cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הענק וגנו
סיפור המעשייה
בוקר אחד הענק מתעורר מציוץ ציפורים ומגלה שהאביב חזר אל הגן. הוא רואה שהילדים נכנסו אל הגן דרך פתח בחומה שבנה, ועל כל עץ יושב ילד, והעצים מלבלבים. רק בפינה המרוחקת ביותר בגן נותר שלג, והוא מבחין בילד קטן שבוכה כי הוא אינו מצליח לטפס על העץ, למרות שהעץ מתכופף ומושיט את ענפיו אליו. לבו של הענק מתרכך והוא מבין כי היה אנוכי, והוא מחליט לעזור לילד לטפס על העץ ולהוריד את החומה שבנה, אך כשהוא יוצא מביתו הילדים רואים אותו ובורחים בבהלה, ובגן שורר שוב החורף. רק הילד הקטן שעיניו היו מלאות בדמעות לא הבחין בו והענק מרים אותו ומניח אותו על העץ שהחל ישר ללבלב. הילד מושיט את ידיו ומחבק את הענק ונותן לו נשיקה. והילדים שראו כי הענק חזר בו מדרכו הרעה, רצים חזרה אל הגן ואיתם חוזר האביב. הענק מכריז כי מעתה הגן הוא שלהם ושובר את החומה.
הילדים המשיכו לשחק בגן מדי יום, אך הילד הקטן לא חזר, והילדים האחרים אמרו שהוא נעלם, והענק היה שבור לב. יום אחד, לאחר שנים רבות, כשהענק כבר היה זקן ותשוש, הוא התעורר באחד מימי החורף וראה בגינה עץ לבן מלבלב בפירות כסופים ומתחתיו הילד הקטן שאהב. הוא יצא מהטירה וראה את הילד, אך כשהגיע אליו התמלא בזעם כי על כפות ידיו ורגליו היו סימנים של מסמרים (סטיגמטה). הענק שאל את הילד מי העז לפגוע בו, אך הילד ציין כי אלה פצעי אהבה, ואמר לענק כי מכיוון שהוא נתן לו לשחק בגנו, הוא מזמין אותו לשחק בגנו שלו בגן עדן. כשהילדים הגיעו לשחק באותו אחר הצהריים הם מצאו את הענק שוכב בגן ומכוסה בפרחים לבנים.
עיבודים
הסיפור עובד בשפות שונות לבימות שונות, בשנת 1933–1934 הכנר והמלחין ההונגרי ינה הובאי עיבד את הסיפור לאופרה בשפה ההונגרית.
בשנת 1972 הסיפור עובד לסרט מצויר שהיה מועמד לפרס אוסקר.
עיבוד לעברית
הסיפור זכה לגרסאות שונות בעברית. אזכור הסטיגמטה, המכוון אל דמותו של ישו הצלוב, אינו מופיע בחלק מהתרגומים בעברית, שבחרו לסיים את הסיפור בדרכים אחרות. יעקב אורלנד (1947) בחר להיצמד לסיפור המקורי, אך מתרגמים אחרים בחרו לשנותו, בהם מ. בן-אליעזר (1924), שבחר לספר על ילד שעיניו נוצצות ככוכבי השמים ומגיע מ"עולם האמת", ואין בו אזכור לפצעי ישו. ז. אריאל (1946) מסיים את הסיפור בילד שאומר כי הוא הלך לענקים רעים אחרים שסוגרים את גניהם מפני ילדים, והוא חזר אליו ועתה הוא מזמין אותו אל גנו - גן עדן. אוריאל אופק בחר לעבד בשנת 1989 את הסיפור כך שעל כפות ידיו של הילד מופיעות טביעות של שתי ציפורניים.
אגם יואנה
אגם יואנה הוא באורך אידיאלי עבור תחרויות חתירה, ומועדון החתירה יואנה (Ewauna Rowing Club) משתמש באגם לאימון ולתחרויות מאז 1970.
תעשיית העץ
על גדות אגם יואנה היו כמה מנסרות במאה ה-20, והוא שימש היה כמאגר לבולי עץ עבורן. בולי העץ הצפים האחרונים הוכנסו לאגם בשנות ה-90 של המאה ה-20 כשהמנסרה האחרונה על שפת האגם, חברת Modoc Lumber, סגרה את שעריה. אתר מנסרה לשעבר זו עובר פיתוח כשכונת מגורים ופארק טבעי בשם "חופי המנסרות" (Timbermill Shores).
כמה בולי עץ סולקו מקרקעית האגם בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20, אך רבים נותרו עדיין על הקרקעית, שרידים של כמעט מאה שנה של שימוש באגם כמאגר של בולי עץ. כמה בולי עץ עולים אל פני השטח באביב מדי שנה ומהווים סיכון לתנועת הסירות.
אלי דקאז
בתור שמרן מתון שהזדהה עם עמדות הדוקטרינרים, נטה דקאז לשילוב והאחדה של המלוכנות עם הלאומיות. דעות אלו עמדו לו לרועץ ב-1820, אז אולץ להתפטר, אך הוא מונה כשגריר צרפת בלונדון. הוא המשיך למלא תפקידים בשירות הציבורי ובפוליטיקה הצרפתית, אך בשנותיו האחרונות התמקד בתעשייה.
העיר דקאזוויל, שקמה כעיר פועלים לצד בית החרושת למתכות שהקים דקאז סמוך למכרות בדרום צרפת, קרויה על שמו.
דריל מייקון
קריירת מכללות
מייקון החל את קריירת כדורסל המכללות שלו בקולג' הקהילתי של הולמס, ולאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת ארקנסו.
פסל ויקיפדיה
הפסל, העשוי מפיברגלס ומשרף סינתטי, מציג ארבע דמויות אנושיות (שני גברים ושתי נשים) התומכות יחדיו בגלובוס ויקיפדיה. הגלובוס מורכב מחלקי פאזל אולם חלק מחלקי הפאזל חסרים - זאת כסמל ליצירת מאגר מכלול הידע האנושי שלעולם לא יושלם עד הסוף. הרעיון ליצירת פסל ויקיפדיה הוצע בשנת 2010 על ידי איש אקדמיה בפולין. חברי קרן ויקיפדיה הפולנית טענו כי הם מקווים שהפסל יעלה את המודעות לאתר ויקיפדיה ויעודד את הציבור להצטרף אליו. לילה טרטיקוב, מנכ"לית קרן ויקימדיה העולמית, הודתה לנוגעים בדבר על הכרה זו וקיוותה כי היא תשמש תזכורת לחשיבותו של הידע החופשי. פסל ויקיפדיה ממוקם בכיכר פרנקפורט שבסלוביצה, וטקס הסרת הלוט נערך ב-22 באוקטובר 2014 בנוכחות חברי קרן ויקימדיה הפולנית וקרן ויקימדיה העולמית.
דריל מייקון
דאלאס מאבריקס וטקסס לג'נדס (2018–2019)
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA של 2018, מייקון קיבל הצעות חוזה ממספר קבוצות NBA וממועדונים אירופיים. הוא הצטרף למיאמי היט לליגת הקיץ של ה-NBA. הוא חתם על חוזה דו-כיווני עם דאלאס מאבריקס ב-30 ביולי 2018, חוזה שכלל חלוקת זמן בין המאבריקס לבין קבוצת ליגת הפיתוח שלהם, טקסס לג'נדס. במשחקו הראשון במדי הלג'נדס, מייקון קלע 35 נקודות עם 12 מ-18 מהשדה בניצחון על אוסטין ספרס 126–120. מייקון ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA ב-26 באוקטובר 2018 מול טורונטו ראפטורס, שיחק דקה אחת ולא קלע נקודות בהפסד 107–116.
ב-26 ביולי 2019, מייקון נופה מהסגל על ידי המאבריקס.
מיאמי היט וסו פולס סקייפורס (2019–2020)
ב-20 בספטמבר 2019, מייקון חתם על חוזה עם מיאמי היט. ב-19 באוקטובר, לאחר מחנה האימונים, ההיט המירו את החוזה של מייקון לחוזה דו-כיווני עם קבוצת ליגת הפיתוח שלהם, סו פולס סקייפורס. ב-8 בינואר 2020, ההיט ויתרו על מייקון. ב-16 בינואר 2020, הסקייפורס הודיעו שהם רכשו את מייקון. מייקון העמיד ממוצעים של 17.0 נקודות ו-4.7 אסיסטים למשחק עבור סו פולס.
גלאטסראיי (2020–2021)
ב-24 ביולי 2020, מייקון חתם בגלאטסראיי מליגת העל הטורקית וליגת האלופות.
א.א.ק. אתונה (2021)
ב-29 בינואר 2021, מייקון חתם בא.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית. מייקון ערך את הופעת הבכורה שלו ב-6 בפברואר 2021 מול פריסטרי אתונה, שיחק 28 דקות וקלע 18 נקודות עם 50% מהשדה, 3 אסיסטים, 3 ריבאונדים ו-2 חטיפות בניצחון 91–59 של א.א.ק. הוא סיים את העונה עם ממוצעים של 18.2 נקודות ו-3.7 אסיסטים למשחק.
פנאתינאיקוס (2021–2022)
ב-11 ביולי 2021, מייקון חתם בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית והיורוליג. ב-31 משחקי ליגה, הוא העמיד ממוצעים של 11.8 נקודות, 1.9 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים (עם 1.8 איבודים), ב-23 דקות. בנוסף, ב-31 משחקי יורוליג, הוא העמיד ממוצעים של 13.1 נקודות, 2.2 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים (עם 2.2 איבודים), ב-26 דקות.
אוניקס קאזאן (2022-הווה)
ב-9 ביולי 2022, מייקון חתם על חוזה לשנה עם אופציה לעונה נוספת במועדון הרוסי אוניקס קאזאן מהליגה המאוחדת של VTB.
אסתרקה
אסתרקה או בשמה המלא אסתרקה מלאך (בפולנית: Esterka או Esterka Małach, המאה ה-14), הייתה מאהבת יהודיה אגדית של קז'ימייז' השלישי, מלך פולין, אשר שלט בשנים 1333–1370 וכינויו היה "קז'ימייז' (קזימיר) הגדול". אסתרקה נודעה ביופיה. חלק מחייה התגוררה בעיר קז'ימייז' על יד קרקוב.
כרוניקנים בני התקופה, דיברו על הקשר המשמעותי שבין אסתרקה ובין המלך הפולני, כעל עובדה ואמת היסטורית, אולם היסטוריונים מטילים ספק בקיומו של קשר כזה, תוך אזכור הדמיון הרב של הסיפור לסיפור מגילת אסתר אסתר המלכה והמלך הפרסי אחשוורוש. הסיפור של אסתרקה נחשב ל"אגדה אימיטטיבית", שהומצאה לפי הדגם התנ"כי.
האגדה
והיא עצמה, כדברי דלוגוש, "ידעה הרבה מסודות הרפואה".
בשורות המוקדשות לשנת 1386 ציין דלוגוש, שלא היה ידוע כאוהד יהודים, כי אסתרקה השפיעה לטובת עמה על מדיניות המלך הפולני.
גם הכרוניקן מרצין ביילסקי כתב בספרו "Kronika wszystkiego świata" ("כרוניקת העולם כולו") שקז'ימייז' הגדול "אהב את הצ'כית רוקחצ'אנקה" שהיה לה יופי נדיר, אולם אחר כך דחה אותה ולקח את אסתרקה היהודייה במקומה.
יישובים הקשורים לפי המסורות לאסתרקה
פרט לאופוצ'נו, גם על ערים או עיירות אחרות במרכזה או דרומה של פולין נטען שהן מקום הולדתה של אסתרקה או קשורות לסיפורה: למשל ראדום, סנדומייז', סקאווינה, קז'ימייז' דולני, נייפולומיצה, פז'דבוז', ז'שוב, סטופניצה, וישליצה, צ'כוב ובוחוטניצה. יש שסברו שמפני שהמלך הקים בשבילה מובלעת יהודית בקזימייז', בסמוך לקרקוב הבירה, ייתכן כי אסתרקה נולדה בקרקוב. קטע אחר של הסיפור מספר שהמלך בנה עבור אסתרקה טירה קטנה בבוחוטניצה, מצפון לקרקוב, שהייתה מחוברת לטירת ואוול על ידי מנהרה תת-קרקעית. לפי מסורות אחרות המלך בנה לאסתרקה באמצע המאה ה-14 ארמונות בקז'ימייז' דולני ובלובזוב, אז כפר בסמוך לקרקוב ובימינו חלק מן העיר. הארמון המלכותי בלובזוב קיים גם בימינו. המסורת העממית מיחסת בית ברחוב קרקובסקה 46 בקז'ימייז', בימינו בקרקוב, למשפחתה של אסתרקה והוא נקרא על כן "הבית של אסתרקה" - Dom Esterki, שבו פועלת החל משנת 1986 שלוחה של המוזיאון האתנוגרפי בקרקוב.
במקורות אחדים אסתרקה מוצגת כאשתו של המלך שחיה איתו בארמון ואבל, למרות שהשניים לא היו נשואים מעולם והיא לא הוכרזה למלכה. אסתרקה אחראית, לא רק בעיני דלוגוש, אלא גם לדעתם של סופרים אחרים, להרחבת זכויות היתר שהיהודים זכו להם בימי שלטונו של קז'ימייז' הגדול.
הנצחה
אתרים שונים, רחובות ואנדרטאות בפולין נקראו על שם אסתרקה.
כף הורדרן
כף הורדרן או קייפ הורדרן (באנגלית: Cape Hordern) היא לשון יבשה, שאינה מכוסה קרח, אך מכוסה בסחיפה מורנית. הכף ממוקמת בקצה הצפון - מערבי של גבעות באנגר, בארץ המלכה מרי, באזור חוף הטריטוריה האנטארקטית האוסטרלית, שבאנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי אזור הכף
הכף התגלתה ממרחק (ככל הנראה ממצוק ווטסון), על ידי איי. אל. קנדי (A.L. Kennedy), אחד מאנשי קבוצת הבסיס המערבי (Western Base party) של משלחת אוסטרלאסיה לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1914–1911, בהנהגת דאגלס מוסון (וגילתה את חוף המלכה מרי בפברואר 1912).
הכף מופתה לראשונה על ידי הקבוצה.
במהלך המיפוי חשבו כי מדובר בשני איים קטנים סמוכים.
בשנת 1955 מופה האזור מחדש בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית במסגרת מבצע קפיצה לגובה (מבצע היי ג'אמפ), שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1946–1947.
מקור השם
שמה של הכף ניתן לה על ידי מוסון.
מוסון קרא לכף על שם סר סמיואל הורדרן, מסידני שבאוסטרליה, שהיה פטרון המשלחת. מאחר שחשבו כי מדובר באי, מוסון קרא לאתר "האי הורדרן" ("Hordern Island).
לימים, שונה שם האתר על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים לשמו הנוכחי (כף הורדרן), בעקבות המיפוי שבוצע בשנת 1955 - תוך תיקון מהות האתר, ושמירת השם שניתן מוסון.
אבנר בן-עמוס
אבנר בן-עמוס (נולד ב-21 באוגוסט 1951) הוא היסטוריון של החינוך, פרופסור חבר (בגמלאות) בבית הספר לחינוך, של אוניברסיטת תל אביב, איש תיאטרון ופעיל חברתי ישראלי.
ביוגרפיה
אבנר בן-עמוס נולד וגדל בתל אביב. אביו, עמנואל בן-עמוס, היה שחקן תיאטרון הקאמרי. אמו עבדה כאחות. לאבנר אחות צעירה ממנו, תמר שפטרו (בן-עמוס) ואח מנישואיו השניים של אביו. למד בתיכון עירוני ה', תל אביב ושירת בחיל המודיעין.
בן-עמוס בוגר תואר ראשון בחוג ללימודי התיאטרון ובחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית (1973–1977). בוגר תואר שני (1978–1980) ושלישי (1981–1988) במחלקה להיסטוריה, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי. נושא עבודת הדוקטור היה: עיצוב הזיכרון הלאומי: ההלוויות הממלכתיות ברפובליקה הצרפתית השלישית. מדריכו בדוקטורט היה פרופסור מרטין ג'יי. העבודה יצאה לאור כספר באנגלית בהוצאה לאור של אוניברסיטת אוקספורד וכספר בצרפתית בהוצאה לאור של בית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, פריז. במסגרת המחקר לדוקטורט שהה מספר שנים בפריז.
בשנת 1990 התמנה למרצה בבית הספר לחינוך של אוניברסיטת תל אביב, בו עבד עד יציאתו לגמלאות. בשנת 1996 התמנה למרצה בכיר וב-2008 לפרופסור חבר.
היה מרצה וחוקר אורח באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, במכון הלאומי למחקר מדעי (C.N.R.S) בצרפת; בניו קולג', אוניברסיטת אוקספורד; באוניברסיטת ראטגרס; ב-Maison des Sciences de l'Homme, פריז; באוניברסיטת פריז 7; במכון לחינוך באוניברסיטת לונדון ובבית הספר ללימודים גבוהים במדעי החברה, פריז.
כתב מאמרים פובליציסטיים בענייני חינוך שהתפרסמו באתר "העוקץ" ובעיתון "הארץ", כתב ביקורות ספרים ב"הארץ".
אבנר בן-עמוס התגורר במשך שנים רבות בעומר וכיום הוא מתגורר בתל אביב, הוא נשוי ולו שני ילדים.
מחקרים
אבנר בן-עמוס עוסק במחקריו בהיסטוריה של ריטואלים פוליטיים, בעיצוב הזיכרון והתודעה הלאומיים ובהוראת ההיסטוריה והאזרחות; הארצות אותן הוא חוקר הן צרפת וישראל.
לוויות, פוליטיקה וזיכרון בצרפת המודרנית 1996-1789
הספר הוא מחקר בינתחומי של ההלוויות הרשמיות שנערכו בצרפת בין המהפכה הצרפתית ובין מותו של הנשיא פרנסואה מיטראן. מטרתו היא להסביר כיצד ההלוויות של אישים נערצים כוולטיר, נפוליאון בונפרטה, ויקטור הוגו ושארל דה-גול הפכו לאירועים ציבוריים מרכזיים אשר עמדו במוקד תשומת הלב במשך ימים ואף שבועות, ותרמו לעיצוב הזיכרון הלאומי הצרפתי. תשובתו של בן-עמוס, הנשענת על תובנות מתחום החינוך, האנתרופולוגיה, התיאטרון ומדע המדינה, היא כי מדובר בטקס בעל אופי כפול: ההלוויה הרשמית הייתה בעת ובעונה אחת ריטואל פוליטי וטקס מעבר אישי, וכל אחד ממאפייניה חיזק את השני. כך נוצר אירוע מרשים, שמשך לרחובות ולכיכרות הפריזאיים קהל של עשרות ומאות אלפי איש, ואף הגיע, הודות לאמצעי התקשורת, לכל רחבי צרפת.
הספר מתמקד במסורת הרפובליקנית של ההלוויות הרשמיות, שצמחה בתקופת המהפכה הצרפתית עם הפיכת הפנתיאון לאתר קבורה יוקרתי, ונמשכה לאורך המאות התשע עשרה והעשרים, עד – וכולל - תקופת הרפובליקה הצרפתית החמישית. בין אם היו בשלטון או באופוזיציה, הרפובליקנים השתמשו בהלוויות של פעיליהם ומנהיגיהם על מנת לחנך את ההמונים ולגייס תמיכה עממית. אירועים אלה היו, אם כן, חלק בלתי נפרד מן התרבות הפוליטית הרפובליקנית, אשר כללה גם סמלים, טקסים, סיסמאות, שירים ואתרים קדושים, ותרמה רבות לחיזוק שלטון הכוחות הרפובליקנים.
ישראל: עיצוב הזהות הלאומית
ספר זה עוסק באופן שבו הציונות, כתנועה לאומית מודרנית בעלת יומרות חינוכיות, ניסתה להקנות את ערכיה לציבור היהודי תוך התגברות על הקשיים שניצבו בפניה: הצורך לעצב אוכלוסייה של מהגרים, שהגיעו ממסורות תרבותיות שונות, ולהפוך אותה לקהילה לאומית מאוחדת בארץ בלתי מוכרת, ישנה-חדשה. בנוסף לכך פעלה התנועה הציונית בארץ ישראל בתנאים פוליטיים קשים – תחילה במסגרת של שלטון זר, עות'מאני ובריטי, ולאחר מכן תוך ניהול של סכסוך צבאי מתמשך עם מדינות ערב והתנועה הלאומית הפלסטינית. כל זאת הביא להשקעה מאסיבית בתחום החינוך אשר נחשב, יחד עם הביטחון וההתיישבות, לתחום מרכזי בפעולת התנועה ומדינת ישראל.
תיאטרון
בן-עמוס החל בפעילותו התיאטרונית בהיותו סטודנט באוניברסיטה העברית. הוא הקים ביחד עם הדס עפרת תיאטרון בובות למבוגרים בשם "תיאטרון הקופסה". במסגרתו הציגו שני מחזות: "דון פרלימפלין ואהבתו לבליסה בגן ביתו" מאת פדריקו גארסיה לורקה ו"שרה אשה עיקשת" מאת אבנר בן-עמוס. שני המחזות הועלו בתיאטרון החאן ב-1978. בן-עמוס עיבד את מחזהו לשחקנים והציג אותו בפסטיבל עכו ב-1986, בבימויו של מיכאל בודנשטיין.
בן-עמוס עיבד ביחד עם רות קנר את ספרה של תמר ברגר "דיוניסוס בסנטר". ההצגה, שבוימה על יד רות קנר, הוצגה תחילה כפרויקט גמר של החוג לתיאטרון באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן הועלתה בפסטיבל עכו ובמרכז סוזן דלל בשנת 2004.
בן-עמוס עיבד ביחד עם מור פרנק את המחזה והספר "הוא הלך בשדות" מאת משה שמיר. העיבוד הוצג על ידי קבוצת תיאטרון רות קנר ב-2013 במוזיאון תל אביב, בבימויה של מור פרנק. שיחקו בהצגה רונן בבלוקי, שירלי גל-שגב, אסף דגני ועדי מאירוביץ'.
בן-עמוס עיבד ביחד עם הבמאי מיכה לבינסון והשחקן דרור קרן את הרומן של דויד גרוסמן "סוס אחד נכנס לבר". המחזה הוצג על ידי תיאטרון הקאמרי בשנים 2017 – 2019. זכה יחד עם מיכה לבינסון ודרור קרן בפרס מחזאי השנה 2017.
בן-עמוס עיבד את הפרוטוקולים של ממשלת ישראל ממלחמת ששת הימים ואת מכתבי הילדים לעיתון "הארץ שלנו" מהחודשים יולי-אוגוסט 1967 למחזה "קיץ 1967 – Read their lips". המחזה, בבימויו של סיני פתר, הוצג תחילה בתיאטרון יפו ולאחר מכן במוזיאון תל אביב בשנים 2018-2017.
פעילות חברתית
אבנר בן-עמוס היה בין מקימי עמותת פורום דו-קיום בנגב לשוויון אזרחי ב-1997. העמותה מורכבת מבדואים תושבי הנגב ואזרחים יהודים מבאר שבע, עומר וקיבוצי הסביבה. מטרתה לקדם את זכויות הבדואים בנגב, בייחוד תושבי הכפרים הלא-מוכרים. בן-עמוס חבר במזכירות הפורום ומיוזמי "מולתקא-מפגש" - בית תרבות ערבי-יהודי בבאר שבע.
בתחילת שנות האלפיים הצטרף לאמנסטי ישראל וב-2010 נהיה חבר הוועד המנהל של אמנסטי ישראל. בשנת 2014 הצטרף להנהלת הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל.
ספרים שכתב
בתרגום לצרפתית: Trans. by Rachel Bouyssou, Paris, Éditions de l'EHESS, 2013.
יחסי עומאן–קטר
היחסים בין סולטנות עומאן לבין מדינת קטר הם יחסים טובים ושתי המדינות משתפות פעולה במגוון תחומים.
יחסים פוליטיים
היחסים בין עומאן לקטר כוננו בשנת 1976. יחסי המדינות נחשבים למיוחדים עקב הסממנים הדומים של כל אחת מהמדינות: שתי המדינות הן מדינות מפרץ עשירות, דוברות ערבית, אין בהן צפיפות אוכלוסין רבה, האוכלוסייה עצמה עשירה והמשטר הוא מונרכיה אבסולוטית. עומאן וקטר מרבות לחתום על הסכמים, בין היתר, הסכמי מניעת כפל מס. שתי המדינות מרבות לשתף פעולה בעיקר במישור הגאופוליטי מכיוון שהן מדינות סמוכות יחסית. שיתופי פעולה בולטים נוספים הם תיירותיים, כלכליים, שירותים ותעשייתיים. קטר מחזיקה שגרירות במסקט ועומאן מחזיקה שגרירות בדוחה.
טחנאים
טחנאים (שם מדעי: Myliobatiformes) היא סדרה של דגי סחוס שטוחים בעלי סנפירים מוארכים, שחיים קרוב לקרקעית הים (או במינים מסוימים הנהר), למעט בני משפחת הטחניים שמסננים פלנקטון בים הפתוח. המינים הגדולים בקבוצה (והגדולים בקבוצת הבטאים) נודדים בין הימים ומחפשים מזון קטן אותו הם מסננים מהמים. מינים אחרים נוהגים לשוטט ו"לרחף" בעזרת סנפיריהם בין שוניות אלמוגים או להתחפר מתחת החול.
הם בעלי זנב ארוך שלעיתים יש בו עוקץ והוא ארסי ומשמש את היצור להגנה. עם זאת בדרך כלל הארס חלש מכדי להשפיע על בני אדם.
הטחנאים קרובים לסדרת התריסנאים (Rajiformes), אך בעלי ראש קצר יותר וגוף כבד יותר.
חיים סביצקי
חיים סביצקי (1907, ברנוביץ'–מאי 2014, רמת גן) היה צייר ישראלי שיצר עד סוף חייו בגיל 107.
ביוגרפיה
סביצקי נולד וגדל בעיירה ברנוביץ', שהייתה אז בתחומי האימפריה הרוסית (כיום בבלארוס). הוא נולד למשפחה דתית ולמד ב"חדר" ולאחר מכן בישיבה. היו לו שני אחים ושתי אחיות. המשפחה הייתה במצב כלכלי טוב. בצעירותו היה סביצקי חבר בבית"ר, והוא זכר עד יומו האחרון את הביקור של זאב ז'בוטינסקי בעירו. “הוא דיבר ביידיש. האולם היה מלא. לא ראיתי כזה שקט מימיי" - סיפר,
סביצקי עלה לארץ ישראל ב-1938 באוניית המעפילים "דראגה" שיצאה מאיטליה. כל בני משפחתו נספו בשואה יחד עם רוב יהודי ברנוביץ', ועל כך אמר: "אני בן שואה; לכל אדם יש משפחה: דוד, דודה. לי אין. חוץ מהדור שאני הקמתי: ילדים, נכדים, נינים”. לדבריו היה פעם אדם מאמין, אך השואה גרמה לכך שהוא אינו מאמין בשום דבר.
לאחר עלייתו לארץ, עבד סביצקי בפרדסים ברחובות. הוא שירת באצ"ל ואחר כך בלח"י. בהמשך עבר לתל אביב. שם עסק בשיפוץ וחידוש ציורים עתיקים של אוסף פרטי שירשה עיריית תל אביב. בשנות ה־60 עסק בארגון תערוכות מסחריות בגני התערוכה. בשנים שאחר כך הוא התפרנס בעיקר מציור.
סביצקי היה ידוע באישיותו החזקה והעצמאית. בתו סיפרה עליו: "הוא היה עצמאי בשטח, שעשה הכל לבד ולא רצה שיעזרו לו. הוא היה אדם בריא וחזק, פיזית ונפשית. כמעט אף פעם לא היה חולה ולא לקח כדורים. גם אחרי שעבר ניתוח שב לתפקד 'כאילו כלום'”.
סביצקי נפטר במאי 2014 ברמת גן בגיל 107. אשתו, דבורה, נפטרה כ-25 שנים לפניו. במותו הותיר אחריו שלוש בנות.
יצירתו
כישרון הציור שלו התגלה כבר בילדותו. כשהיה בן תשע צייר את גלגל המזלות על קירות בית הכנסת הגדול בברנוביץ'. מאוחר יותר למד לצייר באקדמיה לאומנות בווילנה, לצדם של משה ברנשטיין וראובן מיסקי.
את ציוריו הראשונים בארץ צייר על קירות בבתי קפה. בהמשך הציג תערוכות בישראל ומחוצה לה, בין היתר בארצות הברית, בהולנד ובבריטניה. את התערוכה האחרונה הציג במגדל משה אביב ברמת גן. לפני כן הציג גם במגדלי עזריאלי.
סביצקי היה צייר אימפרסיוניסטי. יצירותיו הוגדרו על ידו כ"קומפוזיציות ססגוניות". בין הנושאים של ציוריו: בית משפחתו, עירו, מוזיקאים, בית כנסת ודיוקנאות של נשים.
בינואר 1987 הואשם בזיוף ציוריו של הצייר שלום מושקוביץ', שלאחר מותו של מושקוביץ' הפכו למבוקשים ונמכרו במחירים גבוהים. בנוסף הואשם בזיוף מספר ציורים של אמנים אחרים, בשיתוף פעולה עם סוחרי אמנות הם נמכרו כמקוריים. במאי 1989 הוגש נגדו כתב אישום.
דמויי עמלץ
דמויי עמלץ הידועים גם ככרישי מקרל וכן עמלצאים (שם מדעי: Lamniformes) היא סדרת כרישים גדולה החיה ברוב האוקיינוסים בעולם.
בסדרה מינים מגוונים מאוד מכרישי הענק והכרישים גדולי הפה מסנני הפלנקטון ועד לכריש העמלץ הלבן המסוכן שצד אחר טרפו באופן פעיל.
מצב (מדעי המחשב)
במדעי המחשב ובתורת האוטומטים, מצב (באנגלית: state) הוא תצורה (קונפיגורציה) ייחודית של נתונים במעגל דיגיטלי או בתוכנה. המונח משמש לתיאור כלל הנתונים המאוחסנים ברגע נתון בזמן, שהמעגל או התוכנה יכולים להשתמש בהם. ניתן להתייחס למצב כתמונת מצב (snapshot) של התנאים השונים המתקיימים ברגע זה במערכת.
בתורת האוטומטים
בתורת האוטומטים, "מצב" מוגדר פורמלית במסגרת מודל מתמטי חישובי אבסטרקטי שנקרא אוטומט סופי (מכונת מצבים). מודל זה משמש הן בעיצוב של מעגלים דיגיטליים סדרתיים והן בעיצוב של תוכנות מחשב.
בין אם מדובר באוטומט סופי, באוטומט מחסנית או אפילו במכונת טיורינג מלאה, "מצב" הוא סט ספציפי של הוראות אשר יבוצעו בתגובה לקלט שיתקבל. ניתן לחשוב על מצב כמקבילה לזיכרון הראשי במחשב אמיתי.
בחומרה
באלקטרוניקה ספרתית, הפלט של מעגלים סדרתיים הוא פונקציה של הקלט הנוכחי וגם של היסטוריית הקלטים הקודמים. במעגלים מסוג זה, המידע מהקלטים הקודמים מאוחסן ברכיבי זיכרון אלקטרוניים כדוגמת פליפ פלופ. כלל תוכן המידע אשר מאוחסן ברגע נתון בזמן על גבי רכיבי זיכרון כאלה, הוא "המצב" של המעגל. המצב מייצג את כל המידע המזוקק לגבי העבר, שלמעגל יש גישה אליו. לדוגמה, המצב של מיקרו מעבד הוא התוכן של כל רכיבי הזיכרון במעגל המשולב, כגון זיכרון מטמון, אוגרים ודגלים.
כאשר מחשבים כמו לפטופים נכנסים למצב שינה ממושך (hibernation) על מנת לחסוך באנרגיה על ידי כיבוי המעבד, המצב של המעבד ותוכן זיכרון ה-RAM נשמרים לכונן הקשיח של המחשב, כך שניתן יהיה לשחזר אותם כאשר המחשב ייצא ממצב השינה, והמעבד יוכל להמשיך לעבוד מאותו המצב בו נעצר קודם.
מאחר שלכל רכיב זיכרון בינארי יכולים להיות רק שני מצבים אפשריים, 0 או 1, המספר הכולל של מצבים שונים שמעגל ספרתי יכול להימצא בהם הוא סופי, ומוגבל על ידי מספר רכיבי הזיכרון. אם במעגל ספרתי ישנם N רכיבי זיכרון בינאריים, למעגל יכולים להיות לכל היותר 2N מצבים שונים.
דמויי עמלץ
לכרישים אלה יש סנפיר גבי חד וגבוה, 5 חריצי זימים וכיסויי עיניים דמויי-עפעפיים בעת הצורך. בנוסף ללא מעט מינים יש יכולת לשמור על טמפרטורה הגבוהה בכמה מעלות מטמפרטורת המים.
מצב (מדעי המחשב)
בתוכנה
באופן דומה, תוכנות מחשב שומרות נתונים בתוך משתנים המייצגים מקומות אחסון בזיכרון המחשב. התוכן של המקומות האלה בזיכרון, ברגע מסוים בזמן הריצה של התוכנית, נקרא המצב של התוכנית.
stateful לעומת stateless
לדוגמה, פרוטוקול ה-HTTP הוא stateless protocol. פרוטוקול זה אינו מספק שום אמצעי לאחסון מידע מהמשתמש בין בקשות. הפרוטוקול מטפל בכל בקשה כטרנזקציה נפרדת, שאינה קשורה לשום בקשה קודמת, כך שהתקשורת מורכבת מזוגות נפרדים של בקשות ותגובות.
תא רשתית דו-קוטבי
תא רשתית דו-קוטבי (bi polar) הוא תא עצב שנמצא ברשתית מסוג דו-קוטבי. התאים הדו-קוטביים מעבירים מידע חזותי מתאים קולטי אור לתאי גנגליון.
סקירה
תאים דו-קוטביים מקשרים בין מוצא התאים קולטי-האור ברשתית לבין מבוא תאי הגנגליון, ומעבירים אותות ביניהם בצורה ישירה או בצורה לא-ישירה. הם נקראים דו-קוטביים בשל שתי השלוחות שיוצאות מגוף התא, כשאחת יוצרת סינפסה עם תא קנה או עם תא מדוך (אבל לא עם שניהם), ואף עם תא אופקי, והשלוחה השנייה – עם תאי גנגליון. האותות המגיעים אל תא דו-קוטבי, מתא קולט-אור או מתא אופקי מועברים הלאה אל תאי הגנגליון באמצעות פוטנציאלים מדורגים מקומיים.
תכונות תפקודיות
תאים דו-קוטביים מאפשרים העברה יעילה של מידע בין תאי קנה ותאי מדוך לבין תאי גנגליון, כך שמעורבותם של התאים האופקיים ותאי אמקרין לכאורה רק מסבכת את העניינים במידת מה. אבל לא כך. תאים אופקיים פועלים באופן שיוצר עיכוב צדי (lateral inhibition) ומביאים לעיכוב מרכז-היקף אותו ניתן לראות בבירור בשדות הקלט ברשתית. גם תאי אמקרין פועלים באורח דומה, אם כי תפקידם טרם הוברר לגמרי.
המנגנון שיוצר את מרכז שדה הקלט של תא דו-קוטבי ידוע למדי: עצבוב ישיר של תא קולט האור שמעליו  באמצעות קולטן מטבוטרופי ('דולק') או קולטן יונוטרופי ('כבוי'). אולם, המנגנון שיוצר היקף חד-צבעי של אותו שדה קלט, כלומר כזה שמגיב רק לאחד משלושת תחומי אורכי-הגל, עדיין נחקר. כך גם הרצף המדויק של הקולטנים והמולקולות המעורבות בתפקודו של תא אופקי טרם הוברר, מלבד העובדה שלו תפקיד מרכזי בתהליך עיבוד ראשוני של המידע החזותי שמגיע לרשתית.
קבוצת I2U2
קבוצת I2U2 היא קבוצת מדינות הכוללת את הודו, ישראל, איחוד האמירויות הערביות וארצות הברית. ההצהרה המשותפת הראשונה של הקבוצה, שפורסמה ב-14 ביולי 2022, קובעת כי המדינות שואפות לשתף פעולה בתחומי השקעות כלכליות משותפות ויוזמות חדשות בתחומי המים, אנרגיה, תחבורה, חלל, בריאות וביטחון תזונתי".
הקבוצה הושוותה מספר פעמים לברית לדיאלוג ביטחוני רב-צדדי (פורום ביטחוני-אסטרטגי בין אוסטרליה, ארצות הברית, הודו ויפן).
מקור לשם של הקבוצה הוא באותיות הראשונות של שמות המדינות החברות: I2 - India, Israel, U2 - the United Arab Emirates, the United States
היסטוריה
הקבוצה קיימה את פסגת הפתיחה שלה בשיחת ועידה ב-14 ביולי 2022 (במהלך ביקורו של ביידן בישראל), בה השתתפו ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי, נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, ראש ממשלת ישראל יאיר לפיד ונשיא איחוד האמירויות מוחמד בן זאיד אאל נהיאן.
בפסגה החליטו המנהיגים להקים מסדרון מזון בין הודו לאיחוד האמירויות בשילוב עם טכנולוגיות ישראליות בעלות שמוערכת בכ-2.2 מיליארד דולר. מלבד זאת, המנהיגים הסכימו גם להמשיך עם פרויקט של אגירת אנרגיית רוח ואנרגיית שמש בגוג'ראט שבהודו, בהיקף של כ-300 מגה-ואט, בשילוב טכנולוגיות ישראליות, אמירתיות ואמריקאיות, בהיקף של 300 מיליון דולר.
סימה שיין
סימה שיין (נולדה ב-1949) היא בכירה לשעבר במערכת הביטחון הישראלית, ששירתה כראש חטיבת המחקר ב"מוסד".
ביוגרפיה
סימה שיין שירתה 17 שנים בחטיבת המחקר באמ"ן, ועסקה בנושאי ברית המועצות ואיראן. לאחר מכן, שירתה 17 שנים בחטיבת המחקר של "המוסד", וב-2004 מונתה לראש החטיבה. מונתה לראש האגף לנושאים אסטרטגיים במטה לביטחון לאומי ולסגנית ראש המל"ל, תפקידים מהם התפטרה באפריל 2009, לאחר עימות עם ראש המל"ל, עוזי ארד.
שימשה ראש אגף איראן במשרד לנושאים אסטרטגיים ומשנה למנכ"ל המשרד. בדצמבר 2015 פרשה מתפקידים אלה.
מכהנת כראש תוכנית איראן במכון למחקרי ביטחון לאומי.
נבחרה להשיא משואה ביום העצמאות ה-67 למדינת ישראל.
עליזה מגן
עליזה מגן הלוי (נולדה ב-1937) היא בכירה לשעבר במוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים. שירתה כלוחמת, מנהלת מחלקה, ראש אגף משאבי אנוש, ראש אגף תיאום מבצעי ובתפקידה האחרון שימשה משנה לראש המוסד, תחת שלושה ראשי מוסד שונים.
ביוגרפיה
מגן נולדה בירושלים, בת להורים שעלו מגרמניה בשנות השלושים, לאחר עליית הנאצים לשלטון.
בגיל 23 התגייסה למוסד. במהלך משפט אייכמן כתבה דו"חות הקשורים למשפט בזכות שליטתה בגרמנית. לדו"חות היא הוסיפה הערות אישיות אשר משכו את תשומת לבו של ראש המוסד איסר הראל.
מגן השתתפה בפעילות נגד המדענים הגרמנים במצרים. היא נשלחה ב-1962 לאוסטריה והצליחה לשכנע את אחד המדענים להגיע לתחקור בישראל. מגן הייתה הסוכנת שדובבה את הגיורת רות בלוי, שהייתה מעורבת בפרשת יוסל'ה שוחמכר. היא השתתפה במבצע יהלום, שבו גויס מוניר רדפא, טייס עיראקי שערק לישראל ביחד עם מטוסו - מיג-21. כמו כן השתתפה במבצע זעם האל להתנקשות במחבלים האחראים לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן. מגן הייתה אחראית לאיסוף מודיעין ששימש למבצע, הראשון בהם היה ואאל עאדל זועייתר. היא הייתה ראש שלוחה של אגף צומת באירופה, והדריכה בקורס המתקדם של המוסד.
ב-1980 מונתה לסגן ראש אגף צומת. למדה במכללה לביטחון לאומי, וב-1984 מונתה לראש אגף המנהל, שב-1985 הפך לאגף משאבי אנוש. ב-1990 מונתה לראש אגף מסד-מבצעים (התיאום המבצעי) ולמשנה לראש המוסד שבתאי שביט. מגן מילאה תפקיד זה גם תחת אפרים הלוי ודני יתום. כמשנה לראש המוסד נטלה חלק בדיונים על מבצע ההתנקשות הכושל בח'אלד משעל וקיבלה את ההחלטה להוציא לפועל מבצע להתקנת מכשירי ציתות בשווייץ לדירתו של עבדאללה זֵיין, מגייס הכספים של חזבאללה באירופה. המבצע כשל לאחר שסוכן המוסד נעצר על ידי השלטונות המקומיים והורשע בפעילות בלתי חוקית, ריגול וזיוף מסמכים. היא פרשה מהמוסד ב-1999.
מגן הייתה נשואה לאברהם. לזוג לא היו ילדים. בשנת 2011 נפטר בעלה.
חוורוורת
סיווג
ניתן לסווג חוורוורת כמחלה רירית וגם כמצב טרום ממאיר. על אף שהצבע הלבן בחוורוורת נגרם כתוצאה מהיפרקראטוסה (או אקנתוזיס), רבבים לבנים דומים שנגרמים על ידי קרטוזיס ריאקטיבי אינם נחשבים כחוורורת. חוורוורת מסווגת גם על פי האזור שמושפע, כמו חוורוורת אוראלית, חוורוורת בדרכי השתן ועוד.
פה
בתוך חלל הפה, סיווג חוורוורת לעיתים מחולק לפי האתר הנגוע, למשל חוורוורת של רירית הפה או חוורוורת של הרירית הלינגואלית. ישנם שני משתנים קליניים עיקריים של חוורוורת אוראלית, חוורוורת הומוגנית והטרוגנית. המילה ליוקופלקיה (חוורוורת בלועזית) היא חלק משמם של מצבים אוראלים אחרים אשר יש בהם רבבים לבנים, אך לאלו יש אבחנות נפרדות אשר אינן נחשבות כאבחנת חוורורת. ישנה החרגה באבחון של חוורוורת ורקוסלית שגשוגית, אשר נחשבת לתת-קטגוריה של חוורורת.
חוורוורת הומוגנית
חוורוורת הומוגנית (אשר נקראת גם "חוורוורת עבה") היא בדרך כלל רבב לבן אחיד, שטוח במבנהו ובמרקמו, על אף שייתכנו חריגות שטחיות. הרבב לרוב יהיה מוגבה במקצת ביחס לשאר הרירית, בדרך בעל מרקם פני שטח מקומטים ומבוקעים. מרקם הרבב אחיד לאורך כל הנגע. גודל הנגע משתנה ויכול להיות נגע מקומי או מקיף בגודלו. חוורוורת הומוגנית מרגישה יבשה למגע.
חוורוורת הטרוגנית
חוורוורת לא הומוגנית (הטרוגנית) היא נגע בעל הופעה שאיננה אחידה. צבע הנגע יכול להיות בעיקרו לבן או שילוב בין לבן ואדום. מרקם פני השטח מלא בחריגויות בהשוואה לחוורוורת הומוגנית, וצורתו יכולה להיות שטוחה או גושית.
חוורוורת ורקוסלית שגשוגית
חוורוורת ורקוסלית שגשוגית מזוהה כתת-סוג בעל סיכון גבוה של חוורוורת הטרוגנית. מצב זה הוא נדיר ולרוב מערב את הרירית הבוקסלית ואת החניכיים. מצב זה מאופיין על ידי מצב של התרחבות לאתרים ריריים נוספים בהתרחבות איטית דרך רובד החיידקים בחניכיים. חוורוורת זאת היא בדרך כלל עבה ובעלת נפח אך יכולה להתחיל כשטוחה. קיים סיכון גבוה של הפיכת החוורוורת לגידול סרטני.
ושט
חוורוורת הוושט נדירה בהשוואה לחוורוורת אוראלית. הקשר בין חוורוורת זו לבין סרטן הוושט איננו ברור מכיוון שהחוורוורת עצמה מאוד נדירה. לרוב מצב זה יתבטא כנגע קטן, לבן ושקוף שיכול להזכיר את סרטן הושט התאי המוקדם. המראה ההיסטולוגי דומה לחוורוורת אוראלית.
שלפוחית
בהקשר לנגעים של הרירית המרפדת את השלפוחית, חוורוורת היא מושג היסטורי לתיאור היסטולוגי של רבב לבן באזור. הרבב יכול להיראות במהלך ציסטוסקופיה, בה הוא יופיע כרבב לבן-אפרפר ואף לעיתים כצהוב. חוורוורת השלפוחית עלולה לעבור שינויים סרטניים, לכן ביופסיה ובדיקות שגרתיות ארוכות טווח הן חלק מהמעקב הנפוץ אחר מצב החוורורת.
גורמים
הסיבה המדויקת לחוורוורת איננה ידועה, אך היא כנראה נובעת ממספר גורמים שהמרכזי ביניהם הוא שימוש בטבק. התהליך שגורם להיווצרות הרבב הלבן הוא התעבות של שכבת הקרטין. הופעת הקרטין חריגה כשהוא מורטב על ידי רוק ואור חוזר מפני המשטח בצורה שוויונית. התהליך הזה מסתיר את הצבע הורוד הרגיל של רירית.
אלכוהול
האפקט הסינרגטי של שימוש באלכוהול במקביל לעישון על התפתחות רבבים לבנים בחלל הפה מוטל בספק. אין הוכחה ברורה שאלכוהול אכן קשור להתפתחות חוורורת, אך נראה כי יש לו השפעה מסוימת. שימוש מופרז במי פה בעלי אחוז אלכוהול גבוה יכול לגרום להתפתחות שכבת פלאק אפורה על רירית הפה, אך נגעים אלו אינם נחשבים לחוורוורת אמיתית.
טראומה
סיבה נפוצה נוספת לרבבים לבנים באזור הפה היא טראומה כתוצאה מגירוי או חיכוך המובילה לקרטוזיס. דוגמה לכך היא היווצרות נגעים כתוצאה מגירוי הנגרם מחום של עישון טבק (ולא כתוצאה מחומרים אשר נמצאים בטבק). הסיכוי לשינוי ממאיר דומה לזה שברירית רגילה. טראומה מכנית, הנגרמת על ידי גורם חד עלולה לגרום להופעת רבבים לבנים הדומים מאוד לחוורורת. למרות זאת, רבבים לבנים אלו הם תוצר של תגובת היפרקרטוזיס נורמלית ויעברו ברגע שהגורם לבעיה ייעלם.
פתופיזיולוגיה
גנים המדכאים גידולים הם גנים המעורבים ברגולציה של תאים רגילים ובמותם המתוכנן. אחד מהגנים המחקרים ביותר מבין גנים אלו הוא גן בשם פי-53, אשר נמצא על הזרוע הקצרה של כרומוזום 17. מוטציה של גן זה עלולה לפגוע בתפקודו הרגולטורי ולהוביל לגדילה תאית חסרת תקנה. מוטציות בגן פי-53 נמצאו בתאים מאזורים הנגועים בחוורורת, בעיקר אצל נבדקים בעלי דיספלזיה ואצל נבדקים בעלי הרגלי שתייה חריפה ועישון כבדים.
הגדרה
הגדרה מוסכמת לאבחנה של חוורוורת השתנתה במהלך הזמן וגם כיום זהו נושא שנתון לדיון. ייתכן שההגדרה תשתנה בעתיד לאור ידע חדש שיתגלה. בשנת 1984 כנס בינלאומי בנושא הסכים על ההגדרה הבאה: "רבב בגוון לבן, אשר לא יכול להיות מאובחן קלינית או פתולוגית כמחלה אחרת ושאינו קשור לגורם פיזי או כימי מלבד טבק". הגדרה זאת גרמה לבלבול ובעיות ביישומה. בשנת 1994 התכנסה ועידה בינלאומית נוספת, בה נטען כי אף על פי שטבק הוא גורם סביר להתפתחות חוורורת, ישנם רבבים לבנים אשר קשורים ישירות לשימוש מקומי בטבק וכהוכחה לכך עם הפסקת העישון הם נעלמים. כלומר, הרבבים האלו אינם נגרמים מחומרים מסרטנים בסיגריות אלא מהגירוי שבשימוש בטבק ועל כן המינוח שייצג את התופעה הזאת בצורה האטיולוגית הנכונה ביותר הוא קרטוזיס המעשנים. לפיכך, הועידה הבינלאומית השנייה שינתה את הגדרת החוורורת: "נגע לבן של רירית אוראלית אשר לא יכולה להיות מאובחנת כשום סוג אחר של נגע".
על פי ארגון הבריאות העולמי ההגדרה העדכנית לחוורוורת היא: "שכבות פלאק לבנות בעלות סיכון נתון לוויכוח ולאחר שנפסלו מחלות אחרות אשר לא נושאות סיכון מוגבר לסרטן".
ישנם קלינאים רבים אשר נמנעים משימוש במושג חוורורת מכיוון שסביב מושג זה ישנן מחלוקות רבות ואי-סדר.
הופעות היסטולוגיות
ביופסיה של הרקמות לרוב משמשת כדי לפסול גורמים אחרים לרבבים לבנים וכן לאפשר בחינה היסטולוגית מפורטת כדי לדרג נוכחות דיספלזיה אפיתלית. בדיקה זאת משמשת סמן לפוטנציאל ממאיר של הנגע ועוזרת לקבוע את תכיפות בדיקות הבקרה על הנגע. האזורים של החוורוורת אשר מתועדפים לבדיקת ביופסיה הם האזורים ההטרוגניים אשר מאופיינים בהתקשחות ואדמומיות. אזורים אלו נמצאים בסבירות גבוהה יותר להראות סימנים של דיספלזיה מאשר אזורים לבנים והומגניים בנגע.
אבחנה מפרידה
ישנם מצבים רפואיים רבים עם נגע לבן ברירית הפה, אך לרוב הרבבים הלבנים באזור הפה אין סיבה ידועה וברורה. רבבים כאלו נקראים חוורוורת רק לאחר שאפשרויות סבירות אחרות נשללות. ישנם תתי-סוגים שונים של חוורורת, אשר מתוארים ומאובחנים על פי ההופעה הקלינית של הנגע.
כמעט כל הרבבים באזור הפה הם כתוצאה של קרטוזיס. מסיבה זאת רבבים לבנים באזור הפה לרוב נקראים באופ כללי קרטוזאס, אף על פי שרק מיעוט מתוכם אינם קשורים להיפרקטוזיס, נקרוזיס אפיתלית או אולקרציה אשר נגרמת מכוויה כימית. בקרטוזיס, שכבת הקרטין המעובה סופחת מים מהרוק בפה ומופיעה כלבנה בהשוואה לרירית רגילה. רירית רגילה מאופיינת בצבע אדום-ורוד.
יש הטוענים כי ניתן לקבוע חוק כללי, אם נגע אינו נעלם לאחר שבועיים מהופעתו, יש לבצע ביופסיה לנגע.
רבבים לבנים התפתחותיים לרוב נמצאים מהלידה או ניתנים לאבחנה בשלב מוקדם בחיים, בעוד חוורוורת מופיעה לרוב אצל אנשים בוגרים ומבוגרים. גורמים נוספים לרבבים לבנים לרוב דורשים בחינה פתולוגית של דגימת ביופסיה כדי לאבחן אותם בוודאות בצורה נפרדת מחוורורת.
טיפול ניתוחי
קלינאים רבים בוחרים באופציית הסרת הנגע בניתוח כאפשרות הראשונה. למרות זאת, יעילות ההליך הניתוחי אינה ברורה לאור מחסור בהוכחות זמינות ליעילות ההליך. הליך זה יכול להתבצע על ידי ניתוח בעזרת סקלפל, לייזרים, טיפול בקור ועוד. בדרך כלל אם ביופסיה מראה דיספלזיה, הופכת הבחירה בניתוח לברורה יותר. לעיתים רבבים לבנים הם גדולים מדי להסרה מוחלטת ובמקום זה מנטרים אותם. אפילו אם הנגע מוסר לחלוטין, בדיקות תכופות עדיין מבוצעות מכיוון שחוורוורת יכולה לחזור, במיוחד אם גורמים אפשריים לחוורוורת כמו עישון אינם מופסקים.
טיפול תרופתי
תרופות רבות נוסו ונלמדו במטרה לטפל בחוורורת, ביניהן טיפול קרוטינואידים, רטינואידים, קריוטוקסינים, תרופות אנטי דלקתיות ועוד, אך אף תרופה לא הוכחה כמונעת שינוי ממאיר באזור החוורורת. מחקרים נוספים נעשו במטרה לבדוק את השפעותיהם של ויטמינים, אנטי אוקסידנטים וחלבונים מעכבי גדילה תאית על התפתחות ושינוי החוורורת.
פרוגנוזה
קצב השינוי הממאיר השנתי של חוורוורת עובר את 1% רק לעיתים נדירות, כלומר מרבית נגעי החוורוורת באזור הפה יישארו שפירים. מספר גורמים קליניים והיסטופתולוגיים מקושרים בדרגות שונות לסיכוי לשינוי ממאיר, על אף שישנם מקורות אחרים הטוענים כי אין הסכמה כללית ומוכחת על גורמים שיכולים לחזות שינוי ממאיר. בנוסף, ישנם קשיים מסוימים לחזות האם אזור נגוע בחוורוורת ייעלם, יתכווץ או יישאר יציב.
אפידמיולוגיה
הופעת חוורוורת ואבחונה באזור הפה משתנה ברחבי העולם, אבל באופן כללי אין מדובר במצב נדיר. ההשערות על פי דיווחים נעות בין פחות מ-1% ועד למעל 5% באוכלוסייה הכללית. חוורוורת היא הנגע הקדם-ממאיר הנפוץ ביותר המתרחש בפה. חוורוורת נפוצה יותר אצל גברים בגיל המעבר ואצל גברים זקנים. התופעה שכיחה יותר ככל שהגיל מבוגר יותר. באזורים בעולם בהם שימוש בטבק ללא עשן הוא נפוץ, קיימת שכיחות גבוהה יותר. באזור המזרח התיכון, שכיחות החוורוורת היא פחות מאחוז בודד.
אטימולוגיה
משמעות המילה ליוקופלקיה (חוורוורת) היא רבב לבן ומקורה במילים היווניות λευκός- "לבן" ו-πλάξ- "משטח".
היסטוריה
המושג ליוקופלקיה נטבע על ידי קארל פרייר וון רוקיטנסקי בשנת 1861, אשר השתמש בו כדי להתייחס לנגעים לבנים בדרכי השתן. בשנת 1877 שווימר השתמש לראשונה במושג כדי לתאר נגע לבן באזור הפה. מאז, המילה ליוקופלקיה שולבה לשמות של עוד מספר נגעים אוראליים. בשנת 1930 הוכח מחקרית כי ניתן לגרום לחוורוורת אצל ארנבונים אשר נחשפו לעשן טבק למשך 3 דקות כל יום. על פי מקור משנת 1961, חוורוורת יכולה להתרחש על מספר רב של ריריות בגוף כולל דרכי השתן, ברקטום, בנרתיק, ברחם, בקנה הנשימה, בעור התוף ועוד.
יחסי מונגוליה–רוסיה
יחסי מונגוליה–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין מונגוליה לבין הפדרציה הרוסית. היחסים היו חזקים באופן מסורתי מאז התקופה הקומוניסטית, אז ברית המועצות תמכה ברפובליקה העממית המונגולית. מונגוליה ורוסיה נשארו בעלות ברית בעידן הפוסט-קומוניסטי. לרוסיה יש שגרירות באולן בטור ושתי קונסוליות כלליות בדרחאן וארדנט. למונגוליה יש שגרירות במוסקבה, ו-4 קונסוליות באירקוטסק, קיזיל ואולן-אודה ויקטרינבורג. שתי המדינות חברות מלאות בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה (רוסיה היא מדינה משתתפת ואילו מונגוליה היא שותפה).
על פי סקר שנערך בשנת 2017, 90% מהמונגולים הם בעלי השקפה חיובית על רוסיה (38% "במידה רבה" ו-52% "במידה מועטה"), כאשר 8% מביעים דעה שלילית (2% "במידה רבה" ו 6% "במידה מועטה").
רקע כללי
רוסיה ומונגוליה חולקות גבול של 3,500 קילומטרים. כאשר כוחות סינים תקפו את מונגוליה בשנת 1919 כדי לשלול את עצמאותה מסין, הצבא האדום הסובייטי עזר למונגוליה להדוף את הפלישה. הרפובליקה העממית המונגולית הוקמה בשנת 1921 בתמיכה צבאית סובייטית ותחת השפעה סובייטית.
העידן הקומוניסטי
ברית המועצות תמכה במהפכה שהביאה את מפלגת העם המונגולי (לימים המפלגה המהפכנית העממית של מונגוליה) לשלטון כמפלגת השלטון של הרפובליקה העממית של מונגוליה (MPR), אשר הוקמה בשנת 1924. במהלך 70 השנים הבאות, מונגוליה "ניהלה מדיניות אשר חיקתה את ברית המועצות" כמדינת לוויין סובייטית. המנהיג העליון המונגולי Khorloogiin Choibalsan, שפעל תחת הוראות סובייטיות, ביצע טרור המוני משנת 1936 עד 1952, עם מספר גדול ביותר של מעצרים והוצאות להורג (מכוון במיוחד לאנשי הכמורה הבודהיסטית) שהתרחשו בין ספטמבר 1937 לנובמבר 1939. השפעות סובייטיות השפיעו על התרבות המונגולית לאורך כל התקופה, ובתי ספר ברחבי המדינה, כמו גם האוניברסיטה הלאומית של מונגוליה, הדגישו את המרקסיזם-לניניזם. כמעט כל חבר באליטה הפוליטית והטכנוקרטית המונגולית, כמו גם רבים מבני האליטה התרבותית והאמנותית, התחנכו בברית המועצות או באחת מבעלות בריתה המזרח אירופאיות. הכלכלה המונגולית הסתמכה מאוד על הגוש הסובייטי בתחום החשמל, המסחר וההשקעות. ההרפובליקה העממית של מונגוליה קרסה בשנת 1990 והממשלה הראשונה שנבחרה באופן דמוקרטי נכנסה לתפקיד באותה שנה, מה שהוביל ל"טריז במערכת היחסים ההדוקה בעבר בין מונגוליה לגוש הסובייטי". לאחר 1992 נפסק הסיוע הטכני הרוסי, ורוסיה הגישה בקשה למונגוליה להחזיר את כל הסיוע שקיבלה מברית המועצות בשנים 1946 עד 1990, נתון שהסובייטים העריכו כ-11.6 מיליארד רובלים (שנוי במחלוקת על ידי המונגולים).
התקופה המודרנית
לאחר פירוק ברית המועצות וסיום המלחמה הקרה, הסחר של מונגוליה עם רוסיה ירד בכ-80% ויחסי סין והשפעתה על מונגוליה גברו. עם זאת, רוסיה ביקשה לשקם את היחסים החזקים עם מונגוליה בשנים האחרונות כדי לשפר את מעמדה כמעצמה אזורית. בשנת 2000 ערך נשיא רוסיה ולדימיר פוטין ביקור רשמי במונגוליה - הראשון על ידי ראש מדינה רוסי מאז לאוניד ברז'נייב בשנת 1974 ואחד הראשונים מנשיאותו של פוטין - וחידש הסכם דו צדדי גדול. הביקור והשיפור ביחסים הדו-צדדיים התקבלו בברכה במונגוליה כנגד השפעת סין. רוסיה הורידה את מחירי יצוא הנפט והאנרגיה למונגוליה ושיפרה את הסחר החוצה גבולות. ממשלת רוסיה מחקה 98% מהחובות הממלכתיים של מונגוליה ונחתם הסכם לבניית צינור נפט מרוסיה לסין דרך מונגוליה.
מסך פתח אוהל מועד
המסך
המסך היה עשוי מחוטי צמר- הצבועים בתכלת, ארגמן ותולעת שני- ומפשתן. חוטים אלו היו שזורים יחד כך שעל המסך היו ציורים של חיות. המסך היה מעשה רוקם, כלומר שמשני הצדדים נראתה אותה הצורה על המסך, שלא כמו הפרוכת שהייתה מעשה חושב. גודלו של המסך היה כגודל הפרוכת- 10 אמות על 10 אמות, כך שהוא כיסה את כל הפתח.
העמודים
את המסך תלו על גבי חמישה עמודי שיטים המצופים בזהב. עמודים אלו היו גבוהים 10 אמות, כגודל המסך, וניצבו על חמישה אדני נחושת, אדן לכל עמוד. לעמודים חיברו ווים מזהב שעליהם הונחה קורה ארוכה שעליה תלו את המסך.
וו סאנג-הייוק
וו סאנג-הייוק (בקוריאנית: 우상혁; נולד ב-23 באפריל 1996 בטג'אן שבקוריאה הדרומית) הוא אתלט דרום קוריאני המתחרה בקפיצה לגובה, אלוף העולם באולם (בלגרד 2022).
ביוגרפיה
בשנת 2013 זכה וו במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 18 שנערכה בדונצק שבאוקראינה, עם תוצאה של 2.320 מטר. בשנת 2014 זכה במדליית ארד באליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 שנערכה ביוג'ין שבארצות הברית, עם תוצאה של 2.24 מטר. הוא השתתף לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), בה לא העפיל לגמר.
אלוף אסיה
בחודש יולי 2017 זכה וו במדליית זהב באליפות אסיה באתלטיקה שנערכה בבובנשוואר שבהודו, עם תוצאה של 2.30 מטר.
2021
באולימפיאדת טוקיו סיים וו במקום הרביעי, עם תוצאה של 2.35 מטר.
אלוף העולם באולם
בחודש מרץ 2022 זכה וו במדליית זהב באליפות העולם באולם שנערכה בבלגרד שבסרביה, לאחר שעבר גובה של 2.34 מטר ללא פסילות והקדים את לואיק גאש משווייץ, שזכה במדליית כסף, ואת ג'יאנמרקו טאמברי מאיטליה והמיש קר מניו זילנד, שזכו במדליית ארד.
סטיריפנטול
סטיריפנטול (שם מסחרי: דיאקומיט) היא תרופה תרופה אנטי-אפילפטית ומשמשת בטיפול באפילפסיה. היא לא קשורה לאף תרופה אנטי-אפילפטית ושייכת לקבוצה של כהלים ארומטיים אָליליים.
מכניזם הפעולה
כמו ברוב התרופות האנטי-אפילפטיות, מכניזם הפעולה המדויק אינו ידוע.
היא מעלה את תמסורת הGABA. בריכוזים קליניים רלוונטיים מגבירה התרופה את תמסורת ה-GABA המרכזית באמצעות אפקט דמוי ברביטורט משום שהיא מגדילה את זמן פתיחת תעלות קולטני GABA-A בחלקים של ההיפוקמפוס. הוכח, גם, שסטיריפנטול יכולה להגדיל את רמת ה-GABA ברקמת המוח על ידי התערבות בספיגה ובמטבוליזם שלה.
היא גם משפרת את יעילותן של תרופות אנטי-אפילפטיות רבות, אולי משום שהיא מדכאת פעילות של אנזימים מסוימים.
היסטוריה
בדצמבר 2001 נתנה סוכנות התרופות האירופית לסטיריפנטול מעמד של תרופה יתומה לשם טיפול באפילפסיה מיוקלונית קשה בילדות, הידועה גם כתסמונת דרווה. ב-4 בינואר 2007 נתנה סוכנות התרופות האירופית הרשאה להיות משווקת, התקפה בכל האיחוד האירופי.
התוויות ושימוש
היא מותווית כתרופה משלימה יחד עם סודיום ולפוראט וקלובאזאם לטיפול באפילפסיה מיוקלונית קשה בילדות שלא תמיד נשלטת על ידי קלובאזאם וולפוראט. ילדים שיש להם אפילפסיה מיוקלונית קשה בילדות מפתחים, לעיתים קרובות, בשנת חייהם הראשונה התקפים עקשניים ובעקבותיהם בא פיגור שכלי. ניסוי בקנה מידה קטן הראה שיעור תגובה גבוה כשמיעוט משמעותי מבין המטופלים נעשה חופשי מפרכוסים.
בנוסף לכך, ניתן להשתמש בתרופה לטיפול באפילפסיה עקשנית בילדים יחד עם קארבאמזפין. נראה שהיא יעילה במידה פחותה אצל מתבגרים ומבוגרים.
מינון
סטיריפנטול זמינה כקפסולות ג'לטין (250 מ"ג) ובשקיות אבקה כדי ליצור תמיסה אותה ניתן לשתות (250 מ"ג, 500 מ"ג).
המינון הראשוני הוא 50 מ"ג לקילו ליום. ניתן להעלות אותו עד ל-100מ"ג לקילו ליום למקסימום של 4 גרם. ניתן לחלק את המינון לשתיים או שלוש מנות יחד עם הארוחות. ייתכן שיש צורך להוריד את המינון של תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות.
תופעות לוואי
תופעות הלוואי נגרמות בעיקר בשל גידול בריכוזי הפלזמה של תרופות אנטי-אפילפטיות אחרות וניתן להפחית אותה על ידי הורדה במינון של תרופות אלה. תופעות הלוואי הידועות הן בחילה והקאה במיוחד כשנוטלים אותה יחד עם סודיום ולפוראט.
תגובות בין תרופתיות
סטיריפנטול פועלת באופן אינטראקטיבי עם תרופות אנטי-אפילפטיות רבות ותרופות אחרות. זה מהווה גם נקודת חוזק וגם נקודת חולשה. נראה שהיא מגדילה את היעילות של פנוברביטל, פרימידון, פניטואין, קארבאמזפין, קלובאזאם ודיאזפאם. כך, למשל ניתן לשמור על רמה תקינה של קארבאמאזפין בדם תוך הפחתת מינון ב-50%.
גריימס
גריימס (באנגלית: Grimes) הוא שם משפחה.
עקרון המציאות
בפסיכולוגיה פרוידיאנית ובפסיכואנליזה, עקרון המציאות הוא יכולת הנפש להעריך את מציאות העולם החיצוני, ולפעול לפיה בהתאם, וזאת בניגוד לפעולתה לפי עקרון העונג. תוך שהוא מאפשר לפרט לדחות סיפוקים, עקרון המציאות הוא העיקרון השולט על כל הפעולות שקורות באגו, אחרי ההתפתחות האיטית שלו מ "עונג-אגו" ל "מציאות-אגו": הדבר יכול להשתוות לניצחון השכל על התשוקה, לניצחון הראש על הלב, והחשיבה הרציונלית על החשיבה האמוציונאלית.
היסטוריה של המושג
פרויד טען כך: "אגו שחונך כך נעשה הגיוני: הוא אינו נותן לעצמו יותר להישלט על ידי עקרון העונג, אך מציית לעקרון המציאות, שהוא גם, בצורה יסודית, מחפש להשיג עונג, אך עונג, כשהוא מובטח תוך לקיחה בחשבון של המציאות, אף על פי שהוא עונג דחוי ומצומצם". בהרצאת המבוא שלו באוניברסיטת וינה בשנת 1915, פרויד הפיץ בפומבי את הקונספט של הלא-מודע כחלק הגדול ביותר והמשפיע ביותר של הנפש, לרבות הדחפים, האינסטינקטים והמניעים שבני אדם לעיתים קרובות נאלצים להכחיש, חוץ מבצורה סמויה.
בהרצאתו ה-23, פרויד דן בקונפליקט בין ממלכת הפנטזיה לבין עקרון המציאות. הוא השווה את הפנטזיה מסוג חלום בהקיץ לשמורת טבע:
"שמורת הטבע שומרת על אופייה המקורי, בכך שכל מה שבתוכה, כולל מה שהוא חסר תועלת ואף מה שמזיק, יכול לגדול ולהתרבות לפי רצונו".
הוא טען גם כי "ישנו שביל המוביל חזרה מן הפנטזיה אל המציאות - השביל, דהיינו, האמנות".
ג'ונתן ליר טען שהיה קיים למעשה ממד אתי לקונספט של עקרון המציאות של פרויד, בכך שהיה מנוגד להשקפת עולם נוירוטית מעוותת.
התפתחות עיקרון המציאות
בינקות ובילדות המוקדמת, האיד שולט על ההתנהגות בעיקר על ידי ציות לעקרון העונג. הבגרות היא התהליך האיטי שבו אנו לומדים לסבול כאב הכרוך בדחיית סיפוקים, כפי שהמציאות דורשת זאת, ובזמן שהמציאות דורשת זאת – תהליך שלעידודו אחראיים החינוך והמחנכים, כך טען פרויד. תוצאתו של תהליך זה הוא היכולת של הנפש הבוגרת להימנע מסיפוקים מיידיים, לטובת שביעות רצון בטווח הארוך.
כדי לעשות זאת, עקרון המציאות אינו מתעלם מהאיד, אך במקום זאת הוא שואף למלא את תשוקותיו בדרכים מאוזנות וראויות חברתית, תוך מודעות אליו והתאמתו לדרישות הסביבה.
הדרך שבה הוא ממתן את עקרון העונג ומבטיח סיפוק של צרכים אינסטינקטיביים נעשית לפי שיקולי עלות מול תועלת של פעולה, לפני החלטה האם לפעול על-פי הדחף או האם להתעלם ממנו.
התהליך ההכרחי הזה של ההשהיה, מושג על ידי מה שנקרא תהליך משני. דוגמה לעקרון המציאות בפעולה ניתן לראות באדם השרוי בדיאטת הרזייה, אך בוחר שלא להיכנע לתשוקת הרעב. הוא יודע שסיפוק התשוקה הבלתי-בריאה, ואגב כך סיפוק עקרון העונג, יגרום למילויו של צורך "ריק" בטווח הקצר בלבד, דבר שיסכל את מטרת הדיאטה שהוא עושה.
בשעה שחלק מרעיונותיו של פרויד עשויים להיות לוקים בחסר, וחלקם האחר אינם ברי-מבחן, פרויד שימש כמאבחן שאין שני לו בנוגע לייחודיות האדם ומצבו.
די במה שאליו התכוון פרויד, במיוחד בנוגע לעקרון המציאות, שמוכיח עצמו בחיי היומיום.
מרידה נוירוטית ופנטזיה
מרידה כנגד אילוצי עקרון המציאות, לטובת אמונה באומניפוטנציה ילדותית, מופיע כמאפיין בכל התנהגות נוירוטית - דבר שאפשר לראותו באופן הגלוי ביותר בפעולתם של מהמרים.
פסיכוזה יכולה להיחשב כתוצר של דחיית עקרון המציאות, בעוד ששינה וחלימה מציעות דוגמה יומיומית נורמלית של "יציאה" מעולם המציאות. למרות זאת, סוזן אייזיק טוענת שהחשיבה המציאותית למעשה תמכת בפנטזיה הבלתי-מודעת, יותר מאשר היא מתנגדת אליה. באותו האופן, מחזיק ז'אק לאקאן בדעה שהמציאות דורשת את תמיכתו של עולם הפנטזיה הדמיונית על-מנת שהיא תמשיך להתקיים. אפילו הפסיכולוגים של האגו הגיעו למסקנה שתפיסת המציאות פועלת במסווה גדול יותר או קטן יותר של פנטזיה ילדותית.
גיבושו של עקרון המציאות
עקרון המציאות מגדיל את טווח קיומו עם התעוררות הבגרות המינית, תוך שהוא מרחיב את גבולות ובגרות הבחירות שהפרט לוקח על עצמו. מתבגרים אינם עוד ילדים שחייבים להיכנע לכל צורך, אלא הם בוגרים-צעירים פוטנציאליים שביכולתם לדחות סיפוקים לטובת נסיבות מתאימות יותר. מה שדומיננטי כעת בנפשם הוא אינו כבר רק מה שמענג, אלא גם ובעיקר מה שמציאותי, אפילו אם הוא יכול להיות בלתי-נעים. שינוי נוסף בעקרון המציאות בין גיל ההתבגרות לבגרות יכול להיות מעבר חד בהתגבשותו, אך ההשפעה של חוויות טראומטיות מסוימות יכולה להיות מוכחת כמזיקה מבפנים הבלתי-מודע. בעקרון המציאות החדש, הפרטים חייבים למצוא עצמם מיוצגים בנוכחות בולטת בגבולות נפשם, ולהחליט החלטות הגיוניות, במקום להיות סתם נראים לעין.
עקרון העונג
עקרון המציאות ועקרון העונג הם שני רעיונות מתחרים שנוסדו על ידי פרויד. עקרון העונג הוא הרעיון הפסיכואנליטי שמתבסס על הדחף לעונג של האיד שבסיסו התפיסה שאנשים נמשכים להנאה, ונמנעים מסבל, כדי למלא את צורכיהם הביולוגיים והפסיכולוגיים. ככל שאנשים מתבגרים, החיפוש המתמיד אחר העונג של האיד משתנה על ידי עקרון המציאות. כשעקרון המציאות מצליח בייסוד הדומיננטיות שלו כעקרון מפקח של האיד, החיפוש אחר שביעות הרצון אינו עולה על הדרכים הישירות ביותר, אך במקום זאת דוחה את ההגשמה של מטרתו בתיאום עם התנאים שנכפים על ידי העולם שבחוץ, או במילים אחרות, דוחה סיפוקים. שני הקונספטים האלו יכולים להשתקף במושגים או בתהליכים פסיכולוגיים.
שליטה בדחפים
פרויד הגדיר דחפים כתוצרים של שני כוחות מתחרים: עקרון העונג ועקרון המציאות. שני הכוחות האלו מתנגשים, מכיוון שדחפים מעודדים פעולה ללא שום מחשבה מתוכננת מראש או דיון והתייחסות מעטה לתוצאות תוך התפשרות על התפקיד של עקרון המציאות. דחפים לעיתים קרובות מקשים על הנפש להתגבר, כיוון שהם מכילים חוויות מענגות צפויות מראש. פרויד הדגיש את חשיבותה של התפתחות השליטה בדחפים כי היא הכרחית חברתית, והציוויליזציה האנושית תכשל בלעדיה. אם לפרט חסרה שליטה בדחפיו במידה מספקת, הוא מייצג פגם של הדחקה, שעלול להוביל לבעיות נפשיות-חברתיות חמורות.
התפתחותו של עקרון המציאות
היכולת לשלוט בדחפים ולדחות סיפוקים היא אחת מהאינדיקאטורים של האישיות הבוגרת, והתוצר של עקרון מציאות משגשג. בכל הילדות, ילדים לומדים כיצד לשלוט ביצריהם, וכיצד להתנהג בדרכים שהן מתאימות חברתית. חוקרים מצאו כי ילדים שיכולת דחיית הסיפוקים שלהם היא טובה יותר, עשויים להיות בעלי אגו מוגדר בצורה טובה יותר, כיוון שהם נוטים להיות יותר מעוניינים בדברים כגון שייכות חברתית ואחראיות. רוב הבוגרים השתיתו את הקיבולת לעקרון המציאות באגו שלהם. הם למדו לבטל את הדרישה המיידית והקבועה לסיפוקים עבור האיד. בהתפתחות האנושית, השינוי בדומיננטיות מעקרון העונג לעקרון המציאות הוא אחד מההתקדמויות החשובות ביותר בפיתוחו של האגו. השינוי יהיה לעיתים נדירות חלק, ויכול להוביל לקונפליקט בין-אישי ואמביוולנטיות. אם עקרון המציאות חדל להתפתח, דינמיות שונה לוקחת את מקומו. הסופר-אגו מפעיל את סמכותו על ידי כך שהוא מטיל אשמה על הפרטים כיוון שאין להם היכולת לפייס הן את ההיגיון והן את העונג. האגו הופך ללכוד בין ה "כדאי" של האיד לבין ה "לא-כדאי" של הסופר-אגו. אדם החי כעבד לתשוקותיו המיידיות, ובעקביות חש חרטה ואשמה על כך, לאחר מכן, יוביל עצמו לקיום עצמי עצוב ולא-ממומש באופן מתמיד. אין זה קשה למצוא דוגמאות למבוגרים שחיים באופן זה, כגון אלכוהוליסטים אשר שותים ולאחר מכן מרגישים אשמים בשל העובדה שעשו כך, ובכך הם ממשיכים להנציח את המעגל האכזר הזה.