cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rich Sex
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ניקי מינאז', ליל ויין, ביג ג'וסי, ג'וארה הדלי וג'רמי ריד והופק על ידי ביג ג'וסי וג'יי ריד. לפי אתר המוזיקה טיידל, שעבד בעבר עם מינאז' על להיטה "Anaconda", הוא זה שלקח חלק ביצירת שיר זה.
BPP (מחלקת סיבוכיות)
למה 1
הוכחה. נבחר באקראי. נגדיר.
גלילאו גליליי
גַּלִילֵאוֹ גַּלִילֵיי (באיטלקית: Galileo Galilei; 15 בפברואר 1564 – 8 בינואר 1642) היה פיזיקאי, אסטרונום, מתמטיקאי ופילוסוף איטלקי. פעל בתקופת המהפכה המדעית. הישגיו כוללים גילויים אסטרונומיים רבים שגילה באמצעות הטלסקופ שבנה, וחיזוק המודל ההליוצנטרי, לפיו כוכבי הלכת נעים סביב השמש. בין היתר חקר גלילאו את מופעי נוגה, גילה את ארבעת ירחיו הגדולים של צדק (שהיו היחידים שנתגלו אז) ואת הכתמים על פני השמש והירח. גילויים אלה הובילו אותו לעימות חריף עם הכנסייה הקתולית.
עיקרי עבודתו כמדען
כתב היד המוקדם ביותר של גלילאו שנמצא נכתב בערך בתקופה שבה עזב את האוניברסיטה של פיזה ב-1585. בכתב יד זה אין כמעט מקוריות, האסטרונומיה של קופרניקוס מוזכרת אך נדחית בתוקף, ובו עדיין לא חלק על העקרונות המקובלים של "הפילוסופיה הטבעית" של אריסטו. בחיבורו "דה מוטו", שכתב בפיזה, עדיין הסכים כי האדמה היא מרכז היקום, אך אחדים מפרקיו מוקדשים להתקפה על הפיזיקה של אריסטו. בחיבור זה טען גלילאו כי זמני נפילה של גופים העשויים אותו חומר ונופלים דרך אותו תווך, שווים, ללא קשר למשקלם.
בשנת 1592 החל ללמד באוניברסיטת פדובה, בה נותר 18 שנה. בפדובה לימד גאומטריה, פיזיקה ואסטרונומיה עד שנת 1610. במהלך תקופה זו גילה תגליות משמעותיות בתחומים שונים, בהם תורת התנועה ואסטרונומיה, ופיתח טלסקופ מתקדם יותר. בנוסף, התמחה באסטרולוגיה, תחום נחשב בזמנו, שנקשר ללימודי מתמטיקה ואסטרונומיה. ביוני 1610 עזב את משרתו בפדובה, לשם קבלת משרת המתמטיקאי הבכיר באוניברסיטת פיזה. שנה לאחר מכן הפך לחבר השישי באקדמיה דיי לינסאי שברומא וחזר לפיזה.
גלילאו והטלסקופ
גליליי ערך שורה של ניסויים ופיתוחים כדי להוכיח שהדמויות הנראות בטלסקופ אינן תוצאה של פגמים אופטיים או של אשליות הנוצרות על ידי העדשות. הוא שיפר את הרזולוציה של הטלסקופ והפחית את האפקטים הנגרמים עקב "קרני האור האלכסוניות" כפי שקרא להן, הידועות היום כסטיות אופטיות. בנוסף לטעויות שמקורן בטבעו של האור ובחוש הראייה, ועם שכלול המכשיר האופטי החדש, נוצר צורך לפתור בעיות הכרוכות באופן שבו ניתן לפרש תמונה ויזואלית כידע פיזיקלי. ב-10 במרץ 1610 פרסם גליליי את ספרו "Sidereus Nuncius" (השליח הכוכבי), אותו הקדיש לפטרונו קוזימו השני דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, בו חשף את תגליותיו באמצעות הטלסקופ, ובכך הפך למדען הראשון המפרסם תצפיות אסטרונומיות המתבססות על שימוש בטלסקופ.
משפט גלילאו
לאחר פרסום הספר נקרא גלילאו ב-1632 לעמוד למשפט, אשר החל רק באפריל 1633, על השאלה האם גלילאו הפר את צו הכנסייה שניתן לו ב-1616 לפיו אסור היה לו להחזיק וללמד בכל אופן שהוא את תורת קופרניקוס.
גלילאו הודה בכך שבחלק מ"הדיאלוג" הרחיק לכת, ועל כך נגזר עליו מאסר ללא הגבלת זמן. על פי מיתוס נפוץ אשר מקובל על חלק מן ההיסטוריונים, בסוף המשפט הכריז גלילאו "ואף על פי כן נוע תנוע" (כרומז לתנועת הארץ סביב השמש) וישנן עדויות על התבטאותו כך בפני חבריו לאחר מכן. השורה מופיעה בציור ספרדי שתוארך לשנת 1643 או 1645, בו נראה גלילאו בצינוק. בשלהי 1633 קיבל גלילאו היתר לחזור לביתו בתנאי מעצר בית, שם גר עד סוף חייו תחת השגחה של קציני אינקוויזיציה.
שנותיו האחרונות ומותו
גליליי ריצה את מאסרו בווילה בפירנצה, שם המשיך את עבודתו כשהוא סובל מבעיות בריאות. הוא איבד בהדרגה את מאור עיניו, ומשנת 1638 היה עיוור לחלוטין. בשנת 1634 לא זו בלבד שבתו האהובה וירג'יניה לבית גמבה נפטרה, אלא גם היה על גלילאו לפרנס אחדים מבני משפחתו של אחיו מיקלאנג'לו ששרדו את מגפת הדבר שפגעה במינכן. וירג'יניה לבית גמבה שהייתה נזירה קתולית (שינתה את שמה למריה סלסט), אך שמרה איתו קשר במהלך כל שנות מאבקו בכנסייה. מכתביה של מריה ששרדו, הם אחד המקורות המעניינים לחייו האישיים של גלילאו. לפי תיאורו את מהלך עיוורונו, אבחנו אופטלמולוגים בני זמננו את מצבו כדלקת ענבייה דו-צדדית. הוא היה עיוור לגמרי בארבע שנות חייו האחרונות. מצבו הגופני של גלילאו הידרדר במהירות רבה בארבע השנים האחרונות לחייו. חוקרי רפואה בני זמננו העלו את הסברה שהוא סבל ממחלה חיסונית בשם דלקת מפרקים תגובתית. אינקוויזיטור שנשלח לברר אם קובלנותיו של גלילאו מוצדקות מצא כי הוא סובל מנדודי שינה חמורים, וכי הוא "נראה כמו פגר יותר מאשר כמו אדם חי". במהלך מאסרו כתב את ספרו "הרצאות והוכחות מתמטיות סביב שני מדעים חדשים" ולאחר שסיים גליליי לכתוב את הספר, הוברח הספר להולנד ושם פורסם. ב-1640 כתב גליליי תוכניות לבניית שעון המטוטלת הראשון. לאחר מותו ניסה בנו לבנות את השעון, אך ללא הצלחה. גלילאו חלה בקדחת בנובמבר 1641, והלך לעולמו במוצאי 8 בינואר 1642, כנראה מחמת אי-ספיקת לב מגודש ודלקת ריאות.
רעידת האדמה במערב ג'אווה (2022)
הגדרה טקטונית
האי ג'אווה שוכן ליד גבול התכנסות (אזור התכנסות של שני לוחות או יותר) פעיל המפריד בין לוח סונדה מצפון ללוח האוסטרלי בדרום. בגבול, המסומן על ידי תעלת סונדה, הלוח האוסטרלי הנע לכיוון צפון עובר תהליך גאולוגי של הפחתה מתחת ללוח סונדה. באזור ההפחתה ייתכנו רעידות אדמה בעוצמה של עד 8.7, בעוד שבאזור הלוח האוסטרלי עשויות להיווצר גם רעידות אדמה עמוקות יותר בתוך הליתוספירה היורדת (רעידות אדמה תוך לוחיות) מתחת לחופי ג'אווה. באזור ההפחתה היו בעבר כבר שתי רעידות אדמה הרסניות וצונאמי בשנים 2006 ו-1994. רעידת אדמה נוספת במערב ג'אווה בשנת 2009 גרמה גם היא להרס חמור באזור.
יוגורט
הגנה על השיניים
צריכת יוגורט נמצאה כמסייעת להפחתת חורים בשיניים בקרב ילדים צעירים. ממחקרי מעבדה עולה כי החלב ומוצריו יכולים להגן מפני חורים בשיניים, אולם התוצאות ממחקרים אפידמיולוגיים אינן חד משמעיות. במחקר חתך שנערך ביפן השתתפו 2,058 ילדים בני שלוש שנים. צריכה גבוהה של יוגורט (ארבע פעמים בשבוע ומעלה) נמצאה קשורה לשכיחות נמוכה של חורים בשיניים בהשוואה לצריכה נמוכה (פחות מפעם בשבוע), בקשר מנה תגובה. לא נמצא קשר בין צריכת גבינה, לחם וחמאה או חלב על השכיחות של חורים בשיניים.
תחושת שובע
אם כי על פי סיכום של ספריית המחקרים מבוססי הראיות של משרד החקלאות של ארצות הברית (USDA) נקבע שלמוצרי חלב (כולל יוגורט) אין שום תרומה לשמירה על משקל תקין.
תומאס קלסטיל
נשיא
לאחר שהוצגה מועמדותו לתפקיד הנשיא על ידי מפלגת העם האוסטרית, החליף קלסטיל את קורט ולדהיים בתפקידו ב-8 ביולי 1992. עם זאת, ההתנכרות בין קלסטיל לבין מפלגתו במהלך תקופת כהונתו הייתה כה בולטת, עד כי הייתה יריבות גלויה בין הקנצלר וולפגנג שיסל לבין קלסטיל, כאשר ב-2000 הושבעה ממשלתו החדשה של שיסל בהשתתפותה של מפלגתו של ירג היידר, מפלגת החירות האוסטרית. קלסטיל, שבמהלך מסע הבחירות שלו הצהיר שהוא יהיה נשיא "אקטיבי", מתח ביקורת שוב ושוב על ממשלת אוסטריה ובראיון שהעניק ב-2003 לעיתון שווייצרי, הוא הצהיר שמבחינה תאורטית, בסמכותו לפזר את הממשלה בכל עת שהוא ימצא לנכון לעשות כן. למעשה חוקת אוסטריה מעניקה סמכויות מרחיקות לכת כאלו לנשיא, אך בסמכויות אלו לא נעשה כל שימוש על ידי קודמיו של קלסטיל.
ג'מס יעקב רוזנטל
ביוגרפיה
מעבר לעבודתו המקצועית, למד רוזנטל לימודי קודש בין היתר בבית המדרש לרבנים בברלין.
נישא למלכה (לוינסקי), התגוררו ברחוב מזא"ה בתל אביב, בהמשך עברו למושבה היוונית בירושלים. לזוג לא נולדו ילדים.
גאולוגיה של הרי היורה
רכס היורה היה מוקד למחקר ענף שנערך במאות ה-18 וה-19. חוקר הטבע הגרמני אלכסנדר פון הומבולדט, שחקר את תצורות אבן הגיר העשירות במאובנים, כינה אותן בשנת 1799 "גיר היורה" (בגרמנית: Jura Kalkstein). כינוי זה היווה בסיס לשמו של תור היורה (בצרפתית: Jurassique) בעידן המזוזואיקון בו נוצרו אותם סלעים, תור אותו הגדיר המדען הצרפתי אלכסנדר ברוניאר (Alexander Brongniart, 1770–1847) בשנת 1829. שכבות מתור זה נחקרו לראשונה בהרי היורה, אף שהן מייצגות רק חלק מההיסטוריה הגאולוגית של הרכס.
סלעי התשתית
העדרם של מחשופים מהפלאוזואיקון אינו מעיד על העדר סלעים אלה מן הרכס, ואלה מופיעים בחתך הסטרטיגרפי שלו. הם מצויים מעל תשתית של סלעים אנדוגניים דוגמת גרניט וסלעים מותמרים דוגמת גנייס.
סלעי היורה
המלם מיוצג בשכבה שעובייה כ-500 מטרים, המצויה בקמטים בשרשרת הגבוהה, בהר הקטן, ביורה השטוחה וברצועות הקימוט, וגם ברמות החיצוניות דוגמת רמת הסון הגבוה. סלעים אלה נראים בגבול אגן מולאס והאלפים, וסדרה שלהם נראית בקרקס הקרחוני Cirque des Foules הסמוך לעיירה סן-קלוד (Saint-Claude). המסלע כולל אבן גיר דולומיטית וחוואר. בשכבות אלה נמצאו בשנת 2004 עקבות של דינוזאורים סמוך לעיירות קיסייה (coisia) ולול (Loulle).
סגירת ים טתיס
פתיחתו של האוקיינוס האטלנטי בין הלוח הדרום-אמריקאי לבין הלוח האפריקאי לוותה בתנועתו של האחרון צפונה בקצב של סנטימטר אחד בשנה, תוך כדי סיבוב נגד כיוון השעון. תנועה זו הובילה לסגירה הדרגתית של ים טתיס כאשר הקרום האוקייני של הלוח האפריקאי החל לנחות מתחת ללוח האירואסייתי. במהלך אירועים זה נוצר הלוח האדריאטי – שבר המורכב בעיקר מקרום יבשתי, שהתנתק מהלוח האפריקאי לאורך העתק חילוף ונע לצפון-מערב.
הקימוט האלפיני
במהלך האאוקן חלה באזור התרוממות נוספת, ופני השטח הפכו מארכיפלג לרצף יבשתי. בסלעי אבן הגיר מהיורה ומהקרטיקון שהתרוממו מתוך הים החלו להתפתח תהליכים קרסטיים. בסוף האאוקן החלה שקיעה של הגראבנים מצפון וממערב להרי היורה, שנמשכה על לאמצע המיוקן. שקיעתם של האגנים התמשכה אל תוך רכס היורה כרשת של העתקים.
קמטי היורה
ההפחתה של הלוח האפריקאי מתחת ללוח האירואסייתי, שהתעצמה בהדרגה במהלך האאוקן והאוליגוקן, החלה להיחלש במיוקן. בין פרקי האטה כאלה התרחשו שני קימוטים משמעותיים של הרי היורה בסוף המיוקן. התרוממות זו לוותה במתיחת הקרום ובסדיקת התשתית והכיסוי המשקעי לאורך רשת ההעתקים, הניכרת בעיקר ברמות היורה. בצוקים שנוצרו בשולי הסדקים חלה סחיפה, שתוצריה הושקעו באגנים הסמוכים.
התנתקות סלעי הכיסוי
השפעתו של קימוט זה על היורה יצרה את אחד המאפיינים הטקטוניים הייחודיים של הרי היורה: התנתקות סלעי הכיסוי מן התשתית וגלישתם לצפון-מערב על-גבי מישור התנתקות, תוך העתקה נרחבת. התנתקות זו בהרי היורה, שהתפתחה בגבול מיוקן-פליוקן, נבעה בחלקה מעוצמת תהליכי הקימוט, ובחלקה מהימצאותם של סלעי התאדות ושל חרסית בסלעי הפצלים במישור המגע עם סלעי התשתית. תופעה זו הייתה אחד מנושאי המחקר של הגאולוג הצרפתי מרסל אלכסנדר ברטראן במחקריו על גלישונים.
עיצוב קרחוני
העיצוב הגאומורפולוגי של הרי היורה ברביעון הושפע בעיקר מקרחונים, במיוחד בשרשרת הגבוהה. שיעור השחיקה הקרחונית וסחיפת תוצריה במחזור האחרון נאמד ב-4,400±1,700 טונות לכל קילומטר רבוע בשנה – שיעור העומד על הסרת 6 מטרים בממוצע מגובה הרכס במחזור זה לבדו. לפי אומדן זה, שיעור השחיקה הקרחונית במחזורי ההתקרחות בפליסטוקן עומד על כ-100 מטרים, ובתוספת בליה כימית – כ-115 מטרים.
כפייה אנטי-דתית בישראל
ביטול ניסיונות לכפייה של הפעלת עסקים בשבת
במכרז לפתיחת חנויות במתחם נתב"ג 2000 נקבע כי החנויות יפעלו במשך כל ימות השנה, כולל ימי שבת ויום טוב, אבל לא ביום כיפור; מאבקם של בעלי חנויות דתיים שרצו לגשת למכרז ללא שיוצרכו לפתוח את עסקיהם בשבת הוביל לביטולו של הסעיף.
בחינוך החרדי
הציבור החרדי במדינת ישראל רואה ערך עליון בשמירת עצמאותה של מערכת החינוך החרדי תחת הנהגתם הבלעדית של רבנים וללא התערבות של מוסדות המדינה רוב מוסדות החינוך החרדיים נחשבים על פי חוק חינוך ממלכתי ל'מוסדות פטור' או למוסדות 'מוכר שאינו רשמי', שאינם כפופים לתוכניות הלימודים של משרד החינוך וזוכים לתקצוב נמוך יותר.
פטריק שברג
1985
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בפריז, בחודש ינואר, זכה שברג במדליית זהב בתוצאה של 2.32 מטר.
Dependency injection
שימושים ודוגמה
מעבר לזאת, בזמן ביצוע בדיקות, ניתן להגדיר את ה"מזריק" להחליף את המימוש הרגיל של הרכיב שתלויים בו, במימוש "דמה" מפושט. הרעיון הוא שהרכיב הנבדק יכול להיבדק בנפרד כל עוד הרכיבים שמוזרקים לו מממשים את החוזה של הממשק שהוא תלוי בו, באופן מספק לצורך ביצוע בדיקת היחידה הספציפית.
הזרקת תלויות ידנית
ארגון מחדש של הקוד מהדוגמה הקודמת לשימוש בהזרקת תלויות ידנית תיראה כך:
קברי צ'ינג המזרחיים
תיאור
בנוסף מצוי בשטח אתר המורשת העולמית אתר בנייה נטוש של המאוזוליאום של הקיסר דָאוֹגוָאנְג. דָאוֹגוָאנְג החליט להעביר את קברו (מולינג - 慕陵) לקברי צ'ינג המערביים לאחר שמים חלחלו לתא הקבורה באתר המקורי. המבנים שכבר נבנו פורקו והועברו לקברי צ'ינג המערביים. עם זאת שניים מבניו ושתיים מבנותיו קבורים בקברי צ'ינג המזרחיים ("קבר הנסיכים").
יוּלִינְג
יוּלִינְג (峪陵, בפין-יין Yùlíng) הוא מתחם הקבר של הקיסר צ'יינלונג (שלט 1735–1796), הקיסר השישי בשושלת צ'ינג והרביעי בשלטון על כל סין, והוא אחד מהקברים המלכותיים המפוארים ביותר בהיסטוריה הסינית. תא הקבורה שוכן בעומק של 54 מטרים מתחת לתל הקבורה ובנוי מסדרה של תשע קשתות מופרדות על ידי ארבע דלתות שיש. החל בשער השיש הראשון כל הקירות, התקרה המקומרת והשערים מכוסים בדמויות מהבודהיזם, כדוגמת ארבעת המלכים השמימיים, שמונת הבודהיסטווה, 24 הבודהה, אריות, שמונה האוצרות, כמו גם כלי פולחן ויותר מ-30,000 מילים מכתבי הקודש הטיבטיים ובסנסקריט. על הדלתות, השוקלות 3 טון כל אחת, יש תבליטים של בודהיסטוות (בדרכם להארה) וארבעת המלכים המגנים המצויים בדרך כלל בכניסות למקדשים. הקיסר צ'יינלונג (מת 1799) בחר את האתר למאוזוליאום שלו ב-1742 והבנייה החלה שנה אחר-כך. הבנייה הושלמה ב-1752, אבל המאוזוליאום הורחב עוד יותר בשנים שבין 1755 ו-1762. בתקופה זו נבנו מחדש המצודה, מגדל הנשמות ושני אולמות צדדים.
עמר מוסא
קורות חייו
בעת כהונתו כשר החוץ בממשלת מצרים מתח מוסא ביקורת על מדיניות החוץ של ארצות הברית ועל אופי יחסיה עם ישראל. מבקרי משטרו של הנשיא חוסני מובארכ במצרים טוענים כי מינויו של מוסא למזכיר הליגה הערבית נעשה ביוזמת נשיא מצרים כדי להרחיקו מעין הציבור, לאחר שזכה לאהדה אישית רבה בדעת הקהל המצרית. אהדתו בציבור הייתה כה גבוהה עד שבשנת 2000 צעד בראש מצעד הפזמונים במצרים שירו של שעבאן עבד אלרחים ששמו: "אני שונא את ישראל... אני אוהב את עמר מוסא". בשנת 2004 חתמו עשרות אלפים על עצומה ברשת האינטרנט הקוראת למוסא להתמודד בבחירות לנשיאות מצרים בשנת 2005, אולם מוסא לא הגיב לקריאה. בעת פורום דיוני דוחא, בשנת 2006, אשר שודרו ברשת ה-BBC, נשאל מוסא באשר לתקוותיו לזכות בנשיאות מצרים. מוסא לא השיב ישירות לשאלה, וענה רק כי הוא מקווה להמשיך את שרשרת ההצלחות שהושגו תחת הנהגתו בליגה הערבית, עד לתום כהונתו.
ריבת חלב
תהליך ההכנה
מתכון ריבת חלב מצריך ביעבוע איטי של חלב וסוכר תוך ערבוב במשך כמעט כל זמן הבישול. במשך התהליך, המים הנמצאים בחלב מתאדים והתערובת מתעבה ומעט מתמצקת. מסת התוצאה המוגמרת של ריבת החלב היא בדרך כלל כ-1/6 מכמות החלב ההתחלתית והתוצאה שמתקבלת היא משילוב של יצירת קרמל ותגובת מייאר המייצרים ביחד את הגוון וההשחמה של הריבה.
The New York Times Book Review
סקירה
בכל שבוע NYTBR מקבל כ-750 עד 1000 ספרים מהוצאות לאור ומסופרים, מתוכם נבחרים כ-20 עד 30 לביקורת. הספרים נבחרים על ידי עורכי הבדיקה המקדימה, אשר קוראים יותר מ-1,500 ספרים בשנה.
מחקרים
מחקר שפורסם ב-2012 על ידי הסופרת והפרופסורית רוקסן גיי, מצא כי 90% מביקורות כתב העת שפורסמו ב-2011 היו על ספרים שנכתבו על ידי מחברים לבנים. גיי אמרה כי "המספרים משקפים את המגמה הכללית בתחום שבו הרוב המכריע של ספרים שיצאו לאור נכתבו על ידי סופרים לבנים".
אמת או חובה
המשתתפים יושבים במעגל. במהלך המשחק מסובבים בקבוק, המשמש לקביעת המשתתפים בסיבוב הבא. המשתתף שאליו מצביעה פיית הבקבוק נשאל את השאלה: "אמת או חובה?". אם בחר "אמת", ישאל אותו האדם שעליו מצביעה תחתיתו של הבקבוק שאלה, שעליה הוא חייב לענות בכנות בפני כל הנוכחים. השאלה היא שאלת כן/לא, הפותחת במילים: "האם אמת ש...". אם בחר "חובה", יטיל עליו האדם שעליו מצביעה תחתיתו של הבקבוק מטלה, הפותחת במילים "חובה עליך...".
בגרסה אחרת, מטיל המטלה הוא זה שנאלץ למלא אחר המטלה (או לענות על שאלה) בסיבוב הקודם. כאשר משחקים את המשחק במשך זמן רב ביחס למספר המשתתפים, מורגש ההבדל בין הגרסאות: בגרסה הראשונה, הזוגות של השואל והנשאל קבועים. בגרסה השנייה, העניין רב יותר. בגרסאות אחרות נתווספו האפשרויות "חובתיים" ו"סולם אהבה". האפשרות חובתיים מוטל על המשתתף לבצע משימה אחת מתוך שתי משימות. באפשרות סולם אהבה צריך המשתתף לדרג את היושבים בדרגות חיבה ואהבה. ניתן לבצע שינויים בין הגרסות כאשר אפשרות אחת מושמטת ואחרת מתווספת.
דמוגרפיה של מזרח טימור
אוריינות
גברים: 71.5%
ג'ילינגהאם (כדורגל)
ההצטרפות לפוטבול ליג והירידה: 1920-1950
כאשר הוקמה הפוטבול ליג לקראת עונת 1920/1921, המועדון החל לשחק בליגה השלישית והנמוכה ביותר באותה התקופה. את העונות הראשונות הקבוצה סיימה בתחתית הליגה ונאבקה מדי שנה על הישארותה בפוטבול ליג. בסיום עונת 1937/1938 הקבוצה גמרה את העונה במקום האחרון ולראשונה בתולדותיה יצאה מהפוטבול ליג. ג'ילינגהאם החלה לשחק בליגה האזורית של דרום אנגליה, אז הליגה הרביעית בחשיבותה. המועדון ביסס את עצמו כאחד המועדונים החזקים מחוץ לפוטבול ליג כשבעונת 1945/1946 השלימה הקבוצה דאבל כשזכתה גם בגביע וגם באליפות הליגה החמישית. עונה מאוחר יותר הקבוצה זכתה בדאבל נוסף, הפעם בליגה הרביעית ורשמה ניצחון חסר תקדים של 1–12 על גלוסטר סיטי. למרות הזכייה באליפות ג'ילינגהאם לא קודמה לליגה השלישית של הפוטבול ליג, מכיוון שלא היה קידום או ירידה בין הפוטבול ליג לליגות האזוריות. בסוף עונת 1948/1949 הקבוצה זכתה באליפות פעם נוספת.
ריצ'רד המילטון (כדורסלן)
ביוגרפיה
בשלוש העונות הראשונות שלו ב-NBA, שיחק המילטון בוושינגטון ויזארדס. בשנת 2002 הוא נמסר בעסקה לדטרויט פיסטונס בתמורה לג'רי סטקהאוס. המילטון השתלב טוב בקבוצתו החדשה והוא זכה עימה באליפות ה-NBA לשנת 2004.
חיים בן-שימול
בית החולים בן שימול
אחד ממפעליו הגדולים ביותר של חיים בן שימול היה הקמת בית חולים יהודי מודרני בטנג'יר. הוא הקדיש את המוסד לזכר אשתו, בת למשפחת טולידנו, שנפטרה כמה שנים לפני כן. בית החולים הוקם בשנת 1905 בתוך מבנה גדול, והתפרס על פני שטח של כשני קילומטרים רבועים. משימתו העיקרית הייתה להעניק טיפול רפואי חינם ליהודים נזקקים שאין ביכולתם לשלם עבור טיפול רפואי לעצמם, אך הוא העניק לעיתים טיפול רפואי גם למוסלמים עניים.
בית החולים בן שימול (Hospital Benchimol) המשיך לפעול עשרות שנים לאחר פטירתו של חיים בן שימול בשנת 1915, וטיפל באלפי חולים מדי שנה. חיים בן שימול הוריש לבית החולים חלק ניכר מנכסיו, ששוויים נאמד במיליוני פרנקים, והם שימשו למימון פעילותו לאורך שנים ארוכות. מבנה בית החולים עמד על תילו עד אפריל 2010, אז הוא נהרס על ידי הרשויות המרוקאיות, 105 שנה לאחר הקמתו. צעד זה עורר ביקורת רבה בקרב חוגים יהודיים במרוקו ומחוצה לה.
מטילדה (סרט, 2017)
המחלוקת סביב הסרט
ב-31 באוגוסט 2017 אל חלון האולפנים בסנקט פטרבורג הושלכו בקבוקי תבערה אך השקיפה כובתה מהר. הבמאי ציין כי הוא סופג איומים על חייו כל העת, הוא וצוות ההפקה.
בית אל-עזה
המבנה
מדרום וממזרח לבית היו הפרדסים, שהושקו באמצעות תעלות שהובילו מים מהבריכה. הפרדסים נעקרו לאחר קום המדינה, ובמקומם הוקמו כמה מבתיה של שכונת נווה עופר וכן בית מעצר תל אביב. חלקים מהמבנה נהרסו ובמקומם הוקמו מבנים שונים ששימשו את הצבא.
ג'ון פיצג'רלד קנדי
ראשית חייו ולימודיו
בספטמבר 1935 נסע בפעם הראשונה ללונדון עם הוריו ואחותו קייטלין. הוא התכוון ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון, כמו אחיו הגדול. ולאחר מכן המשיך את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון. עד מהרה נאלץ קנדי להפסיק את לימודיו בשל מחלה. תחילה עלה חשש שחלה בלוקמיה, אך בהמשך, בגיל 30, אובחנה אצלו מחלת אדיסון, מחלה אנדוקרינית כרונית הנגרמת מתת-פעילות של בלוטת יותרת הכליה, וגורמת, בין השאר, לחולשה ולבעיות במערכת העיכול. באותה תקופה לא היו כלים רפואיים מספיקים לאבחונה, וקנדי סבל מהמחלה שנים רבות מבלי שניתן היה להקל על מצבו. באביב 1936 עבד באסם עם אחיו.
הסנאט (1953–1960)
בבחירות המקדימות עמדו מולו שלושה מתמודדים בעלי ותק וכישורים – מושל אילינוי עדלי סטיבנסון, שהיה מועמד בשנים 1952 ו-1956, הסנאטור יוברט המפרי ממינסוטה, והסנאטור לינדון ג'ונסון מטקסס. קנדי ניצח במערכת בחירות קשה ומסובכת, ונבחר כמועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ב-13 ביולי 1960. הוא בחר כמועמדו לסגן הנשיא את לינדון ג'ונסון, בן טקסס, בצעד שנועד לחזק את התמיכה בו, מועמד ליברלי, קתולי ועירוני, בקרב הדרום השמרני, הפרוטסטנטי והכפרי.
הבחירות ב-1960
לקנדי היו רוב הצירים, אולם לא מספיק כדי להבטיח את ניצחונו. סטיבנסון, המועמד ב-1952 וב-1956, נשאר אהוד במפלגה, וג'ונסון קיווה לזכות במועמדות בתמיכת מנהיגי המפלגה. קנדי זכה גם להתנגדותו של הנשיא לשעבר הארי טרומן, שדאג בנוגע לחוסר ניסיונו. כשהוא יודע שסיבוב שני יאפשר לג'ונסון או למועמד אחר להיבחר, מטה הבחירות המאורגן של קנדי הצליח להשיג תמיכה ממספיק צירים כדי להיבחר בסיבוב הראשון. למרות התנגדות אחיו ותומכיו הליברלים, קנדי בחר בג'ונסון כסגנו, מתוך אמונה שהסנאטור מטקסס יסייע לו, המועמד הליברלי, הקתולי והעירוני, לזכות בדרום ארצות הברית הפרוטסטנטי והכפרי. עם קבלת המועמדות, נאם קנדי את נאום "הסְפר החדש" (The New Frontier) שבה דרש מן האמריקאים "להיות חלוצים בספר החדש". "הספר החדש" לא היה מקום גאוגרפי, כי אם דרך חשיבה, דרך פעולה – להתקדם אל העתיד תוך שיפור מתמיד בחינוך, בתעסוקה ובתחומים אחרים, דרך חידושים מדעיים, והנחלת הדמוקרטיה והחירות לעולם כולו.
בתחילת מסע הבחירות בסתיו, הוביל ניקסון על קנדי בשישה אחוזים. הנושאים המרכזיים היו המיתון שהתרחש, דתו של קנדי, המהפכה הקובנית והאם תוכניות החלל והטילים הסובייטיות עקפו את אלו של ארצות הברית. מתוך חשש שדתו הקתולית תשפיע על החלטותיו, הודיע ב-12 בספטמבר 1960: "אני לא המועמד הקתולי לנשיאות, אני המועמד הדמוקרטי לנשיאות שהוא במקרה קתולי. אני לא מדבר בשם הכנסייה שלי בענייני ציבור – והכנסייה שלי לא מדברת בשמי". קנדי גם שאל האם רבע מהאמריקנים הם אזרחים מדרגה שנייה רק מפני שהם קתולים. בנוסף טען שבצי, אף אדם לא שאל בנוגע לדתו.
המרכיב העיקרי שהפך את מערכת הבחירות של שנת 1960 לחשובה ולציון דרך בדמוקרטיה האמריקאית, הוא השימוש בטלוויזיה. קנדי וניקסון ערכו ארבעה עימותים טלוויזיוניים פומביים – ב-26 בספטמבר, ב-7 באוקטובר, ב-13 באוקטובר וב-21 באוקטובר 1960. עימותים אלו, נצפו בצפיית שיא של כ-70 מיליון צופים, שלראשונה יכלו להתרשם בצורה בלתי אמצעית מן המועמדים לנשיאות, לא כדמות המצולמת מזווית מחמיאה, בנאום מחושב וערוך היטב על מסך הקולנוע, או נצפית מרחוק באספת בחירות, אלא בשידור ישיר, לא ערוך, על מסך הטלוויזיה בסלון המשפחתי. העם האמריקאי, אשר בחר לנשיאות אדם נכה, כפרנקלין דלאנו רוזוולט, עובדה שהוסתרה היטב ובצורה מחושבת במהלך ארבע תקופות כהונתו, או אדם גוסס כוודרו וילסון אשר בילה זמן רב במיטתו, כשיועציו ואשתו הצעירה מנהלים למעשה את ארצות הברית, יכול עתה להתרשם בפעם הראשונה מן האנשים שעמדו לבחירה.
השבעתו
נאום קבלת הכהונה הדגיש את ביטחונו של קנדי שממשלו יבצע תפנית במדיניות חוץ ופנים. ההבדל בין חזונו האופטימי לבין הלחץ הפוליטי מבית היה מאפיין בולט של כהונתו.
ביטול מס הגולגולת
כשהוא רגיש לביקורות על מחויבות הממשל להגנת זכויותיהם של מיעוטים במערכות הבחירות, לחץ התובע הכללי רוברט קנדי על הנשיא, בתחילת 1962, ללחוץ על הקונגרס לפעול. הנשיא קנדי, במקום להציע חקיקה מקיפה, תמך בהצעה לאסור על מדינות – בעזרת תיקון חוקתי – מלהתנות את זכות ההצבעה בבחירות ממשלתיות בתשלום מס גולגולת או כל מס אחר. הוא סבר שהתיקון החוקתי יוכל למנוע כל פיליבסטר בנושא, כיוון שכך תבוטל הטענה שביטול ממשלתי של מס הגולגולת אינה חוקתית. הליברלים התנגדו לקנדי וחששו שהתיקון יהיה איטי מדי. כמה קבוצות לזכויות האזרח (הליגה נגד השמצה, NAFAA, ואיגודים יהודים) התנגדו גם הם לתיקון, וב-21 במרץ הצהירו שהתיקון יקבע תקדים לחסימת כל חקיקה בנושא זכויות האזרח בכך שיקשור אותם לתיקון חוקתי.
חיל השלום
באחת מפעולותיו הראשונות כנשיא, ביקש קנדי מהקונגרס להקים את חיל השלום. גיסו, סרג'נט שרייבר, היה האחראי הראשון לפרויקט. באמצעות התוכנית התנדבו אמריקנים לסייע לאומות הלא מפותחות בתחומי החינוך, חקלאות, בריאות ובנייה. הארגון צמח ל-5,000 חברים במרץ 1963 ול-10,000 כעבור שנה. מאז 1961 הצטרפו אליו כ-200,000 אזרחים ששירתו ב-139 מדינות.
הפלישה למפרץ החזירים
בסוף 1961, הקים הבית הלבן קבוצה מיוחדת בראשות רוברט קנדי ורוברט מקנמארה שנועדה להדיח את קסטרו. הקבוצה לא הצליחה להשיג את מטרתה.
משבר הטילים בקובה
לאחר הפלישה למפרץ החזירים, החלה ברית המועצות לחמש את קובה בציוד צבאי בטענה של הגנה מפלישה נוספת. ממשל קנדי חשש מכך שקובה תוכל לאיים על ארצות הברית. קנדי לא האמין שברית המועצות תסתכן ותשים נשק גרעיני בקובה, אולם שיגר את מטוסי הריגול לוקהיד U-2 כדי להכריע את כמות הנשק. ב-14 באוקטובר 1962, צילמו מטוסי הריגול את אתרי השיגור לטילים לטווח בינוני שבנו הסובייטים בקובה. התמונות נחשפו לקנדי ב-16 באוקטובר, והיה ברור שהטילים היו איום על המדינה.
קנדי הצליח לשמור על איפוק כשטיל סובייטי יירט מטוס ריגול מעל קובה והרג את הטייס. ב-27 באוקטובר, במכתב לחרושצ'וב, הציע קנדי התחייבות לא לפלוש לקובה בתמורה להסרת הטילים. למחרת היום הגיעו קנדי וחרושצ'וב להסכם: ברית המועצות תפנה את הטילים בתמורה להתחייבותה של ארצות הברית לא לפלוש ופירוק של טילים שהוצבו באיטליה ובטורקיה. רוב הטילים נחשבו למיושנים ולכן פורקו כעבור שנה.
מזרח ומערב גרמניה
כתוצאה מהמשבר, נאלץ הממשל להגדיל את תקציב הביטחון בצורה משמעותית. מאזן תשלומים שלילי שנוצר בעקבות כך החמיר את הבעיות הפיסקליות. בסוף 1961 הגיע רוברט מקנאמרה להסכם עם גרמניה המערבית לרכישת ציוד צבאי אמריקני. הדבר סייע רק במעט בבעיית התשלומים.
לאוס
התנועה הקומוניסטית בלאוס זכתה לתמיכה סובייטית, וקנדי ציווה על הצי לשוט אל ים סין הדרומי ולמשוך את הנחתים אל תאילנד. בנוסף הנחה את היועצים הצבאיים בלאוס ללבוש מדים צבאיים. קנדי האמין שאם שתי מעצמות העל ישכנעו את בעלות בריתן להגיע לנייטרליות בלאוס, המדינה תהיה דגם לפתרון סכסוכים בתוך העולם השלישי.
וייטנאם
באפריל 1963, הבין קנדי שאין תוחלת להישארות בווייטנאם בגלל עוינות המקומיים לצבא האמריקני. בסוף 1961 היה מספר היועצים האמריקניים בווייטנאם 3,205, ועם מותו של קנדי עלה המספר ל-16,700. במאי 1963, התכוון קנדי להוציא את הצבא מווייטנאם. הוא החליט כך בעיקר בשל ריאיון של דיים בו טען שיש יותר מדי יועצים צבאיים במדינתו. קנדי הבין שהוא לא יכול היה לצאת מווייטנאם ולהיבחר מחדש. ביולי המשבר היה ברור: למרות העלייה במעורבות האמריקנית, הצבא הדרום וייטנאמי לא הצליח מול כוחות הווייטקונג.
ב-21 באוגוסט, כשהגיע לאזור השגריר החדש הנרי קבוט לודג' הבן, ציוו דיים ואחיו על צבא דרום וייטנאם, שאומן בידי ה-CIA, לפזר הפגנות בודהיסטיות. רבים ציפו להפיכה שתדיח את דיים. ההוראה ללודג' הייתה להוביל להתפטרותו של דיים ולעזוב את המדינה. דיים סירב להקשיב.
פגישה בבית הלבן בספטמבר חשפה את הדעות השונות. מחלקת ההגנה ומחלקת המדינה נתנו דיווחים סותרים: מחלקת ההגנה טענה שהצבא מנצח במלחמה, ואילו מחלקת המדינה טענה שארצות הברית מאבדת את השפעתה בווייטנאם. קנדי שאל האם נציגי המחלקה היו באותה המדינה, בלי לדעת שהם היו מסוכסכים ביניהם.
החדשות על ההפיכה הובילו לביטחון ראשוני – באמריקה ובדרום וייטנאם – שאפשר לנצח במלחמה. מקג'ורג' באנדי שלח מזכר לקנדי שהיה אמור להישלח אליו כשיחזור מדאלאס. המזכר דרש הגברת הלוחמה בווייטנאם, העלאת הסיוע הכלכלי והצבאי לאזור והרחבת המבצעים אל לאוס ואל קמבודיה. לפני שעזב לדאלאס, ביקש קנדי שבתחילת השנה החדשה יוכן לו דו"ח מעמיק בנושא. מקנאמרה עצמו טען שקנדי שקל לצאת מווייטנאם לאחר הבחירות של 1964. גם ג'ונסון טען שקנדי תכנן לסגת, עמדה שג'ונסון לא הסכים איתה. קנדי חתם על מזכר לביטחון הלאומי ב-11 באוקטובר שדרש נסיגה של 1,000 אנשי צבא מהאזור עד לסוף השנה. מאז נאומו ב-10 ביוני 1963, החל קנדי לנקוט מדיניות פחות ניצית.
עיראק
באפריל 1962, פרסמה מחלקת המדינה הנחיות חדשות לגבי עיראק שנועדו להעלות את ההשפעה האמריקנית במדינה. באותה התקופה, הנחה קנדי את ה-CIA להתחיל להתכונן להפיכה צבאית נגד קאסם. ב-2 ביוני, ציווה שר החוץ העיראקי על השגריר האמריקני לעזוב את המדינה, והודיע על החזרת השגריר מוושינגטון בתגובה לקבלת כתב האמנה של השגריר הכוויתי החדש בארצות הברית. למרות האזהרות של עיראק בנושא, האמריקנים נדהמו מהמהלכים העיראקיים. קנדי לא קיבל אזהרות בנוגע למשבר שייווצר אם יקבל את השגריר הכוויתי. בסוף 1962, סדרת תבוסות מצד המורדים הכורדים פגעו במורל של הצבא העיראקי ובתמיכה בקאסם. בין ספטמבר 1962 לפברואר 1963, האשים קאסם את ארצות הברית בהצלחות הכורדים, אולם מחלקת המדינה סירבה להגיב להאשמות מתוך חשש לפגוע בנוכחות שעוד נותרה לה באזור. ב-5 בפברואר 1963, הודיע מזכיר המדינה ראסק את שגריר ארצות הברית בעיראק שמחלקת המדינה שוקלת להפסיק להימנע מלהגיב לקאסם. ב-7 בפברואר, התברר לבאנדי שעיראק הייתה מקום שימושי ביותר לאיסוף מודיעין על הסובייטים ועל פעולותיהם בקרב המדינות הבלתי מזדהות. ה-CIA גילה על פרויקט טילי קרקע-אוויר משותף בין העיראקים לסובייטים. המודיעין החשוב הוביל לחוסר רצון להכעיס את קאסם.
אפריקה
קנדי האמין שמהפכה של מעמד הביניים בתוך העולם השלישי תוביל לצמיחה כלכלית ובגרות פוליטית. באביב 1962 הגיע סיוע אמריקני אל גינאה. נשיא גינאה טען שקנדי היה איש קשוב לבעיות האפריקניות.. בנוסף, התחזקו היחסים עם מדינות אפריקה בשל התגובה האמריקנית לאפליות הגזעיות
משבר קונגו
ב-2 באוקטובר 1962, חתם קנדי על אמנה של האו"ם שהבטיחה סיוע אמריקאי במימון שמירת הסדר בקונגו. ממשל קנדי ניסה לשכנע את צ'ומבה להתאחד בחזרה עם קונגו לפני מעורבות האו"ם.
ביקורים בינלאומיים
קנדי נסע לשמונה ביקורים בינלאומיים במהלך כהונתו.
טרגדיות אישיות
קנדי חווה מספר טרגדיות משפחתיות. אחיו הגדול ג'ו נהרג בגיל 29 ב-1944 לאחר שמטוסו הופל במלחמת העולם השנייה. אחותו הקטנה רוז נולדה ב-1918 עם פיגור שכלי ועברה לובוטומיה בגיל 23. אחותו השנייה, קייטלין, מתה בצרפת בהתרסקות מטוס ב-1948. אשתו ג'קי עברה הפלה ב-1955 ומות עובר תוך רחמי ב-1956. בנם פטריק מת יומיים לאחר לידתו באוגוסט 1963.
הערכה היסטורית ומורשת
לקנדי הייתה מערכת יחסים מיוחדת עם הצבא. הוא היה הנשיא הראשון מתוך שישה ששירתו בצי האמריקאי.
הצעותיו בנושא זכויות האזרח הובילו לחוק זכויות האזרח ב-1964. יורשו ג'ונסון לחץ על העברת החוק בקונגרס למען זכרו של הנשיא לשעבר. החוק נכנס לתוקף ב-2 ביולי 1964, והוביל לסיום אחיזת המפלגה הדמוקרטית בדרום.
נגמ"ש מרכבה
הצטיידות בישראל
במרץ 2008 נערך טקס חשיפת הנמ"ר, בו הוא הושק רשמית על ידי סגן הרמטכ"ל, האלוף דן הראל, בבסיס צה"ל מחנה דורי. באפריל 2008 אישר הרמטכ"ל רב-אלוף גבי אשכנזי את תוכנית ההצטיידות של לוחמי זרוע היבשה בנגמ"ש הנמ"ר, שצפוי היה להיכנס לשימוש מבצעי החל משנת 2009.
בנוסף לכך, בשנת 2019 חטיבת כרמלי החלה להצטייד בנגמ"שי נמ"ר, ונהייתה חטיבת המילואים הראשונה שמפעילה נגמ"שי נמ"ר.
תכונות
הנמר תוכנן מלכתחילה ככלי רכב קרבי לחי"ר, שמצטיין בתכונות של מיגון ועבירות, והוא החלוץ במשפחה של כלי רק"ם כבדים המתוכננים לשמש את חטיבות צה"ל בשדה הקרב המשולב.
על פי משרד הביטחון, הנמ"ר הוא הנגמ"ש הממוגן בעולם. בטקס חשיפת הנמ"ר, ציין מפקד זרוע היבשה, אלוף אבי מזרחי, כי יכולת המיגון הגבוהה של הכלי מספקת מיגון מיטבי מול האיומים הקיימים בזירה (ובהם טילי הנ"ט הרוסיים מטיס וקורנט שבידי חזבאללה). לכלי יש מיגון אף ממטעני גחון, וכן "מושבים צפים" שמסייעים לבלימת הדף, ולמעשה הוא נחשב לממוגן יותר מטנק מרכבה סימן 4.
חברת ניר-אור שהחלה לספק בסוף 2021 מערכות וידאו לנגמ"שים, תעדכן את המערכות בשיתוף חברת אקסון-ויז’ן על ידי הוספת רכיב של בינה מלאכותית לשיפור מודעות מצבית, לזיהוי ולהתבייתות על מטרות באופן אוטונומי.
המרכז לספרי יידיש
מיזם הדיגיטציה
בנוסף לספרים, בשנת 2012 החל המרכז להעלות לאתר ארכיון האינטרנט פריטי מולטימדיה מ"ספריית האודיו המקוונת של פרנסיס ברנדט" שהוקמה בשיתוף פעולה עם הספרייה הציבורית היהודית במונטריאול. במסגרת זו הועלו עד כה (2012) לאתר כ-200 מתוך 1,000 הקלטות של הרצאות וראיונות ביידיש, כולל ספרי שמע שהוקלטו בספרייה היהודית במונטריאול בין השנים 1953–2005 על ידי אישים וסופרים מפורסמים כגון חיים גראדה, קדיה מולודובסקי, סול בלו, לאונרד כהן, אלן גינסברג, יוסף קערלער, איציק מאנגר, חוה רוזנפרב, יצחק בשביס-זינגר ואברהם סוצקבר.
ספרת ביקורת
ספרת ביקורת היא ספרה הנוספת, בעיקר במערכות מידע, למספר נתון, כדי לזהות טעות שנעשתה בעת העתקתו.
כאשר אדם מוסר או מקליד מספר מסוג זה, קל לבדוק מיידית את תקינותו באמצעות ספרת הביקורת, עוד לפני הפנייה למאגר הנתונים לשם מציאת מספר זה. ספרת הביקורת היא פונקציה של כל יתר הספרות שבמספר המתאים לה, ובדיקת נכונותה נעשית באמצעות הפעלת פונקציה זו על המספר הנתון. ניתן להמחיש זאת באמצעות חישוב ספרת ביקורת באמצעות אלגוריתם לוהן (Luhn). אלגוריתם זה פותח על ידי איש מעבדות IBM בשנות ה-50 ומשמש, בין היתר, לחישוב ספרת הביקורת במספר הזהות בישראל, ספרת הביקורת בכרטיסי אשראי ועוד.
ספרת ביקורת במספר הזהות בישראל
דוגמה: מספר הזהות הוא 54370042-1. מכפלות שמונה ספרותיו השמאליות של מספר זה במשקלות שלהן הן:<BR> 5×1 = 5, 4×2 = 8, 3 ×1 = 3, 7×2 = 14, 0×1 = 0 ,0 ×2 = 0, 4 ×1 = 4, 2 ×2 = 4 סכום ספרותיהן (יש לשים לב - מחברים את הספרות ולא את המספרים) הוא 29 =4 + 4 + 0 + 0 + (1+4) + 3 + 8 + 5 ולכן ספרת הביקורת היא 1 (המשלים של 29 ל-30).
סיבית ביקורת במחשבים
במחשבים ישנים היו בעיות של חוסר אמינות של הזיכרון, דבר שהביא את חברת IBM לצרף לכל בית במחשביה סיבית ביקורת (כך שבית מורכב למעשה מ־9 סיביות = 8 סיביות נתונים + סיבית ביקורת). סיבית הביקורת מאפשרת לזהות טעות בסיבית אחת בודדת, אך לא לתקנה. במחשבים שבהם נושא אמינות הזיכרון הוא קריטי (למשל שרתי נתונים) משתמשים בטכניקות כגון קודים לתיקון שגיאות (Error-Correcting Codes - ECC), המאפשרות לזהות שגיאות מורכבות יותר ואף לתקן שגיאות מסוימות.
סרגון השני
מות סרגון השני
לפי הכרוניקה הבבלית סרגון נהרג בנסיבות לא ברורות, בעת המסע לתבל (דרום מזרח טורקיה) ב-705 לפנה"ס. נראה כי המלך נקלע למארב, בו הוא מצא את מותו. גופתו נחטפה, ולא הובאה לקבורה בקבר אשור. סרגון השני היה אביו של סנחריב שירש אותו.
סיני אוקו
תולדות חייו
בשנת 1945 היה יוזמו של הרבעון הפילוסופי "עיון" וכיהן בו כחבר מערכת עד מותו.
הרי נלסון פילסברי
הרי נלסון פילסברי (באנגלית: Harry Nelson Pillsbury; 5 בדצמבר 1872 – 17 ביוני 1906) היה שחמטאי צמרת אמריקאי. בגיל 22 ניצח באחת מתחרויות השחמט החזקות בכל הזמנים, אך מחלתו ומותו המוקדם מנעו ממנו להתמודד על אליפות העולם בשחמט. לשיא יכולתו הגיע בשנים 04–1902 כאשר היה ממוקם ראשון בעולם. פילסברי דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1893 ל-1902. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט.
הייסטינגס 1895
מועדון השחמט של ברוקלין מימן את נסיעתו של פילסברי לאירופה כדי שיוכל להתמודד בתחרות החזקה שאורגנה בהייסטינגס, תחרות זו כללה את כל גדולי השחמט של אותם הזמנים. פילסברי בן ה-22 הפך למפורסם בארצות הברית ומחוצה לה לאחר שזכה בתחרות, ובהקדימו את אלוף העולם המכהן עמנואל לסקר, אלוף העולם הקודם שטייניץ, הטוענים לכתר מיכאל צ'יגורין ואיזידור גונסברג ומתמודדים לעתיד על כתר אליפות העולם כזיגברט טאראש, קרל שלכטר ודוד ינובסקי. הסגנון הדינמי שהציג פילסברי במהלך התחרות סייע לפופולריות של גמביט המלכה במהלך שנות ה-90 של המאה ה-19. הנה ניצחונו המפורסם מול טאראש.
לבן: הרי נלסון פילסברי שחור: ג'קסון שוואלטר ברוקלין 1897
לפילסברי הייתה תוצאה מאוזנת מול לסקר (+5-5=4). בשנת 1900 אף ניצח אותו שוב, אם כי במשחק ידידותי.
אירוויזיון 1992
רקע
אירוויזיון 1992 היה האירוויזיון האחרון בו ניתן היה לסיים במקום האחרון או באחד המקומות האחרונים ובכל זאת להשתתף באירוויזיון שמתקיים שנה אחרי: החל מאירוויזיון 1993 הופעלה שיטת רלגציה- שמשמעותה הדחת מדינות שמסיימות במקומות האחרונים לשנה אחת, כל זאת בשביל לפנות מקום למדינות מזרח אירופה שביקשו גם הן להשתתף באירוויזיון. שיטת הרלגציה הופעלה עד שנת 2003, ובשנת 2004 נכנסה במקום שיטת חצי הגמר, שנוצרה כדי להתמודד עם מספר מדינות אירופה הגדול שביקש להשתתף באירוויזיון.
מה קורה אחי
כתיבת השיר
השיר יצא לרדיו ב-12 באוקטובר 2009 וזכה להצלחה גדולה. הוא שהה 10 שבועות בראש מצעד ההשמעות של מדיה פורסט, בפלייליסט גלגלצ ובמצעד הפזמונים של רשת ג' וצולם לתוכנית הטלוויזיה רוקדים עם כוכבים.
ג'יימס ואן דר ביק
קריירה
ב-1999 כיכב בדרמת הספורט "כוכב חדש נולד" לצד פול ווקר, איימי סמארט ואלי לרטר. ב-2009 גילם ואן דר ביק את דמותו של אנטוני סטיבן רייט/"טוני זאפה" בסרט הטלוויזיה "חטיפה לאור יום", המבוסס על פרשת חטיפת הנערה אן סלוטי מנברסקה. ב-2011 שיחק בסרט הטלוויזיה "מפלי סאלם", המבוסס על רומן בשם זהה מ-2001. בנוסף, הוא הופיע בקליפ "Blow" של הזמרת קשה. בין השנים 2012–2013 שיחק בשתי עונות כדמות פיקטיבית של עצמו בסדרה הקומית "הביץ' מדירה 23" לצד קריסטן ריטר. בנוסף, שיחק בסרטו של ג'ייסון רייטמן "יום הפועלים" לצד ג'וש ברולין. ב-2014 שיחק בתפקיד הראשי בסיטקום "חברים הכי טובים" לצידה של ברוקלין דקר. בשנת 2017 שיחק בקומדיה "לחיות בקטן". ב-2018 שיחק בסדרה "פוזה" בתפקיד מאט ברומלי, הבוס של סטן.
בקטריופאג
סוגי בקטריופאגים ומסלולי התרבות
בקטריופאגים המתרבים רק במסלול הליטי מכונים פאג'ים אלימים ואילו בקטריופאגים המתרבים גם במסלול הליזוגני נקראים פאג'ים מתונים. הפאג'ים המתונים מתרבים לרוב במסלול הליזוגני, ולעיתים (כתוצאה מגירויים מגוונים) עוברים למסלול הליטי.
גילוי
עם שובו למכון פסטר, ב-1915 חזר ד'ארל על הניסוי. הפעם השתמש בצואת חיילים צרפתים מיחידה פריזאית שסבלה ממכת דיזנטריה ואותה תוצאה נתקבלה שוב ללא התערבות חיצונית. באותה שנה הגיע לתוצאות דומות גם פרדריק טוורט, שעסק בחקר גידול נגיפים. גם הוא גילה, די במקרה, שהבקטריות שהתרבו על גבי צלוחיות המעבדה שלו נעלמו כליל.
לפני גילוי פניצילין
ד'ארל גם עבד במצרים במחלקת התברואה באלכסנדריה והשתמש בפאג'ים כדי לרפא עולי רגל מוסלמים שחזרו ממכה ומאל-מדינה. משם עבר להודו וכשחזר משם הוצעה לו משרת פרופסור באוניברסיטת ייל.
כיום
חברות רבות לוטשות עיניים לשוק המתהווה:
סוטאן שהריר
בשנת 1931 שב שהריר לאינדונזיה, בטרם סיים לימודיו, ולקח חלק בהקמת המפלגה הלאומית האינדונזית (Partai Nasional Indonesia). השלטון הקולוניאליסטי של הולנד אסר אותו פעמיים בנובמבר 1934 בגין פעילותו, ומאוחר יותר שוב ב-1941. בתקופת שלטון יפן באינדונזיה הצטמצמה פעילותו הציבורית.
צ'רמנדר
מראה
צ'רמנדר הוא פוקימון לטאה (סוג אש) בעל עור כתום, וזנב שמסתיים בלהבת אש. ככל שהלהבה קטנה יותר, סימן שצ'רמנדר עייף וחלש יותר.
אינה צ'וריקובה
ביוגרפיה
אינה צ'וריקובה נולדה בעיירה קטנה בבשקיריה. זמן קצר לאחר לידתה הוריה התגרשו. בשנות ה-50 עברה אינה עם אימה למוסקבה.
עוד בהיותה סטודנטית בבית הספר למשחק צ'וריקובה החלה להצטלם בקולנוע. מספר שנים היא גילמה רק תפקידים קומיים זוטרים. פריצתה לתפקידים גדולים התרחשה בסרטי בעלה הבמאי אולג פנפילוב. הסרט הראשון שפרץ לתודעה כלל ארצית ובו היא שיחקה תפקיד ראשי היה סרט "התחלה" בה היא גילמה תפקיד של פועלת בית החרושת שחולמת להיות שחקנית ולשחק ז'אן ד'ארק. בסרט שולבו קטעים היסטוריים בה צ'וריקובה משחקת את ז'אן. עבור משחק בסרט זה היא הוכרזה "שחקנית השנה" בברית המועצות. במהלך צילומי הסרט היא התחתנה עם בעלה.
אסיף עלי זרדארי
אסיף עלי זרדארי (באורדו ובסינדהי: آصف علی زرداری; נולד ב-26 ביולי 1955) הוא פוליטיקאי פקיסטני שכיהן כנשיא פקיסטן מ-11 בספטמבר 2008 עד 8 בספטמבר 2013 ומכהן כראש מפלגת העם של פקיסטן.
ביוגרפיה
בשנת 1993, לאחר שנבחרה אשתו בפעם השנייה לראשות הממשלה, שוחרר זרדארי מהכלא ומונה לשר לאיכות הסביבה.
ב-1996 הואשם ברציחתו של מיר מורטאזה בהוטו, אחי אשתו, וריצה מאסר בגין רצח זה עד ששוחרר ב-2004 בעקבות הסדר פוליטי בין פרבז מושארף, הנשיא באותה עת, לבין בנזיר בהוטו, שהייתה בגלות פוליטית מרצון והנהיגה עדיין את מפלגתה מהגלות.
גנו (בעל חיים)
מחייה
הגנו חי בערבות ובשטחים מיוערים פתוחים באפריקה, בעיקר בטנזניה. המערכת האקולוגית בסביבת הסוואנה האפריקאית מכילה 28 פרסתנים, ביניהם הגנו, לצד כ-10 מיני קרניבורים גדולי ממדים הניזונים מהם. ממצאים אלו מפתיעים מכיוון שמדובר בכמות גבוהה של מינים שונים, המצליחים להתקיים חרף הירידה ההדרגתית בכמות המשאבים הטבעיים.
בית הגידול והישרדות בטבע
תוחלת חייו של גנו עומד על כ-7–8 שנים. אחוזי ההישרדות של הפרט גבוהים יותר כאשר הוא שייך לעדר גדול יותר.
הזנים הנודדים
בסרנגטי ובטרנגירי האוכלוסיות בעיקרן נוודיות, מאופיינות בעדרים שמכילים זכרים ונקבות, אך קיימות גם תתי אוכלוסיות יושבות קבע. במהלך עונת הייחום, הזכרים יוצרים טריטוריות זמניות לכמספר שעות עד יום, ומנסים לאסוף מספר נקבות איתן הם מזדווגים, אבל בקרוב הם יצטרכו להמשיך, לעיתים קרובים ממשיכים הלאה כדי ליצור טריטוריה זמנית אחרת.
במסאי מארה, האוכלוסייה היושבת קבע של הגנו הכחול הדלדלה מכ-119,000 פריטים ב-1977, לכ-22,000 ב-1997. נראה שהסיבה לירידה זו היא התחרות ההולכת וגדלה בין הבקר לגנו על אזורי מרעה שקטנים כתוצאה משינויים בשיטות חקלאיות, וייתכן שבגלל תנודות בירידת גשמים.
השפעת הנדידה על המערכת האקולוגית
ראשית, במהלך נדידת הגנו, הוא ניזון מהעשב ומדשן את האדמה בעזרת גלליו. ניתן לחלק את המערכת האקולוגית של הסרנגטי, בהכללה, לשני סוגי אזורי מחיה עיקריים: מישורים חסרי עצים בעלי עשב נמוך, הנמצאים בחלקה הדרומי של האקוסיסטמה, והסוואנה בעלת העשב הגבוה והקרקעות המיוערות בצפונה ובמערבה. הגנו הם אוכלי עשב במערכת זו, עם אוכלוסייה שמוערכת בין 1 ל-1.4 מיליון פריטים לאורך 25 השנה האחרונות.
נדב לוטן
נדב לוטן (במקור "לישצינקר"; נולד ב-16 באוגוסט 1973) הוא קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המפקד על עוצבת הפלדה. קודם לכן שימש מפקד מל"י, מפקד עוצבת המפץ, קצין אג"ם של פיקוד צפון ומפקד חטיבה 7.
פויו זבלודוביץ'
קורות חיים
זבלודוביץ' נולד בפינלנד לפולה ולשלמה זבלודוביץ', יהודי-פולני וניצול השואה ששהה באושוויץ ואיבד את רוב משפחתו במלחמה. הזוג עלה לארץ ישראל ואחר כך עבר לטמפרה בפינלנד, שם נולדו-חיים ואחותו רבקה (לימים אשת אריה בלדגרין). שלמה החל לעסוק בפינלנד בייצור נשק ובשנות ה-50 הקים יחד עם כור את מפעל סולתם ביקנעם. מפעל העוסק בעיקר בייצור נשק קל, תחמושת ומרגמות ועסק בשיווק נשק ברחבי העולם, בין השאר לגרמניה, איראן ולמדינות אפריקה. שלמה מכר את החזקותיו בסולתם בתחילת שנות ה-90 לכור אולם המשיך להחזיק בחברת שיווק הנשק הבינלאומית סלגד.
חגורת האסטרואידים
חגורת האסטרואידים (באנגלית: Asteroid Belt) היא אזור במערכת השמש הפנימית שאינה כוללת גופים טרנס-נפטוניים, שבו מצויים כ-95% מהאסטרואידים במערכת השמש, שהם עצמים קטנים ומוצקים הסובבים את השמש. היא משתרעת בין מסלולו של מאדים לבין מסלולו של צדק ובמרחק של כ־350 עד 500 מיליון קילומטר מהשמש או 2.33 יחידות אסטרונומיות עד 3.33 יחידות אסטרונומיות מהשמש. במובן הרחב יותר בין כוכבי הלכת הסלעיים (כוכב חמה, נוגה, כדור הארץ, מאדים) לבין כוכבי הלכת הגזיים (צדק, שבתאי, אורנוס ונפטון).
גילוי
במשך זמן רב ניסו האסטרונומים למצוא חוקיות המתארת את סידורם של כוכבי הלכת במסלולם סביב השמש. בשנת 1766 נמצאה חוקיות מתמטית על ידי יוהאן טיטיוס ובהמשך היא התפרסמה על ידי יוהאן אלרט בודה. נוסחה זו ידועה בשם "חוק טיטיוס־בודה". בהתאם לסידורם של ששת כוכבי הלכת המוכרים, החוק חזה את קיומו של גוף נוסף שהיה אמור להימצא בחלל באזור שבין מאדים לצדק, תחזית זו ניתנה בשנת 1768. גילוי כוכב הלכת השביעי, אורנוס, על ידי ויליאם הרשל בשנת 1781 התאימה בצורה כמעט מושלמת לתחזיות החוק. הדבר דחף אסטרונומים רבים לחפש את כוכב הלכת החסר באזור שבין מאדים לצדק. התגלית הגיעה בשנת 1801, כאשר בהתאם לתחזיות החוק, ג'וזפה פיאצי גילה את קרס באזור זה בחלל וסיפק חיזוק משמעותי למעמדו של חוק טיטיוס־בודה. רק כעבור 45 שנה התברר שהחוק היה שגוי מיסודו, והתאמתו למיקום כוכבי הלכת הייתה מקרית לחלוטין.
בשנת 1918 הראה האסטרונום היפני קיוצוגו היראיאמה שניתן לקבץ חלק מהאסטרואידים בחגורה למשפחות.
פיסול בקרח
פיסול בקרח הוא צורה של פיסול העושה שימוש בקרח כחומר הגלם.
המופע של מרי טיילר מור
המופע של מרי טיילר מור (באנגלית: The Mary Tyler Moore Show) הייתה קומדיית מצבים אמריקנית שנוצרה על ידי ג'יימס ל. ברוקס בכיכובה של השחקנית מרי טיילר מור.
הסדרה שודרה למשך 7 עונות מצליחות ברשת CBS בין השנים 1970 ו-1977 והיוותה פריצת דרך כאשר הציגה לראשונה בטלוויזיה האמריקנית אישה רווקה ועצמאית בעלת קריירה כדמות ראשית, בניגוד למקובל עד אז להציג לרוב נשים כעקרות בית העומדות בצל בעליהן.
עלילה מרכזית
מרי ריצ'רדס (מרי טיילר מור) היא בחורה צעירה שעוברת להתגורר בעיר מיניאפוליס שבמדינת מינסוטה לאחר שנתיים של קשר זוגי לא מוצלח. היא מנסה להתקבל למשרת מזכירה בתחנת טלוויזיה מקומית בעלת רייטינג נמוך בשם "WJM" אך לאכזבתה היא מגלה שהמשרה כבר אוישה. במקום זאת מציע לה הבוס לו גרנט (אדוארד אסנר) להשתבץ לתפקיד פנוי של "מפיקה שותפה" עבור מהדורת חדשות בהגשתו של טד בקסטר (טד נייט), הצעה אליה היא נעתרת. במהלך עבודתה היא נקשרת לבוס הקשוח שמתגלה כאדם שדואג לה, לסופר הראשי מארי סלוטר (גווין מקלאוד) שמתפקד ככותב כל הטקסטים של המהדורה וכידיד לעת צרה, ולדמויות נוספות ממקום העבודה המגיעות בהמשך הסדרה.
לאורך הסדרה מתמודדת מרי עם מספר רב של סוגיות הקשורות למעמד האישה, בהיותה אשת קריירה בשנת 1970, והסדרה ככלל נוהגת לעסוק רבות בנושאים חברתיים דוגמת מין לפני נישואים, בגידה וגירושים, גידול ילדים והקמת משפחה, הומוסקסואליות ובעיות פוריות.
סדרות המשך
לו גרנט
הפוטש של קאפ
הפיכה בברלין
שר ההגנה נוסקה פנה למפקדי הצבא כדי שידכאו את המרד, אך אלה סירבו לעשות כן, באמרם ש"רייכסווהר לא יורה על רייכסווהר". בעקבות זאת, נמלטה הממשלה לדרזדן ולאחר מכן לשטוטגרט. ב-10 בבוקר הכריז קאפ שממשלתם של הקנצלר גוסטב באואר והנשיא אברט חדלה להתקיים, ושהוא מכהן כקאנצלר בפועל. כוונתו הייתה להחזיר על כנה את הקיסרות של לפני המלחמה, אף שלא הכריז על כך במפורש.
ניסיונות הפיכה משמאל
בשובה לברלין מצאה הממשלה שהשביתה בה עשתה שימוש כדי לחזור לשלטון יצאה מכלל שליטתה. ב־19 במרץ פרצו ברחבי גרמניה מרידות ספרטקיסטיות. המנהיגים הקומוניסטיים ניצלו את ההזדמנות והפכו את השביתה למרד. חלקם הכריזו על רפובליקה גרמנית קומוניסטית, אחרים הכריזו על איחוד עם ברית המועצות. הממשלה, שהתחלפה בינתיים לאחר התפטרותו של באואר, הצליחה להשליט סדר רק במאמצים רבים. הם גם נאלצו להפר את חוזה ורסאי באפריל ולפלוש בכוחות גדולים לחבל הרוהר כדי לדכא שם את המרד ביד חזקה ובמחיר של 160 הרוגים, 400 פצועים. ההפרה גרמה לתקרית בינלאומית וגררה תגובת נגד מצידן של מדינות ההסכמה ובעיקר מצידה של צרפת.
ציר זמן
היסטוריה
קונספט הזמן והחלל והפיכתו לצירים, עיגולים או סרגלים, היה קיים עוד במצרים העתיקה. צורת ציר הזמן הנפוצה והעתיקה ביותר, הייתה רשימת המלכים, מעין תבליט שהיווה רשימת מונרכים מצרים ומזרח תיכונים באופן כרונולוגי. דוגמה לכך היא למשל רשימת המלכים מאבידוס, אשר ידועה גם בשם "לוח אבידוס".
ציר הזמן המודרני הופיע רק עשרות שנים לאחר מכן, באינפוגרפיקה "A Chart of Biography" שחיבר ג'וזף פריסטלי, שפורסמה ב-1765. האינפוגרפיקה הציגה תאריכים באופן פשוט וכרונולוגי וסיפקה אנלוגיה לציר הזמן ההיסטורי. בסופו של דבר שיטה זו לייצוג צירי זמן, הפכה לפופולרית במאה ה-18 ואילך, וכך גם חיבורו של ג'וזף.
זמן בדיד וזמן רציף
זמן רציף
בדיסציפלינות רבות, מקובל שאות רציף חייב תמיד להיות בעל ערך סופי, קונוונציה המתאימה ברוב המקרים לאותות פיזיים.
ציר זמן
היסטוריה
באותה תקופה הפתחו תחומים רבים, כגון פוזיטיביזם, דנדרוכרונולוגיה וכרונופוטוגרפיה, שעודדו אנשים לחשוב שאירועים עשויים להיות מתועדים בצורה אובייקטיבית.
נירון קלאודיוס דרוסוס
נישואיו ושירותו
באחד ממסעותיו הצבאיים נגד שבט המרקומני נפל מסוסו ומת. דרוסוס היה מקובל בקרב החיילים, שהקימו אנדרטה לזכרו. אוגוסטוס כתב ביוגרפיה של חייו, אך זו לא שרדה עד ימינו.
סיבות למותו
הסיבה הנתונה למותו אינה זו שהוזכרה בידי מספר היסטוריונים: סווטוניוס מציין כי דרוסוס נפטר ממחלה ("קלאבדיוס האלוהי", פס' I "טיבריוס" פס' VII), כך גם דיו קסיוס (דברי ימי רומא, ספר 55 פס' I-II) וואליוס פאטרקולוס (דברי ימי רומא, ספר 2, פס' 97). יחסם של היסטוריונים כדוגמת טקיטוס לליוויה אפשרו את קביעת מות דרוסוס כתוצאה מהרעלה בידי אמו, כמתואר בבדייתו ההיסטורית של רוברט גרייבס, "אני, קלאודיוס".
משפחת דול
באותה תקופה החלו האחים דול להשתתף במופע הנודד של קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי, שבו השתתפו במשך שלושים שנה, במופעי שירה, ריקוד ורכיבה על סוסים ועגלות. דייזי הוצגה פעמים רבות תחת הכינוי "מיי וסט הגמדה". באותה תקופה, כבר אימצו רוב האחים את שם המשפחה של ארלס; לאחר מותו של ארלס בשנות ה-30, הם החליטו לאמץ את שם המשפחה הגרמני "דול" (שפירושו באנגלית "בובה").
אבי שורץ
ילדותו ונעוריו
בשנת 1947 הצליחה המשפחה לעזוב את רומניה ולהגיע דרך פריז לישראל בסוף שנת 1948. כאן התקבלו על ידי סבו שעלה לארץ לפני המלחמה. כנער למד אבי ב"תיכון שלווה" בתל אביב, ובהשפעת הוריו נרשם למכון אבני. הוא היה צעיר הסטודנטים במקום, והיה גאה בעובדה שעמד בהצלחה רבה בבחינות הכניסה. מכון אבני של אותם ימים נוהל על ידי משה מוקדי, ועם מוריו נמנו יחזקאל שטרייכמן, אביגדור סטימצקי ומרסל ינקו.
תיאטרון האכזריות
אז'ן יונסקו הושפע מארטו, אם כי משייכים את תיאטרונו בדרך כלל לתיאטרון האבסורד. כמו כן אפשר למצוא אלמנטים של תיאטרון האכזריות אצל מחזאים אחרים מהזרם הזה, כמו פרננדו ארבאל והרולד פינטר. במחזותיהם האלימות לא מובנת ולא הגיונית, מה שהופך אותה לאכזרית עוד יותר. אבל בעיקר ניתן למצוא ניסיונות להגשים את רעיונותיו של ארטו אצל במאים במחצית השנייה של המאה העשרים: פיטר ברוק ניסה לעשות תיאטרון האכזריות במשך כמה שנים, ההפקה המפורסמת ביותר מהתקופה הזאת הייתה "רדיפתו והירצחו של ז'אן-פול מרה, מוצגים על ידי קבוצת התיאטרון של ההוספיץ בשרנטון תחת בימוי של המרקי דה-סאד", או בקיצור "מארה סאד", מאת פטר וייס, בשנת 1964. נציג בולט אחר שעשה ניסויים בכיוון של תיאטרון האכזריות, הוא יז'י גרוטובסקי. לתפיסתו, על השחקן לעבור באש בשביל הקהל שלו. כמו כן יש לציין את המחזאית הבריטית שרה קיין.
פרשת מותו של דונטה רייט
האירוע
ב-11 באפריל 2021, בסביבות השעה 14:00, עצרו שוטרים ממשטרת ברוקלין סנטר את דונטה רייט בחשד לעבירת תנועה, לאחר שהבחינו במדבקת רישיון על שמשת הרכב שפג תוקפה. השוטרים בדקו את שמו של רייט במאגר השמות המשטרתי, גילו שהוצא נגדו צו מעצר, וניסו לעצור אותו.
המחאה בעקבות האירוע
ב-12 באפריל, בעקבות המהומות ברחבי מינסוטה, הוטל עוצר גם על מיניאפוליס, סיינט פול וערים נוספות.
אוסוואלד מוסלי
שר בממשלה
מוסלי התקרב לרמזי מקדונלד מנהיג הלייבור, וקיווה לקבל בתמורה את אחד מן המשרדים הראשיים, אך כאשר ניצחה מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות בשנת 1929 ומקדונלד מונה לראש ממשלה, קיבל מוסלי רק את משרד "דוכסות לנקסטר", משרה טקסית של שר בלי תיק, מחוץ לקבינט. הוא קיבל אחריות לפתרון בעיות האבטלה, אך מצא כי הצעותיו הרדיקליות נדחות על ידי הממונה עליו, "הלורד שומר החותם" ג'יימס הנרי תומאס, או על ידי הממשלה. לבסוף ניסח מזכר אשר נדחה על ידי הקבינט, ולפיכך התפטר במאי 1930. הוא ניסה לשכנע בנכונות תוכניתו את ועידת הלייבור שהתכנסה באוקטובר באותה השנה, אך דעתו לא התקבלה משום שהייתה "סוציאליסטית מדי".
מפלגה חדשה
בהיותו נחוש בדעתו כי לא יזכה לקידום במסגרת מפלגת הלייבור, מוסלי ייסד את "המפלגה החדשה". בתחילה הצליח רק לגרום לכך שקולות השמאל יפוצלו, ובבחירות יזכו מועמדי השמרנים במחוזות בהם רצו מועמדי המפלגה החדשה. בהדרגה החלו אנשי המפלגה להתקרב אל הפשיזם. בבחירות בשנת 1931 לא הצליח איש מן המועמדים, לרבות מוסלי עצמו, לזכות במושב בפרלמנט.
לאחר המלחמה
הוא שב לבריטניה על מנת להתמודד בבחירות בשנת 1959, בהן עלה גם נושא הגזע וההגירה. גם בבחירות אלו נכשל. בשנת 1966 ניסה בפעם האחרונה להיבחר, ופרש מן הפוליטיקה. בשנת 1968 התפרסמה אוטוביוגרפיה שלו בשם "חיי". בשנת 1977 היה מועמד למשרד הרקטור של אוניברסיטת גלאזגו, אך לא נבחר לתפקיד. מת בשנת 1980.
יחסי נורווגיה–סן מרינו
יחסי נורווגיה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים שבין ממלכת נורווגיה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
יובל בן-עמי
ביוגרפיה
בשנת 2000 החל כותב כתבות למגזין "מסע אחר". בשנת 2003 החל כותב עבור העיתון "הארץ" ומאז פרסם מאמרים, כתבות ודברי ביקורת, בין היתר במגזינים "נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל" ו-"Time Out תל אביב", בעיתונים "גלובס", "הבוסטון גלוב", באתר ynet, באתר האינטרנט של ה-"BBC" ובכתבי העת "כתם", "עמדה", "הכיוון מזרח" ו"מעין". בשנת 2009 החל בן עמי משמש כמבקר התיאטרון של העיתון "ישראל היום", ובהמשך שימש כמבקר התיאטרון של העיתון "עכבר העיר". הוא נמנה עם מייסדי האתר מגזין +972.
חיים פרטיים
בן-עמי לוקה בפרוסופגנוזיה. ב-2017 נישא לאלישה בסקין ולהם בת. מתגוררים בדרום צרפת.
בית קאסר
בחצר המבנה עומד מבנה עשוי בוץ, טיט ואבני כורכר, ששימש לאחסון. מבנה זה היה ככל הנראה המבנה הראשון במקום, ולפי ההערכות הוא בן כמה מאות שנים.
מקבת' (ורדי)
היסטוריה
בשנות ה-60 של המאה ה-19 התבקש ורדי להוסיף קטעי מוזיקה נוספים לאופרה על ידי התיאטר ליריק מפריז, ובעקבות בקשה זו שינה ורדי מעט את האופרה והוסיף קטע בלט. הגרסה החדשה של האופרה הועלתה לראשונה ב-21 באפריל 1865. האופרה הועלתה 13 פעמים לאחר מכן, אולם בראשית המאה ה-20 פחתה הפופולריות שלה והיא כמעט ולא הועלתה (האופרה הוצגה בברלין בשנות ה-30 ובפסטיבל גליינדבורן בשנת 1938).
מערכה רביעית
רופא נקרא לטירה, לעזור לליידי מקבת' שרגשי האשם מוציאים אותה מדעתה, היא הולכת בשנתה ומנסה לנקות מידיה את כתמי הדם.
ג'ון מק'לאגלין
ביוגרפיה
שיריו של מק'לאגלין הופיעו בכמה סרטים הוליוודיים: ממלכת טראביתיה, החוק על פי ג'ורג'יה ומכושפת. השיר "So Close" היה מועמד בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-80, ומק'לאגלין אף ביצע את השיר בטקס.
סטארסקי והאץ'
עלילה
בשנת 2004 יצא אל המסכים סרט הקולנוע המבוסס על הסדרה, בכיכובם של בן סטילר (סטארסקי) ואוון וילסון (האץ'). רבים סבורים כי הסרט, על אף שהיה מצחיק ומותח, לא הצליח לשחזר את הקסם של סדרת הטלוויזיה, על אף שזו הייתה כוונתו. הסרט הכניס 170,268,750 דולר ברחבי העולם בעוד שתקציב הפקה עמד על 60 מיליון דולר.