cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וילהלם הראשון, דוכס בוואריה
ביוגרפיה
בשנת 1340 איחד אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו וילהלם ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה. בשנת 1353 חולקה בוואריה התחתונה בחוזה רגנסבורג לדוכסות בוואריה-לנדסהוט שבה שלט שטפן השני, דוכס בוואריה, ולדוכסות בוואריה-שטראובינג שבה שלטו במשותף וילהלם ואלברכט הראשון, דוכס בוואריה.
החל משנת 1350 התקיימה בארצות השפלה מלחמת אזרחים בין תומכי וילהלם לתומכי אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו, ואף אדוארד השלישי, מלך אנגליה התערב בסכסוך לטובת אמו. בשנת 1354 הגיעו וילהלם ואמו להסכם, ולפיו יקבל וילהלם את רוזנויות הולנד וזילנד, ואילו אמו תחזיק ברוזנות אנו. כעבור שנתיים מתה אמו, ווילהלם קיבל אף את רוזנות אנו לידיו.
בשנת 1352 התחתן וילהלם עם מוד, רוזנת לסטר, בתם של הנרי מגרוסמונט, דוכס לנקסטר ואיזבל מבומון, ממנה נולדה לו בת אחת שמתה בשנת 1356.
בשנת 1357 חלה וילהלם במחלת נפש, והרג את אחד מאציליו ללא כל סיבה, ובעקבות כך אחיו אלברכט הראשון, דוכס בוואריה השתלט גם על השטחים בארצות השפלה. וילהלם היה מסוגר בטירת לה קסנואה, שם שהה עד מותו ב-15 באפריל 1389.
ג'יימס ארצ'ר
ג'יימס ארצ'ר (באנגלית James Archer; 10 ביוני 1823 – 3 בספטמבר 1904) היה צייר סקוטי של דיוקנאות, יצירות ז'אנר, נופים וסצנות היסטוריות.
ביוגרפיה
ג'יימס ארצ'ר נולד באדינבורו, הראשון מבין ארבעה ילדים לאנדרו ארצ'ר, רופא שיניים, ואשתו אן קנינגהם גרגורי. אחותו הייתה המחנכת והפמינסטית ג'ורג'ינה ארצ'ר שייסדה קולג' מוקדם לנשים בגרמניה. המשפחה התגוררה ברחוב האנובר 25 בעיר החדשה, קרוב לרחוב פרינסס.
הוא התחנך בתיכון המלכותי ולמד באקדמיית הנאמנים באדינבורו אצל סר ויליאם אלן ותומאס דאנקן (צייר). בשנת 1840, הוא התקבל כסטודנט באקדמיה המלכותית הסקוטית והציג שם לראשונה בשנת 1842. הוא הפך למקורב של האקדמיה ב-1850, וב-1858 לחבר אקדמיה (RSA).
ב-1848, הוא הצטרף למועדון ה-Edinburgh Smashers: מועדון רישום.
ארצ'ר עבד בצבעי שמן, בעיפרון ובגיר, ובתחילת דרכו התמחה בציור דיוקנאות, עבודתיו הידועות ביותר כוללות ילדים ואנשים - למעשה, הוא היה הצייר הוויקטוריאני הראשון שיצר דיוקנאות ילדים בתקופה זו. בשנת 1849 הוא הציג את תמונתו ההיסטורית הראשונה 'הסעודה האחרונה' באקדמיה הסקוטית המלכותית. עבודתו לאחר מכן כללה בעיקר סצנות שנלקחו מספרות או אגדות שהיו פופולריות באותה תקופה, כמו שייקספיר והמלך ארתור.
בשנת 1853 נישא לג'יין קלרק לוסון, בתו של עורך הדין מאדינבורו מרובע סטוקברידג' לזוג היו ארבעה ילדים.
ב-1864 עבר ללונדון, ובשנות ה-80 נסע ארצ'ר לארצות הברית, שם צייר את דיוקנו של אנדרו קרנגי, ומשם נסע להודו, שם צייר נופים ואנשים בתלבושות מקומיות.
ארצ'ר עבד בעיקר על סצנות היסטוריות ודתיות בעלות אופי פיגורטיבי. הוא קיבל עבודות רבות לציור דיוקנאות. בולטים דיוקנאות של אנדרו קרנגי, ג'יימס ג'י בליין, ליידי דופרין, לורד דאלהוזי, סר ג'ורג' טרוליאן, ג'ון סטיוארט בלקי, סר הנרי אירווינג, אדווין ארנולד ודניאל מקני.
ארצ'ר נפטר ב-3 בספטמבר 1904 בהייזלמיר. הוא נקבר בחצר הכנסייה בהסלמרה.
תמר'ל ברגסון
תמר "תמר'ל" ברגסון-זוננברג (נכתב גם תמריל, טעמערל, בערעקסון וברקסון; ? – ג' באב תק"ץ, 23 ביולי 1830) הייתה אשת עסקים ונדבנית יהודייה, מגדולות הפטרונים של החסידות בפולין.
קורות חיים
מעט ידוע בוודאות על נעוריה של תמר'ל: אביה היה אברהם רוזנקרנץ מאפאטשנא, שנזכר כעשיר ומלומד. בגיל צעיר נישאה לסוחר ורשאי בשם יעקב יעקבסון, וילדה לו בן בשם צבי הירש. בעלה נפטר עד מהרה, ובפברואר 1787 התחתנה בשנית עם דב בער (ברק, ברקה, ברקו) זוננברג בן העשרים-ושלוש, בנו של שמואל זביטקובר שהיה עשיר מאוד ומקורב לשלטונות. אף המלך האחרון של האיחוד הפולני-ליטאי, סטניסלאב פוניאטובסקי, נכח בטקס. מלבד בנה מנישואיה הקודמים, ילדה עוד חמישה צאצאים לברק: גבריאל, פערל מרים, יעקב, לייב (לאופולד) ומיכל יוסף.
היא החלה לסייע לבעלה בעסקיו עוד בימי חייו, ועברה לנהל את ההון הגדול שהוריש לה עם מותו ב-1822. תמר'ל סילקה את החובות שהותיר, ופתרה בהצלחה סכסוך משפטי שניהל בשנותיו האחרונות על הזיכיון הבלעדי לכרות ולשווק מלח. היא ייסדה בנק גדול, שגלגל מחזור כספים של עשרים מיליון זהובים בשבע השנים אחרי פטירתה שלה ב-1830. היא גם השיגה פטור ממגבלות הבעלות על נכסים שבעלה לא הצליח לעקוף: כבר בימי חייו היה לה בית באזור שנאסר על יהודים, והיא נמנתה על השישים מבין יהודי ורשה שהממשלה לא אכפה עליהם חוקים אלה. ב-1827 קיבלה אישור מיוחד מהצאר לקנות אחוזה מהאציל יז'י דה הסה דרמשטדט; רק לשני יהודים נוספים בכל פולין הקונגרסאית, יוסף רדליך ויעקב אפשטיין, ניתנו זכויות כאלה. הניהול הממשי היה מופקד בידי נוצרים מכח חוק.
פורט וודסוורת'
מרכיבי המתחם
המתחם מורכב ממספר ביצורים: מצודות וסוללות (Batteries) כדלקמן: "באטרי וויד", שמהווה את הביצור והעמדות העיקריים של המתחם; פורט טומפקינס , "באטרי דוּאֶן", "באטרי קטלין", בניין הטורפדו, מזח הטורפדו, "באטרי בייקון", "באטרי טֶארְנבּוּל", "באטרי בארבור". כל אלה, חזיתם מופנית בעיקר מזרחה, לכיוון פתח הנמל ולכיוון המצודה האחות פורט המילטון, והם ממוקמים בחלק המזרחי העיקרי של המתחם. שאר הביצורים: באטרי האדסון, באטרי מילס, באטרי דיקס, באטרי בארי ובאטרי ריצ'מונד (להבדיל מפורט ריצ'מונד השם הראשוני של המתחם) ובאטרי איירס נבנו במהלך מלחמת ארצות הברית ספרד 1898, וכחלק מתוכנית אנדיקוט (ראו להלן), כשחזיתם בעיקר דרומה ודרום מזרחה, ובצד הדרומי של המתחם לכיוון מצודה אחות מרוחקת מדרום שבמדינת ניו ג'רזי - פורט האנקוק.
תמר'ל ברגסון
קורות חיים
ההיסטוריון אברהם חיים רובינשטיין העריך כי הייתה זו תמר'ל שהביאה את החסידות לביתו של ברק. בני הזוג, שהיו אולי העשירים מבין יהודי פולין בימי חייהם, נודעו כגדולי פטרוניה ותמכו ברבים מצדיקיה. גלן דיינר ציין כי אף שהתיאורים בספרות התנועה נוטים תדירות להגיוגרפיה, אין זה סביר כי יבקשו להאדיר יתר על המידה בחשיבותה של אישה, ועל כן ההתייחסויות התכופות אליה מעידות על גודל השפעתה. ב-1807 הקימו ברק ותמר'ל את בית-המדרש והמניין החסידיים הראשונים בוורשה, ברובע פראגה, ויצחק שיפר סבר כי היא דחפה לכך את בעלה. ברק והיא תמכו כספית בצדיקים רבים: תמר'ל העסיקה את רבי שמחה בונים מפשיסחה כסוכן מטעמה ביריד המסחר הגדול בלייפציג, ושכרה את רבי ישראל יצחק קאליש לנהל את אחד מנכסיה. כשרבי שמחה בונים ירש את היהודי הקדוש, היא העניקה לו סכום גדול במתנה. סיפורים דומים רבים אודותיה מופיעים בחיבורים חסידיים: נטען בין היתר שעם מות החוזה מלובלין ניסתה לשחד את הפרנסים כדי שיקברו אותו לצד ראש הישיבה שלום שכנא. נכתב גם שרבי מנחם מנדל מקוצק ירק ארצה בבוז כשהוצעה לו עזרה כספית ממנה, שניתנה לרבים אחרים. דיינר העריך כי הייתה מעורבת עמוקות מאחורי הקלעים של החסידות בפולין בימיה. אין ראיות לכך שהשפיעה בצורה כלשהי על מהלכי החקירה הרשמית שערכו השלטונות אודות התנועה ב-1824, אך בנה יעקב היה גורם מכריע בהדיפת הטענות.
פורט וודסוורת'
ראשיתו של המתחם כמצודה - ראשיתה של ההתיישבות בארצות הברית
המצודה נבנתה בסביבות שנת 1636 על ידי ההולנדים ששלטו על עירם ניו אמסטרדאם - דרום העיר ניו יורק דהיום. בשנת 1779 הבריטים, ששלטו בעיר מאז סיום מלחמת אנגליה הולנד בשנת 1654, ביצרו את המקום, והשתמשו בו להגנת נמל ניו יורק והעיר עד לסיום מלחמת העצמאות האמריקאית בשנת 1783. מכיוון שממשלת ארצות הברית ראתה בהגנה על נמל ניו יורק, שקל היה להתקיפו דרך המצר, עדיפות עליונה, המצודה נבנתה מחדש בין 1847 ל-1862 על ידי הצבא האמריקאי, עם עמדות תותחים בשלוש קומות בצורת סהרון (ראו בתמונה הראשית) ונקראה פורט ריצ'מונד - באטרי וויד דהיום. המצודה החלה להיקרא פורט וואדסוורת' בעקבות מותו בקרב של מייג'ור גנרל ג'יימס וואדסוורת' מצבא האיחוד, בשנת 1864 במלחמת האזרחים. לפורט וודסוורת' הייתה החל מתקופה זו מצודה אחות בשם פורט המילטון, שנבנתה בצדו השני והמזרחי של המצר. שתי המצודות הללו חלשו מטווח קרוב על מצר הכניסה ההכרחית לנמל ניו-יורק.
תמר'ל ברגסון
קורות חיים
פעילותה הענפה למען החסידות הביאה לה הערכה רבה מן הצדיקים בפולין. בין היתר, המגיד מקוז'ניץ סידר קידושין בחתונת בתה ב-1806 עם תלמידו רבי ישכר בער הורוביץ מוורשה, נכדו של רבי שמואל שמלקה הורוביץ. החוזה מלובלין הורה לכנות אותה בתואר "רֶבּ" (במובן של "ר' יהודי") השמור לגבר. רבי יצחק מאיר אלתר התבטא עליה: "כל מעשיו של בעלה, כאין וכאפס נגד מעשים טובים של אשתו המפורסמת בשמה הטוב הצדקת החסידה מרת תעמעריל עליה השלום".
פורט וודסוורת'
מלחמת ארצות הברית ספרד ומערכת אנדיקוט
בשנת 1885 מינה נשיא ארצות הברית, גרובר קליבלנד, מועצה משותפת לצבא, לצי ולמומחים אזרחיים בראשות מזכיר המלחמה ויליאם אנדיקוט, שכונתה מועצת הביצורים. ממצאי המועצה בדו"ח שלו משנת 1886 המחישו תמונה עגומה של הזנחה של הגנות החוף של אמריקה והמליצו על תוכנית בנייה ענקית של 127 מיליון דולר לסדרה של מבצרים חדשים עם תותחים בטעינה מאחור, מרגמות, סוללות צפות ומוקשים ימיים . בשנת 1898, במהלך מלחמת ארצות הברית ספרד נבנו במצודה עוד שתים עשרה סוללות נוספות שתוכננו להיות בלתי נראות מהים. הן היו מיועדות לתקוף ספינות מלחמה של האויב, ולאפשר לכלי שיט אמריקאים את הזמן הדרוש כדי להגיע לאויב ולהתערב בו.
תמר'ל ברגסון
קורות חיים
יוסף פרל, בחיבורו הסאטירי נגד החסידות "מגלה טמירין" מ-1819, לעג לכך: תמר'ל עצמה ניסתה לדכא את הפצת הספר, והציעה שלושה זהובים תמורת כל עותק זמין. היא שרפה את כל אלה שרכשה.
פורט וודסוורת'
מלחמת העולם הראשונה
בשנת 1905 מינה נשיא ארצות הברית תיאודור רוזוולט את שר המלחמה שלו וויליאם טאפט ​​לעמוד בראש מועצה שתבחן את הצורך והאפשרויות לשדרג את מערכת הגנת האנדיקוט ולהוסיף ביצורים למתחמים והמצודות שפעלו בזמן מלחמת ארצות הברית ספרד, לרבות אלו שנכבשו במלחמה. החל משנת 1907 נוספו לביצורי ההגנה הקיימים זרקורים חשמליים, מניפי תחמושת ממונעים לתותחים, תקשורת טלפונית ועמדות תצפית לבקרת אש, כדי לספק כיוון למטרה ומיקומה. מידע זה העבירו באמצעות רשת הטלפון הפנימית שהוקמה.
תמר'ל ברגסון
קורות חיים
כמו כן, נהגה ללבוש טלית קטן, כפי שנזכר בחיבור אודות "המראה יחזקאל": הילד יחזקאל פאנעט תמה בפני הרבנים כיצד יכולה אישה לשאת כלי גבר. לפי עדויות אחרות, למדה גם תלמוד.
פורט וודסוורת'
מלחמת העולם הראשונה
במלחמת העולם הראשונה, תפקידה של פורט וואדסוורת' כמצודה הגדולה ביותר ששומרת על העיר ניו יורק היה חשוב במיוחד. חלק מהסוללות כוונו להיות מוכנות לירי 24 שעות ביממה. מפאת חשיבותה, הרי שלא כמו רוב מצודות החוף בחוף המזרחי, שצוותי הארטילריה בהן צומצמו כדי לספק צוותים ליחידות ארטילריה כבדות על מסילות רכבת המיועדות לחזית המערבית, במתחם פורט וודסוורת' לא צומצם הכח כלל.
תמר'ל ברגסון
קורות חיים
היא העניקה סכומים גדולים לצדקה לכל שכבות העם, ועל כך זכתה לשבחים גם ממתנגדים רבים. ב-1818 תרמה 53,970 זהובים למוסדות הצדקה של קהילת ורשה, ועם מותה הורישה 300,000 לעזרה לעניים. היא טמונה בבית הקברות היהודי בוורשה. נינהּ הוא אנרי ברגסון.
פורט וודסוורת'
מלחמת העולם השנייה
במלחמת העולם השנייה ירדה חשיבותה של המצודה, מכיוון שמטלת ההגנה הראשית על נמל ניו יורק הוטלה על מצודת פורט טילדן שממוקמת על חצי האי רוקאווי  שברובע קווינס, שם מוקמו סוללות תותחים ארוכי טווח בקוטר  12 (305 מ"מ)  ו-  16 וגם על שתי מצודות נוספות שממוקמות בחופי ניו ג'רזי: פורט האנקוק  וגבעות נאווסינק  שבהן מוקמו סוללות תותחים כאלה . במתחם פורט וואדסוורת' מוקמו בעיקר תותחי נ"מ במסגרת ההגנה האווירית של החוף המזרחי.
עוד בטרם הסתיימה המלחמה, תותחי חוף ים בוטלו, וחיילי ארטילריית החופים הוסבו למגוון כלי נשק נגד מטוסים. עד סוף המלחמה ועד היום, לא נשקף כל איום של פלישה מהים מצד אויב כלשהו.
המלחמה הקרה
במהלך המלחמה הקרה, שימש המבצר כאכסניה לחטיבת הנ"מ 52 שהציבה במקום משגרי טילים מסוג נייקי.
היום
כיום המצודה היא חלק מאזור הבילוי הלאומי "שער הכניסה (לנמל ניו יורק)" ששייך למדינות ניו יורק וניו ג'רזי. אזור בילוי זה חולש גם על מצודות פורט טילדן ופורט האנקוק.
אסלן לפינאגוב
קריירה
באליפות אירופה 2017 שנערכה בוורשה, זכה לפינאגוב במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד לזבדה רקוויאשווילי הגיאורגי ונשר לקרבות בית הניחומים שם ניצח את איבליו איבאנוב הבולגרי ועלה לקרב על מדליית הארד בו גבר באיפון על פרנק דה ויט ההולנדי. עוד באותה השנה הוא זכה במדליית כסף בטורניר המאסטרס שנערך בסנט פטרבורג ובמדליית זהב בגראנד פרי דיסלדורף לאחר שניצח בגמר את אטילה אונגוורי ההונגרי.
באליפות אירופה 2018 שנערכה בתל אביב, לפינאגוב זכה שוב במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב חצי הגמר בו הפסיד בעונשים לשגיא מוקי הישראלי ונשר לקרב על הארד בו גבר באיפון על אנרי אגוטידזה הפורטוגלי. עוד באותה השנה לפינאגוב זכה במדליית כסף בטורניר המאסטרס שנערך בגואנגג'ואו.
ממוריאל
ממוריאל (ברוסית: Мемориал; באופן מילולי: "אנדרטה") הוא ארגון הנצחה וזכויות אדם שפועל במדינות ברית המועצות הסובייטית לשעבר. הארגון עוסק בתיעוד, מחקר והנצחה של פשעי המשטר הסובייטי הטוטליטרי, וכן בפיקוח על זכויות אדם. לאחר פירוקו ברוסיה, זכה הארגון בפרס נובל לשלום לשנת 2022.
היסטוריה
הארגון נוסד ברוסיה בשלהי התקופה הסובייטית, עם ההקלה היחסית של פיקוח השלטון על החברה (הפרסטרויקה) ונחשב לאחד מארגוני החברה האזרחית הראשונים בברית המועצות.
בסוף שנות ה-80 החלו פעילי זכויות האדם ברוסיה לקדם הקמה של מפעל הנצחה לקורבנות הרדיפות הפוליטיות של סטלין. מטרתם הראשונית הייתה להקים אנדרטה, מוזיאון, ארכיון וספרייה. הם פנו בעצומה לוועידה של המפלגה הסובייטית של ברית המועצות. הארגון הוקם בוועידה שנערכה במכון האווירונאוטי של מוסקבה בשנת בינואר 1989. בוועידה שנערכה ב-19 באפריל 1992 נרשם ממוריאל כארגון בינלאומי בשם "MEMORIAL Historical, Educational, Human Rights And Charitable Society". לאחר התפרקות ברית המועצות החל הארגון לפעול במדינות שונות שהיו תחת השלטון הסובייטי, בהן רוסיה, אוקראינה, קזחסטן, גאורגיה ולטביה.
בשנת 2004 זכה הארגון בפרס הקיום הנכון. בשנת 2009 היה הארגון בין הזוכים בפרס סחרוב לחופש המחשבה.
ב-28 בדצמבר 2021, הארגון נסגר בהחלטת בית המשפט העליון של הפדרציה הרוסית, בטענה שהארגון פועל לסילוף ההיסטוריה ו"יוצר תדמית שקרית של ברית המועצות כמדינת טרור".
פעילות
הארגון קידם הקמה של אנדרטת זיכרון לקורבנות הגולאג, שהוקמה בשנת 1990 מול לוביאנקה, מטה המשטרה החשאית, הק.ג.ב., בכיכר לוביאנקה שבמוסקבה. הארגון קידם את ההחלטה, בשנת 1991, לקבוע את התאריך 30 באוקטובר כיום הזיכרון לקורבנות הדיכוי הפוליטי.
מטרות הארגון
לפי אמנת הארגון, מטרותיו היו:
הרפובליקה הדומיניקנית במשחקים הפאראלימפיים
הרפובליקה הדומיניקנית  השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) ומשתתפת במשחקי הקיץ הפאראלימפיים מאז בקביעות מלבד אולימפיאדת הנכים סידני (2000) ממנה נעדרה. במשחקי החורף לא נטלה הרפובליקה הדומיניקנית חלק מעולם.
לאורך ההיסטוריה זכו ספורטאי הרפובליקה הדומיניקנית במדליה פאראלימפית אחת כשרטברט חימנז זכה במדליית הזהב באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) עם שיא עולם של 22.37 שניות במרוץ ל-200 מטר (קטגוריה T12)
MRO
MRO (קיצור של Mars Reconnaissance Orbiter - "מקפת לסקר מאדים") היא גשושית רב־משימתית למחקר כוכב הלכת מאדים, היא שוגרה על ידי סוכנות החלל האמריקאית נאס"א ב־12 באוגוסט 2005. הגשושית היא מסוג מקפת ויועדה לשמש כלוויין של מאדים במשך כארבע שנים, לספק מידע על האטמוספירה והגאולוגיה שלו, לחפש הוכחות לקיום מים, לבחון אתרי נחיתה למשימות קרקעיות ולספק תמיכה תקשורתית למשימות הללו.
הגשושית החלה להקיף את מאדים ב־10 במרץ 2006, כשבעה חודשים אחרי שיגורה החלה בבלימה אטמוספירית והורידה מהירותה מ־10,400 קמ"ש ל־6,800 קמ"ש. מסלול ההקפה הראשוני הוא מסלול אליפטי בגובה רב, ובנובמבר 2006 הגיעה הגשושית לגובה מבצעי שבין 255 ל-320 ק"מ מעל פני מאדים.
המקפת ממשיכה לפעול במאדים עד היום, הרבה יותר זמן מהתכנון המקורי של המשימה.
סוכנות החלל האמריקאית נאס"א מתכננת להמשיך להפעיל את הגשושית עד שנות ה-20 המאוחרות של המאה הנוכחית.
משימות
לגשושית ארבע משימות עיקריות:
הגשושית מיועדת לתמוך בשתי משימות קרקעיות. פיניקס ששוגרה ב־4 באוגוסט 2007 ונחתה על מאדים ב־25 במאי 2008 ו־MSL ששוגרה בהצלחה ב־26 בנובמבר 2011.
ממצאים
מכשירי החללית גילו מאות קילומטרים רבועים של קרחונים באזורים המשווניים של המאדים. קרחונים אלו מרובדים מתחת לשכבות קרקע.
סואי יוריס
סואי יוריס (בלטינית: sui iuris) הוא מונח לטיני שפירושו "בזכות עצמו" או באופן אוטונומי. במשפט האזרחי משמש המונח לציון כשירות במשמעותה המשפטית, היינו, יכולתו של אדם לנהל את ענייניו.
בכנסייה הקתולית משמש המונח לציון כנסיות וטקסים המהווים במקובץ את הכנסייה הקתולית. הגדולה שבכנסיות אוטונומיות אלו היא הכנסייה הלטינית, שבראשה עומד האפיפיור. בראש כנסיות אחרות, כמו הכנסייה המזרחית, עומד פטריארך. תחת סואי יוריס מסוים יכולה להתקיים היררכיה כנסייתית של בישופים, דיאקונים וכמרים.
מונח דומה משמש ביחס למיסיונים, למרות העדר מבנה היררכי דומה לזה של סואי יוריס אחרים. בראש מיסיונים אלו מועמד פרפקטור אפוסטולי ולמיסיון ניתנת אוטונומיה ההופכת אותו מנותק מיחסי כפיפות לדיוקסיה, ויקריה אפוסטולית או פרפקטורה אפוסטולית. הסיבה לניתוק היא בדרך כלל ניתוק פיזי מאזור של דיוקסיה מסוימת. כך, בשנת 2004 היו אחד עשר מיסיונים כאלו שמוקמו באיים באוקיינוס האטלנטי, באוקיינוס השקט ובאזורים מרוחקים במרכז אסיה.
הכחדה המונית
הכחדה המונית (באנגלית: Mass Extinction או Extinction Event) היא התרחשות שבה נכחדים מן העולם שיעור רב ביותר של יצורים בפרק זמן קצר יחסית.
המדע מעריך כי מאז ראשית החיים התרחשו שש הכחדות המוניות, ולפחות בחלק מהן נעלמו רוב אוכלוסיות החי והצומח מעל פני האדמה. הכחדות אלה נגרמו כתוצאה משינויים דרמטיים על פני כדור הארץ, בדרך כלל, שינויים אקלימיים בעקבות אירועים געשיים ואירועים קוסמולוגיים.
האבולוציה של החיים החלה במים, ובין ראשית החיים לפני כ-3.8 מיליארדי שנים ועד לפני כ-425 מיליוני שנים שכנו כל היצורים במים בלבד. לפני כ-540 מיליון שנים, עם עליית הטמפרטורה של כדור הארץ ועליית ריכוז החמצן באוויר, החלה התפתחות מואצת בעולם החי, מיצורים חד תאיים, פשוטים במבנם, ליצורים רב תאיים מגוונים, ובהמשך, ליצורים בעלי שלד חיצוני ויצורים בעלי שלד פנימי, שעד היום אנו מוצאים במאובנים עדויות רבות לקיומם. התפתחות היצורים על פני כדור הארץ הייתה רצופה עליות וירידות במספר המינים.
אירוע הכחדה מתרחש כאשר מספר גדול של מינים מתים עד אחרון הפרטים שבהם בתקופת זמן קצרה יחסית. בהתבסס על רשומות המאובנים, קצב הרקע של ההכחדות על כדור הארץ הוא 2–3 משפחות טקסונומיות של חסרי חוליות ימיים ובעלי חוליות כל מיליון שנה.
מאז החלו החיים על כדור הארץ אירעו מספר מקרים של הכחדות המוניות, שחרגו בהרבה מעל קצב הרקע. אף כי הכחדות המוניות אירעו ללא ספק בעידן הקדום ביותר - הפרוטרוזואי ואף המעבר מהפרקמבריון לקמבריון - שהתבטא בגידול חד במספר המינים (פיצוץ קמבריוני) ובהופעה ראשונה של מינים רב תאיים, הרי שרק באאון הפאנארוזואי (שהחל לפני 545 מיליון שנים ונמשך עד היום), איפשרה ההמצאה הביולוגית של עצמות וקונכיות לעושר של רשומת המאובנים שממנה ניתן לפתח מחקר מסודר של תבניות ההכחדה.
מספר ההכחדות העיקריות שנטען שהתרחשו ב-540 מיליון השנים האחרונות משתנה ממקור למקור, מכחמש הכחדות גדולות ועד למעלה מ-20. הבדלים אלה משקפים בראש ובראשונה את הסף שהחוקרים בוחרים להשתמש בו לתיאור אירוע הכחדה כאירוע עיקרי, ואיזה סוג של נתונים הם מחשיבים כמדד הטוב ביותר.
אירועי הכחדה
חמש ההכחדות ההמוניות הקלאסיות זוהו בידי ראופ וספקוסקי (1982) ועליהם קיימת הסכמה נרחבת: בסוף תור האורדוביק, בסוף התור דבון, בסוף התור פרם, בסוף התור הטריאס, וסוף תור הקרטיקון. אירועים אלה וכמה נוספים ברשימה הבאה:
סיבות להכחדות המוניות
לאחר קבלת הגישה לפיה ההכחדה במעבר מהקרטיקון לשלישון, נגרמה בשל פגיעת גוף חללי גדול בכדור הארץ, ואילו ההכחדות של ימינו נובעות ממעשי התרבות האנושית, עדיין לא ברור מה גרם לשאר ההכחדות ההמוניות. כמה מהתאוריות נידונות להלן - הכפילויות נובעות מכך שיש חוקרים הסבורים שמדובר בסיבה זו להכחדה מסוימת בעוד חוקרים אחרים סבורים שהסיבה היא אחרת: תאוריות אחרות כמו התפשטות מגיפות חדשות או פשוט הוצאת מתחרים מהתחרות בעקבות המצאה ביולוגית מוצלחת במיוחד גם הן מובאות בחשבון. אולם רבים סבורים כי ההכחדות ההמוניות בהיסטוריה של כדור הארץ היו פתאומיות והיקפן נרחב, מכדי להיות אך ורק תוצאה של אירועים ביולוגיים.
השערת מחזורי ההכחדה
הצעה שהועלתה היא שהמגוון הביולוגי ו/או אירועי הכחדה עשויים להיות מושפעים מתהליכים מחזוריים. הטענה המוכרת ביותר היא שקיים מחזור של 26–30 מיליון שנים בתהליך ההכחדה, כפי שהציעו ראופ וספקוסקי בשנת 1986. בשנת 2005 טענו רוד ומולר כי המגוון הביולוגי משתנה אחת ל-62 מיליון שנה (פלוס מינוס 3 מיליון).
קשה להעריך את התקפות של טענות אלו, כי מהבחינה הסטטיסטית קשה בכלל להבחין בתבנית של הכחדות, וקשה להכניס זאת לסטטיסטיקה, הגורמים להכחדות הם עדיין לא ודאיים. קל וחומר קשה לראות בנתונים תבנית החוזרת על עצמה. מרבית העבודות המוקדמות בתחום גם סובלות מידע לקוי של לוח הזמנים הגאולוגי (טעויות של למעלה מ-10 מיליון שנים), אף כי כיום ניתן להגיע לרזולוציה של פחות מ-4 מיליון שנים, רזולוציה שדי בה כדי לחקור את התהליכים.
הסטטיסטיקות חשובות לצורך קביעת התהליכים שאולי גרמו לתבניות המחזוריות של ההכחדות ועבודות נוספות עשויות להתמקד בניסיון למצוא עדויות לתהליכים כאלה.
ספקולציית נמסיס
תאוריה אחת, שעדיין אין לה אישור, אך גם לא נפסלה על הסף היא זו שהמחזור האחראי להכחדות עשוי היה להגרם ממסלולו של כוכב שני שיהפוך גם את השמש שלנו למערכת כוכבים כפולה. כוכב תאורטי זה, הנקרא "נמסיס", מפריע באופן מחזורי את מנוחתם של השביטים בעננת אורט, ושולח סופה של אסטרואידים ושביטים גדולים לעבר מערכת השמש הפנימית. תאוריה דומה מציעה כי מערכת השמש מתנדנדת מעל ומתחת מישור הגלקסיה וכתוצאה מכך מתרחשים ממטרים תקופתיים. תאוריות אחרות מציעות אפשרות של אי יציבות גאולוגית שהמחזור שלה נבנה בתוך מעמקי כדור הארץ ופורץ דרך המעטפת בהפרשים קבועים התפרצויות ענק של הרי געש ופעילות של טקטוניקת הלוחות. אם רק אחת מהתאוריות הללו נכונה, אזי אין משמעות לעובדה שגם ראופ וספקוסקי וגם רוד ומולר חוזים אירוע הכחדה טבעית בתוך 10 מיליון השנים הבאות.
אמירים
אֲמִירִים הוא מושב וכפר נופש צמחוני בגליל העליון, הדוגל בחקלאות אורגנית. שייך למועצה אזורית מרום הגליל.
הקמה ואידאולוגיה
בשנת 1950 הוקם במקום כפר עבודה בשם "פרוד עילית" על ידי עולים מתימן, אולם הוא ניטש לאחר כשנתיים. המושב התאחד מאוחר יותר עם מעברת העולים "פרדיה", ונקרא "שפר". ב-1956, בעקבות שינוי תוואי הכביש לצפת, הופרד לשני מושבים "אמירים" ו"שפר". בשנת 1953 שוכנו מספר משפחות עולי מרוקו אשר מתגוררים במושב עד היום.
בשנת 1958 קבוצת צעירים בעלי מודעות בריאותית, בין השאר ניצולי שואה כמו דוד בר מאיר (וקטור), שהתארגנו סביב אגודת הצמחונים והטבעונים התל אביבית, מתוך כוונה להקים, בעזרת הסוכנות היהודית ותנועת המושבים, יישוב ראשון מסוגו בארץ בו יקדמו תזונה בריאה, צמחונית-טבעונית, הימנעות מעישון, מריסוסים כימיים וכו'.
בשל האופי הצמחוני של אמירים, לא מביאים לאמירים מוצרי בשר ודגים, לא מעשנים או אוכלים בשר במסעדות, בחצרות הבתים, בצימרים ובמקומות ציבוריים.
תעסוקה
על פי התוכנית, יועד המושב ל-65 משפחות שיעסקו במטעים, גידולי שלחין ובעל וגידול צאן.
כיוון שהתושבים סירבו להתפרנס מתעשיית בשר כמו מושבים רבים אחרים, ובזכות הקרבה לצפת שהייתה אטרקציה תיירותית חשובה באותה תקופה, החליטו תושבי המקום להקים במקום צימרים לתיירים, והמושב היה בין הראשונים לקיים צימרים ודוגמה למושבים אחרים ולמוסדות המיישבים. 13 צימרים ראשונים נפתחו לשימוש באמירים בשנת 1965 ובעקבות ההצלחה תוכנן להקים במושב בשנת 1969 20 צימרים נוספים, בריכת שחייה ואולם נופשים, במימון אגודת הכפר, הסוכנות היהודית ומשרד השיכון.
ענף ההארחה בצימרים התפתח, ורבים מתושבי המקום מציעים צימרים ושירותי נופש. המושב מכיל כמה מסעדות צמחוניות, אשר מתמחות במזון בריאות מסוגים שונים. ארוחות הבוקר המוגשות בצימרים הן כשרות ולרוב הצימרים יש פלטת שבת ומיחמים.
אתרים ושירותים ביישוב
ביישוב שני מצפים המשקיפים על אזור הכנרת: "מצפה מנחם" ע"ש, טייס בן המקום שנפל במלחמת יום הכיפורים, ו"מצפה כנרת". בפסגת הר מצפה הימים שמעל היישוב, מצפה על שם סרן עומרי טל ממגלן, ובה תצפית 360 מעלות. בקיץ מתקיימים במצפה כנרת (בימי שישי, כשעה לפני כניסת השבת) ערבי מוזיקה הפתוחים לקהל בהרכבים שונים של הנגנים: עשהאל שריר, אורי פילר ועודד שוב-תוויאור.
בנוסף ביישוב הוקם "גן הפסלים באמירים", הנמצא בתוך חורש טבעי ייחודי, ובו פסלים הושאלו על ידי מוזיאון ישראל. הפסלים מפוזרים בתוך החורש והם מהווים אטרקציה תיירותית ללא תשלום. הגן הוקם עם ציון 30 שנה ליישוב והוא מטופח על ידי תושבי היישוב.
אמירים קרובה מאוד לקבר רבי שמעון בר יוחאי וביישוב קיים בית כנסת פעיל. בריכת שחייה חצי אולימפית עומדת לרשות התושבים. במושב קן של הנוער העובד והלומד.
תושבים ידועים
אחד התושבים הנודעים של המושב בשנותיו הראשונות היה חבר הכנסת ישראל גורי ובית העם במושב קרוי על שמו. תושבים מפורסמים נוספים הם: פרופ' ישראל המאירי, סופר וזוכה פרס היצירה מקרן ראש הממשלה, ד"ר גדעון רון, כותב הערך 'רפואה לא קונבנציונלית' באנציקלופדיה העברית; ושחקן הכדורסל דורון שפר. במושב התגוררו בעבר: הזמרת מיקה קרני, הזמר מוש בן ארי עם להקת שבע, ושחקן הכדורסל בן המקום יהונתן שולדבראנד.
רמות נפתלי
רָמוֹת נַפְתָּלִי הוא מושב באזור הצפון ליד הגבול בין ישראל ללבנון, השייך למועצה אזורית מבואות החרמון. היישוב נקרא כך משום שהוא ממוקם בהרי נפתלי, בתחום נחלת שבט נפתלי.
היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1945 על ידי פלוגת פועלים חקלאיים, יוצאי פלוגה ד' של הפלמ"ח, בוגרי מקוה ישראל, שנקראו "בני פלד". אלה נשלחו על ידי המוסדות הלאומיים לשם שמירה על הקרקע והכשרתה לעיבוד חקלאי. עם תום מלחמת העולם השנייה עלתה למקום זה קבוצה ראשונה של חיילים משוחררים משני ארגונים, 'וינגייט' ו'המתנדב', שהתארגנו להתיישבות עוד לפני שהתגייסו לשורות הצבא הבריטי. קבוצה זו הייתה איחוד של שתי הקבוצות המקוריות, שהידלדלו.
היישוב קם סביב מצודת רמות נפתלי, שהוקמה יחד עם מצודות ביריה וחוקוק, כחלק ממערך ההגנה של הבריטים בצפון, ובתיאום עם הסוכנות היהודית. המצודות נבנו על ידי חברת סולל בונה ותוכננו על ידי האדריכל יעקב מטריקין, אז ראש המחלקה הטכנית של הסוכנות היהודית. המצודה כיום היא חלק מבסיס צבאי סמוך והיא מבנה המיועד לשימור.
במלחמת העצמאות
במהלך מלחמת העצמאות היה היישוב תחת אש למשך זמן רב, סבל אבדות, והוא וסביבתו הקרובה שימשו מוקד לקרבות חשובים. הקרב הקשה ביותר היה התקפת צבא ההצלה על המקום בתחילת מאי 1948. התקפה זו נהדפה בעמל רב. מצבו הקשה של היישוב, כיישוב חזית נמשך עד לסוף אוקטובר, עת ערך צה"ל את מבצע חירם, וכבש את כל שטח הגליל.
מאז מלחמת העצמאות
באוגוסט 1963 עלה לקדש נפתלי גרעין מייסדים חדש, לאחר שהתפזרו רוב חברי המושב מהגרעין המייסד. ביישוב נותרו שלוש משפחות מהגרעין הראשון. הגרעין החדש היה מורכב ברובו מזוגות צעירים בני מושבים, יוצאי מרוקו ותוניסיה. היוזמה זכתה להצלחה ורבים הצטרפו לגרעין ההקמה.
המתיישבים התגוררו תחילה בבתים הנטושים של הגרעין הראשון שבראש ההר, ואולם בתוך שלוש שנים נבנו למרגלות ההר בתים חדשים שזכו עם הזמן להרחבה ביוזמת החברים.
המושב נודע בגידולי תפוחים, אגסים וענבים. ענבי רמות נפתלי נחשבים על ידי מומחים למשובחים והם נמכרים מראש למיטב היקבים בארץ. במושב ארבעה יקבי בוטיק. חלק מבני היישוב מתפרנסים מתיירות צימרים ומגידול עופות.
במושב הוקם "מצפה איתן" לזכרו של בן המושב,, מפקד סיירת צנחנים שנפל בקרב בלבנון. המצפה משקיף לעבר עמק החולה והגולן ונמצא בסמוך לבית הוריו.
המושב נמצא סמוך למצודת כ"ח – מצודת טאגרט שעל כיבושה במלחמת העצמאות נפלו עשרים ושמונה לוחמים.
לקריאה נוספת
ורדה שולמן, רמות נפתלי במערכה, תל אביב : הקיבוץ המאוחד, 1984.
קובל (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
רטופה דוגוני
רטופה דוגוני (שם מדעי: Ratufa bicolor מכונה גם סנאי גדול שחור וסנאי גדול מלזי) הוא מין של סנאי עצים גדול השייך לסוג רטופה שבמשפחת הסנאיים. הרטופה שכיחה בצפון בנגלדש, בצפון הודו, מזרח נפאל, בהוטן, דרום סין, מיאנמר, לאוס, קמבודיה, וייטנאם ומערב אינדונזיה. בנוסף למין זה, קיימים שלושה מינים נוספים השייכים לסוג רטופה.
תיאור
לרטופה דוגוני זנב ארוך וגוף צר. אורך הראש והגוף נעים בין 35 סנטימטרים ל-58 סנטימטרים ואורך הזנב יכול להגיע עד 60 סנטימטרים. משקלם הוא כשלושה ק"ג. צבע הגב, האוזניים והזנב הוא חום כהה עד שחור, והבטן בצבע מעט בהיר יותר. כל המינים אשר שייכים לסוג רטופה נחשבים לגדולים שבמשפחת הסנאיים.
מחייה
לרטופה דוגוני מגוון רחב של אזורים למחיה והמשותף להם הוא סביבה המיוערת. טווח המפלס שבו הם יכולים לחיות הוא מגובה הים ועד לפחות 1,400 מטרים. בשנים האחרונות, הרטופות הדו-צבעיות סובלות מהתערבות במחייתם על ידי התיישבות האדם (כריתת עצים, בניית בנייני מגורים וכו') שגרמה להיעלמות של 30% מאוכלוסיית הרטופות בעשר השנים האחרונות. לעומת זאת, ישנם מקומות ובהם הרטופות מוגנות מפני ציידים וחיות טורפות על ידי חוקים ומסורות.
התנהגות
רטופה דוגוני פעיל ביום ובעיקר בצמרות העצים, ומדי פעם יורד מן העצים על מנת לאכול על האדמה. הרטופה נכנסת במקרים נדירים לשטחי מגורים של בני אדם ומעדיפה את הטבע. הרטופה ניזונה מזרעים, אצטרובלים, פירות ועלים. הרטופה חיה כמעט תמיד לבדה, ומולידה בין 1–2 צאצאים, שאותם היא מגדלת במעין קן שהיא בונה בין ענפי העצים.
סרטבישיים
סרטבישיים (שם מדעי: Thomisidae), משפחת עכבישים המזכירים בצורתם סרטנים: שני זוגות הרגליים הקדמיות ארוכות מן היתר ומזכירות את צבתות הסרטן; הגוף קצר, וההליכה מתבצעת גם לצדדים ולאחור כמו הסרטן. אין להם קשר ביולוגי לסרטנים.
מרבית הסרטבישים אינם אורגים רשת. הם מסתווים בצורה אופיינית למין ואורבים לטרפם על צמחים, פרחים, גזעי עצים או על הקרקע.
SIAI S.8
SIAI S.8 היה מטוס ימי דו-כנפי וחד-מנועי שהוגדר כמטוס סיור וצייד צוללות מתוצרת יצרנית המטוסים האיטלקית סבויה-מרקטי (שם החברה היה: Società Idrovolanti Alta Italia), אשר הושק בשנת 1917.
מנהל התכנון והייצור היה המהנדס האווירונאוטי "Raffaele Conflenti".
סוכנות הביטחון הפדרלית של רוסיה
סוכנות הביטחון הפדרלית או הסוכנות לביטחון פדרלי (ברוסית: Агентство федеральной безопасности) היה גוף ביטחון הפנים של ממשלת רוסיה שהוקם במקום אגף רוסיה הסובייטית של הקג"ב, שפורק.
זהו גוף לענייני ביטחון פנים, סיכול ריגול ושמירת גבולות המדינה, שפעל מנובמבר 1991 ועד ינואר 1992, עת הוחלף במשרד ממשלתי לענייני ביטחון.
מנכ"ל
בראש הסוכנות עמד מנכ"ל שמונה בצו נשיאותי.
בית גידול
בֵּית גִּידּוּל, ובלועזית הַבִּיטָט (Habitat), הוא סך כל תנאי הסביבה שמשפיעים על התפוצה ועל ההשפעה של אורגניזם במקום מחייתו הטבעי.
בית-גידול כולל את המקום הפיזי (האתר) בו חיים האורגניזמים ואת כל המשתנים (ביוטיים וא-ביוטיים) והגורמים הקבועים שמשפיעים על אורגניזמים במקום חיותם הטבעי. קשה ואף בלתי אפשרי, לבודד כל אחד מהגורמים שמשפיעים על האורגניזם ולכן משתמשים לעיתים קרובות במושג זה כביטוי כללי לתיאור של סביבת החיים, כגון 'סוואנה' או 'חורש ים-תיכוני'.
חלק גדול מבתי הגידול מבודדים ולכן נוצר מטען גנטי מיוחד ליצורים הרבים החיים בתוכם. בעקבות פגיעה בבית גידול טבעי, נפגעים יצורים שצברו מטען גנטי המותאם אליו. ככל שבית הגידול רגיש יותר לאיומים חיצוניים (כמו איתני הטבע) ופגיע יותר, כך עולה רמת הסיכון של מינים המשתייכים לאותו בית גידול. כאשר בית גידול לח, כמו שלולית חורף, נפגע בשל הצטברות רעלים, אין ליצורים החיים בו אפשרות לחמוק מן הזיהום ולעבור למקום אחר כיוון שבית גידול זה הוא סביבה סגורה המוקפת בגבולות ברורים, ולכן, בסופו של דבר, היצורים החיים בו נעלמים.
בהשאלה, הביטאט נזכר בהקשרים של מגורים מבודדים מתנאי הסביבה החיצונית, למשל באנטארקטיקה, במשימות אנלוגיות, ואף בדיבור על אפשרות לחיים בגרמי שמים אחרים (למשל על הירח או על התיישבות על מאדים).
מוסי מיימנה
מוסי אלויסיאס מיימנה (באפריקנס: Mmusi Aloysias Maimane; נולד ב-6 ביוני 1980) הוא מדינאי דרום אפריקאי, מנהיג מפלגת האופוזיציה בדרום אפריקה "הברית הדמוקרטית" (DA), מאז ה-10 במאי 2015, מכהן כמנהיג האופוזיציה באספה הלאומית של דרום אפריקה מאז ה-29 במאי 2014. כיהן בעבר כראש הברית הדמוקרטית במועצת העיר יוהנסבורג והיה גם הדובר הארצי של המפלגה. עלייתו להכרה לאומית החלה ב-2011, כאשר נבחר כמועמד הברית הדמוקרטית לראשות העיר יוהנסבורג בבחירות המוניציפליות בשנת 2011. בבחירות, מיימנה סייע להגדלת בסיס הבוחרים במידה ניכרת, אך לא נבחר לתפקיד ראש העיר. לאחר מכן שימש כמנהיג האופוזיציה במועצת העיר יוהנסבורג עד מאי 2014. בנוסף לקריירה הפוליטית שלו, הוא גם כומר ובכיר בכנסיית ליברטי המאוד שמרנית
בשנים הראשונות, חינוך ומשפחה
מיימנה נולד ב-6 ביוני 1980 בבית החולים לראטונג שבקרוגרסדורפ. אמו אתל גידלה אותו לבדה בקופימוואבה שבכף המזרחי, קסוסה ומוצאה משבט סידלויי. אביו, סיימון מיימנה, נולד בסווטו, והוא ממוצא שבט באפוקנג. הוריו נפגשו בשנת 1977, הם נישאו ב-1980 בדובסונוויל, סווטו.
מיימנה גדל בוואקום ולמד בבית הספר תיכון עד 1997. הוא סיים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטה של דרום אפריקה (בפסיכולוגיה) ולמד גם באוניברסיטת ויטווטרסראנד (תואר במנהל ציבורי), אוניברסיטת בנגור, ויילס (תואר בתאולוגיה).
הקריירה הפוליטית
בשנת 2010 מיימנה הורץ כמועמד למועצת העיר יוהנסבורג מטעם הברית הדמוקרטית  לבחירות לראשות העיר של יוהנסבורג. בבחירות עצמן התנועה השיגה 34.6% מהקולות עם 752,304 קולות. בעוד מועמד אחר נבחר לראשות העיר מיימנה הפך לראש האופוזיציה בעיר. במועצה, מיימנה שימש בוועדת הכספים, ובוועדת ממשל שאורגנה ביוזמתו האישית.
ב-2012 הקונגרס הפדרלי של המפלגה בחר בו כסגן ליושב ראש הפדרלי של הברית הדמוקרטית.
מיימנה הורץ גם כמועמד לראשות מחוז חאוטנג ב-2013 וב-2014.
ב-18 באפריל 2015, בקונגרס הכף המערבי מיימנה הודיע כי הוא ירוץ לתפקיד המנהיג הפדרלי של הברית הדמוקרטית בבחירות הפנימיות במפלגה במאי 2015 והוא נבחר לבסוף ברוב קולות ב-10 במאי 2015, עם תמיכה של כמעט 90% מהמצביעים.
חייו האישיים
מיימנה נשוי לנטלי מיימנה, לבנה דרום אפריקאית, מאז 2005. יש להם שני ילדים.
אאוריזיגומה
אאוריזיגומה (שם מדעי: Euryzygoma) הוא סוג נכחד של יונק כיס ממשפחת הדיפרוטודוניים אשר חי בין הפליוקן לפליסטוקן באוסטרליה. בסוג זה היה מין אחד - Euryzygoma dunense, אשר נחקר ב-1921 בקווינסלנד ובניו סאות' ויילס. המאובנים שנמצאו ממנו היו שרידי שיניים חדות בודדות ורק בהמשך התגלה גם גולגולת מוארכת וגבוהה מעט. הוא נחשב לקרוב מאוד לנוטותריום (Nototherium) שחי באותו אזור.
יונק זה הגיע למשקל של 500 ק"ג ולאורך 2.5 מטר והוא היה בעל עצמות לחיים מוגדשות שהזכירו עצמות לחיים של חזיר יבלות ואולי נועדו למטרות לחימה או חיזור. הוא חי ביערות יבשים של עצי אקליפטוס שצמחו בקווינסלנד ומזרח אוסטרליה ובערבות שיחים, מהם הוא ניזון. כיסי הלחיים הגדולים שלו עזרו לו לשאת יותר מזון.
ריק סמיתס
ריק סמיתס (בהולנדית: Rik Smits; נולד ב-23 באוגוסט 1966, באיינדהובן, הולנד) הוא כדורסלן עבר הולנדי ששיחק לאורך קריירת המקצוענים שלו באינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA.
סמיתס, שמתנשא לגובה 2.24 ס"מ, היה אחד הסנטרים הטובים בליגה לאורך שנות ה-90. סגנון משחקו של סמיתס התבסס בעיקר על יכולת קליעה טובה מחצי מרחק. למרות גובהו לא הצטיין סמיתס בתחום הכדורים החוזרים ונחשב לשחקן "רך" בהגנה.
קריירת NBA
לאחר קריירת מכללות בארצות הברית, נבחר סמיתס על ידי אינדיאנה בדראפט ה-NBA של שנת 1988 בבחירה השנייה, כאשר הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה של הליגה שנבחר שחקן אירופאי באחת משלוש הבחירות הראשונות.
בשנתו הראשונה בליגה פתח סמיתס בחמישייה ב-71 משחקים והעמיד ממוצעים של 11.7 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק. בסוף השנה נבחרת סמיתס לחמישיית הרוקיז של העונה.
תוך מספר עונות ביסס סמיתס את מעמדו כאחד הסנטרים הטובים בליגה ואף נבחר למשחק האולסטאר של שנת.
לאורך שנותיו בליגה היה סמיתס כוכב משני לצד חברו רג'י מילר שהיה המנהיג הבלתי מעורער של הקבוצה. בעונתו האחרונה בקריירה, עונת, הצליחה הקבוצה להגיע לגמר ה-NBA אך נוצחה על ידי הלוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4.
סמיתס נאבק לאורך הקריירה בפציעות רבות בכף הרגל, ובסופו של דבר פציעה כזו הובילה לפרישתו. ממוצעי הקריירה של סמיתס הם 14.8 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק.
דוד טוביהו
דוד טוביהו (20 בנובמבר 1898 – 1975), היה ראש העירייה הראשון של באר שבע אחרי הקמת מדינת ישראל.
קורות חייו
נולד ליוסף טאובה בעיירה ז'ולקיב שבגליציה המזרחית, אז חלק מהקיסרות האוסטרו-הונגרית. בשנת 1917 החל בלימודי משפטים ומדע המדינה באוניברסיטת למברג ועלה לארץ ישראל ב-1920. בתחילה עסק בבניין וסלילת כבישים בגליל.
על פי בקשתו של דוד בן-גוריון הגיע בסוף 1948 לבאר שבע ועמד בראש המועצה הממונה, כמו כן שימש כמנהל "סולל בונה" בדרום הארץ. בפברואר 1950 נתמנה טוביהו לראשות עיריית באר שבע. תרומותיו הגדולות לפיתוחה של העיר כללו הקמת תשתיות של מים וחשמל, בניית שיכונים, וסלילת כבישים. טוביהו הקדיש חלק ניכר מזמנו ותשומת לבו לילדי העיר ולחינוכם, ויזם את בנייתם של בתי-ספר רבים בבאר שבע.
במהלך כהונתו יצא בשנת 1958 בשליחות ההסתדרות לארצות הברית. עם פרישתו מראשות העירייה בשנת 1961 הקדיש טוביהו את עיקר מרצו להקמת "המכון להשכלה גבוהה בנגב", שהפך לימים לאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. כמו כן שימש כחבר מועצת המנהלים וסגן יו"ר של חברת החשמל ומשנת 1964 שימש כראש מינהל מקרקעי ישראל במחוז תל אביב. בשנת 1971 זכה להניח את אבן הפינה לקמפוס החדש של האוניברסיטה בבאר שבע.
טוביהו נשא לאישה את לאה בת ראובן רוטברט ולשניים נולדו שני ילדים - רינה ודן. דוד טוביהו נפטר בעיר מגוריו באר שבע, ונקבר במושב ירקונה.
הוקרה והנצחה
בשנת 1964 זכה לאזרחות כבוד של העיר באר שבע וב-1973 הוענק לו התואר "עמית כבוד" מטעם אוניברסיטת באר שבע. על שמו תיכון מקיף בעיר וכן הארכיון לתולדות באר שבע והנגב באוניברסיטת בן-גוריון. כמו כן, אחד מצירי התחבורה הראשיים בעיר נקרא על שמו.
קדחת הבהרות בישראל
קדחת הבהרות היא שם של קבוצת מחלות זיהומיות, הנגרמות על ידי חיידקי רִיקֶצְיָה. מבין המחלות שבקבוצה, נפוצה בישראל קדחת הכתמים הים תיכונית אשר שכיחה בעיקר באזור צפון השרון (בטווח היישובים הבאים: חדרה, בנימינה - גבעת עדה, אור עקיבא, פרדס חנה כרכור והסביבה). רוב ההדבקויות בה מתרחשות בעונת הקיץ אך גם בשאר עונות השנה יש הנדבקים ממנה. בשנות המנדט הבריטי ובמהלך העלייה ההמונית רוססו ב-DDT מיטלטליהם של יוצאי אירופה, הפליטים והעקורים, ששהו בגטאות, וממחנות הריכוז, העבודה, ההשמדה, והמעצר כדי למנוע מגפת טיפוס בישראל.
המחלה עלולה להיות קטלנית בקרב מבוגרים ומדוכאי מערכת חיסונית. היא מועברת לבני אדם על ידי עקיצת קרצייה, שהייתה על כלב נגוע. הכלב הוא הנשא של החיידק ואינו מפתח מחלה. המחלה אינה מועברת מאדם לאדם ואינה מדבקת.
במקרה של המצאות קרצייה על העור יש להוציאה באמצעות פינצטה ולא עם האצבעות, היות שקיים סיכוי שהקרצייה תמעך ויישארו חלקים ממנה הנושאים את החיידק בתוך העור.
תסמינים, סימנים וסיבוכים
התסמינים מופיעים כ-14–21 יום לאחר ההדבקה: כעבור עוד 3–7 ימים מופיעות בעור בהרות (ומכאן שם המחלה) - כתמים קטנים, אדומים ובהירים, בעלי צורה לא סדירה. הפריחה עלולה לכסות את כל הגוף, אך על פי רוב היא מוגבלת לפנים ולכפות הידיים והרגליים. הפריחה נמשכת שישה עד שבעה ימים.
המחלה עשויה לשכוך בעצמה בשבוע השלישי למחלה, אך עלולים להתפתח סיבוכים:
טיפול ומניעה
בימינו ניתן לטפל בטיפוס הבהרות בעזרת אנטיביוטיקה וטיפול תומך.
ישנה חשיבות רבה להגברת המודעות והעירנות למניעת המחלה על ידי טיפול בבעלי-חיים. מומלץ לבצע טיפול סביבתי, בעיקר במקומות המרבץ של בעלי החיים, באמצעות תכשירים מיוחדים. כמו כן כדאי לשמור על הגיינה אישית לאחר טיול במקומות נגועים וכיבוס הבגדים והמצעים.
היסטוריה
בין השנים 1916–1918 השתוללה המגפה באזור צפת. הד"ר אברהם חיים גרין עסק במלחמה בטיפוס הבהרות באזור צפת, וגם נפטר ממחלה זו.
ב-1925 התפרצה המחלה בבאר טוביה ב-1926 התחרשו מקרים בודדים של המחלה בנהלל ב-1950 המחלה התפשטה בתל אביב ב-1968 שבעה ילדים מהעיר באשדוד חלו במחלה ב-1977 שלושה מקרי טיפוס התגלו בחיפה
בשנת 1999 הזמר מאיר אריאל נפטר מהמחלה לאחר שאובחן בטעות כחולה בשפעת. באוקטובר 2017 נפטר נער בן 15 מהמחלה.
קרימנו
קרימנו נזכרת לראשונה בשנת 1509. כ-6 ק"מ מהעיירה נמצאת תחנת רכבת, הקרויה על שם היישוב. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 2,698 תושבים. לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי קרימנו
בשנת 1920 נערכו שני פוגרומים ביהודי העיירה, בהם נרצחו 68 יהודים. בשנים שלאחר מכן המשיכו להתגורר ביישוב כ-70 משפחות יהודיות, ופעל בו בית מדרש. יהודי היישוב התפרנסו בעיקר ממסחר, וחלקם היו פעילים ציונים.
בסוף יוני 1941 נכבשה קרימנו בידי הגרמנים במהלך מבצע ברברוסה, ואלו ריכזו את יהודיה בגטו. ב-5 בספטמבר 1942 רצחו שוטרים אוקראינים וגרמנים את 386 היהודים שנותרו בגטו זה. מחנה עבודה שהוקם בעיירה, בו שוכנו יהודים מהסביבה, חוסל ב-9 בינואר 1943, תוך רצח 101 העובדים שנותרו בו.
ד'רס"ג
על פי אחת ממצבות צוער, י"א באלול חל ביום שלישי. זאת אומרת שפסח חל ביום שישי וראש השנה של ד'רס"ד חל ביום ראשון, בניגוד לכלל לא אד"ו ראש.
סמל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה
סמל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה הוענק לטריטוריה בשנת 1952 עת הייתה שטח חסות של איי פוקלנד (יחד עם איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים).
הסמל הוא שלט אצולה שבמרכזו לפיד בוער על רקע גלים המייצגים את הים. התומכים הם אריה מוזהב המסמל את הממלכה המאוחדת ופינגווין קיסרי המייצג את בעלי החיים של הטירטוריה. האריה עומד על קרקע עשב, והפינגווין על מדף קרח.
על הכתר מופיעה ספינת המחקר דיסקברי- ספינת המחקר של רוברט פלקון סקוט וארנסט שקלטון במסעם הראשון לאנטארקטיקה.
מתחת למגן האבירים מופיע המוטו של המשלחת הבריטית האנטארקטית "מחקר וגילויים" (Research and Discovery).
המוטו מופיע על דגל הטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה.
הברית הדמוקרטית (דרום אפריקה)
הברית הדמוקרטית (Democratic Alliance, בראשי תיבות DA) היא מפלגה פוליטית בדרום אפריקה המהווה לאופוזיציה הרשמית של מפלגת השלטון הקונגרס הלאומי האפריקאי (ANC).
המנהיג הנוכחי הוא ממוסי מיימנה, שהחליף את מי שהייתה ראש העיר של קייפטאון וראש ממשלת הכף המערבי הלן זילה ב-10 במאי 2015. המפלגה היא מפלגת מרכז, אף שיש שמייחסים לה השתייכות למחנה המרכז-שמאל או מרכז-ימין. המפלגה חברה בארגון האינטרנציונל הליברלי ורשת אפריקה הליברלית.
המפלגה יונקת את שורשיה מהמפלגה הפרוגרסיבית שהוקמה ב-1959 והייתה למפלגה המתנגדת לאפרטהייד. המפלגה אימצה את השם הנוכחי, ב-24 ביוני 2000.
יוסף בראל
יוסף בראל (1941 – 18 ביוני 2020) היה מנכ"ל רשות השידור הישראלית בין השנים 2001–2005.
ביוגרפיה
יוסף (ג'ו) בראל נולד ב-1941 במצרים. הוא סיים תואר ראשון ברוקחות ובכימיה מאוניברסיטת קהיר ומיד אחר כך היגר לישראל בשנת 1957.
בישראל השתלב בראל כקריין ועורך תוכניות בקול ישראל בערבית. עם הקמת הטלוויזיה הישראלית בשנת 1968, עבר לנהל את מחלקת החדשות בערבית, ששידרה מהדורת חדשות יומית בת חצי שעה. בינואר 1978 מונה לתפקיד מנהל הטלוויזיה בערבית, שהפכה לחטיבה נפרדת בתוך רשות השידור. בשנת 1985 זכתה הטלוויזיה בערבית בניהולו בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. בשנת 1985 שימשו בראל כמנהל בפועל של הטלוויזיה הישראלית במשך חצי שנה, במקביל לתפקידו כמנהל הטלוויזיה בערבית.
בשנת 1990, נבחר במכרז לתפקיד מנהל הטלוויזיה, לכהונה של שלוש שנים. אחר כך מונה לעמוד בראש צוות ההקמה של ערוץ 33 ועם תחילת השידורים מונה למנכ"ל הערוץ. הערוץ החל לשדר בינואר 1995, על מנת להציע שידורים בערבית למדינות השכנות ושידורים ישירים מהכנסת.
בשנת 2001 מונה באופן זמני למנכ"ל רשות השידור ובמאי 2002, מונה למנכ"ל קבוע. בתקופת כהונתו פעל להשגת ייצוג יותר גדול לימין ברשות השידור ובין השאר נתן במה לאורי דן נאמנו של ראש הממשלה, אריאל שרון. בשנת 2002 יזם את הקמתו של ערוץ לווייני חדש מטעם רשות השידור, "הערוץ הלווייני הישראלי". הערוץ שידר בעיקר בשפה הערבית, ומעט באנגלית, וניקלט במדינות ערב במזרח התיכון ובמפרץ הפרסי באמצעות הלוויין. מטרה נוספת של הערוץ הייתה להעביר את השידורים בערבית מערוץ 1 לערוץ זה, ולנצל את השעות שלפני צפיית השיא בערוץ 1 (שהיו מוקדשות לשידורי הטלוויזיה בערבית, וזוכו לפחות מ-1% צפייה) לשידור תוכניות בעברית. שידורי הערוץ הושקו ב-25 ביוני 2002. לאחר פחות משנתיים, והשקעה של מיליוני שקלים, הוחלט לבטל את הערוץ ולאחד אותו עם ערוץ 33. זאת מאחר שזכה לאחוזי צפייה מזעריים ופגעה בנגישות של השידורים הממלכתיים בערבית לאזרחים בישראל, משום שאפשר היה לקלוט את הערוץ רק באמצעות צלחת לוויין.
נפטר ב-18 ביוני 2020.
ביקורת
באוקטובר 2003, התפטר נציג הציבור במליאת רשות השידור יוסי דהאן, במחאה על תפקדו של בראל כמנכ"ל הרשות. דהאן טען שבראל גרם לכך שהשידור ציבורי, שאמור להיות עצמאי ובלתי תלוי, הפך משרת של אינטרסים פוליטיים.
בדו"ח מבקר המדינה שפורסם בשנת 2004 (דו"ח שנתי 54ב), נטען כי תקופת כהונתו של בראל התאפיינה בסדרת כישלונות ניהוליים, אי-סדרים כספיים, מינוי מקורבים ומתן "שוחד מסך", כלומר - הענקת זמן מסך לפוליטיקאים הממונים עליו (ראו ערך ערוץ 33). בנובמבר 2004 פרסמה אגודת העיתונאים בירושלים עצומה הקוראת להדחתו של בראל.
באפריל 2005 כתב היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, חוות דעת בנוגע לתפקודו של בראל. בה כתב בין השאר: "בראל פעל בניגוד לחוק ולכללי מינהל תקין בהקשרים שונים, ובהם מינויי מקורבים, העסקה וקידום עובדים ללא מכרזים כדין, התקשרויות עם יועצים חיצוניים ועם מפיקי תוכניות ללא קבלת אישור הגורמים המוסמכים, ועוד". עקב כך החליט אהוד אולמרט, שהיה השר הממונה על רשות השידור, להתחיל בהליכי ההדחה של בראל.
ב-3 במאי 2005 הודח יוסף בראל בהחלטת ממשלת ישראל ברוב גדול, בהתנגדות של דליה איציק ומאיר שטרית. סילבן שלום וצחי הנגבי לא הורשו להשתתף בהצבעה בגלל קרבה משפחתית לעובדי רשות השידור. לאחר ההדחה, טען השר הממונה על רשות השידור, אהוד אולמרט, כי בראל הציע לו זמן מסך אם יימנע מלנסות להדיחו. שר האוצר בנימין נתניהו נמנע בהצבעה ואף אמר דברים בזכות בראל והניהול הכלכלי שלו, שצמצם את הגירעון ברשות.
בשנת 2012 מונתה בתו מירה בראל לתפקיד עורכת בכירה בקול ישראל.
ציטופתולוגיה
ציטופתולוגיה (Cytopathology, מיוונית: κύτος [ציטוס] "חלול"; πάθος, [פאתוס] "סבל, גורל, נזק"; ו--λογία, [לוגיה] "לימוד") היא ענף של פתולוגיה, העוסקת באבחון מעבדתי של מחלות ברמה התאית. הדיסציפלינה נוסדה על ידי גאורגיוס פאפאניקולאו בשנת 1928. בציטופתולוגיה משתמשים בדרך כלל, בדגימות של תאים חופשיים או בשברי רקמות, בניגוד להיסטופתולוגיה, החוקרת ברמת הרקמה השלמה.
בדיקות ציטופתולוגיות קרויות לעיתים בדיקות משטח כיוון שהדגימות עשויות להימרח על משטח זכוכית נושאת (סלייד מיקרוסקופ) שלאחר מכן נצבעות ונבחנות מתחת למיקרוסקופ. עם זאת, דגימות ציטולוגיות ניתן להכין בדרכים אחרות, לרבות ציטוצנטרפוגציה. סוגים שונים של בדיקות משטח עשויות לשמש גם לאבחון סרטן. במובן זה, היא מכונה "ציטולוגית משטחים".
ציטולוגיה אקספוליאטיבת
בשיטה זו, תאים נאספים לאחר שהופרשו מהגוף באופן ספונטני ("אקספולאציה ספונטנית"), או גרידה/הברשה ידנית מעל פני משטח הגוף ("אקספוליאציה מכנית"). דוגמה לאקספוליאציה ספונטנית היא כאשר תאים  הצדר או הצפק נושרים לתוך הנוזל הפלאורלי או נוזל הצפק. ניתן לאסוף נוזל זה בשיטות שונות לצורך בדיקה מעבדתית. דוגמאות של אקספוליאציה מכנית כוללת בדיקות פאפ, כאשר תאים מגורדים מצוואר הרחם עם ספטולה של צוואר הרחם, או הברשה של הסימפונות שבה מוכנס ברונכוסקופ לתוך קנה הנשימה, תוך כדי גרידת תאים משטח הפנים והעברתם לצורך הערכת הנגעים באבחון ציטופתולוגי. ציטולוגיה מבוססת נוזל, אוספת את הדגימות באופן דומה אך ממקמת אותם בנוזל העובר טיפול לאחר מכן, לקבלת תוצאות משופרות.
ציטולוגיה מתערבת
בציטולוגיה מתערבת הפתולוג מתערב תוך פלישה חודרנית לגוף לצורך איסוף דגימות.
שאיבה במחט דקה
בשאיבת מחט דקה (FNA), או בציטולוגיה של שאיבת מחט דקה (FNAC), משתמשים במחט המחוברת למזרק לאסוף התאים מתוך נגעים או גושים של אברי גוף שונים, על ידי קידוח עומק, לעיתים קרובות תוך יישום של לחץ שלילי (יניקה) להגדלת יבול התאים. ציטולוגיה של שאיבת מחט דקה (FNAC) יכולה להתבצע תוך נחייה במישוש (כלומר, כאשר הקלינאי יכול לחוש את הנגע) על מסת תאים או רקמה באזורים כמו משטח הצוואר, בלוטת התריס או השד; FNAC עשויה להתבצע תוך הסתייעות אולטרה סאונד או סריקת CT הדגימה של נגעים הממוקמים עמוק בגוף, כאשר לא ניתן לחוש אותם תוך מישוש. FNAC מצויה בשימוש נרחב במדינות רבות, ברם, שיעור ההצלחה תלוי במיומנות המטפל. כאשר הדבר מבוצע על ידי פתולוג בלבד, או כאשר מעורב גם צוות עם פתולוג-ציטופתולוג, שיעור ההצלחה של אבחנה נכונה גדול יותר מאשר כשהיא מתבצעת על ידי אדם שאינו פתולוג. ייתכן והדבר נובע בשל יכולתו של הפתולוג בהערכה מיידית של דגימות תחת מיקרוסקופ ולחזור על התהליך, כאשר תהליך הדגום היה לקוי.
מחטים דקות הן במידות של 23 עד 27 מד. מאחר שמחטים במידה קטנה כמו 27 מד עשויות כמעט תמיד להניב חומר לאבחנה, FNAC היא לעיתים קרובות הדרך הפחות פוגענית להשגת רקמות מן הנגע לצורך האבחון. לעיתים משתמשים בהולדר של מזרק כדי להקל על השימוש ביד אחת כדי לבצע את הביופסיה בזמן שהיד האחרת מסייעת במניעת התזוזה של הרקמה. ציוד הדמיה כגון סורק CT או אולטרסאונד יכולים לסייע באיתור האזור המיועד לביופסיה.
FNAC הפכה לשם נרדף לציטולוגיה מתערבת.
ציטולוגיה של משקעים
לצורך ציטולוגיה של משקעים, נאסף מדגם מן המקבע (פיקסטיב) ששימש לעיבוד דגימת הביופסיה או הנתיחה שלאחר המוות. המקבע מעורבב כראוי ונלקח לסרכוז. משקעים אלה הם תאים שנשרו מהרקמה במהלך עיבוד דגימת הנתיחה שלאחר המוות או הביופסיה, והם משמשים למריחה.
פרמטרים
חשוב מאוד להעריך את גרעין התא במדגם תאי. בתאים סרטניים, מתרחש שינוי בפעילות DNA שניתן לראות בשינוי תכונות הגרעין. מאחר שיותר DNA נפרש ובא לידי ביטוי, הגרעין יהיה כהה יותר ופחות אחיד, גדול יותר מאשר בתאים נורמליים, לעיתים קרובות מציג גרעין אדום בהיר.
בעוד שאחריותו הראשונה במעלה של הציטופתולוג היא להבחין בבדיקה פתולוגית בין תאים סרטניים לבין תאים טרום סרטניים בדגימה התאית, ניתן להבחין גם בפתולוגיות אחרות כגון: תפקודים נורמליים אחדים של גידול תאים, חילוף חומרים, וחלוקת תאים עלולים להיכשל ולפעול בדרכים לא רגילות ובכך לגרום למחלות.
ציטופתולוגיה משמשת בצורה הטובה ביותר באחד משלושת הכלים, הכלי השני והשלישי הם בדיקה גופנית ודימות רפואית. ציטולוגיה יכול לשמש לאבחון מצבו של המטופל ולחסוך ממנו את הצורך בניתוח על מנת להשיג כמות דגימה גדולה יותר. דוגמה לכך היא FNAC של בלוטת התריס; מצבים שפירים רבים ניתן לאבחן באמצעות ביופסיה שטחית, והמטופל יכול לחזור מיידית לפעילות רגילה. כאשר מאבחנים גידול ממאיר, המטופל מסוגל להתחיל בטיפולי קרינה/כימותרפיה, או אולי להזדקק לניתוח להסרת הגידול או ייצוב שלב הסרטן.
מספר גידולים יכול להיות קשים לבצוע ביופסיה, כגון סרקומות. גידולים נדירים אחרים עלול להיות מסוכנים לביופסיה, כגון פאוכרומוציטומה. באופן כללי, שאיבת מחט דקה יכולה להתבצע בכל מקום שבטוח להחדרת מחט, לרבות לכבד, לריאות, לכליות, לרקמות חיצוניות.
השליטה בטכניקות ציוטופתולוגיות ראויות, היא עניין של זמן. ציטוטכנולוגים וציטופתולוגים יכולים לסייע לרופאים באיסוף מדגמים. "קריאה מהירה" כמו הצצה מתחת למיקרוסקופ, עשויה להבהיר לרופא האם הושג מספיק חומר ציטולוגי לאבחון. דגימות ציטולוגיות חייבות להיות מוכנות כראוי כך שהתאים לא ינזקו.
מידע נוסף על הדגימה ניתן לקבל על ידי צביעה אימונוהיסטוכימית ובדיקות פתולוגיה מולקולרית, במיוחד אם הדגימה הוכנה באמצעות ציטולוגיה מבוססת נוזלים. לעיתים קרובות מבוצעת "בדיקת רפלקס", כגון בדיקת HPV, בדיקת משטח צוואר הרחם חריגה או בדיקת זרימה ציטומטרית על דגימות לימפומה.
אברי גוף ורקמות
טכניקות ציטופתולוגיות משמשות לבדיקה של כמעט כל איברי הגוף והרקמות:
מכורה
מְכוֹרָה היא התנחלות ומושב שיתופי בבקעת הירדן העליונה השייכת לארגון יישובי האיחוד החקלאי ולמועצה אזורית בקעת הירדן.
היסטוריה
באמצע שנת 1972 הוחלט על מיקום היאחזות נח"ל באזור כרירה, לה ניתן השם כור. אלף דונם מאדמות הכפר הפלסטיני עקרבה, הוגדרו כאדמות נפקדים והוכשרו על ידי קק"ל. באמצע נובמבר החלה פריצת דרך אל הנקודה מחמרה, וב-28 בדצמבר 1972 ניתן אישור סופי לעלות לנקודה.
העלייה על הקרקע התקיימה ב-3 בינואר 1973 בלילה, על ידי גרעין של צעירי אגודת ישראל שכלל גברים בלבד. היה זה היישוב היהודי העשירי בבקעת הירדן. רחבעם זאבי החליט לתת למקום את השם נח"ל מכורה. בשנים 1973–1975 נפרץ הקטע בכביש אלון המחבר את מכורה לגיתית. באוקטובר 1974 התקיים טקס העברת ההיאחזות למבני קבע.
מכורה אוזרחה ביולי 1976 על ידי גרעין משפחות של האיחוד החקלאי. התושבים יועדו להתפרנס מגידולי שדה, ומענפי רפת ולול. בשנים הראשונות גידלו בעיקר פרחים. כן היה במושב מפעל לתיקון מנעולים. בדצמבר 1979 התמוטט גשר אבן מעל נחל תרצה והכביש בין מכורה לחמרה היה מנותק למשך חודש עד שצה"ל הניח במקום גשר ביילי.
היישוב משקיף אל עבר בקעת נחל תרצה שמצפונו, ונגיש מחלקו הצפוני של כביש אלון (כביש 508).
רוב התושבים עוסקים בחקלאות וביוזמות עסקיות.