוהאן סבסטיאן באך, המתאוס פסיון של ג'ובאני בטיסטה פרגולזי ועוד.
נושא הפסיון ודרך הייסורים תופסים מקום נכבד באמנות הפיגורטיבית הנוצרית. החל מהפרסקו של ג'וטו (Giotto) בקפלת ארנה בפדובה וה-Maestà של דוצ'ו (Duccio di Buoninsegna).
להלן מספר דוגמאות מני רבות, לעיסוק בנושא ייסורי ישו באמנות הפלסטית לאורך הדורות:
מחזות פסיון
התפתחות הקולנוע והטלוויזיה במאה ה-20 הביאה את ההמחזה הדרמטית של הפסיון למדיום זה. הפסיון הוצג באינספור סרטים ותוכניות טלוויזיה אודות ישו (בעיקר ברצועות השידור סביב הפסחא), מ"מחזה הפסיון של הוריץ" שהוסרט בסינמטוגרף ב-1897 והוא הראשון המתועד, עבור בקלאסיקות הוליוודיות כמו "בן חור" וכלה בגילומו הקומי של הומר סימפסון ב-2012. אחד הנודעים והשערורייתיים ביניהם היה "הפסיון של ישו", סרטו הגרפי של הבמאי האמריקאי מל גיבסון משנת 2004.
מאנגה
אטימולוגיה
בשפה היפנית המילה "מאנגה" מציינת קומיקס לכל דבר, העולם מחוץ ליפן אימץ את המילה ככינוי לקומיקס היפני בלבד.
השפעות של הקומיקס מהעולם המערבי במחצית הראשונה של המאה ה-20
לאחר תקופת רסטורציית מייג'י החל ייבוא של קומיקס מהעולם המערבי ליפן ואמנים יפנים רבים החלו ללמוד רבות מהקומיקסאים בחו"ל. המאנגה המודרנית עוצבה, למעשה, בצלם רצועות אלה. במחצית הראשונה של המאה העשרים החלו להופיע בעיתונות היומית ביפן מגוון סדרות קומיקס המחקות את אחיותיהן מעברו השני של האוקיינוס השקט.
התקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה
טזוקה ביקש להתנסות בסוגים שונים של מאנגה. תוך כדי כך הוא גם המציא כמה סוגים חדשים. בינואר 1963 עלתה לשידור בטלוויזיה היפנית סדרת ההנפשה המקורית הראשונה. טזוקה הפיק אותה, והיא הייתה מבוססת על אחת מעבודותיו הידועה במערב כ"אסטרו, הרובוט הקטן". עד שנות ה-60 היו ילדים קהל היעד העיקרי של המאנגות. בשנות השישים היה טזוקה אחד המאנגאקים שהחלו ליצור מאנגות למבוגרים. מאנגות אלה טיפלו בנושאים "רציניים" יותר ועלילותיהן היו מורכבות יותר.
טזוקה נודע בחוש ההומור שלו, ברגישותו האנושית, בעמדותיו האנטי-צבאיות ובחשש שעלה מעבודותיו מפני השתלטות הטכנולוגיה על החברה. בשנת 1985 הוענק לטזוקה אוסאמו פרס התרבות של טוקיו. ארבע שנים לאחר מכן הלך לעולמו. שנה לאחר מותו הקדיש לו המוזיאון לאמנות מודרנית בטוקיו תערוכה. אירוע זה ציין את הצטרפותה "הרשמית" של המאנגה לקאנון התרבות היפני.
ז'אנרים פופולריים במאנגה אשר נפוצים גם בספרים ובקומיקס בעולם המערבי
בדומה לכל מדיית המונים אחרת, לסדרות האנימה יש ז'אנרים רבים ומגוונים אשר חלקם נפוצים גם בספרים ובקומיקס בעולם המערבי. הז'אנרים הללו כוללים בין היתר:
תפוצה ביפן
מאנגה הוא אחד מעמודי התווך של ענף הפרסום היפני. במשך שנים רבות מאנגה מהווה כשליש מכלל החומר המודפס ביפן. מאנגה נצרכת ביפן לא רק על ידי קהל קוראים צעיר. ביפן יש מאנגה לקוראים מכל הגילים, ומכל השכבות החברתיות, כולל עקרות בית, פקידים, בני נוער, עובדי צווארון כחול, וכו'. שלא כמו במדינות אחרות, שוק המאנגה/קומיקס ביפן, מורכב כמעט כולו מתוצרת יפנית. בנוסף לשוק המאנגה אשר מודפסת בחברות ההוצאה לאור הגדולות, ישנו גם שוק של סיפורי מאנגה שנוצרים על ידי מעריצים ומודפסים באופן פרטי. שוק אספנים של מאנגה בעל חשיבות פחותה מאשר במדינות אחרות בעולם.