cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אפילפסיה
גנטיקה
ההערכה היום היא שהגנטיקה מעורבת ברוב המקרים, בחלק מהמקרים באופן ישיר וחלקם באופן עקיף. סוגים מסוימים של אפילפסיה נגרמים עקב פגם גנטי יחיד (1-2%); רובן נגרמות עקב האינטראקציה של מספר גנים וגורמים סביבתיים. כל פגם גנטי יחיד הוא נדיר, אך קיימים 200 סוגים של פגמים כאלה. רוב הגנים המעורבים משפיעים על תעלות יונים במישרין או בעקיפין. בתוכם נכללים גנים עבור תעלות היונים עצמן, אנזימים, קולטני GABA וקולטנים המצומדים לחלבון G.
גורם נרכש
אפילפסיה עלולה להתרחש כתוצאה ממספר תנאים אחרים הכוללים גידולים, שבץ, פגיעות ראש, זיהומים קודמים של מערכת העצבים המרכזית, מומים מולדים כמו תוצאה של נזק מוחי סביב זמן הלידה. ל-30% מהסובלים מגידול במוח יש אפילפסיה, מה שהופך זאת לגורם של כ-4% מהמקרים. הסיכון גדול יותר כאשר הגידול נמצא באונה הרקתית וכאשר הוא גדל לאט. כאשר קיימים נגעים אחרים כגון מומים מוחיים ומומים עורקיים הסיכון גבוה מ-40–60%. בקרב הלוקים בשבץ 2-4% מפתחים אפילפסיה. בממלכה המאוחדת שבץ מהווה 15% מהמקרים. כמו כן, מאמינים כי הוא מהווה 30% מהמקרים המתרחשים באנשים מבוגרים. מאמינים כי בין 6% ל-20% ממקרי האפילפסיה מתרחשים בשל פגיעת הראש. פגיעה מוחית קלה מגבירה את הסיכון פי שניים, בעוד שפגיעה מוחית קשה מגבירה את הסיכון פי שבעה. הסיכון עבור מי שחווה פצע ירי בראש הוא כ-50%.
מספר עדויות מקשרות בין אפילפסיה לבין צליאק, ואילו ראיות אחרות מראות כי אין קשר. נראה שקיימת תסמונת ספציפית אשר כוללת את מחלת הצליאק, אפילפסיה והסתיידויות במוח. סקירה משנת 2012 העלתה כי בין 1% ו-6% של אנשים עם אפילפסיה סובלים ממחלת הקרוהן בעוד שרק 1% מהאוכלוסייה הכללית נמצא באותו מצב.
הסיכון ללקות באפילפסיה בעקבות דלקת קרום המוח היא פחות מ-10%; המחלה הזו גורמת בדרך התקפים במהלך הזיהום עצמו. בהרפס אנצפליטיס הסיכון להתרחשות התקף נע סביב 50% עם סיכון גבוה ללקות באפילפסיה (עד 25%). זיהום מתולעת החזיר, אשר יכול לגרום לנוירוציסטרקוזיס, הוא גורם הסיכון של חצי ממקרי האפילפסיה באזורים בעולם בו הטפיל נפוץ. אפילפסיה עלולה להתרחש גם לאחר זיהום אחר במוח כגון מלריה מוחית, טוקסופלסמה וטוקסוקראסיס. אלכוהוליזם מגביר את הסיכון לאפילפסיה, כאשר שתיית שש יחידות של אלכוהול ביום מגבירה את הסיכון ללקות באפילפסיה פי שניים. סיכונים אחרים כוללים מחלת אלצהיימר, מחלות נוירואימונולוגיות, טרשת נפוצה, טרשת קרשית. קבלת חיסונים אינה מגדילה את הסיכון של אפילפסיה. תזונה היא גורם סיכון הנצפה בעיקר בעולם המתפתח, עם זאת לא ברור האם מדובר בגורם ישיר או בגורם מקשר. לאנשים עם שיתוק מוחין יש סיכון מוגבר ללקות באפילפסיה, חצי מהאנשים עם spastic quadriplegia ו-spastic hemiplegia סובלים מהמחלה.
מנגנון
בדרך כלל הפעילות החשמלית במוח היא בלתי-מסונכרנת. פעילותה מוסדרת על ידי גורמים שונים הן בתוך הנוירון והן במרחב התאי. משתנים בתוך הנוירון כוללים את סוג, מספר ופיזור תעלות היונים, שינויים בקולטנים ושינויים בביטוי גנים. גורמים בסביבת הנוירון כוללים ריכוזי יונים, פלסטיות סינפטית ורגולציה על הפירוק של מוליכים עצביים על ידי תאי גלייה.
אפילפסיה
המנגנון המדויק של אפילפסיה אינו ידוע, אך מעט ידוע על מנגנונים ברמת התא והרשת העצבית. עם זאת, לא ידוע תחת אילו נסיבות המוח עובר לפעילות של התקפים עם יתר סינכרון.
באפילפסיה יכולת הירי של הנוירונים האקסיטטוריים משתנה. זה עשוי להתרחש עקב שינויים בתעלות יונים או בנוירונים אינהיבטוריים אשר לא מתפקדים כראוי. תהליך זה נגרם באזור מסוים שממנו עלולים להתפתח ההתקפים, המכונה מוקד ההתקף (seizure focus). מנגנון נוסף של אפילפסיה עשוי להיות הגברה של מעגלים אקסיטטוריים או עיכוב של מעגלים אינהיביטוריים בעקבות פגיעה מוחית. התהליכים המובילים ליצירת אפילפסיה משנית נקראים אפילפטוגנזה. מנגנון סיבתי שנקשר לאפילפטוגנזה הוא כשל במחסום הדם-מוח אשר מאפשר לחומרים מהדם להיכנס אל המוח.
התקפים
קיימות ראיות כי התקפים אפילפטיים אינם אירוע אקראי בהכרח. לעיתים קרובות מתעוררים התקפים בתגובה למתח, צריכה מופרזת של אלכוהול, חשיפה לאורות מהבהבים או מחסור בשינה. המונח "סף ההתקף" משמש לציון כמות הגירוי הנדרשת להופעתו של התקף. אפילפסיה מתאפיינת בסף התקף נמוך.
במהלך התקפים אפילפטיים קבוצה של נוירונים מתחילה לירות באופן לא תקין, מוגזם ומסונכרן. התוצאה היא גל דפולריזציה, הידוע כשינוי דפולריזציה פרוקסיסמלי (Paroximal depolarizing shift). במצב תקין, לאחר שנוירון אקסיטטורי יורה הוא הופך עמיד יותר בפני ירי חוזר לזמן מה, בשל ההשפעה של נוירונים אינהיבטוריים; שינויים חשמליים בנוירונים האקסיטטוריים; וההשפעה המעכבת של אדנוזין.
התקפים מקומיים מתחילים באחת ההמיספרות של המוח, בעוד שהתקפים כלליים מתחילים בשתי ההמיספרות גם יחד. סוגים מסוימים של התקפים עשויים לשנות את מבנה המוח, בעוד שלאחרים יש השפעה נמוכה. קיים קשר בין אפילפסיה לדבקת (Gliosis), אובדן נוירונים וניוון של אזורים מסוימים במוח. עם זאת, לא ברור אם אפילפסיה גורמת לשינויים הללו או אם שינויים אלה הם הגורמים לאפילפסיה.
תסמינים וסימנים
אפילפסיה מאופיינת על ידי סיכון גבוה להישנות ההתקפים לאורך טווח ארוך. ההתקפים הללו יכולים להתבטא במספר דרכים תלוי באזור של המוח שמעורב ובגיל האדם.
התקפים
הסוג הנפוץ ביותר (60%) של התקפים הוא מסוג עוויתי. מתוכם, כשליש מתחילים כבר כהתקפים כלליים, עם פעילות חשמלית לא תקינה באזורים נרחבים של המוח (על פני שתי ההמיספרות). שני שלישים מתחילים כהתקפים מוקדיים, עם פעילות חשמלית לא תקינה במוקד מסוים במוח, אך עלולים להתקדם להתקפים כלליים בשלב מאוחר יותר. 40% הנותרים מסווגים כהתקפים שאינם עוויתיים. דוגמה לסוג זה הוא התקף ניתוק, אשר מאופיין בירידה ברמת ההכרה ונמשך בדרך כלל כ-10 שניות.
להתקף מוקדי (התקף פוקאלי) קודמת לעיתים קרובות חוויה מקדימה הנקראת אאורה המתרחשת לפני ההתקף. היא כוללת תופעות חושיות (חזותיות, שמיעתיות או ריחניות), נפשיות, אוטונומיות ומוטוריות. הקפצת הפעילות יכולה להתחיל בקבוצת שרירים ספציפית ולהתפשט מסביב לקבוצת השרירים, מקרה זה מכונה ג'קסוניאן מרץ'. כמו כן עשוי להופיע אוטומטיזם - פעולות לא מודעות, שהן לרוב תנועות פשוטות וחוזרות כמו כיווץ השפתיים או פעולות מורכבות יותר כמו ניסיון להרים משהו.
קיימים שישה סוגים עיקריים של התקפים כלליים: טוניים קלוניים, טוניים, קלוניים, מיוקלוניים, התקפי ניתוק (אבסנס) והתקפים א-טוניים. כולם כוללים חוסר הכרה ובדרך כלל מתרחשים ללא אזהרה.
התקפים טוניים קלוניים מתאפיינים בהתכווצות של הגפיים לאחר פשיטה שלהן לאורך יחד עם הקשתת הגב האחורי הנמשכת 10 – 30 שניות זהו השלב הטוני. בכי עלול להישמע בשל התכווצות שרירי החזה לאחר רעידות הגפיים. התקפים טוניים יוצרים התכווצות קבועה של השרירים. האדם הופך לכחול עקב עצירת הנשימה. בהתקפי קלוניים הגפיים מטולטלות בהתאמה. לאחר שהטלטול נפסק לוקח בדרך כלל בין שניות לדקות, לחזור למצב הכרה. קיימים מקרים בהם לוקח פרק זמן ממושך אף יותר עד לחזרה להכרה מלאה, פרק זמן זה נקרא מצב פוסט-איקטלי או שלב פוסט-איקטלי. כמו כן, במהלך ההתקף תיתכן חוסר שליטה על המעי ועל שלפוחית השתן. בנוסף, ייתכן שהלשון תנשך בצד אחד או בשניהם. בהתקפי טוניים קלוניים נשיכות בשני צדדים יותר נפוצות. נשיכת הלשון עלולה להיות קשורה גם להתקפים פסיכוגניים כלומר לא אפילפטיים.
התקפים מיוקלוניים כוללים קפיצות של שרירים באזורים ספציפיים של הגוף או בכל הגוף. התקפים מסוג התקפי אבסנס יכולים להיות עדינים ולהתאפיין באיבוד הכרה יחד עם סיבוב קל של הראש או מצמוץ העין. האדם אינו נופל וחוזר למצב הכרה מיד עם סיום ההתקף. התקפיים א-טוניים כוללים אובדן של פעילות השרירים למשך לכל היותר דקה אחת. זה קורה בדרך כלל בשני צידי הגוף.
קיימים סוגים ספציפיים של אפילפסיה בה להתקפים יש גורם מסוים ידוע. התסמונות הללו נקראות אפילפסיה רפלקסיבית. גורם שכיח כולל אורות מהבהבים ולעיתים קולות. בסוגים מסוימים של אפילפסיה התקפים מתרחשים יותר במהלך השינה ובסוגים אחרים הם מתרחשים אך ורק בשינה.
שלב פוסט-איקטלי
לאחר החלק הפעיל של ההתקף השלב האיקטלי מתרחש שלב של התאוששות שבמהלכו עלולים לחוות מצב של בלבול, שלב זה מתייחס לשלב הפוסט-איקטלי לפני שמצב ההכרה חוזר להיות תקין. בדרך כלל שלב זה אורך בין 3 ל-15 דקות ובמצבים מסוימים עלול לארוך כמה שעות. סימפטומים שכיחים אחרים כוללים תחושה של עייפות, כאבי ראש, קושי בדיבור והפרעות בהתנהגות. לאחר התקף קיימת שכיחות גבוה לפסיכוזה, הפרעה נפשית קשה המתרחשת ב6-10% מהאנשים. בדרך כלל אנשים לא זוכרים מה קרה במהלך הזמן הזה. חולשה מקומית, הידועה בשם טוד פרליסיס, עלולה להתרחש אחרי התקף פוקאלי. כאשר סימפטום זה מתרחש הוא אורך שניות עד דקות, עם זאת עלול לעיתים רחוקות לארוך יום או יומיים.
פסיכוסוציאלי
לאפילפסיה יכולות להיות השפעות שליליות על רווחה חברתית ופסיכולוגית. השפעות אלה עשויות לכלול בידוד חברתי, סטיגמה או נכות. לקויות למידה שכיחות אצל אלו הסובלים מהמחלה ובמיוחד בקרב ילדים עם אפילפסיה. הסטיגמה עליהם יכולה להשפיע גם על המשפחות של הסובלים מההפרעה.
הפרעות מסוימות מתרחשות לעיתים קרובות יותר אצל אנשים עם אפילפסיה, בהתאם לסוג התסמונת האפילפטית. ההפרעות הללו כוללות דיכאון, חרדה, הפרעה טורדנית-כפייתית (OCD) ומיגרנה. הפרעת קשב והיפראקטיביות משפיעות על פי שלושה עד חמישה ילדים עם אפילפסיה בהשוואה לילדים ללא אפילפסיה. ל-ADHD ולאפילפסיה יש השלכות משמעותיות על התנהגות, הלמידה וההתפתחות החברתית של הילד. אפילפסיה שכיחה יותר בקרב ילדים עם אוטיזם.
אבחון
האבחנה של אפילפסיה היא קלינית: מבוססת על אנמנזה מהחולה ואנשים בסביבתו, תצפית של תחילת ההתקף, שיקול קליני המבוסס על ידי הגורם האפשרי של אפילפסיה המביא לאפשרות לחוות התקפים נוספים. אבחון אלקטרוגרפי (EEG) מסייע בחיפוש דפוסים חריגים של גלי מוח, כמו כן משתמשים בהדמיות כמו CT או MRI כדי לבחון את המבנה של המוח. בעוד שקיים תמיד ניסיון להבין את התסמונת האפילפטית לא תמיד זה אפשרי. ניטור על ידי וידאו EEG עשוי להיות שימושי במקרים קשים.
הגדרה
אפילפסיה היא הפרעה של המוח המוגדרת על ידי התנאים הבאים: יתר על כן, אפילפסיה נחשבת כניתנת לפתרון עבור אנשים עם תסמונת אפילפסיה תלויית גיל, בתנאי שהם לא חוו התקף במשך 10 השנים האחרונות ולא צרכו תרופות למניעת התקפים במשך 5 השנים האחרונות.
ההגדרה הזו של ה-ILAE מהווה הגדרה רעיונית לכך שאפילפסיה היא הפרעה של המוח המאופיינת בנטייה מתמשכת ליצור התקפים אפילפטיים ועל ההשלכות הנוירוביולוגיות, קוגניטיביות, פסיכולוגיות וחברתיות של מצב זה. ההגדרה של אפילפסיה דורשת התרחשות של לפחות התקף אפילפטי אחד.
קיימת אפשרות למתן את האפילפסיה או לעבור טיפול שירפא את האפילפסיה. עם זאת, עדיין לא ניתן להגיד בוודאות שהמחלה לא תחזור. בהגדרה, אפילפסיה עכשיו נקראת מחלה ולא תסמונת. זו הייתה החלטה של הוועד המנהל של ILAE. אמנם לשימוש במילה "תסמונת" יש פחות סטיגמה מאשר "מחלה", אך כינוי זה כתסמונת לא מבטא בצורה ראויה את המחלה.
ההגדרה היא מעשית והיא מיועדת עבור שימוש קליני. בפרט, זה נועד על מנת להבהיר "נטייה מתמשכת" על פי ההגדרות הקיימות. חוקרים, סטטיסטיקאים, אפידמיולוגים וקבוצות של מומחים אחרים יכולים לבחור להשתמש בהגדרה הישנה.
=== תסמונות === מקרים של אפילפסיה מאורגנים בתוך תסמונות אפילפטיות על ידי מאפיינים ספציפיים שהם מציגים. תכונות אלה כוללות את הגיל בו חווים את ההתקף הראשון, סוג ההתקף וממצאי EEG בין היתר. זיהוי תסמונת האפילפסיה שימושית כדי לעזור להגדיר סיבות בסיסיות בשילוב עם ההחלטה איזו תרופה נגד התקפים צריכה להילקח.
היכולת לסווג מקרה של אפילפסיה לתוך תסמונת ספציפית מתרחשת לעיתים קרובות יותר עם ילדים מכיוון שתחילת ההתקפים שלהם הוא בדרך כלל מוקדם. דוגמאות פחות חמורות הן מיוקלוניה של הנעורים, אבסנס בילדות ואפילפסיה רולנדית שפירה. זה מתקשר עם התקפים תכופים העמידים לטיפול ולליקוי תפקוד קוגניטיבי חמור, למשל תסמונת לנוקס- גסטו ותסמונת ווסט. מאמינים כי הגנטיקה משחקת תפקיד חשוב באפילפסיה על ידי מספר מנגנונים. עם זאת, בדיקות מקיפות לא הצליחו לזהות גרסאות רבות של גן יחיד בעל השפעה גדולה. מחקרים חדשים יותר של אקסומה וגנום, החלו לגלות מספר מוטציות גנטיות של גן הנובו, אשר אחראי על אפילפסיה כולל CHD2 ו-SYNGAP1. ו-DNM1, GABBR2, FASN ו-RYR3.
בדיקות
אבחון אלקטרופיזיולוגי (EEG) יכול לסייע בהצגת פעילות מוחית המרמזת על סיכון מוגבר להתקפים. באבחנה של אפילפסיה, אלקטרואנצפלוגרפיה יכולה לעזור להבדיל בין סוג ההתקף או ההתסמונת. אצל ילדים זה בדרך כלל נצרך רק לאחר שני התקפים. במצבים מסוימים זה עשוי להיות שימושי כדי לבצע EEG בעוד האדם המושפע ישן או מפוקח.
אבחון הדמיה על ידי CT ו-MRI מומלצת לאחר ההתקף ראשון ללא כדי להבין את הרכב הבעיה בתוך ומסביב למוח. MRI היא דרך טובה יותר בהדמיית מבחן, למעט כאשר הדימום הוא חשוד. במקרה זה ה-CT הוא רגיש יותר וזמין יותר בקלות. אם מטופל מגיע לחדר מיון עם התקף אבל חוזר לשגרה במהירות, ניתן לעשות את בדיקות הדמיה בשלב מאוחר יותר. אם לאדם יש אבחנה קודמת של אפילפסיה עם הדמיה קודמת, אין צורך לחזור על ההדמיה בדרך כלל אפילו אם ישנם התקפים נוספים.
עבור מבוגרים בדיקות אלקטרוליטיות, רמת הסוכר בדם ורמות הסידן חשובות כדי לשלול בעיות אלה בתור גורם. אלקטרוקרדיוגרם יכול לשלול בעיות עם קצב הלב עלולים להיות קשורים לתזמונות אפילפטיות מסוימות. נקור מותני עשוי להיות שימושי כדי לאבחן זיהום במערכת העצבים המרכזית, אך זו בדיקה שמבצעים כאשר יש שילוב של התקף עם חום. אצל ילדים בדיקות נוספות עשויות להידרש כגון שתן ובדיקות דם על מנת לחפש הפרעות מטבוליות.
רמה גבוהה של פרולקטין בדם במהלך 20 הדקות הראשונות לאחר התקף עשויה להיות שימושית כדי לסייע באישור שמדובר בהתקף אפילפטי בניגוד להתקף פסיכוגני שאינו אפילפטי. רמת הסרום פרולקטין היא פחות יעילה על מנת לאתר התקפים מקומיים. בדיקה זו כיום איננה מומלצת כחלק משגרת האבחנה של אפילפסיה.
אבחנה מבדלת
אבחנה של אפילפסיה יכולה להיות קשה. מספר מצבים אחרים עשויים להציג סימנים ותסמינים דומים מאוד להתקפים כולל התעלפות, מיגרנות, מחלות השינה, התקפי פאניקה ופרכוס פסיכוגני לא-אפילפטי (PNES). בפרט התעלפות יכולה להיות מלווה בפרק קצר של עוויתות. אפילפסיה לילית של האונה הקדמית, שלעיתים מאובחנת בטעות כסיוטים, בעבר הייתה מזוהה כפאראסומניה אך כיום ידועה כסוג של אפילפסיה. התקפים של דיסקינסיה פרוקסימלית (paroxysmal dyskinesia) עשויים להיראות כמו התקפים אפילפטיים. הגורם לנפילה מסוג drop attack יכולה להיות בין רבים אחרים התקף א-טוני.
לילדים יכולות להיות התנהגויות אשר בקלות ניתנות להתפרש באופן שגוי כאפילפסיה. אלה כוללים התקף עצירת נשימה, הרטבה במיטה, סיוטי לילה, טיקים ומיוקלונוס. ריפלוקס עלול לגרום לקימור של הגב פיתול צוואר ולגרום לפיתול צוואר אצל תינוקות, אשר עשוי להיות להתפרש באופן מוטעה כהתקפי טוני קלוני.
אבחון שגוי קורה בתדירות גבוה (מתרחש ב-5% עד 30% של המקרים). מחקרים שונים הראו שבמקרים רבים להתקפים דמויי התקפי אפילפסיה הניכרים לעין יש סיבה קרדיווסקולארית. לכ-20% מהאנשים שהגיעו למרפאות האפילפסיה היה פרכוס פסיכוגני לא אפילפטי מתוכם ל-10% היה אפילפסיה; הפרדת השניים מתבססת על אפיזודות ההתקפים לבדם ללא בדיקה נוספת שהיא לעיתים קרובות קשה.
טיפול
אפילפסיה בדרך כלל מטופלת עם תרופות על בסיס יומי החל מהתרחשות ההתקף השני. עבור אלה אשר נמצאים בסיכון גבוה, טיפול תרופתי עשוי להתחיל החל מההתקף הראשון. תמיכה עצמית של האנשים וניהול מצבם עשוי להיות שימושי. במקרים אשר עמידים לתרופות, אפשרויות הטיפול עשויות לכלול דיאטה מיוחדת, השתלה של מגרה מוחי או נוירוכירורגיה.
עזרה ראשונה
גלגול אדם עם התקף טוני קלוני פעיל על הצד עוזרת למנוע כניסה של הנוזלים לתוך הריאות; לא מומלץ לשים את האצבעות על הלשון, כיוון שהוא עלול לגרום לאדם להקיא כתוצאה מהנשיכה. המאמצים צריכים להתמקד במניעה של פגיעה עצמית.
אם ההתקף נמשך יותר מ-5 דקות או אם יש יותר משני התקפים בשעה בלי לחזור לרמה התקינה של הכרה ביניהם, זה נחשב כמקרה חירום רפואי הידוע בתור סטטוס אפילפטיקוס. מצב זה דורש טיפול רפואי כדי לשמור על דרכי הנשימה פתוחות; כאשר ההתקף מתרחש אצל ילדים בבית, ההמלצה הרפואית הראשונית היא לתת מידזולאם דרך הפה או דיאזפאם בצורה רקטאלית. בבית החולים, לורזפאם תוך ורידי הוא מועדף. אם שתי מנות של בנזודיאזפינים לא יעילות, תרופות אחרות כגון פניטואין מומלצות. מצב אפילפטי עוויתי, אשר אינו מגיב לטיפול הראשוני, דורש בדרך כלל כניסה ליחידה לטיפול נמרץ וטיפול בחומרים חזקים כגון תיופנטון או פרופופול.
תרופות
הטיפול העיקרי באפילפסיה הוא תרופות נוגדות פרכוסים, ייתכן שעבור כל חייו של האדם. הבחירה של תרופות אנטי-אפילפטיות מבוססת על סוג ההתקף, תסמונת אפילפסיה, תרופות אחרות בשימוש, בעיות בריאות אחרות, גילו של האדם ואורח החיים שלו. בתחילה ממליצים על תרופה אחת; אם זה לא יעיל, מחליפים אותה לתרופה מומלצת אחרת. שתי תרופות מומלצות בבת אחת,רק אם תרופה אחת אינה יעילה; בקרב בערך חצי מהאנשים התרופה המומלצת הראשונה היא אפקטיבית; התרופה השנייה המומלצת מסייעת ל-13% ושתיים או שלוש תרופות המומלצות לנטילה במקביל מסייעות ל-4% נוספים. כ-30% מהאנשים ממשיכים לסבול מהתקפים למרות הטיפול האנטי-אפילפטי.
ישנן מספר תרופות זמינות כולל פניטואין, קארבאמזפין ו-ואלפורט. ראיות הציעו כי פניטואין וואלפורט עשויים להיות יעילים באותה מידה עבור התקפים כלליים ועבור התקפים מקומיים. שחרור מבוקר של קרבמזפין נמצא כפועל, כמו גם שחרור מיידי קרבמזפין ועשויות להיות פחות תופעות לוואי. בממלכה המאוחדת, קרבמזפין או למוטריג'ין מומלצים כטיפול קו ראשון עבור התקפים מקומיים, עם לבטיראצטם וואלפורט בקו שני בשל בעיות של עלויות ותופעות לוואי. ואלפורט מומלץ כקו ראשון עבור התקפים כלליים כאשר למוטריג'ין מומלץ לטיפול הקו השני. עבור אלה עם התקפי ניתוק, אטוסקיסמיד או ואלפורט מומלצים; ואלפורט יעיל במיוחד בהשפעה על התקפים מיוקלונים, טוניים או א-טוניים. אם ההתקפים מבוקרים היטב על ידי טיפול מסוים, בדרך כלל לא הכרחי לבדוק באופן שגרתי את רמות התרופה בדם.
ישראל באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976)
משלחת ישראל לאולימפיאדת הנכים בשנת 1976 כללה כ-59 ספורטאים שהתחרו בתשעה ענפי ספורט. האולימפיאדה נערכה בטורונטו שבקנדה.
אפילפסיה
תרופות
התרופה אנטי-אפילפטית הכי ישנה וזולה הוא פנוברביטל העולה בסביבות $5 דולר בשנה. ארגון הבריאות העולמי נותן את זה כהמלצה כקו ראשון בעולם המתפתח ומשתמשים בזה שם בדרך כלל. עם זאת גישה זו עלולה להיות קשה שכן מדינות מסוימות מציינות אותה כתרופה מבוקרת.
תופעות לוואי של תרופות מדווחות בין 10 ל-90% מהאנשים תלוי באיזו צורה וכיצד אוספים את הנתונים. רוב תופעות הלוואי קשורות למינון והן מתונות. כמה דוגמאות כוללות שינויים במצב הרוח, ישנוניות, או אי-יציבות בהליכה. לתרופות מסוימות יש תופעות לוואי אשר אינן קשורות במינון כגון פריחות, רעילות בכבד, או דיכוי של מח העצם. כמעט רבע מהאנשים הפסיקו את הטיפול בשל תופעות לוואי. תרופות מסוימות ידועות כקשורות למומים מולדים כאשר משתמשים בהן במהלך ההריון. תרופות נפוצות כגון וואלפורט, פניטואין, פנוברביטול וגבפנטין דווחו כגורם לסיכון מוגבר למומים מולדים, במיוחד כאשר נעשה שימוש במהלך השליש הראשון. למרות זאת, לעיתים קרובות הטיפול ניתן גם במשך ההיריון, בגלל האמונה שהסיכון הנובע מאפילפסיה לא מטופלת גבוה יותר מהסיכון שנובע מהתרופה. מתוך התרופות האנטיאפילפטיות לבטירקטם ולמוטריג'ין נראות כמי שיש להן את הסיכון הנמוך ביותר לגרימת מומים מולדים.
עצירה איטית של התרופות עשויה להיות סבירה באנשים שאין להם התקף במשך שנתיים עד ארבע שנים; עם זאת, בסביבות שליש מהאנשים קיימת הישנות, לרוב במהלך ששת החודשים הראשונים. עצירה אפשרית היא בערך ב-70% מהילדים ו-60% מהמבוגרים.
ניתוח
ניתוח עשוי להיות אופציה עבור אנשים עם התקפים פוקאליים (מוקדיים) שלא הגיבו לטיפולים אחרים. הטיפולים הללו כוללים לפחות ניסיון נטילה של שתיים או שלוש תרופות. מטרת הניתוח היא שליטה מוחלטת בהתקפים ואת זה ניתן להשיג ב-60-70% מהמקרים. פרוצדורות נפוצות כוללות חיתוך היפוקמפוס באמצעות כריתה של האונה הקדמית, הסרת גידולים והסרת חלקים מהנאוקורטקס. מספר ניתוחים כגון קורפוס קלוסטומיה מנסים להפחית את מספר ההתקפים ולא לרפא את האפילפסיה. במקרים רבים בעקבות ניתוח ניתן להפחית את מינוני התרופות. כמו כן, גירוי עצבי עשוי להיות אפשרות אחרת לאלה אשר אינם מועמדים לניתוח. הוכח להיות יעיל למי שלא מגיב לתרופות.
מטרת ההערכה לקראת ניתוח אפילפסיה היא למקם את המוקד האפילפטי שהוא המקום בו נמצא הנגע האפילפטי ולקבוע אם ניתוח כריתה ישפיע על התפקוד התקין של המוח. הרופאים יאשרו גם את האבחון של האפילפסיה על מנת לוודא שההתקפים נובעים מאפילפסיה בניגוד להתקפים לא אפילפטיים. ההערכה כוללת בדרך כלל בחינה נוירולוגית, בדיקת EEG רגילה, ניטור וידאו EEG, הערכה נוירופסיכולוגית, דימות מוחי כמו MRI או טומוגרפיית פליטת פוטון בודד (SPECT או PET). יש מרכזים רפואיים שמשתמשים גם במגנטואנצפלוגרפיה (MEG) כבדיקה משלימה. נגעים מסוימים מצריכים ניטור וידאו EEG עם שימוש באלקטרודות תוך-גולגולתיות. בדיקה לא פולשנית אינה מספיקה על מנת לאבחן את המוקד האפילפטי או להבדיל את המטרה הניתוחית מרקמת המוח התקינה.
הניתוחים הנפוצים ביותר הם קיטועים של נגעים פתולוגיים ברקמת המוח כמו גידולים או מומים עורקיים-ורידיים. בתהליך הטיפול בנגעים האלה התוצאה לעיתים קרובות היא שליטה בהתקפים האפילפטיים הנגרמים על ידי נגעים אלה. נגעים אחרים הם מורכבים יותר ואפילפסיה היא הסימפטום העיקרי או היחיד שלהם. הצורה הנפוצה ביותר של אפילפסיה הנמצאת אצל מבוגרים היא אפילפסיה של האונה הרקתית יחד עם טרשת בהיפוקמפוס.
סוג הניתוח הנפוץ ביותר הקשור לאפילפסיה הוא כריתת אונה קדמית רקתית, או סילוק של החלק הקדמי של האונה הרקתית, כולל האמיגדלה וההיפוקמפוס. יש נוירוכירורגים הממליצים על כריתה סלקטיבית של האמיגדלה וההיפוקמפוס בשל התועלת בתפקוד עתידי של הזיכרון או השפה. ניתוח של האונה הרקתית הוא יעיל, יציב ומסתיים במחיר בריאותי נמוך יחסית.
ניתוח פליאטיבי של אפילפסיה מטרתו להפחית את תדירות וחומרת ההתקפים. דוגמה לניתוח כזה הוא קורפוס קלוסטומיה שנועדה למנוע מהתקפים להפוך לכלליים כלומר להתפשט ולהקיף את כל המוח וכך גורמים לאיבוד הכרה. הליך כזה יכול, לכן, למנוע פציעה הנגרמת כתוצאה מנפילה ארצה אחרי איבוד ההכרה. ניתוח כזה מבוצע רק כאשר ההתקפים אינם נשלטים בשום דרך אחרת. ניתן לבצע גם חיתוכים תת-רכיתיים כדי להפחית את התפשטות ההתקפים מעבר לקליפת המוח, במיוחד כשהמוקד האפילפטי נמצא ליד אזורים תפקודיים חשובים של קליפת המוח. ניתוח כריתה יכול להיחשב כפליאטיבי אם הוא מבוצע בציפייה שהוא יפחית אבל לא ימנע את ההתקפים.
כריתת המיספרה היא הסרה או ניתוק תפקודי של רוב או כל מחצית אחת של המוח הגדול. מבצעים אותה רק אצל חולים בעלי סוגי האפילפסיה הקשים ביותר כמו אלה שיש להם תסמונת רסמוסן. אם הניתוח מבוצע על חולים צעירים מאוד בני שנתיים עד 5 ההמיספרה הנותרת יכולה לרכוש כמה תפקודים מוטוריים בסיסיים של צד הגוף המנוגד. אצל חולים מבוגרים יותר תוצאת הניתוח היא שיתוק של מחצית הגוף המנוגדת להמיספרה שהוסרה. השתלת קוצב וגאלי (VNS) והשתלת קוצב גירוי מוחי עמוק (DBS) הן אופציות פליאטיביות נוספות.
לפני מספר שנים אושר טיפול במערכת RNS.
דיאטה
דיאטה קטוגנית הכוללת כמות שומן גבוה, צריכה נמוכה של פחמימות וכמות נאותה של חלבון עשויה להקטין את מספר ההתקפים ולמנוע התקפים אצל חלק מהאנשים.
זוהי אופציה סבירה עבור אלה עם אפילפסיה אשר לא משתפרת עם תרופות ועבור אלה שניתוח הוא לא אופציה. כ -10% נשארו עם הדיאטה במשך כמה שנים בשל בעיות של יעילות וסבילות. תופעות הלוואי כוללות כאבי בטן ובעיות מעיים ב-30% מהמקרים וקיים חשש להתקף לב. דיאטות פחות קיצוניות הן קלות יותר ויכולות להיות אפקטיביות. לא ברור מדוע הדיאטה הזו עובדת. פעילות גופנית מוצעת כאפשרות שימושית ויעילה למניעת התקפים וקיימים מספר נתונים אשר תומכים בטענה הזו.
אחרים
קנאביס - נותנים כיום בישראל לילדים ולמבוגרים מעטים שהאפילפסיה שלהם קשה ונטלו מעל 5 תרופות שלא הועילו.
שמן CBD: זהו אחד הרכיבים הפעילים בקנאביס, אך אין לו השפעה פסיכואקטיבית. בארצות הברית נפוץ יותר השימוש, בעקבות סיפור שרלוט פיגי - ילדה קטנה שכמעט מתה ועברה 300 התקפים בשבוע, וטיפול בשמן CBD הצליח לעזור לה לחזור לחיים שגרתיים.
רפואה אלטרנטיבית
רפואה אלטרנטיבית, כולל דיקור סיני, התערבויות פסיכולוגיות, נטילת ויטמינים ויוגה, לא מציגה השפעה אמינה וראיות התומכות בהשפעה שלהם על אפילפסיה. עבור מלטונין, החל מ-2016, אין מספיק ראיות תומכות בנוגע להשפעתו על הסובלים מאפילפסיה. הניסויים נערכו עם מתודולוגיות לא מספיק איכותיות ולכן לא ניתן לגזור מכך מסקנות.
מניעה
בעוד במקרים רבים לא ניתן למנוע, מושקעים מאמצים כדי לצמצם את פגיעות ראש, לספק טיפול טוב סביב זמן הלידה ולהפחית טפילים סביבתיים כגון תולעת בשר חזיר, צעדים אשר עשויים להיות יעילים במניעה. מאמצים בחלק של מרכז אמריקה על מנת להפחית את שיעורי חזיר התולעת הביא לירידה של 50% מהמקרים החדשים של אפילפסיה.
פרוגנוזה
אפילפסיה לא ניתנת בדרך כלל לריפוי, אבל טיפול תרופתי יכול לשלוט בתקפים בצורה יעילה ב-70% מהמקרים. עבור אנשים עם התקפים כלליים, יותר מ-80% יכולים להיות נשלטים עם תרופות בעוד שעבור אלה הסובלים מהתקפים מקומיים רק 50% נשלטים על ידי תרופות. אחד המנבאים את התוצאה לטווח ארוך הוא מספר התקפים המתרחשים במהלך ששת החודשים הראשונים. גורמים אחרים מגדילים את הסיכון של לתוצאה ירודה והם כוללים תגובה קטנה עבור הטיפול הראשוני, התקפים כלליים, היסטוריה משפחתית של אפילפסיה, בעיות נפשיות וגלים ב- EEG המייצגים באופן כללי את הפעילות האפילפטית. בעולם המתפתח 75% מהאנשים אינם מטופלים או שאינם מטופלים כראוי. באפריקה 90% אינם מקבלים טיפול. זה קשור באופן חלקי לכך שתרופות הולמות אינן זמינות או שהן יקרות.
תמותה
אנשים עם אפילפסיה נמצאים בסיכון מוגבר למוות. הסיכון הוא בין 1.6 ל-4.1 גדול יותר מזה של האוכלוסייה הכללית והוא מתייחס לעיתים קרובות לסיבה בסיסית של ההתקפים, סטטוס אפילפטיקוס, התאבדות, טראומה, מוות בלתי צפוי פתאומי מאפילפסיה. מוות כתוצאה מסטטוס אפילפטיקוס הוא בעיקר כתוצאה מהפרעה בסיסית ממנה נובעת הסטטוס אפילפטיקוס מאשר חוסר במינון התרופות. הסיכון להתאבדות בקרב החולים באפילפסיה גדול פי 2 עד 6 בהשוואה לאוכלוסייה. הגורם לכך אינו ברור. מוות פתאומי כתוצאה מאפילפסיה (SUDEP) נראה בחלקו קשור לתדירות של התקפי טוניים קלוניים כלליים. החישוב לכך הוא 15% מקרי מוות הקשורים לאפילפסיה ולא ברור כיצד ניתן להקטין את הסיכון. העלייה הגדולה ביותר לסיכון למוות מאפילפסיה היא בקרב קשישים. אנשים עם אפילפסיה עקב סיבה לא ידועה מצויים בסיכון מוגבר מעט נמוך יותר. בממלכה המאוחדת, ההערכה היא כי 40-60% של מקרי המוות ניתנים למניעה. בעולם המתפתח, הרבה מקרי מוות הם עקב חוסר טיפול המוביל לנפילות או לסטטוס אפילפטיקוס.
אפילפסיה והריון
להלן פירוט התרופות האנטי-אפילפטיות הנפוצות והסיכונים הכרוכים בשימוש בהן במהלך ההריון:
אפילפסיה בראי ההיסטוריה
הרשומה הרפואית העתיקה מראה כי אפילפסיה השפיעה על אנשים עוד מתחילת התקופה בה נהגו לתעד רשומה רפואית. לאורך ההיסטוריה העתיקה המחלה הייתה נחשבת כנגרמת על ידי גורם רוחני. התיאור העתיק ביותר בעולם של התקף אפילפטי נמצא בטקסט באכדית שנכתב בסביבות 2000 לפני הספירה. האדם המתואר בטקסט אובחן בהיותו תחת השפעה של אל הירח, ועבר תהליך של גירוש שדים. התקפים אפילפטיים מוזכרים בחוקי חמורבי (1790 לפנה"ס) כסיבה מוצדקת להחזיר עבד אשר נרכש.
הרשומה הראשונה העתיקה ביותר הידועה היא מסאקיקו, טקסט בבלי מ-1067–1046 לפנה"ס. טקסט זה נותן תסמינים, פרטים בנוגע לטיפול ותוצאות. הוא מתאר תכונות רבות של סוגי התקף שונים. מכיוון שלבבלים לא הייתה הבנה של אופי המחלה מבחינה ביורפואית הם ייחסו את ההתקפים לרוחות רעות והם קראו לטפל בכך בדרכים רוחניות. בסביבות 900 לפני הספירה, פנארוואסו אטריה תיאר את האפילפסיה כמו אובדן הכרה; הגדרה זו היה הייתה בשימוש ונכנסה גם לתוך הטקסט איור ודה של קארקה סמיטה (כ-400 לפנה"ס).
ברומא העתיקה אנשים לא אכלו או שתו מאותו כלי חרס שהיה בשימוש של מישהו שלקה באפילפסיה. אנשים היו יורקים על החזה שלהם כי הם האמינו שזה ירחיק את הבעיה מלפגוע בהם. על פי אפוליוס ורופאים עתיקים אחרים היה נפוץ להצית פחם כי האמינו שהעשן יעורר התקף וכך יוכלו לזהות אפילפסיה. לעיתים השתמשו באובניים, כנראה לזיהוי אפילפסיה פוטוסנסיטיבית.
ברוב התרבויות היו סטיגמות על אנשים עם אפילפסיה והם היו מנודים או אפילו כלואים; בסלפטרייר, מקום הולדתה של הנוירולוגיה המודרנית, שם ז'אן-מרטן שארקו אנשים עם אפילפסיה לצד חולי נפש, חולי עגבת ופושעים לא שפויים. ברומא העתיקה, אפילפסיה היה ידוע בתור morbus comitialis ('מחלה של בית העם') והיא נתפסה כקללה של האלים.
ביהדות אפילפסיה מוזכרת במסכת יבמות בתלמוד הבבלי בשם "נִכְֿפִּין". הגמרא מגיעה למסקנה שלא ישא אדם אשה ממשפחה שבה אירעו שלש פעמים מקרי נכפין. בעקבותיה פסק רבי יעקב בעל הטורים בארבעה טורים שאין לשאת אשה הסובלת מאפילפסיה. כמוהו פוסקים גם הרמב"ם בחיבורו משנה תורה ורבי יוסף קארו בשולחן ערוך. בעקבות הדיונים הרבניים ישנה מחלוקת עד כמה ניתן בכלל לשאת אשה שסובלת מאפילפסיה ועד כמה הקידושין תקפים והאם כשנשא אשה כזו ללא ידיעת מחלתה היא יוצאת בלא כתובה.
סטיגמה
קיימת סטיגמה משותפת מסביב לעולם לגבי אנשים הסובלים מאפילפסיה. זה יכול להשפיע על אנשים מבחינה כלכלית, חברתית ותרבותית. בהודו וסין אפילפסיה עשויה לשמש הצדקה למנוע נישואין. באזורים מסוימים יש המאמינים כי אנשים עם אפילפסיה הם מקוללים. בטנזניה, כמו בחלקים אחרים של אפריקה, אפילפסיה נקשרת עם רוחות רעות, כישופים או רעל. כמו כן, הם מאמינים כי ייתכן שזה מדבק, דבר שהוא שגוי. לפני 1971 בממלכה המאוחדת אפילפסיה נחשבת עילה להתרת נישואים. הסטיגמה עלולה לגרום לאנשים עם אפילפסיה להכחיש שסבלו אי פעם מהתקפים.
כלכלה
ההתקפים מהווים הוצאה כלכלית של מיליארד דולר בארצות הברית. העלויות הכלכליות הקשורות לאפילפסיה באירופה הם כ 15.5 מיליארד יורו ב-2004. בהודו אפילפסיה מוערכת בעלויות של 1.7 מיליארד דולר או 0.5% מהתוצר הלאומי. הוא הגורם ל-1% מהביקורים במחלקה לרפואה דחופה ו-2% מהביקורים של המחלקות עבור ילדים בארצות הברית.
כלי רכב
אנשים הסובלים מאפילפסיה הם בסיכון גבוה פי שניים להיות מעורבים בהתנגשות של כלי רכב, ולכן באזורים מסוימים בעולם הם אינם מורשים רק אם כמה מהתנאים מתקיימים. במספר מקומות רופאים נדרשים על פי החוק להגיש דו"ח אם אדם קיבל התקף לאגף הרישוי בעוד שבמקומות מסוימים מסתפקים בשאלות המעודדות את האדם לדווח בעצמו. מדינות שדורשות דיווח של רופא כוללות את שוודיה, אוסטריה, דנמרק וספרד. מדינות שדורשות דיווח של האדם עצמו כוללות את בריטניה וניו זילנד. במדינות הללו בנוסף הרופא עשוי להתבקש לדווח אם הוא מאמין לאדם או לא. בקנדה, בארצות הברית ובאוסטרליה הדרישות בקשר לדיווח משתנות לפי המחוז או המדינה. אם ההתקפים הם נשלטים ברוב המקומות מאשרים קבלת רישיון נהיגה. כמו כן, משך הזמן שהאדם צריך להיות חופשי מהתקפים לפני שהוא יכול לנהוג משתנה לפי מדינה. מדינות רבות דורשות בין שנה לשלוש שנים ללא התקפים. בארצות הברית משך הזמן ללא התקף מוגדר על ידי כל מדינה ונע בין שלושה חודשים לבין שנה.
אנשים הסובלים מאפילפסיה בדרך כלל אינם מורשים לקבל רישיון טיס. בקנדה אם לאדם היה לא יותר מאשר התקף אחד, הוא יכול לקבל אחרי חמש שנים רישיון מוגבל אם כל תוצאות הבדיקות הן נורמליות. הסובלים מהתקפי חום ומהתקפים הקשורים לסמים נחשבים גם כן. בארצות הברית, מנהל התעופה הפדרלי אינו מאפשר לסובלים מאפילפסיה לקבל רישיון טיס מסחרי. לעיתים רחוקות, יש מקרים יוצאי דופן המורשים לקבל רישיון כזה כמו אנשים שהיה להם התקף חום בודד או שהם במצב ללא התקפים בבגרות ללא תרופות. בממלכה המאוחדת, רישיון טיס פרטי מלא דורש את אותם תנאים כמו רישיון נהיגה מקצועי. זה דורש תקופה של עשר שנים ללא התקפים וללא שימוש תרופות. אלה שאינם עונים על דרישה זו עשויים לרכוש רישיון מוגבל, אם הם חופשיים מהתקפים במשך חמש שנים.
ארגוני תמיכה
יש ארגונים המספקים תמיכה עבור אנשים ומשפחות שנפגעו מאפילפסיה. קמפיין "מתוך הצללים", שהוא מאמץ משותף של ארגון הבריאות העולמי, הליגה הבינלאומית נגד אפילפסיה והלשכה הבינלאומית לאפילפסיה, מספק עזרה ברחבי העולם. מועצת אפילפסיה משותפת משרתת את בריטניה ואירלנד. בארצות הברית, קרן אפילפסיה היא ארגון ארצי אשר פועל כדי להגדיל את קבלתם של אלו עם המחלה, היכולת שלהם לתפקד בחברה ולקדם מחקרים לטיפול. קרן אפילפסיה, מספר בתי חולים ומספר אנשים מפעילים קבוצות תמיכה בארצות הברית. בישראל פועלת האגודה הישראלית לאפילפסיה שתומכת בחולים ובני משפחותיהם.
מחקר
חיזוי התקפים מתייחס לניסיונות לחזות התקפים אפילפטיים המבוסס על E.E.G לפני שהם מתרחשים. נכון לשנת 2011, טרם פותח מנגנון יעיל כדי לחזות התקפים. קינדלינג, שבו חשיפות חוזרות ונשנות לאירועים שעלולים לגרום להתקפים בסופו של דבר גורמים להתקפים בקלות רבה יותר, שימשו ליצירת מודלים של בעלי חיים עבור אפילפסיה.
טיפול גנטי נחקר במספר סוגים של אפילפסיות. תרופות המשנות את התפקודיות של מערכת החיסון כמו אימונוגלובולינים תוך ורידיים. רדיותרפיה סטריאוטקטיבית לא פולשנית, נכון לשנת 2012, נשקלת כמו ניתוח סטנדרטי עבור סוגים מסוימים של אפילפסיה.
מקומות נפוצים לתחילת ההתקפים ורשת נוירונים נמצאו כמשפיעות על מרבית האפילפסיות. המאמצים על מנת להבין איך אפילפסיה מתרחשת צריכים לקחת בחשבון אזורים שונים של המוח והזמן של הפעילות שלהם.
לסלס אברקרומבי
לסלס אברקרומבי (באנגלית: Lascelles Abercrombie; 9 בינואר 1881 - 27 באוקטובר 1938) היה משורר, דרמטורג ומבקר אנגלי.
אפילפסיה
בעלי חיים אחרים
אפילפסיה מתרחשת במספר חיות כולל כלבים וחתולים. ההפרעה המוחית הנפוצה ביותר היא אצל כלבים. בעלי חיים הסובלים מאפילפסיה מטופלים בדרך כלל בברומיד (לכלבים) ופנוברביטל (לחתולים). אצל כלבים נעשה שימוש גם באימפשיין. אצל סוסים קל לאבחן התקפים כלליים. התקפים לא כלליים קשים יותר לאבחון וכאשר משתמשים ב-EEG.
לסלס אברקרומבי
הוא היה פרופסור לספרות האנגלית באוניברסיטת לונדון. ספריו העיקריים עוסקים בעיצוב תורת האמנות הספרותית. אברקרומבי היה המשורר היחיד שיצירותיו נכללו בסדרת "משוררי אוקספורד" בעודו בחיים. בנו של לסלס אברקרומבי היה מייקל אברקרומבי, מדען שעסק בביולוגיה.
בודלית דוד
בודלית דוד (שם מדעי: Buddleja davidii) הוא מין של צמחים בעלי פרחים מסוג בודליה המקומי לאזור סין ויפן. בודלית דוד נקראת על שם מיסיונר בסקי שנשלח לסין וזיהה את הצמח, ושמו ארמן דוד. הצמח מופיע כשיח מעוצה למחצה הפורח בתפרחות חרוטיות ומרשימות ברוב חודשי השנה.
מאפיינים
בודלית דוד הוא שיח עשבוני בעל גבעולים ארוכים (עד אורך של חמישה מטרים) המעוצים למחצה. קליפת הגבעולים נסדקת עם גיל הצמח. העלים מוארכים ונגדיים, בגודל 7-13 ס"מ, ובעלי מרקם שעיר בצעירותם. הפרחים צומחים בתפרחות חרוטיות בצבעים שבין סגול, ורוד ולבן, באורך של עד 20 ס"מ. ריחם מתוק ונעים והם מושכים פרפרים ודבורים. הפרחים מושלמים (כוללים איברים נקביים וזכריים על אותו הפרח). קיימים זני נוי שפותחו עם צבעים שאינם נמצאים בטבע, כגון מג'נטה וכחול.
הבוטנאי הדני אנטוניוס לואנברג סיווג את בודליית דוד לשישה זנים המתקיימים בטבע, הפרדה שנשמרת גם כיום:
בתרבות
שיחי בודלית דוד פופולריים בגינות הן באזורי המוצא שלהם באסיה והן במקומות אליהם יובאו כגון אמריקה ובריטניה. בבריטניה קיים אוסף מרשים של זנים בגלוסטשייר והמפשייר, כולל מספר זנים שפותחו לנוי. הצמח קיבל מעמד של זוכה פרס נכס לגן (Award of Garden Merit) בשנת 1941 מאת איחוד הגננים הבריטי.
מנגד, הצמח נחשב כמין פולש בבריטניה ומתרבה בבתות ובקרקעות עזובות בכמויות גדולות. ניתן לראות אותו צומח פרא לצדי פסי רכבת וחומות לבנים. במדינות אורגון ווושינגטון בארצות הברית הוא מסווג כעשב שוטה.
הנרי הרטספילד
הנרי הרטספילד (באנגלית: Henry Warren Hartsfield; 21 בנובמבר 1933, ברמינגהאם – 17 ביולי 2014, יוסטון) היה פיזיקאי, טייס ניסוי ואסטרונאוט אמריקאי אשר לקח חלק בתוכנית מעבורת החלל.
ביוגרפיה
הנרי הרטספילד נולד בעיר ברמינגהאם שבאלבמה. לאחר סיום בית הספר הוא למד פיזיקה באוניברסיטת אובורן בה קיבל תואר ראשון בשנת 1954.
הוא התגייס לחיל האוויר של ארצות הברית בשנת 1955. הוא סיים קורס טיס ושירת במספר יחידות. בשנים 1961–1964 הרטספילד הוצב בשטח גרמניה המערבית. בהמשך הוא סיים בית ספר לטייסי ניסוי בבסיס חיל האוויר אדוארדס. בשנת 1969 הוא התקבל ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א.
שירות בנאס"א
הנרי הרטספילד היה חבר בצוות תמיכה של במשימה אפולו 16 ובמספר משימות במסגרת סקיילאב. בשנת 1977 הוא פרש מחיל האוויר והמשיך לעבוד בנאס"א.
הרטספילד היה בצוות גיבוי של STS-2 ו-STS-3. בשנת 1982 הוא טס לחלל במסגרת משימה STS-4. בשנת 1984 הוא היה מפקד צוות של STS-41-D. את הטיסה השלישית הוא ביצע במעבורת החלל צ'לנג'ר במסגרת משימה STS-61-A.
בשנים 1986–1987 הרטספילד כיהן בתפקיד ניהולי במרכז החלל ג'ונסון ואחר כך הועבר למרכז טיסות החלל מרשל. בשנת 1993 הרטספילד קיבל תפקיד ניהולי בפרויקט תחנת החלל הבין-לאומית. הוא פרש מנאס"א בשנת 1998 והתמנה לסגן-נשיא של Raytheon Technologies.
הרטספילד נפטר בשנת 2013 בעקבות סיבוכים לאחר ניתוח גב.
משפט הפונקציה ההפוכה
באנליזה מתמטית, משפט הפונקציה ההפוכה, מגדיר תנאי מספיק לקיום סביבה של נקודה בה פונקציה גזירה ברציפות היא הפיכה.
ניסוח
תהי (גזירה ברציפות) כאשר  פתוחה ותהי נקודה. נניח שהיעקוביאן בנקודה זו מקיים (כלומר הדיפרנציאל בה,, הפיך). אזי, קיימת קבוצה פתוחה כך ש-W = f(V) אף היא פתוחה, והפונקציה  חד-חד-ערכית ועל. יתרה מכך, הפונקציה ההופכית אף היא גזירה ברציפות, והדיפרנציאל שלה בנקודות W מתקבל על ידי
לכל, כאשר (צורות רישום נוספות:  או ).
דוגמה
תהי הפונקציה המוגדרת על ידי. פונקציה זו לא חד-חד-ערכית: הרי היא מקבלת אותם ערכים עבור כל מחזור 2\pi של ערכי y. עם זאת, זו פונקציה גזירה ברציפות עם
ואזי היעקוביאן הוא. מהמשפט נקבל שהפונקציה היא חד-חד-ערכית באופן מקומי בסביבת כל נקודה, וקיימת לה פונקציה הפוכה שם, אך לא קיימת פונקציה הפוכה גלובלית.
ניתן להבין את הדוגמה גם בכלים של פונקציות מרוכבות; הרי פונקציה זו מתאימה לפונקציה המרוכבת f(z) = e^z ולכל סביבה של נקודה קיים ענף של פונקציית הלוגריתם המרוכבת  המהווה פונקציה הפוכה באופן מקומי, אך לא קיימת פונקציה הפוכה גלובלית (שהרי פונקציית האקספוננט המרוכבת אינה חד-חד-ערכית:  לכל ).
מקרה פרטי
זהי הכללה של המקרה הפרטי בו n=1: תהי גזירה ברציפות. תהי a \in U נקודה המקיימת f'(a)\neq0.
מעובדה זו ומרציפות הנגזרת ניתן להסיק שקיימת \delta>0 כך שלכל ,.
נניח כי f'(a)>0 אז מהיות \ f' רציפה, לכל, \ f'(x)>0 שהרי אחרת היה קיים עבורו f'(x_{0})=0 ממשפט ערך הביניים.
לכן f מונוטונית עולה ממש בכל, מה שגורר כי f חד-חד-ערכית בכל. מכאן ניתן להגדיר הגזירה בכל נקודה פנימית ב- (נסמן ), שכן ניתן לחשב ולקבל כי
כלומר
קישורים חיצוניים
Satz von der impliziten Funktion
סמל טורקיה
סמל טורקיה (טורקית: Türkiye Arması) הוא חצי סהר וכוכב  אדומים המופיעים גם בדגל טורקיה, אך בצבע לבן. לסמל אין מעמד רשמי בטורקיה, אולם הוא מופיע על תעודות זהות ודרכונים רשמיים של המדינה. סמל המדינה מעוצב בצורה המזכירה את סמל האימפריה העות'מאנית. מעמדו של הסמל אינו מוסדר בחוק.
קדיקוי
קדיקוי (, קאדוקֶי) היא תת-נפה גדולה של נפת איסטנבול שבטורקיה. תת-הנפה נמצאת בחוף הצפוני של ים המרמרה ופונה לכיוון של החלק האירופי של בוספורוס. קדיקוי הוא גם שמה של השכונה הדומיננטית בתת-הנפה. השכונה, היא אזור מגורים ומסחרי שנחשב למרכז התרבותי של אנטוליה (החלק האסייתי של איסטנבול) ובו יש מספר ברים, בתי קולנוע וחנויות ספרים. קדיקוי הפכה לתת-נפה בשנת 1928 כאשר הופרדה מאושקודר, מספר שכונות בתוך תת-הנפה הופרדו גם הן וצורפו אל נפת קדיקוי החדשה. תת-הנפות השכנות של קדיקוי הם אושוקר מצפון מערב, אטשהיר מצפון מזרח, מלטפה מדרום מזרח וקרטל שסמוכה למלטפה. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2007, מתגוררים בתת-נפת קדיקוי 509,282 תושבים.
היסטוריה
קדיקוי היא התיישבות ישנה יותר מרוב ההתיישבויות האחרות בצד האסייתי של העיר איסטנבול. בחפירות ארכאולוגיות נמצאו באזור חפצים מהשנים 3500–5500 לפני הספירה (התקופה הכלקוליתית). בין הממצאים היו חפצים קרמיים, עצמות, תכשיטים וארד המראים כי הייתה באזור התיישבות מתמשכת מאז תקופות פרה-היסטוריות. נמצאו גם הוכחות להתיישבות נמל מתקופת הפיניקים. כלקדון הייתה ההתיישבות הראשונה שהיוונים ממגארה ייסדו בבוספורוס בשנת 685 לפני הספירה, מספר שנים לפני שייסדו את ביזנטיון בצד השני של המצר בשנת 667. כלקדון נודעה כ'עיר העיוורים', ביזנטיון נוסדה בעקבות נבואה שלפיה הבירה הגדולה תיבנה 'ממול לעיר העיוורים' (כלומר שאנשי כלקדון היו צריכים להיות עיוורים כדי לא לראות את הערך של חצי האי בקרן הזהב כנמל טבעי). השליטה בכלקדון השתנתה שוב ושוב לאחר שהפרסים, הביתינים, הרומאים, הביזנטים, הערבים והטורקים חלפו באזור, שניזוק קשות לאחר מסע הצלב הרביעי ועבר לידי העות'מאנים בשנת 1353, מאה שנים לפני קונסטנטינופול. כתוצאה מכך, בקדיקוי נמצא המסגד העתיק ביותר באיסטנבול ונבנה כמעט מאה שנים לפני כיבוש קונסטנטינופול בשנת 1453.
בזמן הכיבוש, כלקדון הייתה התיישבות כפרית. האזור מיד היה תחת שיפוט בתי המשפט של קונסטנטינופול, מכאן השם קדיקוי, שמשמעותו כפר השופט. בתקופה העות'מאנית, קדיקוי הפכה לשוק פופולרי עבור סחורות חקלאיות ובחלוף הזמן הפכה גם לאזור מגורים עבור אנשים שהגיעו לעיר על ידי סירות. האוכלוסייה באזור הייתה תערובת של ארמנים, יוונים, יהודים, וטורקים. בקדיקוי יש מספר כנסיות (יווניות, ארמניות, סרביות, קתוליות, פרוטסטנטיות) ובתי כנסת.
ספורט
אזור המקור של קבוצת הכדורגל פנרבחצ'ה, הוא בתת-נפת קדיקוי, שם נמצא אצטדיונה הביתי של הקבוצה, אצטדיון שיקרי סראג'ולו. לאחר ניצחונות חשובים, כל שכונות תת-הנפה צפופות באנשים חוגגים. האצטדיון אירח את גמר הליגה האירופית לעונת 2009. בתת-הנפה קיימת גם קבוצת ראגבי מקצוענית בשם 'קדיקוי ראגבי', אשר היה מועדון הראגבי הרשמי הראשון בטורקיה.
דתות
תת-נפת קדיקוי תמיד היה מאוכלסת בתושבים המשתייכים לאחת משלוש הדתות העיקריות, אסלאם, נצרות ויהדות. בתת-הנפה, עדיין קיימים מסגדים, בתי כנסת וכנסיות יווניות וארמניות. בשאר איסטנבול, קיימים מסגדים רבים.
ערים תאומות
קדיקוי היא עיר תאומה של:
11א'
11א' הוא אלבום מוזיקה פרי שיתוף פעולה של ברי סחרוף ורע מוכיח.
קלאוס פוקס
קלאוס פוקס (גרמנית: Klaus Fuchs; 29 בדצמבר 1911 – 28 בינואר 1988) היה פיזיקאי גרמני שמצא מקלט בבריטניה מפני הנאצים. העביר מודיעין טכנולוגי אודות הפצצה האטומית לידי ברית המועצות.
11א'
האלבום מכיל 11 קטעים ששילבו בין האלקטרוניקה של מוכיח לרוק של סחרוף. שבוע לפני צאת האלבום לחנויות, הוא הוצע להורדה בתשלום באינטרנט ונרכש בכ-800 עותקים בתוך שבוע. השיר "רחוק ממך" מכיל קטע מהשיר "השתדלות" שחיברה דליה רביקוביץ שאותו מקריאה יהודית רביץ.
קלאוס פוקס
חייו
קלאוס אמיל יוליוס פוקס נולד ברוסלסהיים, שבקיסרות הגרמנית בשנת 1911, כבן של כומר לותרני, אמיל פוקס ושל אשתו, אלזה לבית וגנר. בנעוריו הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. למד בגימנסיה הומניסטית בעיר אייזנך. החל בלימודי פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת לייפציג ב-1930 והמשיך באוניברסיטאות בקיל ובברלין. עם עליית הנאצים לשלטון בסוף ינואר 1933 ובעקבות גירושו מן ה-SPD הצטרף למפלגה הקומוניסטית (KPD). בעקבות שריפת הרייכסטאג בסוף פברואר הפך למבוקש, אולם הצליח להימלט ברכבת לברלין, שם המשיך בלימודיו עד לסוף השנה האקדמית.
באוגוסט 1933 נמלט לפריז. בזכות בן דודו, שהתגורר בבריטניה, הצליח להגר לשם ולהמשיך בלימודי הפיזיקה באוניברסיטת בריסטול. בהמשך זכה למלגה אצל הפיזיקאי מקס בורן והחל בעבודת הדוקטורט בשנת 1938 באוניברסיטת אדינבורו. ביולי 1940, בשל פרוץ מלחמת העולם השנייה, נעצר פוקס כנתין אויב והועבר למחנה מעצר באי מאן, ובהמשך בקוויבק שבקנדה. במהלך מעצרו השתתף בקבוצת דיון קומוניסטית בהובלת האנס קאלה. בהתערבות מוריו מאוניברסיטת אדינבורו, ששכנעו את השלטונות הבריטיים כי בתור פיזיקאי יוכל פוקס להביא תועלת למאמץ המלחמה הבריטי, שוחרר פוקס מן המעצר. לאחר שחרורו המשיך בלימודיו באוניברסיטה, אך כעבור מספר חודשים נתבקש להצטרף לפרויקט הבריטי לפיתוח פצצת אטום.
11א'
קונספט האלבום והקשר לסימנים של חולשה
אלבום זה הוא המשך ישיר של האלבום סימנים של חולשה וזה בא לידי ביטוי באופיו של האלבום, ובאי ההפצה שלו לכלי התקשורת:
קלאוס פוקס
חייו
זמן מועט לאחר מכן יצר קשר עם יורגן קוצ'ינסקי, פעיל קומוניסטי וחברו של הפעיל הקומוניסטי קאלה, ששכן במעצר יחד עם פוקס. כדי שיוכל להימנע מנסיעות תכופות ללונדון לפגישות עם אנשי מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות, הוצמדה לפוקס מלווה — רות קוצ'ינסקי.
11א'
קונספט האלבום והקשר לסימנים של חולשה
11א' הוא למעשה אלבום האולפן הראשון בו ברי סחרוף ורע מוכיח משתפים פעולה באופן מלא מאז סימנים של חולשה.
קלאוס פוקס
חייו
בסופה של שנת 1943 נשלח פוקס לארצות הברית להצטרף ל"פרויקט מנהטן", הפרויקט האמריקאי לפיתוח פצצת אטום. בתחילה עבד באוניברסיטת קולומביה בניו יורק, וחקר תהליכי העשרת אורניום. באוגוסט 1944 הציבו אותו האמריקאים במעבדות לוס אלאמוס, שנבנו במדינת ניו מקסיקו כדי לשמש אתר לייצור פצצת האטום האמריקנית, שם עבד תחת הנס בתה. פוקס זכה שם להוקרה כמדען וחוקר רציני המסור למשימה.
בתום המלחמה חזר פוקס לבריטניה ונתמנה לראש מחלקת הפיזיקה במרכז למחקר גרעיני בהארוול (Harwell).
11א'
קונספט האלבום והקשר לסימנים של חולשה
האלבום נפתח בשיר "אל נעלמים" שבו מתואר מצב של אי סיפוק "די לא יכול יותר איתי, לוקח את מקל הנדודים, שוכח את כל מה שמוכר".
קלאוס פוקס
חייו
כבר בשנת 1945 ערק פקיד צופן בשגרירות הסובייטית בקנדה בשם איגור גוזנקו ומסר פרטים על רשתות הריגול הסובייטיות במערב, אך הפרטים שמסר לא הביאו מייד לחשיפתו של פוקס, שנחשף רק שנים אחדות לאחר מכן.
בני סויף
בַּני סויף (בערבית: بني سويف, נפוצה גם ההגייה בני סואף) היא עיר בצפון-מרכז מצרים ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר משמשת כמרכז מסחרי וחקלאי חשוב על הגדה המערבית של נהר הנילוס ומרוחקת כ-110 ק"מ מדרום-מערב לבירה קהיר. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2021 אוכלוסיית העיר מונה 273,151 בני אדם.
11א'
קונספט האלבום והקשר לסימנים של חולשה
ורצון לחזור למקורות "שומע קול רחוק, תקן אותי תקן עכשיו". כלומר, השיר הראשון מתאר דחף ותשוקה לחזור אל המקורות.
קלאוס פוקס
חייו
בשנת 1948, כאשר ידיעות מודיעין שהגיעו לידי האמריקאים הצביעו על מאמצי ברית המועצות ליצור אף היא פצצת אטום, הועלה חשד כי הסובייטים הצליחו לחדור לסודות האטום של "פרויקט מנהטן". בראשית שנת 1949 הופנה החשד לכיוונו של פוקס. פוקס נחקר על ידי אנשי ה-FBI והכחיש נמרצות את החשדות נגדו. אף לאנשי שרות הביון הבריטי המקביל, ה-MI5, לא היו ראיות מספקות למעצרו.
ב-23 בספטמבר 1949 הודיע הנשיא הארי טרומן כי ברית המועצות ערכה ניסוי בפצצת אטום. פוקס נחקר שוב, ובראשית שנת 1950, לאחר סדרת חקירות, הודה בהעברת סודות האטום לברית המועצות. פוקס הועמד לדין ב-1 במרץ 1950, נמצא אשם בהעברת מידע גרעיני לסובייטים ונדון ל-14 שנות מאסר. הוא ריצה 9 שנים מתוך תקופת המאסר שנגזרה עליו, זכה לחנינה ושוחרר בשנת 1959.
11א'
קונספט האלבום והקשר לסימנים של חולשה
בשיר השני "רוח חדשה" מתואר המצב העכשווי ובמקביל מה יהיה אופיו של האלבום "הגולה תל אביב יושבת על נהר כבר..." "לב האבן הופך לב בשר."
קלאוס פוקס
חייו
באותה שנה הגיע פוקס בדרכים לא חוקיות ללייפציג שבמזרח גרמניה, שם התגורר אביו. זאת למרות שקיבל מספר הצעות עבודה מכובדות במערב. בלייפציג נישא לאלמנה מרגרטה קיילסון, חברת הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית המזרח-גרמנית. עד שנת 1974 שימש כסגן מנהל המרכז למחקר גרעיני ברוסנדורף, סמוך לדרזדן. משנת 1963 הצטרף לסגל האוניברסיטה הטכנית של דרזדן.
11א'
קונספט האלבום והקשר לסימנים של חולשה
האלבום נחתם בשיר "הדרך" שבעצם מסכם את המסע של האלבום, ומסביר שלכל מסע יש סוף.
קלאוס פוקס
חייו
קלאוס פוקס מת בשנת 1988, זמן לא רב לפני התפרקות הגוש הסובייטי, איחוד גרמניה וקריסת ברית המועצות.
11א'
קונספט האלבום והקשר לסימנים של חולשה
בנוסף, באלבום קיימים אזכורים רבים מהאלבום סימנים של חולשה "תבואי אליי עכשיו שוב לחשת" (מדבר מהלב, אזכור ל"הזיות").
קלאוס פוקס
חייו
ההערכה היא כי איש ממרגלי האטום שפעלו בשירות הסובייטים לא הביא לסובייטים תועלת כה רבה בפיתוח פצצת האטום הסובייטית, כקלאוס פוקס במעשה בגידתו במדינתו המאמצת.
11א'
קונספט האלבום והקשר לסימנים של חולשה
"שמע שמע" (רוח חדשה, אזכור לרעש לבן).
משתתפי ההפקה
רביעיית מיתרים בשיר "לא שוכח":
אולצין
אולצין (במונטנגרית: Улцињ, באלבנית: Ulqini, באיטלקית: Dulcigno, ביוונית: Ολοκαίνιον, בטורקית: Ülgün) היא עיירת חוף בדרום מונטנגרו. נכון לשנת 2011, מונה העיירה אוכלוסייה 10,707 תושבים ובמטרופולין כ־20,000. העיירה נוסדה בסביבות המאה ה־1 לספירה. העיירה שוכנת במחוז אולצין ומשמשת גם כבירת המחוז.
העיירה היא הדרומית ביותר במונטנגרו. היא ממוקמת על חוף הים האדריאטי, בקרבה לגבול עם אלבניה. רוב אוכלוסיית העיירה הם אלבנים (73.14%).
בעיירה נמצא קברו של משיח השקר שבתאי צבי. היסטוריונים טוענים כי בשנת 1673 הוא הוגלה על ידי הסולטאן הטורקי לנמל האלבני של אולצין (כיום מונטנגרו), שם מת ונקבר כעבור כמה שנים.
היסטוריה
לפני תקופת ימי הביניים, אולצין הייתה ידועה בתור אחת מבירות הפיראטים של הים האדריאטי. הדבר ניכר גם בתקופה מאוחרת יותר של ממלכת אילריה. תושבי אולצין היו ידועים בזמן הפצת הנצרות (במיוחד בשנת 20 לפני הספירה ועד שנת 300 לספירה), כמי שהיו מתעמתים עם כאלו שהיו זרים לארצם, רוב העימותים היו במיוחד על סכסוכי גבול.
הרפובליקה של ונציה כבשה את אולצין מבלזה השלישי מנסיכות זטה משושלת בלשיק בשנת 1423. תחת שליטה ונציאנית, שם העיר הוחלף ל"דולצינו" באיטלקית, והיא שולבה ב"אלבניה הוונציאנית". טביעתה של ספינת הסרצנים מאותו הקרב התרחשה על חופי אולצין עם עבדים אפריקאים ששרדו ממנה. המקומיים קיבלו אליהם את השורדים והפכו אותם לחלק בלתי נפרד מהעיר.
הוונציאנים שלטו בעיר עד שנת 1571, כאשר הטורקים העות'מאנים כבשו את דולצינו ואת "אלבניה הוונציאנית". בספר משנת 1861 מתואר העיר:
בשנת 1867, הפכה אולצין לחלק מהעיירה שקודרה במחוז רומליה. בסופו של דבר קיבלה אולצין את עצמאותה מהטורקים ב-11 בינואר 1878 בהחלטה של קונגרס ברלין, ולאחר 3 שנים (30 בנובמבר 1880), שולבה העיר בתוך מונטנגרו.
תיירות
אזור "החוף הדרומי" של מונטנגרו היא יעד תיירותי פופולרי. בחודש ינואר 2010, העיתון הניו יורק טיימס דירג את האזור, והציע את המקומות: "וליקה פלאזה", "אדה בויאנה", ואת "מלון מדיטרן", בין "31 המקומות ששווה לבקר בהם בשנת 2010".
תחבורה
העיירה מחוברת עם שאר המדינה בכביש מהיר בעל שני נתיבים. הכביש מחבר את ערי החוף אל הכביש המהיר האדריאטי (מוטו-וואי).
כדורסל
באולצין קיימת קבוצת כדורסל ייצוגית ריביירה אולצין המשחקת בליגה הבכירה ובעבר השתתפה בליגה הבלקנית.
אוכלוסייה
מתגוררים בעיר 10,707 תושבים. הרוב העיקרי הוא מוסלמים, והשאר הם נוצרים המשתייכים לכנסייה הקתולית או האורתודוקסית.
במפקד האחרון בשנת 2011, היו במחוז אולצין 19,921 תושבים, מתוכם 14,670 (70.66%) אלבנים, 2478 (12.44%) מונטנגרים, 1145 (5.75%) סרבים, 770 (3.87% ) מוסלמים אתניים, 449 (2.25%), בוסנים. כל השאר הם קבוצות קטנות אחרות.
שפות מדוברות במחוז
תמונות מהעיר
פרנק שווייצרי
מטבעות ושטרות
המטבע הקטן ביותר הוא מטבע של חמישה ראפן (המטבע של ראפן בודד אינו משמש כהילך חוקי מאז 1 בינואר 2007). השטר הגדול ביותר בעולם הוא שטר של אלף פרנקים שווייצריים.
שטרות
בפברואר 2005 הוכרזה תחרות על עיצוב הסדרה התשיעית, שתוכננה להשתחרר בסביבות 2010 בנושא "שווייץ פתוחה לעולם". התוצאות הוכרזו בנובמבר 2005, אך העיצוב הנבחר עורר ביקורת נרחבת מצד האוכלוסייה. כתוצאה מכך, תאריך השחרור נדחה שוב ושוב. בחודש פברואר 2010 הוכרז כי השחרור יתקיים בשנת 2012, ובדצמבר 2012 נקבע כי תאריך השחרור יתקיים ב-2015 לכל המוקדם. בחודש אוגוסט 2015 הוכרז כי הנפקת הסדרה החדשה תתחיל בחודש אפריל 2016. השטר החדש הראשון ששוחרר היה שטר של 50 פרנקים, שהונפק לראשונה ב -12 באפריל 2016; השטר החדש של ה-20 פרנקים שוחרר ב -17 במאי 2017, והשטר החדש של ה-10 פרנקים שוחרר ב-18 באוקטובר 2017.
השטרות הבאים של 100, 200 ו-1000 פרנקים ישוחררו במרווחים של חצי שנה או שנה. ההנפקה של כל הסדרה החדשה צפויה להסתיים עד שנת 2019.
השטרות החדשים מעוצבים באופן חדשני, העיצוב מתרחק מתיאור של אישים ידועים לחלוטין. הנושא המרכזי מאחורי הסדרה החדשה של השטרות הוא 'היבטים רבים של שווייץ', כאשר כל שטר מציג תכונה שווייצרית אשר מוצגת באופן גרפי באמצעות מוטיב מרכזי. כל תכונה מוצגת באמצעות פעולה, מיקום שווייצרי ואלמנטים גרפיים שונים.
שערי חליפין
משנת 1996 עד 2008 השער הממוצע של הפרנק לאירו היה 1.565 פרנק לאירו. משנת 2007 ירד השער מ-1.64 פרנק לאירו לסביבות 1.066 פרנק לאירו באוגוסט 2011. החל מספטמבר 2011, לאחר עלייה ניכרת בשווי של הפרנק השווייצרי יחסית לאירו, קבע הבנק המרכזי של שווייץ שווי מקסימלי לפרנק השווייצרי, והתחייב לרכוש אירו בשער של 1.2 פרנק לאירו, כדי למנוע את התחזקות הפרנק מעבר לשער זה. בתחילת 2015, לאחר רכישה של מטבעות זרים בשווי של מעל 200 מיליארד פרנק, הפסיק הבנק המרכזי של שווייץ לקבוע ערך מקסימלי לפרנק השווייצרי. חברת המסחר FXCM נפגעה קשות ממהלך זה ומניותיה צללו ביום המסחר ב כ־90% והחברה אף עמדה על סף הליך פירוק, המהלך גרם לה להפסדים כבדים.
פוקימון גו
פוקימון גו (באנגלית: Pokémon GO) הוא משחק וידאו מסוגת מציאות רבודה, המיועד לטלפונים חכמים ומבוסס על זיכיון המדיה "פוקימון". החל ממועד השקתו, ב־6 ביולי 2016, הוא זמין להורדה חינם מחנויות היישומונים, במדינות בהן הוכרז על השקת המשחק באופן רשמי, למכשירים בהם פועלות מערכות ההפעלה אנדרואיד ו־iOS.
המשחק פותח על ידי חברת ניאנטיק האמריקאית, המתמחה ביצירת משחקי מציאות רבודה לטלפון חכם. הוא מבוסס, למעשה, על המשחק "אינגרס" של ניאנטיק. חברת נינטנדו היפנית, המחזיקה בשותפות ב־The Pokémon Company (ביחד עם החברות היפניות Game Freak ו־Creatures), שותפה גם היא ליצירת המיזם ולהפצתו.
המשחק פותח בראשיתו כניסוי במעקב קפיטליסטי. הוא מצויד ברכיב פיתוי (lure module), אשר משמש לצורך משיכת לקוחות. בתי העסק משלמים לגוגל עבור העלאת מספר האנשים שנכנסים אליהם. הפוקימון ממחוז פלדאה יגיעו למשחק בספטמבר.