cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דוד אפל
ביוגרפיה
בשנת 1975 פתח בכיכר המדינה את החנות "אצבעוני" למוצרי תינוקות. לימים הייתה החנות לרשת ארצית. במקביל היה שותף בחברת המשקאות סבן אפ בעזה. בשנת 1977 מכר את "אצבעוני" והקים עם הקבלן שלום גניש חברה לבניין ועבודות ציבוריות בשם "אדירים". שלוש שנים מאוחר יותר, קיבלה החברה מעמד של חברה משכנת, והחברה החלה עוסקת במיזמים רבים של משרד השיכון, במסגרתם בנתה אלפי יחידות דיור. הוא נחשב מקורבו של דוד לוי שהיה שר השיכון. בין השאר פעלו במסגרת פרויקט שיקום שכונות בפינוי ושיקום "מעברת יוספטל" בכפר סבא ו"מעברת חוטר" בבאר יעקב, הם קיבלו תקציבים ממשרד השיכון לפינוי והקמה של דיור חלופי.
לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה, שנערכו בשנת 1988, היה אפל מעורב בבחירות המקדימות במרכז תנועת החרות. בין השאר ארגן "דיל" בין מחנה לוי לבנימין נתניהו, שרק אז הצטרף לפעילות בתנועה. נתניהו זכה במקום התשיעי ברשימה, נבחר לכנסת ה-12, והתמנה לסגנו של שר החוץ דוד לוי.
חשד למתן שוחד לחוקר במס הכנסה
בדצמבר 1986 נעצר בחשד למתן שוחד לחוקר בכיר של מס הכנסה. על פי החשד, אפל וגניש שילמו לחוקר שוחד כדי שיודיע להם מראש על ביקורות צפויות, במסגרת חקירה של העלמות בחברה הקבלנית שלהם. בנוסף נחשד בשיבוש חקירה. את אפל יצג עורך הדין ראובן ריבלין (לימים נשיאהּ העשירי של מדינת ישראל). אפל זוכה מחמת חוסר ראיות, אך החוקר הבכיר של מס הכנסה הורשע בקבלת שוחד מאדם אחר.
קבלת כסף במרמה בפורייקט בינוי בכפר סבא
במאי 1989 נעצר בחשד לגנבה ומרמה בפרויקט פינוי "מעברת חוטר", על פי החשד הועברו כ-1.75 מיליון דולר מכספי משרד השיכון לחברה בבעלותו של אפל, מבלי שניתן דיווח למה שימשו הכספים. הפרשה נחשפה לאחר ביקורת של מבקר המדינה על ניהול הפרויקט.
באוגוסט 1990 נעצר שוב בחשד להדחת עד. ההליכים המשפטיים בפרשה נמשכו שנים רבות וב-1997 זוכה מחוסר ראיות במשפט פלילי אך הפסיד בתביעה האזרחית.
בית המשפט המחוזי קבע כי אפל קיבל במרמה מהמדינה 43 מיליון שקל וחייב להשיב למדינה מחצית מהסכום, 21 מיליון שקל בינואר 2009 דחה בית המשפט העליון את בקשתו לעכב את ביצוע העברת הכסף עד להכרעה בערעור שהגיש על פסיקת בית המשפט המחוזי, וחייב את אפל להעביר למדינה 8 מיליון שקל באופן מיידי. ערעורו נדחה סופית בבית המשפט העליון בנובמבר 2010..
פרשת בר-און חברון
בינואר 1997 דיווחה כתבת הערוץ הראשון, איילה חסון, על "פרשת בר-און חברון" - במסגרתה הציע אפל לחברו אריה דרעי לפעול למינוי רוני בר-און לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה.
אפל הגיש תביעת דיבה. בשנת 2004 דחה בית המשפט המחוזי בתל אביב את התביעה, בנימוק של אמת בפרסום.
פרשת האי היווני - חשד למתן שוחד לראש הממשלה שרון
בשנים 1998–2000 ניסה אפל לרכוש את האי היווני פאטרוקלוס, כדי להקים עליו מרכז נופש ותיירות גדול, אך בסופו של דבר, העסקה לא יצאה לפועל, מכיוון שרוב האי הוכרז כשטח עתיקות מוגן, ומכיוון שחלק מהאי היה שייך לכנסייה היוונית. לימים נודע ניסיון רכישה זה ואירועים שונים שנקשרו לאותו מיזם - כפרשת האי היווני.
בינואר 2004 הוגש נגד אפל כתב אישום לפיו העביר לראש הממשלה, אריאל שרון, שוחד בפרשה זו. היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, קבע כי אין ראיות להגשת כתב אישוד נגד שרון על קבלת שוחד מאפל. לאחר מספר חודשים בוטלו גם סעיפי האישום נגד אפל, המייחסים לו מתן שוחד לראש הממשלה.
מיזם יורופרדיסו
בשנת 2005 החל אפל במיזם חדש בשם יורופרדיסו, המתבסס על רעיון האי היווני, לאזור קרוטונה שבמחוז קלבריה שבדרום איטליה. המיזם הוקם בשיתוף המלונאי אלי פפושדו וקבוצת משקיעים בראשות משפחת זולטי משווייץ. בין המעורבים בפרויקט היו גם אברהם בורג ועמוס מלכא. בפרויקט צפויה הייתה לקום עיר תיירות הכוללת 30 אלף יחידות נופש, בתקציב של כחמישה מיליארד אירו. בשנת 2007 החלו לעלות סימני שאלה הנוגעים לקשר שבין אנשי הקשר האיטלקים במיזם לבין המאפיה. בסופו של דבר הפרויקט נגנז עקב מגבלות תכנוניות על הקרקע, שלא אפשרו בנייה נרחבת.
הרשעה במתן שוחד לראשי ערים
בשנת 2001 המליצה המשטרה להגיש כתב אישום כנגד אפל על מתן שוחד, קבלת דבר במירמה וקשירת קשר. החקירה נגד אפל בפרשה זו החלה על רקע חשד של המשטרה כי אפל עומד מאחורי האזנות בלתי חוקיות שבוצעו לשר אלי ישי בשנת 1998 על רקע מאבקי כוח פנימיים במפלגת ש"ס.
בספטמבר 2003 הגישה פרקליטות המדינה כתב אישום נגד אפל וחברת "מגדלי הזוהר" שהייתה בבעלותו, על ארבע פרשות שונות של שוחד ומרמה. על פי כתב האישום, פעל אפל כיזם מקרקעין באזור המרכז, בעיקר באזור לוד וגבעת שמואל, להשגת תמיכתם של עובדי ציבור בענייניו העסקיים באמצעות טובות הנאה כספיות שהעניק להם. בתמורה, על-פי כתב האישום, הבטיח את המשך בחירתם כעובדי ציבור.
ב-15 באפריל 2010 הורשע בעבירות של מתן שוחד לראש עיריית גבעת שמואל, זמיר בן ארי, לראש עיריית לוד, בני רגב ולעודד טל - פקיד בכיר במינהל מקרקעי ישראל. הוא נידון לשלוש וחצי שנות מאסר וקנס של מיליון ש"ח.
ב-15 במרץ 2012 דחה בית המשפט המחוזי בתל אביב את הערעור שהגיש אפל, הותיר את עונש המאסר על כנו, אך הפחית את גובה הקנס ל-678,000 ש"ח. בפסק דינם כתבו שופטי בית המשפט המחוזי: "שלושת האישומים חושפים תופעה של שחיתות קשה, מקיפה ומתוחכמת, שחיתות שמעידה על ריקבון ברשויות הציבוריות. שחיתות זו יש לעצור באיבה, לפני שהיא שולחת את גרורותיה המסוכנות לרבדים נוספים". ב-20 באוגוסט 2012 החל לרצות את עונשו בכלא מעשיהו. אפל השתחרר לאחר ניכוי שליש ב-26 באוקטובר 2014.
נסיונות להשפיע על מינוי דיינים דרך קשרים עם יריב לוין
על רקע חקירות המשטרה סביב פרשת השוחד לראשי הערים, ניתנו למשטרה בסוף שנות ה-90 התרים לצווי האזנה על קווי טלפון בביתו של אפל. בפברואר 2008 הזמינו עורכי דינו של אפל את ניצב משנה חיים איפרגן לעדות בבבית המשפט. איפרגן, שבזמן החקירה היה ראש מחלקת האיסוף ביחידה הארצית לחקירות בינלאומיות (יאחב"ל), העיד על הקשרים בין אפל לבין יריב לוין כאשר זה כיהן כסגן ראש לשכת עורכי הדין.
בשנת 2009 חשף גידי וייץ בהארץ את תוכן השיחות בין אפל לבין לוין. לוין שאל את אפל מה מעניין אותו בתחום המינויים והתחייב להצביע עבור מי שאפל יורה לו. אפל התעניין בתחום מינוי דיינים. לפי חשד המשטרה העניין בתחום נבע מרצונו של אפל להשפיע על פרוייקט נדל"ן ברמת אביב ג'. לוין התחייב בשיחה להצביע בתחום מינוי הדיינים עבור מי שאפל יורה לו. בנוסף לוין עדכן בשיחה את אפל לגבי הרכב הועדה למינוי שופטים.
פרשות נוספות
אפל הגיש תביעה אזרחית שבה תבע 239 מיליון ש"ח ממיכאל צ'רנוי ו-40 מיליון ש"ח מזאב רום, על תיווך בעסקה למכירת חברת הסלולר הבולגרית מובילטל, שהייתה בבעלות צ'רנוי, ללב לבייב. תביעתו של אפל נדחתה על הסף מחמת התיישנות, והוא חויב לשלם לנתבעים 320 אלף ש"ח כהוצאות משפט.
בדצמבר 2021 נעצר דוד אפל בחשד להעלמת מס בהיקף של מיליוני שקלים.
אפל מתגורר בפתח תקווה, נשוי, ואב לשבעה ילדים.
חנן דשא
חנן ("פוקסי") דשא (1915 - יולי 2006) היה קצין מנהלה בפלמ"ח ומפקד חיל ההספקה בצה"ל (קצין ההספקה הראשי) בשנים 1957–1960, בדרגת אלוף-משנה. לאחר שחרורו היה מנהל חברת מפעלים פטרוכימיים בישראל.
ביוגרפיה
דשא נולד בשם האנס קליינבלט במרש אוסטרבה שבבוהמיה (אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום בצ'כיה). גדל באודרברג, למד באוניברסיטת פראג והיה חבר בתנועת הנוער מכבי הצעיר. הוא הצליח להימלט מעירו יומיים לפני כיבושה על ידי הנאצים במרץ 1939. ביולי 1939 הצליח להעפיל דרך יוון והצטרף לקבוצה שהגיעה לארץ ישראל והתיישבה בנהלל. משם עבר לכפר יהושע ושם התגייס למשטרת היישובים ושימש כנוטר באזור חמדיה. בהמשך הצטרף לקומונה שעבדה באזור חיפה, שם נישא ללינה לבית וייסקופף ונולדו להם שני ילדים: מיכאל ומרים (המכונה "מיקי"), וב-1941 עברו לקיבוץ גבעת חיים. ב-1943 התגייס דשא לפלמ"ח. בתחילה היה בפלוגה ג' באשדות יעקב ובהמשך שובץ במטה האפסנאות של הפלמ"ח.
הוא מונה לקצין מנהלה בפלמ"ח והשתתף בארגון מבצעים רבים במלחמת העצמאות: מבצע נחשון, מבצע יפתח, מבצע דני, מבצע יואב, מבצע חורב ומבצע עובדה. דשא היה פעיל בארגון האספקה לשיירות שעלו לירושלים. הוא פעל לצִדו של יגאל אלון גם במבצעים באזור הגליל וכן במבצעים בנגב.
לאחר מלחמת העצמאות השתתף דשא בכנס הפלמ"ח באוקטובר 1949 ועמד לפרוש מצה"ל בעקבות פרישתם הכפויה של בכירי הארגון מצה"ל. לבסוף, נשאר בצה"ל, ומונה ב-1950 למפקד מחוז הנגב של פיקוד הדרום ולאחר מכן כממלא מקום ראש אגף אפסנאות. ביוני 1957 מונה לקצין אספקה ראשי בדרגת אלוף-משנה. בעת שירותו בתפקיד זה היה אחראי ליישום לקחי מלחמת סיני ובעיקר להקמת מערך ההובלה לצבא הסדיר ולכוחות המילואים.
לאחר שחרורו מצה"ל מונה כמנהל המפעלים הפטרוכימיים לישראל, תפקיד שאותו מילא עד פרישתו לגמלאות באפריל 1980. בתקופת מלחמת יום הכיפורים עמד בראש מטה משק לשעת חירום בפיקוד הצפון.
דשא נשא לאישה את לינה לבית וייסקופף ונולדו להם שני ילדים: מיכאל ומיקי.
תחיה ותהיה
תחיה ותהיה (בצרפתית: Va, vis et deviens) הוא סרט קולנוע בבימויו של ראדו מיכאיליאנו, קופרודוקציה ישראלית-צרפתית משנת 2005. הסרט צולם בצרפת, באתיופיה ובישראל.
עלילה
הסרט מתחיל ב-1984/5 עם מבצע משה, שבמסגרתו עלו יהודי אתיופיה לישראל. הם צעדו ברגל למחנות בסודאן, שם המתינו להם מטוסים להביאם לישראל. אל המחנה מגיעים גם ילד נוצרי, גיבור הסרט, ואמו. האם, שרוצה להציל את בנה, אומרת לו: "לך, תחיה ותהיה! ואל תחזור לכאן." ושולחת אותו ממנה, למרות רצונו להישאר עימה.
הוא מוצא אישה יהודייה ששמה חנה, מחזיק בידה והיא משתפת עמו פעולה, ומכריזה עליו כבנה ושמו שלמה לחיילים ולאנשים שבודקים אותם. היא מסבירה ששאר בני המשפחה נספו בסודאן, והם טסים לישראל. בישראל משביעה חנה את שלמה לפני מותה: "שמור על הסוד שלך, אל תגיד מילה לאף אחד, אחרת ישלחו אותך בחזרה לאתיופיה."
בארץ משכנים את שלמה בפנימייה הדתית "אלומות", אותה מנהל אילן גונן (שמיל בן-ארי). לשלמה קשה מאוד להתאקלם והוא מתגעגע לאמו שנשארה באתיופיה. הוא רב עם ילדים, מנסה לברוח מהפנימייה, ועם זאת הוא תלמיד טוב. מאמץ אותו זוג עולים מצרפת, יעל ויורם הררי (יעל אבקסיס ורושדי זם). לזוג הררי שני ילדים נוספים: דני וטלי. שלמה מתחיל לבקר בבית הספר. יום אחד, כשיעל באה לקחת את שלמה בנה מבית הספר בסיום יום הלימודים אומר לה המנהל: "יש הורים שמאיימים להוציא את הילדים שלהם מבית הספר... הם מפחדים שהרמה שלו תרד. אני יודע שזה שטויות כי הציונים שלו טובים מאוד מאוד... הם גם מפחדים שהוא יביא מחלות מאפריקה". אמו יעל צועקת לפני כולם: "תקשיבו לי טוב חבורת מטומטמים, נמאסתם. הילד שלי הוא הילד הכי מדהים בעולם... והוא תלמיד בדיוק כמו הילדים שלכם, אולי אפילו יותר טוב. הוא בריא כמו שור... שלמה לא יזוז מבית הספר הזה!"
כעבור זמן, שלמה מגיע לבדיקה רפואית ברבנות מלווה באביו יורם. מתברר להם שמנסים לגייר אותו יחד עם אתיופים אחרים - רוצים למול אותו ולטבול אותו במקווה. שלמה, יורם והאתיופים האחרים בורחים מהמקום. שלמה מגיע לקס עמרה ברחובות (יצחק אדגר), אותו הוא ראה בטלוויזיה. היות ששלמה לא יודע לכתוב באמהרית, הוא מבקש מקס עמרה שיכתוב מכתב באמהרית לאמו. מכאן ואילך שלמה וקס עמרה מתיידדים. ב-1989 מגיע שלמה לגיל בר מצווה והוא עולה לתורה. במקביל נערכת לו חגיגה בנוסח יהודי אתיופיה.
שלמה מתיידד עם שרה סינגר (רוני הדר), מתאהב בה ואביה (אבי אוריה) אוסר עליהם להתראות בגלל מוצאו. למרות זאת הרומן ביניהם נמשך בסתר. שלמה נושא כל חייו את סודו (שאינו יהודי) ואינו מגלה אותו לאיש. יום אחד הוא מגיע לתחנת משטרה ומבקש מהשוטר (שלמה וישינסקי) שיעצור אותו בתואנה שאינו יהודי ושהוא משקר לכולם. השוטר מפסיק את דבריו, לפני שהוא ממשיך לדבר. הוא מסביר לו שאתיופים הם יהודים בדיוק כמוהם, שהם מופלים לרעה ושהוא מתבייש במה שהיהודים יוצאי אתיופיה עוברים. הוא אומר לו שכשיגדל יבוא אליו והוא יסדר לו עבודה במשטרה, שצריכה אנשים כמוהו.
שלמה מחליט לא להתגייס לצה"ל, למרות התנגדותו הנחרצת של יורם אביו הפטריוט. הוא נוסע לפריז ללמוד רפואה ושב לישראל כרופא. עם שובו לארץ הוא מתגייס לצה"ל ונפצע בקרב. לאחר עשר שנות היכרות, שלמה ושרה מתחתנים. משפחתה של שרה (אביה, אמה ואחיה) מנתקת אתה את הקשר בשל כך. שרה נכנסת להריון. שלמה מספר לשרה את סיפור חייו ומגלה לשרה שאינו יהודי. היא כועסת עליו ונפרדת ממנו, כי היא חשה שהיא חיה עשר שנים בשקר, שהוא לא סמך עליה ולא משנה לה אם הוא יהודי או לא. יעל, אמו של שלמה, מבקרת את שרה ועוזרת להם להשלים. שלמה טס לאפריקה ומשרת שם כרופא.
בינתיים נולד לו ולשרה בן. באפריקה הוא מצליח לאתר את אמו האמיתית, אותה עזב לפני שנים רבות. הסרט מסתיים בזעקה נרגשת של אמו ברגע פגישתם.
Santa Claus Lane
Santa Claus Lane (בעברית: ליין סנטה קלאוס) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית הילרי דאף. האלבום יצא לאור ב-15 באוקטובר 2002 על ידי חברת התקליטים בואנה ויסטה.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד אלבומי קטלוג הפופ.
אוניברסיטת לוון
האוניברסיטה של לֵוֶון (Katholieke Universiteit Leuven או KUL) היא אוניברסיטה מודרנית שמושבה בעיר לוון שבפלנדריה (בלגיה). האוניברסיטה המודרנית נוסדה בעיר מכלן בשנת 1834 תחת השם האוניברסיטה הקתולית של מכלן ועברה לעיר לוון בשנת 1835 לאחר סגירתה של האוניברסיטה הלאומית של לוון. האוניברסיטה של לוון נחשבת לממשיכת דרכה האקדמית של האוניברסיטה העתיקה של לוון שפעלה בין השנים 1425–1797 והפסיקה לפעול לאחר העברת השליטה על השטח לידי צרפת במסגרת הסכם קמפו פורמיו. בשנת 1968 התפצלה האוניברסיטה לשתי אוניברסיטאות: פלמית וצרפתית, המזוהות עם הקבוצות האתניות המרכזיות בבלגיה. האוניברסיטה הפלמית נשארה במקום מושבה בלוון והאוניברסיטה הצרפתית עברה ללוון החדשה שבוולוניה. האוניברסיטה חסרה בוועידת בתי הספר האירופיים לחינוך ומחקר הנדסי מתקדם, בגילדת האוניברסיטאות האירופאיות עתירות המחקר ובקבוצת קוימברה.
היסטוריה
האוניברסיטה הישנה של לוון הוקמה בשנת 1425 על פי בקשתו של יוהאן הרביעי, דוכס ברבנט לבית ולואה מהאפיפיור מרטינוס החמישי. האפיפיור נעתר לבקשה, והנפיק ב-9 בדצמבר 1425 בולה אפיפיורית המורה על הקמת מוסד ללימודים גבוהים. שפת הלימוד באוניברסיטה העתיקה הייתה לטינית והזרם המרכזי בה היה יאנסניזם. גדולתה של האוניברסיטה באה לה, בין היתר, בעקבות חברי הסגל החשובים שלה וביניהם אדריאן פלוריץ דדל (לימים האפיפיור אדריאנוס השישי), ארסמוס מרוטרדם, חואן לואיס ויוס, אנדריאס וסאליוס וגרארדוס מרקטור.
בשנת 1797, במסגרת הסכם קמפו פורמיו שחתם את מלחמת הקואליציה הראשונה, הועברה השליטה על השטח לממשלת צרפת. בעקבות חוק צרפתי מאותה תקופה שקבע איסור על קיום אוניברסיטאות בשטחה של צרפת, נסגרה האוניברסיטה ב-25 באוקטובר 1797. רכושה של האוניברסיטה וספריה הועברו ל-École centrale, שנחשב ליורשה המשפטי של האוניברסיטה. ה-École centrale נסגר בשנת 1802.
ספריית האוניברסיטה נפגעה קשות בשתי מלחמות העולם. במהלך מלחמת העולם הראשונה, ב-25 באוגוסט 1914, שרפו הגרמנים את הספרייה, ובכך השמידו 300,000 ספרים (ביניהם כתבי יד עתיקים ונדירים). אחרי מלחמת העולם שוקמה הספרייה במאמץ בינלאומי, אך נפגעה שוב במלחמת העולם השנייה ורק 15,000 מ-900,000 הספרים שהיו בספרייה בין שתי מלחמות העולם שרדו את המלחמה.
בשנות ה-60 התקיימו בלוון מחאות של סטודנטים דוברי פלמית, אשר דרשו אוניברסיטה המלמדת בשפתם. ב-1968 פוצלה האוניברסיטה לשניים. האוניברסיטה הפלמית Katholieke Universiteit Leuven והאוניברסיטה דוברת הצרפתית, Université Catholique de Louvain (UCL), שמשכנה עבר ל"לוון החדשה" (Louvain-la-Neuve) בדרום בלגיה. גם הספרייה פוצלה: ספרים עם מספר סידורי אי-זוגי נותרו בלוון, והספרים עם המספר הזוגי עברו ללוון החדשה. למרות ההריסה והפיצול, קיימים כיום יותר מארבעה מיליון ספרים בשתי הספריות.
הצוללות מסדרת דקר
הצוללות מסדרת דקר הן שלוש צוללות עתידיות של חיל הים הישראלי, שייבנו על ידי חברת טיסנקרופ מערכות ימיות ויסופקו החל מסוף שנות ה-20 של המאה ה-21, לשם החלפת הצוללות מסדרת דולפין, שיוצאו מהשירות עקב התיישנותן. צוללות אלו יהיו הכלים היקרים והמשוכללים ביותר בצה"ל.
ברקע הדברים עמדה התנגדות של מפלגת הירוקים הגרמנית למכירת הצוללות בשל יכולתן הפוטנציאלית לשאת נשק גרעיני.
על פי אל"ם ג', ראש מחלקת הצוללות בחיל הים, שפיקח על התכנון והרכש של הצוללות, שבזמן הראיון אנשיו היו בעיצומו של תהליך התכנון של הצוללות, כוונת חיל הים בתחילת 2018 הייתה שהחוזה שבו מפורטים המפרטים הטכניים המלאים של הצוללות יחתם לקראת סוף 2019.
בשנת 2019 השקיעה מספנת טיסנקרופ 250 מיליון יורו בהכנות לבניית צוללות אלו ושש צוללות דומות לציי גרמניה ונורווגיה שיבנו במקביל.
החוזה לרכישת הצוללות לבסוף נחתם ב-20 בינואר 2022 בבסיס הקריה על ידי מנכ"ל משרד הביטחון אמיר אשל מול מנכ"ל חברת טיסנקרופ ד"ר רולף וירץ . לפי ההסכם, הצוללת הראשונה תימסר לזרוע הים בתוך כ-9 שנים. מחיר שלוש הצוללות הוא כ-3 מיליארד אירו (3.4 מיליארד דולר), והוא כולל גם הקמת סימולטור בישראל, תמיכה לוגיסטית ואספקת חלפים. חלק ממחיר העסקה, בסך 600 מיליון אירו, יינתן כמענק מממשלת גרמניה (בעסקה זו המענק הוא 20% ממחיר העסקה, לעומת 33% בעסקה הקודמת). ההסכם כולל גם רכש גומלין בישראל, בהיקף של יותר מ-850 מיליון אירו.
מאפיינים
הצוללות מסדרת דקר שנבנות תחת מעטה סודיות יהיו בעלות מבנה ייחודי עם גשר ארוך מהרגיל, שיכול להסתיר בתוכו טילים בליסטיים. לפי פרסומים בגרמניה, יותקן בצוללות מסדרה זו רכיב חדש המאפשר שיגור טילים אנכי מתוך גוף הצוללות.
לפי פרסומים בגרמניה הצוללות מסדרה זו יהיו מהגדולות ביותר שנבנו אי פעם במספנה, ואורכן יהיה יותר מ-73 מטרים. הדחק הצוללות יהיה 3,000 טון, לעומת 2,400 טון בצוללות מסדרת דולפין AIP.
הנפח הפנימי שנוסף לצוללת על ידי הארכתה ב-21 מטרים, יוכל לשמש לאיכלוס כוח מבצעי מיוחד ככוחות קומנדו ימי או יחידות מיוחדות אחרות למשימות איסוף או תקיפה, לצד מקום לציוד ייעודי מתקדם למתקני פיקוד ובקרה מורחבים. כמו גם, התקנה של מערכות נשק ומערכת הנעה משופרת.
חוות הקסמים (סרט, 2006)
חוות הקסמים (באנגלית: Charlotte's Web) הוא סרט קולנוע אמריקאי מונפש מ-2006 שמבוסס על ספרו של א. ב. וייט באותו השם. הסרט הוא חידוש לסרט המצויר הקלאסי מ-1973.
בישראל הסרט עלה לאקרנים גם בגרסה מדובבת לעברית ב-2007.
עלילה
וילבור החזיר חושש מסוף העונה, כי הוא מאמין שבה הוא יסיים את דרכו בתור מעדן בארוחת הערב, ולכן רוקם מזימה ביחד עם שרלוט העכבישה על מנת לוודא שדבר זה לא יקרה לעולם.
מכבי הרצליה
מכבי הרצליה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר הרצליה, אשר משחקת בליגה הלאומית. מגרשה הביתי של הקבוצה הוא אצטדיון עירוני הרצליה, וצבעיה הם צהוב וכחול.
היסטוריה
מכבי הרצליה החלה להתארגן כאגודת ספורט וקיימה מספר משחקי כדורגל עוד בשנת 1929. לאחר מכן גם התחרתה במשחקי הגביע של שנת 1930, שם הודחה בשמינית הגמר. המועדון הוקם רשמית בשנת 1932. בתקופת המנדט הקבוצה התחרתה בעיקר בליגות המחוזיות שהיוו את ליגות המשנה לליגה הארצית הבכירה (שם שיחקה יריבתה העירונית הפועל הרצליה ובמשחקי הגביע של עונות אלו, ללא הישגים מיוחדים. לאחר הקמת המדינה שיחקה בעיקר בליגות הנמוכות - ליגה ב' ולאחר מכן ליגה ג' (הליגה הנמוכה ביותר באותם ימים). בין שחקניה הראשונים בתקופה זו היו אריה מכנס, אביהם של האחים מכנס שהיו כוכבי מכבי נתניה; זכריה ניצן, שגם בנו אורי ניצן כיכב בשנות ה-60 בקבוצה ובהמשך במכבי פתח תקווה, וטוביה צ'סלר. המשימה לבנות קבוצה חדשה זו הופקדה על רפאל ימין (פרג'י), שחקנה של הפועל הרצליה לשעבר. הוא הזמין לבחינות צעירים משכונותיה של הרצליה ומהמפעלים בעיר, ומתוכם הרכיב את הקבוצה החדשה והחובבנית. בתחילת דרכה אירחה את משחקיה הביתיים במגרש החול העירוני ברחוב הס.
מכבי והפועל הרצליה שיחקו במשך תקופה ארוכה באותה הליגה, בעיקר בשנות ה-60 וה-70 המוקדמות. באותם זמנים הכדורגל המקומי היה עיסוק פנאי מרכזי בעיר, ואוהדים רבים היו פוקדים את המגרש הישן ברחוב הס בעיר. האווירה בין האוהדים באותה תקופה הייתה לוהטת ולוותה לא פעם בתיגרות אלימות.
שנות ה-70'
עד תחילת שנות ה-70 הקבוצה המובילה בעיר הייתה הפועל הרצליה. התפנית ביחסי הכוחות לטובת מכבי החלה עם עלייתו של ניסים כהן ממחלקת הנוער בגיל 16 והצטרפותו לקבוצת הבוגרים. ניסים בכר הוחתם לתפקיד מאמן-שחקן ושחקני רכש רבים הצטרפו למועדון, בנוסף לשחקני בית כגון ויקטור מסיקה, שלמה מסיקה, נינו חדד, ערן קוליק ואחרים. עם השינוי, גם קבוצת הנוער של המועדון השתדרגה וילדים מרחבי העיר ואף מחוץ לה (בעיקר מרמת השרון) הצטרפו למחלקות הצעירות של המועדון. בין הבולטים שבהם היו: רוני גאון, איתן קונסט, רחמים עמרן והשוער אריה אלטר (כל אלו עלו לאחר מכן אל קבוצת הבוגרים).
בסיום עונת 1977–1978 (עם המאמן אריה סגל) עלתה הקבוצה מליגה א' צפון לליגת המשנה. לאחר מכן עברה על הקבוצה תקופת הידרדרות והיא ירדה עד לליגה הרביעית (ליגה ב'), בעקבות מכירה סיטונאית של שחקני הבית: ניסים כהן נרכש על ידי מכבי פתח תקווה בסכום שיא לאותם הימים - 1,000,000 לירות - ואחריו נמכרו רוני גאון ואיתן קונסט למכבי יפו, רמי עמרן לבית"ר תל אביב ואריה אלטר למכבי נתניה (קבוצות אלו שיחקו אז בליגה הראשונה, הליגה הלאומית).
שנות ה-80' וההעפלה לליגה הראשונה בשנות ה-90'
עם בחירתו של אלי לנדאו לראשות העיר הרצליה בשנת 1983 ופריסת חסותו על הקבוצה מבחינה תקציבית, מונתה לאגודה הנהלה חדשה. ההנהלה התמודדה עם חובות עבר מעיקים, רשמה עמותה חדש, ארגנה את העמותה במסגרת מחלקות והעבירה את כל הפעילות לפסים מקצועיים תוך הקפדה על כללי המנהל התקינים ועל פעילות במסגרת תקציבית מבוקרת. הובאו מאמנים ברמה גבוהה יחסית גם לבוגרים וגם למחלקת הנוער, גויסו שחקני רכש וכתוצאה מכל אלה, חל שיפור דרסטי במצב המועדון. בסיום עונת 1990/91 הקבוצה עלתה מליגה א' לליגה הארצית, ובסיום עונת 1992/93 עלתה לליגה הלאומית, אז הליגה הבכירה, שם שהתה שבע שנים רצופות (בין 1993-2000). היו אלו ימי השיא של הקבוצה שתקעה יתד בליגה העליונה. עם פרישתו של לנדאו מתפקיד ראש העיר והורדה חדה בגודל התקציבים לקבוצה לפי החלטת ראש העיר החדשה יעל גרמן, הרים את הכפפה מאמן השוערים באותו זמן, אריאל שיימן. הקיצוץ התקציבי החד מצד העירייה נתן את אותותיו והורגש בפועל. בעונת 1998/99 עוד הציגה הקבוצה עונה טובה תחת המאמן שייע פייגנבוים ובכיכובו של קשר נבחרת אוקראינה לשעבר אולג נדודה, אך עונת 1999/2000 כבר הייתה שונה. פייגנבוים, שפתח את העונה בתור מאמן, הביא לקבוצה שחקנים יקרים יחסית, כמו אישטוון שאלוי, אלי דריקס ואיציק זוהר. אולם הרכש הנוצץ לא התחבר, והקבוצה נקלעה כבר עם פתיחת העונה לקרבות התחתית. פייגנבוים פוטר, זוהר עזב, ודריקס פרש מכדורגל באמצע העונה. בסוף העונה מונה דריקס למאמן חירום בקבוצה, שהפסידה במחזור האחרון 2–4 למכבי חיפה, ונשרה לליגה השנייה. שיימן שלקח בעלות על הקבוצה, ניסה לשקם את הקבוצה, ואף תבע את העירייה עקב קשיים רבים שהערימה עליו, אך הפסיד בתביעה.
הליגה הלאומית בין השנים 2000–2006
מכבי הרצליה כשלה בהעפלה לליגת העל בסיום עונת 2000/2001. בעונה שלאחר מכן היה נראה, כי הקבוצה בדרכה הבטוחה לליגת העל, כאשר חלוץ הקבוצה ליאור אסולין הבקיע מספר רב של שערים, והקבוצה ניצבה במרבית העונה במקומות הראשונים. אולם, הפסד 2–3 להפועל רמת גן במחזור הסיום מנע ממכבי הרצליה את ההעפלה לליגת העל, והקבוצה סיימה במקום השלישי בלבד. ההישג הבולט ביותר של הקבוצה בימיה בליגה השנייה היה סגנות גביע המדינה ב-2005, כאשר הפסידה בגמר למכבי תל אביב בבעיטות הכרעה לאחר הארכה. בסיום עונת 2005/2006, לאחר שש עונות בליגה השנייה, הקבוצה הצליחה לעלות שוב לליגה הראשונה.
ליגת העל בין 2006–2008
לפני חזרתה לליגה הראשונה התאמנה הקבוצה תחת הדרכתו של המאמן פרדי דוד. כחודש לפני פתיחת עונת 2006/07 התפטר דוד כיוון שלטענתו, בעלי הקבוצה אריאל שיימן התערב בעניינים המקצועיים. במקומו מונה שחקן העבר ראובן עטר. לאחר 7 מחזורים בלבד פוטר עטר, ואל תפקיד המאמן חזר פרדי דוד. באותה עונה זכתה הרצליה בתואר הראשון והיחיד בתולדותיה, גביע הטוטו, לאחר ניצחון 1–2 בהארכה מול הפועל כפר סבא, משער של עומר בוקסנבוים בדקה ה-116.
בסיום עונת 2007/2008 שבה מכבי הרצליה לליגת המשנה, לאחר שסיימה במקום האחרון בליגת העל, בהפרש של שבע נקודות מהקו האדום.
הליגה הלאומית החל מעונת 2008/2009
לאחר ירידת הליגה החליט פרדי דוד, שלא לחדש את חוזהו עם מכבי הרצליה, זאת למרות רצונו של אריאל שיימן, בעלי הקבוצה, שחפץ בשירותיו. לבסוף דוד חתם בבני סכנין, ואייל לחמן חתם במועדון. אולם, לאחר שמונה מחזורים בלבד בעונת 2008/2009 דוד פוטר מסכנין, ולחמן הובא אליה במקומו. לתפקיד המאמן בהרצליה מונה שמעון הדרי, שפוטר כמה מחזורים קודם לכן ממכבי אחי נצרת. גם הדרי לא האריך ימים בעמדת מאמן הקבוצה, והוא התפטר לאחר ארבעה הפסדים בארבעה משחקים. רמי לוי החליף אותו עד סוף העונה, בה הקבוצה סיימה במקום השביעי בטבלה עם 38 נקודות.
בעונת 2009/2010 אימן את הקבוצה סלובודאן דראפיץ', והקבוצה סיימה את העונה במקום העשירי (פלייאוף אמצעי) עם 22 נקודות (לאחר קיזוז).
בעונת 2010/2011 אימן את הקבוצה משה סיני. הקבוצה סיימה את העונה במקום הרביעי בטבלה (פלייאוף עליון) עם 35 נקודות (לאחר קיזוז).
בעונת 2011/2012 אימן את הקבוצה עופר טלקר, שאימן בעונות הקודמות את קבוצת הנוער של המועדון והעפיל עימה לליגה הראשונה. בעונה זו הקבוצה הצליחה להעפיל עד לרבע גמר גביע המדינה, אך שם הפסידה 0–1 הפועל רמת השרון (משער בתוספת הזמן). את העונה סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה, ולא הצליחה להעפיל לליגת העל.
בסיום עונת 2014/2015 אותה סיימה הקבוצה במקום ה-13 בטבלה, עזב פרדי דוד את תפקידו כמאמן הקבוצה והוחלף בחיים שאבו, לאחר הידרדרות במיקום שב עופר טלקר לקדנציה שנייה בקבוצה והתפטר לאחר משחק אחד בלבד. מאמן קבוצת הנוער שרון חיטמן הדריך את הקבוצה עד לסיום העונה אותה סיימה הקבוצה במקום החמישי בטבלה.
ב-26 במאי 2016 מונה פטריסיו סייג למאמן הקבוצה ופוטר לאחר המחזור ה-28, מחליפו היה אייל לחמן שחזר לקנדציה שלישית בקבוצה. את העונה הסיימה הקבוצה במקום ה-13 בטבלה.
את עונת 2017/2018 פתחה הקבוצה עם לחמן אך הוא פוטר לאחר חמישה מחזורים בלבד בעקבות חוסר הצלחה של הקבוצה. במקומו מונה משה סיני שחזר לקדנציה שנייה וחתם על חוזה לשנתיים, אך הוא התפטר במחזור ה-13 בלבד לאחר שהקבוצה נקלעה למקום האחרון עם שש נקודות בלבד. בסיום אותה עונה נקבעה ירידת הקבוצה לליגה א' לאחר 27 שנים בשתי הליגות הבכירות, בתום הפסד חוץ 0–2 להפועל רמת גן.
ליגה א' החל מ-2018/2019 וחזרה ללאומית
את עונת 2018/2019 פתחה הקבוצה עם המאמן צחי טיאר שפוטר לאחר שמונה מחזורים כשבמקומו מונה עידן בראון. לאחר סיבוב ראשון חלש התייצבה הקבוצה ובעזרת סיבוב שני מוצלח התברגה בסיום העונה הסדירה במקום החמישי המוביל למשחקי הפלייאוף. הקבוצה הצליחה לעבור שלושה שלבים, נגד הכח עמידר רמת גן, מכבי שעריים והפועל באקה על גרבייה והגיעה עד למשחק המבחן על העלייה לליגה הלאומית נגד הפועל עכו. בצמד משחקי המבחן הפסידה הקבוצה 4–7 (4-3 בעכו ו1–3 בהרצליה) ונשארה בליגה א'. בסיום העונה עזב המאמן עידן בראון את הקבוצה. בפתיחת עונת 2019/2020 אימן את הקבוצה מומו ניסטל, בהמשך אימן את הקבוצה למשך מספר ימים שמעון הדרי, עד שערן קוליק מונה למאמן קבוע. באותה העונה התפטר גם קוליק מתפקידו ובמקומו מונה המאמן חיים לוי, אך גם הוא התפטר לאחר שלאורך תקופה של חודש וחמישה משחקים לא הצליחה לנצח הקבוצה כלל. במקום לוי חזר למועדון לקדנציה שנייה עידן בר-און, כשהוא המאמן החמישי שממונה לתפקיד זה בקבוצה באותה העונה, לאחר המחזור ה-23 הופסקה עונת המשחקים בעקבות התפשטות נגיף הקורונה והקבוצה נשארה בליגה א'.
את עונת 2020/2021 סיימה הקבוצה במקום השלישי בטבלה. בעונת 2022 שרדה הקבוצה בליגה א'.
באפריל 2023 הבטיחה את העפלתה בחזרה לליגה הלאומית.
תארים והישגים
גביע המדינה
גביע הטוטו
כדוריד באולימפיאדת בייג'ינג (2008)
אולימפיאדת 2008 נערכה בבייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין. תחרויות הכדוריד נערכו בין ה-9 באוגוסט ל-24 באוגוסט. זו הייתה תחרות כדוריד העשירית במשחקים האולימפיים. בתחרות השתתפו 343 ספורטאים (172 גברים ו-171 נשים) מנבחרות גברים ונשים. המשחקים המוקדמים נערכו ב-Olympic Sports Center Gymnasium. משחקי הפלייאוף נערכו באצטדיון הלאומי המקורה בייג'ינג.
נבחרת צרפת זכתה במדליית זהב בתחרות הגברים ונבחרת נורווגיה  זכתה בתחרות הנשים.
מתכונת התחרות
12 נבחרות חולקו ל-2 בתים בהם נערכו משחקים בשיטת ליגה. 4 נבחרות מכל בית העפילו למשחקי הגמר בשיטת פלייאוף.
בתחרות הנשים הרפובליקה העממית של סין העפילה ישירות כנבחרת המערכת ורוסיה כאלופת העולם המכהנת. 6 נבחרות העפילו דרך המוקדמות. בנוסף לכך העפילו נציגי היבשות נורווגיה, ברזיל, קזחסטן ואנגולה.
הקבוצות חולקו ל-2 בתים. 4 נבחרות מכל בית העפילו למשחקי הגמר בשיטת פלייאוף.
ג'ניפר טורול
ג'ניפר לינט טורול-ווטון (באנגלית: Jennifer Lynette Turrall-Wetton; נולדה ב-9 במאי 1960) היא שחיינית עבר אוסטרלית, אלופת עולם (קאלי 1975) ושיאנית עולם במשחים ל-800 מטר חופשי ול-1,500 מטר חופשי.
שיאנית עולם
בתחרות שנערכה בסידני ב-9 בדצמבר 1973 בהיותה בת 13 וחצי קבעה טורול במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 16:49.9 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-3 חודשים וחצי של ג'ו הרשברגר מארצות הברית (16:54.14 דקות). חודש לאחר מכן, באליפות ניו סאות' ויילס שנערכה בסידני ב-5 בינואר 1974 היא קבעה במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 8:50.1 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-4 חודשים של נובלה קליגאריס מאיטליה (8:52.97 דקות).
אלופת חבר העמים
את שיאה העולמי במשחה ל-1500 מטר שיפרה טורול עוד 4 פעמים והעמידה אותו ב-25 באוגוסט 1974 על תוצאה של 16:33.94 דקות. שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי אליס בראון מארצות הברית (16:24.60 דקות).
אלופת העולם
באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:52.88 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 14 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:21.33 דקות.
חוק עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך
חוק עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך, התשס"א–2000 בא לעודד סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה בישראל להיות מעורבים בפעילות ביום חינוך ארוך, באמצעות מלגת לימודים שתינתן בתמורה לפעילות זו. החוק נחקק בכנסת החמש עשרה ביוזמתה של חברת הכנסת קולט אביטל.
החוק אושר בכנסת ב-18 באוקטובר 2000, ולא עבר שום שינוי מאז.
החוק קובע שסטודנט שהתקבל לתוכנית לשילוב סטודנטים בפעילות חינוכית במסגרת יום חינוך ארוך יחויב במתן ארבע שעות שבועיות בפעילות חינוכית, ובתמורה יהיה זכאי למלגה שלא תפחת ממחצית משכר הלימוד.
בהתאם לסמכות שהוקנתה לה בחוק התקינה שרת החינוך, התרבות והספורט, לימור לבנת, את תקנות עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך, תשס"ה-2005, המפרטות את אופן המעורבות של הסטודנט, וקובעות שמלגה מלאה, בשיעור 60% משכר הלימוד, תינתן תמורת פעילות שלא תפחת ממאה שעות לשנת לימודים.
למימוש החוק משמשת תוכנית סחל"ב.
בלינדה בנצ'יץ'
בלינדה בנצ'יץ' (בסלובקית: Belinda Bencic; נולדה ב-10 במרץ 1997) היא טניסאית שווייצרית מקצוענית. מדורגת במקום חמישי בעולם (3 בפברואר 2020) בדירוג ה-WTA, דירוג השיא שלה.
הישג השיא שלה הוא עלייה לשלב חצי גמר בגראנד סלאם, באליפות ארצות הברית (2019).
ביוגרפיה
בנצ'יץ' נולדה בפלוויל, שווייץ. הוריה נולדו בצ'כוסלובקיה. משפחתו של אביה הגיעה לשווייץ בשנת 1968 עם הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה. אביה היה שחקן הוקי קרח מקצוען בליגה הראשונה בשווייץ. אמה הייתה שחקנית כדוריד מצטיינת. היא החלה להתאמן בטניס בהדרכתו של אביה כבר מגיל 4. כנערה צעירה היא דורגה במקום ראשון בעולם לגילה.
2015
באליפות וימבלדון שנערכה ביולי 2015 הגיעה בנצ'יץ' לשלב שמינית הגמר שבו הפסידה לויקטוריה אזרנקה מבלארוס (23 בעולם) בשתי מערכות (2–6, 3-6). בסיבוב השלישי היא ניצחה את באתני מטק-סנדס מארצות הברית בשתי מערכות (5–7, 5-7).
2016
באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בינואר 2016 הגיעה בנצ'יץ' לשלב שמינית הגמר שבו הפסידה למריה שרפובה מרוסיה (5 בעולם) בשתי מערכות (7-5, 7-5). בסיבוב הראשון היא ניצחה את אליסון ריסקה מארצות הברית בשתי מערכות (4–6, 3-6), בסיבוב השני היא ניצחה את טימאה בבוש מהונגריה בשתי מערכות (3–6, 3-6) ובסיבוב השלישי היא ניצחה את קטרינה בונדרנקו מאוקראינה ב-3 מערכות (6-4, 2-6, 4-6).
2018
באליפות וימבלדון שנערכה ביולי 2018 הגיעה בנצ'יץ' לשלב שמינית הגמר שבו הפסידה לאנגליקה קרבר מגרמניה (11 בעולם) בשתי מערכות (6-3, 7-67-5), בהמשך זכתה קרבר בתואר. בסיבוב הראשון היא הפתיעה וניצחה את קרולין גרסיה מצרפת (6 בעולם) בשתי מערכות (6-72-7, 3-6), בסיבוב השני היא ניצחה את אליסון ריסקה ב-3 מערכות (6-1, 6-710-12, 2-6) ובסיבוב השלישי היא ניצחה את קרלה סוארס נבארו מספרד (27 בעולם) בשתי מערכות (1–6, 6-73-7).
2019
באליפות ארצות הברית שנערכה בספטמבר 2019 הגיעה בנצ'יץ' לשלב חצי הגמר שבו הפסידה לביאנקה אנדרסקו מקנדה (15 בעולם) בשתי מערכות (7-6 7-3, 7-5) שלבסוף אף זכתה בתואר. בסיבוב השני היא ניצחה את אליזה קורנה מצרפת ב-3 מערכות (4–6, 6-1, 2-6) ובסיבוב הרביעי היא חלה הפתע גדולה לאחר שניצחה את האלופה המכהנת והמדורגת 1 בעולם נאומי אוסקה מיפן בשתי מערכות (5–7, 4-6).
שרול ברונשטיין
שׂרוּל בּרוֹנשטיין (יידיש: סראָל בראָנשטײן; ברוסית: Срул Бронштейн; 1913, שטפאנשטי - 1943 טשקנט) היה משורר יידי יהודי-סובייטי.
ביוגרפיה
נולד בשטפנשט במשפחה של אופה. קיבל חינוך בתלמוד תורה. בשנות ה-30 של המאה ה-20 התגורר בבוקרשט, שם החל לפרסם את שיריו הראשונים. היה מיודד עם אהרון אוקניצר, יחיאל שרייבמן, צבי צלמן, זישע בגיש, עזריאל רויטמן ואחרים; קבוצתם התגבשה סביב כתב העת הספרותי שויבן (חלונות) שהוצא לאור על ידי יעקב שטרנברג.
הוא פרסם מספר קובצי שירים בכתבי עת ספרותיים בבוקרשט, ביניהם: שפיטאל לידער (שירי בית החולים), פאבריק לידער (שירי בית החרושת), תפיסה לידער (שירי בית הסוהר) ואחרים.
לאחר סיפוח בסרביה לברית המועצות ב-1940 הוא נסע לקישינב, בה נולדה אשתו. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא האדום, נפצע בקרב ב-1942 ונפטר ב-1943 בבית החולים הצבאי בטשקנט עקב סיבוכים שנגרמו כתוצאה מפציעה.
תרגום ניק
תרגום ניק (או תרגום ראש), פותח ב-1977 על ידי ריגבי ופול ברג, הוא טכניקת תיוג בביולוגיה מולקולרית בה DNA פולימראז 1 משמש להחלפת כמה נוקלאוטידים ברצף DNA, באנלוגים מתויגים, ויוצר רצף DNA מתוייג שיכול לשמש כבדיקה בפלואורסצנט באתר הכלאה של טכניקת ספיגה. זה יכול גם לשמש לתיוג-רדיו.
התהליך הזה נקרא תרגום ניק כיוון שה-DNA שיעובד מטופל ב-DNase (-אנזים שמקטלז הידרוליזה של DNA לאוליגונוקלאוטידים ומולקולות קטנות יותר) כדי ליצור גדילי "ניק" בודדים. זה מלווה בהחלפה באתרי ניק על ידי DNA פולימראז 1, שמאריך את קצה 3' הידרוקסיל, מסיר נוקלאוטידים בפעילות 3'-5' אקסונוקלאז, מחליף אותם ב-dNTP (נוקלאוטיד טריפוספאט עם דאוקסיריבוז). כדי לתייג באופן רדיואקטיבי קטע DNA לשימוש כבדיקה בתהליך הספיגה, אחד הנוקלאוטידים המשולבים המסופקים בתגובה רדיו-מתוייג בעמדת פוספאט אלפא. באופן דומה, פלואורופור יכול להיות מחובר במקום תיוג-פלואורסצנטי, או אנטיגן לזיהוי חיסוני. כאשר DNA פולימראז 1 בסופו של דבר מתנתק מה-DNA, הוא משאיר עוד ניק בשלד הפוספאט. הניק "תרגם" מרחק-מה, כתלות בפרוססיביות של הפולימראז. הניק יכול להיאטם על ידי DNA ליגאז, או קבוצת ההידרוקסיל 3' שלו יכולה לשרת כתבנית לפעילות DNA פולימראז עתידית. תערובות אנזים קנייניות זמינות באופן מסחרי לביצוע כל השלבים בתהליך בהדגרה בודדת.
תרגום ניק יכול לגרום לשבירת DNA דו-גדילית, אם DNA פולימראז 1 נתקל בעוד ניק בגדיל הנגדי, וכתוצאה מכך יש שני קטעים קצרים יותר. זה לא משפיע על הביצועים של הבדיקה המתויגת בהיברידיזציה באתר.
נטע מחלם
רבי נתן נטע מחלם (-א' בשבט תקע"ב, 1812) היה אדמו"ר חסידי בדור החמישי לתנועת החסידות.
תולדותיו
נולד לרב אברהם ברוידא. סבו רבי אהרן היה בנו של רבי ישראל, מרבני וילנה ומחבר "אבן תקומה" ו"אבן גדולה" על השולחן ערוך. משפחתו הייתה מיוחסת למשפחת איינטיגן שהייתה מצאצאי המהר"ם פדובה ורבי שאול וואהל מלך פולין.
היה תלמידו המובהק של רבי אלימלך מליז'נסק וכן נסע לרבי ברוך ממז'יבוז'. לאחר פטירת רבי אלימלך החל לנסוע לרבי מרדכי מנישכיז, אותו החשיב לרבו אף אחר שהחל להתנהג בעצמו באדמו"רות.
לפני שהחל להתנהג באדמו"רות היה מלמד תינוקות אצל מוכסן יהודי שהתגורר בכפר סמוך לעיר וולדובה. באחד הימים גילו בעלי ביתו את צדקותו וביקשו ממנו שיפסיק ללמד את ילדיהם ויגור בביתם ויעסוק בענייניו בשקט. רבי נטע נסע לרבו רבי מרדכי להתייעץ מה לעשות ורבו הורה לו להתחיל להתנהג באדמו"רות. עם הזמן יצא שמו גם לעיר וולדובה ולבקשת חסידי וולדובה עבר לגור בעירם. לאחר מספר שנים עבר לחלם לבקשת פרנסי העיר שם נבנה לו בית מדרש ודירת מגורים. בזמן שהותו בחלם התפרסם שמו ברחבי פולין וחסידים רבים נסעו אליו והיה חביב על המון העם. תוך כדי כהונתו באדמו"רות נסע גם לחוזה מלובלין שם גם התחבר לרבי דוד מלעלוב, היהודי הקדוש ורבי שמחה בונים מפשיסחא. בסוף ימיו חלה במחלה קשה ממנה נפטר בראש חודש שבט תקע"ב.
רוב דברי תורתו נשרפו מלבד כתב יד אחד שנשמר אצל רבי שלמה לייב מלנטשנה. כתב יד זה הודפס בשנת תרנ"א בספר "נטע שעשועים" בהוצאת נכדו רבי נחמיה בידרמן (נכדו של חתן חתנו רבי אלעזר מנדל מלעלוב, חתן רבי מנחם מנדל קאליש מוורקא).
ספרו יצא בשנית במהדורת צילום בשנת תשכ"ו, בתוספת תולדות וקווים לחייו ולדמותו, על ידי הרב יעקב זונדל קרויזר שאשתו התייחסה לרבי נטע. מהדורה חדשה ומפוארת יצאה בשנת תשס"ה בידי הרב מרדכי ישראל קרויזר, צאצא לרבי נטע.
משפחתו ושושלתו
בנו רבי אהרן מילא את מקומו. בן נוסף היה רבי יעקב. חתניו היו רבי צבי בנו של החוזה מלובלין ורבי שלמה מקנסקלווה.
בנו של רבי טודרוס, רבי פנחס כיהן אחרי פטירת דודו רבי נטע. היה חתנו של רבי ישראל יצחק מרדושיץ. לפני שהתמנה לאדמו"ר היה חסידו של רבי יהודה אריה לייב אלתר מגור, ה"שפת אמת". היה פרוש מענייני העולם והיה מתמיד גדול. נפטר בעיירה סלץ בשנת תרס"ז (1907) ונקבר בחלם.
לאחר פטירת רבי פנחס הסתיימה השושלת, אך נכדים רבים של רבי נטע משמשים באדמו"רות בעיקר בחסידות לעלוב וחסידות בוסטון, נכדיו דרך חתנו רבי צבי שהיה חותנו של רבי אלעזר מנדל בידרמן האדמו"ר השלישי מלעלוב. נכדו של רבי אלעזר מנדל, רבי שמעון נתן נטע נקרא גם על שם רבי נטע מחלם.
דוריה אנטיקוויור
דוריה אנטיקוויור (Duria Antiquior) ״דורסט הקדומה״, היה הייצוג החזותי הראשון של סצנה חיים גאולוגית המבוססת על עדויות משחזורים של מאובנים. סגנון המכונה אמנות פלאונטולוגית. הגרסה הראשונה הייתה בצבעי מים שצוירה בשנת 1830 על ידי הגאולוג האנגלי הנרי דה לה בש על בסיס מאובנים שנמצאו בליים רג'יס, דורסט, בעיקר על ידי אספנית המאובנים מרי אנינג. דה לה בש גייס את האמן המקצועי ג'ורג' שרף להדפיס הדפסים ליטוגרפיים על בסיס הציור, אותם מכר כדי לגייס כסף לטובתה של אנינג. זה היה התיאור הראשון של סצנת חיים מתקופה גאולוגית שהופיעה בפרסום מוגבל. ההדפס שימש למטרות חינוך והופץ באופן נרחב בחוגים מדעיים. האיור השפיע על תיאורים חזותיים אחרים שהחלו להופיע בספרות המדעית וגם הפופולרית.
מקור הציור והליטוגרפיה
לפני הציור של דוריה אנקוויור, הזואולוג הצרפתי ז'ורז' קיווייה פרסם רישומים של מה שלדעתו היה הצורה של יצורים פרהיסטוריים בחייהם. באותה העת הגאולוג האנגלי קוניבר צייר קריקטורה מפורסמת של בקלנד במערת קירקדייל שגילה את מאובני הצבועים הפרהיסטוריים שלו. אך האיור דוריה אנטיקוויור היה התיאור הראשון של סצנה המציגה מגוון של יצורים פרהיסטוריים החיים זה עם זה תוך תיאור סביבתם הטבעית, על סמך עדויות מאובנות.
הקומפוזיציה של האיור
רבים מהיצורים בציור מתוארים במצב של אינטראקציה אלימה. הדמויות המרכזיות הן איכתיוזאורוס גדול הנושך את צווארו הארוך של פלסיוזאורוס. פלסיוזאורוס נוסף נראה מנסה לתקוף תנין על החוף, ועוד אחד משתמש בצווארו הארוך כדי לתפוס פטרוזאור שעף מעל המים. דגש זה על אינטראקציות אלימות בטבע היה אופייני לראשית המאה ה-19 בבריטניה. דה לה בש תרגם את התיאור המילולי של קונביר על הזוחלים הימיים לצורה ציורית. כמה מהאיכתיוזאורים מתוארים כשהם תופסים דגים שונים, ואחרים מפרישים צואה אשר תהפוך לקופרוליטים בעתיד.
בנוסף לבעלי החוליות ישנם בציור גם כמה חסרי חוליות כמו דמויי דיונון ואמוניט. יש גם שבלולי אמוניטים ריקים בקרקעית הים, וכמה חבצלות ים (בפינה הימנית התחתונה) שמהם נמצאו כמה מאובנים שמורים מאוד בליים רג'יס.
אחד מתכונות הציור המרשימות היא התצוגה המתארת את הנעשה מעל ומתחת למים באותו איור. כמו תצפית על אקווריום, ודוריה אנטיקוויור היא הדוגמה הראשונה הידועה של איור כזה. הסגנון הזה לא היה נפוץ עד שהאקווריום הפך לאופנתי כמה עשורים לאחר מכן.
הפצה והעתקה של האיור
ההדפסים הפכו לפופולריים ובשלב מסוים הליטוגרפיה שורטטה והודפס בכמות גדולה יותר. חלק מהגרסאות המאוחרות היו ממוספרות. ויליאם בקלנד שמר על אספקת ההדפסים והפיץ אותם בהרצאות הגאולוגיה שלו. עד מהרה נשלחו עותקים לגאולוגים מחוץ לבריטניה, כולל ז'ורז' קיווייה בצרפת. בברלין הציג ליאופולד פון בוש, את הליטוגרפיה ב -4 בפברואר 1831 בפני קהל, שיבח את ההתפתחויות האחרונות בגאולוגיה הבריטית והעלה שאלות חדשות לגבי תהליכי השינוי הגאולוגי.
הדפס הגיע ככל הנראה לג׳אורג׳ אוגוסט גולדפוס, שכן בשנת 1831 הוא כלל רישום דומה, שהושפע בבירור מיצירתו של דה לה בש, של סצנה המבוססת על מאובנים מהרי היורה, בפרק האחרון של הפרסום שלו על מאובני גרמניה. בקלנד כתב לדה לה בש והפציר בו ליצור סצנות נוספות לפני שהגרמנים יקדימו אותם. דה לה בש לא הפיק סצינות אחרות בקנה מידה כזה, אך הוא כלל כמה סצינות קטנות ופשוטות יותר של בעלי החיים הגאולוגיים במהדורה השנייה של המדריך הגאולוגי שלו (1832). סצינות כאלה לא נותרו מוגבלות לחוגים מדעיים. בשנת 1833 ייצר הגאולוג ג'ון פיליפס חתך עץ מסצנה מורחבת, שהושפעה ללא ספק מהאיור של דוריה אנטיקוויור ומסצנת היורה של גולדפוס. ציור זה פורסם במגזין הפני הפופולרי. ציור נוסף העתיק אלמנטים מדוריה אנטיקוויור, הופיע במילון מאויר להיסטוריה של הטבע בשנת 1834 בצרפתית. סצינות כאלה מהתקופה הקדומה המחישו בצורה חיה את ההתקדמות בפליאונטולוגיה, ועזרו לשכנע חוקרים ואפילו את הקהל הרחב שניתן להבין את העבר בביטחון סביר.
גרסאות נוספות
לאיור המקורי נוצרו גרסאות נוספות במהלך השנים. בספר מבוא לפליאונטולוגיה שהופיע בשווייץ, (1844–1846) היה ציור מודפס ומדויק של הליטוגרפיה המקורית, מלבד העובדה שהשמיטו בה את מאובני הצואה. זו הייתה הגרסה הראשונה של התמונה שפורסמה בספר.
סביב 1850 צייר רוברט פארן גרסה גדולה של הסצנה בצבעי שמן על בד עבור הגאולוג אדם סדגוויק. ייתכן שסדגוויק השתמש בה בהרצאות הגאולוגיה שלו בקיימברידג'. בשנת 2007 ריצ'רד ביזלי, עם דייוויד וורד הפיקו גרסה מעודכנת של הסצנה ששיקפה את הידע המדעי המודרני על היצורים המתוארים.
במוזיאון בעיירה ליים ריג׳ס, שם נמצאו הממצאים המקוריים, ישנה דיורמה גדולה בתלת מימד המבוססת על הציור דוריה אנטיקוויור.
סמנתה כריסטופורטי
סמנתה כריסטופורֶטי (Samantha Cristoforetti נולדה ב-26 באפריל 1977 במילאנו, איטליה) היא טייסת חלל של סוכנות החלל האירופאית (ESA), המחזיקה בשיא שהות שהייה בחלל בטיסה אחת על ידי אישה (199 ימים ו-16 שעות). היא מחזיקה גם בשיא שהייה ללא הפסקה בחלל של אסטרונאוט של ESA, והאישה האיטלקייה הראשונה בחלל. כמו כן היא ידועה בתור האדם הראשון שהכין אספרסו בחלל.
ביוגרפיה
כריסטופורטי נולדה במילאנו ב-1977. היא גדלה באזור טרנטינו. כילדה, התעניינה במדע בדיוני וחלמה לטוס בשחקים. בגיל 18 למדה שנה בארצות הברית במסגרת תוכנית חילופי סטודנטים. ב-2001 סיימה תואר בהנדסת מכונות מאוניברסיטת Technische Universität במינכן, והתמקדה בהנעה ומבנים קלים. במהלך התואר למדה כ-4 חודשים באוניברסיטת École nationale supérieure de l'aéronautique et de l'espace בפריז ועבדה על פרויקט ניסויי באווירודינמיקה. סיימה תואר שני בנושא הנעה מוצקת לחלל, וכתבה את התזה במהלך שהות של 10 חודשים באוניברסיטת מנדלייב להנדסה כימית במוסקבה.
הייתה בין הראשונות שהתנדבו לחיל האוויר האיטלקי ברגע שפתח את שורותיו לנשים. כחלק מאימוניה סיימה תואר בהנדסת אווירונאוטיקה באקדמיית חיל האוויר האיטלקי, והייתה אחת מהנשים הראשונות שהן טייסות ובעלות דרגת סגן בחיל האוויר האיטלקי.
נכון ל-2016, היא בעלת דרגת קפטן בחיל האוויר האיטלקי, וצברה למעלה מ-500 שעות טיסה על שישה סוגים של כלי טיס: T-38 טאלון, ססנה T-37, מטוסי אימון MB-339A ו- MB-339CD, מטוס התובלה SF-260 Aermacchi ו- AM-X.
נבחרה לאסטרונאוטית של סוכנות החלל האירופאית בכיתת האסטרונאוטים של 2009, וסיימה את אימוניה בנובמבר 2010.
כריסטופורטי היא פוליגלוטית: היא דוברת איטלקית, גרמנית, צרפתית, רוסית ואנגלית, ולומדת סינית.
לכריסטופורטי בת, שנולדה בנובמבר 2016.
משלחת 42 ומדע בדיוני
בלוג משלחת 42 כלל חלק מיוחד שנקרא "don't panic", ובמהלך שהותה בחלל היא הצטלמה עם מספר התייחסויות ל"מדריך הטרמפיסט לגלקסיה". באפריל 2015, בזמן שהדרגון הביאה לתחנת החלל את מכונת האספרסו החללית, היא הצטלמה לטוויטר בקופולה במדי "מסע בין כוכבים" בזמן הכנת הקפה הראשון בתחנת החלל.
חזרה לכדור הארץ
כריסטופורטי הייתה אמורה לשהות בחלל רק עד מאי 2015, אולם כתוצאה מתקלת שיגור של חללית אספקה לתחנת החלל, חזרתה נדחתה עד ליוני 2015. היא נחתה עם החללית TMA-15 לאחר 199 ימים, 20 שעות ו-42 דקות. בכך עקפה את סוניטה ויליאמס והפכה למחזיקת שיא השהות הרציפה בחלל לנשים בחלל במשימה אחת, ובעלת השיא בשהות של משימה בחלל עבור אסטרונאוט של סוכנות החלל האירופאית.
ביקור בישראל
בפברואר 2016 ביקרה כריסטופורטי בישראל במסגרת אירועי שבוע החלל הישראלי שנערך במלאת 13 שנה למותו של אילן רמון באסון הקולומביה. בין השאר היא השתתפה בכנס החלל הבינלאומי על שם אילן רמון במכון פישר שבהרצליה ובמצפה הכוכבים בגבעתיים.
NEEMO 23
כריסטופורטי הייתה מפקדת משימת NEEMO מס' 23 שהייתה מתחת למים בין התאריכים 10 ביוני - 22 ביוני 2019. מטרת המשימה הייתה לבדוק טכנולוגיות לשימוש על הירח ובמשימות לחלל עמוק, תוך ביצוען מתחת למים.
משלחת 68A
כריסטופורטי צפויה לחזור לתחנת החלל באביב 2022, והיא צפויה להיות המפקדת של תחנת החלל כחלק ממשלחת 68 לתחנה. כריסטופורטי תשוגר כחלק ממשימת Crew-4 על גבי חללית הדרגון, יחד עם קג'ל לינדגרן ובוב היינס.
מגרסת קרח
מגרסת קרח היא מכשיר לגריסת קוביות קרח לפתיתי קרח קטנים. קיימות מגרסות קרח ידניות, המשמשות לגריסה מיידית של קרח בכמויות קטנות; ומגרסות קרח חשמליות, המאפשרות גריסה של כמויות גדולות של קרח.
מגרסה ידנית כוללת ארכובה לסיבוב להבי המגרסה, מכל לגושי הקרח לפני הגריסה ("חומר הגלם"), מכל לקרח הגרוס, ציר ולהבי המגרסה ומכסה.
קרח גרוס או כתוש שימושי למספר צרכים: ככל שגושי הקרח קטנים יותר, היחס בין שטח הפנים של הקרח ונפחו עולים, וכך הוא יכול לצנן משקאות ומכלים במהירות רבה יותר. בנוסף, משקאות רבים, כמו ברד ומשקאות אלכוהוליים שונים, דורשים קרח כתוש להכנתם. קרח כתוש יעיל יותר מקרח בגושים גדולים לצינון בקבוקים. ערבוב קרח גרוס במלח היא אחת השיטות הפשוטות להגיע לטמפרטורות נמוכות.
אופוסום קצר-זנב
אופוסום קצר-זנב (שם מדעי: Monodelphis) הוא סוג של יונק כיס קטן-בינוני במשפחת האופוסומיים שכולל 29 מינים החיים באמריקה הדרומית. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1830 על ידי הבוטנאי הבריטי גילברט תומאס ברנט. זהו בין הסוגים עם מספר המינים הגדול ביותר במשפחה.
תיאור
האופוסום קצר הזנב הוא כיסאי קטן דמוי חדף או חולדה, וגדול יחסית לסוגים הקטנים במשפחה; אורך הגוף של המינים בסוג: 22-11 ס״מ, אורך הזנב: 9-5 ס״מ ומשקלם 25–150 גרם. הגוף קומפקטי וכדורי, הצוואר קצר ורחב והראש מחודד ומוארך בצורה בולטת יותר ממינים אחרים ומזכיר את ראש החדף או הדסיור. הזנב דל בשיער, ובניגוד לסוגים קטנים אחרים קצר בהרבה מהגוף. יש לו יכולת לפיתה טובה שמאפשרת לאופוסומים לטפס בנקל על ענפים וגבעולים. העיניים חרוזיות ובולטות, האוזניים עגולות וקטנות והאף מרובע וזעיר. לאופוסום קצר הזנב פרווה קצרה וצפופה, והיא רבגונית יותר משל הסוגים הקטנים האחרים; בנוסף ההבדלים בין המינים ברורים יותר בשל שינויים בצבעים ובסימונים. צבע הפרווה משתנה ממין למין ונע בין חלודה לצהוב-אוכרה, ירוק-זית, חום אדמדם, מהגוני, ערמוני, חום שוקולד, פחם, שחור-כחלחל, אפור כהה, כסוף או צהבהב-בז׳. אצל מינים רבים חלקים בפרווה דוגמת הראש, הגב או פלג הגוף האחורי צבועים בצבעים מנוגדים לחלוטין: פחם וערמוני, צהוב ושחור, אדמדם ואפור, צהוב, אדום ושחור ועוד.
לחלק מהמינים יש פס עד 3 פסים שחורים בגב ובצדדיו. הראש שונה גם הוא בצבעו ממין למין, ועשוי להיות כהה או בהיר יותר משאר הגוף, או להיות זהה בצבע. הטבעות השחורות האופיינות לאופוסומיים נעדרים לחלוטין אצל סוג זה, ולעיתים יש פס שחור על החרטום. אצל רוב המינים בצד התחתון הפרווה חיוורת ביחס לשאר הגוף: מלבן בוהק עד לאוכרה וערמוני. החוטם ורדרד או סגלגל, והאף אדמוני, סגלגל או שחור. אצל רוב המינים האזורים הקירחים דוגמת כפות הידיים והרגליים, הזנב והואזניים בצבע סגלגל, ורדרד או פחם.
תפוצה ואקולוגיה
מיני האופוסום קצר הזנב אנדמיים לאמריקה הדרומית; למעלה ממחצית מהמינים נמצאים במידה זו או אחרת בברזיל. יש גם נוכחות רבה בבוליביה, פרגוואי, פרו וארגנטינה ונוכחות מועטה בשילד גויאנה, אורוגוואי ווונצואלה. בית הגידול של האופוסומים קצרי הזנב, כולל יערות גשם טרופיים ויבשים, סוואנות מיוערות, לחות או יבשות, יערות הרריים, יערות גדותיים וערבות עשב.
האופוסומיים פעילים בשעות הלילה והדמדומים ומבלים את היום בשינה בנקיקי סלעים, גזעים חלולים וקינים נטושים של עופות. הם חיים בבדידות מחוץ לעונת הרבייה, תרים אחר מזון בעיקר על האדמה, ומטפסים מפעם לפעם על העצים. על אף שהאופוסומיים קצרי הזנב ציידים מיומנים, הם אוכלי-כל וניזונים מחרקים, עכבישאים, מכרסמים קטנים ונבלות לצד זרעים ופירות.
לנקבה יש 17-11 פטמות על הבטן ללא כיס. ההיריון נמשך 15-14 ימים לאחריהם היא ממליטה שגר של 5–12 וולדות ולעיתים אף 16. הם נצמדים לפטמות בבטנה ונתלים באמצעות הגפיים והזנב. הגורים נגמלים לאחר חודשיים ומגיעים לבגרות בגיל 4–5 חודשים. בתנאים אופטימליים, האופוסומית מסוגלת להמליט עד 4 פעמים בשנה. תוחלת החיים הממוצעת נעה בין שנה לשנתיים ובשבי עד 4 שנים.
מינים
הסוג כולל 29 מינים (האחרון שבהם התגלה ב-2019):
מוריס אוקספורד סדרה 2
מוריס אוקספורד סדרה 2 (באנגלית: Morris Oxford Series II) היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית Morris Motors Limited אשר יוצרה בין השנים 1956–1954.
אמריקה הבריטית
האנגלים הקימו והרחיבו מספר מושבות במהלך המאה ה-17 בעולם החדש. מאוחר יותר תפסה אמריקה הבריטית שטחים נרחבים עם חוזה פריז (1763), שהביא לסיום מלחמת הצרפתים והאינדיאנים באמריקה ומלחמת שבע השנים באירופה. בתחילת מלחמת העצמאות האמריקאית בשנת 1775 כללה האימפריה הבריטית 23 מושבות וטריטוריות ביבשת צפון אמריקה. חוזה פריז (1783) סיים את המלחמה, ובריטניה איבדה חלק ניכר משטח זה לארצות הברית שזה עתה הוקמה. בנוסף, בריטניה ויתרה על מזרח ומערב פלורידה לממלכת ספרד, אשר בתורה מסרה אותם לארצות הברית בשנת 1821. מרבית המושבות שנותרו מצפון הקימו את קנדה בשנת 1867, ואילו דומיניון ניופאונדלנד הצטרף בשנת 1949.
היסטוריה
מספר מושבות אנגליות הוקמו באמריקה בין השנים 1607–1670 על ידי אנשים פרטיים וחברות שמשקיעיהם ציפו להפיק פרי מההשקעות שלהם. הם קיבלו צ'רטרים מסחריים על ידי ג'יימס הראשון, מלך אנגליה, צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה, הפרלמנט וצ'ארלס השני, מלך אנגליה. חברת לונדון הקימה את יישוב הקבע הראשון בשנת 1607 על נהר ג'יימס בג'יימסטאון, וירג'יניה במעלה הזרם ממפרץ צ'ספיק. לאחר 1620 האבות העולים הקימו את מושבת פלימות' בניו אינגלנד. קתולים אנגלים יישבו את פרובינציית מרילנד בשנת 1634, תחת ססילוס קלברט, הלורד השני של בולטימור.
מחלקה ממלכתית בלונדון המכונה מחלקת הדרום שלטה בכל המושבות החל משנת 1660, וכן ועדה של המועצה הסמויה בשם מועצת המסחר והמטעים. ב-1768 הקים הפרלמנט מחלקה ממלכתית ספציפית עבור אמריקה, אך היא פורקה בשנת 1782 כאשר משרד הפנים לקח אחריות על הנכסים שנותרו של צפון אמריקה הבריטית במזרח קנדה, בפלורידה ובאיי הודו המערבית.
מושבות צפון אמריקה בשנת 1775
שלוש עשרה המושבות שהפכו למדינות המקוריות של ארצות הברית:
מושבות וטריטוריות שהפכו לחלק מקנדה :
מושבות וטריטוריות שהועברו לספרד או לארצות הברית בשנת 1783:
קלמן ליברמן
קלמן-ליברמן היא תוכנית אקטואליה יומית בהגשת קלמן ליבסקינד ואסף ליברמן המשודרת בתחנת הרדיו כאן ב' של תאגיד השידור הישראלי מיום הקמתו.
היסטוריה
ביולי 2016 פורסם כי אסף ליברמן וקלמן ליבסקינד ערכו פיילוט לתוכנית רדיו בתאגיד השידור הישראלי ההולך וקם, בעקבות הפרסום הושהה ליברמן מהגשת התוכנית בוקר טוב ישראל בגלי צה"ל.
בפברואר 2017 פורסם כי אכן השניים יגישו תוכנית אקטואליה מרכזית בכאן ב ברצועת השעות 8:00 עד 10:00.
בשנת 2022 הייתה "קלמן ליברמן" לתוכנית האקטואליה השנייה הכי מואזנת בישראל לפי מדד TGI.
נעימת הפתיחה של התוכנית עובדה מתוך השיר "Certainty" של להקת הרוק "טמפלס".
Easy (יישום)
Easy (נכתב גם "איזי") היא חברת תוכנה המספקת פלטפורמה לחיבור בין אנשים לעסקים מקומיים בעזרת מנוע חיפוש ובאמצעות הנגשת נתונים על אודות עסקים, נקודות עניין, בעלי עסקים, אירועים ועוד בישראל. האלגוריתם של האתר והמידע בתוכו מתעדכנים באופן קבוע. ל־easy ישנו יישום לאייפון ולאנדרואיד, ויש לו גם גרסה באנגלית.
מנוע החיפוש הושק בשנת 2011. נכון לשנת 2022 מועסקים בחברה 70 עובדים, ומעל 2 מיליון ישראלים משתמשים באפליקציית easy.
בינואר 2017 דורגה האפליקציה בידי אתר Geektime במקום הראשון מבין האפליקציות הישראליות.