cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חיל האוויר ה-12 של ארצות הברית
היסטוריה
בינואר 1987 קיבל החיל גם את המשימה להוות את הכוח האווירי של פיקוד דרום של ארצות הברית. במסגרת זו נטל חלק בפלישה האמריקאית לפנמה. ב-1992 עבר החיל לאחריות פיקוד הקרב ובאותה שנה עבר לבסיס חיל האוויר דייוויס-מונת'ן באריזונה. ב-1994 השתתף בהתערבות הצבאית בהאיטי. ב-2010 סייע החיל במאמצים ההומינטרים בעקבות רעידת האדמה בהאיטי.
משימות החיל כללו ארגון ואימון כוחות פיקוד הקרב במערב ארצות הברית. באוגוסט 2020 עברו יחידות הפיקוד לאחריות חיל האוויר ה-15, וחיל האוויר ה-12 נותר כמפקדת הכוח האווירי של פיקוד הדרום.
פרח בר
פרח בר הוא פרח הגדל בטבע, שלא נזרע ולא ננטע בכוונה. פרח בר אינו מרביית כלאיים ולא שונה באופן כלשהו מהאופן בו הוא היה בטבע כצמח מקומי, גם אם הוא גדל במקום שלא היה בו באופן טבעי.
"פרח בר" אינו מונח מדויק. המונחים המדויקים הם: "מינים מקומיים" (המופיעים באופן טבעי באזור, פלורה), "מינים אקזוטיים" או introduced species (אינם מופיעים באופן טבעי באזור), "מינים פולשים" (שמתחרים מול צמחים אחרים - בין אם הם ילידים ובין אם לא), "מינים מיובאים".
בבריטניה, הארגון "Plantlife International" הקים את "תוכנית הפרחים של המחוז" בשנת 2002, בה הציבור הצביע על סמל פרח הבר עבור כל מחוז. המטרה הייתה להפיץ את המודעות למורשתם של מינים מקומיים ולצורך בשימור, מכיוון שחלק ממינים אלה נמצאים בסכנת הכחדה. לדוגמה, סאמרסט אימצה את הציפורן, לונדון את הערבה, ודנבישייר בויילס בחרו את האשבל.
מדד שנאת הסיכון של ארו-פראט
מדד שנאת הסיכון של ארו-פראט הוא מדד שנאת הסיכון בתורת התועלת שפותח באופן בלתי תלוי על ידי הכלכלנים ג'ון פראט (John Pratt) בשנת 1964 וקנת' ארו (Kenneth Arrow) בשנת 1970. המדד המאפשר להשוות בין הגישות לסיכון של פרטים שונים המקיימים את אקסיומות פון נוימן-מורגנשטרן, כאשר השוואה זו ניתנת לביצוע הן במונחים מקומיים (עבור רמת עושר תחילי w קבועה), והן במונחים כלליים – לכל רמות העושר יחדיו.
עבור פרט המקיים את אקסיומות פון נוימן-מורגנשטרן ובעל פונקציית תועלת לכסף u(w), מקדם שנאת הסיכון של הפרט הוא. ניתן להיעזר בהתנהגות המדד עם השינוי ב-w על מנת למצוא פונקציות תועלת המתאימות לכל גישה אפשרית לסיכון והחלטות בתנאי אי ודאות.
יחס העדפה ופונקציית תועלת כללית
בבואנו לנתח בעיות החלטה של פרט בודד שלהן מספר תוצאות אפשריות, עלינו להבין מהו האופן שבו הפרט מדרג את התוצאות. דירוג זה הוא תהליך מנטלי של הפרט המשווה בין כל 2 אלטרנטיבות וקובע איזו מהן הרצויה ביותר. הצורך למדל תהליך זה באופן נוח ברור, היות שהוא מהווה בסיס לניתוח דרכי הפעולה שיבחר הפרט בין אם בבעיית החלטה שרק הוא שותף לה ובין אם במשחק מרובה משתתפים.
נניח כי בפני הפרט עומדת קבוצת אלטרנטיבות (סלים) וכי לפרט יחס העדפה בינארי \succsim על קבוצה X כך שלכל x,y\in X מתקיים  אם"ם הפרט מוצא את סל x טוב לפחות כמו סל y. באופן טבעי מטרת הפרט היא למקסם את תועלתו. על מנת שיחס העדפה זה יגדיר סדר על קבוצת האלטרנטיבות האפשריות נדרוש את קיום אקסיומות התועלת הבאות:
אקסיומת השלמות קובעת כי כאשר עומדת בפני הפרט בחירה בין שני סלים אפשריים x ו y הפרט תמיד יכול להשוות ביניהם ולבחור את האופטימלי עבורו, אקסיומת הטרנזיטיביות קובעת את יחס ההעדפה כיחס טרנזיטיבי (דרישה הנראית טבעית להתנהגות "רציונלית" של הפרט) ואקסיומת הרציפות מבטיחה שאם סל x עדיף ממש על סל y וסל z מספיק קרוב ל-y אז x עדיף ממש על z.
הגדרה: תהי X קבוצת אפשרויות ו-\succsim יחס העדפות שלם וטרנזיטיבי על X. פונקציה נקראת פונקציית תועלת המייצגת את \succsim, אם לכל  מתקיים:
משפט: [ דברה (Debreu) 1954]
יהי יחס העדפה של פרט המקיים את אקסיומות התועלת. אז קיימת פונקציית תועלת רציפה, המייצגת את יחס ההעדפה של הפרט.
חשיבות של משפט זה היא בכך שאם יחס ההעדפה של הפרט מקיים את אקסיומות תורת התועלת, אזי במידול בעיית ההחלטה של הפרט ניתן לחשוב עליו כאילו הוא ממקסם פונקציית תועלת ולנתח את התנהגותו לפי עיקרון זה. נשים לב כי פונקציית התועלת של הפרט איננה יחידה. אכן, כל טרנספורמציה מונוטונית עולה אף היא פונקציית תועלת של פרט זה. לכן, פונקציית התועלת היא פונקציה אורדינלית וקיימת חשיבות רק לסדר היחסי של הסלים לפי פונקציה זו.
החלטות בתנאי אי ודאות ותועלת פון-נוימן מורגנשטרן
התועלת במובנה הרגיל מאפשרת לנתח מצבי החלטה של פרט כאשר ההחלטה מתבצעת בתנאי וודאות. בפועל, חלק נכבד מבין ההחלטות שפרטים מבצעים כרוכות במידה כזו או אחרת של אי ודאות לגבי התוצאה שתתקבל או המהוות חלק ממשחק שבו שותפים גם שחקנים אחרים המשפיעים אף הם על התוצאה. לכן, קיים צורך להתאים את מושג התועלת על מנת לאפשר טיפול במצבים אלו.
נניח כי הפרט עומד בפני מצב שלו מספר סופי של תוצאות (פרסים) אפשריות.
הגדרה: הגרלה L על הפרסים בקבוצה X נתונה על ידי כאשר:
הגדרה: הגרלה מרוכבת היא הגרלה על הגרלות.
יהי \Lambda אוסף ההגרלות המורכבות על הקבוצה X ונניח כי קיים עבור הפרט יחס העדפה בינארי על קבוצת ההגרלות וכן שיחס העדפה זה מקיים את אקסיומות התועלת הכללית. כמו כן נזהה את הפרס A_i \in X עם ההגרלה המורכבת [1(A_i)]. תחת הנחות אלו ממשפט Debreu נקבל כי קיימת פונקציית תועלת כך שמתקיים לכל
הגדרה: פונקציית תועלת u(x) תיקרא ליניארית אם לכל הגרלה מתקיים:
בשנת 1947 ניסחו המתמטיקאי ג'ון פון-נוימן והכלכלן אוסקר מורגנשטרן 4 את ארבע האקסיומות הבאות (אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן):
נסמן. אזי מתקיים.
תחת הנחת אקסיומות התועלת הכללית ואקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן מתקיים המשפט הבא:
משפט: [Von-Neumann,Morgenstern 1954]
פונקציית תועלת זו, בניגוד לפונקציית תועלת כללית היא יחידה עד כדי טרנספורמציה אפינית.
באופן כללית משפט פון-נוימן מורגנשטרן ניתן להכללה כאשר הקבוצה X היא בת מנייה וכן עבור המקרה של התפלגות רציפה.
שנאת סיכון
נניח כי בפני פרט נתון עומדת קבוצת הגרלות \tilde L על קבוצת הפרסים וכי הפרט מקיים את אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן.
הגדרה: תהי הגרלה על פרסים כספיים ותהי  תוחלת הפרס בהגרלה. הפרט ייקרא שונא סיכון אם לכל הגרלה L כנ"ל:
המדד
על מנת לבצע השוואה בין פרטים שונים העומדים בפני מצבי החלטה זהים, קיים צורך במציאת מדד שיאפשר השוואה זו וייתן ביטוי למסקנה האינטואיטיבית כי קיים קשר בין "רמת" הקעירות של פונקציית התועלת לבין שנאת הסיכון של הפרט. יתרה מזאת, מכיוון שפונקציית התועלת של פרט המקיים את אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן יחידה עד כדי טרנספורמציה אפינית, נרצה שהמדד המדובר יהיה אינווריאנטי תחת טרנספורמציות אפיניות.
פיתוח המדד
תהי u(x) פונקציית תועלת מונוטונית עולה ממש, קעורה ממש וגזירה פעמיים ברציפות ב \mathbb{R} ויהי פרט i כך ש-u(x) פונקציית התועלת של פרט זה מכסף והמקיים את אקסיומות פון-נוימן מורגנשטרן. נניח שבידי הפרט רכוש תחילי בגובה w וכי הוא עומד בפני הגרלה שבה ירוויח או יפסיד סכום כסף קטן h בהסתברויות שוות (כפי שמופיע בגרף). נסמן ב-Y את ההון של הפרט לאחר ההגרלה.
בפני הפרט עומדת ההגרלה הבאה. היות שפונקציית התועלת של הפרט היא ליניארית בכסף וקעורה ממש מתקיים:
ולכן הפרט מקיים שנאת סיכון (בהגרלה זו E_Y=w). בנוסף מתקיים Var(Y)=h^2.
u(x) פונקציה גזירה ברציפות פעמיים ומפיתוח טיילור סביב w מתקיים:
ולכן:
נסמן ב-y_h את ההון המקיים u(y_h)=u(Y) וכן. הפרט שונא סיכון ולכן מתקיים u(w)> u(Y). u(w) פונקציה מונוטונית עולה ממש ומכאן. לבסוף:
ובעצם, האינטואיציה מאחורי מדד שנאת הסיכון של ארו-פראט היא השאלה מהו הסכום המקסימלי ששחקן עם הון התחלתי w מוכן לשלם על מנת להימנע מהשתתפות בהגרלה הוגנת (כאשר הסכום נמדד ביחידות של שונות ההגרלה). נוודא כי מדד זה אינווריאנטי תחת טרנספורמציות אפיניות. תהי טרנספורמציה אפינית על u(w) אזי:
שנאת סיכון גלובלית
המדד שהוצג לעיל הוא מדד לוקאלי ביחס לרמת ההון התחילי w. אך מה אם אנו מעוניינים להשוות בין שנאת הסיכון של שני פרטים לכל רמת הון תחילי? ישנן 3 דרכים טבעיות לבצע השוואה זו:
בהינתן שני פרטים המקיימים את אקסיומות פון נוימן מורגנשטרן. אם לפרט א' פונקציית תועלת u(w) ולפרט ב' פונקציית תועלת v(w) ,נאמר כי פרט א' הוא בעל שנאת סיכון גדולה יותר אם לכל רמת הון תחילי w מתקיים:
נאמר כי פרט א' הוא בעל שנאת סיכון גדולה יותר מפרט ב' אם פונקציית התועלת של פרט א',u(w), "קעורה" יותר מפונקציית התועלת של פרט ב', v(w). פורמלית, אם קיימת פונקציה מונוטונית עולה, קעורה ממש וגזירה פעמיים ברציפות כך שמתקיים:
בבניית מדד שנאת הסיכון הלוקאלי של אראו-פראט התבוננו בפרט בעל הון תחילי w העומד בפני הגרלה הוגנת. יהי \tilde h הרווח בהגרלה זו – משתנה מקרי המקיים.
הגדרה: פרמיית הסיכון בהגרלה תסומן והיא רמת העושר המקסימלית שפרט A מוכן לוותר עליה על מנת להימנע מההימור \tilde h. זאת אומרת,  מקיימת:
עבור פרט שונא סיכון ובעל פונקציית תועלת קעורה ממש מתקיים לכל רמת עושר תחילי w. אנו נאמר כי פרט א' הוא שונא סיכון יותר מפרט ב' אם.
שלוש הדרכים הללו לטיפול בשנאת סיכון גלובלית הן טבעיות, אך נראה כי קשה לבחור באחת מהן על פני האחרות ועולה השאלה איזו מהן היא הנכונה יותר. מסתבר כי תחת הנחות מסוימות על פונקציות התועלת של הפרטים מתקיים המשפט הבא:
משפט: [Pratt]
תהיינה A(w),B(w) פונקציות תועלת גזירות פעמיים ברציפות, מונוטוניות עולות ממש וקעורות. הטענות הבאות שקולות:
הוכחה:
נגדיר את G(w) באופן עקיף על ידי. מכך ש-A(w),B(w) מונוטוניות נובע כי G(w) מוגדרת היטב. על ידי גזירת שני האגפים פעמיים נקבל:
מהשורה הראשונה ומכך ש-B(w) מונוטונית עולה ממש נקבל .על ידי חלוקת השורה השנייה בראשונה נקבל כי:
ולכן קיבלנו את הדרוש.
נשים לב לכך שמתקיימים אי השוויונים הבאים:
כאשר אי השוויון נובע מאי-שוויון ינסן. ממונוטוניות A(w) נקבל.
יהי \tilde h משתנה מקרי שרירותי קטן כלשהו ונתבונן במשפחת המשתנים המקריים. תהי \Pi(t) פונקציה של t בקטע [0,1]. נתבונן בקירוב טיילור עבור \Pi(t) סביב t=0:
מהגדרת \Pi(t) מתקיים כי ולכן \Pi(0)=0. על ידי גזירת שני אגפי ההגדרה פעמיים נקבל:
מהצבת t=0 בשני השוויונות נקבל כי \Pi'(t)=0 וכן, כאשר \sigma^2 היא השונות של \tilde h.
על ידי הצבת אל תוך קירוב טיילור נקבל:
אומארו באנגורה
קריירת מועדונים
באנגורה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מיית'י בלקפול המקומית ובגיל 18 הצטרף לאקדמיה של ווטפורד. בשנת הצטרף לקבוצת הכדורגל הונפוס מהליגה הנורווגית השנייה.
בינואר באנגורה חתם בהוגסונד מליגת העל הנורווגית. ב-20 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-0 לטרומסה. ב-25 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-1 נגד אלסונד. בקיץ באנגורה קיבל הצעה מקריסטל פאלאס מהפרמייר ליג, אך המעבר לא יצא לפועל לבסוף.
בדצמבר באנגורה חתם בדינמו מינסק מליגת העל הבלארוסית, במדיה שיחק שלוש שנים.
באוגוסט חתם לשלוש שנים בפ.צ. ציריך שירדה לליגת האתגר השווייצרית, והיה שותף לחזרה של המועדון לליגת העל השווייצרית בסיום העונה.
ב-8 בינואר 2021, באנגורה חתם בנשאטל גזמאקס עד לסיום העונה.
קריירה בינלאומית
ב-3 בספטמבר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סיירה לאון בתיקו 0-0 נגד. ב-31 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-1 נגד.
כנפי תחזוקה
כנפי תחזוקה היא חברה המתמחה בתפעול ואחזקת מטוסי חיל האוויר שונים במגוון הדרגים המקצועיים. כנפי תחזוקה היא חברה בת (שליטה 100%) של חברת "כנפיים אחזקות". לחברה שלושה אתרים: בסיס חצרים, בסיס נבטים ובסיס רמת דוד. כאשר מטה החברה נמצא בבסיס חצרים. בנוסף לאחזקת מטוסים החברה מבצעת פרויקטים להשבחת מטוסים ומתמחה בטיפול במגוון דגמי מנועים: מנוע J-52 למטוס סקייהוק, מנוע F-124 למטוס הלביא, מנוע JT3D למטוס הבואינג 707. רוב עובדי החברה הם יוצאי צוותי קרקע של חיל האוויר.
היסטוריה
חברת "כנפי תחזוקה" הוקמה בשנת 2005 בבסיס חצרים כמתן מענה תפעולי ואחזקתי למטוסי הסקייהוק (עיט) מתוצרת חברת מקדונל דאגלס (היום בואינג) של בית הספר לטיסה של חיל האוויר הישראלי. החברה מספקת אחזקה התומכת לפעילות אימונים ומבצעית, בדרגי האחזקה השונים (א', ב', ד') וכן אחזקת מנועי המטוסים.
בשנת 2008 החברה נבחרה לשמש כקבלן משנה לתעשייה האווירית לתחזוקת מטוסי תובלה כבדה בחיל האוויר, בבסיס נבטים (מטוסי קרנף ומטוסי ראם).
בשנת 2017 התעשייה האווירית חתמה עם משרד הבטחון על החוזה החדש לתחזוקת מטוסי תובלה של חיל האוויר: שמשון, הרקולס, ראם ונחשון. חברת כנפי תחזוקה נבחרה לשמש כקבלן משנה לתעשייה האווירית בפרויקט הזה.
בשנת 2021 החברה זכתה במכרז להשבחה ותחזוקה של מטוסי ה– F-16 (ברק) מתוצרת חברת לוקהיד מרטין בבסיס רמת דוד של חיל האוויר.
מבחן חוץ
מבחני חוץ הם מבחנים הנערכים ברוב סמינרי בית יעקב כתחליף לבחינות הבגרות של משרד החינוך הישראלי. מדי שנה נבחנות בבחינות אלה כ-4,500 בנות מכיתות י"א וי"ב, והציון משפיע על אפשרות הקבלה למסלולי כיתות י"ג-י"ד בסמינרים החרדים.
רקע
רשת "בית יעקב" מתנהלת בישראל בחסות החינוך העצמאי, ומקבלת אוטונומיה באשר לתכנים הנלמדים במסגרתה. במהלך שנות ה-60 התקבלה החלטה על ידי ראשי הרשת (בהמלצת רבנים בציבור החרדי) כי התלמידות לא ייבחנו בבחינות הבגרות, בין השאר על מנת למנוע מהתלמידות להמשיך את לימודיהן במוסדות אקדמיים, וכן על מנת להפחית חשש להתערבות חיצונית בתכנים הנלמדים. למרות המדיניות העקרונית, במקצת תיכוני בית יעקב (כמו בחיפה ונתניה, למשל) ניגשו התלמידות לבחינות הבגרות באופן מלא, ובחלקם ניגשות התלמידות למבחני הבגרות באופן חלקי.
עם תחילת העשור השני של המאה ה-21, מתרחבת המגמה של שילוב מבחני הבגרות בסמינרי בית יעקב, לצד מבחני חוץ במקצועות אחרים.
בסמינרים רבים נערך מבחן בגרות בודד על יחידת חומר אחת כדי לחסום את האפשרות של התלמידות לפתוח תיק בגרויות אקסטרני.
המבחן
מבחני החוץ נערכים על ידי מכון הנרייטה סאלד בפיקוח משרד החינוך ובליווי נציג מהנהלת מוסדות בית יעקב במקצועות: היסטוריה כללית, היסטוריה יהודית (לפעמים נקראת תו"י - תולדות ישראל), מתמטיקה, אנגלית, דקדוק תחביר והבעה (כתיבת מאמרים והבנת הנקרא). בנוסף, רוב המוסדות מבצעים מבחן חוץ פנימי בפיוט, שאינו קשור למכון סאלד. אחוזי המעבר של הבחינות עומדים על כ־90%.
בעוד רמת הקושי של המבחנים במקצועות האנגלית והמתמטיקה נמוכה מבחינות הבגרות המקבילות, בשאר המקצועות הרמה משתווה ואף עולה עליהן. רמת מבחני החוץ אינה מותאמת לרמת הלימוד בחלק המוסדות, שמלמדים את חומר הבחינה (בעיקר באנגלית ובמתמטיקה) ברמה גבוהה יותר מדרישות הבחינה
ציון עובר במבחנים הוא 56, וציון זה הוא גם סף הקבלה למסלולי י"ג י"ד שמקנים תעודת הוראה, תעודת מה"ט או תעודות ממשרד התעשייה המסחר והתעסוקה.
ההכרה במבחנים כשווי ערך לבגרות
בפברואר 2011 הועלתה על ידי אורי וייס הצעה בעיתון "הארץ" המבקשת להכיר בתעודת הבגרות של בוגרות בית יעקב. באוגוסט 2011 הוגשה הצעת חוק בידי ח״כ ניסים זאב להכיר בה. במרץ 2012 הודיע שר החינוך גדעון סער כי מבחני החוץ יוכרו כ-11 יחידות בגרות (מתוך 21 יחידות הנדרשות עבור תעודת בגרות), על פי החלוקה הבאה: ממוצע ציוני המקצועות של היסטוריה כללית ותולדות ישראל יוכרו כבגרות בהיסטוריה כללית ברמת 2 יחידות, מבחן האנגלית יוכר כבגרות ברמת 3 יחידות, ציוני העברית יוכרו כ-2 נקודות בעברית. המבחן במתמטיקה יוכר רק כשני שאלוני בסיס (בשל היקף החומר נלמד, שהוא מועט מדי במבחן זה) ותידרש בחינת השלמה מרמת 2 יחידות ל-3 יחידות. החלטה זו חלה רטרואקטיבית על כל מי שנבחן במבחנים אלו החל מ-2002 (תשס"ב).
הכרה זו מקלה במידה רבה על השלמת תעודת הבגרות לבוגרות "בית יעקב", מה שמקל על פתיחת אופקי תעסוקה חדשים בפניהן, אך מאידך מטריד גורמים חרדיים שונים, זאת משום שלימודים אקדמיים עדיין מתקבלים בזרם המרכזי של הציבור החרדי בחשש.
ארמון השיש (פוטסדאם)
ארמון השיש (בגרמנית: Marmorpalais) הוא בית מגורים מלכותי לשעבר, שנבנה בשטח הגן החדש בצפון פוטסדאם, דרומית-מערבית לברלין, בירת גרמניה, על שפת. ארמון השיש הוא חלק מהמכלול התרבותי "הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין" שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1990. הארמון שייך כיום ל, המנהלת את אתר המורשת העולמית.
הארמון הוזמן על ידי פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה (1744–1797) ועוצב בסגנון הנאו-קלאסי המוקדם על ידי האדריכלים קרל פון גונטארד (Carl von Gontard) וקרל גוטהארד לאנגהאנס (Carl Gotthard Langhans). הארמון נותר בשימוש על ידי שושלת בית הוהנצולרן עד תחילת המאה ה-20. הוא שימש כמוזיאון צבאי תחת השלטון הקומוניסטי, אך מאז שוחזר והוא פתוח שוב לציבור.
היסטוריה של הבנייה
ארמון השיש תוכנן על ידי האדריכלים קרל פון גונטארד (משנת 1789) וקרל גוטהארד לאנגהאנס, מתכנן שער ברנדנבורג בברלין.
ארמון השיש נשמר כבית מגורים לקיץ לשימוש פרטי של המלך, שהיה בעל נפש אמנותית. בבנייה חדשה זו התנתק אחיינו ויורשו של פרידריך הגדול מהמסורת של דודו חסר הילדים, שאותו לא אהב, ושהעדיף סגנונות בארוק ורוקוקו קודמות.
ארמון השיש מלבנים אדומות היה במקור בניין מרובע בן שתי קומות. מביתן עגול על הגג השטוח של המבנה הקובייתי יש תצפית נאה על הגנים והאגמים שמסביב. בין שאר הבניינים, הטירה הקטנה על אי הטווסים שבנהר האפל שנבנתה למשוך את העין. גרם מדרגות וגלריה שיש אליהם גישה מהגג מובילים אל תוך בלוודרה. קצה הביתן מקושט בפסלי פוטו אוחזים בסלסלת פירות. הארמון קיבל את שמו משיש אפור ולבן משלזיה ששימש לאלמנטים דקורטיביים ומחיצות.
בני חצר הקיסרות יכלו לגשת למעגן סירות דרך מרפסת גדולה בצד האגם של הארמון, שממנה הוביל גרם מדרגות אל המים. המלך נהנה משיוטים נרחבים בסירה. מכאן היה ניתן להגיע בסירה אפילו לארמון שרלוטנבורג שעל נהר שפרה בברלין.
על גדת האגם הסמוכה נמצא מטבח הארמון, שנבנה בשנים 1788–1790 על ידי לאנגהאנס בסגנון רומנטי של מקדש קלאסי חרב שקוע למחצה. מסדרון תת-קרקעי מחבר עם מערה מלאכותית בקומת הקרקע של הארמון ששימשה כחדר אוכל בקיץ.
ארמון השיש קשור קשר הדוק עם וילהלמינה אנקה (Wilhelmine Enke, מאוית גם Encke), המכונה בשם העממי "וילהלמינה היפה" (Die schöne Wilhelmine). כפילגשו של פרידריך וילהלם השני הייתה לה השפעה רבה על קישוט הפנים של הארמון. בשנת 1796 היא נעשתה לרוזנת ליכטנאו (Gräfin von Lichtenau).
לאחר מספר שנים בלבד של שימוש נחשב הארמון לקטן מדי, ובשנת 1797 החלה הבנייה בשני אגפים צדדיים שתוכננו על ידי מיכאל פיליפ בומן (Michael Philipp Boumann). האדריכל חיבר את ההרחבות המלבניות החד-קומתיות מימין ומשמאל לכניסה הראשית בצד הגן של הארמון עם גלריות בצורת רבע מעגל. השיש הנדרש לקישוט הרחבות אלו הושג על ידי הוצאת העמודים של פרידריך וילהלם מפארק סנסוסי ושילוב העמודים בבניין החדש. ארכיטקטורת גן זו שתוכננה על ידי גאורג ונצסלאוס פון קנובלסדורף עמדה במקור בשדרה הראשית המחברת בין ארמון סנסוסי לארמון החדש.
כאשר המלך נפטר בנובמבר 1797, הושלמה רק מעטפת ההרחבות. בנו ויורשו, פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה, שלא היה מעוניין בפרויקט, דאג רק להשלים את החלק החיצוני.
זה היה עדיין המצב בשנות ה-30 של המאה ה-19 כאשר הנסיך וילהלם, לימים וילהלם הראשון, קיסר גרמניה, ובת זוגו אוגוסטה עברו לגור בארמון השיש בזמן שהם חיכו להשלמת ביתם החדש בארמון בבלסברג (1833–1835–1849). אחיו, פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה הידוע בכינויו "רומנטיקן נוסטלגי מלכותי", הזמין את האדריכל לודוויג פרדיננד הסה (Ludwig Ferdinand Hesse) להשלים את הפנים והאבזור הלא גמור לשתי ההרחבות הצדדיות בין השנים 1843–1848. ציורי קיר עם סצנות משירת הניבלונגים נוספו מבחוץ לקישוט קירות העמודים.
המתקנים הטכניים והסניטריים של הבניין עודכנו כאשר הנסיך וילהלם, לימים וילהלם השני, קיסר גרמניה ומשפחתו התגוררו בארמון השיש משנת 1881 עד שעלה לכס המלוכה בשנת 1888.
התושבים המלכותיים האחרונים בארמון השיש היו וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה, בנו הבכור של הקיסר וילהלם השני ובת זוגו צציליה, שהתגוררו שם במשך כל השנה בין 1904 ל-1917, כאשר עברו לארמון צציליינהוף הסמוך, שנבנה עבורם בגן החדש.
לאחר שהמלוכה הגרמנית הסתיימה בשנת 1918, הועבר ארמון השיש לשליטת ממשל הארמונות הפרוסים בשנת 1926 כתוצאה מהסדר בין המדינה החופשית פרוסיה למשפחת הוהנצולרן בנוגע לתביעות רכושם. הוא נפתח כמוזיאון הארמון בשנת 1932, עם ריהוט פנים משוחזר מהמאות ה-18 וה-19.
בשנת 1961 הוקם בבניין מוזיאון צבא גרמניה המזרחית. בפנים הוצגו ציוד צבאי היסטורי, מדים ומסמכים היסטוריים, ובחוץ הוצגו תותח, טנק T-34, סירת סיור מהירה, מטוס קרב מיג ורקטה. כלי הנשק סולקו בשנת 1989.
החל משנת 1984 תכנן צבא העם הלאומי שיקום מהותי כאשר הבניין המשיך להידרדר. תוכניות אלה יצאו אל הפועל בשנת 1988, והעבודה נמשכה בשלהי סתיו 1990 לאחר החזרת הנכס למנהל הארמונות. מאז 14 באפריל 2006 כל 40 החדרים שופצו ונפתחו לציבור. תיקון המשטחים החיצוניים הסתיים בסתיו 2009 לאחר מספר שנים של עבודות שיקום.
החדרים הפנימיים
בקומת הקרקע של הבניין הראשי יש אולם מבואה המוביל לחדר מדרגות המתנשא לכל גובה הבניין. מאחוריו חדר גדול המעוצב כמערה מלאכותית ושימש בקיץ כחדר אוכל. חדר זה ממוקם בצד המזרחי של הארמון ופונה לאגם. בגלל מיקומו המוצל והאפקט הרגוע והקריר של ציפוי השיש הכחול האפרפר שלו נהנו דייריו מאקלים נעים בחדר. משני צידי ציר אמצעי זה היו שישה חדרים פרטיים ששימשו כחדרי מגורים מלכותיים.
בקומה העליונה החדרים מקובצים סביב גרם מדרגות השיש המרכזי. החדר הגדול ביותר, אולם הקונצרטים, התפרש על פני כל צד האגם של הארמון. מאוחר יותר הוא שימש כסלון בתקופת שלטון הקיסרים הגרמנים. הריהוט והארכיטקטורה הדקורטיבית של החדרים שיקפו נטייה לסגנון הנאו-קלאסי. היוצא מן הכלל היחיד היה מה שנקרא הארון המזרחי בקומה העליונה, שתכנן לאנגהאנס כאוהל טורקי עם ספת דיוואן.
Mezmerize
Mezmerize (עיוות של: Mesmerize, בתרגום חופשי: היפנוט) הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת המטאל הארמנית-אמריקאית סיסטם אוף אה דאון. האלבום יצא לאור ב-17 במאי 2005 על ידי חברת ההקלטות קולומביה רקורדס. עם יציאתו, זכה האלבום לשבחים רבים מצד המבקרים.
רקע כללי
למרות שהאלבום יצא כחצי שנה לאחר האלבום הקודם של הלהקה, הוקלטו שני האלבומים באותו הזמן. באלבום זה, גיטריסט הלהקה, דארון מלכיאן הצטרף לסולן סרג' טנקיאן בביצוע קטעי השירה, ובחלק מהשירים אף שר לבדו. בשנת 2018, חשף טנקיאן כי בעת הקלטת שני האלבומים, חשב לפרוש מהלהקה, עקב מחלוקות יצירה ומריבות על כספים.
את השיר "Old School Hollywood",כתב מלכיאן לאחר ששיחק במשחק בייסבול של ידוענים למטרות צדקה. בשיר מוזכרים טוני דנזה ופרנקי אבאלון, ששיחקו גם הם במשחק זה.
על הדמויות דני וליסה שמופיעות בשיר "Radio/Video" אמר מלכיאן בריאיון למגזין Revolver:
בהמשך אותו הראיון התייחס לשיר Violent Pornography:
לאלבום קיימת גרסת יפנית, שכוללת גרסה מעט שונה לשירים "Soldier Side" ו-"Lost in Hollywood".
עטיפת האלבום
עטיפת האלבום נוצרה על ידי הצייר ורטן מאלכיאן, אביו של גיטריסט הלהקה, דארון מאלכיאן.
רשימת שירים
כל המילים נכתבו דארון מאלכיאן וסרג' טנקיאן, וכל המוזיקה הולחנה על ידי דארון מלכיאן, למעט היכן שצוין.
משתתפים
שירה
יהוא עדני
יהוא עדני הוא ספורטאי פאראלימפי לשעבר בעל שיתוק מוחין.
באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) זכה במדליות כסף בתחרויות הטלת כידון וזריקת דיסקוס. במרוץ 80 מטר סיים במקום השני בתחרות המוקדמות ובמקום החמישי בגמר (0:14.15 שניות). בתחרות הדיפת כדור ברזל דורג במקום השביעי.
באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) התחרה במרוצים למרחק 100 ו-200 מטר ולא העפיל לגמר. בתחרות זריקת דיסקוס דורג במקום ה-13, בתחרות הטלתכידון דורג במקום ה-14 ובתחרות הדיפת כדור ברזל דורג במקום ה-16.
תקרית הטיל הנורווגי
תקרית הטיל הנורווגי היא תקרית ראשונה לאחר המלחמה הקרה שהתרחשה בשנות ה-90 כאשר הרוסים זיהו בטעות טיל מחקר נורווגי, שאסף מידע על הזוהר הצפוני, כטיל גרעיני אמריקאי הטס לכיוון המרחב האווירי הרוסי. נשיא רוסיה בוריס ילצין התעתד לשגר מתקפת נגד גרעינית על ארצות הברית אך לאחר שהסתברה הטעות נמנע השיגור.
מהלך האירוע
ב-25 בינואר 1995, זיהה מכ"ם רוסי טיל שנע מעל אוקיינוס הקרח הצפוני, מצפון למדינה. מפעילי המכ"ם העריכו לכאורה כי הטיל במסלול ישירות למוסקבה.
החשש התגבר כאשר דיווחים מהמכ"ם הראו כי הטיל התפצל לשלושה חלקים, שנראו כראשי הקרב המתפצלים של הטיל טרידנט. ברוסיה חשבו כי מדובר בשיגור מצוללת גרעינית.
בתוך זמן הידיעה הובאה לנשיא רוסיה, בוריס ילצין. ילצין נדרש להחליט אם להפעיל את מערכת הטילים הגרעיניים של מדינתו באמצעות המזוודה הגרעינית נגד ארצות הברית, והיו לו 10 דקות לעשות זאת לפני הערכת המומחים הרוסים שהטיל יתקרב לחופי רוסיה.
בסופו של דבר, ובניגוד לחשש, הטיל התרסק אל תוך האוקיינוס, והכוננות הוסרה. לאחר מעשה, נורווגיה מיהרה להודיע שמדובר היה בטיל ששוגר במסגרת מחקר מטאורולוגי, ושהטיל נחת כמתוכנן, במרחק של יותר מאלף קילומטר מגבולות רוסיה.
נורווגיה מסרה, כי ביקשה משגרירותה במוסקבה לברר מדוע רוסיה לא ידעה על כך שטיל המחקר ישוגר מאדמת נורווגיה. דובר משרד החוץ הנורווגי, אינגווארד האוונן, אמר כי "אוסלו פעלה בהתאם לנהלים המקובלים, כשדיווחה בחודש שעבר לכל השגרירויות הזרות, כולל הרוסית, על כוונתה לשגר טיל מחקר מאנדויה שמול חופיה".
יום לאחר התקרית אמר ילצין כי "השתמשתי לראשונה במזוודה השחורה שאני נושא עמי תמיד. יצרתי קשר עם שר ההגנה ועקבנו אחר מסלול הטיל, מתחילת דרכו ועד סופה". זאת הייתה ככל הנראה הפעם הראשונה מאז תחילת המלחמה הקרה שנעשה שימוש במזוודה הגרעינית הרוסית בזמן אמת, במצב חירום.
כמה ימים לאחר התקרית דווח שמדובר היה במחקר מטאורולוגי בשיתוף פעולה עם ארצות הברית, שמושאו היה האורות הצפוניים.
המושבה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
המועצה הבין-לאומית של נשים יהודיות
המועצה הבין-לאומית של נשים יהודיות (באנגלית: The International Council of Jewish Women, ICJW) הוא ארגון נשים בין-לאומי אמריקאי יהודי שנוסד ב-1912. המועצה היא ארגון גג המייצג ארגוני נשים ונשים יהודיות ב-46 מדינות בעולם. המועצה פועלת במגוון מישורים: שיפור מצב הנשים וחייהן, מאבק באנטישמיות ובגזענות, קידום חינוך המבוסס על ערכים יהודיים ואוניברסליים, תמיכה באנשים בישראל, פרויקטים חברתיים למען הקהילה, התנדבות ומנהיגות. למועצה מגוון פעילויות הומניטריות כלליות יותר כגון רווחת ילדים, מבוגרים ובעלי מוגבלויות, מאבקים נגד מחלת האיידס, סמים, עבריינות וזיהום.
למועצה הבין-לאומית של נשים יהודיות יש מעמד של יועצת באו"ם כארגון לא ממשלתי (NGO) במועצה הכלכלית חברתית של האו"ם (ECOSOC), ולה נציגים קבועים בניו יורק, ז'נבה, וינה ופריז. כמו כן היא מיוצגת במועצת אירופה, בלובי הנשי האירופי, במועצה הבין-לאומית לנשים, בקונגרס היהודי העולמי ובארגונים בין-לאומיים ואזורים נוספים. כגוף יהודי ולא-ממשלתי המועצה הקימה קבוצת לחץ שתגן על מטרות יהודיות ושתעתור בשם יהודים בצרה בתוך המסגרות של וועדות האו"ם.
1929-1923 הקמת הקונגרס של נשים יהודיות
הקמת הארגון באותן שנים הייתה רעיון תאורטי בלבד. הקמה מעשית החלה רק ב-1920, כאשר המועצה הלאומית לנשים יהודיות שלחה נציגות לאירופה על מנת ללמוד על בעיות האירופאים לאחר מלחמת העולם הראשונה ועל מציאת פתרונות לסיוע עבורם. משימה נוספת הייתה לארגן כנס עולמי לנשים יהודיות על מנת לחדש את הקשרים עם יהודיות אירופאיות שהושהו בעקבות המלחמה. הכנסים החשובים ביותר נערכו בווינה באוסטריה ב-1923 ובהמבורג בגרמניה ב-1929. את הכנסים יזמו וכלכלו המועצה הלאומית לנשים יהודיות, כשהנשיאה של הקונגרסים העולמיים הייתה רבקה קוהוט (Rebekah Bettelheim Kohut). לקונגרס שנערך בווינה היה כיסוי עיתונאי רחב, ובו נכחו נשיא אוסטריה, ראש עיריית ווינה, קציני המשטרה, פוליטיקאים ודמויות מפתח מווינה. נכחו נציגות מארגוני נשים מעל ל-20 מדינות, וכן מנהיגות מהקהילה היהודית המקומית. חמשת הנושאים העיקריים שעליהם דנו במשך ששת ימי הקונגרס היו: מטלות הנשים היהודיות בקהילה היהודית, בעיית הפליטים והיתומים, בנות ללא בית, סיוע למהגרים ועזרה לפלשתינה.
בקרב ההצעות שניתנו על מנת להקל על סבלם של היהודים, הייתה הציונות אופציה פרקטית, על אף שפעולות פוליטיות התקבלו בהתנגדות. המעבר לפלשתינה היה פתרון הומניטרי ודרך להעניק מקלט עבור הפליטים. בהחלטה האחרונה שאומצה על ידי הקונגרס, אומץ ברב קולות רעיון המעבר לפלשתינה. הקשיים והמצוקות של היהודים מצד אחד, והצהרת בלפור והרחבת ההתיישבות מנגד, נתנה לגיטימציה למפעל הציוני כפתרון הומניטרי.
הקונגרס העולמי השני של נשים יהודיות נערך ב-1929 בהמבורג, גרמניה. הקונגרס כינס כ-200 נציגות שהגיעו מ-14 מדינות, במטרה להקים ארגון בין-לאומי של נשים יהודיות, כפי שהוסכם בקונגרס הקודם. הקונגרס עסק בדאגות כלליות של קהילות יהודיות בכלל ושל נשים יהודיות בפרט: חינוך יהודי, המאבק נגד אנטישמיות והטרגדיה של נשים נטושות.
שני הקונגרסים משכו תהודה ציבורית רבה, אך אף על פי זאת לא נעשו פעולות מידיות בעקבותיהם. המפגשים אפשרו לנשים להכיר ולהחליף רעיונות ודעות. לנציגות הייתה את ההזדמנות להביע את עצמן בנושאים חשובים ולקחת חלק בקביעת הגורל של עם היהודי. הן קיבלו הוכרה על ידי מנהיגי הקהילות היהודיות ועל ידי המוסדות היהודיים היוקרתיים ביותר. למרות זאת, ההצלחה לא תורגמה למעשים ופעילותן של ארגוני הנשים היהודיות לא פותחה אלא רק עד אחרי מלחמת העולם השנייה. במהלך מלחמת העולם השנייה רב ארגוני הנשים, ובעיקרן ארגוני הנשים הגרמניות, היו לא פעילים. ארגונים שיכלו להמשיך בפעילותם, עשו זאת בצורה עצמאית.
יוני 1949: בנייה מחדש של הארגון
מיד לאחר מלחמת העולם השנייה, החליטה המועצה הלאומית של נשים יהודיות, להחיות מחדש את תוכניתה, ולהשתתף בתהליך ההקמה. בכנס שנערך בדאלאס ב-1946, הציעה מילדרד וולט (Mildred Welt), הנשיאה של NCJW בזמנו, שהארגון הבין-לאומי לנשים יהודיות, יקום מחדש. הצעתה התקבלה ברוב קולות. הנשיאה האחרונה של המועצה הלאומית הייתה רבקה קוהוט והיא התבקשה לעמוד בראש הארגון החדש על אף גילה ובריאותה הרופפת. הארגון החל לשלוח מכתבים למדינות רבות במטרה לקיים להתחיל לחזק קשרים:. מכתבן קיבל תגובות חמות. לאחר שנתיים של הכנות, נערך המפגש הבין-לאומי הראשון ב-1949 בפריז, מ-29 במאי ועד הראשון ליוני. לכנס הגיעו נשים מכל העולם וארגוני נשים רבים. בסופו של הכנס אמנם לא התקבלו החלטות מהותיות, אך הכנס סייע בהבניית בסיס ועקרונות שרובם חלים עד היום.
המועצה הבין-לאומית של נשים יהודיות הוגדרה כפדרציה של ארגוני נשים לאומיות, עצמאיות אחת מהשנייה וא-פוליטיות. מטרתן הייתה:.
חיזוק הקשרים עם ישראל: הצטרפותה של מועצת ארגוני נשים בישראל למועצה הבין-לאומית לנשים יהודיות
מצבם של יהודי אירופה לאחר השואה והמאבקים אליהם נחשפה מדינת ישראל בהתחלה, סייעו לעצב אג'נדה בקרב ארגוני יהודים בגולה, בעיקר ביחס שלהם לישראל. המועצה הבין-לאומית הייתה אמביוולנטית ביחס לציונות, למרות זאת היא תרמה לציונות בכך שתמכה בהתיישבות יהודית בארץ ישראל. היא תפסה את ההתיישבות יותר כפתרון לעם היהודי ופחות כצעד פוליטי. ארגונים רבים החלו לפתח תוכניות עזרה עבור ישראל, קרנות החלו להשקיע באוניברסיטה העברית בירושלים שסימלה תרבות וחינוך יהודיים, אפילו נשים לא ציוניות ראו את ארץ ישראל כמקור לתרבות יהודית יותר מאשר מרכז פוליטי.
לאחר הכנס ב-1954, הצטרפה מועצת ארגוני נשים בישראל למועצה הבין-לאומית לנשים יהודיות. הזדמנות הזו סייעה לפתח את הקשרים בין נשים ישראליות לנשות התפוצות. למרות זאת, רק ב-1957 העבירה המועצה הבין-לאומית של נשים יהודיות החלטה שתומכת ביחס של ירושלים לישראל. המועצה הבין-לאומית הפרידה עצמה מארגונים ציוניים, אף על פי שלפעילותה היו קשרים רבים וטובים עם קולגות ציוניות.
מעמד הנשים בחוק היהודי
ב-1963, הוקמה הוועדה הראשונה שעסקה במעמד הנשים בחוק היהודי. מ-1966–1969 הוכנה בקשה לפנות לרשויות של הרבנות האורתודוקסית עם רשימת חוקים שפוגעים במעמד הנשים, כמו חוקי נישואין, גירושין וחוקי ירושה. במרץ 1998 הקימה המועצה הבין-לאומית של נשים יהודיות, את משמר זכויות הנשים הבין-לאומי (International Women’s Rights Watch), שמטרתו הייתה למחוק אפליה וחוסר צדק נגד נשים בנישואים, בגירושים ובחוקי משפחה.
האו"ם
ב-1964 הוכרה המועצה הבין-לאומית של נשים יהודיות, באופן רשמי כארגון לא ממשלתי במועצה לכלכלה ולחברה באו"ם (ECOSOC). נכון ל-2017, למועצה נציגות קבועות בניו יורק, ז'נבה, וינה ופריז, כמו גם נציגות במועצת אירופה בשטרסבורג. פעילותה של המועצה באו"ם לאורך העשור כללה השתתפות בכנסים של האו"ם במקסיקו (1975), קופנהגן (1980) וניירובי (1985), זאת בצל החלטת האו"ם שהשוותה את הציונות לגזענות. ההגנה על ישראל בכנסי האו"ם הפכה לאחד העיסוקים העיקריים של הנציגות באו"ם.
פעולות הגנה על יהודי ברית המועצות (1977–1989)
הקמפיין להגנת יהודי ברית המועצות היה אחד הדברים האינטנסיביים ביותר שהמועצה הבין-לאומית של נשים יהודיות עשתה בין השנים 1977 ל-1989. ג'ון ג'ייקובס, מי שהייתה אחראית על הפעולות ברמה הבין-לאומית, ארגנה כנסים רבים, עצומות ואימוץ פליטים.
חינוך
המועצה החליטה לייסד יום חינוך יהודי בין-לאומי פעם בשנה. כל הארגונים השייכים התבקשו לדון בנושא שנתי. הנושא הראשון היה "זהות יהודית בחברה רב תרבותית". סמינר המנהיגות הישראלית של המועצה הבין-לאומית הוקם ב-1969. התוכנית הייתה מבוססת על הניסיון הישראלי, של הבאת יהודים מהתפוצות לישראל למספר ימים או שבועות על מנת להכיר את המציאות הישראלית.
פעילות סוציאלית והומניטרית
המועצה הייתה מעורבת תמיד בפרויקטים הקשורים לילדים וקשרה שיתופי פעולה עם קרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים (UNICEF). בנוסף העניקה שירותים למבוגרים. ב-1979 הקימה פרויקט למבוגרים בירושלים, וב-1982 השתתפה המועצה בכנס העולמי לזקנה בווינה 1982.
המאבק נגד אנטישמיות וגזענות
וועדה חדשה, נגד גזענות ואנטישמיות, הוקמה ב-1987. מטרותיה היו ליידע את הסניפים בהתפתחויות אנטישמיות, לקדם מגעים עם אנשים מגזעים ואמונות אחרים, להילחם בדעות קדומות ובאפליה בחברות רב תרבותיות ולתאם פעולות נגד אנטישמיות ואנטי ציוניות בכל הפלטפורמות. ב-1987 וב-2000 הקימה המועצה הבין-לאומית וועדה רב דתית שארגנה כנסים רב דתיים.
בית לכל ילד
בית לכל ילד היא עמותה ישראלית שנוסדה ב-1975 ומפעילה פנימיות לילדים בסיכון. יושב ראש הוועד המנהל הוא גיא צור. המנהלת הכללית היא יעל שטרן גורדון.
בשנת 2019 הועסקה בעמותה כ-231 איש, ותקציבה היה כ-27 מיליון ש"ח וחצי. משרדי העמותה ממוקמים באזור התעשייה תלפיות שבירושלים. בשנת 2010 עברה העמותה מוזגה עם עמותת "תקומת אריה".
העמותה מפעילה מספר מסגרות, ובהן:
Window Seat
Window Seat (בעברית: מושב ליד החלון) הוא שיר של הזמרת אריקה באדו אשר יצא ב-5 בפברואר 2010 כסינגל הראשון מתוך אלבומה New Amerykah Part Two (Return of the Ankh). השיר נכתב והופק על ידי באדו עצמה וג'יימס פויזר. מבחינה מוזיקלית השיר הוא בלדת טמפו נמוכה אשר מבחינה לירית עוסק באסקפיזם וכמיהה לאהבה. הקליפ לשיר בו נראתה באדו בעירום מלא ברחוב ציבורי לנגד עיניהם ההמומים של העוברים והשבים עורר סערה רבה מצד הקהל והמבקרים.
רקע ושחרור
השיר שוחרר כסינגל הראשון מהאלבום ב-5 בפברואר 2010 כאשר באדו שחררה קישור להורדה של השיר בטוויטר וכמה ימים לאחר מכן השיר שוחרר להורדה דיגיטלית גם ב-iTunes. חברת דלתא איירליינס השתמשה בשיר כמוזיקת רקע לעלייה לטיסה שלהם.
ביקורות והצלחה
השיר לא זכה להצלחה רבה כאשר הגיע בשיאו למקום ה-95 בלבד בארצות הברית. במצעד שירי ה-R&B וההיפ-הופ האמריקאי השיר דווקא כן זכה להצלחה כאשר הגיע למקום ה-16 במצעד.
השיר זכה ברוב המקרים לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. קוונטין ב. הוף מ-"PopMatters" החמיא על תחושת הפגיעות שהראתה באדו בשיר. אנדי קלמן מ-"Allmusic" כתב כי "צריך לפנות לאלה שרצו שבאדו תבקר שוב בסאונד המלוכלך הזה של שירי "Baduizm" כמו "On & On" ו-'Otheride of the Game'". בנוסף גם הוא החמיא לרגש ולתחושת הפגיעות שמכיל השיר ולשילוב של צלילי מחיאות הכפיים בשיר. כריס ריצ'רדס מ"וושניגטון פוסט" תיאר את השיר "כשיר וינטג' של באד עם מלודיות עדינות ונעימות לשמיעה בימי ראשון בבוקר." מרגרט וולפר מ"לוס אנג'לס טיימס" שיבחה את ג'יימס פויזר אשר הפיק את השיר ביחד עם באדו וגם היה המפיק הווקאלי של השיר כאשר כתבה שהוא "מרים" את השיר "לפיסת אסקפיזם עסיסית, אך בביטחון של מישהו שמתגעגע אליך בבית". בסקר סיכום שנתי של "דה וילג' וויס" השיר מוקם במקום ה-11 ברשימת השירים הטובים ביותר של השנה.
קליפ
ב-13 במרץ 2010, באדו צילמה קליפ מאולתר לשיר ברובע ההיסטורי של דילי פלאזה בדאלאס, טקסס, המקום בו נרצח גם ג'ון פ. קנדי. בקליפ נראית באדו כשהיא מסתובבת ברחוב כאשר ככל שמתקדם הקליפ אך באדו פושטת את בגדיה יותר ויותר עד שהיא מגיעה למצב בו היא נמצאת בעירום מלא מול העוברים והשבים (אשר לא היו מעורבים בצילומי הקליפ אלא היו שם במקרה). בסוף הקליפ היא נורית על ידי אדם אנונימי ומתמוטטת על הרצפה. בחשבון הטוויטר שלה הצהירה באדו כי הקליפ צולם בטייק אחד במשך שתי דקות מבלי לסגור מראש את הרחוב. באדו אמרה כי ההשראה שלה לקליפ היה הקליפ לשיר "Lessons Learned" של הצמד "Matt and Kim". באדו אמרה כי למעשה מטרת הקליפ הייתה להעביר מסר של שחרור וחופש בתקווה שכולם ידבקו במסר הזה ואף הוסיפה כאשר אמרה כי הרעיון של הקליפ הוא להעביר ביקורת על הרעיון הפסיכולוגי של חשיבה קבוצתית. לגבי מיקום הצילומים באדו אמרה כי הקליפ של מאט וקים השפיע עליה ה"מונומנטלית" של טיימס סקוור השפיעו עליה לצלם בדילי פלאזה, הידועה כמקום רצח הנשיא ג'ון פ. קנדי. היא ראתה את הדשא של הרובע ההיסטורי כמקום מונומנטלי בדאלאס וכי היא "קישרה אותו באופן שהשווה את ההתנקשות ההיא לרצח הדמויות שעובר על האדם לאחר שהראה את עצמו לחלוטין. זו בדיוק מה שרציתי שיראו". לאחר שהיא מתמוטטת על הקרקע בסרטון, דם כחול נשפך ויוצר את המילה "חשיבה קבוצתית", ולאחר מכן קולה של באדו אומר:
"הם משחקים בזה בבטחה, ממהרים להתנקש בחיים שהם לא מבינים. הם נעים בקבוצות שבולעות יותר ויותר פחד עם כל מעשה שנאה זה על זה. הם מרגישים הכי בנוח בקבוצות, פחות אשמה לבלוע. הם אנחנו. זה מה שהפכנו להיות. מפחדים לכבד את הפרט. אדם יחיד יכול לגרום לאחר להשתנות. לאהוב את עצמו. להתפתח."
באדו טענה כי סצנת הירי בעצם מייצג את הרצון שלה לחיסול הנושא של "חשיבה קבוצתית". במקור הקליפ היה אמור להיראות אחרת. לפניי צילומי הקליפ הרשמי חשפה באדו באתר שלה קטע ממה שהיה אמור להיות בקליפ שצולם קודם לכן ובקטע זה נראית באדו שהיא מעבירה כרטיס לטיסה לפניי שהיא טסה בחברה בדיונית בשם אמריקה איירליינס (באנגלית: Amerykah Airlines, משחק מילים של השם שלה) אך מסיבות לא יודעות גרסה זו של הקליפ לא זכתה לצאת לאור. בנוסף לשני קליפים אלה שוחררה גם גרסה נוספת של הקליפ באתר של באדו ובו הקליפ מתחיל מהסוף ומסתיים בהתחלה. במאי אותה שנה צולם לשיר קליפ נוסף, רמיקס עם הראפר ריק רוס.
תגובות ומחלוקת
הקליפ לשיר נחשף לראשונה באתר הרשמי בל באדו ב-27 במרץ 2010 בשעה 3 וחצי בלילה שעון ארצות הברית. הקליפ עורר מחלוקת וספג ביקורות מעורבות מצד מעריצים, מבקרים וכלי תקשורת. 3 ימים לאחר יציאתו הוא הופיע במקום התשיעי ברשימת עשרת הנושאים המחופשים בגוגל. הקליפ עורר גם תשומת לב מצד גורמי העירייה של דאלאס על העירום הציבורי של באדו וצילומיו ללא אישורי העירייה. ראש עיריית דאלאס, פרו טם דוויין קארוויי, החליט לחוקק חוקים למניעת מקרים דומים, ואמר כי "כל זה לא היה קורה לו הייתה נשארת לבושה. אך מכיוון שלא, זה העלה את הצורך לוודא שיש לנו מדיניות שקיימת שתגן על האנשים ועל שלמות העיר כמיטב יכולתנו ... מה אם יש המשך לפעילות המוזרה שלה? מה אם יש חלק שני ולא ננקוט פעולה כלשהי או נעמיד אותה לדין והיא יוצאת מזה נקייה ואז עושה סרטון מסוג מייקל ג'קסון ובסרטון יהיו 15 או 20 אנשים ללא בגדים?"
ב-2 באפריל 2010 הואשמה באדו בעבירות של הפרעת הסדר הציבורי בגין העירום הציבורי, ונקנסה על סך 500 דולר, כעונש זמני עד שתתייצב למשפט נגדה. לדברי סגן מפקד המשטרה של דאלאס, מייק ג'נובסי, מי שהגיש את התלונה נגד באדו היה באותו הזמן ברחוב עם שני ילדים קטנים ונפגע כתוצאה מהמאורע. בראיון ל"מורנינג ניוז של דאלאס", כיה יא צפתה את המחלוקת סביב הקליפ כאשר אמרה: "ידעתי שזה יקרה, אז ברגע שהמחשבה עולה במוחי החלטתי להתנקש בחיי. כמחווה. כי זה בכל מקרה זה יקרה. הסרטון הוא חיזוי למה שקורה עכשיו". בראיון שנערך ב-3 באפריל 2010 בתוכנית "וונדה סייקס" היא הסבירה בתגובה למבקרי הסרטון כי אין בכוונתה לזלזל בזכרו של ג'ון פ. קנדי בכל רחבי אמריקה. "JFK הוא אחד הגיבורים שלי, אחד מגיבורי האומה. ג'ון פ. קנדי היה מהפכן; הוא לא פחד לשים ראש עם אמריקה, ולא פחדתי להראות לאמריקה את האמת העירומה שלי." ב-28 באפריל 2010, באדו הודתה באשמה על הודתה באשמה על הפרת הסדר הציבורי על מנת שלא תצטרך לשלם את הקנס. אך ב-13 באוגוסט היא בכל זאת שילמה את הקנס והסכימה לרצות שישה חודשי מאסר על תנאי.
פסיכו (ספר)
פסיכו (באנגלית: Psycho) הוא ספר מתח ואימה משנת 1959 מאת רוברט בלוך. הספר עובד בשנת 1960 לסרט באותו השם, על ידי אלפרד היצ'קוק. בשנת 1961 הופץ על ידי הוצאת מ. מזרחי בתרגום לעברית פרי עטו של יהודה הראל, בליווי ציוריו של מ' אריה.
עלילה
נורמן בייטס הוא רווק בגיל העמידה המתגורר עם אמו ומנהל במשותף אתה מוטל נידח. מרי קריין, אישה צעירה, מגיעה למוטל לאחר שהלכה לאיבוד וגנבה 40,000 דולר מלקוח של חברת הנדל"ן שבה היא עובדת. קריין גנבה את הכסף כדי לתמוך כלכלית במאהבה, סם לומיס. בייטס מציע לה לאכול אתו ארוחת ערב. קריין שומעת את אמא של בייטס צורחת ומנבלת את הפה. היא מציעה לו לאשפז אותה בבית משוגעים. הוא דוחה את ההצעה. קריין הולכת להתקלח. דמות זקנה נכנסת לחדר המקלחת ורוצחת אותה עם סכין קצבים.
בייטס השיכור מוצא את גופתה של מרי. הוא משתכנע שאמו רצחה אותה. הוא מהרהר באפשרות שאמו צריכה להיכנס לכלא, אך נסוג מכך. אחותה של מרי, לילה, שוכרת את שירותיו של בלש פרטי כדי שיאתר את אחותה. הבלש נפגש עם בייטס, האומר כי מרי עזבה את המוטל לאחר שלנה בו לילה אחד, ומבקש לדבר עם אמו של בייטס. בייטס מסרב, ודבר זה מעורר את חשדו של הבלש. הבלש מתקשר אל לילה ואומר לה שינסה לדבר עם גברת בייטס ללא ידיעתו של נורמן. הוא נכנס לבית של נורמן, ונרצח באמצעות סכין גילוח, על ידי אותה דמות שרצחה את מרי.
סם לומיס ולילה יוצאים את גבולות עירם, ונפגשים עם שריף העיירה שבה מצוי "בייטס מוטל", וזה אומר להם כי גברת בייטס מתה כבר שנים, בהתאבדות. לבנה הצעיר הייתה התמוטטות עצבים כשראה את גופתה, והוא נתאשפז במוסד לחולי רוח. סם ולילה משתכנים ב"בייטס מוטל" כדי לחקור את המקרה. סם משוחח ומשתכר עם בייטס, האומר לו כי אמו רק העמידה פנים שמתה, ותקשרה עמו בזמן שהותו במוסד. בייטס אומר לסם כי לילה רימתה אותו. לילה, שעורכת חיפוש קצר בבית בייטס שעה שהוא משוחח עם סם, מגלה לתדהמתה את גופתה החנוטה של "גברת בייטס" במרתף הפירות. כשהיא צורחת, נורמן בייטס נכנס לחדר עם סכין. סם נכנס יחד אתו ומכריע את בייטס מלפגוע בלילה.
בייטס נמצא לא שפוי, ומושם בשנית במוסד לחולי רוח, הפעם לשארית חייו.
הרקע לספר
בנובמבר 1957 פורסם לראשונה סיפורו של אד גין, האחראי לרצח של שתי נשים. בחיפושי המשטרה בביתו, הם מצאו שם רהיטים, כלי כסף ואף בגדים העשויים מעור אדם וחלקי גוף. הפסיכיאטרים שבדקו אותו פרסמו תאוריה לפיה הוא מנסה לתפור חליפה מעור, שבעזרתה יוכל להתחזות לאמו המתה, שתוארה בידי שכניו כאישה דוחה שמיררה את חייו. רוברט בלוך, מחבר הספר, תיאר את דמותו של גין כמופשטת.
ספרי ההמשך
בלוך כתב לספר שני ספרי המשך בעלי אופי פארודי־סאטירי: "פסיכו השני" (שאינו קשור לסרט "פסיכו 2") ו"בית פסיכו". ב"פסיכו השני", בייטס מחפש מקלט מדיני בתחפושת נזירה, והולך לאיבוד בהוליווד שמוצאת אותו שחקן מוכשר. אולפני יוניברסל לא רצו להסריט את הספר משום הביקורת החברתית הסמויה שלו על הוליווד. ב"בית פסיכו", הרציחות שבות להכות גלים כשביתו של נורמן בייטס נפתח מחדש כפארק שעשועים.
ישנונן גרינלנדי
ישנונן גרינלנדי (שם מדעי: Somniosus microcephalus) הוא אחד ממיני הכרישים היחידים החיים באזור הארקטי. כריש זה חי באזור צפון האוקיינוס האטלנטי והארקטי שסביב קנדה, גרינלנד, נורווגיה ואיסלנד. הוא חי באזור הצפוני ביותר יחסית לכרישים. בשרו רעיל, אך למרות זאת הוא ניצוד באיסלנד לשם השומן שבגופו, כשבשרו עובר יישון המנטרל את הרעל.
הישנונון הגרינלנדי קיבל את שמו זה על שם שעות השינה הרבות שלו כמו גם אזור המחיה שלו.
אורכו מגיע עד 6.4 מטר ומשקלו עד 1,400 ק"ג. הכריש הממוצע, עם זאת, קטן בהרבה: אורכו 2.44–4.8 מטר ומשקלו 400 ק"ג, והזכרים גדולים יותר מהנקבות.
הישנונונים נעים לאט וישנים הרבה. הם יוצאים לציד בשעות הערב. הם אוכלים דגי טרוטנית, מליחים, צלופחים, דגי אלתית, בקלה, ברקנאים, עקרבנון, דגי זאב וסוליתאים, וכן כרישים ותריסניות קטנים יותר.
הישנונן הגרינלנדי נחשב למקור של אגדת המפלצת מלוך נס בשל מנהגו לאכול כלבי ים. כלבי ים נודדים ללוך נס בקיץ דרך הנהרות.
תוחלת חיים
לפי מחקר שנערך באוניברסיטת קופנהגן, נמצא כי תוחלת החיים של הישנונן היא 300 עד 500 שנה. זהו בעל החיים בעל תוחלת החיים הגבוהה ביותר בקרב חולייתנים הידועה למדע.
הפרט הכי מבוגר הידוע כיום שעוד בחיים (2023) הוא כנראה סביב גיל 399 שנים.
סי. ג'יי. האריס
קלווין דורסי האריס הבן (באנגלית: .Calvin Dorsey Harris Jr; נולד ב-19 בפברואר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע בהפועל חולון.
קריירה
ביולי 2013, חתם האריס על חוזהו המקצועני הראשון כשחתם לעונה בריזן לודוויגסבורג מהליגה הגרמנית.
ב-10 ביולי 2014, חתם האריס ברטיופארם אולם, אך ב-3 במרץ 2015 הוא שוחרר מהקבוצה וחתם בחתם בואף ריגה מהליגה הלטבית. בתום העונה זכה עימה באליפות.
בעונת, חתם האריס לעונה ברוזה רדום מהליגה הפולנית. בתום העונה זכה עימה בגביע הפולני כשהאריס נבחר לשחקן המצטיין שלו.
ב-21 בינואר 2020, חתם האריס בטורק טלקום מהליגה הטורקית. הוא העמיד בקבוצה ממוצעים של 5.3 נקודות ו-2.5 אסיסטים למשחק.
ב-6 באוגוסט 2020, חתם האריס לעונה בהפועל חולון מהליגה הישראלית.
ב-18 ליוני 2022 חתם לשתי עונות בהפועל חולון
רבי שילא איש כפר תמרתא
רבי שילא איש כפר תמרתא היה אמורא ארץ ישראלי בן הדור השלישי לאמוראי ארץ ישראל.
רבי שילא היה תלמידו של רבי יוחנן ומסר שמועות משמו. הניח אחריו בן בשם רבי אחא.
מתורתו
דברים נוספים מתורתו מובאים בתלמוד ובספרי המדרש.
האלווין (סרט, 2018)
האלווין (באנגלית: Halloween) הוא סרט סלאשר אמריקאי שבוים על ידי הבמאי דייוויד גורדון גרין ונכתב על ידו ועל ידי ג'ף פרדליי ודני מקברייד. הסרט מהווה את סרטו האחד עשר של סדרת הסרטים "ליל המסכות" ומהווה המשך ישיר לסרט "ליל המסכות", זאת כשהוא מבטל את ההמשכיות של כל סרטי ההמשך שנעשו לסרט המקורי מאז. ג'יימי לי קרטיס וניק קאסל שבים לגלם את דמויותיהם כלורי סטרוד ומייקל מאיירס, ואליהם מצטרפים ג'ודי גריר, ויל פטון, אנדי מאטיצ'ק ווירג'יניה גארדנר.
צילומי הסרט החלו ב-18 בינואר 2018 בדרום קרוליינה והסתיימו חודש לאחר מכן, ב-19 בפברואר. הסרט עלה לאקרנים לראשונה במהלך פסטיבל הסרטים השנתי שנערך בטורונטו ב-8 בספטמבר 2018, והוא עלה לאקרנים בבכורה עולמית ב-19 באוקטובר, תחת הפצתם של סרטי יוניברסל. הסרט קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים, שהחשיבו את הסרט כסרט ההמשך הטוב ביותר שנעשה לסרט המקורי ושיבחו את הופעתה של קרטיס בסרט.
עלילת הסרט
ארבעה עשורים לאחר מסע הרציחות שאירע בהדונפילד, אילינוי, בשנת 1978, צמד הפודקאסטרים לעניינים פליליים, אהרון קורי ודנה היינס, מגיעים לבית החולים סמית'ס גרוב לשיקום (לשעבר סאנטאריום) במטרה לראיין את מייקל מאיירס ואת המטפל שלו, ד"ר רנביר סארטין, לפני שמייקל יועבר למוסד חדש. לאחר שהם אינם מצליחים להשיג את תגובתו של מייקל, אהרון ודנה מגיעים ללא התראה לביתה המבוצר של לורי סטרוד השניים מציעים ללורי כסף במאמץ לשכנע אותה להיפגש שנית עם מייקל, אך לורי מבטלת את הרעיון בטענה שהיא פיתחה הפרעת דחק פוסט-טראומטית ובילתה את ארבעים השנים האחרונות לקראת חזרתו הפוטנציאלית של מייקל. נגעלת מהתנהלותם המתנשאת של אהרון ודנה, היא מגרשת את הצמד מביתה, אך לא לפני שהיא לוקחת את התשלום שהובטח לה.
למחרת בלילה, מייקל מחבל באוטובוס ההובלה שאמור להעביר אותו ובורח, תוך כדי שהוא הורג מספר מאבטחים, ובנוסף לכך רוצח גם עובר דרך במקום את בנו. למחרת בבוקר, מייקל מאתר את אהרון ודנה בתחנת דלק ורוצח אותם ואת הקופאי בתחנה, תוך כדי שהוא משיב לעצמו את המסכה שלו. במקביל, לורי מנסה להזהיר את הבת שלה, קארן, מבריחתו של מייקל, אך זאת האחרונה מבטלת את דאגותיה של אמה.
בליל כל הקדושים, אליסון, בתה של קארן ונכדתה של לורי, יוצאת למסיבה בבית הספר, שם היא מגלה שקמרון, בן זוגה, בוגד בה. בינתיים, מייקל עושה את דרכו חזרה להדונפילד, וממשיך את מסע הרציחות שלו ורוצח את חברתה הטובה ביותר של אליסון, ויקי, ואת בן זוגה, דייב, וכמה משכניהם, אבל הוא נאלץ לסגת כאשר לורי וסגן פרנק הוקינס חשים לזירה ופותחים בירי נגדו. לאחר אירוע זה, לורי מצליחה לשכנע את קארן ובעלה ריי להישאר בביתה עבור ביטחונם.
כשהיא עדיין מחוץ לביתה, אליסון נקלעת למפגש מול מייקל זמן קצר לאחר שהרג את חברו הטוב ביותר של קמרון, אוסקר. אליסון ניצלת על ידי הוקינס וסארטין, שנפצע בהתרסקות אוטובוס ההובלה קודם לכן, והשלושה מוצאים את מייקל משוטט ברחובות. הוקינס מתנגש חזיתית במייקל ומותיר אותו חסר הכרה. סארטין, שעדיין אובססיבי למוטיבציה וליכולות ההתאוששויות המסתוריות של מייקל, הורג את הוקינס לפני שהוא יורה במייקל וחוטף את אליסון, בתקווה ליצור עימות בביתה של לורי בין משפחתה למייקל על מנת לפענח את טבעו האמיתי של מייקל. מייקל מתעורר והורג את סארטין ושני שוטרים שהיו עדים לרציחתו של סארטין, בעוד שאליסון נמלטת ממנו ובורחת לתוך היער.
מייקל מגיע לביתה המבוצר של לורי והורג את ריי. קארן בורחת למרתף תת-קרקעי ואילו לורי מתקיפה את מייקל. מייקל פורץ לתוך הבית ומתחמק מהתקפותיה של לורי, ובסופו של דבר מעלף אותה במהלך קרב במרפסת. אליסון חומקת פנימה ונכנסת למרתף, שם היא פוגשת את אמה. אף על פי שמייקל מוצא אותן, לורי וקארן אורבות לו, לוכדות אותו בתוך המרתף ומציתות את הבית באש. לורי, קארן ואליסון מתאחדות ועוזבות את הבית באמצעות טרמפ. הסצנה האחרונה מראה את המרתף כולו אפוף באש ועשן, אך דמותו של מייקל אינה נראית בשום מקום. בסוף כתוביות הסיום, נשמעת נשימתו של מייקל, מה שמעיד על כך שאולי הוא שרד.
פיתוח
בשנת 2011, נודע שסרט המשך לסרט "ליל המסכות 2", שהיה אמור לשאת את השם "ליל המסכות 3D", ייצא לאקרנים ב-26 באוקטובר 2012. בזמן ההכרזה, עוד לא נשכרו במאי או תסריטאי לפרויקט. במקור, פטריק לוסייר וטוד פארמר נשכרו למלאכת הכתיבה, אך הם עזבו את הפרויקט בשל מחויבותם לאתחול המחודש של "מעורר השאול". הסרט היה אמור להשלים את טרילוגיית הרימייקים של רוב זומבי ולתת מחווה לגרסתו המקורית של מייקל מאיירס מהסרט המקורי. מכיוון שהפרויקט לא התקדם, הוא בוטל.