cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לילה גוב
ביצועים חיים
בסיום כל תוכנית ביצע גוב שיר באולפן, על פי רוב גרסת כיסוי וברוב הפעמים כדואט עם זמר ישראלי מוכר, בעיבודים של עדי רנרט, אלון אולארצ'יק או רמי קלינשטיין. חלק מביצועים אלו הפכו בעצמם ללהיטים, כדוגמת הדואט עם אתי אנקרי לשיר "פנים אל מול פנים" (שירה של להקת בנזין), הביצוע עם אהוד בנאי לשיר "הכל בגלל האהבה" (שירה של שלישיית גשר הירקון) והביצוע עם ריטה לשיר "חייך וחיי" (שירו של בעז שרעבי). בעקבות זאת יצא בשנת 1995 האוסף הכפול "שירים מלילה גוב", ובשנת 1997 האוסף המשולש "שירים מלילה גוב 2".
ב-2 בינואר 1995 שודרה תוכנית מיוחדת בה התאחדו חברי ההרכב "הכבש השישה עשר" שגוב היה אחד מחבריו, ויחד ביצעו משירי האלבום. ב-24 בדצמבר 1996 התארחו בתוכנית משתתפי הסרט "הלהקה" בו כיכב גוב, וביצעו משירי הסרט.
להקת "סדרני הדשא", שהתארחה באחת התוכניות של העונה השלישית ביוני 1997, גרמה לביקורת ציבורית לאחר שסולנית הלהקה מורג רובננקו החזיקה במהלך ביצוע השיר "פיפי" ולאורך השיחה עם גוב בובה של תינוק עם ערלה חשופה.
להקת "התנינים"
להקת התוכנית הייתה להקת "התנינים" שליוותה את התוכנית בחלקים השונים שלה. הלהקה השתתפה בנגינה בביצועים החיים בסיום התוכנית וכן לקחה לעיתים חלק במערכונים השונים. במעברים לפרסומות ניגנה הלהקה שירי רוק מוכרים לקהל באולפן.
חברי הלהקה הם עדי רנרט (קלידים ועיבוד מוזיקלי), אלכס פולק (גיטרה), יוראי אורון (גיטרה בס), אלון הלל (תופים) והסולן מוטי דיכנה.
ב"לילה גוב 2" הופיעה להקה שונה, ובה היו חברים אפרים שמיר (גיטרה ושירה), נאור דיין (גיטרה), גיל זהר (קלידים), בנצי גפני (בס) ואלון הלל (תופים, החבר היחיד מ"התנינים" שניגן גם בתוכנית ההמשך).
משחק האולסטאר של ליגת העל בכדורסל
משחק האולסטאר של ליגת העל בכדורסל הוא משחק ראווה שנערך מדי שנה באביב על ידי מנהלת ליגת העל בכדורסל. אירוע זה חזר להתקיים בשנת 2011 לאחר שבוטל ב-2003. בהפסקות בין הרבעים במשחק מתנהלות תחרות ההטבעות ותחרות השלשות.
בעבר האירוע כלל בחירת כוכבים מהליגה שחולקו ל-2 קבוצות. כשחודש האירוע ב-2011, שונה מעט הקונספט לקבוצה אחת של כוכבי כדורסל ישראליים וקבוצה שנייה של כוכבים זרים המשחקים בליגת העל הישראלית בכדורסל. השחקנים המשתתפים נבחרים באמצעות הצבעת אוהדים כאשר לכל קבוצה מצביעים עבור ישראלי אחד וזר אחד, השחקנים שנבחרים לשחק קיבלו את מספרי הקולות הגבוהים ביותר, ובסוף משובצים לנבחרת הישראלים ולנבחרת הזרים 12 שחקנים לכל קבוצה. מאמני הקבוצות הם מאמני ליגת העל בכדורסל ונבחרים על ידי המנהלת. מלבד המשחק מתקיימות גם תחרויות ראווה כמו קליעת שלשות והטבעות מיוחדות בסל להנאת הקהל.
מלבד "משחק האולסטאר" של כוכבי ליגת העל בכדורסל, ייסדו ב-2007 משחק אולסטאר לכוכבי ליגת הנוער בכדורסל (בליגת הנוער 2 הקבוצות כוללות כוכבים ישראליים) וב-2011 ייסדו גם משחק אולסטאר לכוכבי הליגה הלאומית בכדורסל. המשחק גם היווה השראה לקיום משחק אולסטאר דומה בליגת העל בכדוריד (החל מ-2013) בין נבחרת הישראלים לנבחרת הזרים המשחקים בליגה.
החל מעונת 2019/20 (בעקבות התפרצות מגפת הקורונה יצא לפועל רק ב-2022) התחלפה שיטת המשחק. במקום משחק ביו נבחרת הישראלים נגד נבחרת הזרים, הישראלי והזר שמקבלים את מספר ההצבעות הגבוה ביותר זוכים להרכיב קבוצה בשיטת "כוחות" מרשימת שחקנים שבוחר הקהל. לקראת אירוע האולסטאר בעונת 2022/23 חזרה שיטת המשחק לישראלים נגד זרים.
צבעי חתולים
הצבע והדוגמה (כמו גם אורך ומגע) של פרוות החתול המועברים בתורשה תלויים במספר רב של גנים.
בהיות חתול הבית מעין "גרסה" מבויתת של מין בר קיים, ישנה מחלוקת בין המדענים לגבי מוצאו המדויק. משום שדוגמת הפרווה הנפוצה אצל המינים השונים של חתולי הבר היא ה"טאבי מקרל" (Mackerel Tabby), נהוג לזהותה כדוגמת הפרווה המקורית של החתול. כלומר, האדם פגש לראשונה את החתול המנומר, ה"טאבי" או ליתר דיוק את הטאבי החום. ככל הנראה, דוגמת פרוות הטאבי נועדה כדי לסייע לחתול להסוות עצמו מפני טרפו. בשל ביותו, קטן הצורך בצבעי ההסוואה, מה שאפשר הופעת צבעים נוספים. רוב הצבעים שנוספו, נוצרו על ידי מוטציות טבעיות.
צבעים
את צבעי החתולים ניתן לחלק בחלוקה גסה לשתי קבוצות עיקריות, דומיננטים (משום שהם ביטוי לגן דומיננטי) וצבעים מדוללים (dilute, ביטוי לגן הדילול הרצסיבי). לכל צבע יש ביטוי מדולל כפי שניתן לראות בטבלה הבאה:
יוצא דופן הוא הצבע הלבן. לחתול הלבן גן מחקה (mimic gene) שמשמעותו היא שהחתול אינו לבן גנטית אלא יכול להיות כחול, שחור, קליקו וכן הלאה, אך פרוות החתול לבנה כיוון שחסר אותו פיגמנט שיוצר את הצבע. הצבע הלבן מכסה על צבע אחר ומחביא אותו מן העין. את צבעו הגנטי ניתן לנחש באמצעות תעודת היוחסין, במקרה של חתול גזעי, וכן לפי צבעי הגוריו. חתולים אלה אינם "לבקנים אמיתיים", צבע עיניהם יהיה נחושת-זהוב, כחול או שניהם - עין כחולה ועין זהובה (תופעה זו מכונה בשפה המקצועית זגדנות (odd-eyes)). לבקנים אמיתיים הם נדירים מאוד.
ככלל, רוב מוחלט (99.5%) של החתולים שפרוותם בעלת שלושה צבעים, הם ממין נקבה. זאת עקב הימצאות הגנים על כרומוזום X, ותופעת השתקת כרומוזום X אשר מתרחשת בנקבות ומאפשרת ביטוי של שני גנים שונים באזורים שונים של פרוות החתולה. חריגים יכולים להתאפשר רק אצל זכרים הלוקים בתסמונת קליינפלטר (תסמונת XXY).
טאבי
דוגמת הטאבי נפוצה מאוד בחתולים ונהוג לזהותה כדוגמת הצבע המקורית של החתול. הטאבי יכולה להשתלב עם צבעים אחרים וליצור דוגמאות פרווה מרהיבות, כך יכול להיות חתול בצבע טאבי כחול, טאבי כסוף וכן הלאה. חתול טאבי הוא חתול בגוון בסיסי של חום צהבהב המכוסה בפסים שחורים וסימן ברור בצורת "M" על המצח. הגן ה"אגוטי" (agouti) הוא הגן הקובע את דוגמת הטאבי ואת צורתה. האגוטי גורם לבסיס השערה להיות צהוב כאשר בקצה השערה יהיה צבע אחר. גן זה עבר מוטאציות במהלך השנים ועקב כך נוצרו דוגמאות טאבי שונות. הגן האגוטי יוצר טבעות צבע על כל שיערה. גודל, צורת ורוחב הטבעת על כל שיערה קובעת את הדוגמה על פרוות החתול. גן זה יוצר דוגמאות פרווה מרהיבות למעט דוגמאות הטאבי. בשילוב עם גן נוסף, האחראי לצבע לבן-כסוף בתחתית השיערה, תיווצר דוגמה מרהיבה ומיוחדת המכונה הצ'ינצ'ילה אותה ניתן לראות בפרסיים ובגזעים אחרים. במקרה זה, מרבית השערה לבנה ורק שמינית השערה שבקצה שחורה. הטאבי בשילוב עם הטורטי יוצר חתול בעל דוגמת הטאבי עם טלאים אדומים או קרמים, בהתאמה. בשפה המקצועית צבע זה מכונה Patched Tabby או Torbie. חתולים אלה יהיו לרוב נקבות כיוון שחתולות אלה הן טורטי בשילוב עם דוגמת הטאבי.
כתום לבן
בדומה למרבית החיות המבויתות גם לחתול גן הגורם לכיתום לבן, הפיגמנט יהיה חסר בחלק מהפרווה ולא בכולה. זוהי דוגמה מיוחדת מאוד: אין שני פרטים זהים לחלוטין למעט תאומים זהים. כל צבע ודוגמה יכולים להשתלב ביחד עם הכיתום הלבן (טאבי, כסוף, דוגמת חודים) לכל חתול יהיה פיזור צבע שונה. הטורטי בשילוב הכיתום הלבן מכונה בשם קליקו (Calico) ותראה כחתולה לבנה עם טלאים גדולים של שחור ואדום. גם שאר גוני הטורטי יכולים להשתלב עם הלבן ויכונו שוקולד קליקו, דילוט קליקו וכדומה. חובבי החתולים מסווגים את הכיתום הלבן הנגרם על ידי אותו הגן לארבע דוגמאות פרווה שונות בהתאם לכמות הלבן:
דוגמת החודים
דוגמת החודים בחתולים היא מוטציה נוספת של לבקנות. החתול יהיה בעל עיניים כחולות (חסר פיגמנט). ופרוותו בהירה לבנה-חומה (תלוי בצבע החודים) והפיגמנט יופיע במלואו בחודי החתול: פניו, אזניו, רגליו וזנבו. צבע זה רגיש לטמפרטורה. הגורים נולדים לבנים ומתכהים עם התבגרותם, ככל שטמפרטורת הגוף יורדת. בסביבה קרה יתכהה החתול מהר יותר. לחתולים בצבעי החודים קריירת תערוכות קצרה יותר מלחתולים אחרים, כיוון שצבעם "מתקלקל". דוגמת החודים יכולה להשתלב עם כל שאר הצבעים, למשל, השחור יקרא סיל פוינט, כחול חודים יקרא בלו פוינט, וכן הלאה. בשילוב עם הטאבי החתול יקרא לינקס פוינט. ישנם שלושה מופעים של חודים.
אדוארד צ'ך
אדוארד צ'ך (בצ'כית: Eduard Čech; 29 ביוני 1893 - 15 במרץ 1960) היה מתמטיקאי צ'כי.
תחומי המחקר שלו כללו גאומטריה דיפרנציאלית פרויקטיבית וטופולוגיה. בין פיתוחיו הידועים נמנים קוהומולוגיית צ'ך וקומפקטיפיקציית סטון-צ'ך.
חייו
צ'ך נולד בבוהמיה (אז אוסטרו-הונגריה, היום צ'כיה). הוא התחיל ללמוד באוניברסיטת קארל בפראג בשנת 1912. במהלך מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא ובשל כך סיים את הלימודים בשנת 1918. הוא היה מורה בבתי הספר בפראג ובמקביל עבד על עבודת הדוקטורט שהשלים בשנת 1920. בשנות ה-20 של המאה ה-20 שהה באיטליה ושיתף פעולה עם גווידו פוביני. בשנת 1923 הוא התחיל ללמד באוניברסיטת ברנו ובשנת 1928 התמנה לפרופסור.
בשנת 1932 פרסם ספר עם תיאור קוהומולוגיית צ'ך.
עם סיום מלחמת העולם השנייה חזר לאוניברסיטת פראג. בשנת 1947 מונה למנהל המכון המתמטי של האקדמיה הצ'כית למדעים.
החל מאותו לתקופה חזר להיות פעיל בתחום הגאומטריה הדיפרנציאלית ופרסם 17 מאמרים בנושא.
דיני עבודה
דיני עבודה או משפט העבודה עוסקים בהסדרתם המשפטית של העבודה ויחסי העבודה, בתחומים הבאים:
ייחודם של דיני העבודה מודגש בישראל (ולא רק בה) בין היתר דרך קיומן של ערכאות נפרדות ומתמחות המיוחדת לתחום זה - בתי הדין לעבודה.
מסלולים מקבילים שבאמצעותם מתבצעת ההגנה על העבודה
ההוראות של משפט העבודה הן הוראות משלימות או הוראות חלופיות להוראות מענפי משפט אחרים. חתימת חוזה עבודה תקפה כל עוד לא מתחייב אחרת מחוקי המגן. דיני החוזים הכלליים נסוגים בפני דיני העבודה. כך גם במישור של יחסים קיבוציים. ארגון עובדים חותם על הסכם עם איגוד המעסיקים, אם הסכם זה סותר הוראות שקיימות במשפט העבודה המגן, אזי ההוראות הללו נסוגות בפני הוראת דיני העבודה.
חוקי המגן
חוקי מגן -הם חוקים הנכללים בדיני העבודה ומטילים על מעביד את החובה להעניק לעובדיו תנאי עבודה מינימליים מסוימים. חוקי המגן נועדו להגן על זכויותיהם של עובדים הן מפני המעבידים והן מפני ויתור של העובד עצמו על זכויותיו. מרבית חוקי המגן קובעים זכויות קוגנטיות (זכויות שהעובד אינו יכול לוותר עליהן). עובד (או נציגות עובדים) לא יכול לוותר על זכות מהזכויות המוענקות לו בחוקים אלו, גם לא בחוזה אישי או בהסכם קיבוצי. הסכמים יכולים ולשפר את זכויותיו של העובד מעבר למינימום הקבוע בחוקי המגן.
נושאים המוסדרים בחוקי המגן הם אורך יום העבודה ושבוע העבודה, הגנת השכר, זכות לחופשה, לדמי מחלה ולשכר מינימום, גיל עבודה מינימלי ועוד, וכן להטיל הגבלות כלליות על אופן העסקתם של עובדים, לשם שמירה על בריאותם וביטחונם האישי של עובדים. חוקי המגן הראשונים נחקקו באנגליה, בתחילת המאה ה-19 וכיום יש חוקים כאלו ברוב מדינות המערב והעולם המתועש, בהדגשים שונים הנובעים מאופי המקום, מהשלטון בו וכתוצאה מהקשרים חברתיים-תרבותיים.
הסדרת יחסי העבודה הקיבוציים
הסדרת יחסי העבודה עוסקת בגיבוש ההסכמה החוזית שבין ארגון עובדים למעביד ובין ארגון עובדים לארגון מעבידים.
שלוש חירויות עוסקות בכך:
הסכם קיבוצי והסדר קיבוצי
חוק הסכמים קיבוציים עוסק בדרכים לקביעה קיבוצית של תנאי העבודה, במשא ומתן בין ארגון העובדים לבין מעביד או ארגון מעבידים.
בישראל יש הכרה בקיום הסדרי עבודה לא רק בהסכמים קיבוציים אלא במה שבית הדין לעבודה כינה הסדרים קיבוציים. להסדרים מעמד נחות מההסכמים. הלגיטימציה של ההסדרים נוצרה מהמציאות ביחסי העבודה במשק הישראלי. למשל הוראות התקשי"ר שקובעות את תנאי העבודה של עובדי המדינה, מעמד של חלק גדול מהוראות התקשי"ר הוא של הסדר קיבוצי. גם חוקת ההסתדרות, שקובעת את תנאי העבודה של עובדי ההסתדרות, היא בגדר הסדר קיבוצי.
יישוב סכסוכי עבודה
חוק יישוב סכסוכי עבודה קובע מנגנונים ליישוב סכסוכים, ממנגנונים אלה ניתן להסיק את החובה של המעסיק לנהל משא ומתן. עיקר החוק הוא בשתי פרוצדורות בהם המדינה יכולה להתערב בסכסוך עבודה: תיווך ובוררות.
הסכם העבודה האישי
יחסי עובד-מעביד מבוססים על הסכם עבודה אישי. יסודו של ההסכם הוא התחייבותו של העובד לעבוד, והתחייבותו של המעסיק לשלם לעובד שכר בגין עבודה זו. בנוסף לקביעות המפורשות בהסכם העבודה האישי, חלות על העובד והמעביד הוראותיהם של חוקי המגן, והוראותיהם של צווי הרחבה והסכמים קיבוציים העוסקים באוכלוסייה שבמסגרתה נכללים מקום העבודה והעובד. הסכם העבודה הוא חוזה יחס - חוזה שבא להסדיר יחסים ארוכי טווח ומורכבים. ההסכם מסדיר יחסי שליטה וכפיפות - למעביד סמכות לנהל את מקום העבודה, ועל העובד לציית להוראותיו של המעביד.
דיני עבודה במשפט העברי
במשפט העברי ניתן מעמד מיוחד לדיני עבודה. למשל, אף שעמדת המשפט העברי היא לאפשר חופש חוזים רחב מאד, רק בתחום של דיני עבודה נקבעה הלכה שאינה ניתנת להתניה (לוויתור) המאפשרת לעובד להפר את הסכם העבודה בכל עת, כדי להגן על חירותו. זאת, בזמן שלמעסיק אין זכות כזו. בנוסף, במיוחד בתחום של דיני עבודה ניתן מקום להשפת מנהג המדינה על הדין העברי על פי הכלל "הכל במנהג המדינה".
למשפט העברי הייתה השפעה מסוימת גם על דיני העבודה בישראל. למשל, לחוק פיצויי פיטורין ישנו בסיס כבר בספר החינוך (מצווה תפב) שכתב כי ראוי לאדם לתת לעובד שסיים את עבודתו מענק יפה: "ישמע חכם ויוסף לקח, שאם שכר אחד מבני ישראל ועבדו זמן מרבה או אפילו מועט שיעניק לו בצאתו מעמו מאשר ברכו השם".
לגבי מעמדם של חוקי העבודה על פי המשפט העברי כתב הרב אורי סדן: "חוקי העבודה ייחודיים בכך שהמדינה קבעה בחוק שהצדדים אינם יכולים לנהוג אחרת מן הקבוע בחוק, גם כאשר הדבר נעשה בהסכמה, ולכן גם מסיבה זו יש להם תוקף מחייב גם על פי ההלכה".
הורה (ריקוד)
הורה הוא ריקוד עם שמוצאו בבלקן (מריקוד הכוראה), כיום הריקוד נפוץ גם מחוץ לו. הוא הגיע עם העליות ממזרח אירופה לארץ ישראל. כנראה ברוך אגדתי הביאו ממחוז הולדתו, בסרביה (אז ברומניה). ההורה מאפיינת את תרבות היישוב בארץ ישראל מאז אותה תקופה והפכה מזוהה עם הציונות ועם ישראל.
"צעד הורה" הוא צעד במקצב ארבעה רבעים, המשמש גם כצעד בסיסי בריקודי עם מודרניים מורכבים. אך בנוי על 6/4. "צעד הורה" מורכב משלושה שלבים:
צעד זה מביא את המחולל שני צעדים שמאלה, כך שריקוד ההורה נרקד במעגל, בו המחוללים מחזיקים ידיים.
ריקוד ההורה הגדול ביותר שנערך אי פעם התרחש במאי 2005 בפילדלפיה, ארצות הברית, והשתתפו בו 1,322 רוקדים מהקהילה היהודית במקום.
ההורה כיום נרקדת בעיקר על ידי הציבור הדתי-לאומי והחרדי לצלילי מוזיקה חסידית, ועל ידי חברי תנועות הנוער החלוציות, אשר שמו להן למטרה לשמר את תרבות ריקודי העם בישראל, גם בשנות האלפיים.
בשנת 1982 הזמר אבי טולדנו ייצג את ישראל באירוויזיון עם שיר ההורה העוסק בריקוד והגיע למקום השני בתחרות.
ענת הופמן
ענת הופמן (נולדה ב-2 באפריל 1954) היא פמיניסטית ופעילת זכויות אדם ישראלית, יו"ר ארגון נשות הכותל ומנהלת המרכז הרפורמי לדת ומדינה. לשעבר חברת מועצת עיריית ירושלים מטעם מרצ, ובעברה אלופת ישראל בשחייה ובעלת שתי מדליות כסף מהמכביה התשיעית (1973).
ביוגרפיה
נולדה בירושלים בשם ענת ויס, בת לאב יליד ארצות הברית ואם ילידת ישראל, ממייסדי קיבוץ רמת רחל שעברו להתגורר בירושלים. למדה בתיכון ליד האוניברסיטה. למדה שנה אחת במחלקה לאמנות בבצלאל. לאחר שפרשה משחייה תחרותית למדה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וסיימה תואר ראשון בפסיכולוגיה ותואר שני באותו תחום מאוניברסיטת בר-אילן.
קריירת השחייה
בשנת 1964 גילה אותה מאמן השחייה נחום בוך בבריכת ימק"א ירושלים. הוא התרשם מחוסר הפחד שלה ועל אף שלא ידעה לשחות באותו זמן החליט לאמן אותה ולהפוך אותה לאלופה. בנעוריה התאמנה בקבוצת השחייה של ברית מכבים עתיד בהדרכתו של בוך. הייתה אלופת ישראל בשחייה.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1970 זכתה ב-7 מדליות אישיות, מהן 2 כסף ו-5 ארד: כסף - במשחי 100 מטר חופשי ו-200 מטר מעורב אישי; ארד - במשחים ל-200 מטר חופשי, 400 מטר חופשי, 800 מטר חופשי, 200 מטר גב ו-400 מטר מעורב אישי.
לשיאה הגיעה הופמן באליפות ישראל שנערכה בספטמבר 1972 לאחר שזכתה ב-7 מדליות אישיות, מהן 4 זהב ו-3 כסף: זהב - במשחים ל-100 מטר גב, 200 מטר גב, 200 מטר מעורב אישי ו-400 מטר מעורב אישי; כסף - במשחים ל-100 מטר חופשי, 200 מטר חופשי ו-400 מטר חופשי.
בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכה ביולי 1973 זכתה ויס בשתי מדליות כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם גלינה ויינר, איריס גילון ואילת יוטבת ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב, ביחד עם תמר שמיר, נאוה כגן ורעיה צורף.
באליפות ישראל שנערכה בספטמבר אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות אישיות, מהן 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד: זהב - במשחה ל-100 מטר חופשי; מדליות כסף - במשחים ל-100 מטר גב ול-400 מטר מעורב אישי, ומדליית ארד- במשחה ל-200 מטר גב.
פעילות ציבורית
במשך כמה שנים ניהלה את המכון למיון וברירת כוח אדם של הסוכנות היהודית. פרסמה טור צרכנות בעיתון "כל העיר", וכן ניהלה מאבק צרכנים נגד חברת "בזק".
בין השנים 1989-2003, במשך שלוש קדנציות רצופות, כיהנה כחברה במועצת עיריית ירושלים מטעם סיעת מרצ והייתה מראשי האופוזיציה העירונית. כיהנה גם כחברת הנהלה באגודה לזכויות האזרח ובשדולת הנשים בישראל, והייתה פעילה בנשים בשחור.
בשנת 1988 התמנתה ליו"ר ארגון נשות הכותל. במסגרת מאבקה היא הורחקה על ידי המשטרה מהכותל לתקופת זמן מוגבלת.
בשנת 2002 החלה לעמוד בראש המרכז הרפורמי לדת ומדינה של התנועה ליהדות מתקדמת בישראל (תנועת הגג של היהדות הרפורמית בישראל). כחלק מתפיסת עולמה היא מבקשת לקדם את מה שהיא רואה כחלופה מודרנית, עכשווית ושוויונית ליהדות האורתודוקסית. במסגרת זו היא מתנגדת לכפייה דתית ותומכת בפלורליזם דתי.
במרץ 2018, נכללה ברשימת '20 האקטיביסטיות המובילות של ישראל לשנת 2018' של ליידי גלובס.
No
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מתאוס אוריבה
אנדרס מתאוס אוריבה וייה (בספרדית Andrés Mateus Uribe Villa) הוא כדורגלן קולומביאני המשחק בעמדת הקשר בא-סד ובנבחרת קולומביה.
דפורטיבו אספניול
אוריבה החל את הקריירה המקצוענית שלו ב-2011 בקבוצה הארגנטינאית, דפורטיבו אספניול, בה שיחק ארבעה משחקים וכבש שני שערים. באנביגאדו, מועדון המתמחה בפיתוח שחקנים צעירים, התרשמו ממנו והחליטו להביאו לקבוצה.
אנביגאדו
אוריבה נקלט מצוין באנביגאדו לבלט מהר מאוד. הוא תפס מקום של קבע בהרכב הפותח כאשר תפקודו העיקרי היה כקשר מרכזי, אם כי לעיתים תופקד גם בצד ימין, או אפילו גם כמגן. אוריבה שיחק בקבוצה שלוש שנים שבהן שיחק 102 משחקים בכל המסגרות וכבש 10 שערים. הוא הפך לאחד הכישרונות הבולטים בבקולומביה, מה שגרם לראשי דפורטס טולימה להחתימו.
דפורטס טולימה
המעבר לטולימה עזר מאוד לאוריבה להשתפר ולבסס את מעמדו כאחד מתגליות הליגה. הוא שיחק בקבוצה כשנה וחצי ורשם 64 הופעות ו-13 שערים בכל המסגרות. בטורניר האפרטורה של 2016 הפך לאחד השחקנים המרכזיים בקבוצה וחוזר על ידי הקבוצות הגדולות בקולומביה, מה שהביא אותו בסופו של דבר לחתום באתלטיקו נסיונל, שהייתה לפני שלב חצי הגמר של הקופה ליברטדורס.
קלוב אמריקה
תחילה היה אוריבה מועמד להגיע לקבוצת טיגרס תמורת 5.7 מיליון דולרים, אך ממש לקראת חתימת השחקן נפלה העסקה. ב-1 באוגוסט 2017 הודיעה קלוב אמריקה שהיא מחתימה את אוריבה לשלוש עונות תמורת 6 מיליון דולר. הוא ערך את הבכורה שלו כמחליף במשחק הגביע המקסיקני מול פוטרוס בניצחון 1–2, אך מהר מאוד הפך לשחקן הרכב ואחד המרכזיים בקבוצה. כבש את הצמד הראשון שלו ב-13 בפברואר 2018 מול מונרקס מורליה וכעבור 8 ימים כבש צמד נוסף מול דפורטיבו סאפריסה הקוסטה ריקנית בצ'מפיונס ליג של ה-CONCACAF.
קריירת נבחרת
ערך את הבכורה שלו ב-26 בינואר מול במשחק ידידות שאותו הפסידה  0-1 וכעבור חודשיים, ב-23 במרץ, ערך את הבכורה הרשמית במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018 מול. הוא שיחק 63 דקות והוחלף על ידי דובאן ספאטה. בסך הכל השתתף בשני משחקים במוקדמות ולא כבש. הוא זומן לסגל הסופי של הנבחרת לקראת טורניר מונדיאל 2018 וערך את הופעת הבכורה מול ב-24 ביוני בניצחון 0–3. שיחק בסך הכל משחקים כאשר היה גם אחד משני שחקני הנבחרת שהחמיצו את הפנדל שלהם בדו-קרב הפנדלים מול בשמינית הגמר, משחק שבו קולומביה הודחה.
תארים
אתלטיקו נסיונל קלוב אמריקה
בז צוחק
בז צוחק (שם מדעי: Herpetotheres cachinnans) הוא עוף דורס טרופי ממשפחת הבזיים החי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית, באמריקה המרכזית ובמקסיקו, והוא המין היחיד בסוגו. הוא ניזון בטבע ממגוון בעלי חיים אך בעיקר מנחשים ומכאן שמו השני בז הנחשים.
הוא שונה טקסונומית מרוב מיני הבזים שמצויים בסוג בז ומהווה מין ביניים בין בזים לקרקרות - עופות אוכלי נבלות, בעלי מקור גדול ואדום. הוא קרוב בעיקר לסוג בז יערות (Micrastur), שגם חיים באותו אזור באמריקה.
זהו בז בינוני בגודלו ואורכו מגיע ל-46–56 ס"מ, מוטת כנפיו 79–94 ס"מ ומשקלו 600–800 גרם. הנקבות גדולות מהזכרים.
הבז הצוחק הוא גוף צהוב-בהיר עם כנפיים שחורות ו"מסיכה" לאורך הפנים משני צידי העיינים. מעל הראש הלבן ציצה לבנה עם פסים שחורים דקים והמקור הצהוב חזק ומעוקל, טוב בשביל להרוג יצורים קטנים במהירות. הזנב ארוך ומפוספס מעט והרגליים הקטלניות צהובות. הכנפיים של הבז רחבות מאוד וכשהוא עף צורתו מזכירה נץ ולאו דווקא בז. הקולות הייחודיים שלו שהקנו לו את השם צוחק הם קולות חברתיים בסגנון "האהאהא" שחוזר על עצמו בעיקר בעת מלחמה עם יריב או קריאת הזדווגות של הבזים. יש להם גם קריאות דומות לתקשורת בין שני המינים.
הוא חי בטבע ממקסיקו עד פרגוואי וצפון ארגנטינה בעיקר ביערות גשם טרופיים או בסוואנות לחות. עם זאת הוא נמנע מיערות סגורים וסבוכים.
הבז ניזון מהחיות הקטנות שהוא מוצא ביער ובעיקר מנחשים, כולל ארסיים כגון פתן אלמוגים, וכן לטאות, ובנוסף יאכל גם יונקים קטנים שונים, עטלפים ופרוקי-רגליים. בעת שהוא לא מחפש טרף הוא יצור שקט ביותר שכמעט ולא נע ובניגוד לרוב הבזים לא יפגע בעופות קטנים יותר.
NXT UK TakeOver: Blackpool
NXT UK TakeOver: Blackpool היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, השייך למחלקת בריטניה של התוכנית NXT, ה-NXT UK. כמו כן, האירוע שודר בערוץ של ה-WWE Network. האירוע נערך ב-12 בינואר 2019, באולם אמפרס בולרום שבבלקפול, לנקשייר, אנגליה וכלל קרבות בין המתאבקים של המותג NXT UK עקב העלילות, שנבעו ביניהם במהלך התקופה עד לקיום האירוע. האירוע היה האירוע הראשון בסדרת אירועי NXT UK TakeOver.
חמישה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, פיט דאן ניצח את ג'ו קופי ושמר על אליפות בריטניה של ה-WWE. לאחר הקרב, וולטר ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון ותקף את קופי, לפני שדאן וולטר עמדו פנים אל מול פנים בקרב מבטים. עוד ברשימת הקרבות, זאק גיבסון וג'יימס דרייק ניצחו את מאסטש מאונטיין (טרנט סבן וטיילר בייט) וכתוצאה מכך הפכו לאלופי הזוגות הראשונים של NXT UK, טוני סטורם ניצחה את ריאה ריפלי וזכתה באליפות הנשים של NXT UK, ופין באלור ערך הופעה מפתיעה, כשהחליף את טראוויס בנקס הפצוע, וניצח את ג'ורדן דבלין.
רקע
סדרת אירועי NXT TakeOver החלה ב-29 במאי 2014, כחלק מאירועי השלם וצפה של NXT, המשמשת כליגת הפיתוח של ה-WWE, כשערכה את האירוע השני שלה שהועבר בערוץ ה-WWE Network בשם NXT TakeOver. בחודשים שלאחר מכן, הביטוי "TakeOver" הפך למותג המייצג את כל אירועי השלם וצפה של NXT. ארגון הפיתוח השני של החברה, ה-NXT UK, ערך את תחילת שידוריו באוגוסט 2018 ולאחר כשלושה חודשים אימץ את אירועי ה-TakeOver של NXT. האירוע היה אירוע השלם וצפה הראשון של NXT UK בשנת 2019.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות שהתקיימו במהלך התוכנית של NXT UK.
לאחר שזכתה בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג לשנת 2018, טוני סטורם הצהירה במהלך ראיון שהיא יכולה להתחרות על אליפות נשים כלשהי לבחירתה. היא טענה שהיא תאתגר את האלופה, ריאה ריפלי, לקרב על אליפות הנשים של NXT UK. הג'נרל מנג'ר, ג'וני סיינט הבטיח לסטורם שהיא תתחרה נגד ריפלי על התואר וקרב ביניהן נקבע לאירוע בבלקפול.
ב-2 בינואר 2019 בתוכנית NXT UK, מאסטש מאונטיין (טרנט סבן וטיילר בייט) ניצחו את Gallus (מארק קופי ווולפגנג) כדי להעפיל לשלב הגמר של טורניר אליפות הזוגות של NXT UK. מנגד, שבוע לאחר מכן, זאק גיבסון וג'יימס דרייק ניצחו את פלאש מורגן וובסטר ומארק אנדרוז כדי להעפיל לשלב הגמר. כתוצאה מכך, קרב בין הזוגות נקבע לאירוע בבלקפול אשר יקבע את זהות אלופי הזוגות הראשונים של NXT UK.
ב-2 בינואר 2019 בתוכנית NXT UK, ג'ו קופי, מארק קופי ווולפגנג (הידועים כקבוצת Gallus) תקפו את מאסטש מאונטיין. פיט דאן הגיע ונחלץ לעזרת סבן ובייט. לאחר מכן נודע שדאן יגן על אליפות בריטניה של ה-WWE נגד ג'ו קופי באירוע בבלקפול. חתימת החוזה בין השניים נערכה, וכתוצאה מכך הקרב ביניהם הפך לרשמי.
ב-2 בינואר 2019 בתוכנית NXT UK, דייב מסטיף ואדי דניס התחרו ביניהם בקרב שהסתיים ללא הכרעה. סיד סקאלה, עוזרו של הג'נרל מנג'ר, ג'וני סיינט, ובכירים נוספים הגיעו כדי להפריד בין שני המתאבקים, אך נכשלו במשימתם. כתוצאה מכך, ג'וני סיינט הכריז על קיום קרב ללא פסילות באירוע בבלקפול בין מסטיף לדניס.
ב-9 בינואר בתוכנית NXT UK, קרב בין טראוויס בנקס לבין ג'ורדן דבלין נקבע לאירוע בבלקפול.
קרבות מקדימים
האירוע נפתח עם הקרב של מאסטש מאונטיין (טרנט סבן וטיילר בייט) נגד זאק גיבסון וג'יימס דרייק אשר קבע את זהות אלופי הזוגות הראשונים של NXT UK. דרייק וגיבסון ניצחו בקרב לאחר שביצעו על סבן את מהלך ה-Ticket to Mayhem וכתוצאה מכך הפכו לאלופי הזוגות הראשונים של NXT UK.
בקרב השלישי, אדי דניס התחרה נגד דייב מסטיף בקרב ללא פסילות. מסטיף ביצע על דניס את מהלך ה-Into The Void תוך כדי שהוא השליך את דניס על שולחן, שהונח בצד הזירה ובעקבות זאת נשבר. לאחר מכן, מסטיף הצמיד את דניס לניצחון בקרב.
בקרב הלפני אחרון, ריאה ריפלי הגנה על אליפות הנשים נגד טוני סטורם. ריפלי ביצעה על סטורם את מהלך ה-Riptide, אך לא הצליחה להצמיד אותה לספירת שלוש מלאה. מנגד, סטורם ביצעה על ריפלי את מהלך הסיום שלה, ה-Storm Zero, אך גם היא לא הצליחה להגיע למצב שבו היא יוצאת עם ידה על העליונה. לאחר מכן, ריפלי ניסתה לבצע שוב את מהלך ה-Riptide, אך סטורם הצליחה להפוך זאת למהלך ה-Storm Zero שבוצע בפעם השנייה. לאחר מהלך זה, סטורם הצמידה את ריפלי לספירת שלוש, ניצחה בקרב וזכתה באליפות הנשים של NXT UK.
הקרב המרכזי
הקרב המרכזי של הערב הפגיש את אלוף בריטניה, פיט דאן, שהגן על תואר האליפות נגד ג'ו קופי. דאן ביצע על קופי את מהלך הסיום שלו, ה-Bitter End, אך לא הצליח לנצח בקרב. מנגד, קופי ביצע על דאן את מהלך הדיסקוס קלוזליין, אך גם הוא לא הצליח להצמיד את דאן לניצחון. בנוסף, קופי ביצע על דאן את אותו המהלך גם מדופן הזירה וגם על הרצפה מחוץ לזירה. לאחר מכן, קופי ביצע את מהלך הפאמפהנדל סייד סלאם, במה שלא עזר לו בהצמדה לספירת שלוש. דאן השיב במהלך הסיום שלו בפעם השנייה. לאחר מכן, דאן ביצע על קופי את מהלך הדיסקוס קלוזליין ומהלך ה-Bitter End בפעם השלישית, שלא עזרו לו כדי לנצח בקרב. לאחר מהלכים אלה, דאן הכריח את קופי להיכנע לאחר שביצע עליו את החניקה המשולשת, שאיפשרה לו את מלוא האחיזה ב"שבירת" האצבעות בידו של קופי. כתוצאה מההכנעה, דאן ניצח בקרב ושמר על האליפות בהצלחה.
לאחר הקרב, המתאבק וולטר ערך את הופעת הבכורה שלו ותקף את קופי באמצעות בעיטה, לפני שדאן ווולטר עמדו פנים אל מול פנים בקרב מבטים, שסיים את האירוע.
אנטול שטרן
אנטול שְׁטֶרְן (סְטֶרְן) (בפולנית: Anatol Stern; 24 באוקטובר 1899, ורשה – 19 באוקטובר 1968, שם) היה משורר יהודי-פולני, בלשון הפולנית, במאי סרטים, סופר ילדים, מתרגם ואמן רב תחומי. מראשי האסכולה הפוטוריסטית הפולנית.
קורות חיים
אנטול שטרן נולד בוורשה. אביו, שמואל שטרן, היה בנו של הרב יוסף זכריה שטרן משאולאי. הוא קיבל חינוך חופשי, והשלים לימודיו בבלשנות פולנית באוניברסיטה של וילנה. בהיותו סטודנט הסתפח לחוגים הפוטוריסטים, והפך לאחד מראשי המדברים בפוטוריזם הפולני. מעמדו התבסס כראש האסכולה עם הופעת ספר שיריו הראשון "פוטוריזיה", שיצא לאור בשנת 1919. בשנת 1921 התמנה לעורך כתב העת הרב תחומי "נובה שטוקה", אמנות חדשה. בכתב העת הזה ניסח את המניפסטים הפוטוריסטיים שלו ושל הזרם הפולני שעמד בראשו.
בשנת 1939, עם הפלישה הנאצית לפולין, נמלט אנטול שטרן לברית המועצות. הוא נעצר שם, נשפט ונידון לשנת מאסר. בתום מאסרו, ולאחר הפלישה הנאצית לברית המועצות, התגייס בשנת 1941 לצבא פולין החופשית ("צבא אנדרס") איתו נדד והגיע בשנת 1942 לארץ ישראל. כאן התעכב ושהה כשש שנים, עד לאחר המלחמה. בשש שנות ישיבתו בארץ ניסה ללא הצלחה ללמוד עברית. הוא יצר בארץ יצירה ספרותית פורייה בלשון הפולנית. סיפורי הילדים שלו תורגמו לעברית ונדפסו ב"דבר לילדים", ולימים כונסו בספריו.
בשנת 1948 שב אנטול שטרן לפולין. בעשר שנותיו האחרונות ישב בוורשה, כתב ופרסם שירה סיפורת ודברי תרגום. הוא נפטר ונקבר בורשה. זכה אנטול שטרן והתחבב על קוראי העברית בעת ישיבתו בארץ. הוא גם זכה במתרגמים מעולים. יצירותיו עסקו בנוף הארץ ובאנשיה, ובצורות החיים שפגש כאן. אמנם בשובו לפולין "הסב" את זירת יצירותיו מארץ ישראל לזירה בינלאומית לא מוגדרת, אבל טעמן המקורי נשתמר בתרגומים העבריים.
איאן אלינסון
איאן ג'יימס רוברט אלינסון (אנגלית: Ian James Robert Allinson; נולד ב-1 באוקטובר 1957 בסטיבנייג שבהרטפורדשייר) הוא שחקן ומאמן כדורגל אנגלי לשעבר.
חייו
חוזהו של אלינסון עם קולצ'סטר פקע ב-1983 כתוצאה מטעות בירוקרטית, והוא עבר לארסנל בקיץ 1983 בהעברה חופשית. אלינסון ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק הבית בגביע הליגה נגד וולסול ב-29 בנובמבר 1983, שהסתיים באופן מפתיע בהפסד של ארסנל: תוצאה זו הייתה אחת מהסיבות לפיטוריו של המאמן טרי ניל מספר שבועות לאחר מכן. למרות הפתיחה הרעה אלינסון שיחק מספר פעמים עבור ארסנל, ובעונת 1984/1985 הפך לבסוף לשחקן הרכב קבוע; אלינסון, בריאן טלבוט וטוני וודקוק היו מלכי השערים של ארסנל באותה עונה עם עשרה שערים כל אחד.
אלינסון לא השתתף בגמר מול ליברפול (ניצחון 2 - 1 לטובת ארסנל), ולמרות תרומתו החשובה להישג נראה היה כי הוא לא מתאים יותר לדרישות בהייבורי. בקיץ 1987 הוא שוחרר מארסנל בהעברה חופשית. בסך הכל הוא השתתף ב-105 משחקים שבהם הבקיע 23 שערים. לאחר מכן הוא הצטרף לסטוק סיטי, אך היה שם זמן קצר מאוד ובאוקטובר של אותה שנה הוא חתם בלוטון טאון תמורת 10,000 לירות שטרלינג. לאחר שנה ו-32 משחקי ליגה בלוטון הוא חזר לקולצ'סטר יונייטד (עדיין בליגה הרביעית) בדצמבר 1988; עונתו האחרונה בקולצ'סטר הסתיימה בירידה לנשיונל ליג.
אלינסון עסק באימון לאחר פרישתו, ועבד מספר פעמים עם מועדונים מליגות החובבנים האנגליות, כולל תקופה מוצלחת בהארלו טאון, לפני שהצטרף לבורהאם ווד בינואר 2004. הוא עזב את בורהאם לאחר שנה, אך השתכנע לחזור למועדון כמנהל הכדורגל בקיץ 2005. בקיץ 2006 הוא החל לעבוד כמאמן במועדון הכדורגל סטוטפולד.
יעקב פיקר
יעקב פּיקֶר (1911–1981) היה מנכ"ל משרד המסחר והתעשייה והמפקח על הביטוח במשרד האוצר.
יעקב פיקר גדל באוסטריה, קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת וינה ועלה לארץ ישראל סמוך לפרוץ מלחמת העולם השנייה. לאחר קום מדינת ישראל כיהן כמנהל ועדת ירושלים שהחליפה את העירייה ששבקה חיים בגלל מלחמת העצמאות בירושלים. בהמשך מונה למפקח על המזונות בירושלים תחת דב יוסף, ולאור ניסיונו בקיצוב, מונה עם הפעלת מדינות הצנע לראש מחלקת הקיצוב הארצית. באוקטובר 1949 מונה לסגן מנהל אגף המזון. באוקטובר 1952 מונה על ידי דב יוסף למנכ"ל משרד המסחר והתעשייה ונציג המשרד בחברת השילומים. אולם לקראת סוף 1952, עם פתיחת המשא ומתן על כניסת הציונים הכלליים לממשלה והעברת משרד התעשייה והמסחר לידיהם, התפטר מתפקידו. לאחר חופשה נתמנה פיקר לסגן מזכיר הממשלה ובתפקידו זה מילא את מקומו של זאב שרף כמזכיר הממשלה, בעת ששרף היה בחופשה והיה מזכיר ועדת השרים לענייני כלכלה. במקביל, היה חבר במועצת המנהלים של חברת חרסית וחול זך. בתפקידו זה היה שותף לפיטורי מנכ"ל החברה, לאחר שזה יצא נגד ההסדרים עם חברת אבן וסיד ההסתדרותית. פיקר טען שביקורתו של רמתי שגויה וכי הוא אינו מתאים לניהול חברה.
לקראת סוף שנת 1954 הטילה עליו ועדת השרים לענייני כלכלה לבחון את הדרכים שבהן הישראלים עוקפים את חוקי המטבע הנוקשים שנועדו למנוע שימוש במטבע חוץ. במסקנותיו טען פיקר שההיתר ליבוא סחורות ללא תשלום נוצל בעיקרו להברחת מטבע חוץ, שבמקרים רבים ניצלו משקיעים את ההיתר לייבא סחורות לצורך הקמת מפעל מאושר לייבוא של סחורות שנמכרו בשוק החופשי ברווח גדול, שעולים רבים נצלו את ההיתר להביא איתם סחורות ללא מכס לייבוא סחורות שלא היו קשורים לעלייתם ושהרבה מהמתנות מחוץ לארץ היו רכישות שנועדו לעקוף את המכס. הדו"ח של פיקר עורר דיון ציבורי ותגובות רבות. בהבוקר הפנו את תשומת הלב לכך שפיקר עצמו היה אחראי לרבים מההסדרים אותם הוא ביקר ככאלו שנוצלו שלא למטרתם, וטענו שבניגוד להמלצת פיקר להגביר את הפיקוח, מסקנותיו מעידות שהפיקוח נכשל ואין בו טעם. בדבר ובקול העם, לעומת זאת, התלוננו על כך שהממשלה לא נוקטת צעדים מספיקים לסגירת הפרצות והענשת המבריחים.
בספטמבר 1954 מונה לראשות ועדה לעניין ייעול חברת האשלג הממשלתית. בינואר 1955, עם הקמת חברת הברום, כחברת בת של חברת האשלג, מונה פיקר למנכ"ל החברה. בתגובה לדו"ח של מבקר המדינה על ליקויים חמורים בחברה אמר פיקר ש"שמירה מדוקדקת על כללי הנוהל המקובלים במשרדי ממשלה עלולה לגרום לסטיה משיקולים ענייניים בחברה כלכלית".
בשנת 1959 עבר למשרד האוצר ובין השאר היה מרכז ענייני הסובסידיות, ועסק בהסדרי הסבסוד של המדינה לגופים שונים כמו אגד, דן חברה לתחבורה ציבורית והחקלאים ומספנות ישראל. כן היה חבר מועצת המנהלים של בנק למלאכה ושל חברה כלכלית לירושלים.
בסוף 1963 מונה לראשות ועדה לבדיקת תעריפי הביטוח. בספטמבר 1964 נתמנה למפקח על החיסכון והביטוח. בשנת 1966 היה חבר בוועדה לבחינת הפיצויים לנפגעי תאונות דרכים ותאונות עבודה. פיקר היה מתנגד יחיד להמלצות הוועדה להלאים את כל תחום ביטוח תאונות הדרכים ותאונות העבודה והזהיר מפני שינויים גדולים מדי בהסדרים הקיימים. בשנת 1976, בהיותו המפקח על הביטוח, יזם יחד עם ראשי ענף הביטוח, את הקמת אבנר חברה לביטוח נזקי גוף של נפגעי תאונות דרכים. כאשר עלו טענות על כך שמחירי הביטוח גבוהים מדי והוקמה ועדה של חברי כנסת להורדת המחירים, התנגד פיקר להמלצותיה והתעמת עם חברי הכנסת. בינואר 1977 פרש פיקר מתפקיד הממונה על הביטוח וממשרד האוצר.
בהמשך כיהן כמשנה למבקר המדינה.
על שמו נקרא "מרכז ד"ר י. פיקר לחינוך ותרבות בבית הספר לחינוך מיוחד" שבעדי נגב - נחלת ערן.
בשנת 1972 התאלמן מאשתו הלנה. נפטר ב-1981, בגיל 70.
מכון ון ליר בירושלים
מכון ון ליר בירושלים (הוקם ב-1959) הוא מרכז מחקר ושיח בין-תחומי במדעי הרוח והחברה, ועוסק בתחומים בעלי חשיבות ורגישות חברתית, הנוגעים למוקדי מתח מרכזיים בחברה הישראלית. המכון עוסק בשלושה תחומים מרכזיים: גלובליזציה וריבונות; קדושה, דת וחילון; מדע, טכנולוגיה, וציוויליזציה. בנוסף המכון עוסק גם בתחומי יהדות, מגדר וכלכלה. לפי פרסומי המכון, מטרתו להיות בית גידול לרעיונות חדשניים במדעי הרוח והחברה, לטפח מצוינות מחקרית ולרתום את תוצאות המחקר לתועלת החברה.
המכון ממוקם בשכונת טלביה בירושלים, בקרבת מעונו הרשמי של נשיא מדינת ישראל. קמפוס המכון מכיל גם את האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים ואת המועצה להשכלה גבוהה.
רקע
מכון ון ליר בירושלים הוקם על ידי משפחת ון-ליר, ונהנה מתמיכת קרן ון-ליר ההולנדית. המכון הוקם במטרה לנצל את הידע המדעי לקידום ערכי האדם. בין מטרותיו המוצהרות של המכון: לקדם ערכים הומניסטיים, דמוקרטיים וליברליים בשיח החברתי בישראל, להגדיר ולעצב את השיח הציבורי ולהצביע על חשיבה אלטרנטיבית בנושאים העומדים בראש סדר היום הציבורי.
תולדות המכון
על התרומה להקמת המכון, מכספי תרומה של המיליונר ברנרד ון ליר, הודיעה משפחת ון ליר בשנת 1955. פגישת יסוד של המכון התקיימה במלון המלך דוד במאי 1956. בשנת 1958 חוקקה הכנסת את. בעת חקיקת החוק נחלקו חברי הכנסת, מחד, שמחו על עיגון התרבות הישראלית, ומאידך חברי כנסת מסוימים ביקשו להגן על אלה שאינם יהודים ומקומם בתרבות הישראלית. באוגוסט 1959 נתמנו עשרת החברים הראשונים במרכז. בשנת 1961 הוחל בבניית מבנה המכון על שטח של 23 דונם שהוקצה למכון בטלביה. תכנן את המבנה דוד רזניק, יחד עם שמעון פובזנר והוא נבנה יחד עם מבנה האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. המבנה נחנך בשנת 1965 אך במשך שנים אחדות לאחר הקמתו עמד שומם. בשנת 1968 התמנה למנהל המכון ד"ר יהודה אלקנה, והוא החל – יחד עם פרופ' אהרן קציר – למלא את המכון בתוכן. אלקנה ניהל את המכון עד שנת 1993.
פעילות
עד שנת 2017 היה המכון פעיל בארבעה תחומים עיקריים: לימודים מתקדמים, תרבות ומחשבה יהודית, החברה האזרחית בישראל ושכני ישראל בים התיכון. המכון ביצע מחקרי מדיניות ציבורית ומחקר חברתי-יישומי, ופיתח והפעיל ברחבי הארץ תוכניות חינוך כמו גם קשת של תוכניות הכשרה למחנכים ולמנהיגים קהילתיים.
עם כניסתו של פרופ' שי לביא לתפקיד ראש המכון החל המכון בתהליך של שינוי כיוון. בסופו של התהליך יתמקד המכון בשלוש או בארבע תמות מרכזיות, וירכז את עיקר פעילותו בהנגשה לציבור של רעיונות עומק.
המכון מפעיל פרויקטים וקבוצות דיון ומעודד שיתופי פעולה עם ארגוני החברה האזרחית, עם האקדמיה ועם הממסד, תוך מתן במה למגוון דעות ולייצוג רחב של בעלי עניין. המכון מפתח ומפעיל תוכניות חינוך וכן קשת של תוכניות הכשרה למחנכים ולמנהיגים קהילתיים ופותח את שעריו לפעילות תרבותית לציבור הרחב. מכון ון ליר מפיק כנסים מקומיים ובין-לאומיים, סימפוזיונים וסדנאות, מוציא לאור ספרים, כתבי עת ומונוגרפיות ומקדם דיאלוג ציבורי פלורליסטי. ספריית המכון מכילה כ-40,000 ספרים וכתבי עת, בעיקר בתחומי הפילוסופיה, ההיסטוריה, מדע המדינה והדת. המכון פועל כמרכז ללימודים מתקדמים ולשיח ציבורי אינטלקטואלי.
המכון משתף פעולה עם מספר גדול של מוסדות מחקר ישראליים ובין-לאומיים, ומקיים פרויקטים משותפים עם חוקרים מרחבי העולם המבקרים בישראל.
במכון אולמות שונים: שני אודיטוריומים – של 250 מקומות ישיבה ושל 145 מקומות ישיבה, אולם כנסים רב-תכליתי, אולם ישיבות, ו-6 חדרי סמינר בגדלים שונים.
גלובליזציה וריבונות
תמת גלובליזציה וריבונות מתמקדת בשאלת עיצובה של הריבונות המודרנית, על ממדיה ההיסטוריים, העכשוויים והתאורטיים, מתוך התמקדות במושגי הגבול והסגת הגבול. בדיוני התמה ניתנת עדיפות מסוימת לאזור המזרח התיכון, אך הדיונים נערכים בהקשר השוואתי רחב, הן מבחינה גאוגרפית הן מבחינה היסטורית. עם התחומים המרכזיים נמנים קונפליקטים לאומיים, אתניים ודתיים, יחסים בין אזרחים ללא-אזרחים, ותהליכי גלובליזציה וליברליזציה החותרים תחת ריבונות המדינה. דיוני התמה הם בעלי אופי בין-תחומי במטרה להשיג הבנה מקיפה של הנושא, והם משלבים עמדות והשקפות מגוונות כדי לאתגר את התפיסות הקיימות.
קדושה, דת וחילון
במוקד התמה עומדת חקירה מחודשת של מושג הקדושה. מטרתה לפתוח פתח להתבוננות חדשה על מקומן של קדושות מסוגים שונים – קדושות מרובות (Multiple Sacrednesses) – בתרבות העכשווית, ועל המשמעויות התרבותיות הרחבות הנובעות מהתבוננות זו.
מדע, טכנולוגיה וציוויליזציה
טביעת ידה של האנושות על הסביבה הטבעית ניכרת כל כך עד שהפכה לתו ההיכר של זמננו. התיעוש, העיור, השימוש בכוח גרעיני, המצאת טכנולוגיות רבייה חדשות, המהפכה הפרמקולוגית, מיפוי הגנום – אלו רק כמה דוגמאות בולטות לכוחות משני-מציאות שיש למדע ולטכנולוגיה היום. למעשה, חותם הטכנולוגיה האנושית על הטבע משמעותי כל כך עד כי גאולוגים הציעו לאחרונה שאנחנו חיים בעידן גאולוגי חדש, עידן האדם, האנתרופוקן. אשכול "מדע, טכנולוגיה וציוויליזציה" עוסק בסוגיות הנובעות ממצב דברים זה.
האקדמיה ע"ש פולונסקי למחקר מתקדם במדעי הרוח והחברה
האקדמיה ע"ש פולונסקי, שהוקמה בתרומתו של ד"ר לאונרד פולונסקי ב-2014, היא מרכז בין-לאומי למדעי הרוח והחברה. תוכנית פולונסקי מעניקה לחוקרים בראשית דרכם האקדמית, מישראל ומחו"ל, משאבים, שירות ותמיכה כספית מלאה למשך חמש שנים, על מנת שיוכלו לקדם את מחקריהם ולבנות את עתידם האקדמי בצורה הטובה ביותר.
מנאראת: מרכז ון ליר ליחסי יהודים-ערבים
המרכז מעורב במחקר ובשיח הרלוונטיים לאתגרים העומדים בפני החברה היהודית והערבית בישראל, במטרה לחשוף את השיטות והגישות בעלות סיכויי ההצלחה הגדולים ביותר ליצירת הבנה, דו-קיום, כבוד הדדי, פיוס, צדק ושלום. מרכז מנאראת שואף לקדם שותפויות בין ארגונים יהודיים וערביים.
בשנת 2017 השיק מרכז מנאראת את מכתוב (סדרת ספרים), אשר מקדמת תרגומי ספרות מערבית לעברית. כיום, זוהי סדרת הספרים היחידה בעולם המוקדשת לתרגום ספרות ערבית לעברית.
פרס ון ליר
המכון מעניק מדי שנה פרס לעבודות גמר מצטיינות בתחומי מדעי הרוח שנכתבו על ידי תלמידי תיכון על פי הנחיות משרד החינוך. ארבע עבודות זוכות בפרס כספי, ושש אחרות בציון לשבח. מטרת הפרס היא לעודד כתיבת עבודות גמר בתחומים אלו. הזוכים בפרס נפגשים עם נשיא המדינה, ומשתתפים בטקס במכון.
פעילות לציבור
מכון ון ליר בירושלים מארח קשת רחבה של אירועים ציבוריים, הכוללים: כנסים, סדנאות, קולוקוויומים, סימפוזיונים ומפגשים חברתיים נוספים. בין המשתתפים ישנם אינטלקטואלים ממוסדות אקדמאיים בישראל ומרחבי העולם, כמו גם מעולמות העיתונאות, המדיניות החברתית והפוליטיקה.
הוצאת מכון ון ליר
הוצאת מכון ון ליר מפרסמת ספרי מחקר וכתבי עת מדעיים בתחומי החברה והרוח, מאז ראשית שנות התשעים. פרסומי ההוצאה משקפים את הנושאים שהמכון עוסק בהם ומציגים חשיבה מקורית וחדשנות תאורטית ברמה הגבוהה ביותר. הפרסומים נאמנים לחזונו של המכון, המתווה שני צירי מחשבה ופעולה: ציר מחקרי; וציר ציבורי-חברתי, הנובע מהמחקר ועוסק בשאלות, בבעיות ובתהליכי עומק הנוגעים לחברה בישראל ומחוצה לה. לצד הספרות המחקרית, בהוצאת המכון רואים אור גם ספרי עיון המיועדים לקהל המשכיל, וכן מחקרי מדיניות וניירות עמדה בנושאי מגדר, כלכלה ומדיניות ציבורית, גם הם פרי מחקרים שנעשים במכון. כל פרסומי ההוצאה עוברים תהליך שיפוט קפדני בידי שופטים חיצוניים.
לימודים מתקדמים
תחום הלימודים המתקדמים נוהל בידי ד"ר יוכי פישר, והוקדש למחקר בינתחומי והשוואתי במדעי הרוח החברה.
פעילויות התחום כללו: קבוצות מחקר, סדנאות, ועידות בינלאומיות וסמינר קיץ, בהשתתפותם של חוקרים בכירים מישראל, עמיתיהם מחו"ל, וחוקרים ואינטלקטואלים צעירים.
התחום התמקד בנושאים הקשורים לדת, חילוניות ודמוקרטיה; שוויון, פלורליזם וגזענות; מעמדה של מערכת ההשכלה הגבוהה, בעיקר במדעי הרוח והחברה; היסטוריה, זיכרון והשלמה מנקודות מבט השוואתיות ובינתחומיות.
שכנים בים התיכון
מכון ון ליר בירושלים יזם את הקמת לימודי המזרח התיכון, דיסציפלינה אקדמית, שהתמקדה בחקר התרבויות והחברות של מדינות האזור. החלטה זו התבססה, בין היתר, על אמנת ברצלונה משנת 1995 ועל הקמת שותפות אירופה-הים התיכון, שהגדירה מחדש את מושג אגן הים התיכון ואת שיתוף הפעולה בין מדינות האגן, כבסיס לתכנון פעילות כלכלית, פוליטית ותרבותית.
תחום "שכנים בים התיכון", שנוהל בידי ד"ר אביגיל יעקבסון, נוסד כדי לקדם את המחקר על אודות האזור, להשפיע על הדרך בה האזור מיוצג ומובן, ולעודד הבנה ודיאלוג בין ישראלים ושכניהם. חוקרים ישראלים ופלסטינים יזמו והובילו פרויקטים חוצי-גבולות, לרבות קבוצות דיון, סדנאות, ועדות ופרסומים.
תרבות ומחשבה יהודית
את תחום התרבות והמחשבה היהודית של מכון ון ליר בירושלים מנהל פרופ' אמנון רז-קרקוצקין. בתחום זה קידם המכון מחקר בינתחומי ואירועים ציבוריים הקשורים לתרבות ולמחשבה יהודית בישראל ובתפוצות. התוכניות בתחום התמקדו בנושאים כגון: זהותן של קהילות, זרמים ותופעות ביהדות בת-זמננו, יהדות ודמוקרטיה, וביטויי תרבות, מחשבה ויצירה יהודית. תחום התרבות והמחשבה היהודית שימש בית עבור חוקרים ותיקים וצעירים ממדעי הרוח והחברה, ולהוגים, רבנים ומחנכים מישראל והתפוצות.
החברה האזרחית בישראל
תחום החברה האזרחית בישראל, שנוהל בידי פרופ' משה יוסטמן, שאף ליצור מאגר ידע בנושאי אזרחות ומדיניות אזרחית. מאגר זה שולב בשיח הציבורי כדי לשמש את דרג מקבלי ההחלטות. הפרויקטים בתחום כללו: קבוצות מחקר, קבוצות דיון, שולחנות עגולים בנושאים עדכניים הקשורים לשינוי חברתי, כנסים מקומיים ובין-לאומיים וסימפוזיונים ציבוריים – מאוגדים סביב נושאים של אזרחות, צדק חברתי, היחסים בין המדינה לבין החברה האזרחית, החברה הערבית בישראל, מגדר, כלכלה וחינוך.
הנהגה
ראש מכון ון ליר בירושלים הוא פרופ' שי לביא, חבר סגל בכיר בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, המתמחה בסוציולוגיה ובפילוסופיה של המשפט. הוא מכהן גם כמנהל שותף של מרכז מינרבה לחקר בינתחומי של סוף החיים, ועד 2017 עמד גם בראש מרכז אדמונד י' ספרא לאתיקה, שניהם באוניברסיטת תל אביב.
נוסף על ראש המכון, חברי הוועדה האקדמית הם: שמעון אלון, ד"ר חגי בועז, ציפי הכט, ד"ר כפיר כהן, ד"ר טל כוכבי וד"ר יוכי פישר.
פרסומים
מכון ון ליר בירושלים מפרסם מגוון רחב של ספרים, אנתולוגיות, מונוגרפיות, ניירות עמדה וכתבי עת, פרי עטם של חוקרים ודמויות ציבוריות, חלקם עמיתים במכון. פרסומים אלה, רובם בעברית וחלקם באנגלית, בערבית ובצרפתית, מבוססים על מחקר, על כינוסים ועל קבוצות דיון במכון. הפרסומים מביאים לידי ביטוי את מלוא הקשת של עבודת המכון.
רבים מהפרסומים רואים אור בשיתוף עם מו"לים מסחריים בישראל, במטרה להגדיל את תפוצת הפרסומים ואת השפעתם על הדיון הציבורי בסוגיות שעל סדר היום.
חמש התכונות הגדולות
בפסיכולוגיה, חמש התכונות הגדולות או מודל חמשת הגורמים ('Big Five Personality Traits') הן חמש תכונות בעלות השפעה ניכרת על אישיות האדם ועל האופן שבו הוא מתנהג. מודל חמש התכונות פותח על ידי הפסיכולוגים פול קוסטה ורוברט מקריי  בשנות השמונים והתשעים. על פי מודל זה, ניתן לייחס שלל התנהגויות ומאפייני אישיות לחמישה ממדי אופי: מוחצנות, נועם הליכות, פתיחות מחשבתית, מוכוונות (או מצפוניות) ויציבות רגשית. ניתן לאפיין את האדם על ידי מציאת מיקומו בכל אחד מממדים אלו.
מודל חמש התכונות הוא המקובל ביותר כיום בפסיכולוגיית התכונות. תחילתה של זו בקרל יונג, שהדגיש את ממד המופנמות - מוחצנות ובמחקריהם של גורדון אולפורט, הנס אייזנק וריימונד קאטל, שהוסיפו גורמים נוספים, מקצתם נכללו גם במודל חמש התכונות.
טכניקת ניתוח גורמים, בחינת גורמי-על שעל פיהם ניתן להסביר מגוון רחב של תשובות במבחני אישיות, היא שעומדת בבסיס המודל. תאוריה זו מבוססת על קשר בין מילים, אך לא על ניסויים נוירופסיכולוגיים.
עמוס מר-חיים
עמוס מר-חיים (נולד ב-4 ביולי 1938, ה' בתמוז תרח"צ) הוא מנהל ישראלי, שכיהן כמנכ"ל משרד המסחר והתעשייה וראש ועדה קרואה בעיריית בני ברק.
חמש התכונות הגדולות
מוחצנות-מופנמות (Extraversion and introversion)
מוחצנות-מופנמות הוא ציר תכונות המייצג את נטייתו של האדם להפנות אנרגיות כלפי חוץ. עד כמה הוא נוטה להיות מעורב בחברה, פעלתן, אסרטיבי והרפתקני. האדם המופנם, בעל הדירוג הנמוך בסקלת המוחצנות, הוא ביישן, שקט וזהיר.
עמוס מר-חיים
ביוגרפיה
מר-חיים הוא בוגר האוניברסיטה העברית בכלכלה, ובעל תואר שני במינהל עסקים. אביו אליעזר היה איש העלייה השנייה, מיוזמי הגדוד העברי, איש עסקים ודירקטור בפועל של בנק קופת עם. אמו הייתה אשת העלייה השלישית וחברה בקיבוץ הראשון של השומר הצעיר, נכדתו של הרב יואב יהושע וינגרטן מקינצק, מגדולי התורה בפולין.
חמש התכונות הגדולות
נעימוּת (Agreeableness)
תכונת אישיות המתבטאת בהתנהגות האינדיבידואל אשר נצפית כאדיבות, סימפתיה, שיתוף פעולה, חמימות והתחשבות. בענף המודרני, פסיכולוגיה אישיותית, נעימות משקפת הבדלים בשיתוף פעולה והרמוניה חברתית של אינדיבידואלים.
עמוס מר-חיים
ביוגרפיה
מר-חיים שירת בנח"ל והיה חבר קיבוץ בית העמק. ב-1962 כיהן בתפקיד זוטר במשרד המסחר והתעשייה. שימש עוזר שר התעשייה, בעת כהונתם של השרים יוסף ספיר, פנחס ספיר, חיים צדוק וזאב שרף. ב-1969 מונה לכלכלן הראשי של משרד התעשייה והמסחר. ב-1970 מונה במשרד לסמנכ"ל למימון. בתפקיד זה פעל להגדלת המקורות התקציביים, המענקים וההלוואות שהועמדו לרשות התעשיינים. ב-1974, בעת כהונתו של השר חיים בר-לב, נוספו לתחומי אחריות המשרד חברות ממשלתיות, כימיקלים לישראל וחברת מבני תעשייה.
חמש התכונות הגדולות
נעימוּת (Agreeableness)
לרוב נשים מדורגות גבוה יותר במדד הנעימות ונוטות יותר לשתף פעולה.
עמוס מר-חיים
ביוגרפיה
באוגוסט 1976 מונה למנהל מרכז ההשקעות. ב-1977 מונה למנכ"ל משרד התעשייה והמסחר, תפקיד בו כיהן עד 1979. ב-1980 הצטרף כחבר למפלגת העבודה. במסגרת השוק הפרטי היה נציג חברת בונאס, שפעלה בישראל מטעם סינדיקט היהלומים הלונדוני. ב-1983 מונה ליו"ר מטה הבחירות של טדי קולק. ב-1984 מונה למנכ"ל כלל תעשיות, תפקיד בו כיהן עד 1989. באותה שנה מונה למשנה למנכ"ל קונצרן "כלל". ב-1991 פרש מתפקידו ב"כלל".
חמש התכונות הגדולות
מצפוניות (Conscientiousness)
מצפוניות (מתורגם גם כמוכוונות או אמינות) אל מול רשלנות מייצגת את נכונות הפרט לעבודה קשה, אחריות, מעשיות ויכולת להתמקד במטרה. מיקום נמוך פירושו עצלנות, חוסר אחריות, הנאה מההווה ורישול.
יציבות רגשית-נוירוטיות (Neuroticism)
יציבות רגשית אל מול נוירוטיות מייצגת את יכולתו של האדם להיות רגוע, בעל ביטחון עצמי וקר רוח. האדם אשר בעל ציון גבוה על ציר תכונות זה יהיה נתון לרגש נחיתות ולהיסטריה וככל הנראה גם אפוף בחרדות.
עמוס מר-חיים
ביוגרפיה
שימש עד יולי 1997 בתפקיד יו"ר רשות הדואר. בין השנים 1995–1997 כיהן כיו"ר הוועדה הקרואה בבני ברק. הוא שימש כממלא מקום יו"ר הרשות לפיתוח ירושלים, וכיהן בשורה של תפקידים נוספים, כגון: יו"ר איגוד החברות הציבוריות בישראל, חבר בית הדין לעבודה, חבר הנהלת יד ושם, חבר הנהלת החברה הכלכלית לירושלים ועוד. בנוסף, הנחה בשנות ה-80 תוכנית טלוויזיה.
מר-חיים משמש דירקטור בעשרות חברות, ובהן: מפעלי נייר אמריקאיים ישראלים, החברה המרכזית לניירות ערך, יישום חברה למחקר ופיתוח של האוניברסיטה העברית, צים חברת השיט הישראלית, כתר הוצאה לאור, מפעלים פטרוכימיים בישראל, אל-רוב (ישראל), בתי זיקוק לנפט, כימיקלים לישראל, שיכון ופיתוח לישראל, אלרם חברה לשיכון, דשנים וחומרים כימיים, נגב מינרלים תעשייתיים, מפעלי ים המלח, מפעלי תובלה, פריקלאס ים המלח, רותם אמפרט נגב, תרכובות ברום, מכרות נחושת תמנע.
חמש התכונות הגדולות
פתיחות מחשבתית / פתיחות לחוויה (Openness to experience)
פתיחות מחשבתית או פתיחות לחוויה ולהתנסויות מייצגת יצירתיות ונכונות לחקור כיוונים אינטלקטואליים חדשים ולהתעניין בשלל תחומים, דמיון, וחיבה לאמנות, הן תכונות המאפיינות אדם בעל דירוג פתיחות מחשבתית גבוה. צר האופקים, לעומת זאת, מוגבל בתחומי העניין שלו.
עמוס מר-חיים
ביוגרפיה
בשנת 1998 הורשע מר-חיים, על פי הודאתו במסגרת עסקת טיעון, בעבירות מס. מר-חיים הודה על אי דיווחן של הכנסות בהיקף 2.3 מיליון ש"ח בין השנים 1991–1995. בגזר הדין הוטל עליו קנס בסך מיליון ש"ח וששה חודשי עבודות שירות, אותן ביצע בבית החולים איכילוב.
חמש התכונות הגדולות
פתיחות מחשבתית / פתיחות לחוויה (Openness to experience)
נמצא שיש מתאם בין פתיחות מחשבתית לבין אינטליגנציה גבישית, כלומר ההיבט הקוגניטיבי של האינטליגנציה המושפע מהסביבה, באופן חזק יותר מאשר אינטליגנציה נוזלית, דהיינו המרכיב המולד של האינטליגנציה.
עמוס מר-חיים
חיים אישיים
מר-חיים נשוי ואב לחמישה. אחיו הוא המוזיקאי יוסי מר-חיים.
חמש התכונות הגדולות
שאלון NEO-Personality Inventory (שאלון מצאי עמ"פ האישיות)
שאלון Neo-Personality Inventory, (שאלון מצאי עמ"פ האישיות) - על פי תסביך-עצבנות (נוירוטיות), מופנמות-מוחצנות ופתיחות, שפותח בידי פאול קוסטה והנס מְקרֵיי, בוחן שש פנים של כל אחת מחמש התכונות. לדוגמה: עבור נועם הליכות נבחנים - יושר, אמון, אלטרואיזם (כלומר: זולתנות מסירות והקרבה עצמית), צניעות, רכות ונכונות לציית. לכל פן מוקדשות שמונה שאלות. בסך הכול מכיל השאלון 240 שאלות. על פי התשובות נקבע מיקומו של הנבדק בממדי חמש התכונות. במחקר לגבי שאלון זה לאורך זמן, נמצא שיש דמיון רב בין האופן שבו מתואר אדם על ידי עצמו לבין האופן שבו הוא מתואר על ידי חבר, או במידה רבה עוד יותר, על ידי בן זוג.
האישיות וחמש התכונות
נראה שחמש התכונות הן אוניברסליות במידה רבה. אף שלא בוצעו מחקרים רבים על תרבויות לא אירופאיות, אלו שבוצעו איששו את המודל. היו שהציעו להוסיף לגבי בני תרבויות מסוימות ממד אישיות נוסף שיצביע על מחויבותם למסורת התרבותית.
ההנחה היא שהרקע לחמש התכונות הוא ביולוגי במידה רבה. אמנם תנודה בציוני התכונות היא אפשרית, ורק מעטים יסברו שתכונות אלו יציבות במידה שבה אינטליגנציה יציבה, אך המידה המדויקת שבה רווח שינוי בתכונות שנויה במחלוקת. מקרי וקוסטה הטעימו את אופיין הביולוגי של התכונות. הסביבה, לדעתם, באה לידי ביטוי במרכיבי אישיות אחרים: תפיסה עצמית, מטרות ועמדות. עם זאת, ניתן לספק גם הסבר סביבתי לכך שתכונות הן עקביות למדי: אדם נוטה למצוא עצמו בסביבות המתקפות את נטייתו הראשונית, ודבר זה תורם ליציבות התכונות. לדוגמה, אדם מוחצן ירבה ללכת למסיבות ולאירועים חברתיים המוניים, ילמד להפיק מהם הנאה רבה ומוחצנותו תתקבע.
נמצאו ראיות לכך שילדים בכורים הם בעלי מוכוונות גבוהה יותר ומוחצנות רבה יותר, ומנגד - אוחזים במיקום נמוך יותר בדירוג נועם ההליכות והפתיחות המחשבתית.
אצל ילדים ניתן להבחין בשבע תכונות מרכזיות. הפעלתנות והחברותיות נבדלות אצלם. רק מאוחר יותר, כאשר תתמעט חשיבותה של פעלתנות שאינה בהקשר חברתי, הן יתמזגו לכדי ממד המוחצנות. גם רגזנות ופחדנות אינן זהות אצלם ורק אצל מבוגר הן הופכות לממד אחד של נוירוטיות.
עם תום תקופת ההתבגרות הולך ועולה הדירוג בנועם ההליכות, במוכוונות וביציבות הרגשית ואילו מידת המוחצנות יורדת. חיסרון שמביאה עמה עליית הגיל הוא ירידה בפתיחות המחשבתית.
קיימים "שילובים מסוכנים": לפושעים אופיינית מוכוונות נמוכה שבאה עם מיקום נמוך בסקלת נועם ההליכות. מנגד, מוכוונות גבוהה שלצידה יציבות רגשית נמוכה עלולה להתבטא באובססיביות.
יש עבודות הדורשות תכונות אופי מסוימות. מבדרן יש לצפות בדרך כלל לאופי מוחצן, ומוחצנות חשובה בדרך כלל גם לאנשי ציבור, אם כי היו פוליטיקאים מצליחים שנודעו במופנמותם. עבודותיהם של סופרים, אמנים וחוקרים דורשות פתיחות מחשבתית גבוהה.
ביקורת
על מודל חמש התכונות נמתחה ביקורת מכיוונים שונים. יש שטוענים שאין די בחמש התכונות ואחרים סוברים שניתן להסתפק בפחות. <BR> המודל אינו מספק פתרון טיפולי ואין הוא מסביר כיצד תכונות אופי יכולות להשתנות. עם זאת, ניתן להפיק ממנו תועלת לצרכים שונים, בין השאר: אבחון תעסוקתי ושידוכים.