cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יעקב בן אלעזר
ספר המשלים
שִׁירִים סַפִּירִים גִּזְרָתָם / שַׁעֲשׁוּעִים הֵם אֶל־כָּל־בָּשָׂר
דָּמוּ חִידוֹת אַךְ הֵם בִּינוֹת / אֶל־אִישׁ מַשְׂכִּיל לִרְאוֹתָם סָר
אַךְ בִּין יָבִין אֶת עִנְיָנָם / כִּי טוּב טַעַם בָּם לֹא הָחְסַר. להלן פירוט תוכנן הכללי של המחברות:
יחסי אלבניה–סלובניה
יחסי אלבניה–סלובניה מתייחסים ליחסים הדו-צדדיים של אלבניה וסלובניה. לאלבניה שגרירות בליובליאנה ולסלובניה שגרירות בטירנה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-9 במרץ 1992, בעקבות הכרזת העצמאות הסלובנית בשנת 1991.
שתי המדינות חברות בארגון האמנה הצפונית האטלנטית (נאט"ו) והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. כחברה באיחוד האירופי, סלובניה תומכת בשילוב אלבניה בגוש האירו.
בסלובניה יש קהילה אלבנית גדולה, שהיגרה אליה במהלך שנות ה-90.
מעכב נקודת בקרה
טיפול במעכב נקודת בקרה הוא טיפול אימונותרפי המכוון כנגד סרטן. הטיפול מבוסס על כך כי אחד המנגנונים המאפשרים לגידולים סרטניים לחמוק ממערכת החיסון הוא דרך הפעלה של נקודות בקרה. התרופה הראשונה נגד סרטן ממשפחה זו הייתה ipilimumab, חוסמת CTLA-4, שאושרה בארצות הברית בשנת 2011.
ברושים (ואן גוך)
היצירה נוצרה בעת שהייתו של ואן גוך במוסד לבריאות הנפש ע"ש סן-פול בסן רמי. על אף שהותו במוסד הותר לו להמשיך לצייר. שניים הנושאים שהעסיקו אותו היו עצי ברוש ואורן. הוא תיאר את עצי ברוש כ-"יפיפיים מבחינת קווים ופרופורציות, כמו אובליסק מצרי". התעניינותו של ואן גוך בעצי הברוש הובילה לכמה יצירות מלבד ברושים, כגון דרך ברושים וכוכב, שדה חיטה עם ברושים וליל כוכבים. ניתן לראות גם את הקווים המעוגלים המאפיינים לצייר וכן ירח במצב סהר. בשנת 1890, היצירה הוצגה במפגש של האמנים העצמאיים (Société des Artistes Indépendants) בפריז.
יניב עשור
יניב עשור (נולד ב-15 ביולי 1972) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף, המשמש ראש אכ"א. קודם לכן שימש ראש חטיבת המבצעים באמ"ץ, מפקד אוגדת הבשן, מפקד חטיבת גולני, סגן מפקד עוצבת געש ומפקד עוצבת חירם.
ביוגרפיה
עשור, בנם של חנניה ומזל, נולד וגדל במושב מבטחים. התגייס לצה"ל בשנת 1990, ושובץ בגדוד 12 בחטיבת גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 12 ושימש כמפקד מחלקה בפלוגה ג'. בשנת 1996 מונה למפקד פלוגה רובאית בגדוד 12, ושימש בתפקיד בין היתר במהלך מבצע ענבי זעם. בהמשך שירת כקצין הבטיחות של חטיבת גולני. לאחר מכן מונה למפקד פלחה"ן גולני בין השנים 1997–1999. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 51 בין השנים 2001–2002, בין היתר במהלך מבצע חומת מגן. בשנת 2002 יצא ללימודים במכללה לפיקוד ולמטה של המארינס, בארצות הברית. לאחר שובו מונה לקצין אג"ם של חטיבת גולני בין השנים 2003–2004.
בשנת 2004 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 51, ושימש בתפקיד עד שנת 2006. במהלך תפקידו, הגדוד היה בתעסוקה מבצעית בעיר חברון, במהלכה נהרג חייל מן הגדוד בתאונת דרכים. לאחר מכן הוביל את הגדוד בין היתר בביצוע תוכנית ההתנתקות, במבצע גשמי קיץ ובמבצעים נוספים כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ברצועת עזה, ובמהלך מלחמת לבנון השנייה. במהלך המלחמה פיקד על הגדוד בין היתר בקרב בינת ג'בייל. במהלך הקרב הרגו לוחמי הגדוד עשרות מחבלי חזבאללה, השמידו שלושה משגרי קטיושות ופוצצו מצבורי תחמושת ורקטות שנתפסו. בקרב הקשה ספג הגדוד שמונה הרוגים, בהם סגנו, רועי קליין, ועשרים פצועים. על פעילותו במלחמה, עוטר הגדוד בפיקודו בצל"ש יחידתי, ממפקד פיקוד הצפון, גדי איזנקוט. לאחר המלחמה מונה למפקד יחידת אגוז בין השנים 2006–2008, והוביל אותה בלחימה ברצועת עזה. באחד המבצעים, בינואר 2008, הרגו כוחות היחידה בפיקודו, בסיוע שריון וחיל האוויר 18 מחבלים, בהם בנו של בכיר חמאס מחמוד א־זהאר. לאחר מכן יצא ללימודים.
בספטמבר 2009 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת חירם, ושימש בתפקיד עד יולי 2011. בהמשך מונה לסגן מפקד עוצבת געש בין השנים 2011–2012. ב-19 ביולי 2012 מונה למפקד חטיבת גולני, ושימש בתפקיד עד 11 ביוני 2014. לאחר מכן יצא ללימודים בארצות הברית. ב-9 בספטמבר 2015 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד אוגדת הבשן, ושימש בתפקיד עד 11 בפברואר 2018. ב-9 באפריל 2018 מונה לראש חטיבת המבצעים באמ"ץ, תפקיד אותו מילא עד 13 באוקטובר 2020.
ב-14 בפברואר 2021 הועלה לדרגת אלוף וב-21 בפברואר נכנס לתפקידו כראש אכ"א.
חיים אישיים
עשור מתגורר בכפר הרא"ה, נשוי לדקלה ואב לארבעה. בעל תואר ראשון בלוגיסטיקה מאוניברסיטת בר-אילן, ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בוגר המכללה לפיקוד ולמטה של המארינס בארצות הברית, ובוגר המכללה המלכותית ללימודי ביטחון בבריטניה.
בנימין טהירוביץ'
בנימין טהירוביץ' (בבוסנית: Benjamin Tahirović; נולד ב-3 במרץ 2003 בספגנה שבשוודיה) הוא כדורגלן בוסני יליד שוודיה המשחק בעמדת הקשר בקבוצת אייאקס ובנבחרת בוסניה והרצגובינה.
קריירת מועדונים
ב-1 בפברואר 2021 חתם טהירוביץ' על חוזה לחמש שנים וחצי ברומא מהסרייה א'. ב-13 בנובמבר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד טורינו במסגרת המחזור ה-15 בליגה לעונת 2022/2023.
ב-21 ביוני 2023 חתם טהירוביץ' לחמש שנים באייאקס.
קריירה בינלאומית
ב-23 במרץ 2023 ערך טהירוביץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בוסניה והרצגובינה, בניצחון 3-0 על נבחרת איסלנד במסגרת מוקדמות יורו 2024.
פדרו (כדורגלן יליד 1997)
פדרו גילרמה אבראו דוס סנטוס (בפורטוגזית: Pedro Guilherme Abreu dos Santos; נולד ב-20 ביוני 1997) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת פלמנגו מליגת העל הברזילאית ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים
פדרו נולד בריו דה ז'ניירו שבברזיל וגדל במחלקות הנוער של פלמנגו, דוקקסיאסנסה, ארטסול ופלומיננסה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של פלומיננסה במסגרת ליגת העל הברזילאית, במדיה ערך 70 הופעות ליגה והבקיע 26 שערים.
ב-23 בינואר 2020 הושאל פדרו לפלמנגו מליגת העל הברזילאית. ב-9 בדצמבר 2020 חתם על חוזה קבוע במועדון.
קריירה בינלאומית
ב-13 בנובמבר 2020 ערך פדרו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ברזיל, בניצחון 1-0 על נבחרת ונצואלה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022. ב-27 בספטמבר 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 5-1 על נבחרת תוניסיה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר מונדיאל 2022.
אנסל אדמס
אנסל איסטון אדמס (באנגלית: Ansel Easton Adams; 20 בפברואר 1902 – 22 באפריל 1984) היה צלם אמריקאי, יליד העיר סן פרנסיסקו.
אדמס מפורסם בעיקר הודות לצילומים בשחור לבן של נופי ארצות הברית. אדמס הוא גם מחברם של כמה מספרי הצילום החשובים בהם המצלמה, התשליל ותהליך ההדפסה. היה בין מקימי האגודה האמריקאית לצילום שנקראה קבוצת F/64 (מפתח צמצם קטן במיוחד המיועד בעיקר לצילומי טבע, שעל פי תפיסתם מאפשר הצגה אמיתית יותר של הטבע). אדמס המציא ופיתח את שיטת מערכת האזורים, שהיא שיטה שמסייעת לצלמים לתרגם את האור הנראה לצפיפות על גבי תשליל או על גבי נייר צילום. יתרונה של השיטה הוא בכך שהיא עוזרת להשיג תוצאות עקביות.
ביוגרפיה
אדמס נולד למשפחה מבוססת בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, אך לאחר שהעסק המשפחתי החל להתדרדר, הוא עזב את בית הספר. מאוחר יותר השלים את השכלתו בעזרת מורים פרטיים. כנער גילה עניין בנגינה בפסנתר והתכוון להתמקצע כפסנתרן. מאוחר יותר בעקבות ספר צילום שקיבל וכמה טיולים שעשה בפארק הלאומי יוסמיטי החל לגלות עניין בצילום ובאומנות הצילום. את המצלמה הראשונה שלו קנה לו אביו, וכשנה מאוחר יותר החל אדמס ללמוד את יסודות הצילום. בשנות העשרים של חייו שילב אדמס קריירה של פסנתרן קונצרטים וצלם. בגיל 17 הצטרף אדמס למועדון סיירה (ארגון טבע וסביבה אמריקאי) והמשיך להיות חבר עד מותו. ב-1928 אדמס נשא לאישה את וירג'יניה בסט, שבבעלות אביה היה "סטודיו בסט". אדמס הצטרף לרבים ממסעות הטיפוס והסיור שארגן המועדון. מאוחר יותר אף מילא תפקיד כיושב ראש המועדון. הקרבה לטבע והסיורים התכופים כמו גם צילומי הטבע תרמו רבות למודעות לשמירת הסביבה שהארגון ניסה לקדם.
ב-1980 העניק לו הנשיא ג'ימי קרטר את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית. אנסל אדמס נפטר בשנת 1984 מסיבוך של מחלת הסרטן בה לקה.
עבודתו
ב-1927 יצר אדמס את הפרוטופוליו הראשון שלו, בהתבסס על תמונתו המפורסמת monolith בה העצים את הקונטרסט בפילטר אדום. הפרוטופוליו שלו נחל הצלחה ורווח כספי מיידי, והוא קיבל הזמנות לעבודות מסחריות. אדמס למד בעקבות כך טכניקות הדפסה שונות, על סוגי דיו, סוגי עיצוב – אלמנטים שיישם בשלבים מאוחרים יותר, בפרויקטים שלו.
ב-1931 בעזרת קשרים שיצר בחוג מכריו, יצר אדמס את התצוגה הראשונה שלו במוזיאון, ושילב בה 60 מיצירותיו, מטעם מועדון סיירה. יחד עם זאת, הרגיש אדמס, שיוכל להשיג סטנדרטי צילום גבוהים, תוך שימוש בצמצם סגור מאוד, וזמני חשיפה ארוכים, בתנאי אור יום רגילים – הוא הקים את קבוצת F/64, שהוא אגודה אמריקאית לצילום. על פי תפיסתו זו, תושג הצגה מציאותית יותר של הטבע. ב-1933 פתח אדמס את הגלריה הראשונה שלו, פרסם מאמרים במגזיני צילום והוציא לאור את ספר ההדרכה הראשון שלו.
ב-1935, שהייתה שנה מוצלחת במיוחד, יצר אדמס עבודות חדשות ואת אחת התמונות המפורסמת ביותר שלו, storm in Yosmite valley, בה קלט בעדשת מצלמתו את העמק, לאחר סופת חורף, כשהוא עוטה שכבה טרייה של שלג. עד שנות ה-70, היה אדמס תלוי בעבודות מסחריות שנאלץ לבצע למחייתו.
ב-1940, יצר עם אשתו, תצוגת צילום גדולה במערב ארצות הברית, ומדריך לעמק יוסמיטי מאויר לילדים.
ב-1941 צילם את אחת היצירות המוערכות שלו על ידי מבקרים, moonrise, Hernandez, New Mexico. תצלום זה, נעשה בתנאים קשים של תאורה משתנה במהירות, והוא הסתמך על ניסיונו בשימוש במצלמה ובטכניקות חדר החושך.
רוב התצלומים שצולמו על ידי אדמס בשנות ה-70 אפשרו לו עצמאות כלכלית. הערך הכולל של תמונותיו עומד על 25,000,000$. בשנות ה-50, הרגיש אדמס דעיכה ביכולת היצירתית שלו, ופנה לתחום המסחרי של עבודות צילום, בו המשיך כ-20 שנה נוספות. בשנות ה-60 וה-70 השתתף ויצר סדרות צילום עבור אוניברסיטת קליפורניה ותערוכה במוזיאון המטרופולין לאומנות.
תנוחות גוף
ישיבה
הישיבה מוגדרת כאשר חלק ממשקל הגוף עובר מסמיכה על הרגליים אל הישבן והירכיים. הישבן מונח על גבי משטח ישר במידה כלשהי, כך שרגלי האדם נחות יחסית. לרוב ישיבה תתבצע על כסא, ספסל או חפץ אחר מוגבה.
לרוב, לכיסאות נוסף משענת, דבר המאפשר מנוחה גם לגב האדם. הישיבה היא תנוחת עבודה נפוצה, כאשר עבודות משרדיות רבות מבוצעות בישיבה.
עמידה
כאשר האדם עומד, גופו נמצא במצב מאונך, כאשר משקל הגוף נתמך על ידי הרגליים. בניגוד לתפיסה המקובלת שהאדם לא זז בעת שהוא עומד, אמצעים מודרניים מראים כי למעשה האדם מתנועע קדימה ואחורה, כמטוטלת, על מנת להתייצב.
כריעה
כריעה מתוארת כאשר הרגליים מכופפות לאחור, ומשקל האדם מונח על ברכיו. הכריעה משמשת בתרבויות רבות כסמל לכניעה.
לכריעה מספר וריאציות: כאשר גוף האדם זקוף, למעט ברכיו המכופפות, או כאשר האדם יושב על כפות רגליו (תנוחת הסיזה היפנית). כמו כן קיימת כריעה על ברך אחת, כאשר ברך אחת נוגעת בקרקע, ואילו הרגל השנייה בזווית 90 מעלות ביחס לקרקע כשכף הרגל נוגעת בקרקע.
עמידה על ארבע
עמידה על ארבע היא המצב הסטטי של זחילה, כאשר משקל האדם מפוזר בין ארבעת הגפיים.
שכיבה
בשכיבה, גוף האדם כולו במצב אופקי, כך שהגוף כולו נוגע במשטח שמתחתיו. השכיבה היא התנוחה הנפוצה בעת שינה ומנוחה. קיימות מספר וריאציות לשכיבה: שכיבה על הגב, הבטן או הצדדים, או בתנוחת עובר כשרגלי האדם מקופלות לעבר ראשו.
כריס פינץ'
כריס פינץ' (באנגלית: Chris Finch; נולד ב-6 בנובמבר 1969) הוא כדורסלן עבר ומאמן כדורסל אמריקאי. משמש כמאמן הראשי של קבוצת מינסוטה טימברוולבס מליגת ה-NBA.
קריירת משחק
פינץ' נולד בעיר קיימברידג' שבאוהיו, ובין השנים 1988–1992 למד במכללת פרנקלין ומרשל אשר בלנקסטר, פנסילבניה. לאורך תקופת לימודיו שיחק בקבוצת הכדורסל של המכללה, אשר השתתפה בליגת המכללות השלישית (NCAA Division III).
קריירת אימון
מיד עם פרישתו ממשחק, בשנת 1997, מונה למאמן הראשי של הקבוצה היחידה בה שיחק – שפילד שארקס. בעונות 1999 ו-2000 זכתה הקבוצה בגביע הבריטי, ובשתי העונות העוקבות העפילה לגמר הפלייאוף, אך הפסידה בו.
בעונת 2003/2004 אימן את קבוצת גיסן 46' הגרמנית, ובעונה הבאה עבר לאמן את קבוצת ברי מליגת העל הבלגית. בעונתו הראשונה בקבוצה, הוביל אותה לזכייתה היחידה אי פעם באליפות הליגה. בין השנים 2007–2009 אימן את בלפיוס מונס-אנו, יריבתה של ברי מהליגה הבלגית.
בשנת 2009 מונה פינץ' למאמן הראשי של קבוצת ריו גראנדה ואלי וייפרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונת 2009/2010 הוליך את הקבוצה לזכייתה הראשונה באליפות הליגה, וזכה בעצמו בתואר "מאמן העונה".
לקראת עונת מונה לעוזר מאמן ביוסטון רוקטס, תחת המאמן הראשי קווין מקהייל. בשנת 2016, לאחר 5 שנים ביוסטון, עבר לצוות האימון של דנוור נאגטס, אותה אימן מייקל מלון. בין השנים 2017–2020 שימש כעוזרו של אלווין ג'נטרי, מאמן ניו אורלינס פליקנס, ובדצמבר 2020 מונה לעוזר מאמן בטורונטו ראפטורס, תחת המאמן הראשי ניק נרס.
ב-22 בפברואר 2021, לאחר כחצי עונה בטורונטו, מונה פינץ' למאמן הראשי של מינסוטה טימברוולבס, במקומו של ראיין סונדרס. עד לסיום עונת רשמה הקבוצה מאזן של 16 ניצחונות ו-25 הפסדים.
היינריך וילהלם ולדייר
היינריך וילהלם ולדייר-הארץ, או בשמו המלא: היינריך וילהלם גוטפריד פון ולדייר-הארץ (Heinrich Wilhelm Gottfried von Waldeyer-Hartz; 6 באוקטובר 1836, ההלן אן דר וזר, דוכסות בראונשווייג - 23 בינואר 1921, ברלין), היה רופא, אנטומיסט והיסטולוג גרמני. הוא כיהן כפרופסור לאנטומיה פתולוגית באוניברסיטאות ברסלאו, שטרסבורג וברלין. נודע בתרומתו לתאוריה הנוירונלית של ארגון מערכת העצבים וכמי שטבע את המונחים "נוירון" ו"כרומוזום" (1888). שני מבנים אנטומיים בגוף האדם שתאר, נושאים את שמו: "בלוטת ולדייר" ו"החגורה הלימפטית על שם ולדייר", המוכרת בשם "שקדים" במובן הרחב. ולדייר נודע גם כחוקר האנטומיה וההתפתחות של איברי המין, כולל בגילוי האפיתל הנבטי המבטן את אבוביות נושאי הזרע באשכים, ובחקר הגידולים
שנותיו המוקדמות
היינריך וילהלם ולדייר נולד בכפר הקטן ההלן על הנחל וזר (Hehlen) (ההלן אן דר וזר) על יד העיר בראונשווייג (בימינו במדינת סקסוניה התחתונה) כאחד משלשת הבנים של יוהאן גוטפריד ולדייר, פקיד מדינה, ושל וילהלמינה פון הארץ, בת של מורה וצאצאית למשפחה אוונגלית. מצד אביו היה צאצא למשפחה של איכרים קתולים מווסטפאליה. אחרי שלמד בבית ספר יסודי בכפר בקנדורף, סיים את ולדייר את בית הספר התיכון "תאודוריאנום" בפאדרבורן ואחרי מבחני הבגרות נרשם בשנת 1856 ללימודי מתמטיקה ומדעי הטבע באוניברסיטת גטינגן. בהשפעתו של יאקוב הנלה נמשך ללימודי רפואה. החל מאוקטובר 1858 למד רפואה באוניברסיטת גרייפסוולד, שבה עבד כעוזר מחקר של יוליוס בודגס במסגרת המכון לאנטומיה ובקליניקות אחרות. לאחר מכן עבר לברלין, בה למד אצל הפיזיולוג דו בואה-רמון, אצל הכירורג ורופא העיניים יוהאן יונקן ואצל הפתולוג פרריכס. הוא השתלם בהמשך באמבריולוגיה במעבדתו של האנטומיסט קרל רייכרט וחיבר תחת הדרכתו את עבודת הדוקטורט שלו בנושא המבנה והתפקוד של עצם הבריח (1861).
הקריירה האקדמית והמשך פעילותו המדעית
מפני שמשרת ה"פרוסקטור" האחראי על המחקר הפתולוגי בגופות היה תפוס בברלין על ידי לופולד גולץ, ארווין קלבס יצרעבור ולדייר משרת מדריך במכון הפיזיולוגי של אוניברסיטה אלברטינה בקניגסברג. כאן יכול ולדייר, שכבר קנה בגרייפסוולד ידע מעמיק באנטומיה פתולוגית, לעסוק כאוות נפשו במחקר על דגימות פתולוגיות ולבצע נתיחות שלאחר המוות בבתי החולים של העיר. בנוסף העביר שיעורי אנטומיה פתולוגית לרופאים המתחילים. בכל זאת הממסד הפרוטסטנטי שראה בו קתולי לא עודד את קידומו בהייררכיה האקדמית ובנסיבות אלה חיפש ולדייר עבודה במקומות אחרים.
בהשפעת רודולף פירכו קמו באותה תקופה בגרמניה הקתדרות הראשונות לאנטומיה פתולוגית. ב-1864 קיבל ולדייר באוניברסיטת ברלסאו הסמכה באנטומיה ובפיזיולוגיה. ב-1865 הוא התקבל כפרופסור שלא מן המניין לפתולוגיה באוניברסיטה זו, לצידו של רודולף היידנהיין. הוא מילא את התפקיד של ראש הקתדרה ובנוסף התאפשר לו לנהל מכון פתולוגי משלו. בהתחלה נאלץ לערוך את שיעוריו כולל ההדגמות המעשיות בתוך חמישה חדרים של בית פרטי. את ההרצאות העביר באודיטוריום של הפקולטה לזואולוגיה ואת מחקריו ביצע במכון הפיזיולוגי. כעבור שנה הוא התחתן עם אמילי דילנבורגר. ב-1867 היה לפרופסור מן המניין לפתולוגיה בברסלאו. בברסלאו ביצע ולדייר את כל הנתיחות שלאחר המוות בארבעת בתי החולים של העיר.
החל מ-1864 ולדייר הקדיש את רוב מחקריו לאבחון הגידולים, בעיקר בשלבים מוקדמים. מטופלו המפורסם ביותר היה הקיסר פרידריך השלישי שוולדייר איבחן אצלו סרטן של הגרון.
ב-1871 בעקבות סיפוח אלזס לגרמניה כתוצאה מהניצחון במלחמה עם צרפת הסגל הצרפתי באוניברסיטת שטרסבורג הוחלף במורים גרמנים. ב-1872 גם ולדייר וגולץ הובאו ללמד באוניברסיטה זו. הם לימדו שם לצד מורים דגולים אחרים כמו רקלינגסהאוזן וקוסמאול.
שובו לברלין. תגליותיו
באותה תקופה, ב-1875 ולדייר תיאר את תאי הפלסמה.
ולדייר חקר את ההיסטולוגיה של העצבים, את איברי השמיעה, העיניים והשחלות.
ב-1863 (או ?1878) הנהיג את השימוש בהמטוקסילין (haematoxylin) כחומר צבע במחקר הביולוגי.
גילה את האפיתל הקובייתי הפשוט, הקרוי "אפיתל ולדייר" ובטעות קרא לו "גרמינלי" ("מוליד"), שכבת התאים המכסה את השחלה. ולדייר סבר שסרטן השחלה נוצר מהרקמה האפיתלית ולא מרקמת החיבור כפי ששיער רודולף פירכו. בשנת 1870 ב"Eierstock und Ei" הוכיח ולדייר שאפילו אברי המין של בעלי החוליות הם בהתחלתם דו-מיניים.
ב-1869 העלה השערה לגבי היווצרות זגוגית השן על ידי הסתיידות של "תאי זגוגית".
ב-1884 תיאר את הטבעת הלימפית שבלוע האפי, הקרויה משום כך טבעת ולדייר-פירוגוב, ובשנת 1888 הנהיג את המונח "כרומוזום". בשנים 1893-1894,1897-1899 ו-1901–1905 ו-1905–1910 מילא ולדייר את התפקיד של סגן יושב ראש החברה הברליאנית לאנתרופולוגיה, אתנולוגיה ופרהיסטוריה. בשנים 1892,1896,1900 ובין השנים 1903–1904 היה ליושב הראש שלה והחל מ-1909 חבר שלה לשם כבוד. אחרי מותו של מקס שולץ ב-1874 הוציא לאור יחד עם וולט סנט ג'ורג' את העיתון המדעי Archiv für Mikroskopische Anatomie (ארכיב לאנטומיה מיקרוסקופית).
עם תלמידיו נמנה יוהנס זובוטה, מחבר אטלס ידוע לאנטומיה של האדם בגרמנית. הוא עורך בשותפות של Archiv für mikroskopische Anatomie פרש מעבודתו בגיל 80 בשנת 1917. הוכר אז כבן לאריסטוקרטיה התורשתית והוסיף לתארו את שם המשפחה של אימו- הארץ.
ולדייר ותורת הנוירון
שמו של ולדייר נקשר במדעי המוח לתורת הנוירון כשהוא זה שקבע את השם "נוירון" עבור התא העצבי. ולדייר תמצת את תגליות הנוירואנטומיסטים קמילו גולג'י (1925-1843) וסנטיאגו רמון אי קחאל, לימים חתני פרס נובל לרפואה, שהשתמשו  בכסף ניטראט כדי לצבוע את הרקנה העצבית - שיטת גולג'י. ולדייר למד אפילו את השפה הספרדית כדי להתעמק במחקרים המפורטים של רמון אי קחאל על השימוש בשיטת גולג'י והפך לחבר ומנטו של המדען הספרדי ולמקדם תורתו בתחום האנטומיה המיקרסקופית  שנשלט באותה תקופה על ידי חוקרים גרמנים. תורת הנוירון פורסמה בשורה של מאמרים בשבועון הרפואי העיקרי של גרמניה - Deutsche Medizinische Wochenschrift. יחד עם זאת, כפי שציין רמון אי קחאל, על אף תמיכתו ולדייר בהתאוריה זו עם כל משקל סמכותו, למעשה הוא לא תרם לנושא אף תצפית אישית אחת. הוא הסתפק בלהציג בצורה מבריקה את ההוכחות האובייקטיביות שאותן סיפקו וילהלם היס, אלברט פון קליקר, גוסטב רציוס, ארתור ואן גהוכטן וראמון אי קחאל עצמו, והמציא את השם המוחלח "נוירון}. לפי תאוריית הנוירון מערכת העצבים מורכבת מתאים בעלי דנדריטים ארוכים ומסתעפים - הנוירונים (1891). לפי הגרסה שתיאר  (או "תאוריית המגע", שבימינו הוחלפה בתאוריית הרצף), הנוירונים מהווים היחידות המבניות היסודיות של מערכת העצבים. אחד המסלולים העצביים שתיאר ולדייר נקרא המסלול ולדייר-ליסאואר.
חייו הפרטיים
ולדייר היה נשוי לאמילי תרזיה דילנבורגר, ילידת אאכן, ונולדו להם שישה ילדים, שניים מתוכם נפטרו בשנה הראשונה אחרי לידתם. ארבעת ילדיו ששרדו לא עסקו במקצועות רפואיים ומדעיים.. לולדייר היו 12 נינים. אחד הם מהם, אנטון יוהנס ולדייר, הוא אנטומיסט ופרסם בגרמניה ספר לימוד לאנטומיה ששימש דורות של סטודנטים.
ספרים
("האגן") ("תאי המין")Entwickelungsgeschichte der Wirbeltiere. S.86-476,Abb.) Die Geschlechtszellen. 1901–1903. (תורת דרווין) (בתוך: Deutsche Medizinische Wochenschrift. 1909, Nr.8. 15 S.) in: Sammelband Wa 40 635. Darwins Lehre. 1909.
הקבינט של שולץ
הקבינט של שולץ הוא הקבינט ה-24 והנוכחי של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה אשר הושבע ב-8 בדצמבר 2021.
קובאן קרסנודאר (כדוריד נשים)
קובאן קרסנודאר (ברוסית: Гандбольный клуб "Кубань") היא קבוצת כדוריד נשים רוסית מהעיר קרסנודאר המתחרה בליגת העל הרוסית.
היסטוריה
קובאן נהנתה מעידן הזהב שלה בסוף שנות ה-80 כשזכתה בשתי תוארי גביע המחזיקות ב-1987 וב-1988 בעקבות ניצחון על ברלין וושאש בודפשט בגמר והגיעה לגמר גביע אירופה ב-1990, שבו הפסידה להיפו נידרוסטרייך, לאחר שזכתה ב-1989 באליפות הסובייטית. קובאן גם העפילה בשלישית לגמר גביע המחזיקות בשנת 1989.
בעקבות קריסתה של ברית המועצות קובאן זכתה באליפות המעבר של חבר המדינות העצמאיות, אבל לא הצליחה לזכות באליפות ליגת העל הרוסית. בשנים 1997 ו-2000, הקבוצה הייתה שנייה לאיסטוצ'ניק רוסטוב וטקווה וולגוגרד, במה שמוגדר לתוצאת השיא שלה. בשנת 2000 היא הגיעה גם לגמר הרביעי שלה של גביע המחזיקות, כשהפעם הפסידה לקבוצת מאר ולנסיה.
בעונת 2020/2021 העפילה לרבע גמר הליגה האירופית.
צב מקורה אדום-כתר
צב מקורה אדום-כתר (שם מדעי: Batagur kachuga) הוא מין של צב מהמשפחה צבי בריכה החי באגמים ונהרות בדרום אסיה ומצוי בסכנת הכחדה חמורה. תפוצתו בעבר השתרעה לאורך נפאל, צפון הודו, בנגלדש בסמוך לגדות הגנגס, ואולי גם בורמה אך עקב הרס מקומות מחייתו, בניית סכרים, זיהום מים, ציד לאכילת בשרו, טביעה ברשתות דיג ופגיעה בביציו מספריו בטבע הידלדלו בידי אדם ובידי תנים. כיום ככל הנראה ישנם רק 400 פרטים בוגרים של הצב אך ממשלת הודו החלה לפתח תוכנית שימור עבורו. מרכז בו רוב צבים אלו מצויים הוא במקלט הלאומי צ'מבל (National Chambal Sanctuary) שליד נהר צ'מבל במאדהיה פרדש, הודו.
מאפיינים
זהו צב מים גדול באורך של עד 56 ס"מ ומשקל של עד 25 ק"ג, כשהזכרים קטנים יותר מהנקבות. הצב בעל צוואר ארוך אדום ומפוספס בפסים לבנים לאורכו והראש צהוב אך צבוע באדום בכיפתו עם צידיים כחולים ועוד שני פסים כחולים במרכז לצד העיניים. הצב בעל מקור נוקשה וחוטם המזכיר חוטם של צב רך. השריון חום אפרפר עם סימנים כתומים והוא נמוך ועגלגל. השריון נוטה החוצה גבוה יותר מהרגליים הקדמיות ולחלק מהצוואר, מה שנתן לו את השם "מקורה". הרגליים קצרות ובעלות קרומי שחייה.
צב זה מותאם לחיים במים אך נוטה להתחמם בשמש על גדות הנהר ועל סלעים בקבוצות. הוא ניזון מתחת למים בעיקר מצמחי מים שונים. הנקבות מטילות 11–30 ביצים בחולות שעל גדת הנהר.
אדמונד הופמייסטר
אדמונד הופמייסטר (בגרמנית: Edmund Hoffmeister; 4 במרץ 1893 – 20 בפברואר 1951) היה מפקד בכיר בורמאכט, שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
הופמייסטר נולד ב-4 במרץ 1893 באשפנבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 הוא התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-30 (הרייני ה-4 - גראף ורדר), ולחם עמו במהלך מלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר הופמייסטר ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 שימש כקצין קישור עם ברית המועצות על פיתוח יחידות ממוכנות, וב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
מלחמת העולם השנייה
ב-1 באוקטובר 1939 מונה הופמייסטר למפקד רגימנט הרגלים ה-21, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-17, וב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך המערכה על צרפת הוא לחם עם הרגימנט שבפיקודו, וב-10 בדצמבר 1940 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-206, עמו לחם במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהדיוויזיה הקלה ה-99, וב-11 בדצמבר 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באוקטובר 1942 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-61, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-7, וב-1 ביולי 1943 מונה למפקד הדיוויזיה ה-383. ב-1 בספטמבר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-6 באוקטובר אותה שנה קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 במרץ 1944 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-20 ביוני 1944 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-41. יומיים לאחר מינויו החל מבצע בגרטיון שבמהלכו ספג הקורפוס שלו אבדות כבדות, וב-1 ביולי הוא נפל בשבי הצבא האדום.
סמל ערב הסעודית
סמל ערב הסעודית הוא סמלה הרשמי של הממלכה הערבית הסעודית. הסמל מורכב משתי חרבות מוצלבות ועץ דקל. עץ הדקל מסמל את הצמחייה והאופי המדברי של המדינה.
החרבות מסמלות את ממלכת חג'אז וסולטנות נג'ד שאוחדו לממלכת נג'ד וחג'אז על ידי אבן סעוד.
נאג'ברצה
נאג'ברצה (בהונגרית: Nagybarca) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית נאג'ברצה קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות מ-1,099 תושבים בשנת 1990 עד 960 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-12%).
יעקב איסקולסקי
איסקאלסקי היה העורך של הירחון "המצפה". כמו כן חיבר ספר על תרי"ג מצוות. היה מראשי ועד הרבנים מה"קהילה" דניו יורק ואגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה, וממייסדי ומנהיגי מוסד עזרת תורה. מייסד ויו"ר לדגל הרבנים האורתודוקסים של אמריקה.
ביוגרפיה
דובער היה בן אחות להג"ר מאיר מארים שאפיט, רבה של קוברין ומחבר ספר ניר על תלמוד ירושלמי. מצד אביו היה צאצא להג"ר שלמה זלמן מירקש, רבה של מיר ומחבר ספר שלחן שלמה על אורח חיים. דובער היה קשור לחסידות לעכוויטש ולאחר כן לחסידות סלונים. לאחר פטירת מרת חינקא הוא עבר להתגורר במינסק. שם הוא כונה "ר' בערל מירער", והיה מראשי קהילת חסידי סלונים המקומי.
הרב יעקב איסקאלסקי למד בישיבת מיר עד גיל 13 ואחר כך בסלונים. הוא התקרב לרבה של סלונים, הרב יוסף שלופר. נישא לחיה גרונא רבקה. לאחר נישואיו נסע ללמוד בכולל אברכים "כולל הפרושים" בקובנה ונסמך לרבנות בידי רבה של העיר, הרב צבי הירש רבינוביץ, ובידי הרב משה דנישבסקי מסלובודקה, הרב שלמה הכהן והרב חיים עוזר גרודזנסקי מווילנה.
הרב איסקאלסקי התמנה לכהונת רבנות ראשונה כרבה של רובליה שבפלך מינסק, שבה כיהן בין השנים תרס"ג–תרס"ד. אחר כך התמנה כרבה של קוז'אן הורודוק שבה כיהן עד שנת תרס"ז. במרחשון ה'תרס"ז, נובמבר 1906, היגר לארצות הברית והתמנה כרבה של סקרנטון שבפנסילבניה. ב-1909 עקר לניו יורק וכיהן כרב בית הכנסת של "אנשי סלוצק". משנת 1918 ועד סוף ימיו כיהן כרב קהילת "אנשי ביאליסטוק" בניו יורק.
לאחר פטירתו בל' בשבט ה'תרצ"א, 17 בפברואר 1931, התמנה תחתיו בנו הרב מיכל שמעון איסקולסקי לרבה של קהילת אנשי ביאליסטוק שכיהן שם עד פטירתו ב-1959. חתנו הרב ישראל טבק כיהן אף הוא כרב בבלטימור כ45 שנים והיה נשיא להסתדרות הרבנים דאמריקה בין 1948 ל-1950.
חיים ציבוריים
לאחר שהגיע לניו יורק, הרב איסקאלסקי נבחר לגבאי הראשי של מוסדי תמיכה אמריקאיים לישיבת אור תורה בטבריה (של הג"ר משה קליערס) ולישיבת עץ חיים בסלוצק (של הג"ר איסר זלמן מצלר).
בשנת 1911 שהוא שנת ייסודה, התחבר לוועד הרבנים מה"קהילה" דניו יורק ובשנת 1915 כבר היה למזכיר שלהם. הוא גם היה חבר לאגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה מ-1915 עד 1928 וישב בוועד הפועל שלהם. בשנת 1926 ייסד את דגל הרבנים האורתודוקסים דאמריקה ושימש כנשיא שלהם מאז עד זמן פטירתו.
בשנת 1915 היה ממייסדי מוסד עזרת תורה ונתמנה למזכיר ביום הקמתה, וכיהן בתפקיד באופן פעיל עד 1925 ובאופן רשמי עד 1928. במובנים רבים החלפתו בתפקיד זה היה הרב יוסף אליהו הנקין שנתמנה למנהל המוסד ב-1925.
גמר גביע אופ"א 2003
גמר גביע אופ"א 2003 התקיים באצטדיון האולימפי בסביליה, ספרד ב-21 במאי 2003, ובו נקבע כי הזוכה בטורניר גביע אופ"א לעונת היא פורטו הפורטוגלית, שניצחה במשחק את סלטיק הסקוטית בתוצאה 3-2 בהארכה, לאחר שוויון 2-2 בתום הזמן החוקי. הייתה זו המהדורה ה-32 של המפעל.
משחק הגמר הפגיש בין שתי קבוצות שייצגו מדינות להן אין זכיות במפעל. פורטו העפילה לגמר גביע אופ"א לראשונה בתולדותיה. היא הייתה לפורטוגלית השנייה בתולדות המפעל שמעפילה לגמר והראשונה לזכות בתואר, אחרי שבנפיקה ליסבון השתתפה במשחק הגמר ב-1983 אך הפסידה לאנדרלכט. גם סלטיק הייתה השנייה ממולדתה שמעפילה לגמר המפעל, אחרי שדנדי יונייטד הפסידה ב-1987 לגטבורג.
פורטו העפילה למפעל בעקבות מיקומה בעונת בליגת העל הפורטוגלית. היא סיימה את העונה במקום השלישי, מרחק שתי נקודות מבואבישטה הסגנית שהעפילה למוקדמות ליגת האלופות. לעומתה, סלטיק החלה את דרכה בליגת האלופות, לאחר שזכתה באליפות סקוטלנד בפער של 18 נקודות מסגניתה גלאזגו ריינג'רס, ועם הפסד ליגה בודד לאורך כל העונה. היא הודחה כבר בשלב המוקדמות, ונשרה לגביע אופ"א, שם החלה במקביל לפורטו את דרכה בסיבוב הראשון.
כ-80 אלף אוהדי סלטיק עשו את דרכם לעיר סביליה לקראת משחק הגמר, מה שתואר על ידי אופ"א כקהל החוץ הגדול ביותר שנוסע למשחק בודד. בשל כך, זכו הקבוצה ואוהדיה להערכה רבה מצד פיפ"א ואופ"א, ואף קיבלו את פרס המשחק ההוגן של פיפ"א באותה השנה. דווקא הקבוצה של ז'וזה מוריניו, בתוארו האירופי הראשון כמאמן, עלתה ראשונה על לוח התוצאות משער של דרליי בתוספת הזמן של המחצית הראשונה. הנריק לארסון השווה את התוצאה עם פתיחת המחצית השנייה. שבע דקות אחר כך חזרה פורטו להוביל משער של דמיטרי אלניצ'ב, אך היתרון החזיק מעמד שלוש דקות בלבד, עד שלארסון השווה והשלים צמד. התוצאה נשמרה עד לדקה ה-115 של ההארכה, אז דרליי השלים אף הוא צמד וקבע את תוצאת המשחק, 3-2 לפורטו.
פורטו
פורטו החלה את דרכה לתואר בסיבוב הראשון, מול פולוניה ורשה הפולנית. המשחק הראשון בבית היה לתצוגה התקפית של המארחת, שהביסה 6-0 את יריבתה מצמדים של אדגראס יאנקאוסקאס והלדר פושטיגה, ושערים נוספים של דרליי ומאניש. במשחק הגומלין גברה פולוניה על פורטו בתוצאה 2-0, אך עם 6-2 בסיכום שני המפגשים, המשיכה פורטו לשלב הבא.
בסיבוב השני פגשה פורטו את אוסטריה וינה. במשחק הראשון בחוץ הכריע דרליי את ההתמודדות עשרים דקות לסיום, 1-0 לפורטו. במשחק הגומלין הביתי העלה פושטיגה את פורטו ליתרון בחצי הראשון, ובדקות הסיום כבש דרליי את השער שקבע את תוצאת המשחק, 2-0 לפורטו שהעפילה לסיבוב הבא עם 3-0 בסיכום.
בסיבוב השלישי הוגרלה פורטו למפגש מול לאנס הצרפתית. במשחק הראשון בבית השיגה פורטו ניצחון חלק, 3-0 משערים של פשוטיגה, דרליי ויאנקאוסקאס. במפגש הגומלין, כבש ריגובר סונג את השער היחיד במשחק עוד במחצית הראשונה. לאנס לא הצליחה לכבוש שערים נוספים, ניצחה 1-0 והודחה עם 3-1 לפורטו בסיכום.
פורטו העפילה לשמינית הגמר, שם פגשה את דניזליספור הטורקית. בפעם השנייה בעונה זו במפעל, כבשה פורטו שישה שערים במשחק אחד, בדרך לניצחון מרשים בתוצאה 6-1. לזכותה של פורטו כבשו שישה שחקנים שונים: נונו קאפוצ'ו, דרליי, ריקרדו קושטה, יאנקאוסקאס, דקו ודמיטרי אלניצ'ב. בגומלין עלתה פורטו ליתרון בשלהי המחצית הראשונה, ספגה פעמיים בחצי השני אך בדקות הסיום השיגה את שער השוויון. 2-2 בסיום ההתמודדות, ובסך הכול 8-3 לפורטו שהתקדמה לשלב הבא.
רבע הגמר הפגיש בין פורטו לפנאתינאיקוס היוונית. פורטו אירחה את המשחק הראשון, ובדקה ה-73 ספגה מרגליו של עמנואל אוליסדבה, בדרך להפסד 1-0. בגומלין, מחק דרליי את היתרון היווני כבר בדקה ה-16, אך עד לסיום לא נכבשו שערים נוספים והמשחק עבר להכרעה בהארכה. שתי דקות לסיום החצי הראשון של ההארכה, השלים דרליי צמד שקבע 2-0 לפורטו. עם 2-1 בסיכום שני המפגשים, הצליחה פורטו להתגבר על ההפסד הביתי ולהעפיל לחצי הגמר.
המשוכה האחרונה בדרכה של פורטו לגמר הייתה לאציו האיטלקית. פורטו אירחה את המשחק הראשון, וכבר בדקה השישית נקלעה לפיגור משער של קלאודיו לופס. מאניש הגיב עם שוויון תוך ארבע דקות, ודרליי השלים מהפך עוד במחצית הראשונה. במחצית השנייה כבשו דרליי (שהשלים צמד) ופושטיגה כדי לקבוע 4-1 מרשים לפורטו, שהגיעה לאיטליה עם יתרון משמעותי. הגומלין בסטאדיו אולימפיקו הסתיים ללא שערים, ופורטו העפילה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע אופ"א.
סלטיק
אלופת סקוטלנד החלה את דרכה בשלב המוקדמות השלישי של ליגת האלופות מול פ.צ. בזל השווייצרית. המשחק הראשון בסלטיק פארק נפתח בקצב מהיר. בזל כבשה ראשונה לאחר שתי דקות, אך הנריק לארסון איזן בפנדל כעבור דקה. במחצית השנייה השלים כריס סאטון את המהפך, ומוחמד סילה קבע את תוצאת המשחק, 3-1 לסלטיק. במשחק הגומלין פתחה בזל עם צמד מהיר, והובילה 2-0 בדקה ה-22. התוצאה נשמרה עד לסיום, וקבעה כי סלטיק מודחת מהמפעל לאחר שוויון 3-3 בסיכום שני המשחקים, אך עם יתרון לבזל בזכות חוק שערי חוץ.
ההדחה במוקדמות האלופות שלחה את סלטיק הישר לסיבוב הראשון של גביע אופ"א. סלטיק פתחה מול סודובה מריאמפולה הליטאית, ואירחה את המשחק הראשון. סלטיק הישגיה תוצאה מרשימה והביסה 8-1 את יריבתה. לארסון כבש שלושער, ואליו הצטרפו סטיליאן פטרוב, כריס סאטון, פול למברט, ג'ון הרטסון ויוס ולגארן. האורחת צימקה בדקת הסיום. בגומלין הובילה סלטיק 2-0 כבר אחרי 25 דקות, אך עד לסיום לא נכבשו שערים נוספים. 10-3 מרשים לסלטיק, בדרך לסיבוב השני.
בסיבוב השני פגשה סלטיק את בלקברן רוברס האנגלית לדרבי בריטי, ובמשחק הראשון בבית נהנתה משער של לארסון חמש דקות לסיום, שקבע 1-0. בגומלין כבשו לארסון וסאטון בדרך לניצחון 2-0 במשחק, ו-3-0 בסיכום.
בסיבוב השלישי פגשה סלטיק את סלטה ויגו הספרדית. במשחק הראשון המשיך לארסון את כושר הכיבוש המרשים שלו, וקבע את תוצאת המשחק בדקה ה-52, 1-0 לסלטיק. בגומלין, נקלעה סלטיק לפיגור בחצי הראשון, אך הרטסון איזן והמחצית הראשונה הסתיימה בשוויון 1-1. בני מקארתי החזיר את סלטה ליתרון עם פתיחת החצי השני, אך סלטה לא הצליחה לכבוש שערים נוספים והודחה לאחר שוויון 2-2 בסיכום, שהוכרע לטובת סלטיק בזכות חוק שערי החוץ.
סלטיק העפילה לשמינית הגמר, שם פגשה את שטוטגרט הגרמנית. המשחק הראשון נערך בסלטיק פארק, ולאחר כחצי שעה כבש קווין קוראני את שער היתרון של שטוטגרט. סלטיק הגיבה עם שערים של למברט ושל שון מלוני לפני ההפסקה, ופטרוב כבש את השלישי במחצית השנייה, 3-1 בסיום לסלטיק. בגומלין בגוטליב דיימלר-שטדיון, פתחה סלטיק היטב עם שערים של אלן תומפסון וסאטון שקבעו 2-0 לאחר כעשר דקות בלבד. שטוטגרט צימקה לפני ההפסקה, וברבע השעה האחרונה של המפגש השלימה מהפך וקבעה 3-2. שטוטגרט, לה חסרו שני כיבושים במשחק כדי להעפיל, ניצחה 3-2 במשחק אך הפסידה 5-4 בסיכום. סלטיק המשיכה בדרכה לרבע הגמר.
בשלב רבע הגמר פגשה סלטיק את ליברפול. במשחק הביתי הראשון, עלתה סלטיק ליתרון משער של לארסון כבר לאחר שתי דקות, אך אמיל הסקי איזן רבע שעה אחר כך, וקבע את תוצאת המשחק, שוויון 1-1. סלטיק הגיעה לגומלין באצטדיון אנפילד, ושם הדהימה את המארחת עם ניצחון 2-0 (תומפסון והרטסון), והעפילה לחצי הגמר עם 3-1 בסיכום.
מחצית ראשונה
שתי הקבוצות הגיעו לסביליה בחיפוש אחר זכייה ראשונה בתולדותיהן בגביע אופ"א, לאחר ששתיהן כבר זכו בעברן בתואר החשוב יותר, גביע אירופה לאלופות (פורטו גברה על באיירן מינכן בגמר גביע אירופה לאלופות 1987, סלטיק גברה על אינטר מילאנו בגמר גביע אירופה לאלופות 1967). ז'וזה מוריניו, בעונתו הראשונה על הקווים של פורטו, כבר הצעיד את הקבוצה לזכייה באליפות פורטוגל באותה העונה. הוא פתח בהרכב עם דרליי, מלך שערי המפעל באותה העונה, שערב המשחק כבר החזיק במאזן מרשים של עשרה שערים, אך נאלץ להסתדר ללא הלדר פושטיגה המורחק, ובמקומו פתח נונו קאפוצ'ו. מנגד, נהנתה סלטיק מיתרון ברור ביציעים, ומכ-80 אלף אוהדים שעשו דרכם לסביליה לקראת המשחק, מה שזיכה את הקבוצה בתשבחות מצדן של פיפ"א ואופ"א, והן בפרס המשחק ההוגן של פיפ"א לשנת 2003. ברמה המקצועית, מרטין אוניל פתח בשיטת שלושה בלמים, כאשר בחוד פתח הנריק לארסון, סגן מלך שערי המפעל באותה העונה, שכבש תשעה שערים עד למשחק הגמר. שותפו של לארסון להתקפה, ג'ון הרטסון, החמיץ את המשחק עקב פציעה. רק שני סקוטים פתחו בהרכבה של סלטיק, בעוד יריבתה נהנתה מתשעה שחקני הרכב פורטוגלים.
מחצית שנייה
היתרון של פורטו לא החזיק מעמד זמן רב במחצית השנייה, וכעבור שתי דקות בלבד מפתיחת המחצית מצאה סלטיק את השוויון. דידייה אגאתה, הקיצוני-ימני הצרפתי של סלטיק, הגביה היטב מאגף ימין. לארסון, שניצב בפינה השמאלית של תיבת החמש, התרומם היטב והגח כדור קשתי לפינה הרחוקה. ויטור באיה לא זז, והכדור פגע בקורה ונכנס, שוויון 1-1 בסביליה. היה זה שערו העשירי של לארסון במפעל, והמאתיים במדי סלטיק.
השוויון של סלטיק החזיק מעמד שבע דקות בלבד. דקו המשיך לככב בקישור הפורטוגלי. הוא השתלט על כדור בחצי המגרש של סלטיק, והעביר כדור עומק בין שני שחקני הגנה אל תוך הרחבה. אלניצ'ב הקדים את דגלאס וגלגל פנימה, 2-1 לפורטו. קצב השערים המהיר בחצי השני נמשך, ושלוש דקות בלבד עברו עד שסלטיק השיגה שוויון פעם נוספת. אלן תומפסון הגביה קרן מאגף ימין, לארסון נותר פנוי במרכז הרחבה ונגח בעוצמה לרשת, שוויון 2-2.
לאחר מבול השערים בפתיחת המחצית הקצב נרגע, והועיל לכך החילוף של אוניל, שחיזק את ההגנה כשהעלה את ג'קי מקנמארה על חשבונו של הקפטן, פול למברט, במטרה להצר את צעדיו של דקו המצטיין. עד לשריקת הסיום, נשמרה התוצאה, והמשחק הלך להארכה.
הארכה
לקראת ההארכה, נכנס לשימוש בפעם הראשונה חוק שער הכסף. בשונה משער הזהב, שמשמעותו סיומה של ההארכה עם כיבוש שער לאחת הקבוצות, לפי חוק שער הכסף המשחק יסתיים בתום החצי הראשון של ההארכה, אם אחת הקבוצות תגיע אליו ביתרון.
החצי הראשון של ההארכה לא סיפק שער לבסוף, אך סיפק כרטיס אדום. בדקה ה-96 גלש בובו באלדה לעברו של דרליי ופגע בו בעוצמה. השופט שלף לו כרטיס צהוב שני, וסלטיק נותרה בעשרה שחקנים. על אף החיסרון המספרי, היה כריס סאטון קרוב להכריע את ההתמודדות, כששלח כדור חזק מכ-30 מטרים שפספס במעט את המשקוף.
בדקה ה-115, חמש דקות בלבד לפני תום ההתמודדות, השיגה פורטו את שער הניצחון. כדור עומק שטוח מצא את דגלאס מוכן, והשוער הסקוטי הצליח להדוף את הכדור. ההדיפה הגיעה לרגליו של דרליי, שעבר שחקן אחד ובעט לעבר הרשת החשופה. דגלאס הצליח רק לגעת בכדור החזק של דרליי, גם אולריק לאורסן ניסה להציל מהקו, אך הכדור נכנס, 3-2 לפורטו. עמוק בתוך תוספת הזמן של ההארכה, נשארה גם פורטו בעשרה שחקנים, לאחר עבירה של נונו ואלנטה על תומפסון מחוץ לרחבה שעלתה לו בצהוב שני.
בסיום, 3-2 לפורטו, מחזיקת גביע אופ"א לראשונה בתולדותיה. מרבית הסגל, וכן המאמן מוריניו, היו שותפים להישג מרשים נוסף שנה אחר כך, כשהעפילו לגמר ליגת האלופות 2004 וזכו בתואר לאחר ניצחון על מונקו.
A Love Like Ours
A Love Like Ours (בעברית: אהבה כמו שלנו) הוא אלבומה ה-28 של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר יצא ב-20 בספטמבר 1999 על ידי קולומביה רקורדס. האלבום נכנס למקום ה-6 בארצות הברית ובכך הפך לאלבום ה-23 של סטרייסנד לעשות זאת.
מבחינה לירית רוב שירי האלבום מושפעים מנישואיה לשחקן ג'יימס ברולין ובנוסף ביחד עם האלבום ישנו אוסף של תמונות שלה ושל ברולין.
הצלחה
האלבום לא הצליח להשיג את ההצלחה שהשיגו שני אלבומיה הקודמים כאשר מכר 145 אלף עותקים בלבד בשבוע הראשון ליציאתו אך בסופו של דבר הגיע למעמד פלטינה במדינה עם מכירות של 1.1 מיליון עותקים. סך הכל מכירות האלבום עומדות על קרוב ל-3 מיליון עותקים.
פסגת קלארקסון
פסגת קלארקסון (באנגלית: Clarkson Peak) היא פסגה חרוטית בולטת ברכס הולנד, בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
ההר הוא חלק מהשלוחה ההררית המתמשכת מערבה מהר מילר.
ההר ממוקם בראשו של קרחון רוב.
גובהו של ההר 2,825 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי המחלקה הניו זילנדית.
הפסגה נקראת על שמו של ט. ר. קלארקסון (T.R. Clarkson), חבר ועדת ים רוס (Ross Sea Committee).
יחסי אלבניה–הוותיקן
יחסי אלבניה–הכס הקדוש הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים של אלבניה ושל הכס הקדוש. לכס הקדוש יש נונציו באלבניה, אשר מייצג מבחינה מדינית את הכס הקדוש.
הנציג באופן רשמי מכונה בשם "נונציו אפוסטולי לאלבניה', ויש לו מעמד שגריר.
היסטוריה
ההיסטוריה של היחסים בין המדינות, החלה בימי הביניים, כאשר סקנדרבג הפך למפקד העליון של כוחות הצלבנים של האפיפיור פיוס השני. מאוחר יותר, ג'ובאני פרנצ'סקו אלבני הפך לאפיפיור בין השנים 1700–1721. הוא נולד למשפחה אלבנית ממוצא אצילי.
הנונציו האפיפיורי באלבניה התחיל בתור משלחת לאלבניה על ידי האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר, ב-12 בנובמבר 1920, והועלתה בדרגה עד לקבלת דרג דיפלומטי של נונציו על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני ב-16 בינואר 1991. שגריר הוותיקן הנוכחי לאלבניה הוא צ'ארלס ג'ון בראון, אשר מונה על ידי האפיפיור פרנציסקוס ב-9 במרץ 2017.
מרכז החדשנות סקולקובו
מרכז החדשנות "סקולקובו" (בשנים 2011-2010, לעיתים קרובות תואר בתור "עמק הסיליקון הרוסי") הוא מרכז במוסקבה שנועד לאגד חברות בתחום החדשנות הטכנולוגית במתחם אחד לפיתוח ומסחור של טכנולוגיות חדשות. המרכז שוכן סמוך לכביש הטבעת של מוסקבה. המתחם יספק תנאים כלכליים מיוחדים לחברות הפועלות בענפי העדיפות של המודרניזציה של הכלכלה הרוסית: טלקומוניקציה, חלל, טכנולוגיה ביו-רפואית, יעילות אנרגיה, טכנולוגיית מידע וטכנולוגיה גרעינית. המנהל המדעי של המתחם הוא זוכה פרס נובל ז'ורס אלפרוב.
המתחם נבנה לצורך מתן מעמד מיוחד ותנאים כלכליים מקלים לחברות הפועלות באזור בתחום התקשורת והחלל, ביו-טכנולוגיות, התייעלות אנרגטית, טכנולוגיות מידע וטכנולוגיה גרעינית. החוק הפדרלי מס' 244 "אודות מרכז ההשקעות 'סקולקובו'" נחתם על ידי נשיא הפדרציה הרוסית דמיטרי מדבדב ב-28 בספטמבר 2010 ואשרר, איפוא, את הקמת מרכז זה.
המרכז מהווה חלק מעיר מתוכננת וכולל גם מכוני מחקר ולימוד כמו אוניברסיטת סקולקובו הפתוחה ומכון סקולקובו למדע וטכנולוגיה, שהקמפוס שלו נבנה על ידי משרד האדריכלים השווייצרי ‘הרצוג ודה מרון’. המימון מגיע מהתקציב הפדרלי של רוסיה (פיתוח תשתיות כולל תשתיות מדעיות). תשתיות מסחריות וכמה מתקנים חברתיים, ימומנו במסגרת מערכת המימון המשותף של המדינה והעסקים הרוסים.
בשנת 2020 המרכז עבר לניהול VEB.
Uh, jeg ville ønske jeg var dig
Uh, jeg ville ønske jeg var dig (בעברית: הלוואי שהייתי אתה) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הדנית, בירטה וילקה. השיר ייצג את דנמרק באירוויזיון 1959. השיר נכתב על ידי קרל אנדרסן והולחן על ידי אוטו לינגטון.
באירוויזיון
ב-11 במרץ 1959, השיר בוצע על ידי וילקה באירוויזיון. השיר הושר שני בסדר ההופעות, לפני איטליה ואחרי צרפת. השיר זכה במקום החמישי עם 12 נקודות.
וילברורד סנל
וילברורד סנל ואן רוין (הולנדית: Willebrord Snel van Royen; 13 ביוני 1580 – 30 באוקטובר 1626), המוכר גם בשמות סנל ון רוין וסנליוס, היה אסטרונום ומתמטיקאי הולנדי, שמוכר בעיקר בזכות חוק השבירה האופטית שגילה, הקרוי על שמו - חוק סנל.
חייו
סנל נולד בליידן. בשנת 1613 ירש את אביו רודולף סנל (1546-1613) כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטה של ליידן. בשנת 1615 הוא תכנן וביצע שיטה חדשה למדידת רדיוס כדור הארץ בעזרת קביעת המרחק בין נקודה אחת על האדמה לבין המקבילה לה בקו רוחב אחר, על ידי טריאנגולציה. מאמרו Eratosthenes Batavus ("ארטוסתנס ההולנדי"), שפורסם בשנת 1617, מתאר את השיטה ומציג את התוצאות של יישום השיטה בין אלקמאר וברגן אופ זום—שתי ערים המופרדות על ידי מעלה אחת ברוחב, שהמרחק ביניהן נמדד על ידו להיות 117,449 יארד (107.395 ק"מ). המרחק בפועל הוא בערך 111 ק"מ. סנל היה גם מתמטיקאי בולט, והמציא שיטה חדשה לחישוב π—השיפור המשמעותי הראשון מאז ימי קדם. הוא גם גילה את חוק השבירה האופטית הקרוי על שמו בשנת 1626. הוא נפטר בליידן ב-30 באוקטובר 1626.
נוסף על Eratosthenes Batavus הוא פרסם גם את Cyclometria sive de circuli dimensione (1621), ו-Tiphys Batavus (1624). הוא גם ערך את Coeli et siderum in eo errantium observationes Hassiacae (1618), שבו פורסמו התצפיות האסטרונומיות של לנדגרייב ויליאם הרביעי מהסה. חיבור שלו על טריגונומטריה (Doctrina triangulorum) פורסם שנה לאחר מותו.
תרבות עמק האינדוס
תרבות עמק האינדוס הייתה תרבות עתיקה שפרחה לאורך נהר האינדוס ו, בשטח שהיום שייך לפקיסטן ומערב הודו, והתקיימה בין השנים 3300 לפנה"ס עד 1300 לפנה"ס. ישנם שמות נוספים לתרבות זו, בהם "התרבות ההאראפית של עמק האינדוס", על שם העיר הראשונה שנחפרה, האראפה.
תרבות האינדוס היא אחת מהתרבויות העירוניות הקדומות ביותר בעולם, והייתה בת זמנה של תרבויות תקופת הברונזה במסופוטמיה ובמצרים העתיקה. היא הגיעה לשיאה בערך ב-2,500 לפנה"ס בחלק המערבי של דרום אסיה, והחלה להתדרדר בתחילת האלף השני לפנה"ס. דבר לא היה ידוע עליה עד לגילויה בשנות ה-20 של המאה ה-20 בידי ר. ד. בנרג'י.
מבחינה גאוגרפית התרבות השתרעה על שטח של כ-1,260,000 קמ"ר, והתפרסה על כל שטחה של פקיסטן של היום וחלקים מהודו ואפגניסטן. יישובים של תרבות זו התגלו גם במקומות מרוחקים – בדרום במומבאי ובמזרח עד דלהי, במערב עד לגבול האיראני ובצפון עד להרי ההימלאיה. כך ישנו אתר של תרבות עמק האינדוס על נהר האוקסוס בשורטוגאי בצפון אפגניסטן והאתר אלאמגיפור, על נהר ההינדון, מצוי רק 28 ק"מ מדלהי. בשיאה, מנתה האוכלוסייה של תרבות זו כנראה למעלה מ-5 מיליון נפש.
ישנם עדיין פערים גדולים בהבנת תרבות עמק האינדוס. עצם קיומה לא היה ידוע עד למאה ה-20. הכתב שלה עדיין לא פוענח. ישנן שאלות יסודיות שעודן בגדר תעלומה: סיבת היעלמותה של התרבות באופן פתאומי בערך ב-1,900 לפנה"ס, השפה אותה דיברו, כיצד קראו לעצמם, ועוד. כל העובדות האלה עומדות בניגוד גמור למידע הרב שיש לנו מבנות זמנה, התרבות המצרית והתרבות המסופוטמית.
ייתכן כי השם המקורי של תרבות האינדוס השתמר בשם "מה-לה-חא" בשומרית, שיש שמזהים אותו עם המילה "מת-אקאם" בדרווידית, ופירושו "מקום גבוה / ארץ". אפשר גם שהמילה בסנסקריט "מלאקה" עבור זר, ברברי, לא-אריאני מקורה משם זה.
יישובים
עד היום, נתגלו 1,052 יישובים של התרבות, רובם באזור נהר ההאקרה-גאהגר ויובליו. בין היישובים היו מספר מרכזים עירוניים גדולים: האראפה ומואנג'ודארו, וכן דולאווירה, גאנגווריוואלה, קליבנגה, לותאל ורחיגרי.
בנוסף, ישנן עדויות הנתונות במחלוקת שמצביעות על כך שבעבר זרם נהר נוסף במקביל וממזרח לאינדוס, שהיום יבש. יש חוקרים שטוענים שנהר זה היה נהר חשוב באלף השלישי והרביעי לפנה"ס, ושאולי הוא נהר ה"סאראסוואטי" של הריג-וודה. אלה שמקבלים היפותזה זו גורסים כי יש לקרוא לתרבות עמק האינדוס תרבות ה"סאראסוואטי-סינדהו", כשסינדהו הוא שמו העתיק של נהר האינדוס. רוב הארכאולוגים אינם מקבלים את הדעה הזו, וטוענים שהנהר התייבש אלפי שנים לפני כן, ושבתקופה הוודית הוא לא היה אלא נחל קטן לכל היותר. על נהר ההאקרה-גאהגר נמצאו כ-500 יישובים, ואילו על נהר האינדוס נמצאו כ-95 בלבד.
מקדימיה של התרבות
לפני עליית תרבות האינדוס התקיימו התרבויות החקלאיות הראשונות בדרום אסיה, שצמחו בהרים ממערב לעמק האינדוס, באזור בלוצ'יסטן של היום. האתר הידוע ביותר של תרבות זו היא מהגרה, אתר נאוליתי (7000 לפנה"ס עד 2500 לפנה"ס) ממערב לעמק נהר האינדוס בסמוך למעבר בולאן, שאפשר תובנות חדשות על מקדימיה של תרבות עמק האינדוס. מהגרה הוא אחד האתרים המוקדמים ביותר עם עדויות לחקלאות ורעייה בדרום אסיה. חקלאים קדומים אלה בייתו חיטה ומגוון חיות, כולל בקר. קרמיקה הוכנסה לשימוש בסביבות 5,500 לפנה"ס. תרבות עמק האינדוס צמחה מתוך הבסיס הטכנולוגי של תרבות זו, וכן על בסיס ההתפשטות הגאוגרפית שלה למישורים הנמצאים במחוזות סינד ופנג'אב בפקיסטן ובהודו של היום.
צמיחתה של התרבות
ההופעה הראשונה של תרבות עמק האינדוס הייתה השלב ההאראפי/ראבי המוקדם. שלב הראבי, על שם נהר הראבי הקרוב, נמשך בערך מ-3,300 לפנה"ס, או אף מ-3,500 לפנה"ס, ועד ל-2,800 לפנה"ס. שלב זה קשור לשלב ההאקרה, אותו מזהים בעמק נהר הגאהגר-האקרה במערב, ומקדים את שלב קוט דיג'י (2,800–2,600 לפנה"ס), על שם אתר ליד מואנג'ודארו. ידע רב יותר על שלבים אלה בהאראפה, ואתרים בני הזמן הזה ברחבי אסיה הדרומית, מאפשרים הצצות בתרבות עמק האינדוס המאוחרת. כמה מהגילויים המלהיבים ביותר בשלב הראבי היו גילויים של כתב מוקדם. המקור של כתב האינדוס הוא מ-3,300–2,800 לפנה"ס. לפיכך, מקור הכתב בתרבות זו מקביל בערך בזמנו להופעת הכתב במצרים העתיקה ובמסופוטמיה. התרבות הגיעה לשיאה בתקופה ההאראפית, מ-2,600 לפנה"ס.
ערים
ניתן לראות שתרבות עמק האינדוס הייתה תרבות עירונית מורכבת ומתקדמת מבחינה טכנולוגית. איכות תכנון העיר מעידה על ידע של תכנון עירוני וממשל אזורי יעיל, שהיגיינה הייתה במעלה סדר העדיפויות שלו. הרחובות של ערים כמו מואנג'ודארו או האראפה נבנו בדוגמת-רשת מושלמת, בדומה לעיר ניו יורק של היום. הבתים היו מוגנים מפני רעש, ריח וגנבים.
כפי שרואים בהאראפה, מואנג'ודארו והעיר רחיגארי שנתגלתה לא מזמן, התוכנית העירונית כללה את מערכות הסניטציה העירונית הראשונות בעולם. בתוך העיר, בתים יחידים או קבוצות בתים קיבלו את מימיהם מבארות. מחדר שהיה מיוחד לרחצה כוונו מי השופכין למערכת ניקוז מכוסה לאורך הרחובות הראשיים. הבתים עצמם נפתחו רק לחצרות פנימיות או למשעולים קטנים יותר.
מערכות הביוב בערי האינדוס היו מתקדמות בהרבה מכל אתר עירוני אחר במזרח התיכון ואפילו יותר מתקדמות מאלה המצויות במקומות מסוימים בהודו ופקיסטן של היום. עדויות לאדריכלות המתקדמת של ההאראפים אפשר לראות במעגנים, בגרנות החיטה, במחסנים ובחומות המרשימות שלהם. המבצרים המאסיביים של ערי האינדוס שהגנו עליהן מפני שיטפון או אויב היו גדולים יותר מרוב הזיגוראתים המסופוטמיים.
מטרת ה"מבצרים" עדיין נתונה במחלוקת. בניגוד לבני זמנה של תרבות זו, מסופוטמיה ומצרים העתיקה, לא נבנו בה מבנים מונומנטליים גדולים. אין עדויות ברורות לארמונות או מקדשים – או בכלל למלכים, צבאות או כמורה. ישנם מבנים שהם כנראה ממגורות חיטה. בעיר אחת נמצא בית מרחץ עצום ובנוי היטב, שייתכן שהיה ציבורי. על אף של"מבצרים" האלה יש חומות, לא ברור אם מטרתם הייתה להגנה. ייתכן שהם נבנו על מנת להסיט מי שיטפונות.
רוב היושבים בערים היו כנראה סוחרים או בעלי מלאכה, שחיו בצוותא עם אנשים אחרים בעלי מקצועות דומים בשכונות מוגדרות היטב. ליצירת חותמות, חרוזים וחפצים אחרים הובאו חומרי גלם לעיר ממרחקים. בין החפצים שיוצרו שם נמצאו חרוזים עשויים מאבן מזוגגת הקרויה פאיינס. על החותמות יש ציורים של חיות, אלים וכדומה, וכתובות. חלק מהחותמות שימשו לחתום את החמר שעל מוצרי מסחר, אך מסתבר כי היו להן גם שימושים אחרים. אם כי חלק מהבתים גדולים יותר מאחרים, ערי התרבות מיוחדות בשוויון היחסי שלהם. לדוגמה, לכל הבתים הייתה גישה לשירותי הביוב והמים. התחושה היא של חברה עצומה שכולה מעמד בינוני.
מדע
אנשי תרבות עמק האינדוס הגיעו לרמה גבוהה של דיוק במדידת אורך, מסה וזמן. הם היו הראשונים שפיתחו מערכת של משקולות ומידות אחידות. המדידות שלהם היו מדויקות ביותר. החלוקה הקטנה ביותר, שמסומנת על מאזניים משנהב שנמצא בלותאל, הייתה בערך 1.704 מילימטר, המידה הקטנה ביותר שנמצאה על מאזניים מתקופת הברונזה. המהנדסים של האראפה השתמשו במערכת העשרונית למדידה גם עבור מדידה של מסה, כפי שאפשר לראות מהמשקולות שלהם.
גודלם של הלבנים היה ביחס מדויק של 4:2:1, וגם פה השתמשו במערכת העשרונית. משקולות התבססו על יחידות של 0.05, 0.1, 0.2, 0.5, 1, 2, 5, 10, 20, 100, 200 ו-500, כשכל יחידה היא בערך 28 גרם, בדומה לאונקיה האנגלית, וחפצים קטנים יותר נמדדו ביחסים דומים ביחידות של 0.871.
המצאות ייחודיות להאראפה כוללות מכשיר שבעזרתו מדדו חלקים שלמים של קו האופק ואת המזח שבו נמדדו הגאות והשפל. בנוסף, הם פיתחו שיטות חדשות בעיבוד מתכות, וייצרו נחושת, ברונזה, עופרת ופח. הכישרון ההנדסי של ההאראפים היה מרשים, במיוחד בבניית מזחים לאחר מחקר מעמיק של הגאות והשפל, הגלים והזרמים.
ב-2001, ארכאולוגים שחקרו שני שלדי אדם ממהגרה, פקיסטן, גילו שלאנשי תרבות עמק האינדוס, אפילו בתקופות ההאראפיות המוקדמות, הייתה הבנה וידע ברפואה ורפואת שיניים.
אמנות ותרבות
פסלים, חותמות, קרמיקה, תכשיטי זהב ופסלונים העשויים מחרס, ברונזה וחומרים אחרים נמצאו באתרי החפירות.
מספר פסלונים של נערות רוקדות מברונזה, חמר ואבן מגלים את קיומו של סוג ריקוד כלשהו. סר ג'ון מרשל הגיב בהפתעה כשראה את פסלון הברונזה המפורסם של ה"נערה הרוקדת" ממואנג'ודארו:
כלי דמוי נבל שנמצא על חותם מהאינדוס ושני חפצים מצדפה שנמצאו בלותאל מצביעים על שימוש בכלים מוזיקליים בעלי מיתרים.
חותמות נמצאו במואנג'ודארו ועליהם מצוירת דמות העומדת על הראש, ואחת שיושבת בישיבה מזרחית; אולי ציור של תנוחת יוגה. יש שפירשו דמות בעלת קרניים ביציבת מדיטציה כתיאור מוקדם של האל שיווה.
סחר
על פי הפיזור של ממצאי תרבות עמק האינדוס, רשתות המסחר התפרסו על שטח עצום, שנפרס על חלקים של אפגניסטן, אזורי החוף של פרס, צפון ומרכז הודו. הסחר עם מסופוטמיה התנהל בעיקרו דרך סוחרים מתווכים מדילמון.
חקלאות
מערכת החקלאות של תרבות עמק האינדוס עדיין אינה ברורה כל כך, מאחר שמידע מועט בלבד שרד את מהלך הדורות. אולם ניתן להעלות מספר השערות.
נראה כי תרבות עמק האינדוס סותרת את המסבירה את מקורה של התרבות העירונית והמדינה. על פי הצעה זו, ערים לא היו יכולות לקום ללא מערכות השקיה שמסוגלות ליצור יתרות חקלאיות גדולות. על מנת לבנות מערכות כאלה, צמחה מדינה דספוטית וממורכזת שיכלה להעביד אלפי אנשים כעבדים. קשה מאוד ליישב את ההיפותזה הזאת עם מה שידוע על תרבות האינדוס. אין כל ראיות למלכות, עבדות, או עבודה כפויה.