cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אמריקן פיטבול טרייר
היסטוריה של הגזע
גזע האמריקן פיטבול טרייר נוצר מהרבעה בין בולדוג לטרייר באיים הבריטיים, על מנת להשתתף בספורט הדמים של התגרות בפרים (bull baiting). לקראת סוף המאה ה-19, עקב האכזריות הרבה בהתגרות בפרים (הן לפר והן לכלב), הוצא ספורט זה מן החוק. כתוצאה מכך עלתה קרנם של קרבות הכלבים ואיתם הפופולריות של הגזע. הגזע טופח להיות חברותי כלפי בני אדם (על מנת שלא יתקוף אנשים בזירה), תכונה זו ונוספות תרמו לפופולריות גדולה של הגזע ככלב משפחתי.
מאפיינים
חלק מתכונות הגזע טופחו על מנת ליצור לוחם משובח בזירה ותכונות אחרות טופחו על מנת להפכו לכלב משפחה וליווי טוב יותר. בין התכונות הבולטות של הגזע ניתן למנות: אנרגטיות, עקשנות, אתלטיות, אינטליגנציה, חברותיות, נאמנות, יצר צייד/תקיפה גבוה, נחישות וחתירה למטרה, וסף כאב גבוה. יש לזכור כי תכונות גזע אינן מחייבות כי כלב מסוים יהיה בעל תכונות אלו, אלא רק מעידות על נטיות של הגזע בכללותו. מכיוון שהגזע מוכר כגזע רשמי באנגליה אך לא בארצות הברית (שם מכירים רק באמסטף), אין תקן גזע אחיד, דבר התורם לשונות הגדולה בתכונות הגופניות וההתנהגותיות.
הפיטבול ככלב מסוכן לציבור
בין השנים 2005 ל-2015 יוחסו 203 מקרי מוות של בני אדם ברחבי העולם לפיטבול, מה שהביא מדינות רבות לחוקק חוקים נגד גזע הפיטבול ודומיו. בשנת 2004 נחקק בישראל חוק להסדרת הפיקוח על כלבים, שקובע שהאמריקן פיטבול טרייר הוא כלב מסוכן, והחיל שורת הגבלות על בעליו, בהן: חובת סירוס ועיקור ואיסור סחר בין אנשים (למעט אגודות כגון צער בעלי חיים).
עם זאת, מבחני התנהגות אשר נערכים על ידי האגודה האמריקאית למבחני התנהגות לכלבים, מראה על יחסים טובים בין הבעלים לכלב. על מנת לגדל כלב ממושמע ורגוע יש להשקיע באילוף הכלב וחיברות מגיל צעיר. בנוסף, יש לתת לכלב הזדמנויות רבות להוציא אנרגיה על מנת למנוע תסכול, שעמום ותוקפנות.
תל עירני
תל עירני הוא תל עתיקות גדול מול קריית גת, מצפון לכביש 35. בעבר זוהה עם גת המקראית ובעקבות זאת נקרא "תל גת" וקיבוץ גת וקריית גת הסמוכות נקראו גם הן בשם גת המקראית. בעקבות חפירות נוספות סברו החוקרים שהתל איננו גת המקראית ושם התל שונה לתל עירני.
שטח התל כ-250 דונם ועיקרו תל גדול ונמוך ומעליו תל מצומצם וגבוה ששטחו כ-20 דונם.
במלחמת העצמאות
במלחמת העצמאות היו התל והכפר עיראק אל-מנשייה שהיה מדרומו, מעוזים צבאיים בחלק המזרחי של כיס פלוג'ה. צה"ל ניסה לכבשו מספר פעמים ונכשל. ב-27 ביולי 1948 במסגרת מבצע גי"ס תקפו כוחות גבעתי את התל ונהדפו.
ב-16 באוקטובר 1948 במסגרת מבצע יואב תקפו כוחות של חטיבת הנגב וטנקים של חטיבה 8 את התל אך נהדפו באבידות כבדות.
ב-28 בדצמבר 1948 במסגרת מבצע חיסול תקפו כוחות של חטיבת אלכסנדרוני, כבשו את עיראק אל מנשיה והתכוננו לתקוף את התל אך כוח מצרי שהגיע מפלוג'ה כיתר את אחת הפלוגות, הפלוגה הדתית, וחיסל אותה. 87 החללים היו קבורים בתחילה בקבר אחים למרגלות התל.
ב-18 באוקטובר 2012 פלוגת מפץ, מגדוד 198, ביצעה עבודות שיקום על התל: נבנה שביל העולה לתל והוקמה אנדרטה בראשו לזכר הנופלים מחטיבת אלכסנדרוני במבצע חיסול.
מחקר
בקיץ 1956 הוחל בחפירות בתל בהנהלת שמואל ייבין, במטרה למצוא ממצאים שיאשרו את זיהוי התל עם גת הפלישתית. בראש אחד הצוותים שחפר בראש התל עמד שמריה גוטמן ובראש צוות אחר, שחפר במורדות המערביים עמדה אורה נגבי. בתחילת עונת החפירות הראשונה נמצאו שכבה ישראלית ושכבה פרסית ובהמשך העונה נמצאו בתים מתקופת הברונזה. בסוף העונה הראשונה נמצאו כלי חרס שלמים שיוחסו לייבוא בשמים ב, שהיו הכלים השלמים הראשונים שנמצאו בחפירות. כבר בסיכום עונת החפירות הראשונה בתל קבעו החוקרים שלא מדובר בגת המקראית ושינו את שם התל לתל עירני. בעונת החפירות השנייה, בקיץ 1957 נמצאו בתל חותמות למלך עם השמות שוכה ו"ממשת" וכן נמצאו שברי פסלי עשתרת. בחפירות למרגלות התל נמצא אסם תבואה עם כמות ניכרת של חיטה. בעקבות מציאת החותמות העלה ייבין השערה שהתל היא העיר ממשת. בקיץ 1958 נמצא בתל מבנה רב ממדים שיוחס לתקופה הכלכוליתית, שהיה היחיד מסוגו שנמצא בישראל עד אז. בקיץ 1959 הגיעו החוקרים אל הקרקע הבתולה. בראש התל נמצא מתקן לעיבוד מתכת וכן כתובת "ליחזא" על כתף כד. אחד הממצאים החשובים שנמצאו בתל היה כד חרס עליו היה רשום שמו של נערמר.
חלק מממצאי החפירות בתל הוצגו במוזיאון בקיבוץ גת שנפתח בשנת 1964.
רנה רוסו
רנה מארי רוסו (באנגלית: Rene Marie Russo; נולדה ב-17 בפברואר 1954) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. התפרסמה בזכות הופעותיה בסרטים "כופר", "התפרצות", "בקו האש", "השוד המושלם", "תפוס את שורטי" ובסדרת סרטי "נשק קטלני".
ביוגרפיה
רוסו נולדה בברבנק, קליפורניה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא איטלקי, גרמני, ובריטי. הוריה הם שירלי (לבית באלוקה) ונינו רוסו. אביה עזב את הבית כשרוסו הייתה בת שנתיים והיא גדלה לצד אמה ואחותה טוני. רוסו נשרה מלימודיה; בעקבות הבעיות הכלכליות של משפחתה, נאלצה לעבוד בעבודות מזדמנות.
דוגמנות
את רוסו גילה צייד הכישרונות ג'ייסון קרוסבי בעת הופעה של "הרולינג סטונז". לאחר משא ומתן קצר חתמה על חוזה דוגמנות עם סוכנות "פורד מודלס". רוסו הפכה באמצע ולקראת סוף שנות ה-70 לאחת הדוגמניות המצליחות ביותר בארצות הברית, והופיעה על שלל שערי מגזינים, בין היתר על שער המגזין "ווג", ובפרסומות טלוויזיה.
משחק
בגיל 30 עזבה רוסו את תחום הדוגמנות והתחילה ללמוד משחק ותיאטרון. היא החלה את דרכה בתחום במספר תפקידים בתיאטרונים קטנים בקליפורניה. עשתה את הופעת הבכורה שלה בקומדיית הספורט "ליגה לאומית", בתור לין וולס, חברתו של שחקן הבייסבול ג'ק טיילור (טום ברנג'ר). רוסו הצליחה להרשים בהופעתה הראשונה וקיבלה תפקידים בפנטזיה הקומית "צחוק הגורל" ובמותחן הבדיוני " פריג'ק".
רוסו שיחקה בשוברי הקופות הראשונים שלה בתחילת שנות ה-90, בתור סוכנת השירות החשאי לילי ריינס במותחן הפעולה "בקו האש"; וב"נשק קטלני 3" בתור הבלשית הקשוחה לורנה, בה מתאהב שוטר משטרת לוס אנג'לס מרטין ריגס (מל גיבסון). ב-1995 הופיעה במותחן הפעולה "התפרצות" בתור המדענית רובי קיאו שחוקרת את הווירוס המסוכן. כן הופיעה באותה שנה בקומדיית הפשע "תפוס את שורטי", בתור השחקנית קארן פלורס.
ב-1996 שיחקה רוסו בדרמה של רון הווארד "כופר" וגילמה את קייט מולן, שבנה שון נחטף ונדרש עבורו כופר; כן שיחקה בקומדיית הגולף "גביע הפח", בתור הפסיכולוגית ד"ר מולי גריסוולד, המבקשת שיעור מהאלוף הגולף לשעבר רוי מקאבוי (קווין קוסטנר).
ב-1998 גילמה בפעם השנייה את הבלשית לורנה בריגס בחלק הרביעי בסדרת סרטי "נשק קטלני". ב-1999 הופיעה במותחן הפשע הקומי "השוד המושלם" בתפקיד החוקרת קת'רין באנינג, לצד השחקן פירס ברוסנן. ב-2002 שיחקה בקומדיות "צרה גדולה" בתור אנה אשתו המרוחקת של ארתור הרק (סטנלי טוצ'י); וב"שואוטיים" בתור מפיקת הטלוויזיה צ'ייס רנזי המגייסת את השוטר מיץ' פרסטון (רוברט דה נירו) לתוכנית ריאליטי משטרתית.
רוסו הופיעה ב-2005 בדרמת ההימורים "כוח הכסף" בתור טוני, אשתו של סוכן ההימורים וולטר אברמס (אל פצ'ינו). כן הופיעה בקומדיה "שלי, שלך, שלנו" בתור הלן נורת', אלמנה שמתחתנת למורת רוחם של ילדיה עם האדמירל האלמן פרנק ברדסליי (דניס קווייד).
בשנת 2011 הופיעה רוסו בסרט הקומיקס "ת'ור" בתפקיד פריגה, אימם של ת'ור ולוקי ואשתו של אבי האלים אודין. היא חזרה על תפקיד זה בסרט ההמשך.
חיים אישיים
רוסו נישאה לתסריטאי דן גילרוי ב-14 במרץ 1992. הם נפגשו בזמן שעבדו על הסרט "פריג'ק" ב-1992. יש להם בת אחת, רוז (ילידת 31 באוגוסט 1993), שהחלה לדגמן, וגרה בלוס אנג'לס, קליפורניה.
רוסו חשפה במהלך תוכנית ראיונות בשנת 2014 כי יש לה הפרעה דו-קוטבית. בעוד שהמצב הציק לה מאז ילדותה, סערות רגשיות במהלך החיים גרמו לה להתחיל ליטול תרופות, למרות החשש הראשוני. רוסו היא נוצרית אדוקה.
לוס כפרוס
לוס כפרוס היא להקה ישראלית, השרה בסגנון הרגאיי, סקא, דאב וג'אנגל. ההרכב שר בשפות עברית, רוסית ואנגלית.
רקע
ההרכב לוס כפרוס הוקם בשנת 2004 על ידי ארקדי יעקבסון, אנטון קוליאדקו ואנדרי בר (mc goga) שעלו לישראל באמצע שנות ה-90 ממדינות ברית המועצות לשעבר. ההרכב הופיע בתחילת דרכו מול קהל דוברי רוסית. להרכב התווספו בהמשך דרכו חברים ילידי ישראל. מקור שם הלהקה הוא במילת הסלנג 'כפרות' בה כונו על ידי חבריהם. ההרכב מרבה לעסוק בשיריו בנושאים חברתיים.
בשנת 2006 הוציאו את אלבום הבכורה "Rasta Vasily" שהופק על ידי בן הנדלר והודפסו ממנו 1,000 עותקים.
בשנת 2008 הוציאו גרסה מחודש לשיר "נכון להיום" של זוהר ארגוב, במסגרת פרויקט "עבודה עברית".
בשנת 2009 יצא אלבום הבכורה בהוצאה מחודשת ונכללו בו השיר "נכון להיום" וכן עיבוד מחדש של השיר "Babosi" ושל השיר "CCCP", שזכה להשמעות רבות ברדיו.
ב-2010 חידשו את שירו של מאיר אריאל "זנב הלטאה של המקצוע" במסגרת אלבום מחווה שיצא לזכרו.
בשנת 2012 יצא אלבומם השני "חיים בסרט", גם הוא בהפקת בן הנדלר.
בשנת 2014 חידשה הלהקה את "שיר המכולת" של להקת כוורת, במסגרת פרויקט של גלי צה"ל לרגל 40 שנה לאלבום "סיפורי פוגי". השיר הוקלט והופיע באלבום "מסיפורי פוגי אפשר ללמוד" שכלל גרסאות כיסוי לשירי כוורת.
הרמת מסך
הרמת מסך היא כלי משפטי המאפשר לייחס את החובות והזכויות של חברה בערבון מוגבל לבעליה.
השימוש במנגנון הרמת המסך הוא פעולה חריגה, הנוגדת את עקרון האישיות המשפטית הנפרדת – עיקרון העומד בבסיס הרעיון של הקמת תאגיד, ועל כן בתי המשפט משתמשים בו רק במקרים יוצאי דופן, כאשר אין מנוס מכך בנסיבות העניין, וכל תוצאה משפטית אחרת תגרום לפגיעה בזולת.
מסך ההתאגדות
חברה בע"מ היא ישות משפטית, ביורוקרטית במהותה, שנועדה להקל על היזמות העסקית באמצעות הפרדה בין בעלי החברה או מי שהשקיע בה, לחברה עצמה. להפרדה זו חשיבות בכך שבעלי החברה אינם אחראים לחובות או נזקים הנגרמים על ידי החברה. אם למשל יש למישהו תביעה כלפי החברה, אין לתביעה זו קשר ישיר עם בעלי המניות עצמם או רכושם הפרטי. זהו מסך ההתאגדות החוצץ בין החברה לבין בעלי מניותיה.
הרמת מסך
מסך ההתאגדות חשוב בכך שהוא מאפשר למשקיע להיות בעלי מניות של החברה וליהנות מרווחי החברה מבלי לדאוג לתוצאות שליליות של פעילות החברה מעבר להפסד השקעתו. אולם, בעלי החברה ומנהליה עלולים לעשות במכוון מעשי רמאות, תוך ניצול מסך ההתאגדות. על כן, במדינות רבות, החוק מאפשר הרמת מסך ותביעה ישירות של בעלי המניות של החברה או מנהליה.
מעשי הרמאות יכולים לכלול:
לעיתים, מבוצעות פעולות הרמאות בדרך מפותלת, למשל על ידי הקמת חברה בת שתפעל במנותק מחברת האם, ותטשטש את הקשר ביניהן, כדי להסתיר את הרמאות מגורמים נפגעים.
הרמת המסך מתבקשת לרוב כאשר החברה מגיעה לחדלות פרעון והיא אינה יכולה לעמוד בתביעות נגדה. במקרה כזה, מבקשים התובעים להרים את מסך ההתאגדות ולייחס את הפעולות שבוצעו על ידי החברה לבעלי המניות כאילו הם עצמם ביצעו אותן. זאת על מנת שיוכלו לממש את פסק הדין לטובתם.
התוצאה המעשית של הרמת המסך היא: כל עוולה המיוחסת לחברה, מיוחסת גם לבעלי מניות בה. עליהם לשאת בחוב נקוב, בסכום שנקבע בתביעת נזיקין, באישום פלילי או בכל עוולה אחרת המיוחסת לחברה.
הרמת מסך היא אחד מכמה מנגנונים המקשרים בין העוולה לבין בעלי מניות בחברה. מנגנון דומה הוא הטלת "אחריות אישית" על גוף או אורגן בחברה, וקביעת האופי של אחריותו לנזק שנגרם או לחוב שנוצר. השימוש בקביעת ה"אחריות האישית" מייחס את העוולה לאורגן וקובע את אחריותו – על פיה ניתן לתבוע את האורגן בתביעה נפרדת. כך למשל ניתן לחייב באחריות אישית גורם כלשהו בחברה, בעוד החברה עצמה לא תישא בתוצאות.
הרמת המסך בישראל
המבחנים בישראל על פיהם יקבע בית המשפט אם ניתן להרים את המסך, קבועים בסעיף 6 לחוק החברות:
בדרך כלל, נטל הרמת המסך הוא על כתפי התובעים, ועל פי רוב זהו נטל שאינו פשוט להוכחה.
המבחנים הקבועים בחוק מנוסחים בצורה כוללנית המאפשרת לשופט שיקול דעת נרחב, וכל מקרה נשקל לגופו ובהתאם לנסיבות התרחשותו. ובלשונו של בית המשפט העליון: "הרמת מסך מוכרת ואפשרית בהיקף זה או אחר, הכל לפי טיבו של העניין, הן כדי למנוע מבעלי מניות בחברה או מהחברה כתאגיד ניצול ההפרדה שביניהם להשגת מטרה לא כשרה, הכרוכה ממילא בפגיעה בזולת, בקיפוחו או בהסבת נזק לו, והן לשם עשיית הצדק והיושר ושמירה על שלום הציבור".
פעולת הרמת מסך באה מכוח חוק החברות. בחוק מס ערך מוסף ובפקודת המכס ניתנה האפשרות גם לרשויות המס להרים מסך בין חברה לבעלי מניותיה באופן עצמאי בתנאים מסוימים.
אינוורסיית קרקע
אינוורסיית קרקע (באנגלית: Surface temperature inversion) היא תופעה אקלימית שבה שכבת האוויר הקרובה לקרקע קרה יותר משכבת האוויר שמעליה. אינוורסיית קרקע היא סוג של אינוורסיה המתהווה בגובה נמוך מאוד (בסיסה מתחת ל-100 מטר) עקב התקררות קרינתית חריפה של השכבה הסמוכה לקרקע במהלך שעות הלילה. מכיוון שהאוויר הוא מוליך חום גרוע הרי ששכבת האוויר הסמוכה לקרקע מעבירה אליו את החום (ומתקררת) מהר יותר מאשר שכבת האוויר שמעליה מעבירה אליה את החום. לתנאים הטופוגרפיים יש השפעה על האינוורסיה שכן שכבת האוויר הקרה נוטה להיאגר בעמקים. לרוב נשברת האינוורסיה הקרקעית עם התחממות השכבה הסמוכה לקרקע במהלך שעות היום.
התנאים המסייעים להתהוות אינוורסיית קרקע
בשל גובהן הנמוך אינוורסיות הקרקע נוטות ללכוד כמויות גדולות במיוחד של זיהום אוויר.
נוסחאות ויאטה
באלגברה, נוסחאות ויאטה, הקרויות על שם המתמטיקאי הצרפתי פרנסואה וייט הן נוסחאות המקשרות בין מקדמי פולינומים לבין שורשיהם בשדות סגורים אלגברית כמו המרוכבים. הנוסחה לכל אחד ואחד היא: לדוגמה, מתקיים: בפרט, עבור פולינום ממעלה שנייה, מתקיים: מאחר שעבור כל מטריצה, הערכים העצמיים שלה הם שורשי הפולינום האופייני, לפי נוסחאות ויאטה מתקיימים גם הקשרים הבאים: כאשר A היא המטריצה ו-xj הם הערכים העצמיים שלה. זאת כיוון שהמקדם החופשי בפולינום האופייני הוא הדטרמיננטה, המקדם של החזקה המקסימלית הוא 1 והמקדם של החזקה הבאה הוא מינוס העקבה של המטריצה.
כידון
כידון הוא שם של קבוצה רחבה של נשקי מוט. כידונים הם מוטות באורכים שונים, לרוב מעץ, שבקצה שלהם נמצא חוד. אין קו הפרדה ברור בין חנית שמשמשת לרוב נשק לקרב-פנים-אל-פנים לכידון שנועד בדרך כלל להטלה, אולם רוב הכידונים קצרים וקלים מהחנית.
הכידונים הראשונים היו בשימוש על ידי האדם הקדמון ובדרך כלל היו מקלות עץ שחודם חוזק במדורה. הכידון שוכלל בתקופת האבן המאוחרת, כשהתחילו להוסיף חוד מעצמות, צור ואבנים אחרות למקל עץ.
באירופה הכידונים הגיעו לשיאם בעת העתיקה, אך עם הזמן פחת השימוש בהם לטובת קשתות שונות וחניתות. הכידונים היו מקובלים באמריקה, אפריקה, אוסטרליה ומקומות אחרים עד העת החדשה.
הכידון מופיע גם בתנ"ך בשמואל א כאשר מתוארת יציאתם למלחמה של עם ישראל בפלשתים. שריונו של גוליית כלל גם כידון נחושת שהונח בין כתפיו.
כידונים פרה היסטוריים
אחת מטכניקות ייצור הכידונים בתקופה זו הייתה לחבר את החוד בצורה רופפת, כך שהתנתק ונשבר בתוך בשרו של המותקף וגרם לנזק וכאב נוספים.
דורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג
דורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג (בדנית: Dorothea af Danmark; 29 ביוני 1546 – 6 בינואר 1617) הייתה בתו של כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק ואשתו של וילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג. היא הייתה עוצרת בשם בנה, גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג בין השנים 1592–1596.
ביוגרפיה
דורותיאה נולדה ב-29 ביוני 1546 בקולדינג, והייתה בת הזקונים של כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק ודורותיאה מסקסוניה-לאונבורג, בתם של מגנוס הראשון, דוכס סקסוניה-לאוונבורג וקתרינה מבראונשווייג-וולפנביטל, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג. ב-12 באוקטובר 1561 היא התחתנה עם וילהלם השישי, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ממנו נולדו לה 15 ילדים.
כאשר בעלה נפטר בשנת 1592, היא הפכה לעוצרת לבנה הקטן גאורג. היה לה חוסר אמון עמוק במועצה, בגלל הניהול הכושל שלהם את אחוזות בעלה במהלך השיגעונות שלו. דורותיאה הייתה ידועה כעוצרת מוכשרת ואנרגטית.
היא מתה בווינזן, ב-6 בינואר 1617 בגיל 70.
מנפרד גרלך
חייו
גרלך נולד בלייפציג ולחם במלחמת העולם השנייה בצד הקומוניסטי. בשנת 1946 הוא חזר לשטח הכיבוש הסובייטי שהפך להיות מזרח גרמניה. הוא הצטרף למפלגה הליברלית דמוקרטית של גרמניה ונעשה ליושב ראש המפלגה בלייפציג עיר הולדתו. משנת 1949 עד שנת 1990 היה חבר בפולקסקאמר. ב-6 בדצמבר 1989, לאחר שווילי שטוף התפטר מתפקידו כראש הממשלה של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית, מונה גרלך להיות יורשו על ידי אגון קרנץ. לאחר איחוד גרמניה גרלך נעשה חבר במפלגה החופשית-דמוקרטית.
סיטואציוניזם
ניסויים בפסיכולוגיה חברתית
מספר ניסויים בפסיכולוגיה חברתית נעשו בשנות ה-60 וה-70, מתוך ניסיונות להבין את התנהגותם של בני העם הגרמני ובני עמים נוספים תחת השלטון הנאצי בשואה, בנושא נטייתם של פרטים לציית לסמכות. הניסוי של מילגרם הוא המפורסם שבהם.
ניסוי מפורסם אחר שממצאיו נוגעים להשפעתן של תכתיבים חברתיים על התנהגותם של פרטים בחברה הוא ניסוי הכלא של סטנפורד (1971), שהיה אמור לבחון התנהגות בשבי, אך ממצאיו ממחישים כיצד נכנס האדם לתפקיד החברתי שיועד לו. הממצאים ממחישים גם את נטייתם של אנשים לציות כאשר מסופקת להם אידאולוגיה שמעניקה לגיטימציה להתנהגות מסוימת, וכשיש לאידאולוגיה תמיכה חברתית וממסדית.
קבוצת ניסויים נוספת שנערכה כעשר שנים מאוחר יותר, מראה שלהשפעות חיצוניות (שאינן קשורות לפעולה הנבדקת) יש השפעה משמעותית על הכרעותיהם המוסריות של הפרטים. ניסוי תא הטלפון של איסן ולוין (1972) הוא דוגמה לניסוי שכזה. הניסוי ביקש לבחון את השפעת מצב הרוח של הנבדקים על פעולותיהם המוסריות. ממצאי המחקר מצביע על כך שלשינוי זניח בסיטואציה יש השפעה משמעותית על הפעולה המוסרית של הנבדק.
הטיעון הסיטואציוניסטי
אתיקת המידה הטובה מניחה כי (1) לאופיו של פרט יש השפעה על האופן בו יתנהג במצבים שונים ו-(2) קיימת עקביות של התנהגות על פי אופי מסוים לאורך זמן. לפי הגישה הסיטואציוניסטית שתי ההנחות שגויות ומופרכות על ידי ניסויים רבים בפסיכולוגיה חברתית, כניסוייהם של איסן ולוין, מילגרם, זימברדו ורבים אחרים. הניסויים המדוברים הראו שאין עקביות בהתנהגותו של פרט אחד במצבים שונים, כי אם בהתנהגותם של פרטים רבים במצב אחד (עקביות בתוך סיטואציות ולא בין סיטואציות). הממצא הזה מוביל לטענה הסיטואציוניסטית, לפיה לא האופי הוא שקובע את התנהגות הפרט אלא המצב בו הוא נמצא. הסיטואציוניזם מציג גישה פילוסופית חדשה לאתיקה, המערערת במידה רבה על אתיקת הסגולה הטובה. לשיטתם, מכיוון שאופי לא משפיע על התנהגות (ולדעת חלק מהסיטואציוניסטים אף אינו קיים), השקעת המשאבים בחינוך שייצר אדם "טוב יותר" היא חסרת טעם. ניסיונות לפיתוח או לשינוי האופי על מנת לשנות את התנהגותו של הפרט, לא מסוגלים להביא לשינוי ההתנהגותי. הדרך לשנות את התנהגותו של אדם מסוים, היא לשנות את הסיטואציה בה הוא נתון.
שיוך מתודולוגי
הסיטואציוניזם מציע גישה נטורליסטית להסבר של תופעות חברתיות. לפי גישה זו, בכל סיטואציה יש מערך של הסתברויות להתנהגות הפרט (לדוגמה, בניסוי תא הטלפון ההסתברויות שהתקבלו הן 93% יעזור ו-7% לא יעזור בהינתן שהפרט מצא מטבע) והתנהגות הפרט מוסברת בהתאם לכך. הגישה הסיטואציוניסטית לא שוללת קיום של פרט או של מיעוט שהתנהגותם לא תהיה בהתאם לפרטי המקרה, אך הם היוצא מן הכלל שמלמד על הכלל. הסיטואציוניזם מזוהה כגישה נטורליסטית, מכיוון שהיא משתמשת בכלים ממדעי הטבע (ובפרט סטטיסטיקה והסתברות) כדי להסביר את התנהגותו של פרט בעבר ולחזות את התנהגותו בעתיד, בהינתן סיטואציה נתונה. בניגוד לגישות פרשניות, גישה זו לא מנסה להבין מדוע נוהגים הפרטים כפי שהם נוהגים, אלא מנתחת את ההסתברויות להתנהגות מסוימת במצב נתון על בסיס התנהגותם של פרטים קודמים במצב זהה.
הסיטואציוניזם נתפסת כגישה אינדיבידואליסטית מכיוון שיחידת הניתוח של הגישה היא התנהגות הפרט, ולא התנהגות החברה. כמו כן, בהסבר של תופעה חברתית, מבצעת גישת הסיטואציוניזם רדוקציה של הפעולה החברתית למרכיביה- פרטים ומצב נתון שניתן לפירוק למספר מאפיינים, ובשינוי של מאפיין אחד ניתן לראות השפעה על התנהגות הפרטים. ההנחה הסיטואציוניסטית לפיה ניתן לבודד משתנים בתוך הסיטואציה היא הנחה אינדיבידואליסטית קלאסית.
חינוך
לוויכוח שבין האתיקה של הסגולה הטובה לבין הסיטואציוניזם השפעה משמעותית על התפיסות בנוגע לחינוך הרצוי. בעוד שחינוך לפי האתיקה של הסגולה הטובה יתמקד בהקנייה של ערכי מוסר ותכונות אופי, שיסייעו לפתח את הסגולה הטובה, שתאפשר קבלת ההחלטה הנכונה ביותר; הרי שקבלתה של הגישה הסיטואציוניסטית תחייב שינוי דרסטי בחינוך כְּמות שאנחנו מכירים אותו. נוכח הטענה לפיה לאופי אין יכולת לקבוע את התנהגותנו, הניסיונות האריסטוטליים לחנך וליצור אופי חזק ועקבי לאורך זמן הם מיותרים ובלתי מועילים לחלוטין.
הקצאת משאבים
בהתאם לתפיסה הסיטואציוניסטית, כדי לכוון פרטים להתנהגות רצויה יש לשנות את המציאות בה הם נתונים, כך שלא ייכנסו לסיטואציות בהן ההתנהגות הנגזרת אינה רצויה. שופטים, לדוגמה, זוכים לשכר גבוה במיוחד ולכן אינם לוקחים שוחד (כלומר, מונעים מהם מלכתחילה את הסיטואציה בה השוחד עלול לפתותם). בסיטואציה אחרת, בה היה שכרם נמוך באופן משמעותי, ייתכן שמקרי השוחד היו מרובים - וזאת על אף החינוך, המעמד והציפייה החברתית לנקיון כפיים. בכך ברור כי לא העיקרון המוסרי או האופי המוסרי המצופה של התפקיד הוא הקובע העיקרי של ההתנהגות, אלא הסיטואציה הספציפית בה הפרט ממוקם.
ביקורת
הגישה הסיטואציוניסטית ספגה ביקורת רבה, מסיבות שונות.
ישראל מהלמן
ישראל מהלמן (Mehlmann; 26 במרץ 1900 – 29 באוקטובר 1989) היה ביביליוגרף, חוקר ואיש חינוך עברי.
חייו
מהלמן נולד באולחוביץ (Olchowiecz) שליד בז'ז'ני (ברשאן), בגליציה המזרחית שבתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית, בן ליחיאל מיכל ולמרים לבית רדליך. התחנך בחדר ובישיבה, ולאחר מכן למד בגימנסיה, והמשיך ללימודים גבוהים באוניברסיטת וינה, שם למד שפות שמיות וחינוך ובשנת 1922 הוסמך כדוקטור (כותרת התזה: "Die syrisch-palästinensische Kleidung bis in die griechische Zeit").
ניהל את "הפדגוגיון העברי" מיסודו של ד"ר צבי פרץ חיות. בפוניבז' שבליטא ארגן וניהל את מערכת החינוך העברי מגן הילדים ועד הגימנסיה, עד עלייתו לארץ ישראל ב-1935. מהלמן היה המנהל השלישי של בית המדרש למורים העברי ע"ש דוד ילין (לימים המכללה לחינוך ע"ש דוד ילין) בשנים תש"ח-תשי"ב (1948–1952).
לאחר פרישתו מהתפקיד נתמנה כמפקח על בתי-הספר התיכוניים בישראל מטעם משרד החינוך, וכן ניהל את המחלקה לחינוך של הסוכנות היהודית. במהלך שנים אלה שימש כשליח לנושאי תרבות בארצות הברית, אירופה ואמריקה הלטינית.
מהלמן היה המתכנן, המארגן והמנהל הראשון של הקמפוס הראשון של אוניברסיטת תל אביב ב-1953 עמד בראש החוג לספרות כללית ולדרמה של האוניברסיטה בשנים 1963-1958. כחובב ספר בנה בספרייה הלאומית שבירושלים אוסף נרחב של ספרים נדירים בתחום הספרות, האמנות והמוסר, הוא "אוסף מהלמן". בביתו יצר במשך עשרות שנים את אוסף הספרים הפרטי הגדול ביותר במדינת ישראל,. האוסף כלל 25,000 פריטים בעברית ויותר מ-2,500 ספרי יודאיקה נדירים ביותר מראשית תקופת הדפוס (סוף המאה ה-15) ועד המאה העשרים. באוסף ישנם ספרים נדירים וכתבי עת בתחומי התרבות וההיסטוריה של עם ישראל בארץ ובתפוצות ובכללם מאות ספרים מימי הביניים. האוסף, שאליו צורפו אוספים קטנים נוספים, כולל כ-100,000 ספרים, בעיקר במדעי היהדות, מדעי החברה וביקורת הספרות, והוא נמצא כיום באוניברסיטת תל אביב.
מהלמן חיבר את "איפיגניה בטאוריס: הטרגדיה של אבריפידס והדרמה של גתה" ואת "גנוזות ספרים", קובץ מאמרים ביבליוגרפיים. פרסם מאמרים רבים בעיתונות הכללית והמקצועית. רעייתו, מרים (נצר למשפחת הגר"א; נפטרה ב-1956), הייתה מורה בירושלים. הותיר שתי בנות - מיכל וידן מהלמן, פסיכולוגית קלינית, ושלומית שטייניץ מהלמן.
היה תושב בית הכרם עד למותו בשנת תשמ"ט (1989).
נסיכות מולדובה
נסיכות מולדובה (ברומנית: ) הייתה נסיכות רומנית אשר נוסדה בימי הביניים. כיום שטחה מחולק בין רומניה, מולדובה ואוקראינה.
היסטוריה
נסיכות מולדובה נוסדה בשנת 1352 על ידי דראגוש וודה, אציל רומני ממחוז מרמורש. לפי הכרוניקות הרומניות דראגוש יצא לצוד ביזון ורדף אחריו דרך ארוכה עד שהבהמה המותשת ניצודה ליד נחל מרוחק. לפי אגדה דראגוש קרא לנחל בשם "מולדובה" ויש אומרים שעשה זאת על שם כלבתו "מולדה". דראגוש וחבורתו ערכו במקום סעודה גדולה ולאחריה החליטו להישאר שם, וכך נוסדה ישות מדינית בשם מולדובה שדראגוש היה שליטה הראשון, וראש הביזון שניצוד שם היה לסמלה של מולדובה.
דראגוש הכפיף את שלטונו למלך הונגריה. הוא שלט במשך שנתיים עד שמת, ואחריו שלט בנו סאס ואחרי סאס, בשנת 1359, בנו של סאס, באלק (Balc), שהודח על ידי בוגדאן הראשון. הנסיך בוגדאן ממרמורש גירש את יורשיו של דראגוש והפך את המקום לנסיכות עצמאית.
רוב שנות קיומה הייתה ישות זאת נתונה לשלטון זר. מולדובה נשלטה משנת 1387 על ידי פולין, לאחר מכן על ידי האימפריה העות'מאנית, הונגריה, ופולין לסירוגין.
מולדובה שממערב לנהר פרוט התאחדה ב-1859 עם נסיכות מונטניה/ולאכיה לממלכת רומניה. כאשר שטח הנסיכות מהצד המזרחי של נהר הפרוט נכבש עוד ב-1812 על ידי האימפריה הרוסית. שטח זה נקרא בסרביה. ב-1918, בתום מלחמת העולם הראשונה התאחדה בסרביה עם רומניה, וכתוצאה מכך שטחי נסיכות מולדובה בעבר שבו לשליטת רומניה. אלא שאיחוד זה לא האריך ימים ובמלחמת העולם השנייה, בשנת 1940, כבשה ברית המועצות את בסרביה (כיום רפובליקה מולדובה, למעט שטחי בוקובינה בצפון ושטחים בדרום שנמסרו לאוקראינה).
גאוגרפיה
נסיכות מולדובה הייתה ממוקמת בין הרי הקרפטים לבין נהר הדניסטר. נהר הפרוט חצה את הנסיכות, בערך באמצעה, מצפון לדרום.
בימינו
שטחה הכולל של נסיכות מולדובה היה גדול כמעט פי שלושה משטח מולדובה של ימינו. כיום 45.6% מהשטח מצוי ברומניה, 31.7% ממנו ברפובליקת מולדובה ו–22.7% ממנו באוקראינה. שטחים אלה מהווים 88.2% משטח רפובליקת מולדובה, 18% משטח רומניה ו–3.5% משטח אוקראינה.
ויליאם ויי
קורות חייו ופועלו
הידיעות על אודות ויליאם ויי מועטות והן שאובות מתוך כתביו שלו. נולד במחוז דבון בדרום-מערב אנגליה והתחנך באוקספורד. אחרי השלמת לימודיו לתארים האקדמיים בתאולוגיה צורף לסגל העמיתים בקולג' אקסטר באוקספורד. ויי היה בין אנשי הסגל הראשונים בקולג' איטון עם ייסודו ב-1441 ושימש גם כגזבר של המוסד. ב-1456 ערך מסע צליינות לסנטיאגו דה קומפוסטלה, ב-1458 יצא למסע עלייה לרגל למקומות הקדושים בארץ ישראל וב-1462 יצא למסע נוסף לארץ ישראל. לפני שהפליג מוונציה בדרכו לארץ ישראל נסע לרומא, ובכך מילא את מצוות הצליינות לכל שלושת מוקדי העלייה לרגל החשובים ביותר לנצרות המערבית בתקופתו. אחרי שובו ממסעותיו פרש ממִשׂרתו בקולג' איטון ועבר למנזר הגברים האוגוסטיני באדינגטון שבמחוז וילטשייר  ושם חי את שארית ימיו.
חיבוריו על מסעותיו נרשמו בידי לבלר אומן על דפי קלף אחרי הצטרפותו של ויי למנזר באדינגטון ב-1467 ובפיקוחו. כתב-היד המקורי, האצור בספריית הבודליאנה באוניברסיטת אוקספורד, ראה אור בתוספת מבוא והערות על ידי מועדון רוקסבורג אחרי כארבע-מאות שנים, ב-1857, תחת הכותרת "מסעות ויליאם ויי". החיבור, שנכתב באנגלית ובלטינית, ובחלקו בחרוזים לצורך שינון, נועד להעמיד מעין חלופה לעלייה לרגל הממשית, שהייתה בלתי אפשרית לרוב רובם של המאמינים. לפי תוכנו היה החיבור בחלקו מדריך לנוסעים: צוינו בו שמות מקומות, מרחקי דרכים, הנחיות להצטיידות, עצות בכל הנוגע לתנאי הפלגה בים, שערי חליפין, וכן מילון קטן של מילים שימושיות בשפות שונות ותרגומיהן – אנגלית-יוונית, יוונית-לטינית, לטינית-עברית.
ויי היה הרוח החיה בהקמת הקפלה בכנסיית המנזר באדינגטון שהוקדשה לקבר הקדוש בירושלים ונבנתה בתצורת היכלית הקבר (האדיקולה). בקפלה הוצגו חפצים שליקט למזכרת בצד דגמים מעץ של כנסיות בארץ ישראל, ציורים של אתרים קדושים ושל מחזות קדושים, הכְּתבים שחיבר על צליינותו וכן מפה של ארץ ישראל ומפת תבל (מפה מונדי). בצוואה, שמכוחה הוריש ויי את רכושו למנזר, מנה בין היתר תיבת שרידים קדושים שהכילה "אבן מהר הגולגותא, אבן מקבר ישו, אבן מהר תבור, אבן מן המקום שבו נמצא הצלב הקדוש בכנסיית הקבר ואבן ממערת המולד בבית לחם". כל אלה נועדו לעורר חוויית קרבה רוחנית לאתרים הקדושים. המוצגים למיניהם הלכו לאיבוד במהלך פירוק המנזרים באנגליה בשנים 1536–1541, אך הכְּתבים נמצאו ונמסרו במאה ה-17 לספריית הבודליאנה. מלבד כְּתביו על מסעותיו שרדו שני אוספי דרשות שחיבר.
"מפת ויליאם ויי"
מפת ארץ ישראל צוינה בצוואתו של ויליאם ויי כחלק מתצוגת המזכרות והשרידים הקדושים בקפלת הקבר הקדוש במנזר האוגוסטיני באדינגטון. המפה, כיתר המוצגים, נועדה להנצחת העלייה לרגל לארץ הקודש ולחיזוק האמונה הדתית. אין יודעים מה עלה בגורלה של המפה אחרי פירוק המנזר בסביבות 1641. ב-1834 נמסרה לספריית הבודליאנה באוקספורד מפת ארץ ישראל מעיזבונו של האנטיקוואר פרנסיס דוּס (Douce), והיא מוכרת בשם "MS Douce 389". מפה זו, שיש לה עותק אחד בלבד, נודעה תקופה ארוכה כ"מפת ויליאם ויי".
קישורים חיצוניים
The Itineraries of William Wey to Jerusalem, A.D. 1458 and A.D. 1462; and to Saint James of Compostella, A.D. 1456 (from the Original Manuscript in the Bodleian Library), London, 1857
מאט רידלי
מאט רידלי (באנגלית: Matt Ridley; נולד ב-7 בפברואר 1958) הוא, זואולוג וסופר בריטי. חבר בית הלורדים בבריטניה.
נולד למשפחת אצולה, אביו היה ויקונט ודודו חבר פרלמנט מהמפלגה השמרנית. הוא למד בבית הספר הפרטי איטון ולאחר מכן למד זואולוגיה במגדלן קולג' באוניברסיטת אוקספורד וסיים בהצטיינות (first class honours). באוניברסיטה זו השלים את הדוקטורט שלו בזואולוגיה אודות הזדווגות הפסיונים.
לאחר לימודיו פתח בקריירה בעיתונאות מדעית. הוא הועסק ככתב מדעי בכמה עיתונים חשובים, בהם והאקונומיסט והדיילי טלגרף.
נכון לינואר 2007 מכהן רידלי כיו"ר המרכז הבינלאומי לחיים, פארק מדע, הנמצא בעיר הבריטי ניוקאסל. הוא מתגורר באנגליה יחד עם אשתו, המדענית הניה הרלברט.
עמדותיו
בספריו מסביר רידלי את הרעיונות שצמחו מהגנים וממהפכת הביולוגיה.
אולדסמוביל Curved Dash
מהדגם יוצרו כ־19,000 יחידות.
אולדסמוביל Curved Dash
מחיר היחידה בהשקה עמד על כ-650 דולר.
דגם ה"אולדסמוביל Curved Dash" היה הדגם הראשון לתקופה, שייצר כלי רכב בייצור המוני.
בשנת 1901 נמכרו 425 יחידות. בשנת 1902 נמכרו 2,500 יחידות.
היסטוריה
"אולדסמוביל" נוסדה בשנת 1897 על ידי "Ransom E. Olds", כחברה עצמאית לייצור כלי-רכב.
משנת 1908 נרכשה חברת "אולדסמוביל" על ידי "ויליאם דוראנט" והפכה לחטיבה לייצור כלי רכב תחת קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס.
שמות הכיתות בבית הספר התיכון בישראל
שמות הכיתות במערכת החינוך בישראל נגזרים מההיסטוריה של מבנה מערכת החינוך.
גימנסיה
מקור הכינויים בסולם הכיתות שהיה מקובל בגרמניה, באיטליה, בפולין ובמדינות נוספות. תרגומו הראשון לעברית של הספר "השד מהשביעית" העוסק בתלמיד כיתה י"א נקרא בטעות: "השד מכיתה ז'" עקב הבנה לקויה של המושג "שביעית".
הטיות נפוצות של המושגים מתייחסות לתלמידים שלומדים בכיתות החמישית, השישית, השביעית והשמינית: 'חמשושים', 'שישיסטים', 'שביעיסטים' ו'שמיניסטים', בהתאמה.
בית ספר עממי ובית ספר תיכון
שיטה של שמונה שנות לימוד בבית ספר עממי וארבע שנים בבית ספר תיכון, הייתה נהוגה במדינת ישראל עד לרפורמה בשנת 1968, שהובילה להקמתן של חטיבות הביניים. תלמידי הכיתה הראשונה של בית הספר התיכון, כיתה ט', נקראו "אליפים" (מהאות א'), וכך הלאה: בטיחים, גמילים ודליתים.
הספר "אליפים" של הסופרת אסתר שטרייט-וורצל מספר על תלמידי כיתות ט', הלומדים בבית ספר חקלאי במסגרת פנימייה. בספר מוזכרים גם ה"בטיחים", תלמידי כיתה י' באותו בית ספר, וה"דלידים", כתלמידי כיתות י"ב באותו בית ספר.
כינויים אלה נשמרים עד היום במוסדות שונים, בעיקר פנימיות, כגון: תיכון בית ירח, מבואות ים, בית הספר לקציני-ים עכו, ישיבות תיכוניות ובצופים.
בית ספר תיכון שש-שנתי
במספר בתי ספר תיכונים שש-שנתיים בישראל, ביניהם התיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, מדרשית נעם בכפר סבא, כיתות ז' עד י"ב ממוספרות באמצעות האותיות א' עד ו'. בבתי ספר אלו כיתה א' מקבילה לכיתה ז', כיתה ב' מקבילה לכיתה ח' וכן הלאה. גם שם ישנו שימוש בכינויים "אליפים", "בטיחים" וכו'.
גרהארד קיטל
גרהארד קיטל (בגרמנית: Gerhard Kittel; 23 בספטמבר 1888-11 ביולי 1948) היה תאולוג פרוטסטנטי גרמני שהיה ידוע כאנטישמי.
חייו
קיטל נולד בספטמבר 1888 בוורוצלב. אביו רודולף קיטל היה חוקר הברית החדשה. משנת 1921 שימש כפרופסור לברית החדשה באוניברסיטת טיבינגן. ב-1933 הצטרף למפלגה הנאצית וכיהן חבר הנהלת האוניברסיטה. בשנת 1945 נאסר על ידי הצבא הצרפתי על פעולתו בימי הרייך השלישי.
עמדותיו לגבי היהדות
בהרצאותיו המדעיות שהיו פופולריות הדגיש את ההבדל בין היהדות בתקופת המקרא לבין היהדות המודרנית אותה כינה "קלוקלת". בגין עמדות אלה הותקף תכופות בידי הסטודנטים הנציונל-סוציאליסטים, שטענו כי עמדותיו אינן תואמות את תאוריית הגזע על אודות היהודים. בהמשך חייו התאים קיטל את עצמו למדיניות החדשה והדגיש כי קיים ניגוד גזעי בין הנצרות והיהדות. בסוף שנות השלושים הוא כיהן כרפרנט לענייני דת במכון הממלכתי לחקר היהדות בברלין, ודאג לטפח את חקר היהדות מנקודת ראות נאצית במחלקתו באוניברסיטת טיבינגן ואוניברסיטת וינה.
ברייסוול סמית'
סר ברייסוול סמית', הברונט הראשון (באנגלית: Bracewell Smith, 1st Baronet; 29 ביוני 1884 - 12 בינואר 1966) היה איש עסקים ופוליטיקאי אנגלי. כמו כן, הוא המייסד של שושלת משפחת ברייסוול-סמית'.
דייגו גודין
דייגו רוברטו גודין לאל (בספרדית: Diego Roberto Godín Leal) הוא כדורגלן עבר אורוגוואי ששיחק בעמדת הבלם.
ברייסוול סמית'
סמית' נולד בעיירה קייליי שביורקשייר, ולמד בבית הספר היסודי המקומי. הוא החל ללמוד הוראה באוניברסיטת לידס, אך לאחר זמן מה עזב את הלימודים ונכנס לעולם העסקים. הוא נישא לאדית סמית' ב-1909, ולזוג נולדו שני ילדים: איילין (1911) וג'ורג' ברייסוול-סמית' (נולד ב-1912).
דייגו גודין
קריירה
בטרם החל לשחק כדורגל, היה גודין שחיין. הוא קבע מספר שיאי גילאים לאומיים, שחלקם עודם עומדים בתוקפם. בגיל 15 החל לשחק כדורגל, ואת הקריירה המקצועית שלו החל ב-2003, בקבוצת אתלטיקו סרו בליגת העל האורוגוואית. תחילה שיחק כחלוץ, אך בהמשך עבר לעמדת הבלם. בשנת 2006 הצטרף לנסיונל, ולאחר עונה אחת חתם על חוזה לחמש שנים במועדון הספרדי ויאריאל.
ברייסוול סמית'
סמית' השיג את הונו באמצעות רכושו. הוא היה בעלים ומשקיע של מספר מלונות, וב-1920 בנה את מלון פארק ליין המכיל כ-300 חדשים. משפחת ברייסוול-סמית' החזיקה בבעלותה את מלון ריץ כאשר, שנמכר ב-1976 לחברת טרפלגר האוס על ידי ג'ורג' ברייסוול-סמית' (בנו של סר ברייסוול), תמורת סכום של 2.75 מיליון לירות שטרלינג. בתקופות מסוימות ברייסוול סמית' החזיק במספר מניות של מלון קרלטון ומלון ריץ בפריז.
דייגו גודין
קריירה
בשנת 2010 הצטרף לאתלטיקו מדריד, ובעונת זכה עמה בליגה האירופית לאחר ניצחון 0–3 במשחק הגמר על אתלטיק בילבאו.
בשנת 2013 הוארך חוזהו עד ל-2018. בעונת 2013/2014 זכה עם אתלטיקו באליפות הליגה הספרדית, כאשר במחזור האחרון הבקיע בנגיחה את שער השוויון במשחק נגד ברצלונה שהעניק את האליפות לאתלטיקו. גודין הבקיע שער גם בגמר ליגת האלופות 2014, בו הפסידה אתלטיקו לריאל מדריד.
ב-1 ביולי 2019 עזב את אתלטיקו מדריד וחתם באינטר מילאנו לשלוש שנים, תמורת 4.5 מיליון אירו לעונה.
ברייסוול סמית'
סמית' החליט לעסוק בפוליטיקה וב-1922 נבחר לכהן במועצת רובע הולבורן. הוא שירת כראש הרובע בין 1931 ל-1932, ובמועצת מחוז לונדון בין 1925 ל-1928. סמית' אף כיהן בפרלמנט של בריטניה בין 1932 ל-1945, ובתפקיד הלורד ראש העיר של לונדון ב-1946. ב-28 ביוני 1947 הוא זכה לקבל תואר ברונט.
כמו כן, סמית' כיהן בתפקיד יושב-ראש מועדון הכדורגל ארסנל בין 1949 ל-1962, ולצאצאיו יש השפעה רבה על המועדון. נכדיו קלייב וריצ'רד קאר מכהנים בחבר המנהלים של ארסנל. ליידי ברייסוול-סמית', אשתו של הנכד צ'ארלס, היא דירקטורית לשעבר בארסנל המחזיקה בבעלותה 15.9% ממניות המועדון, כאשר הנכדה שרה פיפס-באגה מחזיקה בשני אחוזים מהמניות.
דייגו גודין
קריירה
ב-24 בספטמבר 2020 הצטרף גודין לקליארי מהסרייה א' בחוזה לשלוש שנים.
ב-12 בינואר 2022 חתם לשנה אחת באתלטיקו מיניירו. במדי הקבוצה ערך שבע הופעות בכל המסגרות.
ב-21 ביוני 2022 חתם לשנה וחצי בוולס סארספילד.
ב-27 ביולי 2023 הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירת נבחרת
גודין ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אורוגוואי כשהיה בן 19 בלבד, במשחק נגד נבחרת מקסיקו במסגרת הקופה אמריקה בשנת 2007. הוא נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי למונדיאל 2010. במונדיאל 2014 הבקיע את שער הניצחון נגד איטליה שהעלה אותה לשמינית הגמר.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.
שדרות בן-גוריון
שדרות שקרויות על שמו של דוד בן-גוריון קיימות בשלוש הערים הגדולות בישראל ובהרצליה.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אינוורסיה (מטאורולוגיה)
אינוורסיה או היפוך טמפרטורות (באנגלית: Inversion) היא תופעה מטאורולוגית בה קיימת שכבת אוויר חמה מעל שכבת אוויר קרה, בניגוד למצב הנפוץ. המונח מתייחס לשכבות הנמוכות של האוויר בטרופוספירה.
רקע
בשכבות האטמוספירה הנמוכות, עד לגובה של 10 ק"מ לערך (הטרופוספירה), טמפרטורת האוויר יורדת (מתקררת) ככל שעולים בגובה. הדבר נובע בעיקר עקב התרחקות מקרקע כדור הארץ שמתחממת מקרינת השמש, וכן מפליטת קרינה ארוכת גל מכדור הארץ. חימום האטמוספירה ישירות מקרינת השמש הוא זניח יחסית.
מצב זה, בו טמפרטורת האוויר יורדת עם העלייה בגובה, הוא המצב הנפוץ בשכבת הטרופוספירה, בה מתקיימים החיים על פני כדור הארץ. בגבהים 10–15 ק"מ עולה ריכוז האוזון עם הגובה, אשר בולע קרינת קצרת גל UV-B, ומתחמם, בשונה מהמגמה הכללית בטרופוספירה. כאמור, שכבת אוויר חמה מעל שכבת אוויר קרה היא מצב "היפוך", אינוורסיה.
הגדרה
אינוורסיה מוגדרת כמצב אטמוספירי שבו הטמפרטורה עולה עם הגובה, המשליך על יציבות האוויר. זהו מצב נורמלי בטרופופאוזה ובסטרטוספירה (שכבות גבוהות באטמוספירה), אולם בטרופוספירה (שכבה נמוכה) מדובר בתופעה חריגה מהמצב הכללי, המתקיימת לרוב בשכבת אוויר מצומצמת יחסית. שמה של התופעה ("היפוך") ניתן לה משום היותה חריגה בשכבת הטרופוספירה, בה מתקיימים החיים.
סוגי אינוורסיות
מקובל לסווג אינוורסיות טרופוספריות ל-3 סוגים, על פי הגורמים להיווצרותן:
אינוורסיה כמצב יציב
האינוורסיה מהווה מצב יציב, כיוון שאף אם באופן תאורטי חבילת אוויר קרה העולה אנכית לא תעבור התקררות אדיאבטית, עדיין היא תימצא בסביבה חמה ממנה ולכן תשקע.
חלק גדול ביותר מן השינויים האטמוספיריים נובע מתהליך הקרוי הסעה (או קונבקציה). בתהליך זה, הקרקע סופגת חום מן השמש ומחממת את גוש האוויר הצמוד לה. בהיותו חם מסביבתו, גוש האוויר קל ממנה ולכן מטפס במעלה האטמוספירה. ככל שהגוש עולה גבוה יותר סביבתו מתקררת בהתאם, שכן באופן רגיל הטמפרטורה יורדת עם העלייה בגובה. כתוצאה מהתקררות זו, גם גוש האוויר מאבד אנרגיה והטמפרטורה שלו יורדת. עם זאת, על-אף ירידת הטמפרטורה של גוש האוויר, הוא לעולם ממשיך להיות חם מסביבתו בשל יתרון החום ההתחלתי שלו. כך, בכל שלב באטמוספירה יהיה גוש האוויר חם מסביבתו, ולפיכך קל ממנה ומסוגל להמשיך בעלייתו. תהליך זה של הסעת חום מן הקרקע לאטמוספירה קשור קשר הדוק עם תהליך יצירת העננים.
אם מתקיימת אינוורסיה בגובה מסוים, האוויר החם יטפס מעלה-מעלה עד אשר יתקל בשכבת האינוורסיה בה הטמפרטורה עולה עם הגובה וכך יחדל להיות חם מסביבתו, שהרי סביבתו הולכת ומתחממת עם העלייה בגובה. בשלב בו גוף האוויר החם שעולה מן הקרקע יהיה חם ברמה של האוויר שמעליו, הוא ייעצר.
השפעה על זיהום האוויר
מפני יציבותו, מועד בסיס האינוורסיה להצטברות זיהום אוויר אשר מתקשה להתפזר אופקית. שכבת האינוורסיה, בכל גובה שתהא, מתפקדת למעשה כ"מחסום" או "תקרה", ולכן השכבות שמעל שכבת האינוורסיה אינן משמעותיות ברמה המטאורולוגית. בשל עובדה זו, לאינוורסיה חשיבות אדירה בהיבט של זיהום האוויר.
רום (גובה) שכבת האינוורסיה משפיע בצורה שונה על מקומות בעלי גובה שונה. לשם דוגמה, בסיס שכבת האינוורסיה המצוי בגובה של כ-1,000 מטרים מעל פני הקרקע, מאפשר באופן רגיל את פיזור זיהום האוויר המופק בקרקע בצורה נסבלת. אך מצב זה נכון עבור ערים או יישובים השוכנים בגובה נמוך, כמו ערי מישור החוף, בהם לאוויר המזוהם תהיה האפשרות לעלות 1,000 מטרים באטמוספירה ובכך יורחק הזיהום בצורה משמעותית מפני הקרקע. לעומת זאת, בערים או יישובים השוכנים בגובה רב, ייתכן כי ישרור זיהום אוויר כבד על אף ששכבת האינוורסיה תהיה באותו הגובה. למשל, העיר ירושלים שוכנת ברום ממוצע של 800 מטרים מעל פני הקרקע, ועל כן, כאשר בסיס שכבת האינוורסיה נמצא ברום של 1000 מטרים בלבד, הרי כי זיהום המופק בירושלים יוכל לטפס כ-200 מטרים בלבד עד שיעצר בשכבת האינוורסיה. ביום מעין זה, צפוי להימדד בירושלים זיהום אוויר גבוה משמעותית מזה הנמדד במישור החוף.
באופן דומה, כאשר שכבת האינוורסיה נמוכה יחסית, תהיה ההשפעה שונה בתכלית עבור מקומות בעלי גובה שונה. לדוגמה, כאשר שכבת האינוורסיה נמצאת ברום של 300 מטרים, תהיה רמת זיהום האוויר במישור החוף גבוהה יחסית, שכן האוויר המזוהם מסוגל לטפס כ-300 מטרים בלבד. לעומת זאת, בירושלים השוכנת מעל שכבת האינוורסיה, יוכל האוויר המזוהם לטפס מעלה ללא הפרעה ולפיכך לא תהיה חריגה בשיעור זיהום האוויר.
בערים ובישובים בעלי גיוון טופוגרפי, יכול רום שכבת האינוורסיה להשפיע בצורה שונה לחלוטין על אזורים שונים באותה העיר, כשם שהוא משפיע בצורה שונה על יישובים בגובה שונה. לדוגמה, בחיפה קיימות שכונות שונות בגובה פני הים, לצד שכונות בגבהים של מעל 400 מטרים מעל פני הים. בהינתן שכבת אינוורסיה שבסיסה בגובה של 500 מטרים, הרי שכל הזיהום המופק באזור המפרץ ובתי הזיקוק יטפס כ-500 מטרים מעל החוף, וזיהום האוויר יהיה ממוצע. לעומת זאת, בשכונות הגבוהות יתקיים זיהום אוויר חמור במיוחד בגלל היווצרותו של "כלוב" אוויר, כך שכל הזיהום שטיפס מן המפרץ יהיה כלוא כמעט בגובה פני הקרקע. בדומה לכך, שכבת אינוורסיה ברום של כ-250 מטרים תגרום לזיהום אוויר קשה בשכונות הנמוכות, אך בשכונות הגבוהות לא יירשמו חריגות בזיהום האוויר.
השפעה על גלים בטרופוספירה
בעת היפוך טמפרטורות נוצרת מגמת אינוורסיה במקדם השבירה של האוויר לגלי קול וגלי רדיו בתדר גבוה מאוד. הדבר יוצר החזרות של גלים אלה משכבת האינוורסיה.
גלי רדיו בתדר גבוה מאוד עשויים להיות מולכים בתוך שכבת האינוורסיה למרחק מאות קילומטרים. תופעה זו נקראת תיעול טרופוספרי (Tropospheric ducting).
שמואל וודניצקי
ישראל שמואל ווֹדניצקי (בכתיב יידי: וואָדניצקי; בפולנית: Szmul Wodnicki; 1895 – 2 בינואר 1980) היה צייר ישראלי נאיבי ממוצא פולני. צייר סיפורים מזיכרונות חיי עיירתו קוזמיר.
חייו
ישראל שמואל וודניצקי נולד ב-1895 בעיירה קוצק שבפולין הרוסית, במשפחה זעיר-בורגנית. בילדותו עבר לעיירה הציורית קז'ימייז' דולני שעל נהר ויסלה (בפי היהודים: קוזמיר דלובלין) שליד לובלין, עיירת נופש לאמני פולין, ושם גדל. אביו, יחיאל לייב, התפרנס מהובלת רפסודות-עץ לדנציג. וודניצקי קיבל חינוך יהודי מסורתי ב"חדר" ובישיבה. כבר בראשית נעוריו, כשלמד בבית המדרש, החל לצייר. לאחר נישואיו פתח סנדלרייה. במקביל לעבודתו, המשיך לצייר. צייר תמונות נוף ודמויות. זכה להערכה מצד אמנים מובילים בפולין, והצטרף לאגודת האמנים היהודים בוורשה. השתתף בתערוכות ואף הציג תערוכת יחיד בלובלין ובקרקוב.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל עם אשתו ושלושת ילדיהם. התפרנס כצבע וסייד, ולבסוף עבד כקבלן עצמאי. התגורר ברחוב יהודה המכבי 49 בתל אביב. הוא הביא עמו את ציוריו, המשיך לצייר בשעות הפנאי וזכה להערכה. בארץ הצטרף לאגודת הציירים והפסלים. מ-1936 השתתף בתערוכות בארץ. ב-1942 הציג בתערוכה הכללית של אגודת הציירים והפסלים בבית "הבימה", וזכה בפרס עידוד שליד פרס דיזנגוף של עיריית תל אביב. ב-1943 השתתף בתערוכת אמנים ארץ-ישראלים ביוהנסבורג. ב-1945 הציג תערוכת יחיד.
בסוף שנות ה-50 נטש את הצבעות והתמסר לציור, ובמקום תמונות הנוף והדמויות שצייר עד אז, הקדיש עצמו לציור זיכרונות עיירתו – "את סימטאותיה ובתיה, את ההר, את השוק, את הכנסייה, את רועת-האווזים, את בית-המדרש ואת גיבורי העיירה: הרב והרבי, השוחט ושואב-המים, בעלי-בתים ופשוטי-עם, תלמידי-חכמים והדיוטות... את בני העיירה והנוסעים לשוק הגדול, עוברים על-פני הכנסייה והצלב ויורקים, את היהודים היוצאים בראש-השנה לתשליך על חוף הנחל ואת עגלת-הרבי הבאה לעיירה ויהודים יוצאים לקראתה". ציוריו הציגו סיפורים; על גבי כל תמונה כתב ביידיש סיפור קצר המבאר את הסצנה המוצגת. רשם וצייר בצבעי שמן, באקוורל, בגואש ובדיו.
וודניצקי היה אב לשלושה (בת, יונה בן-חיים, ושני בנים, אברהם ושלום וודניצקי) וסב לשישה נכדים ולנינים. נפטר בינואר 1980. נקבר בבית העלמין קריית שאול. אשתו גיטל (טובה) נפטרה שנה אחריו, ונקברה לצדו.
לואר איסט סייד
הלואר איסט סייד (באנגלית: Lower East Side - "הצד המזרחי התחתון") היא שכונה בצידו הדרום מזרחי של רובע מנהטן בעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק שבארצות הברית. אזור הלואר איסט סייד נודע בעיקר כמרכז מהגרים יהודים שהגיעו לאמריקה ממזרח אירופה.
גבולות השכונה הם הרחובות אלן, מזרח רחוב האוסטון, אסקס, קאנאל, אלדרידג' (Eldridge Street), מזרח ברודוויי ורחוב גרנד.
השכונה הייתה שכונת פועלים ענייה בראשית המאה ה-20, והפיכתה לאתר שימור לאומי של ארצות הברית בשלהי המאה ה-20 הביאה לשיקום השכונה.
מדרומית לשכונה נמצאת שכונת צ'יינהטאון, ממערבית לה שכונת נוליטה ומצפון לה שכונת האיסט וילג' (אשר בעבר נחשבה לחלק מהלואר איסט סייד).
היסטוריה
אזור הלואר איסט סייד נודע בעיקר כמרכז מהגרים יהודים שהגיעו לאמריקה ממזרח אירופה. האוכלוסייה היהודית של השכונה עזבה אותה באמצע המאה ה-20, בשל העלייה ברמת החיים של המהגרים, אולם שרידים של יישוב יהודי זה ניתן לראות בחנויות לאורך רחוב הסטר, רחוב אסקס , רחוב דלאנסי ורחוב גרנד. בשכונה ממוקמת ישיבה אורתודוקסית ומקווה וכן חנויות יודאיקה ומעדניות המגישות אוכל יהודי - שהידועה שבהם היא המעדניה של כץ.
בשלהי המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 התפתחה בשכונה תרבות יידיש ענפה שכללה תיאטראות רבים לאור מקטע השדרה השנייה העובר דרך השכונה. אזור זה נודע כ"ברודוויי הידית" ('Yiddish Broadway') בשל מספר התיאטראות הרב.
בשכונה מספר רב של בתי כנסת ובהם בית הכנסת ביאליסטוקר, בית המדרש הגדול, בית הכנסת אלדריג', בית הכנסת מזריץ' , קהילת חתם סופר , בית הכנסת קהילה קדושה יאנינה (בית הכנסת היווני היחיד ביבשת אמריקה), ומרכז אורסאנז - בית הכנסת הרביעי הכי עתיק בארצות הברית. בנוסף, מתיבתא תפארת ירושלים, ישיבתו של הרב משה פיינשטיין נמצאת בשכונה.
במחצית השנייה של המאה ה-20, עם התיישבות אוכלוסייה בנגלית בשכונה נבנה בה מקדש בודהיסטי. האוכלוסייה הסינית הרבה שהתיישבה באזור רחוב דלאנסי ורחוב אלן  הביאה להקמת צ'יינהטאון של העיר.
פטר הרמן אדלר
פטר הרמן אדלר (באנגלית: Peter Herman Adler; 2 בדצמבר 1899, יבלונץ נאד ניסואו (יבלונץ על הנייסה) – 2 באוקטובר 1990, רידג'פילד בקונטיקט, ארצות הברית) היה מנצח יהודי-אמריקאי יליד צ'כיה.
קורות חיים
אדלר למד בקונסרבטוריון של פראג, צ'כוסלובקיה. על מוריו נמנו המלחינים: ויטסלאב נובאק ( Vítězslav Novák), פידליו פינקה ואלכסנדר זמלינסקי. בין 1929 ל-1932 היה מנהל מוזיקלי בתיאטרון בברמן, ובין 1932 ל-1937 ניצח על התזמורת הפילהרמונית האוקראינית בקייב. ב-1939 היגר לארצות הברית.
הוא היה מנהל מוזיקלי ואמנותי של NBC אופרה, חלוץ שידורי האופרה בטלוויזיה של ארצות הברית. הוא הזמין במיוחד את האופרה "אמל ומבקרים הליליים" של ג'אן קרלו מנוטי, שהפכה לאופרה הראשונה ששודרה בטלוויזיה, ושודרה בערב חג המולד, 1951.
בהמשך היה המנצח הראשי של תזמורת בולטימור, משנת 1959 עד 1968.
אדלר ניסה את כוחו פעם יחידה בעבודה בסרטים. היה זה כשעיבד וניצח ב-1952 על הקטעים האופראים בסרט "קארוזו הגדול", שעסק בחייו של זמר האופרה אנריקו קארוזו. על עבודתו זו היה מועמד לפרס האוסקר.
פרשן (עיתונות)
באמצעי התקשורת, פרשן הוא אדם המלווה את הדיווח על אירועי האקטואליה בפרשנות שלהם. דברי הפרשנות מלווים אירועים בעלי חשיבות, שאין להסתפק רק בהבאת הדיווח על התרחשותם, אלא נדרש דיון במשמעותם, במניע להם ובהתפתחויות עתידיות. פרשן עוסק בתחום מסוים, כגון פרשן צבאי או פרשן ספורט, והוא בעל מומחיות רבה בתחום שבפרשנותו הוא עוסק.
פרשנים מגיעים לעיסוק זה בשלוש דרכים עיקריות:
תחומי פרשנות נפוצים:
לעיתים נדרשת באירוע מסוים פרשנות של פרשנים אחדים. לעיתים אלה פרשנים הפועלים באותו תחום, ומביעים פרשנויות שונות, ולעיתים אלה פרשנים מתחומים שונים, המציגים כל אחד בתחומו פרשנות לאירוע בעל השלכות מגוונות. דוגמה: חשד לפלילים כלפי פוליטיקאי מצריך פרשנות משפטית, שתבהיר את משמעות החשד, ופרשנות פוליטית, שתעסוק בהיבטים פוליטיים של האירוע.
ג'ון קריזי
ג'ון קריזי (באנגלית - John Creasey; 17 בספטמבר 1908 - 9 ביוני 1973) היה סופר בריטי שחיבר ספרי מתח, מערבונים מדע בדיוני ורומנים רומנטיים. פרסם יותר מ-600 ספרים בימי חייו. כן היה פעיל פוליטי. קריזי זכה לתואר אביר האימפריה הבריטית.
קריזי פעל בשמות עט שונים על פי הסוגה בה כתב. כשפרסם ספרי מתח הזדהה כ"פטריק דאוליש", "אנטוני מורטון", "מייקל האלידיי", "קייל דין", "גורדון אש", "הנרי סנג'ין קופר", "רוברט קיין פרייזר", "ג'יימס מרסדן", "קולין יוז", "מרטין ריצ'רד" ושמות רבים נוספים. כשפרסם מערבונים הזדהה כ"טקס ריילי", "ויליאם ק. ריילי", "ג'ימי ויילד" ו"קן ריינג'ר". כן פרסם רומנים רומנטיים בשמות העט הנשיים "מרגרט קוק", "מ. א. קוק" ו"אליס פיקמפס".
רבים מספריו יצאו לאור בעברית. רובם תורגמו בשנות ה-70 על ידי מתרגמים שונים, עבור הוצאת מ. מזרחי ויצאו לאור ב"סדרת מסתורין", בכריכה רכה ועטיפה צבעונית.
חייו ויצירתו
קריזי נולד בסאות'פילד שבחבל סארי באנגליה למשפחה ממעמד הפועלים. הוא היה ילד שביעי מתוך תשעה. בין 1923 ל-1935 עבד במגוון עבודות מזדמנות, אך ניסה לבסס עצמו כסופר. לאחר מאות דחיות הצליח לפרסם את ספרו הראשון בשנת 1930. ספר המתח הראשון שכתב פורסם בשנת 1932, בכותרת "שבע פעמים שבע". ב-1935 הצליח לבסס עצמו כסופר, והחל להתפרנס מכתיבה. בשנת 1937 לבדה פרסם עשרים ותשעה ספרים. הוא היה סופר פורה באופן יוצא מגדר הרגיל, ופעם אף הציע כי יוצג לקהל כשהוא יושב בתוך קופסת זכוכית וכותב ספר שלם מתחילתו ועד סופו. בשנת 1938 יצר את גיבורו "הטוף" ששימש נושא ל-59 ספרים שנכתבו בין 1938 ל-1978. ה"טוף" הוא תואר הניתן לבנו הבכור של וייקאונט או ברון, וגיבור הספרים היה איש החברה הגבוהה בשם ריצ'רד רוליסון המשמש גם כבלש חובב. במהלך מלחמת העולם השנייה יצר את דמותו של ד"ר סטניסלאוס אלכסנדר פלפרי, סוכן ריגול בריטי המסייע לבעלות הברית במלחמתן. הסדרה כללה 34 ספרים והתפרסמה בין 1942 ל-1979.
בשנת 1962 זכה בפרס אדגר עבור הספר הטוב ביותר, "האש של גדעון" אותו פרסם בשם העט ג'. ג'. מאריק. בשנת 1969 קיבל מאגודת סופרי המסתורין של אמריקה, המחלקת את פרס אדגר, את פרס "גראנד מאסטר" המוענק על מפעל חיים.
ספריו היו פופולריים בבריטניה, ושמשו נושא למספר סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ותסכיתים. ההערכה היא כי עד שנת 1971 נמכרו ספריו ביותר משמונים מיליון עותקים. ספריו תורגמו ל-28 שפות, בהן עברית.
קריירה פוליטית ופעילות ציבורית
קריזי היה פעיל במסגרת המפלגה הליברלית, לטענתו ארגן מפגשים של המפלגה עוד כשהיה בן 12. במספר מערכות בחירות בשנות ה-40 ובשנות ה-50, לאחר המלחמה, ניסה לקבל מושב בפרלמנט, אך כשל. במהלך שנות ה-50 הביע אכזבה ממדיניות המפלגה, במיוחד בהקשר למשבר סואץ, ופרש משורותיה, והכריז על עצמו כעצמאי. הוא ייסד את "ברית כל המפלגות" שתמכה בקידום האישים הראויים בלי קשר להשתייכות מפלגתית. במסגרת זו התמודד כעצמאי במספר מערכות בחירות בשנות ה-60, וכשל.
במהלך מלחמת העולם השנייה היה פעיל בקידום השקעות בבנק "National Savings" וסייע לכלכלת המלחמה. על פועלו זה הוענק לו תואר אביר האימפריה הבריטית
למת המקומיות של לובאס
למת המקומיות של לובאס (באנגלית: Lovász Local Lemma) היא למה בתורת ההסתברות אשר פותחה בשנת 1975 על ידי לסלו לובאס ופול ארדש. מטרת הלמה להרחיב טענה הסתברותית על משתנים בלתי תלויים למקרה בו המשתנים תלויים באופן "חלש" אחד בשני. הלמה מראה, שאם קיימים מאורעות שהסתברות כל אחד מהם קטנה מ-1, אזי ההסתברות שאף אחד מהם לא מתקיים היא חיובית ממש, אפילו אם המאורעות עצמם תלויים, אך מקיימים את תנאי הלמה. הלמה בעלת חשיבות רבה במתמטיקה ומדעי המחשב, למשל עבור הוכחות קיום בשיטה ההסתברותית.
המקרה הכללי
נניח כי היא קבוצה סופית של מאורעות במרחב מדגם \Omega, שהסתברות כל אחד מהם קטנה מ-1. אנו מעוניינים לדעת מה ההסתברות שאף אחד מהמאורעות הנ"ל לא מתקיים, כלומר, נניח שהמאורעות הם "רעים" ונשאל מה ההסתברות של המאורע ה"טוב", . ידוע שאם המאורעות ה"רעים" בלתי תלויים, המאורע הטוב מתקיים בהסתברות חיובית ממש: למת המקומיות מרחיבה את העיקרון לעיל ומראה שגם כאשר המאורעות הרעים תלויים זה בזה בצורה חלשה, ההסתברות של המאורע הטוב תהיה חיובית ממש אם מתקיימים תנאי הלמה.
באופן מדויק, נסמן ב-\Gamma(A_i) את קבוצת כל המאורעות התלויים ב-A_i. הלמה קובעת כי אם קיימת פונקציה הממפה לכל מאורע "רע" מספר בין 0 ל-1,  ומתקיים, לכל מאורע A_i,
אזי הסתברות המאורע הטוב חסומה על ידי
המקרה הסימטרי
אם הסתברותו של כל מאורע A_i חסומה על ידי p, וכל אחד מהמאורעות תלוי לכל היותר ב-d מאורעות אחרים, ומתקיים
אזי המאורע הטוב מתקיים בהסתברות חיובית ממש:
כאשר e הוא בסיס הלוגריתם הטבעי,. הוכחת מקרה זה מתקבלת על ידי הפונקציה. על-מנת לקיים את תנאי הלמה נדרש כי
או במילים אחרות,. ניתן להראות שמספיק לדרוש edp \le 1.