cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מועדון ארוחת הבוקר
עלילה
הריתוק עומד להסתיים ולבקשת התלמידים בריאן כותב חיבור שוורנון יקרא לאחר שילכו. התלמידים נפרדים מחוץ לבית הספר, אנדרו ואליסון מתנשקים ואליסון לוקחת ממנו את תג האליפות, קלייר נותנת לג'ון את אחד מעגיליה אותו הוא עונד. ורנון קורא את החיבור (בדיבובו של בריאן). בחיבורו בריאן מציין איך ורנון שפט את החמישה לפני שנכנסו לריתוק, לפי ההגדרה הפשוטה ביותר: מוח חכם, אתלט, מוזרה, עבריין ונסיכה. בריאן חותם את החיבור תחת "מועדון ארוחת הבוקר". הסרט מסתיים בג'ון מרים אגרוף לאות ניצחון בדרכו הביתה.
הצהרת חיפה
אודות הפרויקט
הפרויקט החל בשנת 2002 בחסות מדה אל-כרמל, מרכז ערבי למחקר חברתי בחיפה. משתתפי הפרויקט, כולם בני מיעוטים ישראלים, בהם אנשי רוח, אמנים, אנשי חינוך, אקדמאים ופעילים חברתיים, התחלקו לקבוצות עבודה, אשר דנו בנושאים שונים שעל הפרק. המשתתפים מזוהים עם המפלגות השונות בציבור הערבי, בהן בל"ד וחד"ש.
עלי זהב
עֲלֵי זָהָב היא התנחלות ויישוב קהילתי בדרום-מערב השומרון על ציר 446, שייך למועצה אזורית שומרון, ליד היישובים פדואל, ברוכין, לשם וכפר א-דיכ. בעלי זהב מתגוררים כ-4,700 תושבים (נכון לשנת 2022) וקיימות תוכניות הרחבה לעוד 1,000 משפחות.
מאפייני היישוב
בעלי זהב מספר בתי כנסת, ספרייה, מכולת, בית נוער, חוות סוסים, מקווה טהרה, 3 גני משחקים, חמישה גני ילדים ומעון. בשנת הלימודים ה'תשע"ה נפתח ביישוב בית ספר יסודי דתי צומח. בשנת תשע"ח נפתחה ביישוב גם אולפנה צומחת לבנות, ובשנת הלימודים ה'תשפ"א נפתח עוד בית ספר יסודי דתי צומח.
בנובמבר 2021 החלו העבודות לבניית בית כנסת מרכזי לכלל האוכלוסייה בעלי זהב.
גורדון בנקס
סיום הקריירה
במאי 1972 לבש בנקס בפעם ה-73 את מדי הנבחרת הלאומית בעת ניצחונה של אנגליה על סקוטלנד 1:0 וזכה באותה שנה בפרס "כדורגלן השנה בליגה האנגלית" מטעם התאחדות עיתונאי הכדורגל. ב-22 באוקטובר 1972 היה מעורב בנקס בתאונת דרכים. הוא נפצע ואיבד את הראייה באחת מעיניו. עקב פציעה זו נמנע ממנו למעשה להמשיך ולתפקד כשוער. למרות זאת, הוא הצטרף לקבוצת פורט לודרדייל סטרייקרס ששיחקה באותה עת בליגה האמריקאית המקצוענית ושיחק לצידו של ג'ורג' בסט, שהיה בעברו חלוץ מנצ'סטר יונייטד ונבחרת צפון אירלנד ואחד מיריביו הגדולים של בנקס. לאחר פרישתו ממשחק נכנס בנקס לעסקים ועסק זמן מה בהפצת כרטיסים לאירועים גדולים לגופים מוסדיים.
פצילות
פצילות במינרלים
המשטחים הנוצרים על-פני הגביש נקראים מישורי פצילות, והם ישרים ומקבילים ולעיתים יוצרים משטחים מדורגים או מופיעים כקווים מקבילים. את מישורי הפצילות ניתן לראות באמצעות מיקרוסקופ וגם בעין בלתי מזוינת.
פצילות בסלעים
פצילות נחשבת למקרה מיוחד של לווחיות, למרות שחלק מהגאולוגים נוהגים להפריד בין שני המונחים ומאמצים את נקודת ההשקפה שפצילות הופכת ללווחיות ככל שדרגת ההתמרה עולה ונוצרים מינרלים חדשים.
פצילות מתפתחת היטב בסלעים הבנויים מגרגרים דקים ופחות בסלעים הבנויים מגרגרים גסים. פצילות פשוטה מקבילה בדרך כלל למשטחי הציר של קמטים שנוצרו על ידי זרימה אחידה של המסה הסלעית. פצילות המתפתחת בשלב מוקדם עשוי להיות בלב ההתפתחות הבאה של הקמט.
ייבום
בתקופת האחרונים
מובא כי בנו של הרב יוסף קארו, שלמה, ייבם את אשת אחיו יצחק אחר מותו, בהסכמתם של הרב משה אלשיך והרב יהושע בן נון.
כשהאח רוצה ליבם והאישה רוצה לחלוץ
אם האח מעוניין בקיום הייבום והאישה לא, היא יכולה לבקש מבית הדין שלא לקיימו. אולם קיימת מחלוקת בפוסקים אם במקרה זה בית הדין יכול לכפות את האח לחלוץ לה.
יבמה שנאסרה שעה אחת
הראשונים חלוקים אודות טעם דין זה. יש שתלו זאת בטעם דרכיה דרכי נועם המורה שברור שהתורה לא תגרום למצב בו היבמה תיזקק ליבום לאחר שנפטרה, דבר העלול לגרום שתי בעיות, האחת שיבמה שהותרה ונשאת לאדם אחר, ותזקק ליבום לאחר נישואיה לאחר, וממילא תזקק לבצע חליצה, דבר המציג אותה כאשה שנישאה באיסור, מכיוון שלאחר נישואיה הייתה עליה זיקת היבם, ומכיוון שדבר זה עלול לגרום עליה להתגנות על בעלה, ברור שהתורה אסרה זאת הבעיה השנייה היא, שאין זה דרכי נועם אם עליה להזדקק שוב לאותו יבם שכבר נפטרה ממנו
יש מהאחרונים שתלו את דין נאסרה בסברא, שדיני האישות חלה רק בשעת נפילה שהיא הזוקקת ליבום, ומכיוון שבשעת הנפילה לא הייתה נפילה ליבום, לא ניתן לזקוק אותה ליבום לאחר מכן. לפי טעם זה, ניתן להבין מדוע יבמה שהותרה, נאסרה וחזרה והותרה, מותרת ליבום לכל הדעות, גם לפי מי שסובר שאין מצוות יבום באופן כזה מכיוון שכבר הייתה נפילה ליבום המתירה את איסור אשת אח, ולכן גם אם מצוות יבום התבטלה, לא נפקע איסור אשת אח.
פריקלס
ילדות
פריקלס השתייך לשבט "אקמנטיס" ושנות ילדותו ונערותו עברו עליו בשלווה. פריקלס המופנם נמנע מליטול חלק באירועים ציבוריים והעדיף להקדיש את זמנו ללימודים. מעמדה של משפחתו ועושרה אפשרו לו להמשיך ולהתמיד בלימודיו ולרכוש השכלה. הוא למד מוזיקה אצל גדולי מורי התקופה, וייתכן שדאמון מאואה, אנכסגורס ופיתוקליידס היו מוריו. פריקלס נחשב לפוליטיקאי הראשון שייחס ערך רב לפילוסופיה, ונהנה מחברתם של פילוסופים כמו פרותגורס, זנון מאלאה ואנכסגורס. האחרון היה חברו הקרוב והשפיע עליו רבות.
מלחמת סאמוס
מלחמת סאמוס הייתה האירוע הצבאי המשמעותי האחרון בטרם החלה המלחמה הפלופונסית. לאחר הגלייתו של תוקידידס, נבחר פריקלס מדי שנה בשנה לעמוד בראש הצבא האתונאי - המשרה היחידה שבה החזיק באופן רשמי - אף שהשפעתו הייתה כה רבה עד כי למעשה היה שליטה של הפוליס. בשנת 440 לפנה"ס הייתה סאמוס במלחמה עם מילטוס כשעילת המלחמה ביניהן הייתה השליטה בפריאנה, עיר עתיקה באיוניה לרגלי הר מיקאלה. לאחר שמילטוס הפסידה במלחמה הגיעו ראשיה לאתונה במטרה להציג את ענייניה כנגד סאמוס. כאשר ציוו האתונאים על שני הצדדים להפסיק את מעשי האיבה ולהציג את עמדותיהן בפני בוררות באתונה, סירבה סאמוס לצו. פריקלס החליט בתגובה לשלוח משלחת לסאמוס, שמטרתה "לטעון בפני אנשיה, שעל אף שהם נצטוו להפסיק במלחמתה נגד מילטוס, הם לא צייתו". בקרב הימי הובסו כוחותיה של סאמוס ועל האי נכפה משטר בהתאמה לרצון האתונאים. כאשר סאמוס פתחה במרד נגד אתונה, אילץ פריקלס את המורדים להיכנע לאחר מצור כבד בן שמונה חודשים שהטיל עליה, ושבין היתר גרם גם לחוסר שביעות רצון בקרב המלחים האתונאים. לאחר מכן הכניע פריקלס מרד נוסף שפרץ בביזנטיון, וכאשר שב לאתונה, נשא נאום הספד לכבוד החיילים שהקריבו את חייהם במהלך המסע.
הדרך למלחמה
פריקלס שוכנע כי מלחמה נגד ספרטה, אשר לא הסתירה את קנאתה נוכח עליונותה הגוברת של אתונה, הפכה למלחמת אין-ברירה ואולי אפילו מלחמה שיש לברך עליה. אי לכך, הוא לא היסס לשלוח כוחות צבא לקרקירה (האי קורפו של ימינו) כדי לחזק את כוחותיה שנלחמו זה מכבר כנגד קורינתוס. בשנת 433 לפנה"ס התנגשו כוחות הצי הימיים של אתונה ושל קורינתוס בקרב סיבוטה, ושנה לאחר מכן לחמו האתונאים במתנחלים הקורינתיים בקרב פוטידאיה. שני האירועים הללו תרמו רבות לשנאה רבת השנים שרחשה קורינתוס לאתונה.
הישגים צבאיים
מצד שני, פלאטיאס וקוליופולוס מתנגדים לביקורות הללו ואף מדגישים ש"האתונאים הפסידו במלחמה רק לאחר שהם שינו באופן מהותי את האסטרטגיה של פריקלס שדחתה במפורש ומלכתחילה כיבושים נוספים". מסקנה מקובלת נוספת היא שאלו שבאו במקומו חסרו את יכולותיו ואת אופיו ואישיותו.
כישוריו כנואם
קגן מציין שפריקלס אימץ "סוג מרומם של נאומים, שנעדר תכסיסים שפלים וגסים של אנשים הנואמים פני קהל אספסוף", ולדבריו של דיאודורוס, הוא "עלה על אחיו האזרחים במיומנותו בתורת הנאום". לפי דבריו של פלוטרכוס, הוא נמנע מלעשות שימוש בגימיקים זולים בנאומיו, בשונה לדוגמה מדמוסתנס הנלהב, וכי הוא תמיד עשה זאת בקור רוח ובאופן שקט ורגוע. עם זאת, הביוגרף מציין בספרו, שהמשורר איון כתב שסגנון דיבורו של פריקלס היה "שחצני ויהיר, בפניותיו לאנשים, וכי בהתנשאות הזו היה בוז וגם זילות כלפי אחרים". גורגיאס, בדיאלוג ההומונימי של אפלטון, מציג פריקלס כדוגמה לנואם בעל עוצמה. בדיאלוג מנקסנוס, סוקרטס מטיל ספק בתהילתו של פריקלס כנואם מבריק, תוך שהוא מציין באופן אירוני כי מאחר שפריקלס רכש השכלה מאספאסיה, שסייעה רבות לנואמים רבים, לפריקלס יתרון על פני אדם שרכש את השכלתו על ידי אנטיפון. בנוסף, סוקרטס מייחס את נאום ההספד לאספסיה ומבקר את הערכה העמוקה שרחשו בני זמנו לפריקלס.
היהודים באימפריה העות'מאנית
קהילות
קיבוצים יהודיים משמעותיים נמצאו גם בערי נמל ובמרכזי מסחר ומינהל, וקהילות בינוניות וקטנות רבות התקיימו באנטוליה, כורדיסטן, הבלקנים וצפון אפריקה. בין הקהילות הבולטות במפת הקהילות העות'מאניות ניתן להזכיר את קהיר, דמשק, חלב, בגדאד ובצרה במחוזות הערביים; אלג'יר, תוניס וטריפולי בצפון אפריקה; לאריסה, רודוס, פאטראס, יאנינה, סופיה, פלובדיב, בלגראד, סקופיה, מונאסטיר, סראייבו ויהדות יאשי במחוזות האירופיים ("רומלי"). מקום מיוחד נשמר גם לקהילות ארץ ישראל ובראשן ארבע ערי הקודש: ירושלים, צפת, חברון וטבריה. קהילות נוספות נהנו מפריחה במשך תקופות קצרות, דוגמת ניקופול במאה ה-16, ועכו החל במאה ה-18 ועד 1820.
אישים
בין המקורבים לשלטונות ניתן למנות בתקופות שונות את: דון יוסף נשיא (נפ. 1579), דונה גרציה נשיא (נפ. 1569), טוביה הכהן (נפ. 1729), דניאל דה פונסקה, חיים פרחי (נרצח 1819), יחזקאל גבאי (נרצח 1823).
על משפחות הרבנים הבולטות באימפריה נמנו משפחות אלפאנדרי, אבואלעפיה, בנבנשתי, חזן, אלישר, נבון, די בוטון, גלנטי. מחסות זרה נהנו למשל משפחת פיצ'וטו בחלב ומשפחת עבו בטבריה.
אמנת ונציה
חפירות
יש להימנע מלכתחילה מכל עבודת שחזור. יש להתיר רק קימום (Anastylosis), דהיינו: הרכבתם מחדש של מרכיבים קיימים שהתפרקו. על החומר שישמש להרכבה להיות ניכר בכל עת, והשימוש בו צריך להיות באופן שיהיה בו כדי להבטיח את שימורו של מונומנט, ואת השבת צורתו.
חותמי האמנה
23 חתימות, נציגי: איטליה, בלגיה, ספרד, פורטוגל, יוגוסלביה, אונסק"ו, הולנד, דנמרק, צרפת, מקסיקו, צ'כוסלובקיה, פרו, המרכז לחקר השימור והשיקום של נכסי תרבות, קריית הוותיקן, יוון, אוסטריה, פולין ותוניסיה.
עמנואל טובים
טובים נולד ברוסיה, שם למד הנדסת מכונות באקדמיה הימית בפטרוגרד והיה פעיל בתנועה הציונית. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1922 ובתחילת דרכו עסק בהוראה בטכניון בחיפה.
אשור
ראשיתה של אשור (עד סוף המאה ה-21 לפנה"ס)
אין נתונים היסטוריים וארכאולוגיים רבים על ראשיתה של אשור. חפירות ארכאולוגיות שנערכו מוכיחות כי עד שנת 2500 לפנה"ס הפכו היישובים הקדומים לערים מאורגנות היטב. בפני התושבים המקומיים עמדו אתגרים דמוגרפיים ואקלימיים. פלישות חוזרות ונשנות של עמים זרים לתוך מסופוטמיה וחורף קשה השפיעו על אופיו של העם והפכו אותו לחיוני וקשה עורף. הארץ, שכונתה בימי קדם סֻבָּרְטוּ, הייתה מורכבת מערים ששכנו לגדות נהרות מסופוטמיה. בערים שלטו בימי קדם האִשְשָקוּ, הם משנים למלך או כהנים.
אשור הקדומה (עד אמצע המאה ה-15 לפנה"ס)
באנטוליה בנו האשורין כארבעים מושבות. המושבה הראשית (נקראה בפי האשורים כרום (Karum)) הייתה כנש (Kanesh) העתיקה הנמצאת היום במזרח אנטוליה בסמוך לכפר קילטפה הנמצאת ליד העיר הגדולה קייסרי (של היום). הסוחרים האשורים שלחו בדים ובדיל לתעשיית הנחושת באנטוליה בשיירות חמורים למרחק של למעלה מ-1000 ק"מ. בתמורה לכך קיבלו זהב וכסף שהוחזרו לאשור. התקופה הייתה ימי פריחה ושגשוג של העיר-מדינה אשור שנמשכה עד אמצע המאה ה-19 לפנה"ס. התקופה הראשונה של המסחר הסתיימה בהרס המושבה והפסקת המסחר מסיבות לא ברורות. העדויות על תקופת המסחר האשורי נמצאו בחפירות ארכאולוגיות בכנש ובמקומות אחרים ובעשרות אלפי מסמכים הכתובים על לוחות חומר בכתב היתדות שנמצאו בארכיונים של הסוחרים.
תקופת אשור התיכונה - האימפריה (עד סוף המאה ה-10 לפנה"ס)
אשור-אֻבַּלִּיט הראשון פתח בחצי השני של המאה ה-14 לפנה"ס במרד גלוי ומוצלח נגד טושרטש מלכה של מיתני, הממלכה החורית אשר דיכאה את אשור. מרידתו עלתה למיתנים באדמות רבות, והקנתה למלך תארים נכבדים. מספר שנים מאוחר יותר, קריזאלו השני, מלך בבל, פתח במעשי איבה כלפי אשור ולבסוף פגש את בל-ניררי, יורשו של אשור-אובליט הראשון, בשדה הקרב. קריזאלו נחל תבוסה קשה, וחלקה הצפוני של בבל סופח לממלכה האשורית. את בל-ניררי ירש פודי-אילו שעמד בראש מפעלי בנייה רבים בשטחים הכבושים, ואותו ירש אריק-דן-אילי שניהל מלחמה כנגד שבטי האכלמו.
השושלת הסרגונידית
סרגון נהרג בקרב, ובנו סנחריב ירש את הכתר האשורי בסוף המאה ה-8 לפנה"ס. סנחריב פיאר את בירתו נינוה והעביד רבים בבנייתה. המערכה הצבאית הראשונה שלו הייתה בבל, היכן שמרודך־בלדן חזר לכוח בחסות העילמים. לאחר מספר ניצחונות באזור פנה לדיכוי מרד נוסף ביהודה. לאחר שגרם להרס רב ביהודה הביא לכניעת חזקיהו. מאוחר יותר, פנה להשמדת כוחו של מרדוך־בלדן, אולם הכעיס את העילמים; צבאות עילם ואשור נפגשו בשדה הקרב, ואף על פי ששני הצדדים זקפו את הקרב כניצחון, כיבוש בבל והחרבתה בידי סנחריב בחלוף מספר חודשים מרמזת על ניצחון אשורי. סנחריב שהעדיף את בנו הצעיר אסרחדון כיורש עצר, על פני בנו הבכור, מצא את מותו בהתנקשות מצד בניו.
לאחר התפוררות האימפריה
לאחר תבוסת אשור לצבאות בבל ומדי היא פסקה להיות מדינה עצמאית. אשור העיר נהרסה עד היסוד ב-614 ונינוה בשנת 612 לפנה"ס. רוב אשור נשלטה על ידי בבל עד 539 לפנה"ס.
אשור בתנ"ך ובמקורות מקבילים
הממלכה כולה אורגנה כפחווה אשורית בשם סמרינה Samerina, ובראשה הוצב אחד מקציני סרגון כפחה. בכך בא הקץ על ממלכת ישראל לאחר שהתקיימה כ-200 שנה ומעלה.
לאחר כשמונה שנים, בשנת 701 לפנה"ס, עולה שוב מלך אשור, הפעם סנחריב, על חזקיהו מלך יהודה (מלך בשנים 727 עד 698 לפנה"ס) ומתכנן לעשות את אשר עשה לממלכת ישראל שמונה שנים קודם לכן. המרד שאותו מנהיג כנראה חזקיהו, הוא רחב היקף ובו השתתפו ממלכות רבות באזור סוריה וארץ ישראל. במהלך ההכנות למרד כבש חזקיהו את ערי הפלשתים שהתנגדו לו. כדי להכין את ירושלים למצור הצפוי חזקיהו חצב את נקבת השילוח ועיבה את חומת ירושלים באבנים מבתי העיר. המרד נכשל כמעט לחלוטין. סנחריב הכניע את הממלכות המורדות זו אחר זו, כבש את הערים המבוצרות ביהודה - כולל העיר לכיש, וצר על ירושלים. בספר מלכים (בניגוד לישעיהו ובדברי הימים) מסופר שחזקיהו שולח אל סנחריב ממון רב מאוצרות המקדש כשוחד כדי שלא יכבוש את ירושלים. במנסרת שיקגו, כתובת הניצחון של סנחריב בעקבות המסע, מוזכרת כמות דומה מאוד של זהב וכסף שנשלחת על ידי חזקיהו כמס (קנס שמשלם המפסיד במלחמה). בסופו של דבר השוחד לא מועיל וצבא אשור צר על ירושלים במצור שסופו הצבאי נראה צפוי לחלוטין. בזמן המצור נשלחים שלושה שרים אשוריים - תרתן, רב סריס ורבשקה, ללוחמה פסיכולוגית במטרה לשכנע את יושבי העיר להיכנע. ישעיהו הנביא מרגיע את חזקיהו ומנבא שסנחריב ישוב לארצו ויומת שם. ואכן, לפי המסופר בספר מלכים, חיילי צבא אשור נופלים חלל ללא קרב בלילה אחד, סנחריב חוזר לארצו ובשנת 680 לפנה"ס הוא נרצח על ידי בניו. הינצלותה של ירושלים ממלך אשור, בזמן שכל שאר ערי הארץ נחרבו, והתגשמות נבואתו של ישעיהו, חיזקו את האמונה שהאל מגן על ירושלים ועל מקדשו ולא ייתן להם להיפגע. אמונה זו נשארה קיימת בקרב העם במשך שנים רבות, עד אשר בתקופת החורבן, כ-150 שנים מאוחר יותר, ירמיהו הנביא נאבק נגד האומרים "היכל ה'" שטענו שהאל לא יפגע במקדשו. לאנשים אלו הוא קרא להיזכר בחורבן משכן שילה.
כריסטוף קראמר
כריסטוף קראמר (בגרמנית: Christoph Kramer; נולד ב-19 בפברואר 1991) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר האחורי בבורוסיה מנשנגלדבך.
שפות בברוניי
מלאית סטנדרטית
למעשה, ניתן לתאר את השימוש במלזית סטנדרטית ומלזית ברונייאנית כדיגלוסיה, כאשר מלאית סטנדרטית היא רשמית ומשמשת בתחומים רשמיים כמו הוראה ונאומים רשמיים, בעוד שמלאית ברונייאנית מתפקדת בתפקיד פחות רשמי, בתחומים לא פורמליים כגון שיחות ביומיום ובחנויות מקומיות.
המגדלים הגבוהים (סדרת טלוויזיה)
תקציר עלילת הסדרה
הסדרה מתחקה אחר האיום ההולך וגובר של אוסאמה בן לאדן ואל-קאעידה בסוף שנות התשעים וכיצד ייתכן שהיריבות בין ה-FBI ל-CIA באותה תקופה סללה שלא במתכוון את הדרך לטרגדיה של ה-11 בספטמבר. הסדרה עוקבת אחר חברי חוליית I-49 בניו יורק ותחנת אלק בוושינגטון הבירה, מרכזי הלוחמה בטרור של ה-FBI ו-CIA, בהתאמה, כשהם מסתובבים בעולם ונאבקים בבעלות על מידע תוך שהם לכאורה פועלים למען אותה מטרה - ניסיונם למנוע מתקפה קרובה על אדמת ארצות הברית.
ז'טל (מחוז משנה)
מחוז משנה ז'טל (בבלארוסית: Дзятлаўскі раён) הוא אחד מ-17 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז הורדנה בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר ז'טל.
שמתי ברז למורה
שמתי ברז למורה (באנגלית: Ferris Bueller's Day Off - "היום החופשי של פריס ביולר") הוא סרט קולנוע שביים ג'ון יוז ב-1986. עלילת הסרט עוקבת אחרי עלילותיו של תלמיד בית הספר התיכון פריס ביולר (מתיו ברודריק), אשר מחליט באחד מהימים להבריז מבית הספר.
פצצת נייטרון
פצצת נייטרון היא פצצה גרעינית אשר גורמת בעת התפוצצותה להקרנת כמות רבה של נייטרונים ופיזורם בסביבתה הקרובה. הפצצה היא בעלת כוח הדף קטן בהרבה מזה של פצצת אטום רגילה, מפיקה גל חום חלש יחסית, ופולטת כמות זעומה יחסית של נשורת רדיואקטיבית. הנזק העיקרי של הפצצה הוא תוצאה של קרינת הנייטרונים הנפלטת ממנה, קרינה שהיא קטלנית לבני אדם, לבעלי חיים ולצומח, אך אינה פוגעת ברוב החפצים הדוממים. לכן נהוג לחשוב כי ניתן להשתמש בפצצה זו בתוך ערים עם נזק מועט לבניינים, אך בה בשעה להשמיד רבים מיושביהן.
יבגני זנן
ביוגרפיה
בשנת 2009 זכה באליפות אירופה עד גיל 12.
גרמניה
מקרל הגדול ועד לאימפריה הגרמנית: 800–1871
"האימפריה הרומית הקדושה של האומה הגרמנית", או בשמה המאוחר – הרייך הראשון, הוקמה עם חלוקת האימפריה הקרולינגית בשנת 843. השם קיסרות ("רייך") ניתן לממלכה כדי להדגיש את ייחודה לעומת הממלכות הקודמות לה, שהיו דוכסויות ונסיכויות קטנות.
אלון הלל
ביוגרפיה
בשנות התשעים של המאה העשרים היה חבר בהרכב רמי קלינשטיין והמועצה. "המועצה" הייתה להקת הליווי של קלינשטיין, אשר כללה את ליאור יקותיאלי בגיטרה, בנצי גפני בבס, והלל בתופים וגם כמעבד מוזיקלי.
גרמניה
גרמניה הנאצית: 1933–1945
המשטר החדש של היטלר פירק את כל איגודי העובדים, הפך את גרמניה למדינה חד-מפלגתית ודיכא כל התנגדות. מ-1933 ואילך, הוקמו 412 מחנות ריכוז עבור קבוצות ופרטים שנתפסו כאיומים. במקביל, החלה רדיפה פומבית של יהודים. בשנת 1934 נפטרה המפלגה הנאצית מהתנגדות שמאלית פנימית שגילם האס אס בליל הסכינים הארוכות. ב-1935, חוקי נירנברג הגזעניים נכנסו לתוקף: אזרחותם הגרמנית של יהודים נשללה, נאסר עליהם להינשא לגרמנים, והם סולקו ככלל מהחברה הגרמנית. המדע והתרבות הגרמנית נפגעו קשות מכך. רבים ניצלו את ההזדמנות לברוח; אחרים נשארו ונרצחו בשנים שלאחר מכן, בטרם קרס המשטר הנאצי. בשנת 1936 פלשו כוחות גרמנים לריינלנד המפורז, תוך הפרה בוטה של חוזה ורסאי – צעד שהעלה את המורל הלאומי. מ-1938 ואילך, גרמניה הנאצית החלה נוקטת במדיניות של התפשטות טריטוריאלית, שראשיתה בסיפוח אוסטריה, והמשכה בחבל הסודטים שבצ'כוסלובקיה. ב-1939 סופחה רוב צ'כוסלובקיה, וממשלת בובות פאשיסטית הוקמה בשטח הסלובקי הנותר. כדי להימנע ממלחמה בשתי חזיתות, נחתם הסכם ריבנטרופ–מולוטוב עם ברית המועצות. בספטמבר 1939 נפתח הבליצקריג הגרמני נגד פולין, שהיה אות הפתיחה למלחמת העולם השנייה.
חלוקת גרמניה: 1945–1990
מזרח גרמניה, לעומת זאת, הייתה לאחת מגרורותיה הסוציאליסטיות של ברית ורשה, ובדומה ליתר מדינות הגוש המזרחי סבלה מקשיים כלכליים. מנוסתם של מספר גובר והולך של מזרח-גרמנים למערב ברלין הביאה להקמתה של חומת ברלין ב-13 באוגוסט 1961, וליצירת גבול מבוצר בין מערב למזרח גרמניה.
פוליטיקה
בתפקיד ראש המדינה בגרמניה עומד נשיא גרמניה. הוא נבחר אחת לחמש שנים על ידי האספה הפדרלית (Bundesversammlung), וסמכויותיו מוגבלות בעיקר למטרות טקסיות וייצוגיות.
מפלגות
מפלגות קטנות בגרמניה מתמקדות בדרך כלל בנושא אחד עיקרי ולכן יכולות לשתף פעולה הן בקואליציות של הימין והן באלו של השמאל.
צבא וביטחון
בונדסוור (Bundeswehr "הגנה פדרלית") הוא שמו הרשמי של הצבא הגרמני. הכוח כולל צבא יבשה (Heer, "הר"), צי (Deutsche Marine, "דויטשה מרינה") חיל אוויר (Luftwaffe, "לופטוואפה"), חיל רפואה ( Zentralen Sanitätsdienst, "צנטרלר זניטאטסדינסט") ומפקדת קישור בין־שירותית (Streitkräftebasis, "שטרייטקרפטבסיס"). כ-250,000 בני אדם משרתים בצבא זה, כ-20% מהם גברים בני 18–30 המבצעים שירות בן תשעה חודשים. בזמני שלום, מפקד הצבא הוא שר ההגנה הגרמני. בעיתות חירום, הקנצלר מקבל לידיו את הפיקוד על הבונדסוור.
כלכלה
החקלאות מעסיקה כ-1.4% מכוח העבודה, תורמת במישרין כ-0.7% מהתוצר (נכון ל-2017), ומספקת חלק גדול מחומרי הגלם לתעשיית המזון – מחלבות, ייקבי יין ומבשלות בירה למשל. חלק גדול יחסית מהתוצר החקלאי מגיע ממשקים משפחתיים קטנים, אם כי חלקן של חוות-ענק בבעלות תאגידית עולה בהתמדה. המדינה משופעת בקרקע פורייה ונוחה לעיבוד ובמים, וכמחצית שטחה משמש לחקלאות. בין הגידולים החשובים מצויים דגנים, סלק סוכר ותפוחי אדמה, וכן משק חי, בעיקר חזירים ובקר לבשר ולחלב.
דמוגרפיה
גרמנית היא השפה הרשמית בגרמניה. שפות מיעוטים רשמיות הן: דנית (50,000 דוברים), סורבית (40,000) ופריזית (12,000). באזורים הכפריים של צפון גרמניה דוברים גם סקסונית תחתונה.
דת
כ-39% מהגרמנים הם נטולי השתייכות דתית; עיקרה של אוכלוסייה זו מרוכז במדינות מזרח-גרמניה לשעבר, שם הם מהווים בממוצע יותר מ-70% מהתושבים. הנצרות היא הדת הראשית בגרמניה, כאשר 28.6% מגדירים עצמם קתולים (במיוחד בדרום ובמערב) ו-26.6% נוספים מהאוכלוסייה (במיוחד בצפון ובמזרח) מגדירים עצמם פרוטסטנטים. בסך הכל, 47 מיליון גרמנים מגדירים עצמם נוצרים, אף על פי שבמזרח גרמניה הרגש הדתי חלש הרבה יותר, ככל הנראה תולדה של ארבעים שנות קומוניזם. האמונה הקתולית רווחה בגרמניה עד המאה ה-15, ואולם פני הדברים השתנו לאחר הרפורמציה של מרטין לותר. באופן הדרגתי הפכו רוב הגרמנים לפרוטסטנטים ורק מיעוט המשיך להיות קתולי. כיום, מספרם נותר דומה.
יהדות גרמניה
תולדותיה של יהדות גרמניה, ראשיתן בהגירת יהודים מעטים באלף הראשון לספירה. ב-1910, התגוררו בגרמניה כ-600,000 יהודים. עליית הנאצים לשלטון הביאה לחיסול כמעט מוחלט של יהדות גרמניה. כמחצית מיהודי גרמניה היגרו ממנה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה, והמחצית השנייה נספתה ברובה הגדול בשואה. בשנות ה-90, לאחר קריסת חומת ברלין, כ-90 אלף יהודים מחבר המדינות התיישבו בגרמניה. כיום, חיים בגרמניה כמאתיים אלף יהודים שמהווים 0.3% מהאוכלוסייה.
כטוב בעיניכם
ציטוטים מפורסמים ותובנות
ז'ק (האח) מתואר בדמות מלנכולית ושייקספיר משתמש בה כדי לחלק את חיי האדם האליזבתני לשבע מערכות: עולל, תלמידוּת, אהבה צעירה, חיילוּת, בגרות, ישישות ו"ילדות שנייה ושכחה גמורה".
גוננים
גאוגרפיה וחלוקה פנימית
השכונה גובלת במזרח במקור חיים ובתלפיות ובמערב ברמת שרת ובמלחה. מדרום לה מצויות שכונת פת ובית צפאפא, ואילו בצפונה שוכנות קטמון (המכונה "קטמון הישנה") וגבעת הוורדים (רסקו).
היסטוריה
בשנת 1952, החלו להיבנות מדרום לשכונת קטמון שיכונים לעולים החדשים שהגיעו לישראל במהלך שנותיה הראשונות של מדינת ישראל. בשכונה נבנו בתחילה מבנים דו-קומתיים שכללו בין ארבע לשמונה דירות, ושהיו בבעלות ציבורית של החברות עמידר ופרזות. הדירות שהוקמו היו קטנות למדי, אך הקרקעות סביבן היו נרחבות יחסית, והן נוצלו על ידי התושבים להקמת בוסתנים בהם גודלו בעיקר גפנים, עצי תאנה, רימון, זית, שקד, לימון ושסק. בשנים מאוחרות יותר נבנו "שיכוני זוגות צעירים" - חלקם בסגנון שיכוני "רכבת" - בני מספר כניסות ובעלי 3 עד 4 קומות, חלקם בחיפוי אבן וחלקם בחיפוי "שפריץ". במשך השנים, בעיקר לאחר מלחמת ששת הימים, חלה התפתחות מאסיבית של אזור דרום ירושלים מבחינה אורבאנית וכלכלית, עם הקמת מרכזי עסקים באזור התעשייה תלפיות ובמלחה, והקמת שכונות חדשות באזור. תהליך זה, בנוסף לסלילת עורקי תחבורה ראשיים בשכונות, הביא להתעוררות בקטמונים, שתושביהן החלו להרחיב את דירותיהם ולשפר את איכות חייהם. החל משנות ה-70 רבות מדירות השיכון בשכונה שהיו בבעלות ציבורית, נמכרו לתושביהן.
קורטו מלטזה
הדמות הוצגה לראשונה בסדרה "Una Ballata del Mare Salato" - "בלדת הים המלוח" שיצאה לאור ב-1967 ועסקה במבריחים ושודדי ים באיי האוקיינוס השקט בתקופת מלחמת העולם הראשונה. ב-1970 פראט החל סדרת סיפורי קורטו מלטזה קצרים למגזין קומיקס צרפתי, "Pif gadget". ב-1974 הוא חזר לסיפורים באורך מלא, ושלח את קורטו לסיביר של 1918 בספר "Corte sconta detta arcana" - "קורטו מלטזה בסיביר".
דמותו של קורטו מגלמת את הספקנות של פראט באשר לאמיתות לאומיות, אידאולוגיות ודתיות. קורטו מתיידד עם אנשים מכל קצווי הקשת, כולל רספוטין, דמות של רוסי רצחני (שאינו זהה לרספוטין ההיסטורי, מלבד כמה קווי דמיון פיזי ומספר תכונות אופייניות), היורש הבריטי טריסטן בנטם, כוהנת הוודו "פה זהב", והאקדמאי הצ'כי ג'רמיה סטיינר. הוא פוגש ומכיר גם מספר דמויות היסטוריות כמו ג'ק לונדון, ארנסט המינגוויי, הרמן הסה, בוץ' קסידי, הגנרל הרוסי רומן אונגרן פון סטרנברג ואנוור פאשה הטורקי. מכריו מתייחסים אליו בכבוד רב, כך למשל שיחת טלפון מסטלין משחררת אותו ממאסר ואיום בהוצאה להורג בגבול טורקיה וארמניה.
סיפורי קורטו מלטזה נעים בין הרפתקאות המבוססות היסטורית לבין רצפי חלום אוקולטיים. הוא נוכח בירי בברון האדום, עוזר לאינדיאנים בני "חיברו" בדרום אמריקה ובורח מהפשיסטים בוונציה, אך גם עוזר למרלין ולאוברון להגן על בריטניה ומבקר ביבשת האבודה "מו".
ב-2002 יצא לאקרנים סרט אנימציה דובר צרפתית המבוסס על הספר "קורטו מלטזה בסיביר".
כתב ראי
כתב ראי הוא צורת כתיבה, שבה, כאשר מתבוננים דרך מראה, אפשר לקרוא באופן טבעי ורגיל את ההשתקפות של הכתוב, כלומר הטקסט המוצג הוא תמונת ראי של הטקסט הנקרא.
המפורסם בין כותבי כתב הראי היה לאונרדו דה וינצ'י, שהיה שווה ידיים אבל כתב ביד שמאל, וכתב ברשימותיו את האותיות הלטיניות מימין לשמאל ובאופן מהופך, למשל את האות C כתב כך: Ɔ.
בספרות עברית
תמר, גיבורת ספרו של דויד גרוסמן "מישהו לרוץ אתו", משתמשת בכתב ראי כאשר היא רוצה לכתוב משהו שהוריה לא יקראו.
חותם זמן
יום יוליאני
יום יוליאני מייצג את מספר הימים שחלפו מהשעה 12 בצהריים, 1 בינואר, שעון גריניץ', 4713 לפנה"ס (לפי הלוח היוליאני). מספר זה מאפשר ניהול פשוט של לוח שנה המבוסס על ימים בלבד.
Justified
מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים: "Like I Love You", "Cry Me a River", "Rock Your Body" ו-"Señorita". השיר "Cry Me a River" זכה בפרס גראמי בקטגוריה "ביצוע הפופ הטוב ביותר לזמרים".
יעקב ששפורטש
התקופה השניה באמסטרדם
בשנת תמ"ד (1684) חזר לאמסטרדם, שם עמד בראש ישיבת "עץ חיים" ולאחר פטירת הרב יצחק אבוהב דה-פונסיקה מילא את מקומו ברבנות עדת הספרדים. נפטר באמסטרדם, בד' באייר תנ"ח (1698) ונקבר בבית הקברות הפורטוגזי בית חיים באודרקרק שליד אמסטרדם ומצבתו נשארה שלמה עד היום. את מקומו ברבנות הקהילה מילא רבי שלמה די אוליוירה.
Justified
Rock Your Body
הווידאו קליפ של השיר היה מועמד לשני פרסים בטקס ה-VMA וזכה באחד מתוכן בקטגוריה "וידאו הדאנס הטוב ביותר".
צ'יטה (עיר)
צ'יטה (ברוסית: Чита) היא עיר בסיביר, רוסיה, בירת חבל עבר הבאיקל (זבאיקליה) לשעבר בירת מחוז צ'יטה.
הרפתקאות תום בומבדיל
הספר תורגם לעברית בשנת 1984 על ידי אוריאל אופק.
יצחק ליב גולדברג
תולדות חייו ופועלו
גולדברג הקדיש חלק נכבד מהונו למעשה הציוני. הוא היה התורם הראשון ליישום רעיון הקרן קיימת לישראל, ואף נידב לקרן את הקרקע הראשונה – 200 דונם באזור חדרה. היה ממייסדי החברות "הכשרת היישוב" ו"אחיאסף", נרתם לפעילות תעשייתית בארץ ישראל באמצעות ליאון שטיין, והיה ממייסדי חברת כרמל מזרחי. הוא רכש פרדס גדול מידי קאפוס, גרמני תושב שכונת שרונה. הפרדס שכן על שטח שהיום ידוע כשכונת חרוזים ומתחם הבורסה ברמת גן ולימים נקרא פרדס גולדברג והפך למתקדם לתקופתו. פרדס גולדברג נודע בין היתר בשל הקפדתו של בעליו על עבודה עברית, בשל השכר הגבוה ששילם לפועליו ובשל התפוזים שגדלו בו. בתערוכת "תוצרת הארץ" שהתקיימה ביריד המזרח בתל אביב, בשנת 1929 גרפו תפוזי הפרדס פרסים על פרי משובח ואריזה מעולה וכן, פרס מיוחד מטעם הנציב העליון על "תיבת תפוחי הזהב הכי משובחה בתערוכה". הפרדס שכן באמצע הדרך בין יפו לפתח תקווה, והיה תחנה חשובה בחיי חלוצי העלייה השנייה. הפרדס ננטש זמנית בתקופת המאורעות. על הפרדס היה ממונה חתנו שמואל טולקובסקי.
הר קל
הר קל (טורקית Kel Dağı; ערבית جبل الأقرع "אל-אקרע" - בשתי השפות "ההר הקירח") הוא הר בגבול טורקיה–סוריה ליד שפך האורונטס. ההר מתנשא לגובה של 1,709 מטר ושוכן קרוב לים התיכון.
אצטדיון ימק"א
אצטדיון ימק"א היה אצטדיון כדורגל אשר שימש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל בית"ר ירושלים ובהמשך גם של הפועל ירושלים (לאחר שזו עזבה את מגרש קטמון). האצטדיון נבנה על ידי ארגון ימק"א בחצר בניין ימק"א ירושלים לצורך הפעילות הספורטיבית של האגודה.
אברהם שמואל בנימין סופר
קורות חייו
בגיל שש נפל למשכב, ומצבו היה כה חמור שהחברה קדישא כבר עשו את ההכנות האחרונות, אך אביו התפלל ואף הוסיף לו את השם אברהם לסגולה והוא הבריא באורח נס. "פעלתי בשבילו יובל שנים" התבטא אז החתם סופר, ואמנם הכתב סופר חי עוד חמישים שנה ומתוכם כיהן כרב וראש ישיבת פרשבורג במשך 33 שנים.
חמת חלילים
חמת חלילים (Bagpipe) היא כלי נשיפה עתיק העשוי שק עור, מספר "חלילים" וצינור. מקורה של חמת החלילים בפרס העתיקה. העדויות ראשונות לחמת החלילים הן מהמאה ה־10 לפני הספירה. חמת החלילים המודרנית התפתחה כ־2,000 שנה לאחר חמת החלילים העתיקה. ה"חלילים" של הכלי מפיקים את הצליל באמצעות "לשונית כפולה" (Double reed) המורכבת משתי פיסות קנה, בדומה לאבוב (קיימות גם לשוניות סינתטיות). השק ניתן לניפוח על ידי נשיפה בצינור או על ידי שימוש במפוח ודרך החלילים מופק הצליל.
חמת חלילים אירית
חמת החלילים האירית (Uilleann Pipes) שונה מעט מהסקוטית. את תפקיד צינור הנשיפה מחליף מפוח (Bellows), לכלי יש שלושה חלילי ליווי (טנור, בריטון ובס), ושלושה וסתים (Regulators) הנותנים אפשרות ליצירת "אקורדים", מעין ליווי לנגינה. שינוי חשוב נוסף הוא ביכולת לעצור את נגינת החליל הראשי ובכך ליצור סטקטו.
היסטוריה של האימפריה העות'מאנית
מוצא ורקע: העות'מאנים עד כיבוש איסטנבול ב-1453
עם זאת, נסיגה של ממש בהתקדמותם של העות'מאנים חלה בשנת 1402, כאשר ניגפו מפני טימור לנג בקרב אנקרה וביאזיד הראשון נלקח בשבי מונגולים. טימור לנג השפילו עד עפר על ידי הצגתו בכלוב כשלל מלחמה, ולפי גרסה נוספת, עשה בו שימוש כהדום לרגליו. באיזיט הראשון מת ב-1403 ולפי סברה אחת הוא שלח יד בנפשו. הנסיכות נכנסה לתקופת כאוס שנמשכה 11 שנים ושזכתה לכינוי "תקופת בין המלכים" (Fetret Devri), עד שמהמט הראשון הצליח להשתלט על השלטון ב-1413. הוא ובנו מורט השני, הצליחו להשיב את מצב המדינה לקדמותו בתוך 25 שנה לערך. ב-1442 ניסו העות'מאנים בהנהגת מורט השני לכבוש לראשונה את טרבזון בירת האימפריה של טרפזונטס בפונטוס שבצפון-מזרח אסיה הקטנה, אך הניסיון כשל בשל תנאי מזג האוויר. גם הניסיון השני ב-1456 לא צלח אם כי העות'מאנים לקחו שבויים ותפסו רכוש. מאידך, הצבא העות'מאני הביס את כוחות פולין והונגריה בקרב ורנה ב-10 בנובמבר 1444. בשנת 1453 הטיל הסולטאן מהמט השני "הכובש" (Fatih Sultan Mehmed) מצור על קונסטנטינופול. 85,000 חייליו הכריעו את 7,000 מגיניה של העיר וכבשו אותה ב-29 במאי. קונסטנטינופול הייתה לאיסטנבול, בירתם השלישית והאחרונה של העות'מאנים, והאימפריה הביזנטית באה אל סופה.
המאה ה-18
במאה ה-18 המשיכה האימפריה העות'מאנית לאבד שטחים באירופה, אם כי היא ניצחה את רוסיה במלחמת 1710–1711 שהוכרעה בקרב על נהר פרוט במולדובה. בעקבות מלחמה זו, מסרו הרוסים את העיר אזוב שליד ים אזוב לידי העות'מאנים. השנים שלאחר מכן הביאו שקט יחסי ונפתחה "תקופת הצבעונים" (Lâle Devri) שהחלה ב-1718 ונמשכה עד 1730. התקופה זכתה לשמה בשל כך שצבעונים היו חביבים על הסולטאן אהמט השלישי ושלטו באופנה באימפריה ולמעשה באירופה כולה ("שיגעון הצבעונים"). הסולטאן השקיע מאמצים בשיפור מצבה של המדינה - הוא הורה על הורדת מיסים, איפשר השקעה פרטית ושיפר את ביצוריהן של ערי הבלקן. עם זאת, שליטתה של האימפריה במחוזותיה הייתה מוגבלת ומספר אזורים כמו מצרים ואלג'יריה, תיפקדו כישויות ריבוניות לכל דבר, למעט שמן.
ראשית המאה ה-20
בעקבות הפיכה שנערכה בינואר 1913 בראשותו של איסמאיל אנוור פאשה, הוא תפס את רסן השלטון בפועל. ב-1914 התקיימו בחירות לפרלמנט בפעם השלישית, אך הפעם התמודדה רק מועצת האיחוד והקידמה על קולות הבוחרים, וזכתה בכל המושבים. מעתה הונהגה המדינה בידי טריומווירט בו היו חברים שר המלחמה איסמאיל אנוור פשה, שר הפנים מהמט טלעט פאשה (Talat Paşa) ושר הימייה אחמד ג'מאל פאשה (Cemal Paşa). שלושת אלה הוליכו את המדינה אל סופה לאחר מלחמת העולם הראשונה.
זירת הלבנט והמרד הערבי
במקביל לאירועים אלה, ב-1916, פרץ המרד הערבי בחצי האי ערב בהנהגתו של השריף חוסיין בן עלי ובעידוד הבריטים. קצין הקישור בין המורדים לבין הבריטים היה לורנס איש ערב, ולזכותו נזקפו ריתוק הכוחות העות'מאנים לעיר מדינה ולמסילת הרכבת החיג'אזית. ב-6 ביולי 1917 הוביל לורנס את הערבים לכיבוש עקבה, ולאחר מכן אף סייע במספר הזדמנויות לאלנבי בארץ ישראל, עבר הירדן וסוריה, בעיקר בדרך של התקפות פגע וברח.
זירת הדרדנלים
הקרב בזירת הדרדנלים, הידוע יותר בשם "קרב גליפולי" (טורקית Çanakkale Savaşları, אנגלית Battle of Gallipoli) היה ניסיון של כוחות בריטיים בסיוע צרפתי לפלוש לחצי האי גליפולי שממערב לדרדנלים במטרה לפתוח את הנתיב הימי לרוסיה ולהשתלט על איסטנבול. הניסיון כשל והותיר כ-131,000 חיילים הרוגים ו־262,000 פצועים בשני הצדדים. ב־19 בפברואר 1915 החלה המתקפה הראשונה על הדרנלים כאשר צי מלחמה גדול של ספינות בריטיות וצרפתיות הפציצו ארטילריה עות'מאנית לאורך החוף. מתקפה ימית חדשה במצרים החלה ב־18 במרץ 1915, אך מתוך 16 ספינות מלחמה בריטיות וצרפתיות טבעו שלוש ושתיים נפגעו קשות.
הספרייה הלאומית הרוסית
היסטוריה
הספרייה הוקמה ב-16 במאי 1795 לפי צו מיוחד של הקיסרית יקתרינה הגדולה ונקראה בשם "הספרייה הציבורית הקיסרית". אדריכל המבנה היה יגור סוקולוב. הספרייה יועדה לשמש לא רק כמחסן ספרים, אלא כמקור של השכלה עממית הנגיש לכל. לפי התכנון המקורי מארגני הספרייה היו אמורים לכנס בה את כל הספרים שיצאו ברוסית מעולם וכן את הספרים השונים שיצאו על רוסיה בשפות השונות. יקטרינה עצמה עקבה מקרוב אחר בניית הספרייה ואף תרמה ספרים לאוסף הראשון.
כריסטוף גילווי
כריסטוף גילווי (בצרפתית: Christophe Guilluy; נולד ב-14 באוקטובר 1964) הוא גאוגרף צרפתי, המשמש כפרשן פוליטי-חברתי. התזה של גילווי הובעה בספרו משנת 2016, La France périphérique ("צרפת הפריפריאלית") והפכה למרכזית בשיח מאז מחאת האפודים הצהובים של שלהי 2018.
משחקי השף
עונת הקונדיטוריה (2018)
ב-7 באוקטובר 2018 עלתה העונה הראשונה של משחקי השף: קונדיטור. עונה זו כוללת את שופטי התוכנית (שטרית, גרניט ורוט), אליהם מצטרף גם השף ארז קומרובסקי. עונת הקונדיטוריה שודרה בערוץ 13 של רשת. את העונה הנחתה מירי בוהדנה. פרק הגמר שודר לראשונה ב-27 בנובמבר 2018.
הרי האטלס
אוכלוסייה
תושבי האטלס הם בעיקר שבטים ברברים המשמרים את מסורת אורח חיי אבותיהם. הברברים חיים בכפרים מסביב להרים, שחלקם מבודדים ביותר. הברברים הגיעו לאטלס כי מצאו בו מקום מקלט, במיוחד באזורים הפראיים שלו. הברברים עוסקים בעיקר בחקלאות ורעיית צאן.
שער למתחיל
במרץ 2012 יצא לאור הגיליון האחרון של השבועון. במועד סגירתו עמדה תפוצתו בארץ על 5,500 עותקים. בתפוצות הופצה מהדורה דיגיטלית. סגירת העיתון נגרמה בגלל סיום החוזה עם ידיעות אחרונות. למכרז שהוציא משרד החינוך לא ניגש אף עיתון.
ג'ורג'ו בלאדונה
ביוגרפיה
בלאדונה היה עובד ציבור שהתגורר ברומא. בצעירותו היה שחקן כדורגל. הוא למד ארכיטקטורה ומשפטים אך לא סיים את לימודיו. בשנת 1944 למד ברידג', אבל הפך למקצוען שאינו עובד בעבודה אחרת רק לאחר 26 שנים.
גבעת הברושים
הווילה
מהווילה יצאו אנשי יחידה 101 של אריאל שרון לפעולות התגמול.
ניל דונלד וולש
וולש נולד בוויסקונסין וגדל בבית קתולי. הוריו (בעיקר אימו) עודדו אותו בחיפושו אחר אמיתות רוחניות. בזמנו הפרטי וולש למד תאולוגיה. וולש טוען שספריו אינם מתוקשרים, אלא שהחומר שהוא כותב מושפע מהשראה ישירה עם אלוהים. הספרים אמורים לעזור לקורא למצוא קשר ישיר עם אלוהים, מתוך גישה מודרנית שאינה דתית. דמות האלוהים בספריו טוענת כי 'אין דבר שעלייך לעשות, אלא רק להיות.'
אל-ג'יב
אל-ג'יב (מערבית:  الجيب) הוא כפר ערבי-מוסלמי בנפת אל-קודס של הרשות הפלסטינית, כ-4 ק"מ מדרום מזרח לרמאללה, סמוך להתנחלות גבעון החדשה. המקום מזוהה עם העיר המקראית גבעון. בכפר חיים 4,933 תושבים, נכון ל-2016.
ניז'ני נובגורוד (כדורסל)
היסטוריה
בשנת 2002 נקרא המועדון "אקדמיית הכדורסל של ניז'ני נובגורוד" (בראשי תיבות: "NBA"). ב-2006 הקבוצה העפילה לליגת המשנה ונקראה בשם "NBA ניז'ני נובגורוד". בשנתיים הראשונות בליגת המשנה, הקבוצה התברגה במקום החמישי, ובעונת 2007/2008 הקבוצה סיימה שביעית ולא הצליחה להעפיל לליגת העל. לקראת עונת 2009/2010 שינה המועדון את שמו למועדון הכדורסל ניז'ני נובגורוד, ובסיום אותה עונה זכתה הקבוצה באליפות ליגת המשנה, והעפילה לליגה הבכירה.
איזבלה רוסליני
איזבלה פיורלה אלטרה ג'ובאנה רוסליני (באיטלקית: Isabella Fiorella Elettra Giovanna Rossellini; נולדה ב-18 ביוני 1952) היא שחקנית, במאית, סופרת, פילנתרופית ודוגמנית איטלקייה.
קריירת הקולנוע
בשנת 2021 גילמה את בלבינה בסדרת הטלוויזיה ההיסטורית "דומינה"; הפקה משותפת של בריטניה ואיטליה.
בשנת 2022 גילמה את השפית ומחברת ספרי הבישול הצרפתייה סימון בק (אנ') בסדרה "ג'וליה"; דרמה קומית תקופתית אודות ג'וליה צ'יילד של רשת HBO Max.
פרסים
רוסליני זכתה בפרס אינדפנדנט ספיריט עבור התפקיד הראשי הנשי בסרט קטיפה כחולה. ב-1997 קיבלה שתי מועמדויות חשובות. היא הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב עבור ההופעה הטובה ביותר של שחקנית במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה עבור משחקה בסרט "Crime of the Century" ולפרס אמי עבור הופעת שחקנית אורח בסדרת דרמה בשל משחקה בסדרת הטלוויזיה "שיקגו הופ".
לו גריג
קריירה מקצוענית
עונת הפריצה של גריג הייתה ב-1926, הוא השיג ממוצע חבטות של 313. והוביל את האמריקן ליג בחבטות "". הוא ובייב רות' הצעידו את היאנקיז להעפלה לוורלד סיריס בה הפסידה הקבוצה לסנט לואיס קרדינלס. ב-1927 השיג גריג ממוצע חבטות של 373. ו-47 הום ראן, שני רק לרות' ששבר באותה עונה את שיא הליגה עם 60 הום ראן.
אמחותפ
אל הרפואה
החל מהתקופה הפרסית (525 לפנה"ס ואילך), נמנה אמחותפ בכתובים על אלי מצרים העתיקה, אך כבר בתקופות מוקדמות הרבה יותר היה לו מעמד מיתולוגי, אלילי למחצה. כתובים קדומים מתייחסים אליו כאמחותפ בנו של פְּתַח (היה האל הראשי של ממפיס, בורא העולם). עלייתה של הממלכה החדשה (1580 לפנה"ס) לוותה בהתעוררות דתית ובפולחן של ישויות מיתיות וגיבורים, פרט לאלים העיקריים. בתקופה זו נבנו הרבה מקדשים גדולים ומפוארים לאלים, מקדשים ששירתו בעיקר את המלכים והאצילים, ויצרו צורך בקרב פשוטי העם לדמויות פולחניות נגישות יותר. דמותו המיתית של אמחותפ היא אחת מהדמויות הללו. פסלים מתקופה הזו (ראו התמונה בפתיחת הערך) מתארים אותו בדרך כלל כאדם ללא סממני אלוהות, יישוב על כיסא, ובידו פפירוס.
אומנות מהתקופה הפרסית והתלמיית מתארת אותו יחד עם אלים כמו אוסיריס, איזיס, חנום ועוד, המקיפים את המלך. בציורים ופסלים מתקופה זו הוא מתואר כאדם גבוה, לעיתים אוחז ב"ענח'", סמל החיים, ובחלק מהמקומות מוצמד לסנטרו זקן מלאכותי המסמן אלוהות. בכתובים הוא מתואר כ"אל המשגיח על החולים", וכ"אל הקדוש המעניק בנים לזה אשר הם נחסכו ממנו". במקומות מסוימים התמזגה דמותו עם דמות אמנחותפ בן חפו (יוונית: אמנופיס), ארכיטקט וכוהן בתבאי מהמאה ה-14 לפנה"ס שגם דמותו נהפכה לדמות אל. במקדש הגדול של חתשפסות בדיר אל-בחרי יש מבנה שכתובות הקיר בו (ככל הנראה מהמאה ה-2 לספירה) מעידות ששימש כבית הבראה שהוקדש לפולחן אמחותפ ואמנחותפ.
טי רקס (להקה)
טי רקס
בשנת 1970 הושלם המעבר לגיטרות חשמליות והלהקה הוציאה את אלבומה הראשון תחת השם המקוצר "טי רקס". השינוי הוכיח עצמו כיעיל כאשר הסינגל הראשון מתוך האלבום, Ride A White Swan הגיע למקום ה-2 במצעד הבריטי, ובעקבותיו נכנס האלבום (שכלל לא כלל את הסינגל) לעשרת הגדולים במצעד האלבומים הבריטי בתחילת 1971.
לאחר מכן הוציאה הלהקה את הסינגל Hot Love מתוך האלבום, וזה נכנס למקום הראשון במצעד. בעקבות ההצלחה הוחלט לצרף חברים נוספים ללהקה, כדי לאפשר את היציאה לסיבוב הופעות. הבסיסט סטיב קארי והמתופף ביל לג'נד גויסו במהרה למשימה והלהקה החלה בסיבוב הופעות להגדלת הקהל, שבשלב זה הורכב ברובו מבני נוער שהחליפו את הקהל ההיפי של טירנוזאורוס רקס.
פירוק ומוות
באמצע שנות ה-70 חלה דעיכה בהצלחת הלהקה והחברים השונים החלו לעזוב.
לאחר מספר אלבומים כושלים שהוציא לבדו, התעצם קומפלקס הנפוליאון ממנו סבל בולאן והוא החליט לעבור לחיי גלות במונטה קרלו וארצות הברית. בשנת 1977, לאחר שרוב כספו אזל, הצליח בולאן להוציא אלבום אחרון שזכה להצלחה ואף החל להנחות תוכנית טלוויזיה מוזיקלית בערוץ ITV במהלכה אירח וראיין להקות פאנק שונות.
מנחם זמבה
תמיכתו במרד
וכך מצטט הלל זיידמן את דבריו של הרב מנחם זמבה באותו מעמד:
הרברט צ'פמן
קריירה כשחקן
צ'פמן נולד בשפילד, בנו של כורה פחם. במקצועו היה מהנדס, ובמקביל שיחק כדורגל חובבני במספר קבוצות. בשלהי הקריירה שלו היה למקצוען, בקבוצת נורתהאמפטון טאון. כשחקן לא התבלט ולא הגיע מעולם לליגות הבכירות. החל ב-1907 שימש כמנג'ר-שחקן בנורתהאמפטון, אותה הצעיד מתחתית הליגה הדרומית לצמרתה. כך החלה הקריירה השנייה שלו, כמאמן, שבה זכה להצלחה ברמות הגבוהות ביותר.
מנחם זמבה
תמיכתו במרד
עם זאת, בקרב היהדות החרדית יש שטענו שהדברים נובעים מהרצון להסיר את החרפה כביכול של "כצאן לטבח".
חיבוריו
הרב מנחם זמבה כתב חידושים רבים, אך כל כתבי היד אבדו בשואה, ובהם חיבורו על היד החזקה לרמב"ם שהכיל כ-1000 דפים וכבר היה מוכן לדפוס. נשתיירו רק ספרים ומאמרים שהודפסו עוד בחייו.
חומצה פחמתית
חומצה פחמתית היא חומצה דו-פרוטית (מכילה שני אטומי מימן שיכולים להיכנס לתמיסה). לכן, יש לה גם שני קבועי חומצה:
3.
עלובי החיים (מחזמר)
המחזמר בתחילתו
אחרי שנתיים של עבודה מפרכת מצד הכותב והמלחין, הוקלטו השירים בהקלטה בת שעתיים. תקליט הקונספט, שיצא ב-1980, מכר 260,000 עותקים. הגרסה הבימתית הראשונה של המחזמר עלתה בספטמבר 1980 בתיאטרון בפריז והציגה 100 פעמים בפני למעלה מ-500,000 צופים סה"כ. המחזמר תוכנן להציג שמונה שבועות בלבד, אך הציג שישה עשר שבועות, והפסיק רק משום שאולם התיאטרון התחייב להפקות אחרות.
המחזמר בלונדון וברודוויי
בשנת 2010 חגג המחזמר את יום הולדתו ה-25. לכבוד המאורע גיבש המפיק קמרון מקינטוש, להקת שחקנים מיוחדת הכוללת, בין השאר, את ג'ון אואן ג'ונס ואת ארל קרפנטר. להקת שחקנים זו, מופיעה עם המחזמר ברחבי בריטניה וגם בעולם, בנוסף להפקה המתקיימת בלונדון. הפקה מיוחדת זו סיימה את סיבוב ההופעות שלה במרכז הבארביקאן שבלונדון, המקום שבו עלתה ההצגה לראשונה לפני עשרים וחמש שנה. ההפקה בהרכב זה הופיעה שם במשך ארבעה עשר יום, בנוסף להפקה המקורית.
קרחון קיילי
הקרחון מגיע לגובה של 680 מטרים מעל פני הים.
Naked and Funny
Naked and Funny (מאוקראינית: Голі та смішні, בתרגום לעברית: עירום ומצחיק), היא תוכנית טלוויזיה אוקראינית המציגה מתיחות שנעשו באמצעות מצלמה נסתרת. התוכנית כוללת לרוב עירום בציבור ו/או אקסהיביציוניזם. התוכנית משודרת במספר ערוצים במדינות אחרות.
אחמדים
כיום
בשנת 2001 ה"אנציקלופדיה הנוצרית העולמית" העריכה כי זו התנועה המתפתחת ביותר בתוך האסלאם.
אל-ח'יאם
היסטוריה
בשנת 1870, ביקר חוקר ארץ ישראל ויקטור גרן בעיירה, וכתב:.
ב-31 בינואר 1970 נערך בעיירה מבצע צבאי, הפשיטה על אל-ח'יאם, במסגרתו פשט כוח מסיירת אגוז בפיקוד סא"ל אורי שמחוני, על מפקדת הפת"ח.
חוג קוהרנטי
בתורת החוגים, חוג קוהרנטי (משמאל) הוא חוג שלכל אידיאל שמאלי נוצר סופית שלו יש ייצוג סופי.
I Admit
I Admit (בעברית: אני מודה) הוא שיר של הזמר אר קלי אשר יצא לחשבון הסאונדקלאוד שלו ב-23 ביולי 2018. שיר מתייחס להאשמות נגדו שהיו באותה תקופה על קיום יחסי מין עם קטינות והתעללות בנשים. השיר נכתב על ידי קלי עצמו ורפאל ראמוס אוליברה והופק על ידי קלי עצמו ונוק. השיר נוצר בעקבות כתבה שהתפרסמה באתר "BuzzFeed News" ובה נכתב כי לפי עדויות שונות הזמר מנהל "כת מין" ואף בעקבות מספר נשים אשר התראיינו לתקשורת טענו כי הזמר ניצל אותם מינית עוד כשהיו קטינות ואף התעלל בהם פיזית ונפשית. במהלך השיר שאורכו ב-19 דקות הזמר מודה במספר דברים ביניהם בבעיית הדיסלקסיה שלו, בעובדה כי בגד בנשים שהיה איתן ובכך שעבר בעצמו אונס. אם כי קלי הכחיש בשיר את הטענות נגדו על כך שהוא התעלל בבנות זוגותיו וקיים יחסי מין עם קטינות.
רוטב סופרם
שיטה אחרת להכנת רוטב זה היא שימוש ברוטב בשאמל עם ציר עוף.
סימפוניות מס' 90–92 של היידן
סימפוניה מספר 92 בסול מז'ור ("אוקספורד" 1789)
הסימפוניה בסול מז'ור היא מן היותר ידועות בסדרה זאתה, וניתן לה הכינוי "אוקספורד" משום שהיידן ניצח על השמעת הבכורה שלה בשנת 1791, בטקס אשר בו הוענק לו תואר דוקטור של כבוד מטעם אוניברסיטת אוקספורד. התואר עצמו הוענק כבר שנה קודם, אך היידן לא יכול היה להיות נוכח באותה העת בבריטניה. מלכתחילה הסימפוניה יועדה לביצוע בפריז לאחר כתיבתה, בשנת 1789.
צזאר קואי
עיסוקו במוזיקה
על אף הישגיו המרשימים כאיש צבא אקדמאי מקצועי, במערב קואי נודע בעיקר בחייו ה"משניים" במוזיקה. כנער בווילנה קיבל שיעורי פסנתר, למד את יצירות שופן והחל לחבר יצירות קטנות בגיל ארבע-עשרה. בחודשים המעטים לפני שנשלח לפטרבורג הספיק לקבל כמה שיעורים בתאוריה של המוזיקה אצל המלחין הפולני סטניסלב מוניושקו, שגר אותו זמן בווילנה. הכיוון המוזיקלי של קואי השתנה ב-1856, כשפגש את מילי באלאקירב ומעורבותו במוזיקה נעשתה רצינית יותר.
אף כי הגביל את ההלחנה וכתיבת הביקורת המוזיקלית לזמנו הפנוי, התגלה קואי כמלחין וכותב מאמרים פורה ביותר. "הופעת הבכורה" שלו כמלחין הייתה ב-14 ו-26 בדצמבר 1859, עם ביצוע הסקרצו לתזמורת אופוס 1 שלו, בניצוח אנטון רובינשטיין ובחסות הסניף הפטרבורגי של החברה הרוסית למוזיקה. בשנת 1869 התקיימה ההצגה הפומבית הראשונה של אופרה פרי עטו של קואי; הייתה זו "ויליאם רטקליף" (המבוססת על טרגדיה של היינריך היינה, אך היא לא נחלה הצלחה וירדה אחרי שמונה הצגות, בין השאר בגלל כתיבתו הבוטה בעיתונות המוזיקלית. כל האופרות שלו פרט לאחת חוברו לטקסטים רוסיים; יוצאת הדופן, שהתבססה על מחזה צרפתי, עלתה בהצגת בכורה באופרה קומיק בפריז בשנת 1894 אך ירדה אחרי ארבע הצגות, בין השאר בגלל מחלת הטנור הראשי, הצגת "פלסטף" של ורדי ותהילתו של ריכרד וגנר. יצירות אחרות של קואי לבימה שהצליחו יותר בשנות חייו היו אופרה קומית בת מערכה אחת בשם "בן המנדרין" (הופעת בכורה ב-1878), "האסיר מן הקאווקז", מבוסס על פושקין (1883), ו"מדמואזל פיפי" במערכה אחת (1903), המבוססת על גי דה מופאסאן. מלבד האופרה הצרפתית של קואי, בוצעו רק עוד שתיים במהלך חייו מחוץ לרוסיה, "האסיר מן הקאווקז" (בליאז', בלגיה, 1886) ואופרת הילדים "החתול במגפיים" (ברומא, 1915).
רוי קין
קין היה קשר אחורי דומיננטי, והיה ידוע בשל סגנון משחקו הקשוח והתחרותי, שבזכותו הצטיין בתפקידו כקפטן היונייטד בין 1997 לעזיבתו ב-2005. קין הוביל את יונייטד לשורה של הישגים רבים ב-12 השנים שבהן שיחק במועדון, וביסס את מעמדו כאחד מטובי השחקנים בתולדות המועדון.
קוב רמבלרס
תחילה, לא צורף קין לנבחרת הנערים של בתי הספר באירלנד בטענה שהוא קטן מדי. קין לא התייאש והחל להיבחן אצל מועדוני נוער באנגליה, אך לא התקבל לאף קבוצה. הזמן חלף וקין החל לעבוד בעבודות זמניות בזמן שחיכה לפריצת הדרך בקריירה שלו. בשנת 1989 הוא חתם לבסוף בקבוצה החצי מקצוענית קוב רמבלס לאחר שכנוע מצד מאמן קבוצת הנוער אדי אורורק. זו הייתה הפעם הראשונה שהחל להתאמן במשרה מלאה. הוא התפתח במהירות לכדורגלן מבטיח כאשר החל לשחק גם במדי קבוצת הנוער וגם בקבוצה הראשונה של הקבוצה, כך יצא ששיחק פעמיים בשבוע.
נוטינגהאם פורסט
קין כבש את שער הבכורה שלו כשחקן מקצועני נגד שפילד יונייטד, ובשנת 1991 כבר היה שחקן הרכב בקבוצה במקום שחקנה של נבחרת אנגליה, סטיב הודג'. קין כבש שלושה שערים בדרך לגמר הגביע האנגלי, בו הפסידה הקבוצה לטוטנהאם. בסיבוב השלישי, הוא ביצע טעות קריטית נגד קריסטל פאלאס, ובגללו הקבוצה היריבה כבשה שער, והמשחק הסתיים בשוויון. בדרך לחדר ההלבשה, קלאף נתן אגרוף לקין בפנים, מכה שגרמה לו ליפול על הרצפה. למרות המקרה החריג, קין לא נטר טינה למאמן, וטען לאחר המקרה שהוא הבין אותו בגלל הלחץ שתחתיו היה נתון, ושהוא אסיר תודה על ההזדמנות שהמאמן נתן לו לשחק באנגליה. לאחר שנה, קין חזר לאצטדיון ומבלי למשחק הגמר של גביע הליגה, אך פעם נוספת סיים את המשחק בצד המפסיד לאחר שמנצ'סטר יונייטד ניצחה 0–1.
קין החל לקבל תשומת לב מהקבוצות המובילות בליגה, ובשנת 1992 קני דלגליש, המאמן של בלקבורן רוברס, דיבר עם קין על האפשרות להצטרף לקבוצתו בסוף העונה. לקראת סוף העונה כשפורסט נאבקה במאבקי הירידה, קין ניהל משא ומתן עם הקבוצה ובו סעיף שאם הקבוצה יורדת ליגה הוא יוכל לעזוב. המשא ומתן היה לעיני הציבור, ומאמן פורסט בריאן קלאף תיאר את קין כילד חמדן בגלל שדרש המון כסף. קלאף הצהיר "קין הוא השחקן הצעיר הכי מבטיח במועדון, אבל הוא לא יגרום לנו לפשוט רגל". למרות המשא ומתן המתמשך, אוהדי פורסט בחרו בו לשחקן העונה. למרות מאמציו הרבים, קין לא הצליח למנוע מפורסט לרדת ליגה בסוף העונה, והסעיף בחוזה הופעל. בלקבורן הסכימה לשלם 4 מיליון ליש"ט, וקין הסכים לחוזה שהוצע לו.
סימן השוויון
סימן השוויון, =, הוא סימן מקובל המציין את יחס השוויון. על פי התחביר המקובל, פירושו של הרצף \ A = B הוא ששני האובייקטים A ו-B שווים זה לזה, בערכם המספרי, בתוכנם או במשמעותם.
יחסי כורדיסטן העיראקית–ספרד
יחסי כורדיסטן העיראקית–ספרד הם היחסים הבילטרליים שבין כורדיסטן העיראקית וספרד. כורדיסטן העיראקית מיוצגת בספרד באמצעות נציגות במדריד מאז 2010, בעוד לספרד אין נציגות בכורדיסטן. כאשר נפתחה הנציגות הכורדית במדריד, הצהיר הנציג דבן שדאלה כי פעילותם מתמקדת בעיקר בבניית אמון, אמון וידידות בין שני הצדדים. מטרות אלו הושגו על פי שדאלה ושר החוץ הספרדי, חוסה גרסיה-מרגלו, קיימו פגישה עם סגן ראש ממשלת כורדיסטן, עמאד אחמד, שהביאה למינוי קונסול כבוד ספרדי בארביל.
ביסטריצה (בלארוס)
יהודי ביסטריצה
ב-24 ביוני 1941 נכנסו לכפר הגרמנים, ואלו הקימו בו יודנרט, והטילו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, מגבלות תנועה וחובת ביצוע עבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי הכפר בגטו, בו שוכנו בצפיפות רבה.
בית היולדות הקריה
היסטוריה
ב־22 ביוני 1951 נחנך בית היולדות הקריה. את הטקס פתח ד"ר יהודה אריה אברמוביץ, שאמר "שעם כניסת היולדות לכאן אנו מטהרים בית טמא זה, ששימש בית ספר לילדי הנאצים". מנהל בית החולים החדש, ד"ר יוסף (גוסטב) אשרמן, דיווח "כי בבית חולים זה תוכל היולדת לשהות שמונה ימים אחרי הלידה, לעומת ארבעה ימים שיכולנו לאפשר עד כה".
טלוויז'ן
שנה אחר-כך יצא האלבום השני, Adventure, שזכה אף הוא לשבחי המבקרים, אף נשכח בתודעה ביחס לאלבום הבכורה. אלבום זה כלל צליל מגוון יותר, עם קלידים דומיננטיים יותר מבאלבום הראשון.
רחוב המלך ג'ורג' (ירושלים)
היסטוריה
לוח אבן הקבוע בבנין הניצב בבנין מספר 2 ברחוב מנציח את מעמד חנוכתו של הרחוב, שנערכה ביום 9 בדצמבר 1924, במעמד הנציב העליון סיר הרברט סמואל, מושל מחוז ירושלים-יפו - סיר רונלד סטורס וראש העיר ראג'ב נשאשיבי.
אמבר (סדרת ספרים)
אמבר (באנגלית: The Chronicles of Amber) היא סדרת ספרי פנטזיה ומדע בדיוני שנכתבה על ידי הסופר רוג'ר זילאזני. סדרת אמבר הייתה לפריצת דרכו החשובה של זילאזני, היא משלבת אלמנטים של ספרות פנטזיה יחד עם אלמנטים מיתיים ופילוסופיים וניכרות בה השפעות רבות ומגוונות. הסדרה מתחלקת לשני חלקים בני חמישה ספרים כל אחד, שמתארים את קורותיהם של קורווין, נסיך אמבר, ובנו מרלין. בנוסף נכתבו בסדרה מספר סיפורים קצרים שלא תורגמו לעברית.
חמשת הספרים הראשונים בסדרה מגוללים את סיפורו של קורווין, אחד מנסיכי משפחת המלוכה השולטת באמבר, ואת מאבקי הכוחות שהוא מנהל עם שמונת אחיו וארבע אחיותיו כדי לזכות בשלטון בממלכת אמבר, לאחר שאביהם אוברון נעלם. חמשת הספרים הבאים, שמתרחשים מספר שנים לאחר הספרים הקודמים, מתוארים מנקודת מבטו של הקוסם מרלין, ומספרים על נסיונותיו להתחקות אחרי עקבותיו של קורווין אביו שנעלם.
הדגם והלוגרוס
במקביל לדגם של אמבר קיים דגם נוסף ונפרד, שנוצר על ידי קורווין סמוך לממלכות התוהו. הדגם הנוסף לא תומך לא בדגם של אמבר ולא בלוגרוס, וההשפעות שלו על המציאות אינן ברורות. בספרים מועלית ההשערה שהוא עשוי להוות שער למערכת צללים מקבילה, ושהוא האחראי לחלק מההפרעות והסופות בצללים.
דמה של אמבר (1986)
מרלין חוזר לאמבר וניצל מניסיון התנקשות בעזרתה של פילגשו של קאיין, וינטה בייל, שנראית כאילו היא יודעת עליו פרטים רבים יותר מכפי שהיא אמורה. בביתה של וינטה מרלין מציל את לוק הפצוע מידיו של דאלט דרך הטראמפ, לאחר שדאלט ניסה להרוג אותו. לוק מספר למרלין שגא'סרה היא כעת אסירתו של מסיכה במצודת ארבעת העולמות ומבקש ממרלין להציל אותה, ומרלין כולא אותו במערת הקריסטל עד להחלמתו.
מתנת
סיבות
בדרך כלל לא ידוע מקורם של כאבי הגב. בין הסיבות הידועות ניתן למנות:
מייקל לוקאס
הסרט Men of Israel
לאחר השלמת הסרט פרסם לוקאס באתר חדשות של קהילת הלהט"ב מכתב פתוח שבו האשים את ההומואים המצויים בארון בכך שהם פחדנים ומביישים את מדינת ישראל:
קידה
קידה היא תנועת גוף של כפיפה מן המותן המציינת מחווה של הכנעה וכבוד כלפי הזולת. הקידה נפוצה מאוד בתרבויות מזרח אסיאתיות, אך קיימת גם כמחוות כבוד לבני האצולה באירופה ובמקומות אחרים. לעיתים קידה מסתכמת בהורדת הראש ולא בהנעת כל פלג הגוף העליון.
מתא"ם
משמעות המבחן
הגשת הציון במבחן המתא"ם הוא חלק מתהליך המיון שעוברים המועמדים ללימודים בכל המגמות הטיפוליות בארץ. ברוב האוניברסיטאות, משמש הציון גם למיון לקראת הקבלה ללימודים במגמות החברתיות והמחקריות. על אף שהמשקל היחסי שניתן לציון המתא"ם במיון המועמדים (לעומת שאר הנתונים) משתנה בין המוסדות השונים, ברוב האוניברסיטאות ציון המתא"ם הוא המדד המשמעותי ביותר במיון המתמודדים. הציון בבחינת מתא"ם תקף לצורך הרשמה לחמש שנות הלימודים הבאות לאחר הבחינה. לדוגמה, תוצאות מתא"ם במועד 2021 תקפות לנרשמים לתשפ"ג (2023-2022), תשפ"ד (2024-2023), תשפ"ה (2025-2024), תשפ"ו (2026-2025) ותשפ"ז (2027-2026).
יעל גרמן (מוזיקאית)
ביוגרפיה
מתגוררת במכבים ולה בת ובן.
שנות השבעים: התחלה
באותה השנה (1979) הלחינה את השירים למחזה "והילד הזה הוא אני" לתיאטרון הקומה השלישית, על פי ספריהם של יהודה אטלס ושולמית הר אבן. עריכה ובימוי: מוטי סנדק. שחקני המחזה: לבנה פינקלשטיין, רחל רביד, יוני לוקס ועוד. כמו כן הלחינה את שירי ההצגה "כרטיס לכיוון אחד" בתיאטרון בית הובן. את המחזה כתבו וביימו: חנן יבין ונפתלי יבין. שחקנים: שמואל וולף, מירי פביאן ועוד. בסוף שנת 1979 הלחינה את שירי הצגת הילדים "ידידי טינטן" בתיאטרון הזמן, על פי ספריה של מרים ילן שטקליס. עריכה ובימוי: מוטי סנדק. שחקנים: שוש מרציאנו, איציק סיידוף, עמי ויינברג ועוד.
שנות השמונים
בהמשך הלחינה אף את שירי הצגת הילדים: "מחשבות שאינן רוצות לישון" במסגרת תיאטרון המזודה. את המילים לשירים כתבה: שלומית כהן אסיף. עריכה ובימוי: מוטי סנדק. שחקנים: רחל רביד, זזי שביט, ניקו ברבר ועוד.
בשנת 1988 הקליטה שושנה דמארי לאלבומה האחרון: "אור" שני שירים שהלחינה גרמן. השירים: "אל יה" (מילים: גבי אלדור), "ההלך" (מילים: נאוה בשמי). עיבוד וניצוח: מתי כספי ובלווי התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
שנות התשעים והלאה
בשנת 2016 יצא האלבום: "מתחת לכובע" ובו 15 שירי ילדים שהלחינה יעל גרמן. הזמרים באלבום היו: סתיו גרמן, זוהר בדש, שלומית תמיר בן ארי ויעל גרמן. כותבי המילים לאלבום: שלומית כהן אסיף, לאה גולדברג, עודד גיורי, עודד בורלא, מיכל סנונית, אילת שדה ועוד. בשנת 2017 ביימה גרמן מופע לילדים משירי האלבום, בו השתתפו סתיו גרמן ועודד סנדטש.