cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יאקוב הרושה
קריירת ניצוח
בפברואר 2009, הרושה מונה למנהל המוזיקלי של פסטיבל גליינדבורן, החל מינואר 2010. בספטמבר 2011, הוא מונה למנהל המוזיקלי הבא של האופרה המלכותית הדנית ושל התזמורת הדנית המלכותית, החל מספטמבר 2013. עם זאת, בינואר 2012, בעקבות התפטרותו של קית' וורנר מהניהול האמנותי של האופרה המלכותית הדנית בעקבות קיצוץ תקציבי, הודיע הרושה כי לא ייקח את תפקיד המנהל המוזיקלי של האופרה המלכותית הדנית, מתוך הזדהות עם פעולתו של וורנר. בספטמבר 2015, לאחר 5 הופעות כמנצח אורח, מונה יאקוב הרושה למנצח הראשי הבא של התזמורת הסימפונית של במברג, החל מעונת 2016–2017, עם חוזה ראשוני של 4 עונות. במרץ 2017, תזמורת במברג הודיעה על מינויו של הרושה לאחד משני המנצחים האורחים הראשיים החדשים שלה, החל בעונת 2017–2018.
ביוני 2018, התזמורת הסימפונית של במברג הודיעה על הארכת חוזהו של יאקוב הרושה כמנצח הראשי שלה עד לעונת 2025–2026. ביולי 2021, הודיעה תזמורת האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה על מינויו של הרושה למנצח האורח הראשי הבא שלה, החל מעונת 2021–2022, עם חוזה ראשוני של 3 עונות.
יאקוב הרושה ניצח לראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בפברואר 2018, בהפקה של כרמן. הוא חזר לקובנט גארדן באפריל 2022 כדי לנצח על הפקה של לוהנגרין. באוקטובר 2022, הקובנט גארדן הודיע ​​על מינויו של הרושה למנהל המוזיקלי הבא שלו, החל מספטמבר 2025. הוא לקח את התואר של מנהל מוזיקלי ייעודי בתוקף מיידי.
חיים אישיים
ליאקוב הרושה ולאשתו קלרה יש שני ילדים. המשפחה מתגוררת בלונדון.
יוסף בן טוביה
יוסף בן טוביה, מבית טוביה, משפחה עשירה ומיוחסת מעבר הירדן, שימש כגובה כספים עבור בית תלמי ביהודה בזמן השלטון התלמיי בארץ ישראל (המאה ה-3 לפנה"ס) בתקופה ההלניסטית. בתקופתו של יוסף הגיע בית טוביה לשיא השפעתו. על עלייתו ידוע רק מתוך ספרו של יוסף בן מתתיהו, "קדמוניות היהודים", שם הוא מוצג ברוח אוהדת. מנחם שטרן קובע את תחילת עלייתו לסביבות שנת 240 לפנה"ס.
אמו של יוסף הייתה בתו של הכהן הגדול שמעון הראשון ואחותו של הכהן הגדול חוניו השני. ליוסף היו שבעה בנים מאשה אחת, ומבתו של סולימיוס (בתרגום שליט: שלום), אחיו, נולד לו בנו הצעיר הורקנוס.
יוסף בן טוביה השכיל לנצל את המצב הפוליטי בארץ ישראל באותה תקופה על מנת להגיע לעמדת כוח בחצר בית תלמי ולמעשה הפך לנציגו בארץ ישראל. באותה תקופה החל המצב בין ההנהגה היהודית בארץ ישראל לבין תלמי השלישי אורגטס להתדרדר. אפשר שגרם לכך נטל המיסים שהכביד עליהם, או הפיתויים המרובים שבאו מכיוון מלכי בית סלאוקוס, שבקשו למשוך את היהודים לצדם. יצוין כי באותם הימים, המחצית השנייה של המאה ה-3 לפנה"ס, התחוללה המלחמה הסורית השלישית בין בית תלמי לבין בית סלאוקוס. את המצב המסובך והמורכב הזה ביקש לנצל, ממניעים פוליטיים ואישיים, חוניו השני, הכהן הגדול בירושלים, שתמך בבית סלאוקוס והאמין כי בית תלמי יינגף לפני בית סלאוקוס, סירב להעלות את כספי המיסים למלך תלמי השלישי, וסיכן בכך את מעמדה של יהודה. בתגובה, תלמי השלישי שיגר ליהודה נציג מטעמו שדרש את תשלום המיסים באופן מידי, ולא, יחולקו אדמות יהודה בין שרי המלך המצרי. מצב זה, של התקררות היחסים בין יהודה לממלכת בית תלמי, נוצל על ידי בן אחותו של הכהן הגדול, יוסף בן טוביה, איש פיקח ונמרץ, שהבין כי יוכל לנצל את המצב לתועלתו. בהיוודע דבר ניצחונם המזהיר של התלמיים על בית סלאוקוס, כינס יוסף בן טוביה את אספת העם בירושלים וקיבל ממנה ייפוי כוח להגיע לאלכסנדריה ולפייס את המלך הרוגז. יצוין כי תפקיד הייצוג של יהודה כלפי המלכות, שהיה מסור לכהן הגדול, עבר, בהסכמת העם, לידי יוסף בן טוביה. במתנות ובדברי חנופה עלה בידי יוסף בן טוביה לקנות את לב שליחו של תלמי השלישי, וכך סלל לעצמו דרך לחצר המלך במצרים. יוסף הצליח לקנות את לב המלך, כשהוא מבטיח לו להכפיל את מכסת המיסים של יהודה, אם תימסר לידיו חכירת המיסים של "סוריה ופויניקיה", שיהודה שייכת להן. המלך נעתר לבקשתו ואף צייד אותו באלפיים לוחמים כדי שיוכל לגבות את המיסים ללא התנגדות, וכך אכן קרה, ולא בלי גבייה מתאכזרת. במשך עשרים ושתיים שנה היה יוסף בן טוביה חוכר מסי המלך, והמכה שניחתה על הכהונה הגדולה במישור האישי ובמישור הממלכתי הייתה קשה. התוצאות בהמשך, בדבר המריבה בין שני הכוחות, הזיקו מאוד ליהודה.
מארטון זלדי
מארטון זלדי (בהונגרית: Zöldy Márton; 14 באוגוסט 1912, ארד, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 5 בנובמבר 1946, נובי סאד, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה), היה קצין ז'נדרמריה הונגרי אשר שירת גם בוואפן אס אס, ממובילי הטבח בדרום באצ'קה ב-1942, אשר פיקד על כוחות הז'נדרמריה בנובי סאד במהלכו. זלדי מילא תפקיד מפתח גם בעת גירוש יהודי הונגריה למחנות ההשמדה. לאחר המלחמה נשפט זלדי, הורשע והוצא להורג בתלייה בגין פשעי המלחמה.
ראשית הקריירה והטבח בדרום באצ'קה
מארטון זלדי נולד בארד. הוא הצטרף לז'נדרמריה ההונגרית ובין 1941–1942 עסק בתפקידי הדרכה בסקסארד. בינואר 1942, במהלך הטבח בדרום באצ'קה פיקד זלדי על כוחות הז'נדרמריה בעיר נובי סאד.
במרץ 1943, לאחר מינוי של מיקלוש קאלאי לראש הממשלה הוחל בהליכים פליליים נגד האחראים לביצוע הטבח. זלדי הועמד לדין והורשע, אך הצליח להימלט לגרמניה הנאצית, ביקש וקיבל מקלט מדיני. הוא הצטרף לוואפן אס אס. לאחר מבצע מרגרטה, במהלכו נכבשה הונגריה על ידי גרמניה, שב להונגריה. הוא היה אחראי מטעמו של דיטר ויסליצני למעצר וגירוש יהודי סגד והטוון. זלדי פיקד על מבצעי הגירוש של יהודים למחנות ההשמדה ממספר מחנות איסוף אזוריים שהוקמו בהונגריה: בקלוז'-נאפוקה, במוקצ'בו, בקישקונפלג'האזה ובקצ'קמט. בדצמבר 1944, מונה למפקד הז'נדרמריה בבסיס האוגדה ה-25 "ההונגרית" של האס.אס. במרץ 1945 שירת באוגדת אס.אס בלאובן שבאוסטריה.
שלהי הקריירה ואחריתו
במאי 1945, נפל מארטון זלדי בשבי צבא ארצות הברית ובאוקטובר 1945 הוסגר להונגריה. הוא הועמד לדין בבודפשט, הורשע ונידון למוות. ב-10 ביולי 1946 הוסגר ליוגוסלביה ושם הועמד לדין בנובי סאד. הוא הורשע בפשע מלחמה, נידון למוות וב-5 בנובמבר 1946 הוצא להורג בתלייה.
דיאמגנטיות
דיאמגנטיות היא תכונה של חומר ליצור שדה מגנטי בכיוון מנוגד לכיוונו של שדה מגנטי חיצוני המופעל עליו.
תופעה זו היא תוצאה של שינויים בתנועה האורביטלית של האלקטרונים. תיאור מדויק של התופעה מתקבל במכניקת הקוונטים באמצעות אפקט זימן.
גם במסגרת של אלקטרומגנטיות קלאסית ולא קוונטית, ניתן להסביר את התופעה. הפעלת שדה מגנטי יוצרת כוח מגנטי על אלקטרון נע לפי כוח לורנץ. כוח זה משנה את הכוח הצנטריפטלי על האלקטרון, וגורם לו להאיץ או להאט בתנועה האורביטלית שלו. מהירות האלקטרון שהשתנתה משנה את המומנט המגנטי של האורביטל בכיוון מנוגד לשדה החיצוני שהופעל.
כל החומרים מראים תגובה דיאמגנטית בתגובה לשדה מגנטי מושרה; אולם עבור חומרים המראים צורה אחרת של מגנטיות (כגון פרומגנטיות או פאראמגנטיות), הדיאגמנטיות מתבטלת לחלוטין. חומרים שמפגינים רק, או לרוב, התנהגות דיאמגנטית מכונים חומרים דיאמגנטיים, או דיאמגנטים. חומרים שנחשבים כדיאמגנטיים הם אלה שנחשבים בדרך כלל על ידי לא-פיזיקאים בתור "לא מגנטיים", וכוללים מים, DNA, רוב התרכובות האורגניות כגון שמן ופלסטיק, ומתכות רבות כגון כספית, גליום, זהב וביסמוט.
חומרים דיאמגנטיים הם בעלי פרמיאביליות מגנטית שבאופן יחסי קטנה מ-1, ולפיכך בעלי סוספטיביליות מגנטית שלילית, וכתוצאה מכך נדחים על ידי שדות מגנטיים. אולם, כיוון שדיאמגנטיות היא תכונה כה חלשה השפעותיה אינן נצפות בחיי היומיום.
לדוגמה, הסוספטיביליות המגנטית של חומר דיאמגנטי כגון מים היא. החומר בעל הדיאמגנטיות החזקה ביותר הוא ביסמוט,
היסטוריה
בשנת 1778 ס.ג' בראגמאנס היה האדם הראשון שצפה בביסמות ואנטימון נדחים על ידי שדות מגנטיים. אולם, המונח "דיאמגנטיות" נטבע על ידי מייקל פאראדיי בספטמבר 1845, כאשר הוא הבין שכל החומרים בטבע הם בעלי צורה מסוימת של תגובה דיאמגנטית לשדה מגנטי שמופעל עליהם. תאוריה נוספת מבוססת על תאוריה קוואנטית פותחה בשנת 1929 על ידי לב לנדאו.
הרחפה דיאמגנטית
תופעה מרתקת במיוחד המערבת דיאמגנטים היא שהם יכולים לרחף בשיווי משקל יציב בשדה מגנטי. משפט ארנשו נראה כשולל את האפשרות של הרחפה מגנטית סטטית. אולם, משפט ארנשו תקף רק לגופים בעלי מומנט מגנטי קבוע, כגון פרומגנטים, שהאנרגיה המגנטית שלהם ניתנת על ידי מכפלת המומנט המגנטי בשדה המגנטי. פרומגנטים נמשכים לנקודת המקסימום של השדה, שלא קיימת בחלל חופשי. דיאמגנטיות היא צורה מושרית של מגנטיות, וכתוצאה מכך המומנט המגנטי פרופורציונלי לשדה המגנטי המופעל B. משמעות הדבר היא שהאנרגיה המגנטית של דיאמגנטים פרופורציונלית ל-B2, הצפיפות של השדה המגנטי. דיאמגנטים נמשכים גם למינימום של השדה, וייתכן מינימום ב-B2 בחלל חופשי (למעשה ).
חתיכה דקה של גרפיט פירוליטי, שהוא חומר דיאמגנטי חזק בצורה יוצאת דופן, יכולה לצוף ביציבות בשדה מגנטי, כגון זה הנובע ממגנטים קבועים העשויים מעפרות נדירות. דבר זה יכול להיעשות כאשר כל הרכיבים הם בטמפרטורת החדר, ויוצרים הדגמה נראית לעין אפקטיבית של דיאמגנטיות.
מגדל כיכר טריידווינדס
מגדל כיכר טריידווינדס הוא גורד שחקים אשר מתוכנן להיבנות בקואלה לומפור, בירת מלזיה. המגדל צפוי להגיע לגובה של 775 מטרים (2,543 רגל) ויכלול כ-150 קומות. המגדל עתיד להיבנות באתר של מלון הילטון קואלה לומפור. כאשר תסתיים בנייתו, על פי התכנון בשנת 2024, יהיה מגדל כיכר טריידווינדס המגדל הגבוה ביותר במלזיה והרביעי בגובהו בעולם.
Show and Prove
Show and Prove הוא אלבום עצמאי של זמר ההיפ הופ האמריקאי וויז קאליפה. הוא יצא לאור ב-5 בספטמבר 2006, כשקאליפה היה בן 19. האלבום מכר מעל 10,000 עותקים.
לוואגה קיזיטו
לוואגה קיזיטו (באנגלית: Luwagga Kizito; נולד ב-20 בדצמבר 1993) הוא כדורגלן אוגנדי, המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
בקיץ קיזיטו חתם בליישואש מהליגה הפורטוגלית השנייה, והפך לכדורגלן האוגנדי הראשון שמשחק בפורטוגל. ב-16 בספטמבר 2012, קיזיטו ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 1–4 נגד לאצ'ה במסגרת הגביע הפורטוגלי, בו גם כבש את שער הבכורה שלו. את העונה סיים עם שישה שערים ב-29 משחקים בכל המסגרות.
ב-4 בינואר 2014 חתם בספורטינג קוביליה. בעונת רשם את עונת השיא שלו בה כבש 13 שערים ב-39 משחקים. את העונה סיימה קוביליה במקום הרביעי, בפער של נקודה אחת מהמקום הראשון.
ביולי חתם בריו אבה מליגת העל הפורטוגזית. אחרי שרשם רק שתי הופעות, בינואר הושאל לפיירנסה עד לסיום העונה.
ביולי חתם בפוליטכניקה יאשי מליגת העל הרומנית. ב-16 באוגוסט 2018, הושאל לבאטה בוריסוב מליגת העל הבלארוסית. ב-12 במרץ 2019 הושאל לשחטאר קאראגנדי מליגת העל הקזחית.
ב-9 בינואר 2020 חתם קיזיטו בהפועל כפר סבא מליגת העל.
ב-19 באוגוסט 2021 חתם קיזיטו בהפועל נוף הגליל מליגת העל. ב-12 במאי 2022 שוחרר מהמועדון.
ב-22 ביוני 2022 חתם קיזיטו בסבאביל האזרית
קריירה בינלאומית
בשנת, קיזיטו זומן לראשונה לסגל נבחרת אוגנדה. ב-29 במרץ 2012, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 1–2 ל.
ב-4 ביוני 2016, קיזיטו הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–2 נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017.
קיזיטו השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2017 וב-2019.
מיר-חוסיין מוסאווי
מיר-חוסיין מוסאווי (בפרסית: مير حسين موسوى, בתעתיק מדויק: מיר חסין מוסוי; נולד ב-2 במרץ 1942) הוא פוליטיקאי איראני מן המחנה הרפורמיסטי, צייר ואדריכל. ראש הממשלה החמישי של איראן, בין השנים 1989-1981, בתקופת מלחמת איראן–עיראק. כיהן כנשיא האקדמיה האיראנית לאמנות עד להדחתו על ידי הרשויות השמרניות בשנת 2009. מוסאווי ואשתו, זהרה ראהנאווארד, היו נתונים במעצר בית מאז פברואר 2011 ועד למאי 2018.
קורות חיים
לאחר סיום כהונתו כראש הממשלה, בשנת 1989, בוטלה משרת ראש הממשלה באיראן. בשנת 1999 סירב מוסאווי להתמודד על נשיאות איראן, ותמך במועמדותו של מוחמד ח'אתמי.
מוסאווי נשואי לזהרה ראהנאווארד, כיהנה כנשיאת אוניברסיטת אלזהרא, אוניברסיטה ממלכתית לנשים בלבד, בטהראן בין השנים 1998 ל-2006, וכיועצת פוליטית לנשיא איראן לשעבר, מוחמד ח'אתמי. לזוג שלוש בנות.
עמדותיו הפוליטיות
מוסאווי מזוהה עם המחנה המתון במפה הפוליטית האיראנית. הוא מציע הרחבת חופש הביטוי במדינה ומתן אפשרות לתחנות טלוויזיה פרטיות שאינן בשליטת הממשלה לפעול. הוא תומך בשיפור מעמדה של האישה האיראנית ומתנגד לפעולותיה של "משטרת המוסר". בתחום יחסי החוץ הוא מביע את תמיכתו בכינון משא ומתן עם נשיא ארצות-הברית ברק אובמה והביע את התנגדותו למדיניותו התוקפנית של אחמדינז'אד.
במסיבת עיתונאים שערך בטהראן באפריל 2009, אמר מוסאווי כי בכוונתו לאמץ מדיניות חוץ פייסנית כלפי המערב וכי איראן "נפגעה מהעמדות הקיצוניות שננקטו בשלוש השנים האחרונות". כמו כן הודיע כי הוא מאמין בחירות המחשבה, בחופש העיתונות ובחופש הביטוי.
מוסאווי גינה את דבריו של אחמדינז'אד על אודות השואה ואמר כי "רצח של חפים מפשע הוא דבר שראוי לגנאי. האופן שבו הנושא הובלט (על ידי אחמדינז'אד) היה שגוי"
הבחירות לנשיאות, 2009
ב-9 במרץ 2009, לאחר 20 שנה שבמהלכן שמר על שקט פוליטי, הודיע מוסאווי שיתמודד בבחירות לנשיאות איראן, שהתקיימו ב-12 ביוני 2009, מול הנשיא המכהן מחמוד אחמדינז'אד ושני מועמדים נוספים: מהדי כרובי ומוחסן רזאי. מוסאווי הודיע על מועמדותו לאחר שמקורבו, הנשיא לשעבר מוחמד ח'אתמי, הודיע שלא יתמודד, על מנת לשפר את סיכוייו של מוסאווי להביס את אחמדינז'אד. במהלך מערכת הבחירות, ראהנאווארד, לקחה חלק פעיל בקמפין והופיע לצידו בעצרות, הייתה חלק בעיצוב הקמפיין ואף ערכה עצרות לנשים בלבד. היא הייתה האישה הראשונה שלקחה חלק פעיל בקמפיין הבחירות של בעלה.
היו סקרים מוקדמים בהם נטען כי מוסאווי הוא המועמד המוביל עם 52% מהמצביעים, מול 36% לאחמדינז'אד ו-8% לכרובי, אך התקשורת המערבית נמנעה ברובה מפרסום סקרים שלא נחשבו אמינים. מנהיגה העליון של איראן, האייתוללה עלי ח'אמנאי, אשר לו השפעה מכריעה על העם האיראני, הודיע על תמיכתו באחמדינז'אד.
בסוף מערכת הבחירות, בהצבעה שנערכה ב-12 ביוני 2009, התברר כי מוסאווי הפסיד לאחמדינז'אד בהפרש משמעותי של כשלושים אחוזים. בעקבות פרסום התוצאות פרצו מהומות דמים ברחבי טהראן הבירה ומחוצה לה, בעקבות טענות על זיוף תוצאות הבחירות. אוניברסיטת טהראן נסגרה, על עיתונאים זרים נאסר לצאת מבתי המלון שבהם שהו, וצנזורה חמורה הוטלה על כל השידורים וכן על רשת האינטרנט ועל השידורים הסלולריים. שוטרים נשלחו לירות לתוך המפגינים, ולאחר כשלושה ימי הפגנות בהם מספר ההרוגים הרשמי עמד על ארבעה אנשים (אך דיווחים שהגיעו סיפרו על מספרים גבוהים בהרבה), הודיע המנהיג העליון עלי ח'אמנאי על החלטה לספור מחדש את הקולות בקלפיות שבהן ניצח אחמדינז'אד.
מחוז ואשאקי
מחוז ואשאקי (באנגלית: Washakie County) הוא מחוז של מדינת ויומינג שבארצות הברית. נכון לשנת 2000 התגוררו במחוז 8,289 תושבים. בירת המחוז היא העיר וורלנד.
המחוז הוקם בשנת 1911 והוא נקרא על שם ואשאקי - ראש שבט השושוני האינדיאני, אשר סייע למתיישבים האירופאים בבואם לאזור.
גאוגרפיה
שטחו של מחוז ואשאקי 5,809 קמ"ר מהם 5,802 קמ"ר הם שטחי יבשה, ו-7 קמ"ר (0.12%) הם שטחי מים. מחוז ביג הורן גובל במחוז ואשאקי מצפון, מחוז ג'ונסון גובל בו ממזרח ומחוז נאטרונה גובל בו מדרום מזרח, מחוז פרימונט מדרום, מחוז הוט ספרינג ממערב ומחוז פארק מצפון מערב.
אוכלוסין
נכון לשנת 2000 מתגוררים במחוז 8,289 תושבים. צפיפות האוכלוסין הממוצעת היא נפש אחת לקמ"ר. 27.1% מתושבי המחוז הם ממוצא גרמני, 13.1% ממוצא אנגלי, ו-9.9% ממוצא אירי.
טל גורקי
טל גורקי (נולד ב-30 ביולי 1960) הוא ראש המועצה המקומית פרדסיה.
ביוגרפיה
טל גורקי נולד בנתניה. למד בתיכון טשרניחובסקי בעיר ושירת בצה"ל בחיל השריון כמפקד טנק ומפקד ומדריך בבית הספר לשריון.
שימש יועץ לשרי הבריאות יעקב צור ושושנה ארבלי-אלמוזלינו. היה מנהל אגף מטה במפלגת העבודה, וסגן מנהל מטה הבחירות של יצחק רבין בשנת 1992. שימש יועץ לשר האוצר אברהם (בייגה) שוחט, ולאחר מכן היה סמנכ"ל השיווק של המועצה להסדר ההימורים בספורט.
לאחר שסיים את תפקידו במועצה להסדר ההימורים בספורט, שימש גורקי כמנכ"ל מפעל תעשייתי בתחום הדפוס במשך 3 שנים, היה ראש מטה במשרד המדע, התרבות והספורט, ובשנים 2010–2013 שימש כמזכיר ויו"ר הוועד המקומי ביישוב בחן. ב-2013 התמודד בבחירות לראשות המועצה המקומית פרדסיה, ועלה לסיבוב השני לאחר שאיש מהמועמדים לא הצליח להשיג 40% תמיכה. בסיבוב השני ניצח את ראש המועצה יצחק ימיני, שעמד בראש היישוב משנת 1972, בהפרש של 53 קולות. בבחירות שהתקיימו לראשות מועצת פרדסיה ב-2018, זכה גורקי לכ-60% מהקולות ולחמישה מנדטים במליאת המועצה, אשר מהווים רוב במליאה המונה תשעה חברי מועצה.
כראש מועצת פרדסיה
במהלך כהונתו החלה בניית שכונת "נופי השרון", ושכונת הדר השרון בה מתוכננות מאות יחידות דיור, חלקן במסגרת פרויקט מחיר למשתכן. כחלק מאיכלוס שכונות אלו מספר התושבים גדל מ-6,000 לכ-8,250. כחלק מבניית שכונות אלו נבנו גם מבני ציבור חדשים, ביניהם פארק פרדסיה הכולל גם אמפי המשמש להופעות, הוקמו שתי טיילות - הצפונית והמערבית, נבנו שתי גינות כלבים חדשות והחלה הקמתו של מרכז התרבות של היישוב.
מיד עם תחילת כהונתו החל לפעול גורקי בנושא העתקת קו המתח הגבוה העובר ביישוב. במהלך חודש יוני 2017 התקבלה החלטת ממשלה להעתקת קווי המתח הגבוה אל ממערב לכביש 4. נכון לשנת 2023, הוקמו קווי המתח ממערב לכביש 4, והחל תהליך הפירוק של הקו העובר ביישוב. פרוייקט מרכזי נוסף אותו הוביל כראש מועצה הינו הסדרת הכניסות והיציאות מהיישוב אל כביש 5613, אשר הגיעו לסיומן במהלך שנת 2022.
לגורקי תואר ראשון במדעי המדינה וסוציולוגיה מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במנהל ומדיניות ציבורית מאוניברסיטת תל אביב, והוא בוגר לימודי תעודה בפקולטה לניהול של אוניברסיטת תל אביב. נשוי לשרון, מורה לספרות וסגנית מנהלת תיכון "איש שלום" בכפר יונה ואב לשניים.
קריסטל מרשל
קריסטל מליסה מרשל (באנגלית: Kristal Melisa Marshall; נולדה ב-11 בנובמבר 1983) היא מתאבקת עבר ודוגמנית אמריקאית. זכתה בפרסים בתחרויות פיתוח גוף.
קריירת הדוגמנות
מרשל הופיעה בתחרות היופי "מיס קליפורניה" של שנת 2004. כמו כן, הופיעה במספר תפקידים נוספים: דוגמנית של התוכנית "דיל או לא דיל", בשעשועון הטלוויזיה פחות או יותר, באחד הקליפים של 50 סנט ובפרסומות.
WWE (2005–2007)
החוויה המשותפת הראשונה של מרשל כחלק מארגון ה-WWE הייתה בתחרות חיפוש הדיווה לשנת 2005, שבה מרשל סיימה במקום הרביעי. אף על פי שלא זכתה בתחרות, מרשל הוחתמה לחוזה פיתוח ונשלחה לארגון הפיתוח Deep South Wrestling. בדצמבר 2005 היא צורפה לרוסטר של סמאקדאון ככתבת מאחורי הקלעים.
הפיוד הראשון שלה היה נגד ג'יליאן הול, שאותה מרשל ניצחה בקרב הבכורה שלה ב-10 במרץ 2006. מרשל נוצחה על ידי גיליאן, אך לאחר מכן נקלעה לעימות עם מישל מקול. כשזוכת תחרות חיפוש הדיווה אשלי מסארו הצטרפה לסמאקדאון, דמותה של מרשל הפכה לדמות רעה, כך שמרשל קינאה בזכייה של מסארו בתחרות. לאחר מכן מרשל חברה לשורות מישל מקול והשתיים התעמתו עם מסארו וג'יליאן הול, מה שהוביל לקרב בין הארבע באירוע המסיבה האמריקאית הגדולה. בחודש ספטמבר זוכת תחרות חיפוש הדיווה של אותה שנה, ליילה אל, הגיעה לרוסטר ומרשל נכנסה לעימות נגדה. הפיוד כלל חבירה של מרשל להמיז נגד ליילה ובוגימן.
בחודש פברואר של שנת 2007 הפכה דמותה של מרשל לדמות טובה, שהחלה להיות קרובה לויקי גאררו, אך שוחררה מהחוזה שלה כמה שבועות לאחר מכן.
TNA (2009–2010)
ב-18 באוקטובר 2009 נראתה מרשל באירוע "נועד לתהילה" של הארגון Total Nonstop Action Wrestling כחלק מהקהל בזמן הקרב של בובי לאשלי נגד סמואה ג'ו. שמה של מרשל בארגון זוהה כקריסטל לאשלי, זאת כי נחשבה לחברתו של לאשלי במציאות. את הופעת הבכורה שלה בזירה ערכה בקרב זוגות מעורב ביחד עם לאשלי בהפסדם לסקוט סטיינר ואווסום קונג ב-12 בדצמבר. בחודש פברואר 2010 קריסטל שוחררה מהחוזה שלה ביחד עם בובי לאשלי.
חיים אישיים
מרשל יצאה עם בובי לאשלי מהשנים 2007 עד 2010 ולזוג יש ילד אחד שנולד ביולי 2008 בשם מיילס וילדה אחת שנולדה בשנת 2011 בשם נעמי. באפריל 2011 הודיעה שהיא ולאשלי נפרדו.
סמל מונגוליה
סמל מונגוליה הנוכחי משמש כסמלה הלאומי של המדינה מאז הרפורמה הדמוקרטית בשנת 1992, והוא נקבע בחוקה החדשה.
הסמל מעוצב כמעגל כחול המסמל את השמים, על בסיס פרח לוטוס אשר מסמל טוהר. בקצה העליון של מסגרת המעגל ניתן לזהות את הצ'אנדאמאני, סמל לעבר, הווה ועתיד. במרכז הסמל נמצא שילוב של הסמל העממי סויומבו וסוס מכונף, המייצג חופש, עצמאות ואת רוחה של מונגוליה. בתחתית הסמל ניתן לזהות צורות הרים המסמלים את האדמה. בבסיס הסמל ניתן לזהות את גלגל הגורלות בבודהיזם, העטוף בצעיף הנקרא "חאדאג" - המסמל קבלת פנים. המסגרת של הסמל מעוטרת בצלבי קרס.
האסכולה הג'עפרית
האסכולה הג'עפרית (בערבית: المذهب الجعفري, בתעתיק עברי: אלמד'הב אלג'עפרי) היא האסכולה ההלכתית הנפוצה ביותר בקרב השיעים בעולם. האסכולה קרויה על שמו של האימאם השיעי ג'עפר א-צאדק אשר מת ונקבר בעיר מדינה בשנת 765.
השיעים מקפידים לקרוא לה גם בשם אסכולת משפחת הנביא (מד'הב אהל אל-בית) כדי להבדיל אותה מן האסכולות ההלכתיות של הסונה והיות שהם מייחסים את ההלכה השיעית לאימאמים שהם צאצאי הנביא מוחמד. בניגוד לסונים, האסכולה אינה מכירה בסמכות (היקש) כאשר היא מפרשת את המסורות הדתיות, ומסתמכת בעיקר על פסיקות הלכתיות שהתחברו על ידי האימאמים השיעים שלדעתם הם חסינים מטעויות ופועלים מתוך השראה אלוהית. על מנת להתאים את האסכולה לשינויים החברתיים וההיסטוריים בעקבות היעלמות האימאם האחרון, אימצה האסכולה את המנהג כשיטה משפטית כדי להתאים את החוקים הישנים למנהגים הרווחים אצל השיעים באותה תקופה.
המעצב העיקרי של האסכולה הג'עפרית לאחר סיום תקופת האימאמים השיעים היה אבו ג'עפר א-טוסי, שפעל במאה ה-11 בעיר נג'ף. א-טוסי היה חכם הלכה מן האסכולה השאפעית הסונית, שעבר לאסכולה הג'עפרית השיעית. א-טוסי אימץ שיטות משפטיות רבות שרווחו באסכולה הקודמת שלו, וכך הפכה האסכולה הג'עפרית להיות האסכולה הדומה ביותר לאסכולה השאפעית בקרב הסונים. כיום, מטעמים פוליטיים, מנצל המשטר האיראני את הדמיון הזה בין שתי האסכולות על מנת להציג את האסכולה הג'עפרית כאסכולה החמישית באסלאם, בנוסף לארבע האסכולות של הסונה, על מנת לקרב את האידאולוגיה האיראנית לסונים, שהם הרוב בעולם המוסלמי.
פיוטר סוקולוב
פיוטר סוקולוב (ברוסית: Пётр Сóколов; 1791 – 15 באוגוסט 1848) היה צייר אקוורל רוסי. הוא היה אביהם של הציירים פיוטר סוקולוב, פאבל סוקולוב ואלכסנדר סוקולוב.
ראשית חייו
סוקולוב נולד במוסקבה, ובין השנים 1800 עד 1809 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות שם למד עם אלכסיי יגורוב ו-ואסילי שבייב. ששניהם היו אמנים מפורסמים ומוערכים מאוד. בשנת 1809 צייר סוקולוב את "אנדרומדה אבלה על הקטור", וקיבל מדליית זהב קטנה וכן את התואר "אמן". כחלק מההטבות של האקדמיה, לסטודנטים שזכו במדליית הזהב הגדולה זהייתה מלגה לצאת לאירופה כדי לשפר את השכלתם. סוקולוב רצה להמשיך את לימודיו באיטליה, ולכן נשאר בבית הספר שנה נוספת והשתתף שוב בתחרות, אך הוא לא הצליח להשיג מטרה זו.
קריירה
סוקולוב צייר דיוקנאות - החל באמנים אחרים וכלה בותיקי המלחמה הנפוליונית של 1812. בין אותם אנשים נכללו גם אנשים כמו אלכסנדר פושקין ו-וסילי ז'וקובסקי, שהיו משוררים רוסים מפורסמים. בנוסף, סוקולוב קיבל עבודות רבות מאנשי החברה הגבוהה. לדוגמה, האמן הוזמן על ידי המשפחה הקיסרית לארמון אניצ'קוב שם צייר דיוקן של אלכסנדר בנו בן השלוש של ניקולאי הראשון.
כמה מהמצוירים של סוקולוב ביקשו ממנו לציירם שוב. אחת הנשים שצוירו שלוש פעמים הייתה יקטרינה פבלובנה באקונינה. היא צוירה בשנים 1816, 1828 ו-1834. הדיוקן הראשון שלה שנעשה בעיפרון, היא מתוארת כגברת צעירה. בעבודת האקוורל של 1828 הצליחה סוקולוב להעביר את התכונות שהיו רצויות ומושכות מבחינה חברתית באותה תקופה בדיוקן שלה. באשר לדיוקן משנת 1834, ניתן לראות בקלות כיצד תיאר סוקולוב את באקונינה כאישה נשואה.
במהלך חייו הוא יצר למעלה מ-500 יצירות אמנות, ולא רק שהן נמצאות באוספים פרטיים, מכיוון שהן בעלות ערך רב, אלא גם במוזיאונים ממשלתיים כמו המוזיאון הרוסי הממלכתי, גלריית טרטיאקוב הממלכתית ועוד רבים אחרים.
האיים האגאדיים
שמאל|ממוזער|250px|מבט מטרפאני אל פביניאנה ומארטימו האיים האגאדיים (באיטלקית: Isole Egadi; בלטינית: Aegates Insulae), הוא שמה של קבוצת איים הרריים קטנים בים התיכון, סמוך לחוף הצפון-מערבי של סיציליה, לא הרחק מן העיר טרפאני. שטחם הכולל הוא 37.45 קמ"ר.
הגדול מבין האיים, פביניאנה (Favignana, בלטינית "אייגוסה"), שוכן 10 מייל דרום-מערבית לטרפאני; לוואנצו (Levanzo, בלטינית "פורבנטיה") 8 מייל מערבה; מארטימו (Marettimo, "היירה נסוס" בעת העתיקה), הנמצא 15 מייל מערבית לטרפאני, נחשב כיום חלק מקבוצת איים זו. קיימים עוד איים זעירים אחדים בין פביניאנה לסיציליה.
אוכלוסיית האיים נאמדה ב-2011 ב-4,300 נפש. עיקר כלכלתם של יושבי האיים היא על דיג, ובעיקר דיג טונה.
בפביניאנה ובלוואנצו נתגלו ממצאים ארכאולוגיים וציורי מערות המלמדים כי האיים היו מיושבים כבר בתקופות הנאוליתית והפלאוליתית.
עד 1874 היו האיים בבעלות משפחת פאלאוויצ'יני (Pallavicini) מג'נובה, אז נקנו על ידי משפחת פלוריו (Florio) מפלרמו.
מחסנית (מבנה נתונים)
מחסנית היא סוג של מבנה נתונים מופשט הפועל בצורה דומה לזו של מחסנית רובה: האיבר שנכנס ראשון למחסנית יוצא ממנה אחרון (תכונה זו מכונה נכנס אחרון יוצא ראשון - LIFO).
פעולות בסיסיות
שלוש הפעולות הבסיסיות המגדירות מחסנית הן:
פעולות נוספות
לעיתים, מוגדרות במחסנית גם פעולות נוספות:
פונקציות
את כל הפעולות האלה ניתן להגדיר פורמלית כפונקציות מתמטיות שאינן משנות את המחסנית, אלא מחזירות מחסנית חדשה. הפונקציות מקיימות את התנאים דלהלן:
כל הפעולות במחסנית מתבצעות בזמן קבוע, שאיננו תלוי במספר האיברים במחסנית.
את פעולת ההסרה ניתן להגדיר על מחסנית ריקה ככזאת שמחזירה את אותה המחסנית. לחלופין, ניתן להימנע מלהגדיר אותה, או להגדיר אותה כמחזירה ערך שגיאה מיוחד. באופן דומה, (top(init (בדיקת ראש מחסנית ריקה) ניתן להגדיר כמחזירה שגיאה, או להימנע מהגדרתה.
חשוב לשים לב לכך שכל אוסף של פונקציות וערכים המקיים את התנאים האלה נחשב למחסנית. דוגמה לא-טריוויאלית לכך היא קבוצת המספרים הטבעיים, עבור הפעולות "החזר 0" (אתחול), "הוסף 1"(push), "הפחת 1"(pop), "האם_אפס"(isEmpty). בכיוון השני ניתן לומר שכל מחסנית עשויה להוות ייצוג למספרים הטבעיים.
יישומי המחסנית
מחסנית היא מבנה נתונים בסיסי במימוש שפות תכנות. במעבדים רבים קיים אוגר מיוחד המשמש כמצביע למחסנית, ובשפת המכונה של מעבדים אלו ממומשת הקריאה לתת-שיגרה על ידי הכנסת כתובת החזרה למחסנית. ברוב השפות העיליות נשמרים גם המשתנים המקומיים במבנה המחסנית הנתמך במעבד.
מימוש מחסנית
ישנן מספר דרכים לממש מחסנית:
מימושים שונים עלולים לאפשר מצבים לא תקינים:
מייקל לורנזו אוריה
מייקל לורנזו אוריה (באנגלית: Michael Lorenzo Urie; נולד ב-8 באוגוסט 1980) הוא שחקן ובמאי קולנוע אמריקאי. ידוע בעיקר בשל תפקידו בתור מארק סנט ג'יימס בסדרת הטלוויזיה "בטי המכוערת".
ביוגרפיה
מייקל אוריה נולד ביוסטון, טקסס וגדל בפלאנו, טקסס. הוא בוגר תיכון "פלאנו סיניור" בטקסס. לאחר מכן למד ב"קולג' קולין" במחוז קולין, ובבית הספר ג'וליארד שבניו יורק, במגמת דרמה, שם סיים את לימודיו ב-2003.
קריירה
בשנת 2002 עשה את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בסדרת האנתולוגיה "לא לבושה", כאשר גילם את ג'סטין למספר פרקים בעונתה השישית והאחרונה של הסדרה. שנה לאחר מכן, ב-2003 שיחק בתפקיד קטן בסרטו הראשון "בנות בסטייל" בכיכובן של בריטני מרפי ודקוטה פנינג.
משנת 2006 עד 2010 כיכב אוריה בתפקידו של מרקוס "מארק" סנט ג'יימס בסדרת הדגל של חברת ABC, "בטי" בכיכובה של אמריקה פררה, שהיא עיבוד מחודש של הטלנובלה הקולומביאנית המצליחה "בטי המכוערת".
ב-2012 הצטרף לצוות השחקנים של קומדיית המצבים של רשת CBS, "שותפים" לצד ברנדון ראות' וסופיה בוש. לאחר שעלתה לאוויר ב-24 בספטמבר 2012, הסדרה שודרה לעונה אחת עד חודש נובמבר, בו הוכרז שהסדרה בוטלה לאחר שישה פרקים. שבעת הפרקים הנותרים בסדרה נותרו לא משודרים בארצות הברית, אם כי הם שודרו מאוחר יותר על ידי חברות תוכן בינלאומיות שונות.
בשנת 2013 ביים מייקל את סרט הקומדיה "הוא הרבה יותר מפורסם ממך", שגם שיחק בו בתפקיד ראשי לצד ג'סי אייזנברג, בן סטילר ומיימי גאמר.
בשנת 2015 התארח בעונה החמישית של הסדרה "עובדים מצטיינים" בכיכובו של אדם דווין. באותה שנה השתתף כשופט אורח בתוכנית המציאות "המירוץ לדראג של רו פול", בעונה ה-7.
אגוניסט
אגוניסט (AGO – Agonist) הוא חומר הנקשר לקולטן מסוים, ומפעיל אותו – בדומה לחומר המקורי (כגון הורמון, מוליך עצבי) שנוהג להיקשר לאותו קולטן.
מקור השם הוא במילה היוונית "agon" שמשמעה תחרות, כך שאגוניסט הוא מי שמשתתף בתחרות.
סוגי אגוניסטים
דוגמה אחת לאגוניסט היא סאלבוטאמול (תרופה לאסתמה, שם מסחרי בישראל: ונטולין) נקשר לקולטני בטא-2 של אדרנלין, ומפעיל את הקולטנים האלה כמו ההורמונים אדרנלין ונוראדרנלין, ועל כן סאלבוטאמול הוא אגוניסט לקולטני בטא-2 של אדרנלין.
אגוניסטים לדופמין הם חומרים כימיים או תרכובות שמפעילות את הקולטנים של דופמין בצורה דומה לזה של דופמין. הפעלת הקולטן על ידי האגוניסט תורמת ליצירת שרשרת פעולות תוך תאיות בדומה לאלו שנעשות כאשר דופמין מפעיל אותו.
תסמונת רומהלד
תסמונת רומהלד (Roemheld syndrome, או בקיצור: RS. לעיתים: תסמונת בטן-לב או תסמונת לב-בטן, gastric-cardia) תוארה לראשונה בידי לודוויג פון רומהלד (1871–1938) ונקראת על שמו.
התסמונת מתארת מצבים שבהם מחלות במערכת העיכול או הבטן, נמצאות קשורות לסימפטומים לבביים כמו דופק מואץ והפרעות קצב, כשבדרך כלל אין מקור קרדיאלי לתסמינים, מה שעשוי לגרום לאי-ודאות ואבחנה מוטעית של מצב המטופל.
ההפרעה השכיחה שתוארה בידי רומהלד, היא הצטברות גז בקיבה, שגורמת לכך שהקיבה תפעיל לחץ על הלב ועל העצב התועה (הוואגוס), מה שמוביל לתחושה רעה וסחרחורות. במצבים קיצוניים, נכנס הלוקה בתסמונת גם להתקפי חרדה, קשיי נשימה וכאבי חזה. מאחר שמקור התסמינים אינו קרדיאלי, מאובחנים הלוקים בתסמונת פעמים רבות כסובלים מהפרעה נפשית כמו חרדת יתר, בעוד שבפועל עליהם לפעול להפחתת הנפיחות במערכת העיכול שלהם, על ידי שיקום אוכלוסיית החיידקים במערכת העיכול והפחתת צריכת אלכוהול.
הילדה הולגר
הִילדֶה בּוֹמַן-בֵּרַם (Hilde Boman-Behram; שמה בלידה: הילדה סופר (Hilde Sofer; 18 באוקטובר 1905, וינה – 24 בספטמבר 2001, לונדון), שנודעה בשם הבמה הילדה הולגר (Hilde Holger), הייתה רקדנית אקספרסיוניסטית, כוריאוגרפית ומורה שפעלה באוסטריה ומרכז אירופה.
יצירתיותה באופני המחול האקספרסיוניסטי, במחול כּוללני (אינקלוּסיבי), וכן עבודתה החלוצית עם ילדים נכים תרמו לעיצובו של המחול המודרני.
חיים אישיים ומשפחה
נולדה למשפחה יהודית ליברלית. בתם של אלפרד ואליזה סופר-שרייבר.אביה היה משורר ואמה הייתה מיצרת נעליים בשירות קיסר אוסטריה. לאחר פלישת הנאצים לאוסטריה בשנת 1939 נמלטה מווינה, ומאחר שכניסתה לאנגליה סורבה, עשתה את דרכה להודו. שם פגשה בעיר מומבאי במטפל בהומאופתיה וחובב אומנות ממוצא פֵארֵסי בשם אָרְדֵשיר קָאוואסג׳י בּוֹמַן-בֵּרַם (Ardershir Kavasji Boman-Behram) והשניים נשאו בשנת 1940. אימה, אביה החורג וארבעה עשר בני משפחתה נספו בשואה. להִילדֶה נולדו שני ילדים במהלך חייה. בתה הראשונה נולדה בשנת 1946 בהודו בשם פּריִמבֵרַה בּוֹמַן-בֵּרַם(Primavera Boman-Behram)ומאוחר יותר נהפכה לרקדנית, מפסלת ומעצבת תכשיטים. בשנת 1948 היגרה עם משפחתה לאנגליה. שם בשנת 1949 נולד בנה בשם דריוּס בּוֹמַן-בֵּרַם( Darius Boman-Behram) עם תסמונת דאון. דבר שהיווה השראה בעבורה לעבוד עם אנשים בעלי מוגבליות פיזיות.
קריירה מקצועית
הִילדֶה החלה את דרכה כרקדנית עוד בגיל שש שנים. מכיוון שאז הייתה צעירה מדי בכדי להירשם לאוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה הצטרפה לשעורי ריקודים סלוניים עם אחותה הֶדיִ סופר(Hedi Sofer). בתחילת דרכה למדה אצל גרטרוד בּודנוויסר בווינה. לאחר לימודיה החלה בקריירה משגשגת הן באוסטריה וכן בהופעותיה במזרח אירופה, עם בודנוויסר ועם להקה משלה. הייתה לרקדנית סולו בולטת בתיאטראות בפריז, ברלין, פראג ווינה כמו גם במעגלים התרבותיים של וינה והמִילְיֶה האמנותי של תנועות האגנבונד וזצסיון (Secession and Hagenbund).
כבר בתחילת הקריירה שלה החלה, באופן מיוחד, להתעניין בהוראה וב-1926 פתחה את "בית הספר החדש לאומנות התנועה". במיקומו האחרון, בארמון ראטיבור (Palais Ratibor) שבמרכז וינה, אשר זכה להצלחה רבה. לאחר האנשלוס (סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית) ב-12 במרץ 1938, אסרה עליה הממשלה הפאשיסטית כל פעילות. ב-1939, בהתראה של יום אחד בלבד, עזבה את משפחתה, חבריה ואת הקריירה המשגשגת שלה. בעזרת חברה שארל פטראש, שהכיר לה משפטן הומניטארי בפריז, הצליחה לברוח.
התיישבה במומבאי שבהודו, ושם החלה ללמוד מחול הודי ובשימת דגש על תנועות הידיים המופגנות בו. הודו, על מקדשיה, נופיה ותושביה הלבביים, הותירה רושמה החזק עליה.
ב-1948, בהתחדש המתיחות הפוליטית בעת חלוקתה של הודו, והאלימות שליוותה אותה, הבינה הולגר, יחד עם בעלה הטרי ובתה הקטנה, כי עליהם לעזוב. הפעם ללונדון, שם קיבל ד"ר בומאן-בהרם הכשרתו כרופא ובה פתחה את "בתי הספר הילדה הולגר למחול בן זמננו".
בלונדון, המשיכה לעבוד למעלה מ-50 שנה, עד מותה ב-2001. השפיעה על אומני תיאטרון שונים כמו ליז אגיס ולינדזי קמפ (שתרם רבות להצלחתו של דייוויד בואי בראשית דרכו), ועל הגל הראשון של המחול הקהילתי והכוללני ('אינקלוסיבי') עם תלמידים כמו רויסטון מאלדום (OBE), וולפגאנג שטאנגה (The Amici) וקרל קאמפבל שהמשיך להפיץ את רעיונות המחול האינקלוסיבי והשוויוני ברחבי העולם.
סינגפור
רפובליקת סינגפור (באנגלית: Republic of Singapore, במלאית: Republik Singapura, במנדרינית: 新加坡共和国, בטמילית: சிங்கப்பூர் குடியரசு) היא עיר-מדינה בדרום-מזרח אסיה, השוכנת מדרום למלזיה. סינגפור מורכבת מאי מרכזי ומאיים קטנים. על אף גודלה הזעיר, לסינגפור מעמד חשוב בכלכלה העולמית, התוצר הלאומי לנפש בה הוא מהגבוהים בעולם וכך גם אחוז המיליונרים מבין תושבי המדינה.
היסטוריה
סינגפור התחילה את דרכה כנמל עתיק בשם טמסק. בחפירות ארכאולוגיות נמצאו באי שרידים ליישוב אורבני, ונראה שהוא היה מרכז מסחר אזורי. בימי הביניים נשלטה סינגפור בידי אימפריית סריויג'איה שמרכזה היה באי סומטרה.
במאה ה-14 נשלט האי בידי סולטנות מלאקה. בשנת 1613 נשרפה סינגפור בידי כוח צבאי של פורטוגל והתפתחותה נפסקה לזמן רב, אך המלזים נותרו אדוני האי עד 1819 וההשתלטות הבריטית. במאה ה-16 נפוץ הכינוי "סינגפורה" שמשמעותו בסנסקריט "עיר האריה", אם כי אריות, ככל הנראה מעולם לא חיו באזור זה. השם ניתן לסינגפור על ידי סאנג נילה אוטמה, שככל הנראה ראה באזור זה טיגריס וחשב כי מדובר באריה, אם כי ניתן לטעון שסאנג קרא לה על שם אריה מטפורי, ולא על-שם אריה אמיתי שראה. בעבר בימי ממלכת מג'פהיט נקרא האי גם בשם טומאסיק שמשמעו "אי הים" בשפת האי ג'אווה. שם קדום אחר לאי היה הוג'ונג טאנאה שמשמעו במאלאית "קצה הארץ". השם בגלל מקומו של האי מעבר לקצה חצי האי מלאיה.
שגשוגה ומעמדה הנוכחי של סינגפור יכולות להיחשב, במידה לא מעטה, כתוצאה עקיפה של המלחמות הנפוליאוניות. כתוצאה מסיפוח הולנד בידי נפוליאון בשנת 1810 יצאו הבריטים, אויבי נפוליאון, בשנת 1811 למלחמה לכבוש את המושבה ההולנדית באי ג'אווה (אינדונזיה של היום). בראש המשלחת הבריטית עמד סטמפורד ראפלס (Stamford Raffles), קצין מוכשר ושאפתני שהנהיג מדיניות ליברלית-יחסית בהיותו מושל ג'אווה הבריטי.
לאכזבתו של ראפלס, אחרי מפלת נפוליאון ב-18 ביוני 1815 ב-1816 החזירה בריטניה את ג'אווה להולנדים. ראפלס, שעבד בבנק של חברת הודו המזרחית הבריטית בג'קרטה (אז בטביה), הואשם על ידי מעסיקיו ביצירת קשרים חבריים מדי עם מקומיים, והושב בגין זאת ללונדון, אך בשנת 1818 נזקקו הבריטים לנוכחותו בדרום-מזרח אסיה, בזכות הכרתו את השפה המלאית, והוא הושב לאזור, אל העיר בנגקולו שבסומטרה, שהייתה תחת שלטון בריטי. בשנת 1819 פנה ראפלס אל הסולטאן ג'והור בבקשה לקנות שטח ביצתי בדרום האי סינגפור. למרות חוסר נחת של ממשלת בריטניה, שראתה בשטח זה אזור השפעה הולנדי, מצא בו ראפלס עניין כיוון שבפועל ההולנדים לא היו בו. ראפלס הקים בסינגפור נמל פטור ממכס, אליו החלו לנהור במהרה סוחרים מכל האזור, אשר ביקשו להימלט מן המגבלות החמורות והמסים הגבוהים שהטיל השלטון הקולוניאלי ההולנדי. בעקבות הצלחתו, העניקה הממשלה הבריטית הכרה רטרואקטיבית לפעולתו של ראפלס. כאשר עזב ראפלס את סינגפור בשנת 1823, היו שם כבר נמל גדול ועיר שהתפתחה והתרחבה במהירות. בשנת 1824 ניצלו הבריטים חוסר ערנות של הסולטאן ג'והור והשתלטו על כל האי.
מיקומה האסטרטגי של סינגפור בשער הכניסה והיציאה של מצר מלאקה, אשר בו הבחין ראפלס, הוא מהגורמים המרכזיים לשגשוגה הכלכלי כעיר נמל. נתיב השיט העובר בה הוא מהעמוסים בעולם כולו.
את הבסיס לקהילה הסינית בסינגפור הניחו עובדים עניים מסין שהקימו את הנמל בשירות הבריטים, בתקופה שבה רוב האי היה עדיין מכוסה ג'ונגל.
ב-1942 נכבשה סינגפור בידי יפן, במה שנחשב לאחד הניצחונות הגדולים שלהם בתחילת המלחמה (ווינסטון צ'רצ'יל, ראש ממשלת בריטניה, הגדיר זאת כתבוסה הגדולה ביותר של ארצו במלחמה). היפנים שהגיעו ממלאיה לא התקשו כלל לכבוש את האי, שכן כל תותחיו היו מכוונים דרומה, למצר מלאקה, ולא היה ניתן לכוונם צפונה. יפן ביצעה באי מעשי זוועה, בהאשימה את הסינגפורים בסיוע לסין. תושבים ממוצא סיני הובלו למחנות ריכוז, הובלו לחוף הים ושם נקצרו באש מקלעים. נראה שנרצחו בדרך זו כמאה אלף סינגפורים. היפנים הקימו בו גם מחנה ענק לשבויי מלחמה אמריקאים, בריטים והולנדים, שנודע בתנאיו הלא-אנושיים, שרבים מאסיריו מתו בו.
ב-1963 הצטרפה סינגפור לברית עם מלזיה. חילוקי דעות הובילו לעצמאות סינגפור ב-1965. סינגפור הקטנה והדלה במשאבים, ארץ של פליטים שרובם הגיעו מסין ומיעוטם ממלזיה ומהודו, לא הייתה מעוניינת בפירוד, שלמעשה נכפה עליה בידי המלזים, אך תחת הנהגתו של לי קואן יו, ששלט באי עד 1990, היא הגיעה לשגשוג כלכלי מזהיר והותירה מאחור את שכנותיה העניות. על אף שבתחילה כרת ברית עם הקומוניסטים, פנה לי קוואן יו ימינה בסופו של דבר והעלה את ארצו על מסלול קפיטליסטי. גם אחרי פרישתו המשיכה מפלגתו ה-PAP להחזיק בשלטון וכמעט בכל מושבי הפרלמנט. אחד ממנהיגיה הבולטים הוא בנו, שאחרי שנים רבות בהן שימש כסגן ראש הממשלה, מונה ב-2004 לראשות הממשלה.
פוליטיקה וממשל
בראש סינגפור עומד נשיא סינגפור, אך סמכויותיו סמליות. את התפקידים ממלאת ממשלה שמוביל אותה מנהיג הרוב בפרלמנט.
ראשית, קביעת אזורי הבחירה היא שרירותית ונעשית בידי מפלגת השלטון ה-PAP בהתאם לצרכיה האלקטורליים, לעיתים זמן קצר לפני הבחירות. כך יוצא שעל אף שקיבלה רק שני שלישים מהקולות משתלטת ה-PAP על 80 מ-83 המושבים בפרלמנט ולעיתים אפילו על כל המושבים.
שנית, מועמדים יריבים סובלים ממסע רדיפה, שנעשה לעיתים בסיוע המערכת המשפטית. הם עלולים להיות מפוטרים מעבודתם בשל עילה כלשהי ולהיתבע תביעת דיבה בשל התבטאויות בגנות הממשלה. במקרה בולט שהיה ב-1997 הצליחה מפלגת השלטון לחסל פוליטית את אחד מיריביה הבולטים ולהבריח אותו מסינגפור כאשר בית משפט פסק שעליו לתת פיצויי עתק בגין דברים שנשא נגד הממשלה. ההתרחשות הפוליטית זכתה לתשומת לב בינלאומית ולגינוי חריף של ארגון אמנסטי. עם זאת, מערכת המשפט נחשבת להוגנת ולא מושחתת כאשר היא עוסקת בעניינים כלכליים ואישיים ולא פוליטיים.
כמו כן, אין מסתירים שאזור בחירה שבו ניצח מועמד האופוזיציה צפוי לעונש - לא יתקיימו בו שיפוצים וטיפוחו יוזנח.
העיתונות, הרדיו והטלוויזיה במדינה נשלטים לחלוטין בידי הממשלה.
יחסי חוץ
סינגפור משתדלת שלא לקומם עליה את שכנותיה המוסלמיות העניות ממנה, קרי מלזיה ואינדונזיה. ליתר ביטחון היא מטפחת את כוחה הצבאי, במטרה למנוע כיבוש מהיר של האי ולאפשר לקהילה הבינלאומית להתערב במקרה הצורך. מומחים צבאיים מישראל מעורבים בבניית הצבא הסינגפורי, ובסינגפור רואים בישראל מודל הראוי להערכה.
בין מלזיה לסינגפור שוררות מספר מחלוקות רבות שנים סביב הנושאים הבאים:
מדינת ישראל מקיימת יחסי ידידות קבועים עם מדינת סינגפור ויש לה שגרירות קבועה בעיר סינגפור.
כלכלה
כלכלת סינגפור היא כלכלה מפותחת המבוססת על שוק חופשי. כלכלת סינגפור נסמכת על ייצור וייצוא מוצרי אלקטרוניקה, ביוטכנולוגיה, פרמצבטיקה, כימיקלים וכן על היותה מרכז פיננסים ומסחר חשוב. נכון לשנת 2012, דורגה סינגפור ככלכלה השנייה הכי חופשית בעולם הן על פי מכון הריטג' והן על פי מכון פרייז'ר. כמו כן לפי שני מכונים אלו סינגפור מאופיינת בכמות המעוטה ביותר של רגולציה עסקית בעולם. נוסף על כך, בסינגפור נהוג סחר חופשי ומיסוי נמוך. מאז שנת 1961, צמחה כלכלת המדינה בקצב מרשים של כ-7.5% בשנה, והיא נמנית עם "ארבעת הנמרים של אסיה", יחד עם הונג קונג, קוריאה הדרומית וטאיוואן. עם זאת, המיתון הכלכלי העולמי לא פסח על סינגפור, בשנת 2001 נרשמה צמיחה שלילית בשיעור של 2%, אך בשנים שלאחר מכן הכלכלה חזרה לצמוח בקצב הרגיל.
הכלכלה הסינגפורית נחשבת חופשייה, חדשנית , דינמית וידידותית לעסקים. במשך השנים האחרונות, סינגפור היא אחת מהמדינות הבודדות עם דירוג אשראי טריפל A, והיא המדינה האסיאתית היחידה שמשיגה דירוג זה. סינגפור מושכת כמות גדולה של השקעות החוץ כתוצאה משיעורי מס נמוכים, המיקום שלה, כוח עבודה מיומן (הכולל עובדים זרים המהווים כרבע מהאוכלוסייה), שיעורי מס נמוכים ומדיניות של אפס סובלנות נגד שחיתות. המשק של סינגפור הוא התחרותי ביותר בעולם, על פי הפורום הכלכלי העולמי של דירוג של 141 מדינות, עם התמ"ג השני הכי הגבוה לנפש . ישנם יותר מ-7,000 תאגידים בינלאומיים מארצות הברית, יפן ואירופה בסינגפור.
בשנים האחרונות, המדינה מזוהה כ"גן עדן למיסים" בגלל שיעור המס הנמוך, פטור ממס על הכנסה אישית ופטור ממיסים על רווחי הון. המיליונר אוסטרלי ברט בלאנדי ואחד ממייסד פייסבוק המיליארדר אדוארדו סברין הן שתי דוגמאות של אנשים עשירים שהתיישבו בסינגפור (בלאנדי ב-2013 וסברין ב 2012). בסינגפור האחוז הגבוה ביותר בעולם של מיליונרים, עם אחד מתוך שישה משקי בית בעלי לפחות מיליון דולר נזילים. רכוש זה אינו כולל שטח, עסקים, ומוצרי יוקרה שאם יכללו מספר המיליונרים בסינגפור יגדל משמעותית.
נכון לשנת 2016 התוצר הלאומי הגולמי לנפש בסינגפור הוא 84,214$, במקום ה-8 בעולם. סינגפור ידועה לטובה גם בנמלים שלה. הנמל הימי שלה הוא מהפעילים בעולם ושדה התעופה צ'נגי שבה ידוע ביעילותו וביופיו, ונבחר כנמל התעופה הטוב ביותר בעולם ב-2013. חברת התעופה "סינגפור איירליינס" נחשבת לאחת מהטובות בעולם. מחיר כלי הרכב בסינגפור הוא יקר מאוד והמיסוי הוא מהגבוהים בעולם, זאת כדי למנוע גודש רב בכבישים באי הצפוף.
כלכלתה של סינגפור נחשבת לבלתי מושחתת, ומאופיינת בתחרותיות, חריצות ופריון גבוה. אחוז האבטלה בה נמוך ועומד על כ-2%. במדינה עובדים זרים רבים המהווים כשליש מכוח העבודה.
רחוב אורצ'רד, רחוב הקניות המרכזי של סינגפור הוא אחד ממרכזי הקניות הנחשבים וההומים בעולם.
גאוגרפיה
סינגפור מחוברת יבשתית לעיר ג'והור באהרו שבדרום מלזיה על ידי מעבר מעשה ידי אדם. ים מפריד בינה לבין שכנתה הדרומית אינדונזיה.
המדינה שוכנת כמאה קילומטרים צפונית לקו המשווה, ולפיכך הטמפרטורה בה חמה, ולאורך כל השנה אינה מתרחקת בהרבה מ-30 מעלות והלחות עומדת על כ-100%.
לצד האי המרכזי קיימים 58 איים קטנים, שמשמשים לנופש ולתעשייה. הסינגפורים עמלים ללא הרף על הרחבת ארצם, באמצעות ייבוש ימים ויבוא אדמה מהמדינות השכנות.
בעיה אקולוגית קשה בסינגפור היא האובך שמביאה הרוח מאינדונזיה שם מקובלת שריפת יערות.
גני סינגפור
10% משטחה של סינגפור הוקצו לפארקים ושמורות טבע. הפארקים ואזורים ירוקים אחרים מחוברים ביניהם במערכת שבילים להליכה, ריצה ורכיבת אופניים. באזורים במרכז העיר ממוקמים מספר גנים מטופחים היטב. פארק רחב ידיים משתרע על דונמים רבים, כולל בתוכו שתי חממות ייחודיות ביותר. שתיהן מתנשאות לגובה של כ-7 קומות. הן אינן מחוברות ביניהן, באף אחת מן הקומות. שתיהן מאפשרות נשימה של אוויר עשיר בחמצן, אשר מיוצר כתוצאה מן הפעילות הפוטוסינתטית של הצמחים בחממה. כמו כן אוויר זה חריג לאזורים מעוירים ועל כן מדובר בפרויקט ייחודי. הכולל ריחות ובשמי פרחים. האחת כוללת בעיקר צמחייה טרופית, ואילו השנייה מציגה צמחים מכל העולם, בשלל צבעי הפרחים מפינות שונות בתבל.
הרכב אתני
כשלושה רבעים מן הסינגפורים הם ממוצא סיני (בני ההאן), מרביתם הם צאצאי מהגרים ממחוזות פוג'יין וגואנגדונג. בנוסף קיים מיעוט מלזים דוברי מלאית, מיעוט הודי טמילי וכן בני פרנקאן (סינים-מאלאים), אירו-אסיאתים (בני-תערובת) ועובדים זרים רבים (ב-2021 העובדים הזרים היו כרבע מהאוכלוסייה ). הממשלה רואה חשיבות באינטגרציה מחד ובחופש תרבות ופולחן מאידך. תלמידי בי"ס רשאים לבחור ללמוד את שפת קבוצתם האתנית (ראו למטה), והממשלה מקפידה על ייצוג יחסי של כל אחת מהקבוצות בכל אחת משכונות הדיור הציבורי (שבו מתגוררים מרבית התושבים).
הממשלה מעוניינת לשמור על הרוב הסיני ומודאגת מהצמיחה הדמוגרפית האיטית של הסינגפורים הסינים, לעומת הגידול המהיר יותר בקרב המלזים וההודים. לשם כך הוקם משרד ממשלתי שעניינו עידוד שידוכין. הבעיות הדמוגרפיות הבולטות הן ירידה בשיעור הנישואין והילודה, בין היתר על רקע עלייה בשיעור הנשים המשכילות והעצמאיות.
שפות
הסינגפורים שמוצאם סיני דוברים ניבים סינים שונים, בעיקר קנטונזית, הוקיין והאקה. עם זאת, בהשראת סין וטאיוואן אימצה הממשלה דווקא את המנדרינית התקנית כאחת משפתיה הרשמיות, וזו השתרשה היטב בתרבות המקומית. בנוסף לכך מדוברות השפות מלאית וטמילית, אף הן רשמיות.
אנגלית היא שפה רשמית של המדינה ותפקידה הוא לשמש כלינגואה פרנקה רשמית של דוברי כל השפות, אך למעשה מדברים רוב התושבים "סינגליש" - אנגלית אופיינית לסינגפור עם מאפיינים ומבטא סיניים מובהקים, ברמות שונות של דה-קריאוליזציה, לפי השכבה החברתית ורמת ההשכלה, עד לדרגה של אנגלית תקנית. נכון ל-1985 סינגליש היא שפת האם של 227,000 דוברים ילידיים וכ-3 מיליון דוברים אותה כשפה שנייה. הממשלה הסינגפורית מנסה להניא את אזרחיה משימוש בסינגליש כדי לשפר את התקשורת עם עולם דוברי האנגלית. סינגליש היא דוגמה לשפה קריאולית וככזו היא מעוררת עניין בבלשנים.
חינוך
החינוך הסינגפורי מבוסס על שינון ולמידת כללים יותר מאשר על יצירתיות. בשל כך מקבלים הסינגפורים דירוגים מצוינים ברבים מהמדדים החינוכיים, אך נתקלים בבעיות בכל הנוגע לטיפוח חשיבה עצמאית.
המיון למגמות לימוד בבית הספר מתחיל כבר בכיתה ד'. עם התקדמות התלמיד בלימודיו הוא ממוין לקבוצות ממוקדות יותר, כאשר עם הזמן היכולת לעבור מקבוצה לקבוצה נעשית מוגבלת יותר ויותר. התחרותיות גבוהה, וכך גם השאיפה להצטיינות. בשנת הלימודים העשירית על התלמידים לעבור בחינה מסכמת אחת. הנכשלים בבחינה לא יורשו להמשיך בלימודיהם, וחלקם עוברים לבתי ספר למקצועות טכניים, וחלקם חוזרים על הבחינה שוב. בסוף לימודי התיכון על התלמידים לעבור בחינה מסכמת שתקבע האם יוכלו ללמוד באוניברסיטה בסינגפור. מאחר שהביקוש ללימוד באוניברסיטאות בסינגפור גבוה, רבים בוחרים ללמוד באוניברסיטאות מחוץ למדינה.
החופש האקדמי אינו נשמר, ויש תלמידים הממונים בחשאי לדווח על מוצא פיו של המרצה. קיימת ביקורת הדוקה על מחקרים העלולים להיות בעלי השלכה פוליטית.
בנוסף לאנגלית, לומדים בבתי הספר מנדרינית, מלאית וטמילית. כל תלמיד רשאי לבחור אחת מהן (על פי רוב יבחר שפה התואמת את מוצאו).
פשיעה
שליט סינגפור במשך שנים רבות, לי קואן יו, סיפר שמחוויותיו תחת הכיבוש היפני הוא התפעל כיצד פחד יכול לפעמים להועיל להתנהלות של דברים, ואידאולוגיה זו באה, במידה מסוימת, לידי ביטוי באכיפת החוק במדינה.
הענישה בסינגפור מחמירה מאוד. קיים עונש מוות על החזקת סמים שמבוצע ביריה. המבצעים עבירות תנועה, או השלכת פסולת ברחוב, נענשים בקנסות גבוהים. העונש על השלכת פסולת בפעם הראשונה הוא קנס של כ-1,000 דולר סינגפורי, בפעם השנייה על המואשם לעבוד כמנקה רחובות 3 חודשים. ב-1992 נאסרה מכירת מסטיקים במדינה ואדם שיורק מסטיק צפוי לקנס של 1,000 דולר. מי שנתפס נכנס למדינה עם יותר מכמה מסטיקים לשימוש עצמי, נקנס ב-600 דולר ושנת מאסר בכלא. במאי 2004 אושרה הקלה בחוק, אשר במסגרתה אושר למכור מסטיקים בבתי מרקחת בלבד, למחזיקי תעודת זהות מתאימה. העישון ברחוב גם הוא עבירה אשר קנס בצידה, ומותר רק במקומות המיועדים לכך, כגון עמדות העישון שברחובות. מדיניות זו הביאה לתודעה אזרחית גבוהה לאיכות הסביבה ואיכות החיים, ושיעור הפשיעה בסינגפור הוא נמוך ביותר.
עונש חריג הנהוג בסינגפור הוא הצלפה פומבית בישבן. עונש זה זכה לפרסום רב כשהוא נגזר על צעיר אמריקני בגין ציור גרפיטי בחוצות העיר. בשנת 1994 הורשע מייקל פטר פיי בהשחתת מכוניות וגניבת תמרורים. הוא נדון לשש מלקות, ארבעה חודשי מאסר וקנס של 2,200 דולר. בעקבות פניית ממשל קלינטון אל שלטונות סינגפור, הופחת העונש משש המלקות לארבע.
השפלה היא כלי יעיל במלחמתם של הסינגפורים בפשע. תמונותיהם של פושעים, אפילו עבירות קלות, מפורסמות בעיתונות. אתר האינטרנט Straits Times Online Mobile Print אף מספק לאזרחים הסינגפורים עצמם פלטפורמה להעלות תמונות של פושעים שנתקלו בהם ברחוב ולהביע את מחאתם.
הסינגפורים נוהגים בשמרנות מופלגת בכל מה שקשור למין. בטלוויזיה מצונזרות סצינות עם רמיזות מיניות, והחזקת חומר פורנוגרפי אסורה.
תרבות
רוב המנהגים בסינגפור שאובים מאמונות סיניות. בסינגפור מקובל לבנות בתים מתוך שימת לב לעקרונות הפנג שווי. סיפורי אגדות על רוחות מלזיות וסיניות מאוד פופולריים.
רוב התושבים אינם קוברים את קרוביהם, אלא שורפים את הגופות בכבשנים. לאחר מכן הם מלקטים את העצמות וטומנים אותן בכד. כד זה מונח על מדפי בית העלמין, ושם עורכים ביקור מדי שנה באזכרה.
ריבוי הקבוצות האתניות בסינגפור, בשילוב עם הגירה מבחוץ, הוביל ליצירת חיי תרבות מגוונים ומרתקים. בין השאר מציעה סינגפור חיי לילה עשירים, מסעדות ודוכני מזון מכל העולם, מוזאונים וגנים בוטניים, ועוד. גן החיות של סינגפור נחשב לאחד הטובים בעולם. הגנים הבוטניים בסינגפור הוקמו במחצית המאה ה-19 ומהווים אטרקציה תיירותית.
סינגפור כתופעה ייחודית
עלייתה המטאורית של סינגפור בכלכלה העולמית, יעילותה, ניקיונה וחריצות תושביה מושכים תשומת לב עולמית בהיותם משולבים עם משטר נוקשה ודיקטטורי למחצה.
קתלין פרייר
קתלין פרייר (אנגלית: Kathleen Mary Ferrier; 22 באפריל 1912 - 8 באוקטובר 1953) הייתה זמרת קונטראלטו אנגליה. היא הצמידה לעצמה את הכינוי "Klever Kaff".
תולדות חייה
פרייר נולדה בבלקברן ובהמשך עברה עם הוריה ללנקשייר. בגיל 14 הפסיקה את לימודיה ועבדה כמרכזנית בבלקברן.
קתלין פרייר נישאה למנהל בנק בשם ברט וילסון בשנת 1935 ועברה לקרלייל שבצפון אנגליה, שם התערב עמה בעלה, כי לא תעז לגשת לתחרות שירה. היא נרשמה לתחרות וזכתה בשתי קטגוריות - שירה ונגינה בפסנתר. תחרות זו עשתה פומבי לכשרונותיה והיוותה גורם מכריע בהחלטתה לנסות את כוחה בקריירה של זמרת. בתקופה הראשונה של מלחמת העולם השנייה הופיעה בקונצרטים מטעם "המועצה לעידוד המוזיקה והאמנויות" (CEMA) ואחר, בעצת מלקולם סרג'נט, עברה בשנת 1942 ללונדון, שם החלה הקריירה העיקרית שלה. נישואיה לא החזיקו מעמד והתבטלו כעבור 12 שנים.
פרייר למדה אצל ד"ר האצ'ינסון בניוקאסל ואחר אצל הבריטון רוי הנדרסון, שהיה מורה נודע לשירה בימים ההם. למצלול הייחודי של קולה היה אחראי בחלקו חריג רפואי: גרונה היה רחב במידה יוצאת מגדר הרגיל.
פרייר הצטיינה במוזיקה של מאהלר, באך והנדל. הרסיטלים שלה כללו לעיתים קרובות שירים משל שוברט, שומאן וברהמס ולקראת סוף הקריירה שלה שרה את ה"פואמה על האהבה ועל הים" של שוסון - היצירה הגדולה היחידה ששרה מן הרפרטואר הצרפתי. פרייר זכורה לטוב על פרשנויותיה לשירי עם בריטיים.
פרייר, שהייתה מבוקשת מאוד ברחבי הממלכה המאוחדת, גם שרה בקביעות בהולנד, שם הייתה פופולרית ביותר, בצרפת, גרמניה, איטליה ובסקנדינביה. קתלין פרייר ביקרה שלוש פעמים בצפון אמריקה (1948, 1949 ו-1950) ושרה בפסטיבל אדינבורו הבינלאומי בשש הפעמים הראשונות - עובדה שהסבה לה גאווה מוצדקת.
בנג'מין בריטן כתב תפקידים אחדים במיוחד בשבילה, ביניהם לוקרציה ב"אונס לוקרציה", "אברהם ויצחק" (שנכתב גם למען פיטר פירס) וחלק מ"סימפוניית האביב" (1949). בין מלחינים אחרים, שייחדו יצירות לכבודה, היו לנוקס ברקלי, ארתור בליס ואדמונד רוברה.
קתלין פרייר עבדה עם מנצחים מפורסמים רבים, ביניהם ברונו ולטר, ג'ון ברבירולי, מלקולם סרג'נט, קלמנס קראוס, הרברט פון קאראיין, אדוארד ון ביינום, וכן עם בנג'מין בריטן. כמו כן עבדה עם זמרים מפורסמים אחרים, כמו איזובל ביילי, אליזבת שוורצקופף, יוליוס פאצאק ופיטר פירס.
תפקידה האחרון היה כאורפיאו ב"אורפיאו ואאורידיקה" של גלוק בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בפברואר 1953. קודם שרה בתפקיד זה בגליינדבורן בשנת 1947 ובהולנד בשנים 1949 ו-1951. הקלטה של קונצרט זה מ-1951 נמצאה בארכיוני האופרה ההולנדית הלאומית ויצאה בתקליט ויניל בראשית שנות ה-80', אבל השירה בקובנט גארדן הייתה בשפה האנגלית.
קתלין פרייר, שכבר הייתה חולה מאוד בסרטן השד, שהתפשט לעצמותיה, עברה בהצלחה את ליל הפתיחה של אורפיאו, אבל בהצגה השנייה נשברה עצם ברגלה כשנמצאה על הבמה. היא הצליחה לסיים את ההצגה הזאת ועזבה את התיאטרון על גבי אלונקה. זו הייתה ההופעה האחרונה שלה.
קתלין פרייר נפטרה מסרטן השד באוקטובר 1953.
רסיטלים פופולריים
יצירות שנודעה בהן במיוחד הן:
פרייר ביצעה אחדות מיצירות אלה הן בשפתן המקורית והן באנגלית. דוגמאות לכך הן המתאוס פאסיון, אריות של באך ושל הנדל ואורפיאו של גלוק. פרייר הקליטה מספר רב של יצירות בקריירה הקצרה שלה, אם כי חלק מהופעותיה לא הוקלטו, או שההקלטות נפגמו. בין אלה ביצועים של "חלומו של גרונטיוס" של אלגר ו"המשיח".
אנטגוניסט (פרמקולוגיה)
אנטגוניסט (ANT - Antagonist) או חוסם הוא חומר הנקשר לקולטן מסוים ואיננו משנה את פעילותו. אם קיימים בסביבה אגוניסטים (כגון הורמון, מוליך עצבי, או אגוניסט שלהם) הוא מפריע לקישורם ובכך מעכב או מחליש את השפעתם.