cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אפמינונדס
נעוריו
אמפמינונדס נולד למשפחת אצולה מפורסמת בתבאי שירדה מנכסיה, אך למרות הקשיים הכלכליים, קיבל העלם חינוך מעולה. עם מחנכיו הרבים נמנו מורים מעולים למוזיקה ולריקוד. מדריך הפילוסופיה שלו היה ליזיס, אחרון הפילוסופים הגדולים של האסכולה האפלטונית. אמפמינונדס העריץ את ליזיס ולפילוסוף זה הייתה השפעה רבה על הנער ועל עיצוב אישיותו.
בדומה למצביאים גדולים אחרים של העת העתיקה, אפמינונדס לא הסתפק בלימודים אקדמיים, אלא השקיע באימוני ספורט. אפמינונדס נודע כלוחם עשוי ללא חת ואשף בשימוש בכלי נשק.
אפמינונדס נולד בתקופה סוערת בתולדות יוון העתיקה. ילדותו עברה בעת המלחמה הפלופונסית. כשמלאו לו 14 ניצחה ספרטה את אתונה במאבק האיתנים על ההגמוניה בעולם היווני. אחרי ניצחונה, הכירו כל ערי המדינה ביוון בהגמוניה הספרטנית. תבאי, שהייתה בעלת בריתה של ספרטה במלחמה ביקשה לנצל את הניצחון לטובתה ולהגדיל את השפעתה בבויוטיה. שאיפה זו הביאה אותה לעימות מול ספרטה.
המלחמה הקורינתית
כ-10 שנים לאחר תום המלחמה הפלופונסית פרצה מלחמה חדשה ביוון - המלחמה הקורינתית. ספרטה מצאה את עצמה נלחמת נגד בעלי בריתה לשעבר. המלחמה התנהלה ללא הכרעה מספר שנים, אך בסופה, התערבה ממלכת פרס לצד ספרטה ונחתם חוזה המלך שהכיר באופן רשמי בהגמוניה הספרטנית ביוון. הליגה הבויוטית, שתבאי הייתה מנהיגתה זה זמן רב, פורקה.
בשנת 382 לפנה"ס עבר כוח חלוץ ספרטני צפונה, במלחמה נגד אולינתוס, דרך בויוטיה והפולימרכוס התבני לאונטיאדס  פנה אל המצביא הספרטני פויבידס  וביקש לנצל את התוהו ובוהו שתבאי הייתה נתונה בו ולמסור את קדמאה , האקרופוליס של תבאי לידי הספרטנים. הגנרל הספרטני הסכים ברצון והמצודה עברה לשליטה ספרטנית וחיל מצב ספרטני השתכן בה. בנוסף לכך, ננקטו אמצעים אלימים נגד הסיעה האנטי ספרטנית. חלקה גורש מהעיר וחלק אחר נטבח. ניצול המצב הפנימי הקשה של תבאי השניא את השלטון הספרטני על התבנים והיה פתח לרגשי זעם ואף רצון עז לנקמה מצידה של בעלת ברית לשעבר.
הקשר התבני ושחרור קדמאה
במהלך השנים, הסיעה הפרו-ספרטנית בתבאי המשיכה להתנכל לסיעה היריבה ורדפה אותה אפילו בגלותה. הסיעה האנטי ספרטנית התארגנה מחדש באתונה. הם קשרו קשר עם נאמניהם בספרטה ובעזרתם חדרו, בראשות פלופידס, אל העיר בדצמבר 379 לפנה"ס. אפמינונדס שהיה מנאמני הסיעה האנטי ספרטנית לא גורש מהעיר. עם הזמן, מעמדו עלה והוא ניצל אותו על מנת לאמן קבוצות של צעירים פטריוטים. עם בוא הקושרים השתלטו חניכיו על מחסני הנשק. בעזרת גיס קטן של אתונאים שבאו לתמוך בתבנים הצליחו הקושרים לכתר את הספרטנים בקדמאה. למחרת אפמינונדס וגורגידס הציגו את פלופידס ואנשיו כמשחררי תבאי מהעול הפרסי. חיל המצב שלח אותות מצוקה לחילות מצב ספרטניים שהיו בסביבה, אך התבנים מנעו את כניסתם לעיר. מפקד המצודה הספרטני חשש לחייו וביקש להיכנע ולצאת את העיר.
קלאומברוטוס נשלח להשיב את המצב לקדמותו, אך לא העז להיכנס לקרב גלוי והתבנים שמרו על עצמאותם. כתוצאה מכישלון מסע המלחמה הספרטני, הצליחו התבנים להחיות את הליגה הבויוטית בראשותם ב-374 לפנה"ס. המלחמה נמשכה 8 שנים (378 עד 371 לפנה"ס). הספרטנים ניסו להשיב את המצב לקדמותו ופלשו מספר פעמים לבויוטיה, אך ללא תוצאות כלשהן. הצדדים העייפים ביקשו לחתום על חוזה שלום וכמעט כל בעלי הברית של התבנים חתמו על החוזה החדש. אפמינונדס, שהיה שליח התבנים, סירב לחתום על החוזה בגלל הסירוב הספרטני להכיר בכינונה המחודש של הליגה הבויוטית.
קרב לאוקטרה וטקטיקה חדשה
התבנים היו במצב קשה. לא רק שהם נשארו לבד מול ספרטה והליגה הפלופונסית האדירה, אלא כל בעלי בריתה, למעט התסלים, נטשו אותם. יתרה מכך, הליגה האתונאית הבטיחה בחתימתה על חוזה השלום להגיש עזרה לספרטה במידה ומעשי האיבה יפרצו מחדש. הספרטנים היו בטוחים בניצחונם ולא המתינו לכינוס כל הכוחות שעמדו לרשותם, אלא שלחו צבא חזק בן 10,000 הופליטים, מתוכם לפחות 2,000 לקאדמונים (700 ספרטנים והיתר פרויוקים) ו-1,000 פרשים לבויוטיה. התבנים הופתעו ולא הצליחו לכנס, אלא 6,000 הופליטים ו-600 פרשים.
בקרב, אפמינונדס חילק את צבאו באופן לא שווה וחיזק את אגפו הימני: עד כה, נהגו לסדר את ההופליטים בקו אחד בלי לחזק את אחד האגפים. היו, אמנם, מקרים יוצאי דופן כמו קרב מרתון, אך זאת הייתה פרקטיקה לא מקובלת. בנוסף לכך, אפמינונדס ריכז באגף זה את בכירי לוחמיו וסידר אותם בעומק של 50 חיילים לעומת סידור רגיל של שמונה חיילים. היה זה חידוש טקטי מהפכני כי עד אז כמעט שלא יצרו יתרון מקומי. בעזרת תחבולה זו, הצליח אפמינונדס למוטט את החיילים הספרטנים שעמדו מולו.
בהתחלה היוונים לא עיכלו את גודל התבוסה הספרטנית: הייתה זו הפעם הראשונה מזה מאות שנים שצבא ספרטני הפסיד בקרב יבשתי לצבא קטן ממנו. יתרה מכך, התבוסה באה כתוצאה מהתמוטטות המערך הספרטני ולא המערך של בעלי בריתם. כשהיוונים קלטו את גודל התבוסה, התערער מאוד מערך הבריתות הספרטני וחדלו להתייחס לספרטה כאל הגמון. בשנים הבאות אפמינונדס פלש מספר פעמים לפלופונסוס, ואפילו העז לאיים על ספרטה עצמה ושרף חלק מהכפרים שהיו שייכים לה.
המסעות הראשונים לפלופונסוס
כתוצאה מהתבוסה הספרטנית בקרב לאוקטרה פולייס רבים שהיו כפופות לשליטתם רצו לפרוש מהברית הפלופונסית. הצרה הראשונה באה מארקדיה, שהייתה לפני כן חברה נאמנה בברית הפלופונסית: בני מנטיניאה התאחדו והקימו את עירם. הספרטנים ניסו להתערב, אך ללא הועיל. יתרה מכך, הארקדים ביקשו את עזרת התבנים נגד הספרטנים. התבנים נענו ברצון ואפמינונדס יצא בדצמבר 370 לפנה"ס לפלפונסוס בראש הצבא התבני.
בשנה הבאה (369 לפנה"ס) שוב יצאה קריאה מבעלות בריתה של תבאי בחצי האי הפלופונסי לעזרה. שוב יצא אפמינונדס לעזרתם. התבנים פרצו את ביצורי האיסתמוס וחברו לבעלי בריתם. מסע זה היה מכאיב לא פחות מקודמו: נראה שבשנה זו נוסדה מגלופוליס - בירת הליגה הארקדית שנוסדה זה מכבר על פי מתכונת הליגה הבויוטית.
המערכות המאוחרות וקרב מנטיניאה
על אף הצלחותיו, לא נבחר אפמינונדס למשרה כלשהי בשנה העוקבת. אי שקט שרר ביוון. סכסוכים מקומיים פרצו בכל רחבי יוון ומלך פרס החליט לשנות את טעמו: במקום ספרטה, הוסמכה תבאי לשמור על תנאי חוזה המלך. בסכסוכים קטנים נהרג חברו ובעל בריתו רב העוצמה פלופידס.
מיכה קניץ
מיכה קניץ (נולד ב-1936) הוא ד"ר לפיזיולוגיה של המאמץ, בעברו שחיין ושחקן כדורמים, מאמן נבחרת ישראל בכדורמים, והישראלי הראשון שסיים תחרות טריאתלון איש הברזל.
ביוגרפיה
נולד ב-1936 בווינה, שבאוסטריה. בגיל שנתיים עלה לארץ ישראל והתגורר עם אמו ואבא שלו במחנה המעפילים בקפריסין לאחר שנה וחצי עלו לארץ והתגורר בחיפה, שם למד לשחות והחל להתאמן בהדרכת אמו. בשנת 1951 עבר עם משפחתו לחיפה, שם התאמן בשחייה במסגרת מועדון הפועל חיפה. הוא הצטיין בכל הסגנונות ובעיקר במעורב תלת סגנון שהיה נהוג באותם הימים (לפני צירוף סגנון פרפר לתחרויות רשמיות), בו אף שבר שיאי ישראל.
בשנת 1953 הצטרף לקבוצת הכדורמים של הפועל חיפה, ושיחק בעיקר בעמדת השוער. כבר בשנה זו הצטרף גם לנבחרת ישראל בכדורמים. בשנת 1954 ניצח בצליחת הכנרת התחרותית. בשנת 1956/1955 זכתה עם קבוצתו הפועל חיפה באליפות המדינה בכדורמים.
בשנת 1956 החל לעבוד כמציל בבריכת השחייה בקריית טבעון, שם אימן ילדים, והקים את אגודת השחייה הפועל קריית טבעון. בשנת 1957 החל לאמן ילדים ונוער בכדורמים, והקים את אגודת הפועל קריית טבעון בכדורמים. בשנת 1960 החל ללמד חינוך גופני בבתי הספר בקריית טבעון. בשנת 1962, בעקבות חילוקי דעות במועדון הפועל חיפה, פרשו ממנה מרבית השחקנים בהנהגתו של קניץ, ועברו להפועל קריית טבעון, בה שימש קניץ כמאמן-שחקן. הקבוצה שילבה נוער מטבעון וותיקים מחיפה, והשתלבה בצמרת הליגה הלאומית בכדורמים. החל משנת 1960 שימש קניץ כקפטן נבחרת ישראל בכדורמים.
בשנת 1971 חזר קניץ לישראל, החל לעבוד כמרצה במכון וינגייט, ובמקביל שיחק ואימן בקבוצת הפועל קריית טבעון. לאחר שנה פרש ממשחק פעיל והחל לאמן את אלופת המדינה הפועל גבעת חיים. בשנת 1973 עזב שוער הקבוצה, וקניץ החליט לחזור ולשחק בקבוצה, ולאחר מכן זומן גם לנבחרת ישראל. בשנה זו התמודדה נבחרת ישראל מול נבחרת איראן באיראן, על העפלה לטורניר אליפות העולם בכדורמים בבלגרד; ישראל ניצחה בשניים מארבעת המשחקים, הפסידה אחד, ואחד סיימה בתיקו וכך עלתה לראשונה בתולדותיה לאליפות העולם בכדורמים. באליפות העולם הפסידה ישראל בכל משחקיה וסיימה במקום האחרון; קניץ הוכתר כמצטיין בנבחרת.
בשנת 1975 התמנה קניץ למאמן נבחרת ישראל בכדורמים ופרש שוב ממשחק פעיל. המטרה שהוטלה על הנבחרת הייתה העפלה לאליפות העולם בכדורמים 1978 בברלין. ישראל שוב שובצה לסדרת משחקים מול איראן, הפעם בישראל, והצליחה לעלות לטורניר בשנית. גם בטורניר זה הגיעה ישראל למקום האחרון עם הפסדים בכל משחקיה.
בשנת 1979, לאחר תום תפקידו כמאמן הנבחרת, נעתר קניץ להזמנת הפועל גבעת חיים לחזור ולשחק בשורותיה, לאחר שגם בנו אייל הצטרף לקבוצה הבוגרת. לאחר שתי עונות בהן זכו שוב באליפות המדינה, פרש קניץ סופית ממשחק פעיל בשנת 1981, בגיל 45.
בשנת 1991 השתתף קניץ באליפות העולם בטריאתלון למרחק איש ברזל בקונה, הוואי. בכך הפך לישראלי הראשון שסיים תחרות איש ברזל. הוא שחה 3800 מ' בשעה ו-15 דקות, רכב 180 ק"מ בכשבע שעות, ורץ מרתון בכחמש שעות. בסך הכול סיים את התחרות בקצת פחות מ-14 שעות.
לאחר סיום הקריירה כמאמן ושחקן כדורמים, התמנה קניץ לתפקידים בכירים במכון וינגייט. הוא היה מנהל המחלקה לתנועה וספורט, מנהל המחלקה למדעי החיים, מנהל בית הספר למאמנים ומדריכים במשך ארבע שנים, והמנהל המדעי של המכון.
בנוסף כתב קניץ ארבעה ספרים בנושאי חינוך גופני, אימון, ספורט ופיזיולוגיה.
קניץ נשוי לדבורה ואב לבת ושני בנים. בנו אייל היה שחקן כדורמים מצטיין בישראל ובארצות הברית. בעלה של בתו, אלי סרדס, הוא מנהל בית הספר למאמנים ומדריכים במכון וינגייט משנת 2009.
האופרה הלאומית האנגלית
האופרה הלאומית האנגלית, היושבת בקוליסיאום של לונדון בסנט מרטינז ליין היא להקת האופרה הלאומית של אנגליה ואחת משתי להקות האופרה של לונדון, לצד בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. הלהקה התפרסמה בסגנון התיאטרלי לאין שיעור של הצגות האופרה המאפיין אותה, במשיכת זמרים מוכשרים שאינם ידועים כל כך, לעיתים קרובות בהפקות מודרניות, ובשירה באנגלית. עוד מאפיין את הלהקה מחיר נמוך יחסית לכרטיסים להפקות אופרה בקנה מידה גדול.
תולדות התזמורת
בשנת 1898 הציגה ליליאן בייליס סדרה של קונצרטים אופראיים בתיאטרון אולד ויק. כעבור כעשר שנים, הקימה שם להקת תיאטרון, שה עלתה תחילה גרסאות "מקוצצות" של מחזות שייקספיר. אחרי שצירפה ללהקה קבוצת רקדנים קטנה (שנפרדה בהמשך מן התיאטרון והייתה לבלט המלכותי); תיאטרון סדלר'ס ולס נפתח ונוצרה להקת האופרה ויק-ולס.
הלהקה יצאה לסיור הופעות בזמן שהתיאטרון היה סגור בזמן מלחמת העולם השנייה. היא שבה כלהקת האופרה סדלר'ס ולס והתיאטרון נפתח מחדש בהצגת "פיטר גריימס" של בנג'מין בריטן, מלחין האופרה האנגלי הראשון מאז הנרי פרסל שזכה לתהילה בינלאומית. (מלבד ארתור סאליבן, שכתב את "אופרות סאבוי" הפופולריות אבל רק אופרה אחת גדולה, "אייבנהו"). בויד ניל ניצח על הלהקה משנת 1944 עד 1946. בשנת 1968 עברה האופרה של סדלר'ס ולס מתיאטרון סדלר'ס ולס אל תיאטרון הקוליסאום; כעבור שש שנים, שונה שם הלהקה לאופרה האנגלית הלאומית.
התקופה החזקה ביותר בתולדות האופרה הלאומית האנגלית נחשבת בדרך כלל לשנות ה-80', כאשר פיטר ג'ונאס היה המנהל הכללי, דייוויד פאונטני המנהל האמנותי ומרק אלדר המנהל המוזיקלי; תקופה זו נודעה בכינוי "שנות תחנת הכוח"..
אחרי קבלת בעלות גמורה על תיאטרון הקוליסאום, החלה הלהקה בתוכנית שיפוץ ושיקום של ארבע שנים שהסתיימו ב-2004. למשך תקופת השיפוצים קבעה הלהקה את ביתה הארעי במרכז האמנויות ברביקן. בין מממני השיפוצים גם מרטין סמית, היושב ראש של האופרה האנגלית הלאומית מאז 2001.
אחרי שנים אחדות של קשיים פיננסיים וחילופי מנהלים, הכריזה האופרה הלאומית האנגלית במרץ 2006 על המנהל המוזיקלי הבא שלה, אדוארד גרדנר, שמינויו נכנס לתוקף במאי 2007. הזמנות הניצוח של האופרה בניהולו של גרדנר לעונת 2007-08 כוללות הפקות של כרמן ואאידה.
קשייה הכספיים של האופרה לא מצאו עדיין פתרון. קיצוצים בכוח האדם לא הספיקו ועל פי הדו"ח השנתי האחרון שלה, תיאלץ הלהקה למכור כמה מנכסיה כדי להחזיק מעמד.
רפרטואר
האופרה הלאומית האנגלית מבצעת את כל האופרות באנגלית, אף כי נשקלת האפשרות להכניס כתוביות. בעונת מאי-דצמבר 2005 העלתה האופרה את "הדמעות המרות של פטרה פון קנט" מאת ג'רלד בארי, חליל הקסם של מוצרט, "הדיאלוגים של הכרמליטיות" מאת פולנק, "סאלומה" של ריכרד שטראוס, "מאדאם בטרפליי" של פוצ'יני, "אחשוורוש" של הנדל ו"בילי באד" של בנג'מין בריטן.
במשך השנים פיתחה לעצמה הלהקה דפוס מובהק ברפרטואר ובבימוי. האופרות החשובות והנודעות מבוימות לעיתים קרובות בתלבושות ותפאורות מודרניות והדעות בנושא זה חלוקות. יש הגורסים, שגישה זו מרחיבה את קהל הצופים הפוטנציאלי ולעומתם יש הטוענים, שצופים רבים מדירים רגליהם מהפקות האופרה הלאומית האנגלית בדיוק מסיבה זו. (טיימס, יולי 2002).
אבני דרך חשובות בדרכה של האופרה הלאומית האנגלית הן שתי הפקות בבימוי מלא של מחזור הטבעת של ריכרד וגנר; הפקות סדירות של אופרות חדשות; השבה לבימה של אופרטות (בעיקר של גילברט וסאליבן) ומחזות-זמר; הפקות מזומנות של אורטוריות בלבוש אופראי נמלא; וההימנעות מאופרות בל קנטו, שהתצוגה הווקאלית שלהן מעיבה על תוכנן המוזיקלי והדרמטי.
רמי כץ
רמי כץ (נולד ב-20 ביולי 1947) הוא פסיכולוג התפתחותי, מומחה לליקויי למידה ותפקוד, הפרעת קשב וריכוז ובעיות ויסות חושי. מפתח גישת ה-NDFA - הגישה הנוירו-התפתחותית-תפקודית.
האופרה הלאומית האנגלית
מחזור הטבעת
הפקות מחזור הטבעת בשנות ה-70' היו ציון דרך חשוב בהתפתחות הלהקה. מנהל המוזיקה בשנים ההן, צ'ארלס מקקראס, בעצמו פרשן וגנר מנוסה, הפקיד את הניצוח בידי רג'ינלד גודול, שהיה במשך שנים שותף זניח בסגל קובנט גארדן. כישרונו של גודול כווגנריאן - אם גם איטי - התגלה לבסוף וזכה להערכה הראויה. הפקות המחזור הציגו תרגום חדש של אנדרו פורטר ועיצובי התפאורה והתלבושות של ראלף קולטאי היו מרשימים, בלי להיתפס לאפקטים של הפקות מאוחרות יותר, שרבים ראו בהם תחבולות מיותרות. את הצלחת הזמרים בהפקות אפשר לשפוט על פי הקלטה חיה מלאה של EMI. בין הזמרים היו נורמן ביילי, ריטה הנטר ואלברטו רמדיוס.
רמי כץ
ביוגרפיה
במהלך שנות ה-70 למד לתואר ראשון בפסיכולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן סיים שם תואר שני בפסיכולוגיה קלינית והתפתחותית.
האופרה הלאומית האנגלית
מחזור הטבעת
לראשונה מזה 30 שנה חזרה טבעת הניבלונגים של וגנר לבימה באנגלית, במקביל לחגיגות ה-30 של הלהקה כאופרה האנגלית הלאומית. לאחר הפקות קונצרטנטיות במשך שלוש העונות הקודמות, ניצח המנהל המוזיקלי של האופרה על הלהקה בהפקה חדשה של פילידה לויד, עם תפאורות של ריצ'רד הדסון ותאורה של סיימון מילס. הטקסט תורגם מחדש בהזמנת האופרה הלאומית האנגלית בידי ג'רמי סאמס. זהב הריין, ולקיריות וזיגפריד עלו כולן בשנת 2004, שנת יובל ה-100 לקוליסאום, והפקת דמדומי האלים השלימה את המחזור החדש באביב 2005. ההפקה בלטה בשימוש שנעשה בה בתפאורות ותלבושות מינימליסטיות בהתאם לרוח הזמן. בין המבקרים היו שראו את ה"מחזור" של פילידה לויד כעולה על זה של בית האופרה המלכותית כמעט בכל המובנים, אם כי רבים אחרים סברו, שהיה מבולבל וכי הגישה "הפשטנית ללא רחם" הועילה רק להפחית מערכו של מחזור הטבעת של וגנר. ביקורת נמתחה גם על רמת השירה והניצוח של ההפקה.
רמי כץ
ביוגרפיה
בין השנים 1970-1979 הרצה כץ באוניברסיטת תל אביב בקורסים במגמת ריפוי בעיסוק בבית הספר ללימודי המשך ברפואה שבפקולטה לרפואה. בשנים אלו הרצה גם במכללת תל-חי בחוג לפסיכולוגיה. עד שנת 2002 הרצה כץ באוניברסיטת תל אביב לתלמידי תואר שני, במסגרת החוג להיבטים התפתחותיים בחינוך, בבית הספר לחינוך.
האופרה הלאומית האנגלית
בית האופרה
תיאטרון קוליסאום, הסמוך לכיכר טרפלגר, הוא אחד התיאטראות הגדולים והמצוידים ביותר בלונדון. התיאטרון נפתח ב-1904, יצירתם של מנהל התיאטרון אוסוולד סטול ושל אדריכל התיאטרון פרנק מצ'אם. שאיפתם הייתה לבנות "היכל בידור עממי", הגדול והמשובח ביותר בדורו. האופרה הלאומית האנגלית עברה אל התיאטרון בשנת 1968 והעבירה לידיה את הבעלות המלאה עליו בשנת 1992. התיאטרון היה בין הראשונים להתקנת תאורה חשמלית בלונדון. הוא עבר שיפוצים מקיפים בין 2000 ל-2004 ומכיל את הבמה הרחבה ביותר בלונדון. במועד בנייתו גם הותקנה בו במה סובבת, אך כמעט לא נעשה בה שימוש.
רמי כץ
ביוגרפיה
בשנת 1974 הגיע כץ לקריית שמונה כאשר עבד מרצה מחליף בחוג לפסיכולוגיה במכללת תל-חי. במהלך שהותו בעיר, נחשף לצרכים הטיפוליים הדחופים של ילדי העיר, אשר חיו באותה תקופה תחת הפגזות מגבול הצפון. המגע עם התושבים המקומיים הניע את כץ להתחיל בפועלו החינוכי בעיר. הוא הקים וניהל תחנה אזורית רב-מקצועית להתפתחות הילד, אשר בצמוד לה נפתח גן ילדים ייחודי לשירות אוכלוסיית אצבע הגליל וצפון רמת הגולן. במקביל, שימש בשנים אלו כיו"ר תחום הגיל הרך בקרית שמונה. מתוקף תפקידו ריכז כץ פעולות טיפוח בגילאי 0-6, אשר כללו פיתוח פרויקטים קהילתיים בתחום הדרכת הורים לעבודה חינוכית עם ילדיהם בגיל הרך, הדרכה והשתלמויות לאחיות בריאות הציבור ולסגלי מעונות היום והגנים. כץ סיים את תפקידו בקרית שמונה ב-1986.
האופרה הלאומית האנגלית
בית האופרה
אולפני דקה לשעבר במערב האמסטד משמשים כאולם החזרות של האופרה הלאומית האנגלית.
רמי כץ
ביוגרפיה
בין השנים 1978-1983 נשלח רמי כץ כנציג ישראל מטעם אגף השיקום במשרד הרווחה, להשתלמות מיוחדת בקליניקות בארצות הברית ובאירופה, בראשות פרופ' דלקטו, שם העמיק את ידיעותיו בתחום האבחון והשיקום של ליקויים תפקודיים בשל פגיעה מוחית או ליקוי בארגון הנוירולוגי.
בעקבות לימודים אלו פיתח כץ את הגישה הנוירו-התפתחותית-תפקודית (NDFA). הוא החל לעסוק באבחון, טיפול, הדרכה, ייעוץ והעברת השתלמויות בתחום ליקויי תפקוד ולמידה במסגרות רבות, ביניהן התחנות לשיקום ולייעוץ מקצועי של ברית התנועה הקיבוצית ברמת גן ובחיפה, והתחנות להדרכת הילד והמשפחה של התנועה הקיבוצית בתל אביב ובגבעת חיים, וכן במרכז של אגודת תקווה בתל אביב.
בתחילת שנות ה-80 הקים כץ את מרכז "כישורי למידה" – המרכז לקידום תפקודים, אותו הוא מנהל עד היום. מטרת המרכז היא לקדם ולסייע לקהלים רבים ומגוונים, בתחומי הכשרה מקצועית, אבחון וטיפול פרטי, ולקדם את התוכנית החינוכית בפיקוח משרד החינוך.
בין השנים 1983-1988 שימש כץ כיו"ר החטיבה לפסיכולוגיה התפתחותית בהסתדרות הפסיכולוגים בישראל. בשנות ה-80 שימש כחבר בוועדת תכנון החינוך בתחום טעוני-טיפוח, שהקים מנכ"ל משרד החינוך דאז, אלעד פלד. בין 1987-1990 מונה ליו"ר הוועדה המקצועית לענייני פסיכולוגיה התפתחותית וחבר בהנהלת מועצת הפסיכולוגים.
החל מ-1988 כץ מרכז ומנחה תוכנית חינוכית לקידום כישורי הלמידה וההתנהגות בגני ילדים ובבתי ספר, בפיקוח משרד החינוך. מטרת התוכנית היא קידום תפקודים ויכולות של כלל הילדים, ברמה הקהילתית. במסגרת פעילותו הפעיל כץ תוכנית חינוכית זו במסגרת גנים ממלכתיים וממלכתיים-דתיים בעשרות ערים ברחבי הארץ.
בשנת 2005 זכתה התוכנית בהכרה ובתקצוב של קרן ון ליר הבינלאומית ובהכרה של משרד החינוך של בוסטון. התוכנית נבדקה על ידי עיריות תל אביב-יפו, הרצליה ופתח-תקוה, וכן על ידי קרן ון ליר, הוצגה מטעמה בכנסים בינלאומיים, וזכתה למענק כספי לצורך הטמעתה בערים נוספות בישראל. יישומי התוכנית על ידי הצוותים החינוכיים בשטח זכו במספר פרסי חינוך.
רמי כץ נשוי להדס, מורה בתחום המדעים והטבע ומדריכה ארצית להקניית דרכי למידה, ולהם שני ילדים.
פיתוח הגישה הנוירו-התפתחותית-תפקודית (NDFA)
הגישה הנוירו-התפתחותית מתייחסת אל הילד כאל יצור מתפתח ודינאמי, שתפקודיו נבנים זה על גבי זה, בסדר מסוים. כישוריו והתנהגותו נקבעים על ידי מגע הגומלין המתמיד שבין גורמים תורשתיים ומבניים, (המשפיעים על רצף הבשלתה של מערכת העצבים המרכזית שלו), לבין התנסויותיו השונות בסביבה בה הוא גדל. התנסויותיו הבסיסיות של הילד בסביבה חיוניות לעצם הוצאתן לפועל של אפשרויות תורשתיות הגלומות בו בכוח. טיבן ותדירותן של ההתנסויות יקבעו במידה רבה את איכותם של תפקודיו וכישוריו המתפתחים.
הגישה הנוירו-התפתחותית מתחקה אחר הרצף ההתפתחותי של התפקודים, וחוקרת את ההתנסויות החיוניות לבנייתם. ביישומיה בתוך מערכת החינוך משתדלת הגישה הנוירו-התפתחותית לעצב סביבת למידה, הכוללת התנסויות בסיסיות ההכרחיות לפיתוחם האופטימלי וקידומם של כישורי הלמידה וההתנהגות של כלל התלמידים.
הגישה מופעלת על ידי המרכז שהקים רמי כץ, בשלוש רמות עשייה:
ברנט בארי
ברנט רוברט בארי (באנגלית: Brent Robert Barry; נולד ב-31 בדצמבר 1971 בהמפסטד שבניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. במהלך הקריירה שלו שיחק בארי בשש קבוצות שונות בליגת ה-NBA, וזכה בשתי אליפויות עם סן אנטוניו ספרס (ב-2005 ו-2007). הוא זכה גם בתחרות ההטבעות ב-1996. בארי הוא בנו של כדורסלן העבר המפורסם ריק בארי, ונחשב לשחקן הטוב ביותר מבין ארבעת בניו.
רמי כץ
התוכנית החינוכית לקידום כישורי הלמידה וההתנהגות
התוכנית לקידום כישורי הלמידה וההתנהגות ולמניעת האלימות במערכת החינוך, המושתתת על הגישה הנוירו-התפתחותית-תפקודית, מיועדת לספק לאנשי החינוך כלים להבנת צורכיהם ההתפתחותיים של הילדים, ודרכים לשינוי מערך ההתנסויות שלהם, כך שיפתחו טוב יותר את תפקודיהם הבסיסיים, ויתנסו בלמידה מהנה ומעניינת יותר באווירה נינוחה וידידותית. התוכנית נמצאה יעילה בשיפור תחומי תפקוד בסיסיים התפתחותיים, ובשיפור אקלים הגן והכתה.
ברנט בארי
קריירה
בצעירותו שיחק בארי כדורסל במסגרת "בית ספר תיכון דה לה סייל" מקונקורד שבקליפורניה, ומאוחר יותר הצטרף לקבוצתה של אוניברסיטת המדינה של אורגון, במדיה שיחק במשך כל ארבע שנות הלימוד שלו באוניברסיטה. בעונה הראשונה שלו בקבוצה מיעט בארי לקבל דקות משחק, אך בשנים הבאות ביסס את מעמדו כאחד משחקניה המובילים. בעונתו האחרונה בליגת המכללות הוא העמיד ממוצעים של 21 נקודות, 6 ריבאונדים ו-4 אסיסטים, ונבחר לחמישיית המצטיינים הראשונה של התאחדות ה"פאסיפיק-10" במסגרתה שיחקה נבחרת האוניברסיטה.
בארי נבחר במקום ה-15 בדראפט ה-NBA ב-1995 על ידי קבוצת דנוור נאגטס, אך הועבר מיד לאחר הדראפט ללוס אנג'לס קליפרס. בארי הפגין יכולת מרשימה בעונתו הראשונה בקליפרס. הוא העמיד ממוצעים של 10.1 נקודות ו-2.9 אסיסטים למשחק, ובין היתר קלע 123 שלשות - שיא כמות השלשות לרוקי באותו זמן. בארי גם זכה בתחרות ההטבעות של ה-NBA שהתקיימה במסגרת "סוף-שבוע האולסטאר", ונבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה.
בעונת העפיל בארי עם הקליפרס לראשונה למשחקי הפלייאוף. הוא קלע 11.7 נקודות בממוצע בפלייאוף, אך קבוצתו הודחה כבר בסיבוב הראשון, לאחר הפסד ליוטה ג'אז בשלושה משחקים. שלושת משחקים אלו היו ההופעות היחיד של בארי בפלייאוף בתקופתו בקליפרס. בעונה שלאחר מכן, בפברואר 1998, הוא הועבר לקבוצת מיאמי היט. בארי מיעט לקבל דקות משחק במדי מיאמי ושותף ב-17 משחקים בלבד עד לסיום העונה.
רמי כץ
התוכנית החינוכית לקידום כישורי הלמידה וההתנהגות
התוכנית פותחה בדרך של מפגש בין שני תחומי מומחיות: מומחיות נוירו-התפתחותית-תפקודית ומומחיות פדגוגית. התחום הנוירו-התפתחותי תרם לתוכנית את הבנת התפתחות תפקודיו וכישוריו של הילד; והכרת ההתנסויות הסביבתיות המשפיעות על התפתחות תפקודים אלה. התחום הפדגוגי תרם לתוכנית מגוון רחב של יישומים פדגוגיים ודידקטיים להתנסויות הסביבתיות האלו, בהפעלה היומיומית של הילדים במערכת החינוך.
מטרת העל של התוכנית היא לאפשר לכל ילד לפגוש, באמצעות מערכת החינוך, מגוון רחב של התנסויות, שיאפשר קידום מרבי של תפקודיו ומכלול האינטליגנציות שלו.
ברנט בארי
קריירה
בשתי העונות הראשונות שלו בסיאטל סופרסוניקס שימש בארי בעיקר כמחליפו של גארי פייטון. עם זאת, מאוחר יותר הוא החל לשחק יותר בעמדת הרכז, ולעיתים אף שיחק כסמול פורוורד בהתאם לצורכי קבוצתו. עונת הייתה הטובה ביותר בתקופתו של בארי בסיאטל - הוא פתח בחמישייה בכל 81 משחקיו, והשיג ממוצעים של 14.4 נקודות, 5.4 ריבאונדים ו-5.3 אסיסטים למשחק. גם בשתי העונות הבאות המשיך בארי להוות שחקן חמישייה קבוע וקלע בממוצעי נקודות דו-ספרתיים. אף על פי כן, הוא העפיל עם סיאטל פעמיים בלבד לפלייאוף במשך חמש עונותיו בה, ולא הצליח לעבור את הסיבוב הראשון.
עונת היוותה שיפור אישי גדול מבחינתו של בארי - הוא הפך לחלק חשוב בסן אנטוניו ופתח ב-28 ממשחקי הקבוצה, והעמיד ממוצעים של 8.5 נקודות ו-2.1 ריבאונדים למשחק. בסיום אותה עונה הוא היה שותף לזכייה נוספת של סן אנטוניו באליפות, לאחר ניצחון על קליבלנד קאבלירס. ביולי 2008 הועבר בארי לקבוצת יוסטון רוקטס, אך לאחר שמיעט לקבל בה דקות משחק, שוחרר ממנה באוקטובר 2009 וכעבור זמן קצר הודיע על פרישה מכדורסל.
דייוויד לורד
דייוויד סמואל אנתוני לורד (באנגלית: David Samuel Anthony Lord; 18 באוקטובר 1913 – 19 בספטמבר 1944) היה טייס תובלה בחיל האוויר המלכותי הבריטי במלחמת העולם השנייה. במסגרת מבצע מרקט גארדן השתתף בפעולה אווירית כחלק מהקרב על ארנהם, בעיר ארנהם שבהולנד, ובה נהרג. על פעולתו שם הוענק לו צלב ויקטוריה – עיטור הגבורה הצבאי הגבוה ביותר של בריטניה.
ראשית חייו
לורד נולד בעיר קורק שבאירלנד, למרי וסמואל, קצין קבע בצבא הבריטי. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוצב אביו בהודו עם משפחתו. לאחר פרישת האב משירות צבאי חזרה המשפחה לבריטניה, לעיר רקסהאם שבוויילס, שם למד לורד בקולג' סנט מרי (St. Mary's College). לאחר מכן למד בקולג' האנגלי הנוצרי בוואיאדוליד, ספרד, כדי להיות לכומר, אך חזר בו מכך. הוא שב לעיר רקסהאם ובאמצע שנות השלושים עבר ללונדון, שם עבד כסופר פרילנסר. ב־1936 התגייס לחיל האוויר המלכותי. הוא עבר אימוני טיס והגיע לדרגת סמל טיס ב־1939.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שירת לורד בטייסת תובלה של החיל – טייסת 31 – בחזית צפון מערב בריטניה. הוא טס גם במזרח התיכון ולאחר מכן הועבר לשרת בהודו. לאחר הסמכתו כקצין טיס ב־1942 הוא ביצע טיסות אספקה מעל בורמה. ב־1943 הוענק ללורד עיטור צלב התעופה המצוינת (Distinguished Flight Cross).
בינואר 1944 חזר לורד לבריטניה; הוא הוצב לטייסת התובלה 271, התאמן בהצנחת צנחנים ואספקה ובגרירת דאונים, והשתתף במבצעי הפלישה לצרפת ביוני 1944.
הקרב על ארנהם
במסגרת מבצע מרקט גארדן בספטמבר 1944 צנחה הדיוויזיה המוטסת הבריטית הראשונה ליד העיר ארנהם בהולנד במטרה לתפוס את הגשרים הנטויים שם מעל נהר הריין. הפעולה השתבשה והדיוויזיה כותרה בכפר אוסטרבייק שליד ארנהם על ידי כוחות שריון גרמניים, כשהאספקה שלה אוזלת במהירות.
ב־19 בספטמבר יצאו לורד ועמו שבעה אנשי צוות במטוס דקוטה (מס' זנב KG374) למשימה של הצנחת אספקה לצנחנים הבריטיים המכותרים ליד ארנהם. כשהתקרב המטוס לשטח ההצנחה הוא נפגע פעמיים מאש נגד מטוסים בכנפו הימנית, שהחלה לבעור, תוך שהאש מעמידה את הכנף כולה בסכנת התמוטטות. העיתונאי קורנליוס ריאן תיאר בספרו "גשר אחד רחוק מדי" את מה שאירע לאחר מכן במטוס:
כנף מטוסו של לורד קרסה עקב הלהבות והמטוס התרסק. לורד ועמו שישה מאנשי צוות המטוס נספו בהתרסקות. רק איש צוות אחד, הנווט סגן־משנה קינג, שרד ונפל בשבי הגרמני.
לאחר שחרור ארנהם על ידי הצבא הבריטי באפריל 1945 אותרו וזוהו גופותיהם של דייוויד לורד ואנשי צוותו. הם הובאו לקבורה זה בצד זה בבית הקברות הצבאי ארנהם־אוסטרבייק.
צלב ויקטוריה
לאחר שחרורו של הנווט קינג מן השבי במחצית שנת 1945 נודע ברבים סיפור הפעולה האחרונה של לורד וצוותו. אז הוחלט להעניק ללורד לאחר מותו את עיטור צלב ויקטוריה.
נוסח כתב העיטור שהוענק ללורד התפרסם בעיתון לונדון גאזט (London Gazette) ב־9 בנובמבר 1945, וזו לשונו:
בנוסף ללורד הוענק עיטור צלב ויקטוריה לארבעה חיילים ממשתתפי הקרב על ארנהם, כולם צנחנים. שלושה מהם נהרגו באותו קרב.
מפעלי זיכרון
מספר לוחות זיכרון נקבעו בבריטניה לזכר דייוויד לורד, כולל בקתדרלה בעירו רקסהם בוויילס.
מטוס דקוטה שהשתתף במטסי הזיכרון לקרב על בריטניה בשנים 1993–1998 נשא את צבעי מטוסו של לורד ואת אותיות הזיהוי שלו. גם מטוס דקוטה שהיה מוצב במוזיאון חיל האוויר המלכותי בקוספורד (Cosford) בשנים 1973–2005 נשא את אותם צבעים ואותיות זיהוי.
מ־1966 ועד פירוקה ב־2005 נקראו מטוסי טייסת 10 של חיל האוויר המלכותי על שם טייסים בריטיים נושאי עיטורים; אחד המטוסים, שמספרו XR810, נקרא "דייוויד לורד, צ.ו." (David Lord VC).
קילומבו
קילומבו (בפורטוגזית: quilombo; המקור בשפת ה- Kimbundu האפריקנית: kilombo) היה סוג יישוב בברזיל הקולוניאלית שנוסד בידי עבדים נמלטים, ולעיתים גם בידי מיעוט של פורטוגלים, אמרינדיאנים ברזילאיים ואחרים אשר נדחקו לשולי החברה.
אחדים מיישובים אלו מוקמו בסמוך לנקודות יישוב פורטוגליות והיו פעילות הן בהגנה כנגד משלחות ללכידת עבדים נמלטים והן בסיוע לבריחתם של עבדים נוספים. מכיוון שכך קיומם היה תמיד בצילם של מאבקים עם רשויות קולוניאליות הולנדיות, לאחר מכן פורטוגליות ולבסוף, מצד האימפריה הברזילאית ובעלי העבדים. הקילומבוס היו אחת מצורות ההתנגדות החשובות לעבדות. לעיתים נעשה ניסיון לשחזר בקילומבו מערכת חברתית אפריקאית וחזרה לחברה שבטית. המאבק המתמיד על קיומם של הקילומבוס הביא לכך שמשך קיומם של מרביתם היה קצר למדי. אולם, קיומן של אחדות מנקודות היישוב שהיו מרוחקות יותר מיישובים פורטוגלים, ומאוחר יותר מערים ברזילאיות, נסבל, והן קיימות כיום כעיירות בהן שגורים גם ניבים של שפות אפריקאיות שונות. באמריקה הספרדית יישובים שכאלו קרויים "פלנקה" (בספרדית: palenque).
הידוע מבין הקילומבוס הברזילאים היה הקילומבו של פלמארס (Palmares), קילומבו עצמאי ליד רסיפה שנוסד בשנת 1600. בשיאו כלל הקילומבו של פלמראס מספר יישובים ובהם מעל ל-30,000 איש, רובם עריקים ועבדים נמלטים. שני המנהיגים-לוחמים המפורסמים ביותר של הקילומבו היו גנגה זומבה (Ganga Zumba) וזומבי (Zumbi). לאחר שנים של התנגדות ולחימה נהרגו השניים מאש ארטילרית פורטוגלית בשנת 1695. בברזיל זוכים שני המנהיגים לכבוד רב והם נחשבים כסמלים ל"גאווה שחורה", חירות ודמוקרטיה גם כיום. תאריך הוצאתו להורג של זומבי, ה-20 בנובמבר, נחגג כ"יום המודעות השחורה הלאומי" החל משנת 1995, והוא מופיע על גבי בולי דואר, שטרי כסף ומטבעות.
החוקה הברזילאית של שנת 1988 העניקה לקילומבוס שעדיין היו קיימים זכות בעלות קיבוצית על הקרקע עליה ישבו מאז התקופה הקולוניאלית. בכך הכירה החוקה בזהותם הייחודית של תושבי הקילומבוס, בדומה לזו של אמרינדיאנים ברזילאיים.
בספרדית של אזור ריו דה לה פלטה התגלגלה המילה קילומבו לציון בית בושת ולאחר מכן מהומה וחוסר סדר. בספרדית ונצואלנית משמעות המילה היא כינוי מזלזל בשטח כפרי מרוחק בפנים הארץ.
תבחין נשיפה
תבחין הנשיפה אן מבחן הנשיפה הוא תהליך דיאגנוסטי מהיר הנועד לזיהוי הדבקה בחיידק הליקובקטר פילורי (Helicobacter pylori), חיידק ספירלי הקשור במחלות: גסטריטיס, כיב קיבה וכיב פפטי.
התבחין מתבסס על יכולתו של החיידק הליקובקטר פילורי להמיר שתנן (אוּרֵאַה) לאמוניה ולפחמן דו-חמצני. תבחיני הנשיפה מומלצים על ידי הנחיות החברה המובילה כדרך המועדפת והלא-פולשנית לבדיקת המצאות החיידק לפני ואחרי טיפול תרופתי בו.
עקרונות ומנגנונים
מטופלים בולעים נוזל אוּרֵאַה מסומן באיזוטופ לא שכיח: פחמן-14 רדיואקטיבי או פחמן-13 לא-רדיואקטיבי. לאחר 10–30 דקות הבאות, בודקים אם האיזוטופ הפחמני נוכח בפחמן הדו-חמצני הננשף. אם כן, משמע שהאוּרֵאַה פורק, וזה מצביע על המצאות אוּרֵאָז (האנזים בו הליקובקטר פילורי משתמש על מנת לפרק אוראה) בקיבה מה שמצביע על נוכחות החיידק.
לכל אחת משיטות אלו נדרשת נשיפה פשוטה לפני מתן האיזוטופים כדי להשוות את התוצאות לאחר מתן האוּרֵאַה עם הפרש זמן של 20–30 דקות בין הבדיקות. הדגימות יכולות להשלח למעבדה לניתוח. לחלופין, ניתן להשתמש ב mass correlation spectrometry כמבחן משרדי כאשר בדיקות הנשיפות נלקחות כל הזמן והתוצאות מסופקות בתוך דקות.
ההבדל בין המדידות לפני מתן האוראה ואחריו נועדו לקבוע האם ישנה הדבקה בחיידק. הערך המתקבל מהבדיקה מושווה לערך סף הנקבע מראש. תוצאות מתחת לערך הקבוע נחשבות כתוצאות שליליות (כלומר, אין חיידק בקיבה) ותוצאות מעל הערך הקבוע נחשבות כחיוביות ומעידות על המצאות החיידק בקיבה. ערך הסף נקבע על ידי השוואה של תוצאות של מטופלים שווידאו שיש להם את החיידק בעזרת שתי שיטות או יותר. הערך הנבחר הוא הערך שנותן את השילוב הטוב ביותר של רגישות וספציפיות לחיידק.
לכן, הבדיקה צריכה להיות מבוצעת 14 ימים לאחר הפסקת נטילת תרופות נוגדות חומציות (מעכבי משאבות פרוטונים) או 28 ימים אחרי הפסקת טיפול אנטיביוטי.
חלק מהרופאים מאמינים שמאגר של הליקובקטר פילורי בפלאק דנטלי יכולים להשפיע על התוצאה.
Love Songs (אלבום של דסטיניז צ'יילד)
Love Songs (בעברית: שירי אהבה) הוא אלבום האוסף השלישי של להקת הבנות דסטיניז צ'יילד, אשר יצא ב-25 בינואר 2013. בניגוד לשני אלבומי האוסף הראשונים שלהן האלבום לאו דווקא כולל את הלהיטים הגדולים שלהן אלא באופן כללי שירים מאלבומיהם הקודמים אשר המשותף להם או שכולם עוסקים באהבה ומערכות יחסים.
בנוסף האלבום כולל שיר מקורי בשם "Nuclear" שהיה לשיר הראשון שהלהקה הקליטה מאז התפרקותה. עטיפת האלבום מבוססת על העטיפה ללהיט "Lose My Breath".
הצלחה מסחרית
בבריטניה האלבום הגיע למקום ה-44 במצעד האלבומים הבריטי הרשמי ולמקום ה-3 במצעד אלבומי ה-R&B. באירלנד האלבום הגיע בשיאו למקום ה-27. גם באירופה האלבום הגיע למיקומים נמוכים, למשל באיטליה הגיע למקום ה-69, בשווייץ למקום ה-89 ובצרפת למקום ה-149.
באוסטרליה האלבום הגיע למקום ה-14 ולמקום ה-14 במצעדים האלבומים האורבניים במדינה.
Nocturne
זוהי הפעם השנייה שנורווגיה זוכה בתחרות, וזאת לאחר הזכייה באירוויזיון 1985 של בוביסוקס! עם השיר La det swinge.
בשיר משתתפים כחמישה מבצעים: הצמד סיקרט גארדן שכולל את הכנרת פיונלה שרי והפסנתרן-מלחין רולף לובלנד, וכן שלושה אורחים - הזמרת הנורווגית גונהילד טוינרסהיים, נגן החליל האירי הנס פרדריק יאקובסן, ונגנית הניקלהארפ  השוודית אסא יינדר.
קדם אירוויזיון 1995 בנורווגיה
ב-1995 הזמין תאגיד השידור הנורווגי את רולף לולנד להגיש שיר ל"מלודי גרנד פרי" 1995 (קדם האירוויזיון הנורווגי). בסופו של דבר, בחר לולנד להגיש את "נוקטורן", שיר שנכתב לאלבום הראשון של Secret Garden. מעולם לא הייתה לו במקור הכוונה שהשיר ייכלל ב"מלודי גרנד פרי".
בראיון לתאגיד השידור הנורווגי ב-2005, ציין לובלנד כי "זה היה לגמרי במקרה שהמפיק של מלודי גרנד פרי שמע את השיר. הוא חשב ש'Nocturne' זה משהו שונה וחדש, וחשב שיש לזה פוטנציאל גדול בתחרות. בסופו של דבר, נתתי לעצמי להשתכנע".
אירוויזיון 1995
באירוויזיון השיר היה החמישי בסדר המתמודדים, אחרי השיר של בוסניה והרצגובינה ולפני רוסיה. לאחר סגירת ההצבעה השיר סיים במקום הראשון מתוך 23, עם 148 נקודות.
זה היה הניצחון השני של לובלנד כמלחין, מאחר שהוא כתב את המוזיקה גם לזכייה הקודמת של נורווגיה באירוויזיון עם La det swinge. בנוסף, השיר שבר רצף של שלוש זכיות רצופות לאירלנד (וזאת על אף שהכנרת פיונלה שרי היא אירית). בשנה לאחר מכן אירלנד זכתה שוב, עם ארבע זכיות מתוך חמש.
מילים
השיר ידוע הודות המיעוט שלו במילים - 24 בסך הכל. רוב השיר הוא אינסטרומנטלי, כאשר ההתמקדות היא במנגינת הכינור של פיונלה שרי.
נכון ל-2022 זהו השיר הזוכה בעל מספר המילים המועט ביותר. עם זאת, השיר שהשתתף באיורווזיון והוא בעל מספר המילים המועטות הוא של פינלנד משנת 1998 - Aava של להקת Edea עם 6 מילים בלבד ושל בלגיה משנת 1983 - Rendez-vous של להקת Pas de Deux  עם 11 מילים.
פרסום במצעדי מוזיקה, ביקורות וקאברים
נוקטורן לא יצא כסינגל בנורווגיה, אלא בשאר אירופה ובסקנדינביה. לאחר מכן הוא גם קיבל גרסה באנגלית.
השיר הגיע למקום הראשון בישראל (למשך ארבעה שבועות), מקום 6 בבלגיה, 20 בהולנד ו-26 בשוודיה.
נוקטורן פורסם במקור כחלק מאלבום הבכורה של סיקרט גארדן, "שירים מהגן הסודי". באלבום משנת 2007 Inside I'm Singing  הצמד הוציא גרסה חדשה של השיר.
במוזיקה & מדיה אמרו כי נוקטורן והא לא רק "ניצחון למוזיקה אמיתית על מוזיקת אוכל מהיר, והישג בלתי נתפס של שיר אינסטרומנטלי".
אלן ג'ונס ממיוזיק ויק כתב כי: "זוהי יצירה רודפת, פסטורלית, שמרגישה יותר קשורה לתרבות גאליה מאשר למוזיקה נורדית. אך עם כל כך מעט מילים, קשה לחשוב שזהו שיר"
ההרכב Celtic Woman ביצע לשיר קאבר כחלק מאלבומו השביעי - Believe.
יוסף צבי הרץ
הרב יוסף צבי הרץ (באנגלית: Joseph Herman Hertz; 25 בספטמבר 1872, הונגריה - 1 בינואר 1946) היה הרב הראשי של בריטניה מ-1913 עד מותו בשנת 1946 וחוקר תנ"ך.
קורות חייו
על שמו נקרא רחוב בשכונת רמות בירושלים.
מומנט הדיפול של פלואורופור
בפיזיקה כימית, מומנט הדיפול של פלואורופור מאפיין קוטביות חשמלית מולקולרית של הרכב כימי פלואורסצנטי ברמת אנרגיה מסוימת, בדרך כלל כאשר הוא נתון בתמיסה ואינו מהווה את הממס. מומנט הדיפול של פלואורופור מסומן ב- או ב-  כאשר S היא הרמה האנרגטית של הפלואורופור. לאינטראקציה בין הפלואורופור לממס השפעה רבה על התכונות הספקטראליות של הפלואורופור. ישנן כמה גישות לתיאור אינטראקציה זו, כאשר העיקרית שבהן מייחסת לפלואורופור מרחב כדורי אפקטיבי עם מקדם דיאלקטרי נתון. במקרה כזה, משוואת ליפרט-מטגה מסבירה באופן חלקי את אפקט הקוטביות החשמלית של הפלואורופור, אך לא לוקחת בחשבון כל אינטראקציה כימית חיצונית כאשר קיימת אחת כזו. בכל מקרה, האינטראקציה הכללית בין פלואורופור לממס היא נושא יחסית מורכב ואיננו מוסבר באופן מלא על ידי תאוריה יחידה.
מצבים אנרגטיים של פלואורופור בתמיסה
פלואורופור הנתון בתמיסה מושפע ממנגנונים היכולים לגרום לעירור אנרגטי, למשל עירור תרמי. העירור התרמי והתדירות בה הוא מתרחש תלויים בטמפרטורת התמיסה. דרך נוספת לעורר פלואורופור היא על ידי הקרנת פוטון בעל אורך גל השייך לספקטרום הבליעה של הפלואורופור. במקרה כזה, הפוטון יכול להיבלע על ידי הפלואורופור ולעוררו ברמת האנרגיה, בדרך כלל מרמת היסוד אל רמה ויברציונית כלשהי של {{S}_{1}}. בליעת האור על ידי הפלואורופור איננה איזוטרופיות. ההסתברות לבליעה של פוטון על ידי הפלואורופור תלויה בכיוונו של מרכיב השדה החשמלי של אותו פוטון ביחס לכיוונו של מומנט הדיפול של הפלואורופור. כאשר כיוונו של השדה החשמלי מקביל לכיוונו של \vec{\mu }, מתקיימת בליעה מקסימלית, ובלבד שאורך הגל של הפוטון המוקרן שייך לספקטרום הבליעה של הפלואורופור. כאשר כיוונים אלו מאונכים זה לזה, לא תהיה בליעה כלל. לאחר עירור של הפלואורופור (בכל דרך שהיא), נניח אל אחת הרמות הויברציונית של {{S}_{1}}, הפלואורופור מתייצב על רמת טריפלט (בין {{S}_{0}} ל- {{S}_{1}}). הזמן בו הפלואורופור נמצא באותו מצב טריפלט נקרא זמן החיים של הפלואורסצנציה ובתום זמן זה הפלואורופור חוזר למצב היסוד תוך פליטת פוטון.
עירור אופטי ומשוואת ליפרט-מטגה
במקרה של עירור אופטי, מודל ליפרט-מטגה מתאר (בקירוב) בצורה יחסית פשוטה את האינטראקציה של הפלואורופור בממס עם השדה האלקטרומגנטי. כאשר פלואורופור ממוקם באזור בו שורר שדה אלקטרומגנטי, אלקטרונים של מולקולת הפלואורופור נמצאים באינטראקציה עם השדה החשמלי של האור. אלקטרונים אלו מוגבלים לתנועה במרחב המולקולה, אך קיים כיוון מסוים בו תנועת האלקטרונים חופשית יותר. זהו כיוונו של מומנט הדיפול החשמלי \vec{\mu } של הפלואורופור. האינטראקציה בין הממס לפלואורופור משפיעה על הפרשי רמות האנרגיה בהן יכול להימצא הפלואורופור. כאשר פלואורופור נמצא במצב האנרגטי הנמוך שלו, הוא בעל מומנט דיפול קבוע (בערכו) שכיוונו נקבע על ידי הרוטציה המרחבית. כאשר מקרינים את הפלואורופור בספקטרום הבליעה שלו, הפלואורופור יכול לעלות ברמת האנרגיה וכתוצאה ממנגנונים דינמיים הכרוכים בכך הוא משנה את מומנט הדיפול שלו. מומנט זה הוא מומנט דיפול מולקולרי זמני, וערכו ברמה המעוררת בדרך כלל גבוה יותר מאשר ערכו במצב היסוד. זמן קצר לאחר שהפלואורופור מתקבע על מומנט הדיפול ברמה המעוררת, הוא חוזר למצב היסוד תוך פליטת פוטון באורך גל ארוך יותר מאורך הגל של הפוטון הנבלע. הפער בין אורכי הגל קיים כיוון שתהליך הפליטה של האור מהפלואורופור איננו אלסטי והמנגנונים הדינמיים אשר היו כרוכים בו פיזרו אנרגיה שאינה קרינתית, כך שאנרגיית הפוטון הנפלט נמוכה יותר. הקשר בין אורכי הגל, הנבלע והנפלט, ניתן לתיאור בקירוב על ידי משוואת ליפרט-מטגה. משוואת ליפרט-מטגה מתארת בקירוב את התלות של היסט סטוקס במאפייני החומר ובמומנט הדיפול של הפלואורופור. ההפרש (בקירוב) בין מספרי הגל הנבלע והגל הנפלט מפלואורופור לפי מודל משוואת ליפרט-מטגה הוא:
כאשר {{v}_{A}} ו- {{v}_{F}} הם בהתאמה מספרי הגל הנבלע והגל הנפלט, h הוא קבוע פלאנק, c היא מהירות האור, \varepsilon ו- n הם בהתאמה המקדם הדיאלקטרי ומקדם השבירה של המסס, a הוא הרדיוס האפקטיבי של הפלואורופור, ו-  הם בהתאמה מומנטי הדיפול של הפלואורופור במצב היסוד ובמצב המעורר, והקבוע שנותר תלוי בערכו של היסט סטוקס הלא מופרע (של הפלואורופור בריק). בתיאור הנ"ל מניחים כי הפלואורופור המעורר איננו משנה את כיוון מומנט הדיפול ביחס למצב הקודם, אלא רק את גודל המומנט. אולם, ישנם מקרים שהנחה זו איננה מתקיימת. במצבים כאלו ניתן להשתמש במשוואה דומה עבור היסט סטוקס כאשר הזווית בין מומנטי הדיפול היא \alpha ואז מתקיים בקירוב הקשר:
כאשר.
האווי מורנז
האוורד ויליאם "האווי" מורנז (Howard William "Howie" Morenz; 21 בספטמבר 1902 - 8 במרץ 1937) היה שחקן הוקי קרח קנדי מקצועני בעמדת חלוץ מרכזי, ששיחק 14 עונות בליגת ה-NHL, רובן במונטריאול קנדיאנס. נחשב לדעת רבים לגדול שחקני ההוקי קרח של תקופתו ולכוכב העל הראשון של ה-NHL.
מורנז הוביל את הקנדיאנס ל-3 זכיות בגביע סטנלי. הוא היה המבקיע המצטיין של הקבוצה במשך 7 עונות רצופות, וזכה 3 פעמים בגביע הארט כ-MVP של הליגה.
מורנז מת בגיל 34 בלבד, כתוצאה מסיבוך של פציעה אותה ספג במהלך משחק. כשנפתח היכל התהילה של ההוקי קרח ב-1945 היה מורנז אחד מ-12 האנשים הראשונים שהתקבלו כחברים בו.
שנים ראשונות
מורנז החל לשחק הוקי קרח בגיל 8, כשוער, אולם ספג שערים רבים והועבר לשחק כמגן. בגיל 14 שיחק בקבוצת נערים, כאשר גם שם החל כשוער, אולם עד מהרה הבחין מאמנו שמורנז ניחן במהירות החלקה יוצאת דופן על הקרח. כדי לנצל את מהירותו, הוציא אותו מאמנו מהשער והפך אותו לחלוץ.
כשמשפחתו עברה לסטרטפורד, עיר קטנה סמוכה לעיירת הולדתו, החל מורנז שהיה אז בן 18 לשחק בקבוצת הצעירים המקומית, בה שיחקו שחקנים עד גיל 20, והוביל אותה לגמר אליפות הצעירים של קנדה. אף על פי שהצטיין גם בסדרת הגמר וכבש שלושער במשחק השני בה, נוצחה קבוצתו בסדרה ולא זכתה באליפות. הצטיינותו הביאה לו מקום בקבוצה הבוגרת של העיר, ובעונת 1921/22 הוביל את שתי הליגות - הבוגרים והצעירים - בשערים, אסיסטים ונקודות.
הצטיינותו בטורניר בו השתתפה קבוצתו ב-1922 צדה את עינו של אחד השופטים בטורניר, שהיה ידידו של ליאו דנדורנד, הבעלים של קבוצת ה-NHL מונטריאול קנדיאנס. השופט שכנע את דנדורנד להגיע לסטרטפורד ולצפות במורנז, ולאחר שצפה בו השתכנע דנדורנד והחליט להחתים אותו. לאחר מסע שכנועים, ולאחר שהתלבט בין הקנדיאנס לבין יריבתה הגדולה טורונטו סנט-פטריקס, חתם מורנז ביולי 1923 על חוזה ה-NHL הראשון שלו בקנדיאנס, בשכר שנתי של 3500 דולר ומענק חתימה של 1500 דולר - סכום גבוה לרוקי באותם ימים.
מונטריאול קנדיאנס
ב-26 בדצמבר 1923 ערך מורנז את הופעת הבכורה שלו בקנדיאנס במשחק מול אוטווה סנטורס, וכבש בו את שערו הראשון בליגה. הוא סיים את עונתו הראשונה עם 13 שערים ו-3 אסיסטים ב-24 משחקים. בפלייאוף של ה-NHL מול הסנטורס כבש מורנז בשני המשחקים, והקנדיאנס ניצחו בסדרה וזכו באליפות ה-NHL. באותם ימים התחרו על גביע סטנלי שתי ליגות נוספות, כך שהקנדיאנס פגשו את אלופות שתי הליגות האחרות בטורניר על הגביע. שלושער של מורנז מול האחת ושער נוסף שלו מול השנייה סייעו לקנדיאנס לנצח בשני המשחקים ולזכות בגביע סטנלי.
עונה אחת לאחר מכן, 1924/25, כבר היה מורנז אחד החלוצים הטובים בליגה. הוא סיים רביעי בטבלת ההבקעה של הליגה, עם 28 שערים ו-11 אסיסטים ב-39 משחקים, והצטיין במיוחד בפלייאוף עם 7 שערים ב-6 משחקים. הקנדיאנס זכו שוב באליפות ה-NHL, אולם הפסידו בגמר גביע סטנלי לאלופת ליגה מתחרה.
מורנז המשיך להיות המבקיע המצטיין של הקנדיאנס, ואחד המצטיינים בליגה, באופן קבוע בשנים הבאות. בעונת 1927/28 היה לשחקן הראשון בתולדות ה-NHL שמסיים עונה עם יותר מ-50 נקודות - 33 שערים ו-18 אסיסטים, ובסך הכל 51 נקודות. הוא זכה בגביע ארט רוס כמבקיע המצטיין של העונה, ובגביע הארט כ-MVP של הליגה.
מורנז המשיך לככב בצמרת המבקיעים של הליגה, כאשר בעונת 1929/30 כבש 40 שערים, כולל חמישה במשחק אחד מול ניו יורק אמריקנס. בפלייאוף כבש את השער המסיים של סדרת הגמר מול בוסטון ברואינס, שהביא לקנדיאנס זכייה נוספת בגביע סטנלי.
עונת 1930/31 הייתה מצוינת עבור מורנז, שהשווה את שיאו עם 51 נקודות וזכה שוב בגביע ארט רוס ובגביע הארט. בפלייאוף שיחק מורנז פצוע וביצועיו ירדו מאוד. הוא כבש שער אחד בלבד לכל אורך הפלייאוף - אולם שוב היה זה השער האחרון של סדרת הגמר, הפעם מול שיקגו בלאק הוקס, והקנדיאנס זכו בגביע סטנלי בפעם השנייה ברציפות.
עונת 1931/32 הייתה עוד עונה מוצלחת עבור מורנז מבחינה אישית, עם 49 נקודות וזכייה נוספת בגביע הארט - הראשון בתולדות ה-NHL שזכה בגביע בפעם השלישית. באותה עונה רשם את הנקודה ה-334 בקריירה, והפך למבקיע המצטיין בתולדות ה-NHL עד אז. למרות זאת, לא הצליחו מורנז והקנדיאנס להגן על תוארם.
בתקופת השפל הגדול החמיר מצבה הכספי של הקבוצה, ובמקביל סדרת פציעות גרמו לירידה ביכולתו של מורנז. לאחר גל שמועות שנמשך זמן רב, נמכר מורנז במסגרת עסקה לשיקגו בלאק הוקס בתום עונת 1933/34.
שיקגו וניו יורק
בריינג'רס שיחק מורנז בשארית אותה עונה, כבש 2 שערים ומסר 4 אסיסטים. בסך הכל, בשתי הקבוצות, סיים את העונה עם 21 נקודות.
באותו קיץ התחלפו הבעלים וצוות האימון בקנדיאנס, הבעלים והמאמנים החדשים שמו להם למטרה להחזיר את מורנז לקנדיאנס, וכך היה.
בחזרה במונטריאול
בקדנציה השנייה שלו בקנדיאנס הספיק מורנז לשחק 30 משחקים, לכבוש 4 שערים ולמסור 20 אסיסטים, תפוקה טובה יותר משתי העונות הקודמות בהן שיחק בקבוצות אחרות, תוך שהוא מדגים לפרקים את היכולת והמהירות שאפיינו אותו בשנותיו הגדולות. המשחק ה-30 היה גם המשחק האחרון בחייו, בו נפצע פציעה קשה שהובילה לבסוף למותו.
משחקו האחרון, פציעתו ומותו
ב-28 בינואר 1937 אירחו הקנדיאנס את שיקגו בלאק הוקס במונטריאול פורום. בשליש הראשון של המשחק, תוך כדי מרדף אחרי הדיסקית, איבד מורנז את שווי משקלו ונפל על הקרח. מגן ההוקס, ארל סיברט, שדלק אחרי מורנז, לא הצליח לעצור ונפל על מורנז מלוא משקלו. כתוצאה מכך נשברה רגלו השמאלית של מורנז ב-4 מקומות.
ככל שעבר הזמן בבית החולים, שקע מורנז בדיכאון ולמעשה אובחן על ידי רופאיו כמי שלקה בהתמוטטות עצבים לנוכח המחשבה שייתכן ולא ישחק עוד הוקי קרח.
ב-8 במרץ חש מורנז כאבים עזים בחזהו. הוא ניסה לקום ממיטתו, אולם התמוטט על הרצפה ומת. סיבת המוות אובחנה כתסחיף ריאתי, תוצאה של קריש דם שנסחף מרגלו הפצועה.
הקנדיאנס היו אמורים לשחק יום לאחר מכן מול יריביהם העירוניים, מונטריאול מארונס. ה-NHL הציעה לבטל את המשחק, אולם אלמנתו של מורנז התעקשה לקיימו, והוא התקיים כאשר שחקני שתי הקבוצות עונדים סרטים שחורים על זרועותיהם. כך היה גם במשחקים אחרים בליגה.
ב-10 במרץ נערכה הלווייתו של מורנז. ארונו הוצב ב"מונטריאול פורום" כשלצידו משמרות של חבריו לקבוצה, וכ-50000 אוהדים עברו על פניו.
מורשתו
חולצתו של מורנז, מספר 7, הוצאה לגמלאות על ידי הקנדיאנס ב-2 בנובמבר 1937, ואף שחקן של הקנדיאנס לא לבש את החולצה מספר 7 מאז. הוא היה הראשון בהיסטוריה של הקנדיאנס, והשלישי בהיסטוריה של ה-NHL כולה, שחולצתו הוצאה לגמלאות. 5 ימים לאחר מכן נערך לכבודו משחק "אול-סטאר" - הקנדיאנס ויריביהם העירוניים, המארונס, הקימו קבוצה מאוחדת של העיר לכבוד המשחק, ושיחקו נגד קבוצת כוכבים משאר קבוצות הליגה.
כשנפתח היכל התהילה של ההוקי קרח ב-1945 היה מורנז אחד מ-12 המתקבלים לחברות בו במחזור הקבלה הראשון.
ההוקי קרח בארצות הברית חייב במידה רבה את הקמתו להאווי מורנז. בעל רשת מרכולים מבוסטון, צ'ארלס אדמס, צפה ב-1924 בסדרת גמר גביע סטנלי עם מורנז בשנתו הראשונה בליגה. הוא התאהב במשחק והקים את בוסטון ברואינס שהייתה הקבוצה האמריקאית הראשונה ב-NHL. גם קבוצת ה-NHL הראשונה בניו יורק, ניו יורק אמריקנס, קמה לאחר שבעלי מדיסון סקוור גארדן צפה בקנדיאנס ובמורנז, והחליט להקים את הקבוצה ולהוסיף זירת קרח לאולם. הקנדיאנס ומורנז חנכו את זירת הקרח במשחק מול האמריקנס ב-1925.
מורנז הקים אחריו שושלת של שחקני NHL. בתו, מרלין, נישאה לברני ז'פריון, שהיה מכוכבי הקנדיאנס בשנות ה-50 וה-60, ושיחק גם בניו יורק ריינג'רס. בנם של ברני ומרלין ונכדו של מורנז, דני ז'פריון, שיחק בקנדיאנס, בקוויבק נורדיקס ובויניפג ג'טס בין 1979 ל-1981, ובנו של דני ונינו של מורנז, בלייק ז'פריון, שיחק מספר משחקים בנאשוויל פרדטורס ב-2011 ועבר לשורות הקנדיאנס ב-2012, שם שיחק עד שנאלץ לפרוש שנה לאחר מכן עקב פציעה. בכך הושלמה הפעם הראשונה שארבעה דורות מאותה משפחה שיחקו ב-NHL בכלל, ובאותה קבוצת NHL בפרט.
סטטיסטיקה בקריירה המקצוענית
מקרא: מש - משחקים; שע - שערים; אס - אסיסטים; נק - נקודות; ד"ע - דקות עונש (על הרחקות בשל עבירות).
יחסי ניו זילנד–קניה
יחסי ניו זילנד–קניה הם היחסים הדיפלומטיים בין ניו זילנד לקניה. שתי המדינות הן חברות מלאות בחבר העמים הבריטי.
סקירה כללית
בשנת 2013 ארגון Caritas Aotearoa הניו זילנדי סיפק מזון ומים לאזורים בצפון קניה שנפגעו קשות מבצורת. ביוני 2022 שרי הסחר של האיחוד האירופי, אקוודור, קניה וניו זילנד הסכימו לעבוד במשותף ליצירת קואליציה כוללת של שרי סחר בנושאי אקלים. זה משקף את המחויבות המשותפת שלהם להביא את המאבק בשינויי האקלים לחזית מדיניות הסחר.
אוליב פרמסטד
אוליב פרמסטד (באנגלית: Olive Fremstad, 14 במרץ 1871 - 21 באפריל 1951) היה שם הבימה של אנה אוליביה רונדקוויסט, זמרת סופרן ומצו סופרן אופראית מפורסמת ממוצא שוודי-אמריקאי. ראשית חינוכה והשכלתה המוזיקלית הייתה בכריסטיאניה. כשמלאו לה 12 היגרו הוריה לארצות הברית והשתקעו במיניאפוליס. עוד לפני שעזבה את כריסטיאניה התקדמה בנגינתה בפסנתר במידה כזאת, שהופיעה שם כילדת פלא.
קריירה
אוליב פרמסטד נולדה בסטוקהולם. היא החלה ללמוד פיתוח קול ושירה בניו יורק, בשנת 1890, אחרי ששרה במקהלות כנסייה. לאחר תקופת השתלמות אצל לילי להמן בברלין, הופיעה לראשונה באופרה, בתפקיד המצו-סופרן של אזוצ'נה איל טרובאטורה של ורדי, באופרה של קלן בשנת 1895. היא נשארה בקלן למשך שלוש שנים לפחות ומשם עברה לווינה, מינכן, ביירוית ולונדון.
פרמסטד הופיעה במטרופוליטן אופרה בניו יורק משנת 1903 עד 1914 והתמחתה בתפקידי וגנר. בתקופה זו כבר שרה כסופרן דרמטי. פרמסטד הופיעה לפני הקהל 351 פעמים כחברה בצוות הכוכבים של המטרופוליטן, בתכיפות הגדולה ביותר בתפקידי ונוס בטנהויזר, קונדרי בפרסיפאל, זיגלינדה, איזולדה בטריסטן ואיזולדה ואלזה בלוהנגרין. הקהל האמריקאי לא התפעל ביותר מכרמן שלה, אבל היא שרה תפקיד זה מול אנריקו קארוזו בסן פרנסיסקו, בלילה שקדם לרעש האדמה ולשריפה הידועה לשימצה, שכמעט החריבה את העיר עד כלות ב-1906.
אחרי שפרשה משירה מקצועית בשנת 1920, ניסתה אוליב את כוחה לזמן קצר בהוראה, אבל סבלנותה כלפי כל מה שנופל משלמות הייתה זעומה. אחד מן ה"שיעורים" שלה תבע מן התלמידים לעיין בתשומת לב בראש אדם כרות, משומר בצנצנת. היא הייתה נבוכה כשתלמידיה המעטים נסו בבהלה ולא גילו עניין בלימוד מיתרי הקול האנושיים בתצוגה כזאת. היא השתמשה בראש הזה כדי לקבוע את מידת התאמתם של תלמידים לעתיד לקריירה אופראית. פרמסטד עצמה לא ראתה שום דבר מיוחד בכך; כשהתכוננה לתפקיד סאלומה בהצגת הבכורה במטרופוליטן, הלכה לחדר המתים בניו יורק כדי לברר, עד כמה היא צריכה לכרוע תחתיה תחת נטל ראשו של יוחנן המטביל.
פרמסטד לא הרבתה בהקלטות. היא ערכה כארבעים הקלטות בין 1911 ל-1915, שרק 15 מהן הוצאו לאור. מבקר המוזיקה ג'. ב. סטין מכנה את פרמסטד "מן הגדולות בזמרות וגנר"
אוליב פרמסטד נישאה פעמיים. שני נישואיה הסתיימו בגירושין. היא מתה באירבינגטון, ניו יורק.
ביבליוגרפיה
The Rainbow Bridge (ביוגרפיה של אוליב פרמסטד) מאת מרי ווטקינס קאשינג, ניו יורק, G.P. Putnam's Sons (Library of Congress Catalog card number 54:104941954
המועצה למודיעין כלכלי (הודו)
המועצה למודיעין כלכלי (באנגלית: Economic Intelligence Council) היא סוכנות אכיפת חוק והמודיעין ממשלתית של הודו האחראית לאיסוף מודיעין בתחום הכלכלה. המוצעה הוקמה בשנת 1990.
המועצה אחראית לתאום, בחירת אסטרטגיה והחלפת מידע בין הגורמים השונים בממשל בתחום הכלכלי. יושב ראש של המועצה הוא שר האוצר ההודי. בין חברי המועצה יושב ראש הבנק המרכזי, יושב ראש מועצה לניירות ערך, מנהל לשכת החקירות המרכזית של הודו, מנהל הלשכה לשליטה בסמים ומנהל מודיעין בתחום המיסים.
לתפקוד המועצה הוקמו 30 מועצות אזוריות. בראש מועצה אזורית עומד בדרך כלל פקיד בכיר מקומי בתחום המיסים או המכס.
אמסיה
אמסיה (בטורקית: Amasya) היא עיר בצפון טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז הים השחור. העיר שוכנת על גדות נהר ישילאירמאק כ-265 ק"מ צפון-מזרחית לבירה אנקרה. לפי אומדן רשמי משנת 2022 אוכלוסיית העיר מנתה 149,592 תושבים.
היסטוריה
עד שנת 183 לפנה"ס שימשה אמסיה כבירתה של ממלכת פונטוס. בשנת 70 לפנה"ס השתלטה עליה הרפובליקה הרומית, וכעבור חמש שנים הפך אותה גנאיוס פומפיוס מגנוס לבירת הפרובינקיה ביתיניה ופונטוס. מאוחר יותר שלטו בעיר הביזנטים, הסלג'וקים, הדנישמנדים והמונגולים. בתקופת האימפריה העות'מאנית שימשה העיר בסיס חשוב לצבא הסולטאן, בדרכו למלחמות מול פרס, ואף הפכה למרכז דתי חשוב, כש-18 מדרסות פעלו בה במהלך המאה ה-19.