cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דמדומים 4: שחר מפציע - חלק 1
התקפי אפילפסיה של הצופים
במהלך הצפייה בסצנת הלידה של בלה בבית הקולנוע לקה אדם מקליפורניה בהתקף אפילפסיה חמור שבעקבותיו כמעט ומת. לאחר מספר ימים, אדם ביוטה לקה גם הוא בהתקף אפילפסיה בעקבות אותה סצנה. רופאים בארצות הברית שהתראיינו בנושא, הצביעו על האפשרות ששילוב הצבעים אדום לבן ושחור שהופיעו בסרט כשהם מהבהבים הם שיכולים לגרום להתקף אפילפסיה. מסיבה זו, כל אדם שצפה בסרט קיבל אזהרה לכך שעלולה להיגרם אפילפסיה מהסרט, ואדם שהיו לו התקפי אפילפסיה בעבר הומלץ לא לצפות בסרט.
רקבן הבוץ
רקבן הבוץ (שם מדעי: Eristalis tenax) הוא זבוב ממשפחת הרחפניים. אורך גופו של הבוגר 10–12 מ"מ.
מאפיינים
הבוגרים ניזונים מצוף, ונראים תכופות כשהם מרחפים מעל פרחים. התנהגות זאת מאפיינת גם את שאר משפחתם. רקבן הבוץ דומה לדבורה בצורתו. תופעה זו נקראת חקיינות, ומאפיינת, כמו סגנון מעופו, את שאר משפחתו.
זחלי רקבן הבוץ מתפתחים בבוץ, או במים עשירים בחומר אורגני. הזחלים אוספים את החומר האורגני (אצות, פטריות וחומר נרקב) בעזרת מסננת מיוחדת שיש להם בלוע. הם נושמים אוויר אטמוספירי באמצעות צינור נשימה טלסקופי (מתארך) וארוך עד מאוד. כשהזחלים בוגרים הם זוחלים לאזור יבש יותר בו הם מתגלמים. לעיתים הם נכנסים לבניינים בחיפושם אחר מקום יבש להתגלם בו. הגולם סגלגל בצורתו, אפור-חום בצבעו ואורכו 10 עד 12 מ"מ. צינור הנשימה הארוך נותר מחובר לגולם, ומעניק לו צורה הדומה לעכבר זעיר.
רקבן הבוץ אינו מעביר מחלות, כמספר מינים אחרים בסדרת הזבובאים, ואינו נחשב למזיק. בוגריו אף נחשבים למאביקים חשובים למדי של צמחים.
נור (טיל)
נור (בפרסית: نور) הוא טיל שיוט נגד ספינות לטווח ארוך תוצרת משרד ההגנה האיראני. הטיל משמש את חיל הים האיראני.
היסטוריה
בשנת 1995 איראן חתמה על חוזה עם סין על רכש טילי C-802. לאחר העברה של כ-60 טילים (הערכה משנות ה-90), החוזה בוטל בעקבות לחץ ארצות הברית. כתוצאה מכך החל פרויקט איראני להנדסה הפוכה על טיל ה-C-802.
לא ידוע מתי הפרויקט הסתיים, אך מוכר כי בשנת 2000–2001 איראן כבר ביצעה ניסוי שיגור של מערכת משודרגת של C-802, והטווח המקסימלי שלה גדל מ-30 ק"מ ל-130 ק"מ.
הטיל מונע באמצע מנוע סילון תוצרת SAHA האיראנית בשם "טלוע-4" (בפרסית:طلوع) המבוסס על המנוע הצרפתי "Microturbo TRI 60".
ב-2006 הוכרז שטווח המקסימלי של הטיל עלה ל-170 ק"מ.
ב-2011 גרסה אחרת של הטיל בשם קאדר המגיעה לטווח של 200 ק"מ ומסוגלת לתקוף מטרות חוף. סרטון של הטיל פוגע במטרה פורסם בגלוי בתקשורת האיראנית
.
בתחילת 2012, במהלך משחק מלחמה, בוצע ניסוי שיגור של טיל בגרסה המשלבת מערכת חשמלית חדשה ואלגוריתם ניווט והנחיה משופר. באותו תרגיל שוגר גם טיל הקאדר.
אודי אלוני
אודי (אהוד) אלוני (נולד ב-10 בדצמבר 1959) הוא במאי, סופר ואמן חזותי ופעיל שמאל רדיקלי ישראלי.
ביוגרפיה
יצירות האמנות שלו, שהיו בעלות קנה מידה גדול, הובילו אותו להמציא שיטת פרסום על מבנים אדריכלים אורבניים.
ספריות לאומיות
ספרייה לאומית הנה ספרייה המיועדת וממומנת על ידי הממשלה כדי לשרת את העם. מטרת הספרייה הלאומית היא שימור אוסף מקיף של התוצרים הספרותיים של האומה כולה, כולל פרסומים של הממשלה עצמה. מרבית הספריות הלאומיות אחראיות גם על בנייתה של ביבליוגרפיה לאומית ורובן משמשות כספריות הפקדה של עבודות שנוצרו באותה מדינה.
אודי אלוני
ביוגרפיה
בשנת 1996 אלוני החל בבימוי סרטים. סרטו הראשון, "שמאל", היה חלק מפרויקט Re-U-Man. סרטו התעודי, "מלאך מקומי" (2002), והסרט העלילתי הראשון שלו, "מחילות" (2006), מהווים פרשנות רדיקאלית של הסכסוך הישראלי-פלסטיני. הם הוצגו בפסטיבלים מרכזיים ברחבי העולם ועוררו מחלוקת.
ספריות לאומיות
רשימה זו מכילה את הספריות הלאומיות של מדינות ואזורים תלויים נוספים. למקצת המדינות יש יותר מספרייה לאומית אחת ויש מדינות בהן אין ספרייה לאומית רשמית ואחת או יותר מהספריות הגדולות ממלאות דה פקטו את תפקידי הספרייה הלאומית.
אודי אלוני
ביוגרפיה
אלוני ביים את "קשמיר: הדרך לחופש" (2008), סרט תעודי שעסק בתנועה הלא-אלימה לשחרור בג'אמו וקשמיר, שפתח את פסטיבל הסרטים התיעודיים הבינלאומי בברלין.
ספריות לאומיות
ספריות לאומיות של קולוניות, אוטונומיות ושטחים תלויים אחרים (גם אם הן נמצאות מעבר לים) מופיעות תחת המדינה השולטת בהן.
אודי אלוני
ביוגרפיה
ב-2006 פרסם את ספרו "גלגול מחילות" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
אלוני חבר בוועדה המייעצת של קול יהודי לשלום ושימש כמדריך ראשי לקולנוע בתיאטרון החופש של מחנה הפליטים ג'נין. לאחר הרצח של מייסד ומנהל תיאטרון החופש ג'וליאנו מר, בשנת 2011, ביים אלוני עיבוד ערבי של "מחכים לגודו", שעלה בניו יורק, בשיתוף בוגרי התיאטרון. אלוני פרסם מאמרים רבים בהארץ ובאתר ynet.
בפברואר 2016 זכה סרטו החדש "Junction 48", בפרס לסרט העלילתי הטוב ביותר במסגרת פנורמה של פסטיבל ברלין היוקרתי, שנקבע על פי בחירת הקהל. אלוני אמר לנוכחים בהקרנת סרטו שאסור לקנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל לספק לישראל צוללות, כי בכך היא מסייעת לשימור אותה "ממשלה פאשיסטית" שיושבת בירושלים. דבריו עוררו סערה בישראל גם משום שהסרט זכה למימון מטעם קרנות ישראליות שמקבלת תמיכה מהמדינה.
פוליטיקה
התבטאויותיו של אלוני בנושא ישראל והפלסטינים עוררו בעבר מחלוקת רבה. אלוני, מקדם את הרעיון של מדינה דו-לאומית כפתרון תרבותי ופוליטי לסכסוך הפלסטיני ישראלי. הוא מאשים את ישראל באפרטהייד ייחודי ש"במובנים מסוימים הוא יותר נוקשה בישראל מאשר בדרום אפריקה, כי "מערכת המשפטית כולה מסתירה ומטהרת פרקסיס של אפרטהייד אשר מובל על ידי הממשלה. אלוני תיאר את האידאולוגיה ומעשיה של מדינת ישראל כגזעניים וקרא להחליף את אידאולוגיית ה"דמוקרטיה היהודית" של מדינת ישראל במדינה דו-לאומית של ישראל ופלסטין וכך "לשחרר... את ישראל מהציונות". הוא תומך בחרם וסנקציות נגד מדינת ישראל ורואה את עבודתו למען תנועת BDS (חרם, הימנעות מהשקעות ועיצומים) כאקט הכרחי לקידום דיאלוג אמיתי בין ישראלים לפלסטינים, שהוא רואה כ"אחים... איתם הוא חולק זהות משותפת מפוצלת". אלוני כתב נגד "המסיכה הדמוקרטיה הישראלית" ונגד שיתוף הפעולה של אמנים במיתוג מחדש כלל עולמי של ישראל כמדינה נאורה. הסיסמה "מהנהר ועד ים, שוויון וחופש לכל אדם" מכילה את המאבק שלו למען הפלסטינים ולמען שוויון לנשים. הסיסמה מופיעה באתר של אלוני. הסרט מחילות (2006), שהקרנת הבכורה שלו במזרח התיכון נערכה ברמאללה, עורר מחלוקת, כאשר השגרירות הישראלית בפריז איימה להפסיק את מימון פסטיבל הסרטים הישראלי בפריז (du Film – Israelien à Paris Festival) בתגובה לכוונה לפתוח את הפסטיבל בסרט. אלוני (יחד עם נעמי קליין, ג'ון גרייסון ואחרים) היה מיוזמי הצהרת טורונטו, עצומה שהתנגדה לתוכניות "להדגיש את אור הזרקורים הסלבריטאי על תל אביב", כי לפי החתומים העניין מהווה "הפקת קמפיין תעמולה" למען "משטר אפרטהייד". אלוני מדגיש כי "בכל פעילויותיו", הוא "קול חזק בקידום צדק, שלום, סולידריות ואהבה בין ישראל לפלסטין".
סרטים
סרטיו של אלוני הוצגו בפסטיבלים ואוניברסיטאות מובילים, ביניהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטוקיו, הפסטיבל הבינלאומי לסרטים עצמאיים בבואנוס איירס, ופסטיבל הקולנוע ירושלים. מחילות (2006), שזכה בפרס הקהל בפסטיבל הקולנוע וודסטוק ב-2006, תואר על ידי סלבוי ז'יז'ק כ"אולי הסרט היפה, החזק והחשוב ביותר שנעשה אי פעם על הטרגדיות באזור." השקתו של הסרט בארצות הברית נפתחה בשירה של מחמוד דרוויש שקראה מרים סעיד, אלמנתו של אדוארד סעיד.
כתבים
כתיבתו של אלוני, הכוללת התכתבויות עם הוגים עכשויים כגון ג'ודית באטלר, סלבוי ז'יז'ק, אלן בדיו אביטל רונאל, חביבה פדיה, משה אידל ואחרים, נפרשת על התחומים תאולוגיה ופסיכואנליזה, ספרות ופילוסופיה. ספרו בעברית גלגול מחילות, הוא אסופת סיפורים ומחשבות, וכולל את חיבוריו הפוליטיים המניפסט המשיחי למען דו-לאומיות והרהורים על ביאת המשיח. אלוני טבע את המונח "משיחיות שמאלנית רדיקלית" כדי לתאר את האידאולוגיה הפוליטית שלו, המנסה לזהות ולנתח את התאולוגיה של חילוניות, או את עמודי התווך התאולוגים הלא-מודעים של השיח החילוני והליברלי, במיוחד בישראל. במניפסט המשיחי למען דו-לאומיות, הוא קורא לקריאה מחודשת ורדיקלית של הציונות, ומצהיר ש"כל ניסיון להתנגד לחוק האבות כקיצוניות ציונית אלימה רק מחזק אותו. [...] אנחנו מוכרחים לנקות את הציונות מהאלמנטים הלאומניים שלה מבלי לוותר על הלהט המשיחי שלה לחופש, חירות ושוויון".
היפונקס
הִיפּוֹנַקְס (ביוונית עתיקה: Ἱππῶναξ) היה משורר יווני עתיק מהעיר אפסוס, ואחר-כך מקלזומנאי. שירתו, המשויכת לסגנון היאמבי, תארה את השוליים של החברה האיונית במאה השישית לפנה"ס, תוך שימוש בסגנון הנחשב לבוטה ומשתלח. על אף שהיפונקס זכה להערצה מצד המשוררים ההלניסטיים, כגון קאלימאכוס והרודס (Ἡρώδας), וחיבוריו נאגדו לשלושה כרכים על ידי מלומדי הספרייה הגדולה של אלכסנדריה, רוב שיריו אבדו, ומיצירתו נשארו רק פרגמנטים.
== תרגומים ==
וסילה לופו
וסילה לופו היה בנם של הרפתקן אלבני, כנראה ממוצא ארומני, ואם שהייתה בתו של בויאר בן נסיכות מולדובה. הוא נולד ביישוב ארבנאשי (Arbănaşii), שליד טיראנה או בארבנאסי שליד וליקו טרנובו בבולגריה, לפי מקורות אחרים, בפורוישצ'ה על יד ראזגרד, גם כן בבולגריה, בשם לופו קוצ'י, לאב בשם נקולאי קוצ'י (Neculai Coci) ולאם בשם אירינה (Irina). המשפחה עברה את הדנובה והתיישבה בנסיכות ולאכיה, שם הגיע האב לדרגת אגה. ללופו היו שני אחים, גאורגה (Gheorghe) וגבריל (Gavriil), ואחות בשם מארגה (Marga).
הבן, לופו (הזאב), עבר אל נסיכות מולדובה, שם היה לויסטיר (מין שר אוצר) בתקופתו של השליט גספאר גראציאני. השליט הזה גם חיתן את לופו עם טודוסקה (Tudosca), בתו של הוורניק הגדול בוצ'יוק (Bucioc). למרות היחס הטוב שקיבל מהשליט, לופו לא הסכים למדיניותו האנטי-עותמאנית, וכתוצאה מכך נכלא באמתלה שהיה חסר סכום כסף באוצר ואפילו עונה על ידי צריבת חזהו בברזל מלובן באש.
ב-1626, תחת שלטונו של מירון ברנובסקי-מובילה, לופו היה וורניק של הארץ העליונה (החלק הצפוני של נסיכות מולדובה), וב-1630 היה האטמן ופרקלאב של סוצ'אבה. לקראת מינויו של השליט אלכסנדרו איליאש לופו כבר היה וורניק של הנסיכות כולה.
הדחתו של אלכסנדרו איליאש
נגד השליט מירון ברנובסקי-מובילה פעלו בבירה העות'מאנית מלשינים, שטענו נגדו, שהוא הולך לעשות יד אחת עם הפולנים נגד האימפריה העות'מאנית. הסולטאן שמע למלשינים וביטל את המינוי של מירון ברנובסקי - מובילה לשליט נסיכות מולדובה וציווה עליו לבוא לקונסטנטינופול. ברנובסקי, שהיה נאמן לעות'מאנים ולא זמם נגדם, ציית להוראה ונסע לקונסטנטינופול, ציות שפעל לטובתו מאוחר יותר. הסולטאן מינה את אלכסנדרו איליאש, מי שכבר שלט בעבר בנסיכות מולדובה, להיות השליט החדש. כשהגיעו למולדובה הידיעות על המינוי, התעוררה לכך התנגדות, כי זכרו את התנהלותו של איליאש בכהונתו הקודמת, כשהסתמך על עוזרים טורקים ויוונים והטיל מיסים כבדים. במולדובה הרכיבו משלחת בת 80 בויארים, מהנכבדים ביותר ובראשם הוורניק לופו, שעמדו לצאת לקונסטנטינופול ולבקש את ביטול המינוי.
איליאש, ששמע על יציאת המשלחת, ניסה, באמצעות יועצו היווני, בָאטִישְטֶה וֶוֶלִי, שיצא לדרך מלווה בחיילים טורקיים, לעצור את המשלחת בדרכה, אך הניסיון לא צלח. כשהגיעה המשלחת לקונסטנטינופול, נעצרו ונכלאו חלק מחבריה, אך לבסוף, לאחר משא ומתן, הושג הסכם בין אלכסנדרו איליאש ובין הבויארים והכל נסעו למולדובה. ב-1632 הצליח איליאש להביא למינוי בנו, ראדו, כשליט נסיכות ולאכיה, אך המינוי לא מומש, כי פרץ מרד ומאתיי באסאראב הביס את ראדו. הסכסוך בין איליאש ובין הבויארים לא נרגע, איליאש הטיל מיסים כבדים והמשיך להיעזר ביועצים זרים ובעיקר בוולי, שכבר הוזכר. בעקבות הצלחת המרד של מאתיי באסאראב ובעקבות שמועה שהגיעה לאוזני הבויארים, שאיליאש, לפי עצת וולי, מתכנן "לחתוך אותם" בחג הפסחא, קמה מהומה רבה והתאסף המון גדול ובראשם לופו.
באפריל 1633, כשאיליאש ראה את ממדי ההתקוממות, החליט לפרוש מכס השלטון. הוא אסף סביבו את משפחתו ויועציו ואת הבויארים, שהגנו עליו מזעם ההמון ויצא לדרך לכיוון הדנובה. במישור בחלוי הקיפו אותם איכרים ותבעו מהשליט את יועציו היוונים והוא החליט להקריב כמה מהם. וולי, שניתן להמון, נקצץ בגרזנים וגם גורלם של יועצים נוספים היה דומה. אחד האיכרים תלש אפילו את גלימת השליט ועצם גדולה, שהועפה אליהם, פגעה בראשו של לופו ופצעה אותו די קשה.
איליאש הצליח להגיע לגאלאץ ומשם הפליג בספינה קטנה עד קונסטנטינופול.
בימי ברנובסקי ומובילה
לאחר פרישתו של איליאש, הבויארים העדיפו את לופו כשליט, אך תבעו ממנו להסכים מראש על גובה המיסים שיטיל. לופו, שלא רצה שכתיבו לו תנאיים, סירב. בעקבות סירובו הזמינו הבויארים את אחד השליטים שקדמו לאיליאש, את ברנובסקי, שבינתיים התיישב באוסטיה, בפולין. ברנובסקי נענה בשמחה ונסע לקונסטנטינופול יחד עם הבויארים התומכים בו. אויביו ובראשם לופו, שרצה את התפקיד לעצמו, שלחו לקונסטנטינופול מכתבים בהם הזהיר שברנובסקי הוא מרגל פולני. בצירוף מקרים אומלל עבור ברנובסקי, פשטו הקוזקים על החופים הטורקים של הים השחור והדיוואן העות'מאני קיבל את דעת המופתי הגדול והחליט להוציא את ברנובסקי להורג. ההוצאה להורג, בעריפה, בוצעה בנוכחות הסולטאן ביום 2 ביולי 1633.
הבויארים הרומנים, שליוו את ברנובסקי, נכלאו ופחדו שמצפה להם אותו גורל. במצב זה פנה אליהם הווזיר וציווה עליהם לבחור לעצמם איזה שליט שהם רוצים. מויסה מובילה, שהיה בקונסטנטינופול באותו זמן ונהנה מפרוטקציה של הסולטאן וכבר שלט בעבר בצורה מתונה בנסיכות מולדובה, היה בחירת הבויארים. בדרכו אל מולדובה שלח השליט החדש את צ'חאן הוורניק ועוד שני פקידים רמי מעלה לתפוס את לופו, כי כבר נודע לו שבגלל תככיו הוצא ברנובסקי להורג. הדבר נודע ללופו והוא ברח מיאשי אל היערות ולאחר מכן לוולאכיה ומשם הגיע לקונסטנטינופול, כשהוא מחופש לסוחר.
כהונתו של מויסה מובילה הייתה קצרה, רק 9 חודשים ובמהלכם נאלץ לקחת חלק במערכה צבאית עות'מאנית נגד הפולנים. תוצאות המערכה והסיוע הלא מלא שנתן הביאו לכך שהצבא העות'מאני בנסיגתו דרך מולדובה שרף יישובים ושבה ילדים ונשים, שמכרו בהמשך כעבדים. מובילה הודח ויצא ממולדובה אל פולין עם 1,400 חיילים נאמנים ועם אוצרו הגדול, 60 ארגזי כספים. באפריל 1634 מונה לופו לשליט נסיכות מולדובה.
וסילה לופו ויחסיו עם הטטרים ועם הקוזאקים
המינוי של לופו לשליט נעשה לפני 9 באפריל, אך כניסתו אליו הייתה רק ב-27 באפריל, ביאשי. כשליט לופו אימץ שם חדש, וסילה ("וסילאוס", משמעותו "מלך"), כאחד מתארי הקיסרים ביזנטים. השליט וסילה לופו התאפיין באהבת סימני העושר (ערכם של כפתורי גלימת הטקס שלו, שהיו עשויים מיהלומים, היה 100,000 מטבעות זהב ותכשיטי רעייתו היו שווים 400,000 מטבעות זהב), הוא אהב תרבות והיה דתי. לופו הביא למולדובה את הדפוס, הקים מוסד לימודי עליון וגם מבני דת נוצריים.
וסילה לופו היה נאמן לשלטון העות'מאני והקפיד במילוי התחייבויותיו כלפיו, שילם את המיסים בזמן ושמר על יחסים טובים עם פקידי הממשל הבכירים בקונסטנטינופול, שקיבלו ממנו מתנות יקרות.
בשנת 1637 התארגנה קואליציה צבאית נגד הטטרים של חבל בוג'אק ווסילה לופו לקח חלק בה. הטטרים האלה, בהנהגת קנטמיר פאשה, היו מטרד קבוע עבור כל שכניהם, שסבלו מפשיטות שוד שלהם. כשקנטמיר פאשה ראה שקמו נגדו הצבאות של נסיכות מולדובה, נסיכות ולאכיה והח'אן של קרים, ברח לקונסטנטינופול, שם הרגו אותו בחניקה והטטרים של בוג'אק הועברו ממקומם, כש-20,000 מתוכם התיישבו בפולין.
עד 1649 שמר וסילה לופו על יחסים תקינים עם שכניו ממזרח, אך בשנה זו חזרו מפולין, דרך מולדובה, טטרים שלקחו שם עבדים ושלל. הם עברו דרך מולדובה בלי לשדוד אותה, כי היו ידיהם מלאות בשלל, אך גרמו לנזקי מעבר. כשהגיעו אל וסילה לופו המולדבים המתלוננים, הוא ציווה מיד על ראשי צבאו לתקוף את הטטרים. הטטרים, שהופתעו בהתקפה זו, איבדו את כל השלל והעבדים וחלקם גם את חייהם. השורדים התלוננו בפני הח'אן ובתגובה פלשו בשנה שלאחר מכן אל מולדובה הטטרים של קרים יחד עם הקוזאקים.
שידוך מלווה בפרעות
ב-1648 מרדו הקוזאקים בשלטון הפולני ותחת הנהגתו של בוגדן חמלניצקי זכו להצלחות בפעולותיהם נגד הפולנים. חמלניצקי רצה לייצור קשרים גם עם שכניו, לכן פנה אל וסילה לופו במכתב וביקש את יד בתו הצעירה, רוקסנדרה (הבת הבכורה של לופו, מאריה, נישאה ב-1645, ביאשי, למגנאט הליטאי יאנוש רדזיוויל), עבור בנו, טימיש חמלניצקי. רוקסנדרה, בתה של לופו ורעייתו הראשונה, טודוסקה, הייתה נודעת ביופייה ובחינוכה בחצר הסולטאן העות'מאני (שהתה שם כבת ערובה) וידעה לדבר פולנית, טורקית ויוונית והייתה מבוקשת על ידי חתנים נכבדים נוספים וביניהם זיגיסמונד, בנו של שליט טרנסילבניה, האציל הפולני רב הכוח, פוטוצקי וגם וישניוביצקי, שליט קרקוב, שהגיע ליאשי בתחפושת של אדם פשוט רק כדי לראותה. וסילה לופו, שלא רצה להשיב בחיוב לחמלניצקי, נמנע ממתן תשובה ברורה. כדי לשכנע את וסילה לופו, פלשו אל נסיכות מולדובה, ב-1650, הקוזאקים יחד עם הטטרים, הציתו את הערים ואפילו את עיר הבירה, את יאשי, ממנה יצאו וסילה לופו ובני משפחתו עוד לפני כן. הפולשים בזזו את הרכוש וגם לקחו שבויים רבים ומכרו אותם לעבדות.
וסילה לופו, שנסוג עם צבא קטן לתוך חורשות באזור וסלוי, נאלץ לשלם לחאן הטטרי 130,000 טאלרים ולתת לו מתנות שונות. הוא גם התחייב לשלם בעתיד סכום שנתי ולספק לו גלימה יקרה כל שנה. בוגדן חמלניצקי קיבל רק 10,000 טאלרים בנוסף להסכמת וסילה לופו לשידוך המבוקש.
לאחר שהפולשים עזבו את מולדובה ושבו לארצותיהם, פשטה על פני הארץ מגפה קשה, כנראה דבר, שתבעה קורבנות רבים. לאחר הניצחון בו זכו הפולנים נגד הקוזאקים והטטרים ב-1651 חשב וסילה לופו שיוכל להפר את הבטחתו להשיא את בתו לטימוש חמלניצקי, אך ניצחון שנחלו הקוזאקים על הפולנים ב-1652, הביאו למסקנה שאין דרך חזרה. חתונת טימוש ורוקסנדרה נערכה ביאשי וב-6 בספטמבר השניים יצאו לדרכם עם הנדוניה שכללה 200,000 מטבעות זהב, מתוכם 50,000 בתכשיטי הכלה.
היחסים עם נסיכויות ולאכיה וטרנסילבניה
19 שנות שלטונו של וסילה לופו (1634 - 1653) היו מקבילות ל-22 שנות שלטונו של מאתיי באסאראב (1632 - 1654) בנסיכות ולאכיה, לכן הייתה חשיבות רבה ליחסים שהתרקמו בין שני השליטים. ב-1635 עשה יד אחת עם מאתיי באסאראב ושניהם שילמו את השוחד הדרוש לקבלת פסק דין מוות נגד אויבם המשותף בקונסטנטינופול, יווני עשיר ורב השפעה בשם קורט צ'לבי (Kurt Celebi). בהמשך שאף לופו לתפוס את כס השלטון בוולאכיה עבור בנו, מאוחר יותר שבו לדו קיום בשלום ולבסוף התחדש המאבק עם תוצאות הרות גורל עבור וסילה לופו. בתקופה זו כיהנו בנסיכות טרנסילבניה גיירג' ראקוצ'י הראשון וגיירג' ראקוצי השני, שהיו בני ברית עם מאתיי באסאראב.
שאיפות, מזימות ופלישות אל ולאכיה
וסילה לופו ומאתיי באסאראב סיכמו ב-1634 לקיים יחסים ידידותיים, אך כעבור שלוש שנים, ב-1637, התחיל לופו לפעול לתפיסת השלטון בנסיכות ולאכיה, כדי להושיב על הכס את בנו, יואן. את הניסיון הראשון עשה לופו לאחר הפעולה הצבאית רבת המשתתפים נגד הטטרים של הבוג'אק. בסיום הפעולה פנה הצבא של מולדובה אל ולאכיה והתקדם לתוכה עד גאורגיצה (Gheorghiţa). מאתיי באסאראב העמיד נגדו את צבאו וביקש סיוע מראקוצי. גנרל של ראקוצי בשם יאנוש קמני (Kemény) הגיע לקראת אמצע נובמבר עם עשרת אלפים חיילים ולופו העדיף לסגת ללא מלחמה. הצבא הוולאכי עקב אחר לופו עד הגבול ונעצר, אולם החיילים הטרנסילבניים עברו דרך מזרח נסיכות מולדובה תוך כדי בזיזת הארץ ושבו לארצם.
ב-1639 עשה וסילה לופו ניסיון שני, כשהפעם רצה את השלטון בוולאכיה לעצמו ואת השלטון במולדובה עמד להעביר לבנו, יואן. לקראת ניסיון השתלטות זה עשה לופו עבודות הכנה בקונסטנטינופול, שם הפעיל את חבריו, חילק מתנות נדיבות והציע תשלום חד פעמי של 300000 טאלרים ולעלות את המס ששילמו הנסיכויות לאימפריה העות'מאנית בסכום נוסף של מאה אלף טאלרים לכל אחת מהן. תמורת המתנות וההבטחות הוא קיבל ב-2 בנובמבר צו אימפריאלי שביטל את שלטונו של מאתיי באסאראב. וסילה לופו אסף את צבאו ועם סיוע מסוים מהטטרים יצא נגד באסאראב. באיגרת לבויארים של ולאכיה קרא להם הסולטאן העות'מאני לא להתנגד ללופו, אחרת ימחה אותם מעל אדמותיהם, יישב על אדמותיהם טורקים ובכנסיותיהם ישמעו את קולו המואזין. ב-22 בנובמבר הגיע לופו עם צבאו לפוקשאן (עיר בגבול שבין הנסיכויות) ובמסמך שנכתב כאן כינה את עצמו "אדון מולדובה וולכיה".
מאתיי באסאראב לא נבהל וערך את צבאו לקראת הפולש. וסילה לופו התקדם עד היאלומיצה ובאסאראב נערך מולו מעבר לפרחובה, אחד מיובלי היאלומיצה. חלק מצבאו של לופו התפזר תוך חיפוש מלקוח ובאסאראב ניצל זאת. צבאו של באסאראב צלח את הנחל, כשכל פרש לוקח איתו גם חייל רגלי וכך הפתיע את צבאו של באסאראב, שלא הצליח לעמוד מולו ונסיגתו הפכה במהרה למנוסה מבוהלת תוך כדי עזיבת הנשק והציוד, שנפלו שלל לידי חילות באסאראב. וסילה לופו נמלט לבראילה וראן כמעט נעצר על ידי מפקדי משטרה טורקים מקומיים, ששמעו על תבוסתו. הוא ברח תוך דילוגים על גדרות ואז ברכיבה עד גאלאץ, כשהוא מותיר מאחוריו את שאריות רכושו. כתוצאה מתבוסתו, בקונסטנטינופול הוצא להורג בחניקה ידידו הווזיר שתמך בו. הסולטאן שלח לבאסאראב גלימה חדשה ומכתב בו נאמר לו שווסילה לופו תקף אותו בלא ידיעת והסכמת הסולטאן.
השלום ובניית הכנסיות
לאחר מותו ממחלה של יואן, הבן של וסילה לופו, ב-1640, נרגעו היחסים בין לופו ובין באסאראב, הם השלימו ואף בנו כנסיות לציון השלום ביניהם.
בשנת 1644 הגיע לחצרו של מאתיי באסאראב משלחת ששלח וסילה לופו ובראשה המיטרופוליט המולדבי ורלאם (Varlaam). המיטרופוליט פעל לשכנע את באסאראב שעדיפים יחסי שכנות טובים בין שני השליטים הרומנים וכסימן רצון טוב מוכן וסילה לופו לבנות כנסייה בוולאכיה. באסאראב קיבל את הפנייה ברצון רב והשיב שבתמורה הוא יבנה כנסייה במולדובה. וסילה לופו שיקם מהיסוד את הכנסייה של מנזר סטלאה (Stelea), בטרגובישטה, שבה היה קבור גם אביו, ניקולאה. בנוסף לבנייה מחדש של הכנסייה, בנה לופו גם מבני עזר רבים. בו זמנית בנה באסאראב, במולדובה, בחבל פוטנה, את המנזר סובז'ה (Soveja), מנזר מבוצר היטב.
הפלישה למולדובה
לופו הופתע מהפלישה וכשהפולשים הגיעו לרומאן, הוא נסוג לכיוון חוטין ובהמשך עבר את הדניסטר ושלח לבקש עזרה מחתנו, טימיש חמלניצקי. הפולשים הגיעו בינתיים לבירת נסיכות מולדובה, ליאשי.
שובו של וסילה לופו
לאחר שגאורגה שטפאן הושב על כס השלטון ביאשי, הגיע טימוש חמלניצקי עם צבא של 8,000 קוזקים. טימוש עבר את הפרוט ב-30 באפריל ולמחרת הכה את צבאו של גאורגה שטפאן בפופריקאן (Popricani), שבאזור יאשי ותפס את השלטון בעיר הבירה. וסילה לופו שב ליאשי ולקח את מושכות השלטון לידיו. הוא לא הסתפק בכך והחליט לנקום במאתיי באסאראב - יצא עם כל צבאו ועם צבאו של חמלניצקי לכיוון ולאכיה ובהגיעו לפוקשאן, שרף את החלק הוולאכי של העיר.
מהלכי קרב פינטה
במהלך הקרב שנערך בין צבא נסיכות מולדובה, שהסתייע בלוחמים קוזקים, שהונהגו על ידי טימוש חמלניצקי ובין הצבא הוולאכי, ליד כפר בשם פינטה, ניצח הצבא הוולאכי ווסילה לופו וטימיש חמלניצקי נמלטו בהשאירם את צבאם מאחור. הקוזקים הצליחו לסגת בצורה מסודרת וללא אבדות כבדות, אך הצבא המולדבי נופץ, 3,000 עד 4,000 מולדבים נותרו בשדה הקרב וגם 16 תותחים.
המצור על סוצ'אבה ומותו של טימוש
לאחר קרב פינטה נמלט וסילה לופו ובעקבותיו יצא גאורגה שטפאן, שנכנס לנסיכות מולדובה דרך פוקשאן עם סיוע ולאכי. גאורגה שטפאן עצר ברקצ'יון (Răcăciuni) והמתין לסיוע טרנסילבני. עם קבלת הסיוע המיוחל הוא יצא עם צבאו לכיוון יאשי. בקרב, שנערך באמצע יולי 1653, בסרקה (Sîrca), מול צבאו של וסילה לופו, שמספר חייליו היה גדול יותר, ניצח גאורגה שטפאן וצבאו של לופו התפזר. לופו, שמשפחתו ואוצרותיו נותרו במצודת סוצ'אבה, אליה כבר לא היה יכול להגיע, עבר את הדניסטר ושלח בקשות לעזרה אל מחותנו, בוגדן חמלניצקי.
ביום 12 בספטמבר נפצע טימיש חמלניצקי ברגלו וכעבור שישה ימים מת מפצעו. וסילה לופו, שקיבל סיוע צבאי מהח'אן הטטרי, היה בדרכו עם הצבא החדש אל סוצ'אבה, כשנודע לו על נפילתה ועל כך שמשפחתו ואוצרו נפלו לידי גאורגה שטפאן. הוא חצה פעם נוספת את הדניסטר בחיפוש מקלט אצל הקוזקים. מאוחר יותר עבר אל הח'אן של קרים וזה החזיק בו כמה חודשים, עד שקיבל הוראה מהסולטאן לשלוח אותו לקונסטנטינופול. לופו הגיע לקונסטנטינופול ביוני 1654 ונכלא, אך בתנאיים נוחים יחסית. אחרי ששוחרר מן הכלא ניסה לשווא לזכות שוב בשרביט המלוכה. הוא מת בשנת 1661 בקונסטנטינופול. מאוחר יותר עצמותיו הובו ליאשי ונקברו מחדש במנזר שלושת בכירי הכנסייה, לצד שאר בני משפחתו.
יהודי נסיכות מולדובה בתקופת וסילה לופו
וסילה לופו התייחס יפה ליהודים שהתיישבו בארצו ובעיקר ביאשי וראה בהם מקור הכנסה נוסף והיה לו רופא יהודי ונציאני. פליטים יהודים רבים, שנסו מפני חילות הקוזאקים בתקופת גזירות ת"ח ת"ט, מצאו מקלט בנסיכות מולדובה וחלקם ביאשי עצמה, אך מקלט זה לא החזיק מעמד כשהקוזקים פלשו לנסיכות מולדובה, כדי ללחוץ על השליט, וסילה לופו, להסכים לשידוך של בתו הצעירה, רוקסנדרה, עם טימיש, בנו של בוגדן חמלניצקי. הקוזאקים תפסו יהודים, עינו אותם כדי שיגלו איפה החביאו את כספם ושחררו אותם רק תמורת תשלום. תופעה זו חזרה על עצמה כשהקוזקים ליוו לחתונתו ביאשי את טימיש חמלניצקי, בשנת 1652, ורק התערבות הפטריארך מקריוס מאנטיוכיה, שהיה במקרה ביאשי, הצילה את הקהילה מחורבן גמור. תקופה קשה זו תוארה על ידי הרב נתן נטע הנובר בספרו יוון מצולה.
התקנון של וסילה לופו
"התקנון של וסילה לופו" (Pravila lui Vasile Lupu) או בשמו האחר "ספר הלימוד הרומני" (Carte românească de învățătură), הוא קובץ החוקים הראשון של נסיכות מולדובה והוא הודפס ביאשי, ב-1646.
הקובץ מבוסס על שני מקורות עיקריים, האחד הוא תרגום של מערכת חוקים אגרריים ביזנטיניים מסוף המאה ה-7 ותחילת המאה ה-8 והשני הוא חיבור של המשפטן האיטלקי פרוספרו פרינאצ'י (Prospero Farinacci) בתחום הפלילי.
התקנון הוא קובץ חוקים פאודליים, שקובע נורמות של הגנה כללית על הרכוש, מגן על האינטרסים הפאודליים, מקדש את ניצול האיכרים ואת צמיתותם לקרקע ואי השוויון בפני החוק. בתקנון יש הנחיות כלליות ונורמות בתחום המשפט האזרחי, המכס, המיסוי והמשפט הכנסייתי.
וסילה לופו ויחסו לכנסייה
וסילה לופו הצטיין בתמיכתו בכנסייה הנוצרית המזרחית (אורתודוקסית). הוא בנה כנסיות ומנזרים וצייד אותם ביד רחבה, תמך בפטריארך של קונסטנטינופול וכינס סינוד בענייני הכנסייה, שנערך ביאשי.
בין מפעלותיו של וסילה לופו נכללים:
הבאת שרידי הקדושה פאראסקבה האדוקה ליאשי
בתחילת שלטונו של וסילה לופו הפטריארכיה של קונסטנטינופול הייתה שקועה בחובות כבדים (שני מיליוני אספרים), בעיקר כלפי השלטונות העות'מאניים. בנוסף לכך, בין ראשי הכנסייה, שהגיעו למעמדם על ידי תשלומי שוחד גדולים, היו סכסוכים מתמידים וענייני הפטריארכיה הלכו והתדרדרו. עמדו בפרק גם בעיות הכנסייה הרשמית עם התגברות התעמולה הדתית הקלוויניסטית. וסילה לופו, שכבר סייע בתרומות בעבר, הציע להם במכתב ששלח בדצמבר 1640, שיתנו לו לנהל את ענייני הפטריארכיה, יחד עם הפטריארך, במשך חצי שנה, ללא התערבות של יתר ראשי הכנסייה והוא הבטיח להביא אותם למצב סביר, גם אם יוציא על כך את כל כספו. ההצעה התקבלה ווסילה לופו שילם מכיסו את שני מיליוני האספרים, מהחוב הישן ועוד 48,000 עבור חובות חדשים. כאות תודה העניקה לו הפטריארכיה את שרידי פאראסקבה האדוקה והוא העביר אותם ליאשי, בהוצאה של 468,000 אספרים, והשכין אותם במנזר שלושת בכירי הכנסייה.
העברת השרידים ליאשי הפכה את העיר למרכז דתי ומוקד עלייה לרגל של שוחרי הנסים של פאראסקבה האדוקה, במיוחד ביום 14 באוקטובר, היום המוקדש לקדושה זו.
כדי לפתור את הבעיות הכנסייה עם התעמולה הקלוויניסטית, כינס לופו ביאשי סינוד כנסייתי, שלקחו בו חלק הפטריארך של מולדובה, ורלאם והבישופים שלו ונציגים של הפתריארכים האחרים של הכנסייה האורתודוקסית. הדיונים נמשכו כמה חודשים, עד דצמבר 1642, כשהתקבלו הניסוחים הסופיים, הודפסו (זו הייתה ההדפסה הראשונה שנערכה בנסיכות מולדובה) ונחתמו.
לקריאה נוספת
* Constantin C. Giurescu, Istoria Românilor, volumul III pag' 42 - 82
יוסף אלקובי
הרב יוסף אלקובי (ה'תרט"ז, 1856 - י"א בחשוון תש"א, 1940) היה מקובל, פוסק וראש ישיבה במרוקו.
ביוגרפיה
נולד במקנס שבמרוקו לרב דוד אלקובי, נצר לשושלת רבנים. אביו עמד בראשות ישיבה במקנס. למד תורה מפיו אביו. רבו המובהק היה רבי חיים משאש. בגיל 10 סיים את הש"ס. בגיל 15 החל ללמוד את תורת הקבלה מפי הרב יעקב אלקובי. בהגיעו לפרקו נישא, ונולדו לו שמונה ילדים.
לאחר מות אביו התמנה לראש הישיבה תחתיו, לצד אחיו הרב רפאל. לישיבה התקבל כל מי שחפץ ללמוד תורה.
הלך לעולמו ב-12 בנובמבר 1940 (י״א חשוון ה'תש״א), כבן 87 בפטירתו. נקבר בבית הקברות היהודי במקנס.
כונה "אליהו הנביא" בשל מעשי חסד, בפרט הכנסת אורחים.
דרן אבאזי
דרן אבאזי (באלבנית: Dren Abazi; נולד ב-13 בפברואר 1985) הוא זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי ממוצא אלבני.
ביוגרפיה
אף על פי שדרן אבאזי עשה את הופעת הבכורה שלו בגיל צעיר מאוד, כנגן גיטרה של להקות רוק מקומיות שונות, הוא זכה לתשומת לב ציבורית ותקשורתית כאשר שהוא הקים וייסד את להקת Zig Zag Orchestra ב-2008. הוא זכה לתהילה במהירות ב-2011 לאחר שהלחין וביצע את השיר "Ti dhe Une" עם אנייזה שהיני. השיר נהיה במהרה ללהיט באלבניה ונבחר לשיר השנה על ידי Top Channel.
ב-2014, השיר שלו, "Naten", נהיה לחלק מפסקול של הסרט נראה אותך שוטר. בנוסף, השיר זכה בפרס הלאומי KULT עבור האלבום האלבני הטוב ביותר של השנה.
משרד המודיעין (איראן)
המשרד למודיעין ולביטחון לאומי (פרסית: وزارت اطلاعات و امنیت کشور, VAJA או MOIS, בשמו הקודם: SAVAMA) הוא הארגון העיקרי האמון על איסוף מודיעין באיראן.
היסטוריה
משרד המודיעין הוקם ב-1979, לאחר המהפכה האסלאמית, כתחליף למשטרה החשאית של השאה מוחמד רזא - הסאוואכ. תחומי אחריותו של הארגון היו הבטחת ביטחון הפנים (באמצעות איסוף מודיעין וחיסול מתנגדי המשטר האסלאמי החדש, ביניהם קודמיהם בתפקיד מהסאוואכ) ואיסוף מודיעין בעיראק השכנה. ב-1984 עבר ה-SAVAMA ארגון מחדש, ושמו שונה לשם הנוכחי. ה-VEVAK הרחיב את פעילותו והחל לפעול מול גורמים זרים נוספים מלבד עיראק, בשיתוף פעולה עם משמרות המהפכה. בתקופת הרחבת המשרד הוחזרו לתפקיד מספר פעילים זוטרים מתקופת הסאוואכ המלוכני והוזרמו כספים רבים למשרד, שהפכו אותו לאחד ממנגנוני הביטחון המרכזיים של המשטר בטהראן, המעסיק כיום יותר מעשרים אלף סוכנים ברחבי העולם. הארגון מחדש ב-1984 הביא לזניחתם של כמה ארגוני מודיעין קטנים יותר שהוקמו לפניו בארגונים ממשלתיים שונים. השרים שעמדו בראש הארגון מאז הקמתו הם מוחמד ריישרי, עלי פלאחיאן, גורבאנאלי דורי-נג'פבדי, עלי יונסי, ע'ולאם-חוסיין מוחסני אֶזֶ'אי, וחיידר מוסלחי. השר הממונה כיום (מאוגוסט 2013): סייד מחמוד עלוי.
סעיד חג'ריאן, פוליטיקאי איראני צעיר, הוא שהעלה את ההצעה להקים את המשרד למודיעין. לאחר דיון בדבר הגוף האחראי על המשרד הוחלט, באישורו של האייתוללה ח'ומייני, לתת לארגון החדש מעמד של משרד ממשלתי הכפוף לנשיא איראן, אך זאת בתנאי שהעומד בראשו הוא איש דת אסלאמי במעמד של מוג'תהד. למעשה, כפוף הארגון רק למנהיג העליון.
המשרד (מיניסטריון) מורכב מ-12 מחלקות. החשובות בהן
בארגון קיימת גם לשכה האחראית לקשר עם ארגונים מהפכניים, הזוכים לסיוע איראני, דוגמת הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, חמאס וחזבאללה.
פעילות
גורמים במשרד למודיעין היו מעורבים בשרשרת מעשי רצח של אינטלקטואלים איראנים, שאירעו בין השנים 1996–2001.
מתויגים
מתויגים היא סדרת דרמה ישראלית בת 5 פרקים ששודרה לראשונה בטלוויזיה החינוכית בשנת 2017. סדרה זו הופקה בשיתוף התכנית "עיר ללא אלימות" של המשרד לביטחון פנים.
רקע
תומר, דין, אנה מאי ודניאל הם חמישה תלמידי תיכון אשר מתכוננים למסיבת הסיום של כיתה י"ב ומתמודדים עם בעיות של אלימות, שיימינג וכו'
פיטרמריצבורג
פיטרמריצבורג (באנגלית: Pietermaritzburg) היא הבירה והעיר השנייה בגודלה בפרובינציה קוואזולו-נטאל שבדרום אפריקה נוסדה ב-1838. זהו מרכז תעשייתי חשוב מבחינה אזורית, המייצר אלומיניום, עץ ומוצרי חלב.
בעיר יש בתי ספר רבים ומוסדות להשכלה על תיכונית, כולל קמפוס של אוניברסיטת קוואזולו-נטאל. כיום האוכלוסייה הנוכחית מוערכת בלמעלה מ-600,000 תושבים (כולל עיירות שכנות). בפיטרמריצבורג יש ריכוז גבוה ביותר של הודים-דרום אפריקאים.
היסטוריה
העיר נוסדה באפריל 1838 על ידי מתיישבים אפריקאנרים מהטרק הגדול. העיירה גדלה במהירות והפכה לבירת רפובליקת הבורים קצרת הימים נטאליה. הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד השתלטה על פיטרמריצבורג ב-1843.
ב-1893 עורך הדין ההודי מהאטמה גנדי ביקר בהודו ונסע ברכבת המקומית. הוא גורש ברכבת באזור פיטרמריצבורג לאחר שלא הסכים לעבור לקרון האחורי בשל מוצאו (אף על פי שקנה כרטיס למחלקה הראשונה). אירוע זה היה משמעותי ביותר בחיי גנדי, ופיתח את גישת הסאטיאגרהא וההתנגדות הבלתי אלימה. כיום, פסל ברונזה של גנדי ניצב ברחוב צ'רץ', במרכז העיר.
כלכלה
עד סוף שנות ה-90, האזור היה ידוע בייצור מוצרי טקסטיל, ביגוד והנעלה באיכות גבוהה. למרות זאת, תעשיות אלו פחתו באזור עקב עלויות ייצור נמוכות יותר באסיה. כיום הכלכלה היא חקלאית במיוחד.
שמן קנאביס
שמן זרעי קנאביס (Hemp oil) הוא שמן צמחי, המופק בכבישה קרה מזרעי צמח הקנאביס. שמן ממקור זה ניחן בתכולה איכותית ביותר של חומצות שומן חיוניות וביחס הנכון והמתאים. השמן מכיל פחות מ-10% חומצות שומן רוויות לעומת יותר מ-90% חומצות שומן לא רוויות.
הרכב החומצות בו הוא 57% חומצת שומן לינולאית (LA) אומגה 6; 19% חומצת שומן לינולנית (LNA) אומגה 3; 12% חומצת שומן אולאית – אומגה 9, 2% GLA (חומצה גמא לינולנית).
שמן זה נמכר באופן חוקי בחנויות טבע ובתי מרקחת.
יצור שמן הקנאביס
שמן זרעי הקנאביס מיוצר מזנים של קנאביס סאטיבה אשר אינם מכילים כמויות משמעותיות של טטראהידרוקנאבינול (THC), היסוד הפסיכו-אקטיבי העיקרי הקיים בצמח הקנאביס. תהליך ייצור זה כולל בדרך כלל ניקוי הזרעים ל-99.99% לפני כבישת השמן. אין THC בתוך זרעי ההמפ, אם כי ניתן למצוא כמויות זעירות של THC בשמן זרעי הקנאביס כאשר חומר צמחי נצמד לזרע במהלך הייצור. הייצור המודרני של שמן הקנאביס, במיוחד בקנדה, הוריד את ערכי ה-THC בהצלחה מאז 1998. דגימה מוסמכת קבועה של THC בשמן הקנאביס הקנדי מראה כי רמות THC בדרך כלל נמוכות ממגבלת הזיהוי של 4 חלקים למיליון (או 4 מ"ג לק"ג). המגבלה החוקית לתכולת THC במוצרי מזון בקנדה היא 10 חלקים למיליון. בחלק ממדינות אירופה יש מגבלות של 5 חלקים למיליון, בחלק ממדינות האיחוד אינה קיימת מגבלה כלל.
תכונות תזונתיות ויתרונות בריאותיים
שמן זרעי הקנאביס מוערך בעיקר בזכות תכונותיו התזונתיות ויתרונותיו הבריאותיים. אך על פי שהרכב חומצות השומן שלה מורכב מ-25-35% שמן, זרעי הקנאביס השלמים מורכבים בנוסף מכ־20-25% חלבון, 20-30% פחמימות, ו-10-15% סיבים, יחד עם מגוון מינרלים.
בהתבסס על יתרונותיו הבריאותיים בנוסף לחומצות האמינו והשומן החיוניות המצויים בו, שמן זרעי קנאביס הוא מקור תזונתי שלם. כמו כן, קיימים מרכיבים בתוך השמן שהוכחו כמועילים כפעילות תרופתית. שמן זרעי הקנאביס מכיל חומצה לינולאית (LA) וחומצה לינולנית (LNA) כחומצות השומן הרב בלתי רוויות מסוג אומגה 6 ואומגה 3 (PUFA), בהתאמה. חומצות שומן אלו הן הנחשקות ביותר במיוחד בשל היחסים שבהם הם קיימים, יחס של 3:1 בין לינולאית ללינולנית הוא האופטימלי לתזונה. נוכחות נוספת של חומצה גמא-לינולנית (GLA) בשמן זרעי הקנאביס הופכת את ערכו התזונתי לנחשב ביותר בהשוואה לשמני זרעים אחרים. מספר רב של יתרונות ניתן לייחס לאומגה 3 PUFA המכיל רכיבים נוגדי סרטן ואנטי דלקתיים. בנוסף, אומגה 3 PUFA מסייעת להגדלת קצב חילוף החומרים ומזרזת את שריפת השומן.
ראו גם
מאכלי קנאביס
יצחק פייגנבוים
הרב יצחק הכהן פייגנבוים (1828 ה'תקפ"ח - 22 במאי 1911) כ"ד באייר ה'תרע"א היה רב פולני-חסידי ששימש כאב"ד ורשה.
ביוגרפיה
יצחק הכהן פייגנבוים נולד בשנת ה'תקפ"ח בשילעץ, פרבר של ורשה, לאביו הרב ישראל איסר פייגנבוים, ואמו חנה גיטל לבית פיינליכט. משפחתו הייתה מצאצאי הרב יום טוב ליפמן הלר, בעל "תוספות יום טוב". בילדותו למד אצל מלמדים חשובים והיה נחשב לעילוי ביחס לבני גילו. בגיל 13 התקבל לישיבתו של חידושי הרי"ם מחסידות גור, שהתגורר אז בוורשה. בגיל 18 נישא למינדל, בת דודו הרב נפתלי פיינליכט. היה נוסע לעיתים לרב-רבו, רבי מנחם מנדל מקוצק וספג ממנו את שיטתו בחסידות. לאחר פטירת הרבי מקוצק הקים בעל חידושי הרי"ם את חסידות גור בעיירה גורה קלוואריה הסמוכה לוורשה. רבי יצחק נסע תכופות לגור ואף היה מלמד את נכדי האדמו"ר. פטירת רבו, בכ"ג באדר ה'תרכ"ו הייתה מכה גדולה עבורו והוא התקשה למצוא רב חדש.
תמיכתו בציונות
כמו רבים משושלת פשיסחה, הרב פייגנבוים תמך ביישוב ארץ ישראל והיה תומך נלהב של תנועת חובבי ציון, על אף מתנגדיה הרבים מקרב הרבנות האורתודוקסית. עם יסוד חברה של חובבי ציון בוורשה היה שותף פעיל בכל האסיפות והישיבות. הוא אף השתתף בחברת "מנוחה ונחלה" שרכשה בארץ את אדמת רחובות ורכש חלקות אדמה בעצמו. הרב גם נהג לשתות יין דווקא מתוצרת כרמל מזרחי בסעודות בהן היה נדרש לכוס של ברכה. בשנת ה'תר"ס (1900) פרסם גילוי דעת בעיתון הצפירה בו הוא מצהיר בתמיכתו בתנועה הציונית.
פטירתו
לעת זקנותו חדל מעסקי הציבור ועבר לאוטווצק שבפרוורי ורשה, למד תורה בביתו והגיה את כתביו הרבים. בכ"ד באייר ה'תרע"א (1911) נפטר הרב פייגנבוים בגיל שמונים ושלש. הלווייתו עברה ברחבי ורשה וכל חנויות היהודים היו סגורות בעת הלוויה. הלוויה הובילה אל בית העלמין היהודי בוורשה, שם נטמן. בהלווייתו השתתפו רבנים רבים מיהדות פולין.
משפחתו
לרב פייגנבוים היו 8 ילדים – 3 בנים ו-5 בנות. רוב המשפחה נספתה בשואה.
לואיג'י פירוני
לואיג'י פירוני (נולד ב-8 בספטמבר 1980 בלייז') הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק כחלוץ.
פירוני שיחק בנבחרת בלגיה. הוא סיים את עונת 2003-2004 כמלך השערים של ליגת העל הבלגית עם 28 כיבושים. בעבר שיחק עבור המועדונים סטנדרד ליאז', ר.פ.צ ליאז', מוסקרון, אנדרלכט וגנט בבלגיה, ובאוסר, נאנט, לאנס ולנסיאן וארל-אביניון הצרפתיות.
יחסי ארצות הברית–ניקרגואה
יחסי ארצות הברית–ניקרגואה הם יחסים הדדיים בין ניקרגואה וארצות הברית.
משנות ה-90
לאחר שהוקעה בטרור, ארצות הברית נועדה לתמוך בגיבוש התהליך הדמוקרטי בניקרגואה עם בחירתו של הנשיא צ'מורו בשנת 1990. ארצות הברית קידמה פיוס לאומי, ועודדה את ניקרגואה לפתור את בעיותיה באמצעות דיאלוג ופשרה. היא מכירה בכוחות פוליטיים לגיטימיים הפועלים על-פי התהליך הדמוקרטי ונמנעים מאלימות. הסיוע האמריקני מתמקד בחיזוק המוסדות הדמוקרטיים, בגידול הצמיחה הכלכלית בת-קיימא ובתמיכה בבריאות ובחינוך הבסיסי.
ההחלטה על תביעות אזרחיות אמריקניות הנובעות מהפקעות מתקופת סנדיניסטה עדיין מהווה מכשול ביחסים בין המדינות. סעיף 527 של חוק ההסמכה ליחסי חוץ (1994) אוסר על סיוע ותמיכה אמריקניים מסוימים בממשלה של מדינה שהחרימה רכוש אזרחי אמריקני, אלא אם כן נקטה הממשלה צעדים מתקנים מסוימים. ביולי 2007 פרסם מזכיר המדינה כתב ויתור לאומי ארצי על זכותה של ניקרגואה בפתרון תביעות אזרחיות של ארצות הברית, וכן על התקדמותה הכוללת ביישום רפורמות פוליטיות וכלכליות.
יעדים מרכזיים אחרים במדיניות ארצות הברית בניקרגואה הם:
מאז 1990, ארצות הברית סיפקה למעלה מ -1.2 מיליארד דולר כסיוע לניקרגואה. כ-260 מיליון דולר מתוכם היו להקטנת חובות, ועוד 450 מיליון דולר לתמיכת איזון התשלומים. ארצות הברית גם סיפקה 93 מיליון דולר בשנים 1999, 2000 ו-2001 כחלק מתגובתה הכוללת להוריקן מיץ'. בתגובה להוריקן פליקס, ארצות הברית סיפקה למעלה מ -400 אלף דולר לסיוע ישיר לניקרגואה כדי לתמוך בפעולות התאוששות מהנזק שנגרם בספטמבר 2007. מלבד המימון של הוריקנים מיץ' ופליקס, רמות הסיוע ירדו בהדרגה כדי לשקף את השיפורים בניקרגואה. הסיוע התמקד בקידום השתתפות אזרחית יותר, פשרה ושקיפות ממשלתית; יציבות בצמיחה ובהכנסות; וטיפוח משפחות משכילות ובריאות טובות יותר. חברת המילניום אתגר חתמה על קומפקט של 5 שנים בהיקף של 175 מיליון דולר עם ניקרגואה ב-14 ביולי 2005. "המילניום אתגר קומפקט" נועד לצמצם את העוני ולדרבן את הצמיחה הכלכלית על ידי מימון פרויקטים באזורי ליאון וצ'ינדאנגה, שמטרתם לצמצם עלויות תחבורה ושיפור הגישה לשווקים עבור קהילות כפריות; הגדלת השכר והרווחים ממפעלים חקלאיים ומפעלים הקשורים באזור; הגדלת ההשקעות על ידי חיזוק זכויות הקניין. הגדלת השכר והרווחים ממפעלים חקלאיים ומפעלים הקשורים באזור; הגדלת ההשקעות על ידי חיזוק זכויות הקניין. הגדלת השכר והרווחים ממפעלים חקלאיים ומפעלים הקשורים באזור; הגדלת ההשקעות על ידי חיזוק זכויות הקניין.
חוק ניקרגואה
בשנת 2016, הועבר חוק התנאים להשקעה בניקרגואה על ידי בית הנבחרים של ארצות הברית, אולם הוא לא אושר על ידי הסנאט או על ידי הנשיא בשל 2016 לנשיאות. הצעת החוק באה כתגובה להונאת בחירות שבוצעה על ידי הנשיא דניאל אורטגה במהלך בחירות 2016, ומטרתה למנוע מניקרגואה לקבל הלוואות נוספות עד שהם מוכנים. "לנקוט [צעדים] יעילים על מנת לקיים בחירות חופשיות, הוגנות ושקופות." הצעת החוק הועלתה שוב לבית הנבחרים שוב במהלך מושב חדש בשנת 2017.
ממשלת ניקרגואה וכל המפלגות הפוליטיות (כולל אלה שמלכתחילה הביעו דאגה על הבחירות) התנגדו להצעת החוק, וסגן הנשיא רוסאריו מוריליו קראל זה "פעולה ריאקציונרית והתערבות" אשר מטרתה "לערער את הזכות של ניקרגואה להמשיך לפתח את המודל הסוציאליסטי". כל המדינות החברות באלבה התנגדו אף הן להצעת החוק. האיגודים המקצועיים גם הביעו את התנגדותם להצעת החוק, על ידי חתימה על הצהרת סולידריות ותמיכה בממשלת ניקרגואה:
תקריות דיפלומטיות
בשנת 1987 הסנטור האמריקני בוב דול ביקר במנגואה, ומתח ביקורת על הנשיא דניאל אורטגה על מעצרם של שני אסירים פוליטיים. אורטגה הציע לשחרר את שני האסירים הפוליטיים, שהיו עורכי דין אופוזיציונרים, בתמורה לשחרורו של רוי בורגני, שהיה עצור בארצות הברית.
גרשוני
גרשוני הוא שם משפחה יהודי. {{פירושונים|
הישגים ואבני דרך בבילבורד הוט 100
רשימת ההישגים ואבני הדרך בבילבורד הוט 100 כוללת את ההישגים, אבני הדרך והשיאים שנקבעו במרוצת השנים במצעדי הבילבורד (בראשם: בילבורד הוט 100), המפורסמים על ידי מגזין בילבורד. רשימה זו כוללת נתונים שפורסמו החל מ-1 בינואר 1955 ועד היום. את מצעד הבילבורד הוט 100 החלו לפרסם ב-4 באוגוסט 1958, והוא המצעד הפופולרי והחשוב ביותר ברחבי העולם ובארצות הברית בפרט. מעבר למצעד עצמו, מפרסמים מדי עשור את השירים והאמנים המצליחים ביותר בתולדות ההוט 100.
טרם הוקם מצעד הבילבורד הוט 100, פורסמו במגזין בילבורד באופן קבוע ארבעה מצעדים ראשיים עיקריים: "רבי המכר בחנויות", "המושמעים ביותר בג'וקיז", "המושמעים ביותר בג'וקבוקס" ו"הטופ 100". מצעדים אלה, שכללו בין 20 ל-100 שירים, הופסקו בהדרגה בזמנים שונים בין 1957 ל-1958, עד שהבילבורד הוט 100 הוקם באופן רשמי. אף על פי שמבחינה טכנית ארבעת המצעדים הללו אינם חלק מהבילבורד הוט 100, נתונים מסוימים מהם נכללים למטרות חישוביות, וכדי למנוע אפיון לא ברור או מטעה.
Catechol-O-methyltransferase
Catechol-O-methyltransferase או COMT, הוא אנזים שמפרק תרכובות אורגניות מסוג קטכולאמין בנוזל החוץ-תאי. על הקטכולאמינים שבגוף נמנים, בין השאר, המוליכים עצביים אדרנלין (אפינפרין), נוראדרנלין ודופמין.
מעורבות בתהליך ההעברה הסינפטית
בגוף האדם, ישנם מספר מוליכים עצביים מרכזיים המשתייכים לקבוצת הקטכולאמינים. העיקריים שבהם הם אדרנלין (אפינפרין), נוראדרנלין ודופמין. מוליכים עצביים אלו מושפעים מפעולתו של ה-COMT.
במהלך ההעברה הסינפטית שבאמצעותה תאי העצב במערכת העצבים מתקשרים עם תאים אחרים, ה-COMT מסייע בנטרול פעולתם של המוליכים העצביים הקטכולאמינים לאחר תהליך האקסוציטוזה ששחרר אותם למרווח הסינפטי. הסרה מהירה של המוליכים העצביים מהמרווח הסינפטי מאפשרת העברה מדויקת של האות הקדם סינפטי לתא המטרה.
האנזים COMT הוא המנגנון החשוב ביותר לפירוק הדופמין בקליפת המוח הקדם-מצחית. בנוסף ל-COMT גם נשא הדופמין DAT משתתף בפינוי הדופמין מהמרווח הבין תאי והוא הגורם העיקרי לפינוי הדופמין מהסינפסה לאחר הפליטה שלו, ברוב חלקי המוח כולל הסטריאטום.
הישגים ואבני דרך בבילבורד הוט 100
הישגים בכל הזמנים
בשנת 2008, לרגל 50 שנה להוט 100, ריכזו בבילבורד דירוג של 100 השירים המצליחים ביותר במצעד במהלך אותן השנים, יחד עם האמנים המצליחים ביותר. בשנת 2013, עודכן המצעד בשנית על ידי מגזין בילבורד, לרגל יום השנה ה-55 של המצעד. בשנת 2015, עודכן המצעד בפעם השלישית. בשנת 2018, עודכנו הדירוגים שוב, לכבוד יום השנה ה-60 של מצעדי הבילבורד. בשנת 2021, בילבורד עדכנו שוב את המצעד כש-"Blinding Lights" במקום הראשון. להלן 10 השירים המובילים ו-10 האמנים המובילים במהלך 60 השנים שאירעו מתחילתו של הקמת המצעד ועד יולי 2018. כמו כן, מוצגים האמנים בעלי מרבית השירים ברשימת 100 השירים המצליחים ביותר בכל הזמנים מצעד הבילבורד הוט 100.
מרבית השבועות במקום הראשון
הזמר הקנדי דרייק, וההרכב המוזיקלי בויז טו מן הם האמנים היחידים שהצליחו להכניס 3 סינגלים עם עשרה שבועות ומעלה במקום הראשון, ודרייק הוא האמן הסולו הראשון שעושה זאת. הזמרת האמריקאית מריה קארי נהפכה בדצמבר 2022 לאמנית הראשונה אשר מכניסה 3 סינגלים לרשימה זו. הערות מלפני ההוט 100:
הערות נוספות: מקורות:
Catechol-O-methyltransferase
גן ה-COMT
בבני אדם, החלבון של Catechol-O-methyltransferase מקודד בגן ה-COMT.
הישגים ואבני דרך בבילבורד הוט 100
מרבית השבועות במקום השני (מבלי להגיע למקום הראשון)
הערה: ארבעה שירים הצליחו כל אחד לשהות יותר מעשרה שבועות במקום השני, אך הגיעו גם למקום הראשון, מה שאינו מאפשר להם להתווסף לרשימה. "STAY" של דה קיד לארוי וג'סטין ביבר (14 שבועות בשנים 2021-2022), "" של ויטני יוסטון (11 שבועות בשנים 1995–1996), "Good 4 U" של אוליביה רודריגו (11 שבועות בשנת 2021). ו-"Kill Bill" של סיזה (11 שבועות בשנת 2023).
Catechol-O-methyltransferase
גן ה-COMT
הפולימורפיזם Val158Met של גן ה-COMT, מקושר להבדלים בין אישיים ביעילות של האנזים COMT וברמות הטוניות (tonic) של המוליך העצבי דופמין בקליפת המוח הקדם-מצחית. להבדיל מהפעלה פאזית (phasic) של דופמין, שהיא פעולה חולפת וקצרה הנגרמת מדחף עצבי של תאי עצב דופמינרגיים בתגובה לאירועים בסביבה, הפעלה טונית (tonic) של דופמין היא בעלת אופי יציב ומתמשך הקובע את רמות הרקע של הדופמין.
הישגים ואבני דרך בבילבורד הוט 100
מרבית השבועות בחמישייה הפותחת
הערה: סך כל השבועות המוצגים ברשימה זו הם סך כל השבועות בהם שהה השיר בחמישייה הפותחת בלבד במצעד, לא כולל סך השבועות בהם שהה בעשירייה הפותחת או בכל המצעד עצמו.
מרבית השבועות בעשירייה הפותחת
הערה: סך כל השבועות המוצגים ברשימה זו הם סך כל השבועות בהם שהה השיר בעשירייה הפותחת בלבד במצעד, לא כולל סך השבועות בהם שהה בכל המצעד עצמו.
הקפיצה הגדולה ביותר למקום הראשון
הערה: שינויים בתחילת ספירת הניקוד של הסינגלים, כמו גם סיכומי הורדה דיגיטליים מדויקים יותר, גרמו לקפיצות פתאומיות שלהם; מגמה שהפכה פופולרית יותר במרוצת השנים.
בשנים 1955 עד 2001, על פי המתודולוגיות הקודמות של בילבורד, רק שני סינגלים עלו למקום הראשון ממיקום שיא קודם מתחת ל-20 העליונים: "Can't Buy Me Love" של הביטלס, שקפץ מהמקום ה-27 למקום הראשון באפריל 1964, ו-"The Boy Is Mine" של ברנדי ומוניקה, שקפץ מהמקום ה-23 למקום הראשון ביוני 1998.
תנודות העלייה הגדולות ביותר בשבוע אחד
הערה: לפי המתודולוגיות הקודמות של בילבורד, קפיצות בסדר גודל כזה היו נדירות. שיר שנחשב ליוצא מן הכלל היה "Harper Valley PTA" של ג'ני ס. ריילי, שעלה 74 מיקומים באוגוסט 1968; מקרה כזה לא אירע בשנית במשך 30 שנים, אך מאז 2006 אירע מספר פעמים. שינויים בתחילת ספירת הניקוד של הסינגלים, כמו גם סיכומי הורדה דיגיטליים מדויקים יותר, גרמו לקפיצות פתאומיות שלהם; מגמה שהפכה פופולרית יותר במרוצת השנים.
העלייה הממושכת ביותר למקום הראשון
† – שבועות לא רצופים בהוט 100 לפני שהגיע למקום הראשון.
הירידה הגדולה ביותר מהמקום הראשון
הערה: "All I Want for Christmas Is You" של מריה קארי הפך לשיר הראשון שהגיע למקום הראשון וירד מההוט 100 לגמרי, ב-11 בינואר 2020.
שירים שאינם שירי חג
להלן רשימת שירים שאינם קשורים לחג המולד או לעונת החגים. (רשימה מיוחדת לשירי החג נמצאת למטה, מכיוון שכמה מהשירים האלה קבעו שיאים קשורים, בתחילת 2019 ו-2020). †† – "Purple Rain" ו-"When Doves Cry" הופיעו שוב בהוט 100 במשך שבועיים בשנת 2016, והאמור לעיל משקף את ההוצאות החוזרות בלבד (הדבר אירע בעקבות מותו של פרינס).
לפני 2008, הירידה הגדולה ביותר בהוט 100 הייתה שייכת לשיר "Nights in White Satin" של המודי בלוז, שדורג במקום ה-17 בשבוע האחרון במצעד בדצמבר 1972. השיר "Junior's Farm" של פול מקרטני וכנפיים, ביצע את אותה הירידה ש-"Nights in White Satin" ביצע. הדבר הוביל לכך ששני השירים החזיקו בתואר, עד שבמרוצת השנים נשבר השיא מספר פעמים נוספות, המוצגות בטבלה שלעיל.
שירי חג
החל מנובמבר ומדצמבר שהתקיימו בעשור השני של המאה ה-21, דורגו שיר חג שונים בהוט 100, אך בינואר של כל שנה, ירדו מהמצעד באופן מוחלט. בעת האחרונה (2017–הווה), הם הגיעו לעשירייה הפותחת, ובשנת 2019, בפעם השנייה בהיסטוריית ההוט 100 (והראשונה מאז 1958), הגיע שיר חג למקום הראשון. כאשר חלף חג המולד, נעלם "All I Want for Christmas Is You" של מריה קארי מהמצעד, ובכך קבע שיא לירידה הגבוהה בהיסטוריית המצעד.
מרבית השירים שהגיעו למקום הראשון
† המקום הראשון המצליח ביותר של כל אמן בהוט 100 נקבע על פי חישובים של בילבורד, ולא בהכרח חייב להיות השיר ששהה בזמן הרב ביותר במקום הראשון במצעד, כגון "Like a Virgin" של מדונה (שישה שבועות במקום הראשון, לעומת "Take a Bow" שהיה שבעה שבועות במקום הראשון), "We Belong Together" של מריה קארי (ארבעה עשר שבועות במקום הראשון, לעומת הדואט "One Sweet Day" עם בויז טו מן, שהיה שישה עשר שבועות במקום הראשון), "Miss You Much" של ג'נט ג'קסון (ארבעה שבועות במקום הראשון, לעומת "That's the Way Love Goes" שהיה שמונה שבועות במקום הראשון) והדואט של מייקל ג'קסון ופול מקרטני, "Say Say Say" (שישה שבועות במקום הראשון, לעומת "Billie Jean" ו-"Black or White" שהיו שבעה שבועות כל אחד במקום הראשון).
‡ לפני מצעדי ההוט 100 והוט 100.
מרבית השבועות המצטברים במקום הראשון
† לפני מצעדי ההוט 100 והוט 100. לעיתים קרובות, מזכים את פרסלי ב-80 שבועות במקום הראשון, כיוון ש-"All Shook Up" שהה שבוע תשיעי במקום הראשון במצעד "המושמעים ביותר בג'וקבוקס". עם זאת, הדבר לא אושר במאת האחוזים ואף על פי שסטטיסטיקאי מצעדי הבילבורד, ג'ואל ויטבורן, זוקף לפרסלי 80 שבועות במקום הראשון במצעד, נקבע שלפרסלי ייחשבו 79 שבועות בלבד. מרבית משיריו של פרסלי שהו במצעדים שקדמו להוט 100 (ארבעת המצעדים שצוינו בתחילת הערך, ביניהם מצעד "המושמעים ביותר בג'וקבוקס" ומצעד "המושמעים ביותר בג'וקיז"). אם סופרים מתחילת ההוט 100 באוגוסט 1958, פרסלי צבר 22 שבועות במקום הראשון עם שיריו.
מרבית השנים הרצופות עם שיר שהגיע למקום הראשון
† לפני מצעדי ההוט 100 והוט 100.
מרבית השירים במקום הראשון בשנה קלנדרית
† לפני מצעדי ההוט 100.
הערה: אם מחשיבים את הסינגל הכפול של פרסלי, "Hound Dog" / "Don't Be Cruel", כשני שירים נפרדים אז יש לו חמישה שירים בסך הכול, שהגיעו למקום הראשון בשנת 1956. כמה משיריו של פרסלי הכלולים כאן דורגו במקום הראשון במצעד הקאשבוקס, אך לא במצעד הבילבורד טופ 100; המצעד שקדם לבילבורד הוט 100.
הערה: אם מחשיבים לראפר דרייק את השיר "Sicko Mode", יהיו לו במצטבר ארבעה שירים שהגיעו למקום הראשון במצעד בשנת 2018 (ביחד עם "God's Plan", "Nice for What" ו-"In My Feelings").
מרבית השבועות המצטברים בעשירייה הפותחת
† ריהאנה היא הסולנ/ית הצעיר/ה ביותר (23) שצבר/ה לפחות 200 שבועות בעשירייה הפותחת. ג'סטין ביבר הוא הסולן הצעיר (25) ביותר שעשה זאת.
מרבית הופעות הבכורה במקום הראשון
מאז 2009, שיר אחד לפחות ביצע הופעת בכורה במקום הראשון במצעד. שנת 2020 הייתה השנה הראשונה בה 12 שירים הופיעו לראשונה במקום הראשון במצעד.
מרבית הכניסות להוט 100
† הקריירה של אלביס פרסלי קדמה בשנתיים לתחילתו של מצעד הבילבורד הוט 100. אם סופרים גם את המצעדים שקדמו להוט 100, יש לו 150 כניסות בסך הכול.
‡ ליל בייבי (בגיל 27 שנים ו-141 ימים) הוא הסולן הצעיר ביותר שצבר לפחות 100 כניסות להוט 100, שיא שנקבע בעבר על ידי ג'סטין ביבר (כשהיה בגיל 27 שנים ו-145 ימים).
החלפה עצמית במקום הראשון
† הביטלס נחשבת ללהקה היחידה בהיסטוריה שיש לה שלושה שירים שהגיעו למקום הראשון והחליפו את עצמם.
‡ BTS נחשבת ללהקה היחידה שהחליפה את עצמה פעמיים ברציפות.
המחוז הפדרלי של אורל
המחוז הפדרלי של אורל (ברוסית: Уральский федеральный округ; tr.: Uralsky federalny okrug) הוא אחד מהמחוזות הפדרליים של רוסיה. המחוז הוא המערבי מבין שלושת המחוזות הממוקמים באסיה. אוכלוסיית המחוז מונה 12,080,523 נפש (לפי מפקד של 2012) ושטחו הוא 690,698 קילומטר רבוע. נציג הנשיא במחוז הוא איגור חולמנסקיך ומשרדו שוכן ביקטרינבורג.
במחוז נמצאות כ-67% מעתודות הנפט של רוסיה (כ-6% מעתודות הנפט בעולם) וכ-78% מעתודות הגז של רוסיה (26% מעתודות הגז בעולם).