קניה_במלחמת_העולם_השנייה
התקפות האיטלקים
בעוד החשש מפלישה רחבת היקף לא התממש, פלישות קטנות יותר לקניה נערכו בתיאום עם מבצעים דומים נגד סודאן. בקיץ 1940, קניה ראתה קרבות בין כוחות חבר העמים הבריטי לבין איטליה. הפעולה הראשונה של המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם השנייה הייתה הפצצה איטלקית של בסיס חיל האוויר רודזיה הדרומית בואג'יר שבקניה ב-13 ביוני. חיילים איטלקים התקדמו מאתיופיה לתוך מויאלה וכבשו את "פורט הרינגטון" לאחר קרבות קשים. עד סוף יולי הם התקדמו כמעט 100 ק"מ (62 מייל) לתוך קניה וכבשו את בונה ואת דאבל, ובכך עצרו את התקדמותם בשל חששות ממצב האספקה הירוד. אזורים אלה נשארו בשליטה איטלקית עד ששוחררו בפברואר 1941 כחלק מהמתקפה של בעלות הברית על מזרח אפריקה האיטלקית. ב-6 בספטמבר 1940, ליד ליבוי, הותקף טור של הבריגדה המזרח אפריקאית ה-2 בפיקוד בריטי והושמד חלקית על ידי כוח של בנדה וחיל רגלים קולוניאלי איטלקי: זו הייתה הפעולה הראשונה בה היו מעורבים כוחות קרקע דרום אפריקאים במלחמת העולם השנייה הכוחות הבריטים הגיבו מאוחר יותר בהתקפה ראשונה על הכפר הסומלי קניתי אל-וואק, אבל לא הצליחו. לדברי אריגו פרטקו, בונה זכורה מבחינה היסטורית כנקודת החדירה העמוקה ביותר של הצבא האיטלקי לקניה במהלך המלחמה. העיר נכבשה ביולי 1940 וחיל מצב איטלקי קבוע מהסומלים מהאזור נשאר שם עד סוף ינואר 1941. מלינדי הייתה אחת משתי הערים הגדולות היחידות בקניה שהופצצו על ידי מטוסים איטלקיים. זה קרה ב-24 באוקטובר 1940, כאשר נמל מלינדי נפגע, ולאחר אירוע זה הוצבו כוחות בעלות הברית בעיירה עד סוף המלחמה. לאחר ההצלחה החלקית של חטיבת החי"ר הדרום אפריקאית ה-1 נגד האיטלקים בהתקפה נוספת של מוצב הגבול אל ווק ב-16 בדצמבר 1940, הורה הגנרל אלן גורדון קנינגהם על התקפה מלאה על האיטלקים במזרח קניה. בימים האחרונים של ינואר 1941 תקפו שתי חטיבות דרום אפריקאיות של דיוויזיית הרגלים הדרום אפריקאית הראשונה את ממרסביט שבשליטת איטליה שבקניה. אולם לפני שהתקדם לדרום אביסיניה, נאלץ הגנרל ג'ורג' ברינק להגן על האגף המערבי שלו ולמנוע מקורות מים מהאיטלקים. מסיבה זו, ב-16 בינואר תקפו רובים רכובים של המלכה הבריטית (מהחטיבה השנייה), פלוגת המכוניות המשוריינת מספר שתיים, סוללת השדה SA12 ושתי פלוגות לא סדירות את שרשרת הבארות באל יבו ובאל סרדו שבמחוז הגבול הצפוני של קניה. לאחר ארבעה ימים של לחימה קשה, על סף המתקפות שנתמכו על ידי חיל האוויר הדרום-אפריקאי, נאלצו האיטלקים להתרחק מאל יבו בליל 17 בינואר ובשעות אחר הצהריים של 18 בינואר, גדוד חיל השדה השני, שהוזז מהמילואים של החטיבה, נכנס לאל סרדו והוא ננטש. כאשר מקורות המים היחידים באזור היו בידי הדרום אפריקאים, ההתקדמות לתוך אביסיניה עשויה להתחיל. ב-18 בפברואר נכנסו כוחות חבר העמים הבריטי לדרום אתיופיה וכבשו את עיר המבצר מגה. שתי החטיבות הדרום אפריקאיות פתחו אז בתנועת אגפים כפולה על האזור. לאחר קרב שנמשך שלושה ימים, שבו רבים מהדרום אפריקאים (שהיו מצוידים בתנאים טרופיים) סבלו מחשיפה בגלל הגשמים העזים והטמפרטורות הקפואות כמעט. עם זאת ממערב לאגם רודולף, הבריגדה המזרח אפריקאית ה-25 של בריג. ויליאם אוון צעד על נמראפות' במטרה לכבוש את העיירה קאלאם הסמוכה לגבול אתיופיה-קניה. התנגדותם של בני שבט מריל הפרו-איטלקיים המקומיים באזור הייתה כה עזה, עד שהבריגדה נאלצה להפסיק את התקדמותה ולעבור למגננה. לבסוף, מויאלה כ-110 ק"מ דרומית-מזרחית למגה, על הגבול בין קניה לאתיופיה נכבשה ב-22 בפברואר על ידי סיור של כוחות לא סדירים אביסיניים שצורפו לדיוויזיה הדרום אפריקאית. בינתיים, ב-24 בינואר, הכוח העיקרי של אלן גורדון קנינגהם, כולל הדיוויזיה ה-11 (המזרח אפריקאית) מייג'ור-גנרל (H. E. de R. Wetherall) והדיוויזיה ה-12 (המזרח אפריקאית) (מייג'ור-גנרל אלפרד ריד גודווין אוסטן), פלשו לסומליה האיטלקית מחופי קניה.