cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נתיב רובינזון
רדיו
לאורך השנים ברדיו כעורך ומגיש בקול ישראל, ניתן למנות בין השידורים ברשתות ב' ו- ג' את התוכניות : "נתיב עולמי", "מגזין הספורט" השבועי של רשת ב', תוכנית סיכום השבוע "אלה החיים", תוכנית האקטואליה "סדר יום", יומן הכלכלה "צבע הכסף", משדר יום העצמאות המרכזי "הבמה המרכזית", "הצגת בוקר" - יומני התרבות של קול ישראל, "הכל בירבורים" - גרסת החג של "הכל דיבורים", "טקס האוסקר", "הערכת מצב", "עקוץ את התקליטייה", "נתיבי רובינזון", מצעדי הפזמונים השנתיים והשבועיים, השידורים מאולימפיאדת אטלנטה, שידורי חוץ רבים ומגוונים ברחבי הארץ. גם בגלי צה"ל, אף על פי שלא ביצע את שירותו הצבאי בתחנה, הוזמן להגיש את ספיישל יום העצמאות.
עם סגירתה של רשות השידור ופתיחתו של תאגיד השידור הישראלי, הצטרף רובינזון לתאגיד, ובו הוא עורך ומגיש שלוש רצועות יומיות בשלוש תחנות רדיו: ב"כאן תרבות", המוגדרת כ"תחנת התרבות של התאגיד" הוא מגיש את התוכנית היומית "הבמה המרכזית" בה הוא מקיים ראיונות עם אמנים ועוסק בשלל נושאי תרבות ואת התוכנית הידע והמדע "שלושה שיודעים" העוסקת בהנגשת מחקרים עדכניים במגוון תחומים באווירה קלילה; ב"כאן גימל", תחנת המוזיקה הישראלית של התאגיד, הוא מנחה תוכנית מוזיקה יומית וב"כאן רשת ב'", הוא משדר רצועת הצהריים של יומני התרבות עם חדשות התרבות היומיות והאירועים החשובים שבכותרות.
בנוסף לכך, נתיב רובינזון מעביר תוכנית יומית ברדיו ברשת מורשת של התאגיד.
קריינות, הנחיה והרצאות
נוסף על עבודתו הרדיופונית, רובינזון עוסק בהנחיית בטקסים ואירועים שונים. בנוסף עסק בקריינות פרסומות בטלוויזיה, ברדיו, בסרטים ובמצגות עבור חברות שונות.
את החיבור בין אהבתו לעבודתו בתקשורת לבין אהבתו למועדון הכדורגל "הפועל חיפה" מצא כאשר מונה לכרוז של הקבוצה, בעקבות בקשתו של רובי שפירא, שהיה בעליו של המועדון, ומי שבתקופתו זכתה הקבוצה באליפות. רובינזון גם כיכב, יחד עם טל פרידמן, בקמפיין הפרסום של הקבוצה, שבו זכו השניים להגשים את חלומם וללבוש את מדי קבוצתם האהובה.
רובינזון מרצה בקורסים לתקשורת והיה שותף לכתיבת תוכנית לימודים לתלמידי תיכון במקצועות הרדיו. הוא עוסק גם בכתיבת טקסטים ומלל לאירועים, קופירייטינג לפרסומות, טורים אישיים, וסאטירה, בעיתונות הכתובה והמשודרת.
משפחתו
רובינזון היה בן זוגה של מרב מילר, מגישת "מבט לחדשות". בשנת 2000 נישא לשירי רוזנברג. החתונה לוותה במתיחה של יגאל שילון וצוות "פיספוסים": במהלך הלילה, בסוויטת המלון, הוחלפה הכלה לצדו של החתן הלום האלכוהול, ובמקומה נכנסה למיטת הכלולות הזמרת מיכל אמדורסקי. לאחר שהשניים התגרשו, בשנת 2003 התחתן רובינזון עם כנרת וואלך. לזוג נולדו שלושה ילדים עד לגירושיהם בשנת 2014. בשנת 2019 נישא רובינזון לשחקנית אירית סוקי, ובשנת 2022 התגרשו.
בן ליש
{{פירושונים|
ראו גם
}}
קרלה קרום
קרלה פטסי קרום (באנגלית: Karla Patsy Crome; נולדה ב-22 ביוני 1988) היא שחקנית אנגלייה. קרום מוכרת בעיקר מהופעתה בסדרת הטלוויזיה "לפגוע ולהחטיא" של ערוץ סקיי אטלנטיק, בתפקיד ג'ס בסדרה "עברייני על" של ערוץ E4, ובתפקידים נוספים בסדרות טלוויזיה ובסרטים בעיקר בבריטניה, בהם הסרט זוכה הפרסים "Murder". ב-2012 נכללה קרום ברשימת "כוכבי המחר בבריטניה" של מגזין הקולנוע "Screen International".
ביוגרפיה
קרום נולדה בהנדון, פרוור של לונדון. היא סיימה בהצטיינות תואר BA ב"אקדמיית איטליה קונטי לאמנויות התיאטרון" בקלפהאם שבלונדון.
טלוויזיה
קרום שיחקה בתפקיד הראשי בדמות קולין בפרק "Joint Enterprise" במיני-סדרה זוכת הבאפט"א לשנת 2013 בשם "Murder". אליסון גרהאם במגזין הטלוויזיה "רדיו טיימס" אמרה על הופעתה "...זה נשאר איתי במשך ימים, לעזאזל. כל רסיס קטן, במידה רבה הודות להופעה המדהימה והמשפיעה ביותר שראיתי מעודי, מהכוכבת העולה קרלה קרום בתפקיד קולין.
ב-22 במאי 2012 פורסם שקרום תשתתף בעונה הרביעית של סדרת הדרמה של ערוץ E4 "עברייני על" בתפקיד קבוע בדמות ג'ס. במיני-סדרה "Lightfields" של רשת ITV הופיעה קרום בתפקיד קלייר. היא קיבלה ביקורות מצוינות על הופעתה זו.
ב-2013 הצטרפה קרום לצוות השחקנים בעונה השנייה של סדרת הדרמה "נשות האסירים" של ה-BBC בתפקיד אייסלינג. בפברואר 2014 פורסם שקרום לוהקה לסדרה "בתוך הבועה" של רשת CBS. היא שיחקה בעונה השנייה של הסדרה בתפקיד קבוע בדמות רבקה פיין. ב-2016 כיכבה קרום בתפקיד הראשי בסדרת הדרמה "המישור".
תיאטרון
בתיאטרון שיחקה קרום במחזה "Powder Monkey" בהפקת מנצ'סטר רויאל אקסצ'יינג'. המחזה שלה "If Chloe Can" הוצג בתיאטרון הלאומי לנוער.
יוסף דוד שחור
הרב יוסף דוד שחור (? – ח' באלול תרס"ו, 1906) היה רבן של אנטופול וסמיאטיץ'.
תולדותיו
נולד ברוזינוי שבבלארוס. אביו הוא הרב אלכסנדר זיסקינד שחור (שהיה בנו של חיים לייב שחור ממיר, גיסו של הנצי"ב מוולוז'ין), אבי משפחת שחור בארץ ישראל. אמו רייזל הייתה בת הרב אפרים זלמן, שכיהן כאב"ד רוז'ינוי.
בשנת תרל"ו (1876) עלו הוריו לארץ ישראל, ועמם בנם זאב וולף בן השמונה. שלושה מבניהם, ובהם יוסף דוד, נשארו לבדם בבלארוס להמשך לימודיהם בישיבות. הוא למד בישיבת וולוז'ין אצל אח סבתו, הנצי"ב מוולוז'ין. נישא לליפשה, בת דודו שאול קוסובסקי-שחור (אחות הרב יצחק קוסובסקי-שחור). לאחר נישואיו התגורר באנטופול. הוא ירש נכסים מאביו ועסק בתורה ואת עסקיו ניהלה אשתו. בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-19, בעקבות שרפה שכילתה את בית המסחר שלו, נאלץ לקבל עליו את משרת הרבנות באנטופול.
מלבד ידיעותיו בתורה היה בעל ידע במסחר וכלכלה וניהל דיני תורה של סוחרים מעירו ומהסביבה. בין בעלי הדין שהיו באים לפניו היה גם סוחר היערות עוזר ויצמן, אביו של חיים ויצמן. אפילו הגויים מהסביבה היו באים לפניו כדי שיפתור סכסוכים ביניהם, או כדי להתייעץ אתו. השופט הממשלתי באזור התוודע אליו והתפעל ממנו. הרב שחור ניצל את קשריו עם אותו שופט כדי לעזור לבני קהילתו כשנעשקו בידי הגויים או כשנפגעו מהשלטון.
בסוף שנת תרנ"ט (1899) עבר לכהן כרבה של סמיאטיץ' וכיהן בה עד פטירתו בשנת תרס"ו (1906).
משפחתו
אחיו הוא הרב זאב וולף שחור, מבוני ירושלים. אחותו ליפשה נישאה בזיווג שני לקרוב משפחתם הרב דובער אפשטיין, בנו של הרב יחיאל מיכל אפשטיין, בעל "ערוך השולחן".
בנו הוא זלמן זאב שחור, שיסד את בית הכנסת "בית הכנסת לזכר קדושי אנטופול" בלב תל אביב, לזכרם של יהודי העיר שנרצחו בשואה. בתו שרה נישאה לרב יוסף דוד חרל"פ (בנו של הרב יעקב משה חרל"פ).
נכדתו פנינה הייתה אשת יעקב הרצוג.
ראובן פייזר
'''ראובן מ. פייזר''' (15 באפריל 1931 – 20 באוקטובר 2022) היה גינקולוג ישראלי. כיהן כפרופסור לגינקולוגיה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב וכמנהל מחלקת נשים ויולדות א', בבית היולדות הקריה בתל אביב (1981–1996).
ביוגרפיה
פייזר נולד בפרדס חנה לבתיה ואריך. אביו, אשר השתלם בגרמניה בגידולי הדרים, עבד בארץ בפרדסים של פרדס חנה. אימו, לפני נישואיה הייתה שחקנית בתיאטרון אהל.
פייזר סיים את בית הספר העממי ובית הספר התיכון החקלאי פרדס חנה, שהיה שלוחה של בית הספר הריאלי בחיפה. בתוספת ללימודים העיוניים למדו התלמידים גם לימודי חקלאות, ומסיבה זו למדו בבית הספר התיכון (גימנסיה) שנה נוספת, חמש שנים סך הכול. במהלך הלימודים גויס פייזר להגנה.
בשנת 1950 התגייס פייזר לצה"ל. השתחרר בדרגת סמל לאחר שירות כסמל מודיעין באילת.
בשנים 1953–1959 למד פייזר רפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. כדי לעמוד בהוצאות הלימודים נאלץ לעבוד בעבודות רבות ושונות במהלך הלימודים.
פייזר התמחה בבית החולים רמב"ם בחיפה במיילדות וגינקולוגיה. בסיום התמחותו עבר לבית החולים העירוני ליולדות בקריה בתל אביב, ונתמנה לסגן מנהל המחלקה, סגנו של פרופ' שלמה יונה רנצו טואף.
בשנת 1981 מונה פייזר למנהל המחלקה בבית החולים העירוני ליולדות בקריה בתל אביב, אותה ניהל עד שנת 1996.
נוסף לעיסוקו של פייזר ביילוד וגינקולוגיה הוא עסק בפריון ובמעקב הריון.
מתלמידיו
פרופ' יוסף בנימין לסינג, לשעבר מנהל בית החולים ליס לנשים וליולדות; פרופ' אריאל יפו; פרופ' עמירם ברעם; פרופ' פואד מוחמד עאזם, מנהל היחידה לפריון ולהפריה חוץ־גופית בבית החולים איכילוב; פרופ' חיים יעבץ; פרופ' יובל ירון, מנהל היחידה לאבחון גנטי טרום-לידתי במרכז הרפואי תל אביב; ד"ר שפרה זוהר, לשעבר מנהלת מחלקה גינקולוגית בבית החולים זיו.
מגילת הטמפלרים שהתגלתה במחלקה הגינקולוגית על ידי פייזר
ב-1930 הוטמנה מגילת היסוד של הטמפלרים בקיר בית הספר בשרונה, שהפך לבית החולים ליולדות בקריה. שנים לאחר מכן היא נחשפה במקרה במהלך שיפוץ.
לאחר גירוש הגרמנים והסתלקות הבריטים, הוסב המבנה ב-1949 לבית החולים ליולדות הקריה.
מאולם הכניסה נמתח מסדרון קצר שהוליך למשרדו של מנהל מחלקת היולדות הפרופ' פייזר ולקיר שלו הוצמד ארון גבוה ומסיבי.
באחד השיפוצים באמצע שנות השמונים החליט פייזר לפנות את הארון. הארון לא היה מחובר לקיר, וכשהוא סולק ממקומו התגלה בקיר שמאחוריו לוח אבן משיש חברוני בגוון לבן-ורוד. גודל הלוח היה כ-50 על 35 ס"מ, הוא בלט כשלושה ס"מ מהקיר, והוא נקבע בגובה פני אדם מעל הרצפה. בתוך האבן החברונית הקשה היה מונח גליל מתכת אפור מצופה אבץ שהולחם ונאטם משני צדדיו.
כשפתחו את הגליל נתגלה לוח נחושת שעוביו כסנטימטר ועליו חקוקה כתובת בגרמנית. מלבד לוח הנחושת, נארזו בגליל מטבעות מנדטוריים עטופים בנייר מיוחד משוח בשמן פרפין. המטבעות הוטבעו ב-1927 בהנפקה הראשונה של כסף ארץ-ישראלי. כן הוטמנו בגליל המתכת כעשרה שרטוטים אדריכליים בהעתקת שמש של תוכניות המבנה במבטים שונים.
האוצר הועבר להנהלת בית החולים ומוסגר בלוח תצוגה, וזה נתלה בחדר הישיבות. עם העברת בית החולים ליולדות למִתחם איכילוב ביוני 1997 הועברה הוויטרינה למשרדו של פרופסור יוסי לסינג, מנהל בית החולים ליס לנשים וליולדות.
פייזר נפטר ב-20 באוקטובר 2022. הותיר אחריו אישה, לילי לבית רסין, חברה בהנהגת ויצו העולמית, וחברת אגודת הידידים וחבר הנאמנים של אוניברסיטת תל אביב, וחמישה ילדים: נעמי, דפנה, אביבה והתאומים ערן ודניאל. התגורר בצפון תל אביב.
דודו היה הד"ר דניאל (פריץ) פייזר. בן דודו היה הפרופ' עלי פייזר, אביו של הפרופ' עמוס פייזר.
Casio זעם
Casio זעם הוא אלבומו החמישי של המוזיקאי אלון עדר, שיצא לאור בשנת 2015.
רקע
אלבום זה ממשיך את אלבומו השלישי של עדר, "Casio מטונף", בקו יותר מחאתי. הוא מנוגן כולו על מקלדות קסיו וגיטרת קסיו ומלווה בצליל האופייני לשנות השמונים.
רשימת השירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אלון עדר.
זכויות להט"ב במונקו
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במונקו מתמודדים עם אתגרים משפטיים שתושבים הטרוסקסואלים אינם חווים. פעילות הומוסקסואלית של גברים ונשים היא חוקיות במונקו מאז 1793 כחלק מצרפת, עם זאת, זוגות חד מיניים ומשקי בית בראשות זוגות חד מיניים אינם זכאים לאותן הכרה משפטיות הזמינות לזוגות נשואים הטרוסקסואלים.
בשנת 2019, דירג הארגון האירופי "ILGA-Europe" את מונקו במקום ה-45 מתוך 49 מדינות אירופה ביחס לחקיקת זכויות להט"ב בעודו ציין כי למדינה אין חוקים המגינים על חברי קהילת הלהט"ב מפני אפליה בעבודה או בתחומים אחרים, אין הכרה בנישואים חד מיניים ובשינוי מגדר חוקי עבור אזרחים טרנסג'נדרים. למרות היעדר חקיקה זו, החברה המונגסקית מוגדרת עם רמת קבלה גבוה כלפי הומוסקסואליות ומערכות יחסים חד-מיניות בעוד דברי שטנה והסתה לשנאה על בסיס נטייה מינית אסורים בחוק מאז 2005.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות
מונקו אינה מכירה בנישואים חד מיניים. עם זאת, מאז 27 ביוני 2020, המדינה התירה לזוגות חד מיניים לחתום על הסכם חיים משותפים המספק זכויות וחובות מסוימות עבור זוגות לא נשואים.
הצעת החוק להכרה בהסכמי חיים משותפים הוגשה לאספה הלאומית של מונקו ב-16 באפריל 2018. על פי הצעת החוק, זוגות חד מיניים והטרוסקסואלים הגרים ביחד ייחשבו בשוויון לאחים במס ירושה אם כי לא באותה רמה כמו זוגות נשואים. ההסכם, שפתוח גם לאחים והורים וילדים, מספק גם מערכת מנוייה של זכויות קניין וחובות הדדיות. החוזה נחתם בפני נוטריון ולאחר מכן מופקד בטאבו. ב-4 בדצמבר 2019 אישרה האספה הלאומית פה אחד את הצעת החוק. החוק נכנס לתוקף בשנת 2020, שישה חודשים לאחר פרסומו בעיתון "Journal de Monaco".
הורות ואימוץ
מונקו אינה מכירה באימוץ משותף או חורג על ידי זוגות חד מיניים בעוד גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות אינה זמינה.
הגנה מפני אפליה
חוקת מונקו אינה מתייחסת במפורש לאפליה או הטרדה על בסיס נטייה מינית או זהות מגדרית, אם כי היא מספקת הגנות כלליות על זכויות אזרח, לרבות שוויון בפני החוק, הליך הוגן, זכויות פרטיות, חופש דת ודעה.
חוק מס' 1.299 מ-15 ביולי 2005 בדבר חופש הביטוי הציבורי אוסר על דברי שטנה, הסתה לשנאה ואלימות ואפליה של מועמדים פוליטיים על בסיס מין, מוגבלות, מוצאם, נטייתם המינית והשתייכותם האמיתית או הנתפסת לגזע, קבוצה אתנית, לאום או דת. סעיף 2–234 של הקוד האזרחי, קובע באומרו כי,
"כאשר הם מחויבים כלפי אדם או קבוצת אנשים על סמך מינם, מוגבלותם, מוצאם, נטייתם המינית, השתייכותם או אי-שייכותם האמיתית או הנתפסת, למוצא אתני, לאום או גזע, חברות או אי-חברות אמיתית או נתפסת של דת: איומים הקבועים בסעיף 230 נענשים בעונש מאסר של שנתיים עד חמש שנים ובקנס הקבוע בסעיף 26, אלה הקבועים בסעיפים 233 ו-234 נענשים במאסר של שישה חודשים עד שלוש שנים". קנס שנקבע בסעיף 3–26.
ביולי 2010, בית משפט הרשיע אזרח לחמישה ימי מאסר וחייב אותו לשלם קנס של 5,000 אירו לאחר שהשתמש באלימות מילולית הומופובית גלויה נגד אזרח הומוסקסואל.
ביולי 2011 אימץ הפרלמנט של מונקו הצעת חוק נגד אפליה והטרדה, שכללה פרשנות רחבה משנת 2005. המאמרים העיקריים הנוגעים לחברי קהילת הלהט"ב בתוכנו היו:
עם זאת, מועצת הממשל לא אישרה את הצעת החוק, והציעה הצעה חדשה במקום זאת ב-18 בדצמבר 2012 אשר לא כללה את ההוראות לגבי אפליה על רקע נטייה מינית.
חוק מס' 1.478 מיום 12 בנובמבר 2019 בנוגע לשינויים של הוראות מסוימות הנוגעות לעונשים תיקן שלושה סעיפים של הקוד האזרחי כדי לכלול את המונח "נטייה מינית",
זהות מגדרית
נכון לשנת 2021, לא קיימים אמצעים חוקיים המאפשרים לטרנסג'נדרים לשנות את מינם החוקי במסמכי זיהוי רשמיים, כגון דרכונים, תעודות זהות או רישיונות נהיגה.
תנאי מחיה
רוב המונגסקים קשורים לכנסייה הקתולית, הרואה באופן מסורתי בהומוסקסואליות וטרנסג'נדריות סימנים ל-"אי-מוסריות". מונקו אינה חברה בארגון האיחוד האירופי, המחייב את חבריה לכבד הגנות מסוימות על זכויות להט"ב, אם כי למדינה ואזרחיה ישנו קשר תרבותי וכלכלי חזק עם צרפת הידועה בתור אחת המדינות המתקדמות ביותר במעמד זכויות להט"ב בעולם.
ביוני 2017, פאולין דוקרואט, בתה הבכורה של סטפני, נסיכת מונקו ונכדתו של רנייה השלישי, נסיך מונקו והשחקנית האמריקאית גרייס קלי, השתתפה במהלך ציון מצעד הגאווה בניו יורק, והביעה תמיכה בזכויות להט"ב במונקו.
אוטונומו טכנולוגיות
אוטונומו טכנולוגיות בע"מ היא חברה ציבורית ישראלית העוסקת באיסוף נתונים ממיליוני כלי רכב המתקשרים עם שרתיה. מידע על פי נתונים אלה משמש יצרני רכב, ציי רכב ונותני שירותים לענף הרכב.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 2015 על ידי בן וולקוב, שמשמש כמנכ"ל החברה, ואבנר כהן, שהיה נשיא החברה והפסיק להיות פעיל בה בסוף 2017. מרכז הפיתוח של החברה שוכן בהרצליה. היא מעסיקה כ-70 עובדים בישראל ובארצות הברית.
נכון לפברואר 2021 החברה אוספת מדי יום יותר מארבעה מיליארד נתונים, מיותר מ-40 מיליון כלי רכב המתקשרים עם שרתיה. הנתונים נאספים מחיישני המכונית, וכוללים מיקום, מהירות, תאוצה, קילומטרז', לחץ אוויר בצמיגים ועוד. נתונים אלה משודרים בזמן אמת אל שרתי החברה, ונשמרים במאגר הנתונים שלה. מידע המופק מנתונים אלה משמש צרכנים שונים, ובהם יצרני רכב, ציי רכב ונותני שירותים לענף הרכב. לחברה שיתופי פעולה עם יצרני רכב, בהם פז'ו-סיטרואן, פיאט-קרייזלר, BMW, מיצובישי, מרצדס וניסאן-רנו. החברה מתגמלת את הנהגים בסיוע במציאת חניה, בתלושי דלק ועוד. החברה מספקת את שירותיה במודל SaaS, והיא פועלת על שרתי מחשוב ענן של AWS.
גיוס הון והנפקת החברה
באוקטובר 2016 גייסה החברה 12 מיליון דולר, בהמשך לשלושה מיליון דולר שגויסו בדצמבר 2015. באפריל 2017 גייסה החברה עוד 25 מיליון דולר. בפברואר 2018 גייסה החברה עוד שלושה מיליון דולר. באוגוסט 2021 החלה החברה להיסחר בבורסת נאסד"ק לפי שווי של 1.26 מיליארד דולר, לאחר שהתמזגה עם חברת ספאק אמריקאית. במועד זה החברה עדיין לא הייתה רווחית. מההנפקה עד לאוקטובר 2022 צללה מניית החברה בתשעים וחמשה אחוז לשווי של 38 מיליון דולר. בסוף 2022 פיטרה החברה רבים מעובדיה.
בפברואר 2023, בעת ששווי השוק של אוטונומו היה 70 מיליון דולר, הגיעה החברה להסכם מיזוג עם חברת שירותי הדרך האמריקאית Urgently, לפיו בעלי המניות של אוטונומו יקבלו כ-33% בחברה הממוזגת.
רכישות
באוקטובר 2021 רכשה החברה את חברת "ניורה לבס" הישראלית, תמורת 50 מיליון דולר.
שירותים אקולוגיים
שירותים אקולוגיים או שירותי קומפוסט הם סוג של בית שימוש ללא מים, שבהם הצואה והשתן נאספים ונשמרים במיכל עד הפיכתם לדשן אורגני. ישנם כמה סוגים שונים של שירותים אקולוגיים, הנבדלים ביניהם בעיקר במקום אגירת הזבל לאורך תהליך הקומפוסטציה. תהליך זה מתרחש באופן טבעי על ידי מיקרואורגניזמים (בעיקר חיידקים ופטריות) לאורך כמה חודשים עד כמה שנים.
תכונות
שירותים אקולוגיים הם "שירותים יבשים" - בהם לא נעשה שימוש במים כמו בשירותים רגילים, אלא נעשה שימוש בנסורת, שבבי קוקוס או נייר גרוס כדי לכסות את הזבל הטרי ולמנוע ריחות. טכניקה זאת יוצרת כיסי אוויר המסייעים להתפתחות הפירוק האורגני, ומסייעת ביחס הפחמן-חנקן באופן שתורם להפחתת הריח מהשירותים ומתהליך הפירוק.
שירותים אקולוגיים אינם דורשים בורות ספיגה או מערכות ביוב כמו בשירותי אסלה רגילים. לפיכך, הם הופכים לפתרון אפשרי לשירותים במקומות מרוחקים אשר קשה לתחזק באופן קבוע, כדוגמת גנים לאומיים או שמורות, בתי קיט במקומות מרוחקים וכו', וגם כפתרון עבור מקומות נידחים בארצות מתפתחות אשר אינם מחוברים לרשת מים וביוב.
Amaurobius ferox
Amaurobius ferox הוא עכביש מהמשפחה אמאורוביים הנפוץ באירופה וצפון אמריקה ונמצא גם בניו זילנד. אורך גופה של הנקבה הוא כ-16 מילימטר. צבעה נע בין חום כהה מאוד לשחור. בטנה מעוגלת ונושאת סימנים צהבהבים. הזכר דומה, אך קטן (אורכו כ-11 מ"מ) ורזה יותר. הביצים מוטלות בשק לבן במקום מוגן, כאשר הנקבה בדרך כלל שומרת עליו עד לבקיעה. מוכרים מקרים בהם ננשכו בני אדם על ידי עכבישים ממין זה.
Amaurobius Ferox הוא עכביש matriphagous, כלומר, מין בו הצאצאים טורפים את האם לאחר הבקיעה. תחילה האם מטילה סט שני של ביצים להזנת העכבישים שזה עתה בקעו, ולאחר כמה ימים מעודדת את צאצאיה לטרוף אותה.
רהובות
רהובות (באנגלית ובאפריקאנס: Rehoboth, או בשמה האחר: באסטרלנד ובאנגלית: Basterland) הייתה בנטוסטן במרכזו של דרום-מערב אפריקה (נמיביה של ימינו).
בשנת 1979 נוסד ברהובות ממשל עצמי. רהובות השתרעה במרכזו הגאוגרפי של מנדט דרום-מערב אפריקה, וגבלה בו מכל עבריו. מעט מזרחית ממנה שכן הבנטוסטן צוואנלנד, ודרומה משם הבנטוסטן נאמלנד. האוכלוסייה השלטת ברהובות היו צבעוניים בני הבאסטר. עיר הבירה הייתה רהובות.
רהובות הגיעה לקיצה כבנטוסטן בשנת 1989, אז עם ראשית תהליך פירוק האפרטהייד בדרום אפריקה, רהובות אוחדה מחדש עם מנדט דרום-מערב אפריקה, אשר זכה בעצמאות מספר חודשים לאחר מכן בתור הרפובליקה של נמיביה.
אנטנה חכמה
אנטנה חכמה (באנגלית: Smart Antenna), וגם אנטנה אדפטיבית או מסתגלת (Adaptive Array Antenna או פשוט Adaptive Antenna) ולפעמים גם MIMO, היא אנטנת מערך מופע עם אלגוריתם עיבוד אותות המשמש לזהות חתימת סיגנל מרחבית כגון כיוון ההגעה (DOA) של הסיגנל, וניתן להשתמש בו כדי לחשב וקטורי עיצוב אלומה, לעקוב ולאתר את האנטנה במטרה.
אין לבלבל בין אנטנה חכמה לבין אנטנה ניתנת לעריכה (reconfigurable antenna), אשר לה יכולות דומות, אבל מורכבת מאלמנט יחיד ולא אנטנת מערך מופע.
טכניקות אנטנה חכמה משמשות בעיקר בעיבוד אותות אקוסטי, מכ"ם סריקה ועקיבה, רדיו-אסטרונומיה ורדיו-טלסקופים, ובעיקר במערכות סלולריות כמו W-CDMA, UMTS ו LTE.
לאנטנה חכמה שני תפקודים עיקריים: הערכת DOA ועיצוב אלומה.
אסטבן גראנרו
אסטבן גראנרו מולינה (ספרדית: Esteban Granero Molina; נולד ב-2 ביולי 1987 במדריד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר. ידוע בכינויו "El pirata" (הפיראט). הרבה לשחק בתור קשר התקפי או בתור שחקן בודד מאחורי החלוצים.
קריירה
לאחר שלא הצליח להצטרף לקבוצת הבוגרים, הושאל גראנרו ליריבה העירונית חטאפה, שם ערך את הופעה הבכורה שלו בליגה הראשונה בספרד. אחרי עונה טובה החליט גראנרו להישאר בקבוצתו החדשה לעוד עונה וחתם על חוזה, בו לריאל מדריד יש אפשרות לקנות את כרטיסו חזרה אם תרצה בכך.
ב-21 ביוני 2009, כתוצאה מעונה מוצלחת עוד יותר שלו, בה הפך לשחקן הרכב חשוב בקבוצתו, החליטה ריאל מדריד לנצל את אופציית הקניה שלה, והחתימה את גראנרו בעסקה בשווי 4 מיליון אירו.
ב-30 באוגוסט 2012, עבר גראנרו תמורת סכום שלא פורסם לקווינס פארק ריינג'רס וחתם על חוזה לארבע שנים וקיבל את חולצה מספר 14. בסיום העונה כשהקבוצה ירדה ליגה, הוא הושאל לקבוצת ריאל סוסיאדד. לאחר משחק אחד בו שותף, הוא נפצע והושבת לשישה חודשים. ב-28 ביולי 2014 חתם על חוזה ארוך טווח עם סוסיאדד תמורת סכום שלא פורסם.
ב-7 ביולי 2017 חתם גרנארו על חוזה לשלוש שנים באספניול. את שער הבכורה שלו בקבוצה כבש ב-18 בפברואר 2018, במשחק מול ויאריאל שהסתיים בתוצאה 1-1. ב-30 בינואר 2020 נפרד גרנארו מהקבוצה בהסכמה הדדית והפך לשחקן חופשי.
באותו יום חתם גרנארו בקבוצת מרבלה מהליגה השלישית בספרד עד יוני 2021, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-2 בפברואר 2020.
ב-5 ביולי 2021 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת לאומית
אחרי שעזר לספרד להגיע לאליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 2006, ערך גראנרו את בכורתו בנבחרת ספרד בכדורגל עד גיל 21, ב-6 בפברואר 2007, במשחק ידידות מול אנגליה (2-2).
ב-2009 הגיע גראנרו עם נבחרתו לשלב הבתים באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 שנערכה אותה שנה בשוודיה.
יעקב אריאל (מדע הדתות)
יעקב (קובי) אריאל (נולד ב-1954) הוא חוקר בתחום מדע הדתות. מכהן כפרופסור מן המניין באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל בארצות הברית.
ביוגרפיה
אריאל נולד בירושלים לבתיה (שהייתה מורה לאנגלית ועמדה בראש היחידה לאנגלית כשפה זרה באוניברסיטה העברית) ולאהרן (שהיה עורך של לקסיקונים ואנציקלופדיות). לאריאל שני אחים (אחד הוא משפטן, והאחר - רב רפורמי). גדל בשכונת אבו תור, ולמד ביסודי בבית ספר "בית הילד", ובתיכון בגימנסיה רחביה (סיים בשנת 1971). בתקופת התיכון היה חבר בתנועת המחנות העולים, ושימש שם כמדריך וכעורך של בטאון התנועה.
עם סיום לימודיו, הצטרף לגרעין נח"ל שנשלח לקיבוץ גדות. בקיבוץ עבד לפני חיולו, כמורה באולפן. הוא התגייס לצה"ל ובשנת 1973 נטל חלק במלחמת יום כיפור. הוא נלחם בתל סאקי ברמת הגולן, הטנק שלו נפגע, הוא נפצע פעמיים, ונשאר ללא נוע על הקרקע. בהמשך, נפל בשבי הסורי, והיה שבוי במשך כ-8 חודשים. על תקופת השבי, כתב כ-25 שנה מאוחר יותר את ספרו האוטוביוגרפי "הדרך לדמשק: זיכרונות השבי".
עם חזרתו מן השבי ושחרורו מהצבא, החל ללמוד באוניברסיטה העברית: בשנת 1977 סיים תואר ראשון, ובשנת 1981 סיים בהצטיינות תואר שני בהיסטוריה. את עבודת המ.א. שלו, שעסקה באפיפיורות ובמסעי הצלב הפוליטיים, כתב בהנחייתו של פרופ' יהושע פראוור. במקביל ללימודיו עבד באוניברסיטה כעוזר הוראה ועוזר מחקר.
ב-1982 נסע לארצות הברית ללימודי תואר שלישי באוניברסיטת שיקגו, וסיים בשנת 1986.
כשחזר לישראל, היה פוסט-דוקטורנט במחלקה למדע הדתות באוניברסיטה העברית (ב-1986–1987, ושוב ב-1988–1989). בשנת 1987–1988 היה פוסט דוקטורנט בספרית וינר ובמכון להיסטוריה גרמנית באוניברסיטת תל אביב. בשנים 1989–1994 היה עמית מחקר בדרגת מרצה במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית. במקביל, לימד כמה שנים כמורה מן החוץ במספר מוסדות אקדמיים ישראליים: בשנים 1990–1991 לימד במכללת ספיר, בשנים 1991–1992 לימד באוניברסיטת חיפה, בשנים 1992–1994 לימד בהיברו יוניון קולג' בירושלים, וכן בבית הספר לתלמידי חו"ל של האוניברסיטה העברית.
ב-1994 עבר לאוניברסיטת צפון קרוליינה בצ'אפל היל, שם קיבל מינוי כמרצה. מאז 2005 הוא פרופסור מן המניין במחלקה למדע הדתות באוניברסיטה זו.
במהלך השנים הנחה אריאל סטודנטים בעבודות הדוקטור שלהם גם באוניברסיטה העברית וגם באוניברסיטת צפון קרוליינה. בנוסף, היה מנחה של סטודנטים בעבודות לתואר שני בהיברו יוניון קולג'.
מחקרו
אריאל מתמקד במחקרו בפרוטסטנטיות ובמיוחד בנצרות האוונגליסטית, ועמדותיה כלפי העם היהודי וארץ הקודש; ביחסי נוצרים-יהודים בשלהי העידן המודרני; ובתגובה היהודית למודרניות ולפוסטמודרניות. הוא פרסם מאמרים רבים ושלושה ספרים בנושאים אלו.
פרויקט המחקר הנוכחי שלו בוחן את ההיבטים הדתיים בקריירה ובחיים של המשורר אלן גינסברג שהיה, במובנים משמעותיים, חלוץ ונביא לרבים מבני דורו.
משפחתו
נשוי לרחל, ספרנית וארכיבאית. אב לשלושה.
מתגורר בסמוך לאוניברסיטה שבה הוא מכהן.
מבחר ממאמריו
אריאל פרסם יותר מ-150 מאמרים מדעיים, פרקים בספרים וערכים אנציקלופדיים.
להלן מבחר מהם:
מחפשים את אלסקה (מיני-סדרה)
פיתוח
זכויות הסרט לרומן נרכשו על ידי אולפני פרמאונט ב-2005, מועד קצר לפני פרסום הרומן עצמו. כתיבת התסריט והבימוי ניתנה לג'ון שוורץ אך, בשל חוסר עניין מהאולפן, ההפקה נגנזה ללא הגבלת זמן. הפרויקט זכה לעניין מחודש שבעקבותו העמידה פרמאונט את התסריט לביקורת עקב הצלחת העיבוד הקולנועי לרומן הפורץ של גרין, אשמת הכוכבים. ב-27 בפברואר 2015, העיתון הוליווד ריפורטר הודיע כי סקוט נוישטטר ומייקל ה. וובר, התסריטאים של חברת ההפקות "טמפל היל" שעבדו על עיבוד קולנועי לאשמת הכוכבים, יכתבו ויפיקו בפועל עבור הסרט. פרמאונט ליהקה את שרה פולי ורבקה תומאס בשביל כתיבת התסריט והבימוי בהתאמה. באוגוסט 2015, הוכרז שהצילומים יתחילו בסתיו במישיגן. מאוחר יותר, הצילומים נדחו לתחילת 2016 בגלל היעדר החלטות ליהוק. זמן מה לאחר מכן, הודיע גרין במדיה החברתית שהעיבוד הקולנועי נגנז בשנית ללא הגבלת זמן. גרין הביע את תסכולו מתהליך הפיתוח הכושל של העיבוד הקולנועי לאורך השנים, "זה תמיד התפרק מסיבה זו או אחרת."
במאי 2018, חברת הסטרימינג הולו חתמה על עסקה עם ג'ון שוורץ וסטפני סבאג', והזמינה מיני סדרה בת שמונה פרקים המבוססת על הספר. שוורץ וסבאג' שימשו כמפיקים בפועל לצד גרין, ג'סיקה טוצ'ינסקי, מארק ווטרס, מרטי בואן ואייזק קלוזנר.
ליהוק
באוקטובר 2018, צ'רלי פלאמר וקריסטין פרוסט לוהקו לתפקידים הראשיים של הסדרה, כשהם מגלמים את מיילס "פאדג'" האלטר ואלסקה יאנג, בהתאמה. במרץ 2019 הכריזה הולו על ליהוק שישה שחקנים נוספים; דני לאב, ג'יי לי, סופיה ואסילייבה, לנדרי בנדר, אוריה שלטון וג'ורדן קונור. חודש שלאחר מכן, טימותי סיימונס ורון קפאס לוהקו גם הם לצוות השחקנים בתור הנשר וד"ר הייד, בהתאמה.
הפצה
באפריל 2020, הסדרה שוחררה בקנדה בערוץ CBC Gem.
ביקורת
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות הן ממבקרים מקצועיים והן ממעריצי הספר עם דגשים על הכתיבה (במיוחד של פלאמר, פרוסט ולאב) המשחק, ויזואלייה, פסקול, בימוי ושינויים עלילתיים אישיים. המבקרים כינו את הסדרה גם "הסדרה הטובה ביותר של שוורץ עד כה".
הסדרה קיבלה ציון 91% באתר Rotten Tomatoes בהתבסס על 35 ביקורות, עם ציון ממוצע של 8.5. מבקרי צוות האתר כתבו על הסדרה: "מרירה-מתוקה ומבוצעת היטב, מחפשים את אלסקה היא העיבוד הנדיר החורג מהמקור, רק כדי ליצור משהו עוד יותר טוב".
ב-Metacritic, הסדרה קיבלה ציון משוכלל של 72 בהתבסס על 10 ביקורות בתיאור "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
יאסלדאן
יאסלדאן (בהונגרית: Jászladány) הוא כפר במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בהונגריה, כמאה ק"מ ממזרח לבירה בודפשט. כ-13% מתושבי הכפר הם צוענים. הכפר ידוע בטיפוח ובגידול זן הבצל האדום שלו. הכפר הוא מקום לידתו של המוזיקאי ההונגרי לסלו שומפאי.
תולדות הכפר
באזור הכפר ישנם ממצאים ארכאולוגיים מתקופת הנחושת וכן מתקופת האימפריה הרומית. קיומו של הכפר מצוין לראשונה במסמכים היסטוריים משנת 1067, אז הוקם במקום מנזר. באותה תקופה התיישבו באזור ככל הנראה בני שבטים פצ'נגים שפלשו מאזור מרכז אסיה. במסמכים משנת 1399 הוזכר הכפר בשם לדה (Lada). מקור השם אינו ברור, אך יש הסבורים שמקורו במילה ההונגרית "ארגז" (Láda).
בתקופת כיבוש האזור על ידי האימפריה העות'מאנית הידלדלה אוכלוסיית הכפר, אך לאחר תקופה זו שבה וגדלה. בשנת 1736 נבנתה בכפר כנסיית אבן.
בשנת 1828 שונה שם הכפר ללדאן (Ladány) והקיסר פרנץ השני אישר קיומם של ירידים שנתיים בכפר. לקראת סוף המאה ה-19 חובר הכפר לרשת מסילת הברזל הארצית. בשנת 1910 ניתן לכפר שמו הנוכחי.
אתרים בעלי חשיבות
בשנת 1808 הוקם בכפר פסל לזכרו של יאן מנפומוק. כמו כן קיימים בכפר כנסייה קתולית שנבנתה ב-1840 בסגנון נאו קלאסי ופסלים נוספים לזכר אישים שונים, בעיקר קדושים נוצרים.
קהילה יהודית
בראשית שנות ה-40 היו ביאסלדאן פחות ממאה יהודים, מבין כ-9,000 תושבי העיירה, והקהילה הייתה נאולוגית. עם כיבוש הונגריה על ידי גרמניה, במרס 1944, נצטוו היהודים לשאת טלאי צהוב. במאי הצטוו יהודי העיירה וכן יהודי עיירה סמוכה לעבור לגטו, משם הועברו בהמשך החודש לגטו יאסברן. ביוני גורשו גם משם, ובתחילת יולי גורשו לאושוויץ ונרצחו.
פורום קהלת
פורום קהלת למדיניות הוא עמותה ישראלית המגדירה את עצמה כ"מכון מחקר ומעשה ירושלמי לא-מפלגתי". המטרה המוצהרת של הפורום היא לפעול "להבטחת עתידה של ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי, לחיזוק הדמוקרטיה הייצוגית, הרחבת חירויות הפרט והעמקת עקרונות השוק החופשי". לפורום תפיסת עולם ליברלית-קלאסית מבחינה כלכלית, ימנית מבחינה מדינית-ביטחונית ושמרנית מבחינה חברתית.
הפורום הוקם בראשית 2012 על ידי פרופ' משה קופל, העומד בראשו. חברים בו, בין השאר, החוקרים פרופ' אמריטוס אברהם דיסקין (מדע המדינה), פרופ' אבי בל, פרופ' גידי ספיר, פרופ' יובל סיני, ד"ר אביעד בקשי (משפטים), ד"ר אשר מאיר וד"ר מיכאל שראל (כלכלה), לשעבר הכלכלן הראשי של משרד האוצר.
חברי הפורום עורכים מחקרים, מפיקים ניירות מדיניות ועוסקים בקידום המלצותיהם על ידי עריכת כנסים, פרסום מאמרים, ראיונות לתקשורת וייעוץ ושדלנות מול מקבלי ההחלטות.
הרפורמה המשפטית
פורום קהלת עסק במשך מעל עשר שנים בתכנון הרפורמה המשפטית, ויישום התוכנית החל בינואר 2023. הרפורמה גרמה טלטלה והתנגדות רחבת ממדים בישראל. משה קופל, מייסד ויו"ר הפורום, אמר בראיון בסוף מרץ 2023 כי הפורום מנסה לקדם את הרעיונות הכלולים ברפורמה מזה 11 שנה בקרב קובעי מדיניות, בהצלחה מוגבלת. בניגוד לכך, שר המשפטים יריב לוין ויו"ר ועדת החוקה שמחה רוטמן קיבלו את רעיונותיהם באהדה כיוון שהתעניינו בקידום רפורמה במערכת המשפט כבר קודם לכן. העיתון ניו יורק טיימס העריך כי רפורמת לוין היא תוצר של רעיונות אמריקאים במקורם שקודמו על ידי קהלת במימונם של תורמים כמו המיליארדר האמריקאי ארתור דנצ'יק, אחד מן התומכים העיקריים בפעילות הפורום.
במסיבת העיתונאים בה הציג את הרפורמה הודה חבר הכנסת לוין לאביעד בקשי, ראש המחלקה המשפטית בפורום קהלת, על הסיוע המשפטי שהעניק בנושא. בקשי גם מונה על ידי מפלגת הליכוד כאחד מהנושאים והנותנים על חוקי הרפורמה במשא ומתן שהתקיים בבית הנשיא.
חברת הכנסת קטי שטרית הזכירה בראיון בנוגע לרפורמה כי חברי הליכוד קיבלו מה שכינתה "תוכנייה מפורום קהלת" שבה הוסברו עיקרי התוכנית. בנוסף, חבר הכנסת לוין נפגש עם נציגי הפורום לפחות תריסר פעמים בין 31 בינואר ל-8 במרץ 2023 בנוגע לחקיקת הרפורמה המשפטית ולתיקונים בחקיקה הנוגעת לרפורמה. בפגישה ב-8 במרץ עם נציג קהלת בקשי נכחו גם שר האוצר סמוטריץ' ויו"ר ועדת חוקה רוטמן בנוסף ללוין.
משפט ומינהל
לעמדת הפורום, חוות דעתם של היועצים המשפטיים לשרים ולממשלה צריכה להיחשב כייעוץ בלבד ולא כפסיקה מחייבת. כמו כן, תומך הפורום בצמצום מרחב השפיטות וזכות העמידה בעתירות לבג"ץ, כפי שהיה נהוג עד שנות השמונים.
הפורום המליץ "להעמיד לרשות כל שר כמה משרות ליועצים מקצועיים ולמנהלים בכירים". תפקידן של משרות אמון אלו יהיה לייעץ לשר ולסייע לו ולמנכ"ל "לנהל את המשרד בשירות מדיניותו של השר".
בחוות דעת משפטית שפרסם הפורום בזמן מגפת הקורונה נטען כי אף שהגבלת חופש ביטוי פוליטי מחייבת זהירות וריסון מרביים, אין בסיס לטענת היועץ המשפטי לממשלה לפיה מנועה הממשלה באופן קטגורי מלקבל החלטות על הגבלת הפגנות פוליטיות.
כלכלה
הפורום סבור כי המאבק ביוקר המחיה צריך לכלול צעדים כמו פתיחת שוק המזון ליבוא חופשי; סגירת הקרטלים הממשלתיים בתחום המזון; צמצום מונופולים ממשלתיים; ביטול מעמד האגודות העות'מאניות ודרישה לשקיפות מלאה; תחרות בשוק החשמל; ואיחוד הגבייה של הביטוח הלאומי עם גביית מס הכנסה.
מרכיב נוסף החיוני לדעתם למאבק ביוקר המחיה הוא צמצום כוחם של ועדי העובדים בישראל. לדעתם, הצעדים הנדרשים כדי ליצור איזון ראוי בין הגנה על זכויות עובדים לבין זכויות המעסיקים והצרכנים כוללים, בין היתר: איסור על שביתת הזדהות; איסור על שביתה פוליטית (כלומר כזו שאינה עוסקת בתנאי העבודה); זכות לעובד שלא להיות מאוגד בוועד עובדים; העלאת רף ההסכמה להתאגדות משליש לחצי; איסור שביתה בחוק בשירותים חיוניים, כדוגמת בתי חולים, אספקת חשמל ותחבורה ציבורית, ויצירת אפיקים אחרים לניהול משא ומתן וסכסוכי עבודה בגופים אלו.
לעמדת הפורום, הטענות בעד סבסוד ענף התיירות שגויות, והסבסוד אף עלול להוביל לעיוות תמריצים, ולכן בטווח הקצר יש לצמצם את הענף ולהשקיע בהכשרת מחדש של חלק מהעובדים, או להתנות את הסיוע לענף בהסכמתו לרפורמה. בטווח הארוך, הפורום ממליץ לאחד את משרד התיירות תחת משרד הכלכלה, וכן לבטל את הפטור ממע"מ באילת, את מע"מ האפס לשירותי תיירות לתיירים זרים, את הטבות המס הניתנות לבתי מלון, את סבסוד הטיסות הזרות לאילת והטבות עקיפות שונות.
הפורום המליץ על הגבלת משך הזכאות לדירה במסגרת הדיור הציבורי לשבע שנים ועל ביטול ההנחות לרכישת דירה ציבורית לזכאים שכבר מתגוררים בה, והחלפתן במדיניות של רשת ביטחון סוציאלית או סיוע בשכר דירה. הפורום מתנגד לתמיכה ממשלתית בפרויקטים להשכרה ארוכת טווח כיוון שלעמדתו עלות התמיכה גבוהה מהתועלת לציבור. הפורום גם מתנגד לפיקוח כלשהו על מחירי השכירות בישראל.
חינוך והשכלה
הפורום המליץ להגביר את האוטונומיה הניהולית והחינוכית של בתי הספר, לאפשר בחירה בין בתי ספר על ידי ההורים, וכן לשנות את אופן העברת המשאבים לבתי הספר באופן שלטענתם ישפר את היעילות, ההוגנות וקלות הפיקוח.
הפורום גורס כי לא הוכח שהגידול הניכר בשיעור ההשכלה הגבוהה בישראל תורם לשוויון הזדמנויות ולצמצום פערים, ולפיכך המליץ להפחית את התמיכה במסלולים אקדמיים שבהם ישנה התאמה נמוכה בין השכלה גבוהה ליתרון בשכר, ולהפנות תקציבים לחיזוק מערך ההכשרה המקצועית. כך למשל המליץ הפורום לבטל את הדרישה לתואר אקדמי כתנאי לקבלת רישיון במקצועות פארא-רפואיים כמו קלינאות תקשורת, ריפוי בעיסוק ופיזיותרפיה, בין היתר במטרה להפחית את עלויות ההכשרה וכן לקדם שילוב של גברים מהמגזר החרדי בתחומים אלו.
כמו כן, הציע הפורום לבחון מחדש את תוספות השכר האוטומטיות במגזר הציבורי לבעלי תארים אקדמיים, ולייחד את התוספות ללימודים שיימצאו רלוונטיים לשיפור התפקוד המקצועי. הפורום המליץ על ביטול הסבסוד המוענק למסגרות חינוכיות עבור תינוקות ופעוטות מלידה ועד גיל 3, למעט זה הניתן למסגרות בהן שוהים פעוטות בסיכון.
תרבות
הפורום תומך בהקטנת מספר הקולנוענים המקצועיים במועצת הקולנוע, בהעברת השליטה בקרנות התמיכה בקולנוע למשרד התרבות ובחיזוק האלמנט המסחרי בקולנוע הישראלי. כמו כן, בעקבות כשלים מבניים שזיהה, הפורום המליץ להקים חברה ממשלתית שתרכז את ניהול כל האתרים ההיסטוריים מהעת העתיקה ועד ימינו, תופרד מגופי התכנון והפיקוח, עיקר הכנסתה תנבע מרווחיות האתרים, ותידרש להוכיח עמידה ביעדים כדי לקבל מענקים ממשלתיים.
כנס קהלת
הפורום עורך מעת לעת כנסים בנושאי משפט וממשל בישראל, בהשתתפות אקדמאים, שרים, חברי כנסת, משפטנים ועובדי ציבור בכירים.
הכנס הראשון התקיים בשנת 2014, ועסק בשאלת אופייה של ישראל כמדינת לאום. בכנס השתתפו בין השאר השרים נפתלי בנט, ציפי לבני, גדעון סער ושי פירון, שופט בית המשפט העליון לשעבר אליהו מצא, חברי כנסת ואנשי אקדמיה.
כנסים נוספים עסקו ביחסי הממשלה ומערך הייעוץ המשפטי לממשלה, ובחוק הלאום. בכנסים השתתפו בין השאר יושב ראש הכנסת יולי אדלשטיין, שרי משפטים, היועץ המשפטי לממשלה ד"ר אביחי מנדלבליט ומשניו, מנכ"ל משרד ראש הממשלה אלי גרונר, היועץ המשפטי לכנסת איל ינון, פרקליט המדינה שי ניצן, פרופסורים, שרים וחברי כנסת.
פרסומים
נכון לשנת 2023, פרסם הפורום שמונים ותשעה ניירות מדיניות, במגוון נושאים המעסיקים את החברה הישראלית, למשל בנושאי תכנון ובניה, דמי חסות (פרוטקשן), יוקר המחיה, השכלה גבוהה, פיקוח על הכנסת והממשלה, ארגוני עובדים, תחבורה, רשויות מקומיות, חינוך, הגירה ועלייה, עסקים קטנים, חרדים, משפט, בריאות, שוק העבודה, תיירות, אסדרה (רגולציה), מיסוי, תרבות, משילות, אונר"א ועוד.
הניירות מיועדים למקבלי ההחלטות ולציבור הרחב, וכוללים סקירות, ניתוחים, מחקר השוואתי והמלצות. כמו כן, פרסם הפורום מספר חוברות, שרובן סוקרות את תמונת המצב הכלכלית של מדינת ישראל. מלבד זאת, צוות הפורום מפרסם באופן קבוע מאמרי דעה בנושאים שעל סדר היום הציבורי בכלי תקשורת בארץ ובעולם, ומעסיק עורכים בתשלום, שתפקידם לערוך את ויקיפדיה.
פעילות בכנסת
כחלק מהקידום המעשי של המלצות הפורום, חבריו מוזמנים לעיתים להשתתף לצד מומחים שונים בדיונים של ועדות הכנסת. כך למשל, חברי הפורום הופיעו בדיונים על חוק-יסוד: ישראל מדינת הלאום של העם היהודי (חוק הלאום), שאחת הטיוטות הראשוניות שלו נוסחו על ידי יו"ר הפורום, מספר שנים לפני הקמתו, על הרפורמה המשפטית, ועל הצעות חוק הרפורמה בחברת החשמל והפיקוח על מעונות היום.
הליכים משפטיים
מחלקת הליטיגציה של הפורום ייצגה מספר נפגעים בתובענות ייצוגיות אזרחיות, הגישה מספר עתירות לבג"ץ, וביקשה פעמים מספר לסייע לבית המשפט כידיד בית משפט.
פרשת בובות הקש בוויקיפדיה
ביולי 2023 התגלה שחוקר בקהלת יצר חמישה חשבונות שונים בוויקיפדיה העברית, כדי לדמות רוב שתומך בעריכותיו. הוא ערך בערך על פורום קהלת וביטל פסקאות ביקורת עליה, בנוסף לערכים אחרים הנוגעים לקהלת ולעמדותיה, כגון עילת הסבירות, ליברטריאניזם, שדלנות (לוביזם), זכות עמידה, המחאה נגד הרפורמה המשפטית, יועץ משפטי ונאו-ליברליזם. בובות הקש נחסמו לצמיתות בוויקיפדיה לאחר שנחשפו.
צוות
בפורום חברים, בין השאר, אקדמאים מתחומי המשפט, הכלכלה ומדעי המדינה וכן אישים בעלי היכרות וניסיון בתחום הפוליטי והציבורי. הפורום מעסיק מעל מאה חוקרים, חלקם במשרה מלאה. כן עומד בקשר עם ארגונים, חוקרים ומומחים שונים.
יושב ראש הפורום הוא פרופ' משה קופל, לשעבר חבר המחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת בר-אילן, ומחבר שותף בשתי הצעות טיוטה של חוקה לישראל. מנכ"ל הפורום הוא עו"ד מאיר רובין (נריה).
מימון
לפי דיווחי העמותה לרשם העמותות, בשנת 2022 עמד מחזורה הכספי על כ־31.5 מיליון ש"ח. מתוך סכום זה, כ־29.2 מיליון ש"ח נתרמו דרך הקרן המרכזית לישראל וכ־820,000 ש"ח מקרן ידידי פורום קהלת – תאגידים הרשומים בארצות הברית. בעבר קיבל הארגון תרומות גם מקרן תקווה. העמותה לא קיבלה תרומות בישראל ואיננה ממומנת ממקורות ממשלתיים. על פי תחקיר שפרסם עמרי מניב בשנת 2023, הכנסות העמותה עומדות על 40 מיליון ש"ח לשנה ומועסקים בה 150 חוקרים. בתחקיר "הארץ" משנת 2021 נטען כי מספר החוקרים בפורום עמד על 140.
חלק מהמימון הגיע מקרן Claws שהקימו ארתור דנצ'יק וג'פרי יאס, יהודים אמריקאים בעלי השקפת עולם ליברטריאנית. בראשית אוגוסט 2023, על רקע המחאה נגד הרפורמה המשפטית שקהלת פיתחה וקידמה, הודיע דנצ'יק שהוא מפסיק את תרומותיו לעמותה, משום ש"בעת הזו, הדבר הנחוץ ביותר למדינת ישראל, הוא איחוי השסעים ושיקום האחדות הלאומית". גורמים המקורבים לדנצ'יק טענו כי ג'פרי יאס – שותפו העסקי אשר הוזכר לצד דנצ'יק כתורם מרכזי של קהלת – מעולם לא תרם לארגון. מקהלת הגיבו שהתרומות לעמותה "הן מבסיס רחב ועולות כל הזמן".
פורום קהלת תומך כלכלית בעמותות הקואליציה למען אוטונומיה בחינוך ותחרות – התנועה לחירות בתעסוקה. כן תמך בעמותה בשם "הקרן לחברה האזרחית", שפעילותה מוזגה לתוך הפורום תחת השם "הפורום לחברה האזרחית".
אבישי גרינצייג טען שהפורום תרם 100 אלף שקלים דרך גוף שלישי לרשימת "יוזמה – ציונות משפטית", שהתמודדה למועצת לשכת עורכי הדין ב-2023. הפורום הכחיש את הטענה.
ביקורת ציבורית
בהיבט הכלכלי, נמתחה כלפי הפורום ביקורת לפיה התנגדותו לדיור ציבורי לזכאים פוגעת במבקשי הדירות, הזקוקים לדירה בשביל היציבות והביטחון שרק דירה משלהם יכולה לספק, וכי הפורום בחר מלכתחילה להשוות בין מדיניות הדיור הציבורי בישראל רק לזו של מדינות שמדיניותן בנושא עולה בקנה אחד עם עמדותיו כנימוק להתנגדות זו.
ארנון בר דוד, יו"ר ההסתדרות, כתב בפוסט בפייסבוק כי הוא מתנגד למדיניות הפורום בנוגע לשכר מינימום ופיקוח על מעונות ילדים.
פרופסור יוסי דהאן כתב כי נייר העמדה של הפורום בנושא הגבלת התאגדות עובדים וזכות השביתה הינו "דל מאוד ומטעה מבחינה מחקרית", בין היתר כיוון שהוא נשען במידה רבה על פרסומים של גופים שמרנים-ליברטריאניים אחרים. כמו כן, נטען שעמדת הפורום שסיוע ממשלתי למשפחות חד-הוריות מהווה תמריץ להימנע מחיים בזוגיות מתעלמת מהיתרונות – הכלכליים והחברתיים – הגלומים באורח החיים של משפחה דו-הורית.
עורכת הדין ניצן כספי שילוני, המנהלת המשפטית של מרכז צדק לנשים, כתבה כי נייר העמדה שפרסם הפורום בנושא תלונות שווא ואלימות במשפחה כולל טענות שאינן נתמכות בסימוכין כלשהם ומתבסס על שימוש מוטעה ומטעה במסקנותיהם של מחקרים אחרים.
בהיבט המשפטי, בעקבות הקידום של הרפורמה שהציג שר המשפטים יריב לוין בראשית שנת 2023 על ידי הפורום  המחאה נגד הרפורמה הופנתה גם כלפי הפורום, וכללה אף את חסימת הכניסה למשרדיו בתיל ובשקי מלט והפגנה בתוכם. מרכיבים שונים בטיוטה לרפורמה שהתפרסמה ספגו ביקורת גם מפרופ' גידי ספיר וד"ר מיכאל שראל, חברי הפורום. במרץ 2023 נטען ב"הארץ" כלפי הפורום כי אחד ממערכי השיעור שהופצו בקרב מורים בעקבות הרפורמה נכתבו על ידיו, אך לא לוו בלוגו המציין זאת.
בהיבט התקציבי, נטען כלפי הפורום כי הוא אינו שקוף ביחס לחלק ממקורות המימון שלו.
הפורום מקדם חוקים לצמצום האקטיביזם השיפוטי, אך מגיש לבית המשפט עתירות שתלויות באקטיביזם שיפוטי. בכלל זה הפורום ממליץ לתת זכות עמידה בבית משפט רק למי שנפגעו ישירות מהחלטה של רשות כלשהי; בו בזמן הוא מגיש עתירות כנגד פעולות של רשויות מבצעות שלא הוא הנפגע הייחודי מהן, כדוגמת עתירה נגד רשות המסים ושר האוצר, על כך שהעברת מיסי יבוא לרשות הפלסטינית נעשית בניגוד לכוונת החוק. בדומה לכך הפורום גורס שהחלטות מדיניות של הממשלה, כגון מדיניות חוץ וביטחון, אינן שפיטות, ומגיש עתירות נגד החלטות ממשלה כאלה, כדוגמת עתירה נגד הסכם הגבול הימי בין ישראל ללבנון שעליו חתם יאיר לפיד.
Sleep (פקודה)
sleep (בעברית: "שינה") היא פקודה במערכות ההפעלה יוניקס המשהה ביצוע תהליך, תוכנית או פעולה עבור פרק זמן המוגדר מראש.
פרק הזמן המוגדר כברירת מחדל הוא שניות אך ניתן גם להגדיר דקות, שעות או ימים.
סביבת Unix
המתנה של 20 שניות, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:
המתנה של 5 שעות, בסביבת יוניקס, יתבצע כדלקמן:
כמו כן, בעזרת פקודת  ניתן לבצע רצף פעולות במהלכן התהליך יושהה לפרק זמן קצוב. פעולה זו תתבצע כדלקמן:
פרנץ וקסמן
תולדות חייו ויצירתו
בשנת 1930 תזמר את המוזיקה שחיבר פרידריך הולנדר (Friedrich Hollaender) לסרט המלאך הכחול (בכיכובה של מרלן דיטריך) ובהמשך חיבר מוזיקה לסרטים גרמניים נוספים. עם עליית הנאצים לשלטון נמלט לפריז, שם עבד עם פריץ לאנג על סרטו "ליליום" ובשנת 1935 היגר לארצות הברית. הסרט הראשון עבורו חיבר מוזיקה בארצות הברית היה "מוזיקה באוויר", עבורו השלים את הפסקול יחד עם ג'רום קרן, שחיבר את המחזמר המקורי בברודוויי, עליו היה הסרט מבוסס. הצלחתו הראשונה הייתה בסרט האימה כלתו של פרנקנשטיין משנת 1935.
משנת 1940 החל את שיתוף הפעולה שלו עם אלפרד היצ'קוק בסרט "רבקה", שהפסקול שלו זיכה אותו במועמדות לאוסקר ולאחר מכן בסרטים "חשד" (1941) שגם הוא זיכה אותו במועמדות לאוסקר, "משפט פאראדין" (1947), "דודנית רחל" (1952) ו"חלון אחורי" (1953). ב-1937 חיבר את הפסקול לסרט ספנים אמיצים וב-1941 חיבר את הפסקול לסרט ד"ר ג'קיל ומיסטר הייד, שניהם בבמויו של ויקטור פלמינג.
בשנת 1951 זכה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב עבור הפסקול לסרט "שדרות סאנסט", שנה לאחר מכן זכה שוב באוסקר על פסקול הסרט "מקום תחת השמש". ב-1952 חיבר את פסקול הסרט שובי שבא הקטנה וב-1955 חיבר את פסקול הסרט מר רוברטס.
בשנת 1947 ייסד את פסטיבל לוס אנג'לס למוזיקה, שהתקיים במשך 12 שנה והעלה הפקות של מוזיקה קלאסית מודרנית משל ארנולד שנברג, איגור סטרווינסקי, דמיטרי שוסטקוביץ' ואחרים.
ב-1957 חיבר את פסקול הסרט פייטון פלייס וב-1960 את הפסקול לסרטים סימארון, סיפורה של רות וזריחה בקמפובלו.
פרסים ומועמדויות
זכייה בפרס אוסקר לפסקול הטוב ביותר: מועמדויות:
זכה בפרס גלובוס הזהב ל"שדרות סנסט" והיה מועמד עבור "טאראס בולבה".
אלבום הפסקול של "סיפורה של נזירה" זכה בפרס גראמי.
אל-זובייר בן אל-עוואם
אל-זובייר בן אל-עוואם (בערבית: الزبير بن العوام; תעתיק מדויק: אלזביר בן אלעואם; 594 – 656) היה אחד מהצחאבה, אחד מהעשרה שהובטח להם גן עדן, בן דודו של הנביא מוחמד, בן אחיה של ח'דיג'ה, אחד מהמנהיגים הפוליטיים והצבאיים של המוסלמים לאחר פטירתו של מוחמד, ואחד הנופלים בקרב הגמל.
נשותיו וילדיו
אל-זובייר נישא שמונה פעמים והביא לעולם עשרים ילדים, כמפורט להלן:
מותו
בשלב מסוים בזמן קרב הגמל, החליט אל-זובייר שאינו מעוניין להמשיך להילחם. הוא אמר שעלי בן אבי טאלב שכנע אותו להפסיק להילחם מפני שהם בני דודים. אל-זובייר עזב את שדה הקרב, ואדם בשם עמר בן ג'רמוז החליט לעקוב אחריו. הם הגיעו לשדה בקרבת מקום, ולאחר שהם שוחחו מעט הם החליטו להתפלל, מפני שהיה זה זמנה של אחת התפילות היומיות. כשאל-זובייר סגד על האדמה כחלק מהתפילה, עמר בן ג'רמוז דקר אותו בצווארו ורצח אותו.
לאחר שהוא רצח אותו, הוא ערף את ראשו, והלך להציג אותו לעלי בן אבו טאלב. כשעלי ראה את ראשו הערוף של בן דודו, הוא זעם והצטער נורא. לאור תגובתו של עלי, החליט עמר להתאבד, אז הוא שלף את חרבו, ונעץ אותו בעצמו.
משה ברזילי
משה ברזילי (18 בינואר 1899 - 30 בינואר 1980) היה עסקן ציבור רחובותי, ראש העירייה השלישי של רחובות.
ביוגרפיה
ברזילי נולד בלוטוביסקה, שבגליציה המזרחית, אז חלק מהאימפריה הרוסית ובהמשך חלק מפולין. הוא למד בחדר ובבית מדרש והמשיך לבית ספר תיכון למסחר. בסיום לימודיו ניהל בית חרושת ובנק קואופרטיבי.
ב-1936 עלה לארץ ישראל והתיישב ברחובות, בה היה חבר במועצה המקומית ובהמשך חבר במועצת העיר. בשנים 1955 עד 1967 היה סגן ראש העירייה וב-1967 נבחר לראשות העירייה והחזיק בתפקיד עד 1970.
ברחובות יש על שמו בית ספר של חטיבת הביניים, היכל ספורט ורחוב.
קאלום וורת'י
קאלום וורת'י (באנגלית: Calum Worthy נולד ב-28 בינואר 1991) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי.
ביוגרפיה
וורת'י נולד ב-28 בינואר 1991 לסנדרה וובסטר וורת'י ודייוויד וורת'י בויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה.
קריירה
וורת'י עשה את הופעת הבכורה שלו על המסך בגיל 9, בתפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "חזיונות לילה" בבימויו של ביל פולמן. בגיל 10 הוא כיכב במיני-סדרה הבריטית בת שלושת הפרקים I Was a Rat. מאז הוא שיחק ביותר מ-50 פרויקטים בקולנוע ובטלוויזיה, ועבד בחמש מדינות - קנדה, ארצות הברית, אוסטרליה, בריטניה וסינגפור. הוא זכה בשני פרסי האמן הצעיר בקטגוריית שחקן הראשי הצעיר בשנים 2004 ו-2010, הוא זכה בפרס ליאו להופעה הטובה ביותר בתוכנית או סדרה לנוער או לילדים בשנת 2010.
וורת'י התגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה, בזמן שהחל לשחק בתפקיד ראשי בסדרה של ערוץ דיסני, אוסטין ואלי. הוא כתב פרק אחד בסדרה.
בשנת 2013 הוא יצר, כתב והפיק - יחד עם דרק ביינהאם וקלי מיי - את סדרת המערכונים The Coppertop Flop Show, ששודרה בערוץ דיסני בסוף שנת 2013.
ביולי 2017 לוהק וורת'י לתפקיד רובי בולדווין / ספידבול בסדרת הטלוויזיה המבוססת על הקומיקס הלוחמים החדשים, קבוצה בדיונית של גיבורי-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. בסופו של דבר הסדרה לא נמכרה.
בשנת 2018, וורת'י גילם את אלכס טרימבולי בעונה הראשונה של הסדרה חוליגן אמריקאי של נטפליקס. בשנת 2019, הוא שיחק בתפקיד ניקולס גודג'ון בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "הפשע: ג'יפסי רוז".
בפברואר 2021, פורסם שוורת'י לוהק לתפקיד ג'ספר בסדרת המתח של נטפליקס "אני אף אחת", המבוססת על רומן של קארין סלוטר באותו השם.
קאן אייהאן
קאן אייהאן (בטורקית: Kaan Ayhan; נולד ב-10 בנובמבר 1994 בגלזנקירכן שבגרמניה) הוא כדורגלן טורקי-גרמני המשחק בגלאטסראיי ובנבחרת טורקיה בעמדות הבלם והקשר האחורי.
קריירת מועדונים
אייהאן הצטרף לשאלקה 04 כבר כאשר היה בן ארבע. בשנת 2012, כאשר היה בן 18, חתם אייהאן על חוזה מקצועני בשאלקה לשלוש עונות. באוקטובר 2013 ערך אייהאן את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של שאלקה, בניצחון 1–4 על אאוגסבורג במסגרת הבונדסליגה, כשהחליף את אדם סאלאי. במאי 2014 הבקיע אייהאן את שער הבכורה שלו בשאלקה, בניצחון 0–2 על פרייבורג. מאז הופעת הבכורה שלו, אייהאן הספיק לערוך 29 הופעות ליגה עד לאמצע עונת 2015/16, שכן אז עבר בהשאלה לאיינטרכט פרנקפורט עד לתום העונה, עם אופציה לרכישה בסיום ההשאלה. אייהאן ערך שתי הופעות בלבד במדי פרנקפורט, ולבסוף לא נרכש, עקב המחיר שפרנקפורט לא הייתה מוכנה לשלם. בתום תקופת ההשאלה, חזר אייהאן לשאלקה.
באוגוסט 2016, לאחר שערך הופעת ליגה אחת בעונת 2016/17 במדי שאלקה, עזב אייהאן את שאלקה 04 לאחר 17 שנים במועדון, וחתם בפורטונה דיסלדורף מהבונדסליגה השנייה. אייהאן הפך במהרה לשחקן הרכב קבוע, אך לא הצליח להעפיל עם הקבוצה לבונדסליגה בעונתו הראשונה בקבוצה. בעונה השנייה שלו בדיסלדורף, 2017/18, אייהאן נטל חלק משמעותי בהעפלת המועדון לבונדסליגה כשהוא עורך 31 הופעות ליגה.
ב-16 באוגוסט 2020, לאחר ירידת ליגה עם פורטונה דיסלדורף בסיום עונת 2019/2020, עבר לליגה האיטלקית וחתם בססואולו. ב-18 במרץ 2022 כבש שער בכורה בניצחון 1–4 על ספציה.
בינואר 2023 הושאל לגלאטסראיי אליה עבר רשמית בסיום אותה העונה.
קריירה בינלאומית
אייהאן היה יכול לבחור אם לשחק בנבחרת גרמניה משום שנולד בגרמניה, או בנבחרת טורקיה עקב מוצאו הטורקי, ובחר לייצג את טורקיה. באוקטובר 2013 שיחק אייהאן במדי נבחרת טורקיה בכדורגל עד גיל 21. באוגוסט 2016, זומן אייהאן לסגל נבחרת טורקיה על ידי המאמן פתיח טרים, למשחק ידידות מול נבחרת רוסיה, בו ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבכירה, ולמפגש מול נבחרת קרואטיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018. אייהאן המשיך לשחק במדי טורקיה במוקדמות מונדיאל 2018, אך כשל להעפיל עמה למונדיאל 2018 עצמו.
אמיליה בלומר
חייה
אמיליה בלומר נולדה בהומר (Homer) ניו יורק. בלומר הגיעה ממשפחה בעלת אמצעים צנועים וקיבלה מספר שנים מועט של חינוך פורמלי בבית-ספר השייך למחוז המקומי. אחרי תקופה קצרה של עבודה כמורה, החליטה בלומר בגיל 17 לעבור לגור עם אחותה אלווירה (Elvira) שנשאה זה עתה וחיה בוטרלו. שנה לאחר מכן, היא עברה לגור בבית משפחת אורן צ'מברלין (Oren Chamberlain) ועבדה כאומנת לשלושת ילדיהם הצעירים. כשהייתה בת 22, התחתנה בלומר עם הפרקליט דקסטר בלומר (Dexter Bloomer) והמילה "לציית" הושמטה מטקס נישואיה כהוכחה לתמיכתה בזכויות הנשים. דקסטר עודד אותה לכתוב לעיתונו הניו-יורקי ד'ה סיניקה פולס קאונטי קורייר (Seneca Falls County Courier). בשנת 1849, דקסטר התמנה למנהל הדואר של הכפר ומינה את בלומר לסגניתו. היא העבירה את שנותיה המוקדמות במחוז קורטלנד (Cortland County) בניו-יורק. בשנת 1852 בלומר ומשפחתה עברו לאיווה. בלומר מתה בקאונסיל בלאפס, איווה.
עבודה ופעילות חברתית
בלומר שהייתה ערירית, הייתה פעילה בארגונים כנסייתיים וארגוני צדקה רבים, תפרה בגדים לנזקקים, פתחה את ביתה בפני כמה יתומים, ביניהם אחייניתה וגייסה כספים לשיפור הכנסייה. בלומר הטיפה לשיכורים המושבעים בפינות הרחוב על המתינות ואי ההפרזה בשתיית אלכוהול.
בלומר ערכה את העיתון הראשון לנשים "ד'ה לילי" (The Lily) שיצא לאור בין 1849-1853. העיתון התחיל ככתב עת נגד השתייה לשוכרה. בלומר חשבה שכיוון שלא היה יאה שנשים תרצנה בפומבי, הדרך הכי יעילה לנשים לעשות שינוי הייתה דרך הכתיבה. במקור, "ד'ה לילי" היה אמור להיות רק "בתפוצה ביתית" בין חברות אגודת נשות סנקה פולס להתנזרות משתייה (the Seneca Falls Ladies Temperance Society) שנוסדה בשנת 1848. כמו רוב הניסיונות המקומיים, העיתון נתקל במכשולים והתלהבות חברות האגודה דעכה. בלומר חשה מחויבות לפרסם, ולקחה אחריות מלאה לעריכת ופרסום העיתון. בהתחלה, נכתב והתפרסם העיתון על - ידי ועדת נשים אבל אחרי 1850, רק שמה של בלומר הופיע עליו.