cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פלאח
מוצאם
מחקר גנטי אחד הראה כי רובם המכריע של הפלסטינים קרובים יותר ליושבי חצי האי ערב וצפון אפריקה מאשר ליהודים ולשומרונים. מנגד, בעשורים האחרונים, מחקרים גנטים הדגימו שברמה הפטרנלית (הפלוגרופ Y) קיים קשר גנטי מובהק בין יהודים אשכנזים, ספרדים ומזרחים לבין הפלסטינים; אותם מחקרים הראו שיהודים מעדות אלו קרובים יותר גנטית לערביי ארץ ישראל מאשר לשכניהם הלא-יהודים בארצות הגולה. על-פי אחד המחקרים, הממצאים מתיישבים עם הסברה ש"חלקם או רובם של הערבים המוסלמים בארץ ישראל הם צאצאיהם של תושבים מקומיים, בעיקר נוצרים ויהודים, שהתאסלמו לאחר הכיבוש הערבי במאה השביעית".
השתמרות שמות מקומות
רבים משמות המקומות המקראים והתלמודיים הקדומים בארץ ישראל נשמרו בשפתם של הפלאחים יושבי הארץ. לאורך השנים, הצליחו חוקרים לזהות את מיקומיהם של יישובים קדומים ואתרים נוספים באמצעות שיחות עם הפלאחים. הדוגמאות לכך רבות וקיימות כמעט בכל חלקי הארץ; ביניהן ניתן למנות את ג'בע (היא גבע בנימין), מוח'מאס (היא מכמש), ענאתא (ענתות), א-ראם (הרמה), יאטא (יוטה), דורא (אדורים), סעיר (ציעור), חלחול, לובאן א-שרקיה (לבונה), ג'ש (גוש חלב), ועוד. יוחנן אהרוני כתב כי הסיבה להשתמרות השמות היא ברקע השמי המשותף של יושבי הארץ לאורך הדורות, ולאור העובדה ששמות רבים נטו לשקף אלמנטים חקלאיים. על פי עוזי ליבנר, השתמרות השמות היא "פונקציה של המשכיות יישובית באתר עצמו או באזור סביבו".
ריקוד יהודי
מחול מודרני בישראל
אחת מחלוצות המחול המודרני בישראלי הייתה גרטרוד קראוס שעלתה לארץ ישראל בשנת 1935. בתל אביב שכרה מרתף ובו ניהלה סטודיו. היא הקימה להקת מחול מודרני, שהופיעה במסגרת האופרה הארצישראלית העממית בתל אביב. בשנים 1950–1951 ייסדה את תיאטרון הבלט הישראלי, והפכה למנהלת האמנותית שלו. המחול העכשווי בישראל מושפע מריקודי עם ישראלי וממסורות אירופאיות. להקות המחול כוללות את להקת המחול הקיבוצית, להקת ענבל, להקת בת-דור ולהקת בת-שבע.
פלאח
השתמרות שמות מקומות
החוקר האנגלי קונדר ציין במאה ה-19 כי רבים מהמונחים הגאוגרפיים המצויים במקרא, כגון סלעים, נחלים, מעיינות, וכדומה, נשתמרו בשפתם היומיומית של הפלאחים. המשמעות המקורית של חלק מהשמות הללו אבדה לאורך השנים, ועם זאת, מילים רבות, שמקורן בשפה העברית או הארמית ואינן מצויות כלל בלשון הערבית או שאינן בשימוש כיום, נתגלגלו ללשון הפלאחים ומשמעותן המקורית מובנת וידועה. דוגמאות לכך ניתן למצוא ביישובים שלא נמצא זכרם במקרא אך ברור כי מקור שמם עברי כדוגמת "קטנה", "טירה" (בשרון, בבנימין, ועוד) ו"בירה"; השימוש החוזר במילה "כפר", וכן בשמותיהם של מונחים גאוגרפיים כדוגמת "נחל" (למשל בשם היישוב נחאלין), "בור", "ביצה" (שהפך ל'בוצה'), "גב" (ג'וב), ועוד.
אלשטיין
אלשטיין הוא שם משפחה.
פלאח
השתמרות שמות מקומות
החוקר הצרפתי קלרמון-גנו כתב כי נשות הפלאחים היו "עתיקות" יותר במנהגיהן, בלבושן ובשפתן מן הגברים, ולכן היה ניתן להפיק מהן מידע היסטורי רב יותר. הוא תיאר מקרה בו לאחר שאישה בשועפאט סיפרה לו את שמו הקדום של המקום, בעלה הכה אותה על כך "שחשפה אותו בפני אדם זר".
דת עממית
מספר חוקרים בשלהי המאה ה-19 וראשית המאה ה-20 ציינו כי שעה הפלאחים הם באופן רשמי מוסלמים, בפועל הם מכירים מעט מאוד מהקוראן ומיסודות האסלאם, למעט פורמולות ידועות השגורות בפיהם. חוקרים אלו הבחינו בכך שישנם אזורים שבהם המסגדים מועטים מאוד, ובכפרים אחרים מסגדים נבנו רק בידי השלטון העות'מאני. אותם החוקרים כתבו כי כאשר הפלאח נשבע במוחמד או באללה, אין לקבל את שבועתו ברצינות, אבל אם הוא נשבע במקאם או הולי, קברו של הקדוש המקומי, ניתן לסמוך על כך.
קלוד קונדר מהקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל הבחין בין דתם של הפלאחים לזו של הבדואים בארץ ישראל. לדבריו, כולם מחשיבים עצמם מוסלמים, אך בפועל הבדואים הם "פגאנים ועובדי ירח, כמו בימי מוחמד; המקומות הקדושים להם הם קברי אבותיהם, וההיסטוריה העתיקה של ארץ ישראל אינה חלק מדתו של הגזע שרק נכנס לארץ וכבשה אלף שנים אחרי ישו". מנגד, בדתם של הפלאחים ניכרים "יסודותיה של אמונה פוליתאיסטית שככל הנראה ראשיתה עוד בתקופה הקדם-ישראלית", ועל גביה צמחה דת הטרוגנית, כך ש"מסורת נוצרית, היסטוריה מוסלמית ופולחן זר מתערבבים לעיתים קרובות כך שלא ניתן להבחין ביניהן כלל, ואנו מוצאים את המוסלמי לכאורה סוגד באתרים המקודשים לזכרונות יהודיים, שומרוניים, נוצריים ולעיתים קרובות פגאניים. הוא נותן דוגמאות רבות, ובהן: "מקאם אולאד יעקוב אל-עשרה" ("מקום עשרת בני יעקב") בשכם, אתר "בנות יעקב" בגליל וקברים המוקדשים לבני יעקב השונים כדוגמת נבי רובין, ליד פלמחים, ונבי ימין, ליד כפר סבא. לצידם, הוא מציין אתרים עם קשר נוצרי כגון נבי יחיא בסבסטיה המוקדש ליוחנן המטביל ונבי מתא, לזכר מתי הקדוש, ליד בית אומר, וכן אתרים המציינים דמויות חשובות באסלאם או גיבורים מקומיים. קונדר הוסיף כי הפלאחים מכירים סיפורים רבים מכתבי הקודש, אך לעיתים קרובות ניתן להראות שהם תולדה של הוראה של נזירים ולעיתים קרובות מקורם הוא מודרני מפי תושבי המנזרים השכנים.
יצחק בן-צבי ציין בפרט כי הוא הבחין בכך שאבות האומה, ראשי השבטים והנביאים היהודיים עוד זכורים בקרב הפלאחים, שממשיכים להשתטח על קבריהם גם במקומות שהיהודים והנוצרים חדלו לפקוד. סביב אותם האתרים נקבעו חגים שאינם מקובלים באסלאם אלא רק בקרב הפלאחים בארץ ישראל. בפרט, הוא ציין כי בתקופתו הצטרפו להילולות של רשב"י ושל ר' מאיר בעל הנס פלאחים ובדואים שרקדו עם היהודים, ונשבעו בשם החכמים, ושכן בפקיעין מעריצים הדרוזים והמוסלמים יחד עם היהודים את "צדיקי היהודים" ר' אושעיא איש טיריא ור' יוסי דמן פקיעין. לטענתו, "לפנינו המשך הפולחן היהודי בקרב הפלאחים גם לאחר שנתאסלמו". מיכאל ארליך משער כי חלק מהאתרים הקדושים בגליל המוקדשים לדמויות מקראיות יהודיות מקורן באוכלוסייה היהודית שהתאסלמה ערב מסעי הצלב, אך שימרה את המסורות האלו גם לאחר שהמירה את דתה.
בלדנספרגר ציין כי ההקפדה על תפילה בכל אזור תלויה במידה רבה במדיניותו של הפחה או של השייח' באותו המחוז. באזור ירושלים, הפלאחים נוטים להקפיד פחות על תפילות ועל צומות, בעוד שבמרכזים עירוניים חשובים כגון שכם, חברון, עזה ויפו, התושבים מקפידים יותר על התפילה, והמואזין מזכירים להם מתי להתפלל. כדוגמה, הוא כותב כי בשנים 1870 עד 1874, רק בודדים מתושבי ארטאס נהגו להתפלל. אמנם, לאחר שהוכבד עליהם נטל המיסים, וכן גבר הפיקוח השלטוני בשל הישנות מקרי גניבה, חל שינוי בהרגלי התפילה בכפר כך שרבע מהם התפללו באופן קבוע. בלדנספרגר תיאר באריכות גם את החגים, צום הרמדאן, ומנהג המילה כפי שנערכו בקרב הפלאחים בשלהי המאה ה-19, וכן האמונה באל, במהדי, בנביאים, במלאכים ובגורל כפי שבאה לידי ביטוי באמונה הרווחת באותה העת.
חקלאות
על-פי אמרה שהייתה שגורה בפיהם של פלאחים זקנים, "האדמה אוהבת את היהודי". היישוב היהודי המתחדש בארץ ישראל הביאו שיטות חקלאיות מודרניות שהוכחו כאפקטיביות ולאחר מכן הועתקו בידי הפלאחים יושבי הארץ.
אוכל
אחד המאכלים המזוהה עם המטבח של הפלאחים בארץ ישראל הוא הקראס, מאפה מדופדף שעליו מופרדים בעלי אזוב (זעתר) טריים, בצל ושמן זית.
במצרים
נכון לשנת 2005, אוכלוסיית הפלאחים במצרים עמדה על קרוב ל-60 אחוזים מכלל האוכלוסייה המצרית. רוב הפלאחים במצרים ממשיכים עד היום לקיים אורח חיים צנוע בבקתות בוץ לאורך נהר הנילוס, בדומה לאורח החיים של אבותיהם הקדמונים. בתחילת המאה ה-20 היה אחוז הפלאחים באוכלוסייה המצרית גבוה באופן ניכר, לפני הנהירה הגדולה של חלקים גדולים מאוכלוסיית הפלאחים לעיירות ולערים במצרים.
קראש טסט דאמיס
קראש טסט דאמיס (באנגלית: Crash Test Dummies) היא להקת רוק קנדית מויניפג, מניטובה.
התחלה: 1988-1991
ב-1986 הקימו קורטיס רידל (בעל בית קפה) ובראד רוברטס את להקת הברים Bad Brad Roberts and the St. James Rhythm Pigs, שעם הזמן התפתחה ללהקה קראש טסט דאמיס, שם שהציע חבר של הלהקה שלמד בבית ספר לרפואה על שם בובת מבחן הריסוק. לאחר מכן בהמשך השנים נוספו ריד ודרוויל כחברים קבועים. ג'ורג' ווסט, הבסיסט המקורי, הוחלף על ידי אחיו של בראד - דן רוברטס. ורידל הוחלף על ידי וינס למברט שלאחר מכן הוחלף על ידי דורג', ממש לפני יציאת האלבום The Ghosts That Haunt Me.
שנות התהילה: 1991-1999
הלהקה אחלה להשיג הצלחה מסחרית בקנדה עם שחרור האלבום The Ghosts That Haunt Me ב 1991, שהגיע ל-400 אלף מכירות בקנדה, בעיקר בזכות פופולריות השיר Superman's Song שהפך ללהיט בקנדה. ונכנס לרשימת הסינגלים המובילים של RPM של אותה שנה, וזיכה את הלהקה בפרס ג'ונו ללהקת השנה ב-1992.
הלהקה לא זכתה לתהילה עולמית עד 1993, אז הוציאו את אלבומם השני "God Shuffled His Feet". דבר שסייע במיוחד להגדלת החשיפה של הלהקה בשוק האמריקאי היה פורמט הרדיו החדש adult album-oriented alternative rock (AAA). תחנות רדיו אלו השמיעו את הסינגל הראשון מאלבום זה "Mmm Mmm Mmm Mmm" פעמים רבות והשיר הגיע למקום רביעי במצעד 100 הלהיטים בארצות הברית, למקום שני בממלכה המאוחדת ולמקום ראשון באוסטרליה. בקנדה לעומת זאת, הגיע השיר רק למקום 14.
שירים נוספים של הלהקה הגיעו למקומות גבוהים במדינות אלו, ובאמצע 1994 האלבום חצה את רף מיליון המכירות בארצות הברית והפך לאלבום פלטינה ואף היה מועמד לשלושה פרסי גראמי ועוד שלושה פרסי ג'ונו. נכון להיום האלבום God Shuffled His Feet מכר מעל 5.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
ב-1995 הוציאה הלהקה את הסינגל "The Ballad of Peter Pumpkinhead" ששימש גם כפסקול של סרט הקומדיה טיפשים בלי הפסקה. הסינגל הגיע למקום 30 במצעד הסינגלים של הממלכה המאוחדת ולמקום רביעי בקנדה.
ב-1996 יצא אלבומם השלישי "A Worm's Life", שספג ביקורת והצלחה מועטה, הסינגל המוביל באלבום - "He Liked to Feel It" הגיע למקום שני בקנדה והפך לדירוג הכי גבוה שקיבלה הלהקה על סינגל בקנדה, אך מבחינה עולמית הסינגל לא הצליח להשתוות בהצלחתו ל"Superman's Song" או "Mmm Mmm Mmm Mmm". האלבום הפך לאלבום פלטינה בקנדה בתוך פחות מחודש.
ב-23 במרץ 1999 הוציאה הלהקה את אלבומם הרביעי "Give Yourself A Hand", בו ריד הייתה הסולנית המובילה בשלושה מהשירים. השירים באלבום זה היו הרבה יותר אלקטרונים בהשוואה לאלבומיהם הקודמים. הסינגל המוביל "Keep A Lid On Things" הגיע למצעד עשרת השירים המובילים בקנדה.
אחרי שנות התהילה: 2000-2006
בעקבות הצלחתם הפחותה של שני האלבומים האחרונים, הלהקה הרגישה כי חברת התקליטים בה הייתה (BMG) מגבילה אותה מאוד, במיוחד לאחר שדחתה 35 שירים במהלך יצירת האלבום הרביעי. כתוצאה מכך נפרדה הלהקה מחברת התקליטים ובראד רוברטס הקים חברת תקליטים משל עצמו - Deep Fried Records.
חופשיים מהגבלות חברת התקליטים הענקית, הלהקה הפתיעה את מעריציה ב-2001 עם הוצאת אלבום חמישי והכרזה על סבב הופעות.
במהלך 2001 - 2002 הוציאו מרבית חברי הלהקה אלבומי סולו משל עצמם שגם זכו בפרסים ותשבחות. וב-2002 הוציאה הלהקה אלבום לכבוד חג המולד "Jingle All the Way".
אלבומם השביעי "Puss 'n' Boots" שיצא ב-2003 והחל במקור כאלבום סולו של בראד והפך בהמשך לאלבום של כל הלהקה. האלבום נכתב ביחד עם סטיוארט קמרון, האלבום כלל 13 שירים מתוך אוסף של 30 שירים שכתבה הלהקה. זמן קצר לאחר מכן הוציאה הלהקה את אלבומם השמיני "Song of the Unforgiven".
אל-אביאר
אל-אביאר הוא אתר ארכאולוגי בעיר מודיעין הנמצא צמוד לחניון הדרומי של פארק ענבה.
המקום אינו מסומן במפות ואין וודאות בשמו. ישנה סברה לזהות את המקום כאל-אביאר שמוזכר ומתואר בכתביו של החוקר הצרפתי שארל קלרמון-גנו. במקום נחשפו שרידי מבנה מאורך ומתקנים חצובים רבים. לידם התגלתה מערה אליה מובילות מדרגות חצובות. שרידי מבנה מאורך הם מנזר ביזנטי קטן - אחד ממספר מנזרים שהתגלו באזור מודיעין.
הארכאולוג אלכסנדר און חפר במקום הזה. לדבריו, המקום היה מיושב בשתי תקופות: התקופה הביזנטית ותחילת התקופה הערבית הקדומה. אף על פי שרשות העתיקות אסרה לבנות באתר, המקום נפגע על ידי כלים כבדים שביצעו עבודות באזור. לעת עתה לעיריית מודיעין אין תוכנית לשימור האתר ושילובו בפארק.
אנטוניו קונטה
כמאמן, קונטה הוביל את יובנטוס לשלוש אליפויות רצופות בין 2012 ל-2014.
תחילת הקריירה
קונטה גדל בקבוצת הנוער של לצ'ה בעיר הולדתו. כבר בגיל 16 זכה להופעת בכורה בסרייה א', במשחקה של קבוצתו מול פיזה ב-4 באפריל 1986, והחל לתפוס מקום חשוב בקישור הקבוצה. ב-1987 סבל מפציעה חמורה שהעמידה בסכנה את המשך הקריירה שלו, אך בעונת חזר למגרשים, ובאותה עונה אף כבש את שער הליגה היחיד שלו עבור לצ'ה. בסך הכל קונטה ערך 89 הופעות במדי לצ'ה.
יובנטוס
לקראת עונת, הוחתם קונטה בקבוצת יובנטוס, לאחר שכשחקן לצ'ה הרשים את מאמן יובנטוס, ג'ובאני טרפטוני. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 בנובמבר 1991, בדרבי מול טורינו, בדרך ל-14 הופעות ליגה באותה עונה.
בעונה שלאחריה,, קונטה כבר השתלב באופן קבוע יותר בקבוצתו, ואף כבש בה את שער הבכורה שלו במדי יובנטוס, שוב במשחק הדרבי, בו ניצחה יובנטוס בתוצאה 1–2. קונטה כבש במשחק צמד שערים, והייתה זו הפעם היחידה בקריירה שלו בה כבש שני שערים במשחק אחד. בסיום העונה קונטה היה שותף לזכייה בתואר האירופי הראשון בקריירה שלו, כשיובנטוס זכתה בגביע אופ"א לאחר ניצחון 1–6 בסיכום מפגש הגמר הכפול על בורוסיה דורטמונד.
בסיום עונה זו, מונה מאמן חדש ליובנטוס, מרצ'לו ליפי. תחת המאמן החדש, קונטה רשם את תקופת השיא שלו בקבוצה, כשהמאמן החדש לקח את הקשר תחת חסותו. עם ליפי על הקווים, קונטה פתח במשחק גמר ליגת האלופות 1996, בו זכתה הקבוצה בתואר לאחר ניצחון על אייאקס אמסטרדם בבעיטות הכרעה. קונטה הוחלף במשחק לקראת סיום המחצית הראשונה. הייתה זו הזכייה היחידה בקריירת המשחק שלו בתואר, על אף שקבוצתו הגיעה שלוש פעמים נוספות לגמר והפסידה (1997, 1998, 2003). קונטה שותף בשניים מההפסדים, ב-1998 ו-2003.
לקראת עונת, עם עזיבתם של ג'אנלוקה ויאלי ופבריציו ראבנלי, קיבל לראשונה את סרט הקפטן של הקבוצה. קונטה המשיך להנהיג את הקבוצה גם תחת המאמן הבא, קרלו אנצ'לוטי, שהגיע לקבוצה בעונת. באותה עונה כבש קונטה שער בחצי גמר ליגת האלופות מול מנצ'סטר יונייטד באנגליה, שבסיכום שני המשחקים, לא הספיק לקבוצתו כדי להעפיל לגמר.
לקראת עונת, החל קונטה לאבד את מקומו הקבוע בהרכב, וסרט הקפטן עבר לאלסנדרו דל פיירו. עם זאת, קונטה המשיך לשחק במדי הקבוצה עד פרישתו בסיום עונת. בסך הכל ב-13 עונות במדי יובנטוס, ערך קונטה 295 הופעות ליגה בהן כבש 29 שערים. בסך הכל לבש את מדי יובנטוס ב-419 משחקים רשמיים, בהם כבש 44 שערים.
נבחרת איטליה
קונטה זומן לנבחרת לראשונה בשנת על ידי המאמן אריגו סאקי. את הופעת הבכורה שלו ערך במשחק ידידות מול, ב-27 במאי 1994. הוא זומן לסגל הנבחרת במונדיאל 1994, בו ערך שתי הופעות, כשחקן הרכב ברבע הגמר מול, וכמחליף בחצי הגמר מול. הוא לא שותף במשחק הגמר בו הפסידה נבחרתו ל.
את טורניר יורו 1996 החמיץ קונטה בעקבות הפציעה אותה ספג במשחק גמר ליגת האלופות של אותה השנה. לקראת מונדיאל 1998 החלים קונטה מפציעה ארוכה וחזר לכושר משחק, אך למרות זאת החליט מאמן הנבחרת צ'זרה מלדיני שלא לזמן אותו כלל. הוא שב לסגל הנבחרת תחת דינו זוף לקראת מוקדמות יורו 2000.
זוף החליט לזמן את הקשר גם לטורניר יורו 2000 עצמו, וקונטה כבש את שערה הראשון של נבחרתו בטורניר, בניצחון 1–2 מול. הוא שיחק 90 דקות גם במשחק השני של שלב הבתים מול. הוא חזר להרכב הנבחרת ברבע הגמר מול, אך בדקה ה-55 של המשחק, גלש לעברו בפראות קשר רומניה, גאורגה חאג'י, ופצע אותו בקרסול הימני. קונטה החמיץ את המשך הטורניר בעקבות הפציעה, וראה את נבחרתו מפסידה בגמר 1–2 ל. המשחק מול רומניה היה האחרון בקריירה הבינלאומית של קונטה.
קריירת אימון
לאחר פרישתו, החל קונטה בקריירת אימון, שנפתחה בתפקיד עוזר המאמן של לואיג'י דה קאניו בקבוצת סיינה בעונת.
ביולי 2006 מונה לראשונה למאמן ראשי, בקבוצת ארצו, ששיחקה אז בליגת המשנה. הוא פוטר מתפקידו כעבור כשלושה חודשים, ב-31 באוקטובר, בעקבות שרשרת של תוצאות חלשות, שהציבו את קבוצתו במקום האחרון בטבלה. לאחר שגם פיטוריו לא הובילו לשיפור ביכולתה של הקבוצה, הוא מונה שוב למאמן ב-13 במרץ 2007. הפעם הוא הוביל את קבוצתו ליכולת טובה ו-19 נקודות ב-7 משחקים, שהספיקו על מנת לצמצם את הפער בתחתית, אך קבוצתו ירדה בכל זאת לליגה השלישית, כשהיא מסיימת את הטבלה נקודה אחת בלבד מהמקום המוביל להישארות בליגה. בעונה זו ספגה הקבוצה עונש של הפחתת שש נקודות ממאזנה בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א' 2006, ואלמלא העונש הייתה נשארת בליגה.
ב-27 בדצמבר 2007 מונה קונטה לתפקיד המאמן בקבוצת בארי, שהייתה מועמדת לירידה בסרייה ב', במקומו של המאמן המפוטר ג'וזפה מטראצי. הוא הוביל את הקבוצה להיחלצות מהתחתית ולמיקום נוח במרכז הטבלה. בעונה שאחריה כבר הוביל את בארי לאליפות הסרייה ב' והעפלה לסרייה א'. לקראת סיום אותה עונה פוטר קלאודיו ראניירי מאימון יובנטוס, וקונטה נחשב למועמד מוביל לתפקיד, והוא אף הצהיר כי הוא מעוניין לאמן בעתיד את יובנטוס וכי הוא מרגיש מוכן לתפקיד. עם זאת, צ'ירו פרארה מונה למאמן יובנטוס. קונטה חתם על הארכת חוזה בבארי, אך מספר שבועות אחר כך, ב-23 ביוני 2009 הודיעה הנהלת הקבוצה כי הוחלט, בצעד הדדי, להיפרד מקונטה.
ב-9 במאי 2010 הוכרז קונטה כמאמנה הבא של קבוצת סיינה, היורדת הטרייה לסרייה ב', בה התחיל את קריירת האימון כעוזר. תחת הדרכתו סיימה הקבוצה במקום השני בסרייה ב' וחזרה לליגה הבכירה.
לקראת עונת, חזר קונטה למועדון בו שיחק 13 עונות והמזוהה עמו ביותר, יובנטוס, לתפקיד המאמן במקומו של לואיג'י דלנרי, והוביל את הקבוצה להצלחה מיידית. במחזור התשיעי, לאחר ניצחון 1–2 מול פיורנטינה, עלתה יובנטוס למקום הראשון בטבלת הסרייה א', לראשונה מאז עונת. תוצאת השוויון (1-1) מול קליארי במחזור ה-18, קבעה שיא מועדון עם 18 משחקים ללא הפסד מפתיחת העונה, ובמחזור שאחריו ניצחה יובנטוס את אטאלנטה בתוצאה 0–2 כדי לסיים את הסיבוב הראשון בליגה ללא הפסד, 11 ניצחונות ו-8 תוצאות תיקו. מחזור אחד לסיום העונה הבטיחה יובנטוס את האליפות, כשניצחה את קליארי בתוצאה 0–2, כשבמקביל מילאן מפסידה במשחק הדרבי מול אינטר. יובנטוס סיימה את העונה עם 23 ניצחונות ו-15 תוצאות תיקו, וללא אף הפסד, הישג שהושג בעבר רק פעמיים נוספות, על ידי פרוג'ה ב-1979 (שעל אף המאזן סיימה רק שנייה אחרי מילאן), ועל ידי מילאן ב-1992. קונטה אף הוביל את הקבוצה לגמר הגביע האיטלקי, לראשונה מאז 2004, אך יובנטוס הפסידה בגמר לנאפולי בתוצאה 2–4 בסיכום שני המשחקים.
בעונה שלאחריה,, יובנטוס הצליחה לשמור על התואר, תוך שהיא צוברת שלוש נקודות יותר מהעונה החולפת, ומסיימת את העונה עם תשע נקודות יותר מנאפולי, סגניתה. מלכי השערים של יובנטוס בליגה באותה עונה, ארתורו וידאל ומירקו ווצ'יניץ', כבשו עשרה שערים בלבד כל אחד, מה שהצביע בין היתר גם על חולשה יחסית של שחקני החוד, וגם על הפיכת יובנטוס של קונטה לקבוצה בה כל השחקנים הם כובשים פוטנציאלים. הזכייה באליפות השנייה ברציפות הפכה את קונטה למאמן החמישי בהיסטוריה של הסרייה א', והראשון מאז ג'ובאני טרפטוני ב-1979, שזוכה בשני תוארי אליפות בשתי עונותיו הראשונות בקבוצה. באותה עונה קונטה הוביל את יובנטוס לראשונה בליגת האלופות, וקבוצתו הודחה על ידי הזוכה באותה עונה, באיירן מינכן מגרמניה, בשלב רבע הגמר.
בעונת, יובנטוס הציגה יכולת שוברת שיאים בליגה האיטלקית. היא סיימה את העונה עם שיא היסטורי של 102 נקודות, הראשונה בהיסטוריה שמשיגה מאזן תלת-ספרתי. היא הפכה לראשונה בהיסטוריה שמנצחת בכל משחקי הבית שלה, 19 ניצחונות ב-19 משחקים, ושברה גם את שיא הניצחונות הכללי בעונה אחת, 33 ניצחונות ב-38 משחקים. היא השיגה בסך הכל 17 נקודות יותר מרומא, סגניתה. בניגוד לעונה שחלפה, הפעם ליובנטוס היה נציג במקום השלישי בטבלת מלך שערי הליגה, קרלוס טבס הארגנטינאי, שכבש 19 שערי ליגה. למרות ההצלחה המסחררת בליגה, הקבוצה הודחה כבר בשלב הבתים בליגת האלופות, העפילה עד חצי גמר הליגה האירופית, אך הודחה בשלב זה על ידי בנפיקה ליסבון מפורטוגל. למרות הודעתה של ההנהלה כי קונטה ימשיך כמאמן לעונה רביעית, קונטה התפטר מתפקידו ב-15 ביולי 2014, כשהסיבה המשוערת הייתה מחלוקות עם ההנהלה לגבי העברות שחקנים.
כחודש מאוחר יותר, ב-14 באוגוסט, הוכרז כמאמנה החדש של נבחרת, כמחליפו של צ'זרה פראנדלי, שסיים את תפקידו לאחר הדחת הנבחרת בשלב הבתים של מונדיאל 2014. במשחק הבכורה שלו כמאמן הנבחרת, השיגה איטליה ניצחון על במשחק ידידות שנערך ב-4 בספטמבר באיטליה והסתיים בתוצאה 0–2. במשחקו הרשמי הראשון כמאמן, שנערך חמישה ימים לאחר מכן, ניצחה נבחרתו את בתוצאה 0–2 באוסלו במסגרת מוקדמות יורו 2016.
בשנת 2016 הודיע קונטה שיעזוב בתום יורו 2016 ויעבור לצ'לסי שם יחליף את חוס הידינק.
בעונת 2016/17 קונטה הצעיד את צ'לסי לאליפות בעונתו הראשונה במועדון. הוא הקפיד שהקבוצה תשחק בשיטת ה3 בלמים שהוא התמיד ליישם בקבוצות שהוא אימן. צ'לסי שלא הייתה בשום מפעל אירופאי בעונת 2016/17 העפילה גם לגמר הגביע האנגלי שם הפסידה לארסנל. בעונת 2017/18 זכה קונטה עם צ'לסי בגביע האנגלי, אך בליגה סיימה הקבוצה במקום החמישי ולא העפילה לליגת האלופות. בשל כישלון זה סיים קונטה את תפקידו במועדון.
ב--31 במאי 2019 מונה קונטה למאמנה של אינטר מילאנו מהסרייה א'.קונטה בא לאינטר למרות רצונה של יובנטוס לצרפו,מה שגרם לאוהדי יובנטוס לזעם רב על קונטה משום שבחר את ירביתה השנואה של יובנטוס. בעונת 2019/20 אינטר החתימה מספר שחקנים מובילים בראשם רומלו לוקאקו. ובאיטליה דברו על כך שאינטר היא הפייבוריטת לקחת מיובנטוס את התואר אחרי 8 אליפויות ברציפות. בסרייה א' :העונה התחילה טוב מבחינת קונטה ואינטר שניצחה את כל המשחקים עד הדרבי ד'איטליה שנגמר בהפסד 1–2 ליובנטוס. בהמשך העונה היה קרב אליפות משולש בין אינטר, יובנטוס, ולאציו. אינטר סיימה את העונה במקום השני נקודה אחת מיובנטוס. בליגת האלופות קונטה ואינטר הוגרלו בבית המוות יחד עם דורטמונד וברצלונה. אינטר הגיעה למשחק האחרון שהיא צריכה לנצח את ברצלונה (שלברצלונה לא היה חשיבות למשחק) אך אף על פי ששיחקה נגד ברצלונה בהרכב שני הפסידה אינטר והודחה מליגת האלופות. בעונת 2020/2021 זכה עם אינטר באליפות איטליה לאחר עשור בה הקבוצה לא זכתה בתואר. אף על פי כן, ב-26 במאי 2021, עזב קונטה את תפקידו כמאמן אינטר.
ב-2 בנובמבר 2021, מונה קונטה למאמנה של טוטנהאם הוטספר האנגלית, כשחתם על חוזה לשנה וחצי. קונטה הצליח לשפר את תוצאות הקבוצה, לסיים עמה במקום הרביעי ולהעפיל לליגת האלופות.
פרשת הטיית המשחקים
בחודש מאי 2012, לאחר זכייתו באליפות הראשונה עם יובנטוס, הואשם קונטה על ידי שחקנו פיליפו קארוביו, באי-דיווח על הטיית תוצאת משחק, בזמן שהיה מאמן סיינה בעונת. קארוביו, שבעצמו הואשם בחומרה באותה הפרשה, טען כי במחצית המשחק בין סיינה לנוברה, שליח הבעלים של סיינה נכנס לחדר ההלבשה ודרש כי שחקניו יפסידו בכוונה תחילה, כדי לעזור לבעלים להרוויח רבות מהימור על המשחק. סיינה, עם קארוביו, ניצחה למרות הבקשה בתוצאה 0–5, אך ההאשמה הייתה על כך שקונטה לא דיווח על הניסיון, עבירה על התקנון בפני עצמה.
עורכי הדין של קונטה, בצוותא עם הנהלת יובנטוס שעמדה מאחורי המאמן, הכחישו נמרצות את הטענות. קונטה טען כי מעולם לא ידע על ניסיון להטיית משחק בו היה מעורב. יתרה מכך, 23 השחקנים האחרים בסגל סיינה תמכו בגרסת המאמן על חוסר ידיעתו על ניסיון הטיה, ולא נמצאו ראיות נוספות מלבד עדותו של קארוביו.
ב-1 באוגוסט, בעצת עורכי דינו, קונטה הסכים להסדר טיעון הכולל הרחקה לשלושה חודשים, אך ההסדר נדחה. תשעה ימים אחר כך, התאחדות הכדורגל האיטלקית הודיעה כי קונטה יורחק לעשרה חודשים מהמגרשים, בשל אי-דיווח על ניסיון הטיה בשני משחקים שונים. קונטה הוסיף לטעון לחפותו, וערער על ההחלטה. ב-22 באוגוסט ערעורו התקבל חלקית, אך עונש ההרחקה נותר על כנו.
לאחר ערעורה של קבוצתו, הוחלט לקצר את עונשו של קונטה לארבעה חודשים בלבד.
קבוצת בחריין–ויקטוריוס
קבוצת בחריין–ויקטוריוס (באנגלית: Team Bahrain–Victorious) היא קבוצת רכיבה מקצוענית, בחריינית, השייכת לסבב העולמי של איגוד האופניים הבינלאומי.
הקמה
הרעיון הראשוני להקמת הקבוצה הגיע בשלהי 2016 בידי השייח' נאסר בן חמד אל חאליפה ובעקבות כך הקבוצה מקבלת מימון מממשלת בחריין ומ-2020 מקבוצת מקלארן. היא רוכבת על אופני מרידה ועד 2019 (כולל) נקראה "בחריין - מרידה". מקלארן שימשה כספונסר של הקבוצה בעונת 2020 בלבד, והחל מעונת 2021 נקראת "בחריין ויקטוריוס".
2017
הקבוצה השיגה את הניצחון הראשון שלה אי פעם בוואלטה של סן חואן, כאשר ראמונאש נארבאדאוסקאס ניצח את קטע נגד השעון. מאוחר יותר, בחודש מרץ, סוני קולברלי ניצח את הקטע הרביעי במרוץ הפריז - ניס. ולאחר מכן גם את המרוץ החד יומי היוקרתי, החץ ברמבנט. וינצ'נצ'ו ניבאלי השיג לקבוצה ניצחון בקטע ה-5 של טור קרואטיה, ולאחר מכן ניצחון במרוץ כולו. טסגאבו גרמאי, ניצח את אליפות אתיופיה בנגד שעון, במה שהפך לזכייה הראשונה של הקבוצה בתחרות לאומית. וניבאלי הוסיף ניצחון ראשון בקטע בגרנד טור, כאשר ניצח את מיקל לנדה בספרינט בקטע ה-16 של הג'ירו ד'איטליה ולבסוף סיים 3 כללי את המרוץ. מאוחר יותר העונה, ניבאלי הוסיף ניצחון בקטע בוואלטה אספנייה, וגם בקלאסיקה האיטלקית ג'ירו די לומברדיה. לבסוף, סיימה בחריין מרידה את העונה עם 13 ניצחונות מקצועיים.
2018
לעונת 2018 בחריין מרידה הגיע חזקה ומנוסה יותר, והכפילה את כמות הניצחונות שלה. בין הניצחונות הגדולים של הקבוצה: מילאנו - סן רמו (עם וינצ'נצו ניבאלי), הקטע הרביעי של טור דובאי (עם סוני קולברלי), הקטע החמישי בטור של האלפים (עם מארק פאדון). ו3 ניצחונות בטור קרואטיה: עם ניקולו בונפאציו, מאנואלה בוארו, וקנסטנטין סיווטסו (האחרון גם ניצח את המרוץ הכללי). לג'ירו ד'איטליה, הגיע בחריין מרידה כשדומניקו פוצביבו הוא המוביל שלה, בסופו של דבר, פוצביבו סיים במקום ה-5. ומאטיי מוחוריץ' ניצח את הקטע ה-10. הקבוצה רשמה גם ניצחון במרוץ החד יוקרתי גראן פרמיו קיטה די לוגאנו, עם הרמן פרנז'טיינר. בנוסף לכך, ניצחה את הקטע ה-3 של הטור דה סוויס עם סוני קולברלי. וזכתה באליפות סלובניה עם מאטיי מוחוריץ', ואליפות ספרד עם גורקה איזאגירה. לאחר מכן, ניצחה ארבעה שלבים בטור של אוסטריה (שניים עם ג'ובאני ויסקונטי, אחד עם אנטוניו ניבאלי, ואחד עם מאטיי מוחוריץ'). אך מוביל הקבוצה בטור זה, הרמן פרנז'טיינר, סיים במקום השני בפער של 18 שניות ממנצח המרוץ, בן הרמנס. מאטיי מוחוריץ' המשיך לרכוב בכושר נפלא כאשר ניצח את הבינקבנק טור, ולאחר מכן את הטור של גרמניה. בוואלטה אספנייה, מוביל הקבוצה, ניבאלי, סיים במקום ה-2 הכללי. סוני קולברלי, חתם את העונה עם ניצחון בגראן פימונטה ובקופה בנוצ'י.
2019
קולברלי פתח את עונת הניצחונות עבור בחריין מרידה עם ניצחון בקטע ה-4 בטור של עומאן. בג'ירו ד'איטליה, סיים וינצ'נצו ניבאלי במקום ה-2 הכללי, ודמיאנו קרוסו סיים 2 בקטע ה-12. איוואן גארסיה קורטינה ניצח את הקטע ה-5 בטור של קליפורניה, דילן טאונס ניצח בקטע ה-2 של דופינה ליברה, ורוהאן דניס ניצח בקטע הראשון של טור דה סוויס. בזירת האליפויות הלאומיות, ניצח צ'ונג פאי קנג את אליפות טאיוואן בנגד שעון, ומארק פאדון את אליפות אוקראינה באותו תחום. דילן טאונס השיג לקבוצה ניצחון ראשון בקטע בטור דה פראנס כאשר עשה זאת בקטע ה-6 של המרוץ. וינצ'נצו ניבאלי השיג לקבוצה ניצחון שני, כאשר ניצח בקטע ה-20. מאטיי מוחוריץ' ניצח את הקטע ה-7 בטור של פולין. קולברלי הוסיף ניצחון בקטע הרביעי והאחרון בטור של גרמניה.
פרשיות סמים
בתחילת ספטמבר 2018, הודיעה ארגון הUCI שהוא משעה את הרוכב הבלארוסי של בחריין, קונסטנטין סיווטסו לאחר שנמצאו אצלו שאריות של אריתרופויאטין במהלך בדיקה שנערכה בסוף יולי 2018. סיווטסו, שהיה בן 36, החליט לפרוש.
בית הקברות הצבאי נחלת יצחק
בית הקברות הצבאי נחלת יצחק הוא בית קברות צבאי השוכן בשכונת נחלת יצחק שבגבול תל אביב וגבעתיים. קבורים בו 1,151 חללי צה"ל, שמרביתם (1,025) נפלו במלחמת העצמאות.
A Collection of Great Dance Songs
A Collection of Great Dance Songs (בעברית: אוסף של שירי ריקוד טובים) הוא אלבום אוסף של להקת הרוק הבריטית פינק פלויד שיצא בשנת 1981.
בית הקברות הצבאי נחלת יצחק
היסטוריה
ערב מלחמת העצמאות שימש בית הקברות האזרחי נחלת יצחק כאתר הקבורה העיקרי של תל אביב ושכנותיה. ראשיתו של בית הקברות הצבאי בחלקות שהקצתה במקום חברה קדישא בחודשים הראשונים של 1948 לשם קבורת אנשי המגן של היישוב, שנפלו במערכה. במהלך המלחמה נקברו במקום מאות חללים, שנפלו בקרבות בתל אביב, ביפו ובאזור המרכז.
בשנים שלאחר תום מלחמת העצמאות הועברו לקבורה במקום באופן יזום על ידי משרד הביטחון מאות חללים נוספים. הם נפלו במערכה בחלקי הארץ השונים – במיוחד בצפון ובדרום – ונקברו בהם בעשרות אתרים. העברתם נעשתה במטרה לצמצם את מספר אתרי הקבורה של חללי המלחמה, במיוחד בקצוות הארץ, ולהקל על תחזוקת קברי החללים. בית הקברות בנחלת יצחק היה לאתר מאסף מרכזי בפעולה זו. קבוצת החללים הגדולה ביותר שהועברה למקום לקבורה הייתה של 87 חללי חטיבת אלכסנדרוני, שנפלו בניסיון הכושל לחיסול כיס פלוג'ה בדצמבר 1948. בנוסף לכך הועברו לקבורה באתר חללים שנקברו במהלך המלחמה במתחם האזרחי של בית הקברות נחלת יצחק. בשל כך היה הוא בראשית שנות החמישים הגדול בין בתי הקברות הצבאיים בישראל.
A Collection of Great Dance Songs
שם האלבום
שם האלבום משעשע במידה מסוימת, מכיוון שפינק פלויד לא מזוהים בדרך כלל עם יצירת מוזיקת ריקודים. שם זה כנראה ניתן לאלבום בשל התמונה שעל עטיפת האלבום, ובה שני רקדני ריקודים סלוניים קשורים בחבלים לרצפה, כך שהם אינם יכולים לזוז. בתוך האלבום עצמו ישנן תמונות של רקדנים על רקע שחור (במהדורה האמריקאית) או על רקע לבן (במהדורה האנגלית).
רצועות
האלבום מכיל חלקים מהשיר Shine On You Crazy Diamond (חלקים 1, 2, 4 ו-7 בלבד), בשל חוסר במקום על התקליט. האלבום גם מכיל את עריכה מחודשת של השיר Another Brick in the Wall (Part 2). השיר Money שמופיע בשיר הוא הקלטה מחודשת של השיר המקורי. הקלטה זו נעשתה בשל סירוב מחברת ההקלטות קפיטול רקורדס לתת רישיון שימוש ברצועה לקולומביה רקורדס. ההקלטה המחודשת בוצעה על ידי דייוויד גילמור ודיק פרי בלבד, כאשר גילמור ביצע לבדו את תפקיד הגיטרה, התופים, הקלידים, הבאס והקולות, ופרי ביצע את תפקיד הסקסופון (פרי ביצע גרסה מחודשת לקטע הסקסופון שלו בשיר). הקלטת השיר המחודשת הופקה על ידי גילמור וג'יימס גות'רי. ישנם כמה הבדלים בין ההקלטה המחודשת של השיר לבין הגרסה המקורית שלו, בעיקר בסולואי הגיטרה והסקסופון השונים, ובחזרה של גילמור על המילה "away" בסוף השיר בהקלטה המחודשת במקום צליל גבוה בהקלטה המקורית. צורת התיפוף בשיר שונה מזאת של ניק מייסון, במיוחד בזמן סולו הגיטרה.
בית הקברות הצבאי נחלת יצחק
היסטוריה
מאז שנת 1951, עת נפתח בית הקברות הצבאי קריית שאול, הובאו לקבורה בבית הקברות הצבאי נחלת יצחק 20 חללי צה"ל בלבד (האחרונים שבהם ב-1983 וב-2014). שטח הקבורה הפנוי באתר קטן ביותר ולמעשה הוא סגור לקבורה.
מספר החללים הקבורים באתר הוא 1,151, ומבחינה זו הוא בית הקברות הצבאי הרביעי בגודלו בישראל.
בין החללים הקבורים במקום נמנים צבי זיבל, מעוטר עיטור הגבורה, ואורי פרנד, מעוטר עיטור המופת.
בית הקברות
מצויות באתר ארבע חלקות קבורה מלבניות. מעבר רחב מתמשך ממזרח למערב בין שני החלקות הצפוניות ובין שתי החלקות הדרומיות. ממערב לחלקות ממוקמת רחבת הטקס של בית הקברות ובה כותל הזיכרון.
המצבות בבית הקברות בולטות בהשוואה לאתרים מסוגו בישראל בכך שבשלוש מהחלקות מעטות המצבות שלהן מסגרת אבנים ממולאת אדמה שהיא נפרדת לכל אחד מהקברים האישיים, כמקובל. במקום זאת מקיפה מסגרת אבנים אחת את כל קברי החללים שלאורך כל שורה. כריות המצבה האישיות של החללים ממוקמות על גבי מסגרת זו, לאורכה. עיצוב ייחודי זה נבע מהעובדה שקבורת מרבית החללים במקום נעשתה בצפיפות גדולה מהרגיל, עובדה שעוררה בזמנו מורת רוח.
באחת מחלקות הקבורה הצפוניות קבורים בצד החיילים גם אזרחים רבים שניספו במהלך מלחמת העצמאות, ומצבותיהם אינן צבאיות.
עיצוב בית הקברות ומצבותיו נעשה בעיקרו לפי תוכניתו של האדריכל אשר חירם.
תרזה גיזה
תרזה גיפט (בגרמנית: Therese Gift; 6 במרץ 1898, מינכן – 3 במרץ 1975, שם), הידועה בשם הבמה שלה תרזה גיזה (Therese Giehse) הייתה שחקנית יהודייה-גרמנייה, מהבולטות בתיאטרון הגרמני של המאה ה-20.
היא ידועה במיוחד כראשונה שגילמה את התפקידים הראשיים במחזהו של ברכט "אמא קוראז' וילדיה" ובמחזהו של דירנמאט "ביקור הגברת הזקנה".
תחילת דרכה
גיזה נולדה ב-1898 בעיר מינכן שבדרום הקיסרות הגרמנית, החמישית מילדיהם של סוחר הבדים היהודי זלומון גיפט ואשתו גרטרודה לבית היינמן. אביה מת כשהייתה בת שלוש-עשרה. בתחילת מלחמת העולם הראשונה גויסו שניים מאחיה לצבא והיא נאלצה לסייע בעסק המשפחתי. למרות התנגדות קשה ממשפחתה, החלה ללמוד משחק ב-1918, ומימנה את השיעורים בעבודה כפקידה במשרד קיצוב לפחם. את שם הבמה 'גיזה' הציעה אחותה, אירמה. לאחר שהשלימה את לימודיה ב-1920 שיחקה על במות תיאטראות שונים בגרמניה עד 1926, כשהבחין בה הבמאי אוטו פאלקנברג כשהופיעה בברסלאו וצירף אותה לסגל התיאטרון הקאמרי של מינכן (Münchner Kammerspiele). שם נעשתה לראשונה לשחקנית מוכרת ואהודה: מבקר ה"פלקישר באובכטר" שיבח אותה וכתב "סוף סוף, רואים אישה גרמנית אמיתית על הבמה היהודית הזאת!".
גלות
ב-1 בינואר 1933 הקימה גיזה ביחד עם חבריה אריקה מאן וקלאוס מאן את הקברט הפוליטי האנטי-נאצי 'מטחנת הפלפל' (Die Pfeffermühle). חודש לאחר מכן עלה היטלר לשלטון; ב-16 במרץ נמלטה גיזה לאוסטריה וממנה לשווייץ. הקברט זכה שם להצלחה רבה אף כי רוב הקנטונים של שווייץ אסרו עליהם להופיע בשטחם: הם הואשמו בהבעת דעות קיצוניות ובניסיון להפר את הנייטרליות של המדינה. בהצגה שנערכה ב-16 בנובמבר 1934 פרצה תגרה המונית בין מפגיני ימין למבקרים. אז ארגנה מאן מסע ברחבי אירופה, שבו הופיעו חברי הקברט 85 פעמים במדינות שונות. את ההופעה האחרונה ביבשת ערכו באמסטרדם במרץ 1936, ואז החליטו לצאת לאמריקה. מאחר שאזרחותן הגרמנית בוטלה, ארגן קלאוס לאחותו ולגיזה נישואי נוחות על מנת לקבל דרכון בריטי שיאפשר להן לנסוע לארצות הברית. ב-23 במאי 1936 התחתנה גיזה עם הסופר האנגלי ג'ון המפסון שהיה, כמוה, חד-מיני. השניים התראו לעיתים נדירות, ובאותו הזמן היא קיימה קשר רומנטי עם אריקה.
שיא
לאחר מלחמת העולם השנייה, המשיכה גיזה להתגורר בציריך וחילקה את זמנה בין שווייץ, אוסטריה ושתי הגרמניות: היא נותרה שחקנית קבועה בשאושפילהאוס עד 1966; ב-1949 הצטרפה לברלינר אנסמבל של ברכט, בו חדלה להופיע ב-1952. ב-1949 גם חזרה לשחק בתיאטרון הקאמרי של מינכן והחלה להופיע לעיתים קרובות בתיאטרון הסקאלה החדש בבירת אוסטריה, שהיה ממוקם בשטח הכיבוש הסובייטי ודגל בקו פרו-קומוניסטי. ב-1954 שבה לגור במינכן. ב-29 בינואר 1956 גילמה את התפקיד הראשי של המיליונרית קלייר זחנסיאן בבכורה העולמית של "ביקור הגברת הזקנה" מאת פרידריך דירנמאט בציריך. ב-21 בפברואר 1962 שיחקה את התפקיד הראשי של המנהלת פון צאהנד בבכורה העולמית של "הפיזיקאים" באותו תיאטרון: דירנמאט הקדיש לה את המחזה. במהלך שנות ה-60, הייתה גיזה מזוהה פוליטית עם השמאל ובין השאר התנגדה בפומבי למלחמת וייטנאם. ב-1973, לאחר מספר שנים בהן מיעטה להופיע ועסקה בעיקר בהקראת מחזות בערבי ספרות, פרשה לבסוף מהקאמרי.
גיזה זכתה בפרסים רבים: ב-1955 כובדה ב"סרט הכסף" בטקס פרסי הקולנוע של מערב גרמניה; ב-1963 קיבלה את "נימפת הזהב" של מונקו לשחקנית הטובה ביותר; פעמיים ברציפות, ב-1963 וב-1964, הוענק לה פרס הטלוויזיה של מונטה קרלו.
קדושה (דת)
קדושה הוא מונח המתאר יחס מיוחד לחפץ, מקום, אירוע, טקסט או מושג בגלל קישורו לאלוהות או כוח רוחני אחר, או היותו ראוי לפולחן והערצה.
הקדושה אינה נובעת מתכונה פיזית, אלא מוגדרת בהתאם לסט האמונות של המתבונן.
היפוכה של הקדושה הוא החול.
יהדות
ביהדות, ניתן משקל רב לקודש, כאשר לחפצים, מקומות, זמנים ואנשים ניתן מעמד של קדושה. האדם יכול לקדש חפץ במעשיו (על ידי פעולת ההקדש, או על ידי הפיכתו לתשמיש קדושה).
נצרות
בנצרות, הקדושה היא מתכונות האל. הקדושה מועברת אל המאמינים באמצעות הסקרמנטים. כך הכנסייה הקתולית מאמינה, לדוגמה, כי אכילת לחם הקודש מעבירה מקדושת האל אל האדם האוכל.
אסלאם
אחד מ-99 שמות האל באסלאם הוא "הקדוש" (القدوس).
מילה נוספת במשמעות דומה היא חראם (حرام), שניתנת לתרגום גם כ"מקודש". כך לדוגמה מסגד אל-חראם, המקום הקדוש ביותר לאסלאם.
הקדושה בראי האקדמיה
אמיל דורקהיים החשיב את הדיכוטומיה בין הקודש לחול כמאפיין המרכזי של דת. כלומר, לשיטתו, דת היא מערכת של אמונות והתנהגויות ביחס לדברים קדושים. דורקהיים מדגיש את ההבדל בין קודש וחול לעומת טוב ורע. החול איננו בהכרח רע, והקדוש אינו בהכרח טוב.
מוזיאון המקדש
מוזיאון המקדש (תערוכת כלי המקדש) מציג דגם של בית המקדש ובגדי כהונה וכלי המשכן אשר שוחזרו על ידי חוקרי מכון המקדש.
היסטוריה
מכון המקדש עוסק, מאז היווסדו בשנת 1983, בהשבת נושא בית המקדש לחזית המחשבה היהודית ובקידום העיסוק היומיומי בנושא זה.
במסגרת זו, בין השאר, שוחזרו במכון רבים מכלי המשכן והם מוצגים לציבור ב"תערוכת כלי המקדש" בירושלים.
ראשיתו של מוזיאון המקדש בשנת 1989, בחדר קטן ברובע היהודי בירושלים בו הוצג דגם בית המקדש השלישי שנבנה על ידי הרב צבי רוגין, חבר באיגוד רבני הר הבית והמקדש, לפי התיאור בספר יחזקאל.
בשנת 2013 עברה התערוכה למשכנה החדש במרכז המבקרים של מכון המקדש ברח' משגב לדך 40 ברובע היהודי, בקצה המדרגות העולות מן הכותל. במרכז המבקרים שלושה אולמות תצוגה ואודיטוריום המשמש להקרנת סרטי מכון המקדש ולהרצאותיו.
על פי דבריו של הרב חיים ריכמן, המנהל הבינלאומי של מכון המקדש, מעל 100,000 איש ביקרו במוזיאון המקדש עד שנת 2013.
למסייר בתערוכה מוצעת הדרכה קולית שמתאימה לכל הגילאים.​ ההדרכה הקולית ניתנת בשפות: עברית, אנגלית, רוסית, צרפתית, ספרדית, פורטוגזית, מנדרינית, גרמנית, קוריאנית ורומנית.
המוצגים
המוצגים בתערוכת כלי המקדש עוצבו על ידי מיטב האמנים בישראל באופן התואם במדויק את הדרישות ההלכתיות ואת התיאורים בתנ"ך ובדברי חז"ל במשנה, בתלמוד ים ובכתבי הרמב"ם. כלי קודש אלו עשויים מהחומרים המקוריים המוזכרים במקורות: זהב, כסף נחושת ועץ. התורה מונה תשעים ושלושה כלים שונים, מתוכם שוחזרו כבר על ידי המכון כשבעים כלים. הכלים מוצגים בתוך תיבות זכוכית.
בין הכלים המשוחזרים המוצגים במוזיאון ראוי להזכיר את מזבח העולה שנבנה בשנת 2009 על ידי הפסל אסף קדרון, דגם בית המקדש העשוי שיש עם עיטורי זהב ונחושת שנבנה על ידי צבי רוגין, חצוצרות כסף, נבל וכינורות דוד בהם ניגנו הלוויים בחצר בית המקדש, מזבח הקטורת (הזהב), ושולחן לחם הפנים העשוי עץ מצופה זהב.
מתוך בגדי הכהן הגדול הושלמו החושן והאפוד, " זָ֠הָב תְּכֵ֨לֶת וְאַרְגָּמָ֜ן תּוֹלַ֧עַת שָׁנִ֛י וְשֵׁ֥שׁ מָשְׁזָ֖ר מַעֲשֵׂ֥ה חֹשֵֽׁב" (שמות כ"ח, ו'), והציץ מזהב טהור עם פיתוחי חותם.
על מנת לשחזר את האווירה, מוצגים במוזיאון ציורי שמן מרהיבים מעולם המקדש, פרי עבודתם של אומנים ידועי שם.
תרי עשר
תְּרֵי עֲשַׂר הוא אחד מעשרים וארבעה ספרי התנ"ך. כפי ששמו מורה (תְּרֵיסָר, שְׁנֵים־עָשָׂר בארמית) הספר כולל שנים־עשר ספרי נבואה קצרים שקובצו לספר אחד כדי שלא יאבדו מפאת קוצרם (בלשון התלמוד הבבלי : "איידי דזוטר מירכס" – מתוך שקצר יאבד).
ספר זה מופיע בתנ״ך אחרי ספר יחזקאל (מיקום זה נקבע על ידי בעלי המסוֹרָה, על פי המסרנים המאוחרים) ונכלל בחטיבת הנביאים האחרונים.
סדר הספרים
ספרי הנבואה בתרי עשר אינם מסודרים בסדר כרונולוגי. עם נביאי בית ראשון מזוהים למשל, עמוס, יונה, הושע וצפניה, אולם מבחינה כרונולוגית עמוס מוקדם יותר מהושע אך מופיע בסדר הספרים אחריו. ספר עובדיה מתקופת הבית השני, אך הוא מופיע לפני ספר צפניה מתקופת הבית הראשון. בנוסף על כך, ישנם ספרים שבהם אין ציוני זמן, ורק על פי לשונם ורקעם ניתן לשער את זמנם, למשל: יואל, עובדיה, נחום, חבקוק ומלאכי.
סדר הספרים בנוסח המסורה הוא: הושע, יואל, עמוס, עובדיה, יונה, מיכה, נחום, חבקוק, צפניה, חגי, זכריה ומלאכי.
ואילו תרגום השבעים מציע סדר מעט שונה: הושע, עמוס, מיכה, יואל, עובדיה, יונה, נחום, חבקוק, צפניה, חגי, זכריה ומלאכי.
חגי, זכריה ומלאכי נחשבים לנביאים האחרונים שאחריהם 'פסקה הנבואה'. הנביאים הללו עוסקים בתקופת הבית השני, בקשיים הכרוכים בבניין המקדש השני ובסדרי הפולחן בו.
גויאס
גויאס (בפורטוגזית: Goiás) היא מדינת מחוז בברזיל הממוקמת באזור המרכזי-מערבי וגובלת במדינת טוקנטינס מצפון, בבאהיה מצפון מזרח, במחוז הפדרלי ממזרח, במינאס ז'ראיס ממזרח ודרום מזרח, במאטו גרוסו דו סול מדרום מערב ובמאטו גרוסו ממערב. בירתה היא העיר גויאניה.
היסטוריה
האירופאים הראשונים שהגיעו לחלק פנימי זה של ברזיל היו חברי משלחות בנדיראנטס מסאו פאולו בסוף המאה ה-16 ובמאה ה-17. מרבצי הזהב הראשונים התגלו כבר בשנת 1592, אך בשנת 1727 גילה הסייר ברתולומאו בואנו דה סילבה מרבץ משמעותי של זהב באחד מיובליו של הנהר ארגואייה (Araguaia). היישוב שהקים במקום, בשם סנט'אנה, הפך ברבות הימים לעיר הקולוניאלית גויאס וליו, בירתה הקודמת של המדינה. בשנת 1748 - בעת שהגיעה הבהלה לזהב לשיאה - הפך חבל ארץ זה, שהיה ברובו עדיין בלתי נודע, למפקדה (קפיטניה) כללית, ובשנת 1824 היה למחוז של הקיסרות של ברזיל. גויאס הפכה למדינה בשנת 1889, כששטחה כלל אז גם את טוקנטינס דהיום ועמד על כ-600,000 קמ"ר.
את גויאניה, בירתה של גויאס והעיר הגדולה בה, החלו לתכנן בשנת 1933 כעיר שתחליף את הבירה הקודמת והבלתי נגישה. בשנת 1937 העתיקה אליה ממשלת המדינה את מקום מושבה, והיא נחנכה רשמית בשנת 1942. חוקת ברזיל מ-1891 קבעה כי בירתה של ברזיל תועבר אל הרמה המרכזית. בשנת 1956 נבחרה גויאס כאתר שבו יוקמו המחוז הפדרלי ועיר הבירה, ברזיליה.
מאמצע המאה העשרים החל גידול מהיר באוכלוסייתה של גויאס, שבין 1950 ל-1980 שילשה את מספרה. פיזור האוכלוסייה לא היה אחיד, ורובה התרכזה בגויאניה וסביבותיה ובסמוך לגבול עם מינאס ז'ראיס. ברבות השנים חשו תושבי החלק הצפוני של גויאס כי ממשלת המדינה אינה משרתת את האינטרסים שלהם. המגמה הבדלנית, אשר טופחה גם על ידי בעלי אינטרסים כלכליים צרים יותר, הביאה לכך שבשנת 1988 הפך חלקה הצפוני של גויאס למדינת מחוז חדשה, הלא היא טוקטינס.
גאוגרפיה
גויאס שוכנת כל כולה ברמה המרכזית של ברזיל, בגובה של 200 עד 800 מטרים מעל פני הים. הרמה חוצצת בין שלוש מערכות גדולות של נהרות: מדרום היא מנוקזת על ידי נהר פרנאיבה, שהוא יובל של נהר פראנה. ממזרח מנקז אותה נהר סאו פרנסישקו, ומצפון - נהר ארגואייה, נהר טוקנטינס ויובליהם. בתחום המדינה עוברים נהרות נוספים, שלא ניתן לשוט בהם אלא מרחקים קצרים בכלי שיט קטנים. מרבית שטח המדינה הוא סוואנה, הקרויה בברזיל קמפו סראדו. לאורך הנהרות צומח יער טרופי. בשנים האחרונות גדל היקף גידול הבקר והסויה על חשבון שטחו של הסראדו, ותוך פגיעה חמורה בחי והצומח שבו.
אקלימה של הרמה הוא סובטרופי והטמפרטורות נעות בין 26 מעלות צלזיוס בחודשים החמים ל-22 מעלות בחודשים הקרים ביותר. העונה הגשומה מתחילה בחודש אוקטובר ומסתיימת בחודש מרץ, והעונה היבשה היא בין אפריל לספטמבר.
כלכלה
מאז 1860, לאחר הידלדלותם של מכרות הזהב, גויאס היא אחת המדינות המובילות בברזיל בגידול בקר. בשנת 2000, על פי האומדן, היו בה 18 מיליון ראשי בקר, כלומר, יחס של ארבעה לכל תושב. ככל הנראה, רק במינאס ז'ראיס ובריו גרנדג'י דו סול יש יותר ראשי בקר. בגויאס מגדלים גם דגן, קנה סוכר, סויה, תירס, עגבניות, אורז, כותנה, מנדיוקה ושעועית. בשנת 1999 היוותה החקלאות 21% מן התוצר המקומי הגולמי של המדינה. מרכיב חשוב נוסף בכלכלת המדינה הם המחצבים - היא עשירה בניקל, מנגן, קובלט וברזל. הבירה גויאניה והעיר אנאפוליס הן מרכזי תעשיית מזון ותרופות. בשנת 1999 היוותה התעשייה 20% מן התוצר המקומי הגולמי, והשירותים 58.9%.
ההכנסה הממוצעת לנפש בגויאס היא הנמוכה ביותר באזור המרכזי - מערבי של ברזיל, והיא נמוכה במעט מהממוצע הלאומי. גם מספר הבתים שנהנים ממים זורמים, תשתית ביוב ואיסוף פסולת - נמוכה מהממוצע הלאומי. חלוקת קרקע בלתי שוויונית במגזר הכפרי מעוררת מתיחויות קשות בקרב התושבים.
אקולוגיה
כאמור, מזה שנים מפנים שטחים עצומים של יער את מקומם לטובת גידולים חקלאיים ושדות מרעה. על הפגיעה בחי ובצומח יש להוסיף את סחיפת הקרקע הנגרמת מכריתת העצים. באזור מקורות נהר האראגוואיה נוצרו שטחים עצומים של סחף עמוק, באופן שיצא למעשה מכלל שליטה. הסחף ואובדן גדות הנהר מסכנים את אספקת המים - בעיה שמחמירה בעונת היובש הארוכה. ערים כגויאניה, אנאפוליס ולוזיאניה פגיעות במיוחד, משום שהן מזרימות את שפכיהן לנהרות העוברים בסמוך אליהן.
הדגל
דגלה של גויאס אומץ ב-30 ביולי 1919. הפסים הירוקים החוצים אותו מסמלים את האביב והפסים הצהובים - זהב. המלבן בכחול בפינה השמאלית עליונה - את השמים, וחמשת הכוכבים את מערכת כוכבי הצלב הדרומי.
אלי פולק (כימאי)
אליהו (אלי) פולק (נולד ב-18 באפריל 1950) הוא פרופסור מן המניין ולשעבר ראש המחלקה לפיזיקה כימית בפקולטה לכימיה במכון ויצמן למדע, ממייסדי האגודה לזכות הציבור לדעת ולשעבר ראש חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי (2009-2007). ב-28 ביוני 2016 מונה על ידי שר החינוך נפתלי בנט לחבר המועצה להשכלה גבוהה.
ביוגרפיה
פולק נולד בחיפה וגדל בטהראן ובניו יורק. בגיל 12 שב עם משפחתו מארצות הברית. למד בישיבת נחלים ובישיבת מרכז הרב. סיים תואר ראשון, שני ודוקטורט בכימיה באוניברסיטה העברית ופוסט דוקטורט באוניברסיטת קולומביה. משנת 1979 הוא חבר הסגל האקדמי של מכון ויצמן ומ-1990 פרופסור מן המניין.
לאחר הסכמי אוסלו הצטרף לחוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, ואף עמד בראשו במשך שנתיים. פולק עסק שנים ארוכות בנושאי ביקורת תקשורת. ב-1995 הקים את האגודה לזכות הציבור לדעת ומאז הוא עומד בראשה. ב-1998 מונה לחבר מליאת רשות השידור.
מתגורר בירושלים. נשוי ואב לחמישה.
צ'ילה במשחקים האולימפיים
צ'ילה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באופן רשמי באולימפיאדת סטוקהולם (1912), אם כי הוועד האולימפי שלה טוען כי כבר באולימפיאדת אתונה (1896) השתתף אתלט צ'יליאני אחד, לואיס סוברקסו. מאז החלה להשתתף באופן סדיר, החמיצה צ'ילה שתי אולימפיאדות - אולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) ואולימפיאדת מוסקבה (1980), אותה החרימה במחאה על הפלישה הסובייטית לאפגניסטן.
לאורך השנים צברו הספורטאים הצ'יליאנים 13 מדליות אולימפיות, מהן שתי מדליות זהב, שתיהן בטניס.
צ'ילה השתתפה גם בכל אולימפיאדות החורף שנערכו מאז אולימפיאדת סנט מוריץ (1948), למעט אולימפיאדת סאפורו (1972) ואולימפיאדת לייק פלאסיד (1980). במשחקי החורף לא הגיעו הספורטאים הצ'יליאנים להישגים משמעותיים.
היסטוריה
בשלוש באולימפיאדות הראשונות בהן השתתפה לא הגיעו הספורטאים הצ'יליאנים להישגים גבוהים. ההישג הספורטיבי המשמעותי הראשון הגיע באולימפיאדת אמסטרדם (1928), כאשר רץ המרתון מנואל פלאסה זכה במדליית הכסף.
ההישגים הבאים הגיעו רק לאחר מלחמת העולם השנייה. באולימפיאדת לונדון (1948) סיימה נבחרת הכדורסל במקום השישי. באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה הרוכב אוסקר קריסטי במדליית כסף בתחרות הקפיצות, וגם הנבחרת בה היה חבר זכתה במדליית כסף בתחרות הקפיצות. נבחרת הכדורסל סיימה במקום החמישי. באולימפיאדת מלבורן (1956) בלטו המתאגרפים: רמון טאפיה זכה במדליית כסף וקלאודיו בריינטוס וקרלוס לוקאס זכו במדליות ארד. האתלטית מרלן ארנס הייתה לספורטאית הצ'יליאנית הראשונה (והיחידה עד כה) שזכתה במדליה אולימפית, מדליית כסף בהטלת כידון.
32 שנים חלפו עד שצ'ילה זכתה לראות ספורטאי נוסף עומד על הפודיום, הקלע אלפונסו דה אירואריסאגה, שזכה במדליית כסף בסקיט באולימפיאדת סיאול (1988). הישג זה היה אירוע חד-פעמי, והמדליות הבאות הגיעו רק במאה ה-21.
באולימפיאדת סידני (2000) זכתה נבחרת צ'ילה במדליית הארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 2-1 לנבחרת קמרון וגברה במשחק על המקום השלישי 0-2 על נבחרת ארצות הברית. בשורות הנבחרת שיחק איוואן זמורנו, שכבש לזכותה שישה שערים, והיה למלך השערים של הטורניר.
באולימפיאדת אתונה (2004) הגיעה צ'ילה להישג השיא שלה - 2 מדליות זהב ומדליית ארד אחת, כולן בטניס. ניקולאס מאסו ופרננדו גונסאלס זכו בטורניר הזוגות לאחר ניצחון על הגרמנים ניקולס קיפר וריינר שיטלר. מאסו זכה במדליית הזהב גם בטורניר היחידים, לאחר ניצחון על האמריקני מרדי פיש. גונסאלס זכה במדליית הארד, לאחר שגבר על אמריקני אחר, טיילור דנט. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) לא הצליח הצמד לשחזר את הישגו, והודח כבר בסיבוב השני. מאסו נעצר בשלב זה גם בטורניר היחידים, ואילו גונסאלס זכה במדליית כסף, לאחר הפסד במשחק הגמר לרפאל נדאל.
אולימפיאדת לונדון (2012) הייתה הראשונה מזה 16 שנים בה אף ספורטאי צ'יליאני לא זכה במדליה. המתעמל תומאס גונסאלס, היה הקרוב ביותר לכך, לאחר שסיים במקום הרביעי הן בתרגיל הקרקע והן בתרגיל הקפיצות. נטליה דוקו סיימה במקום התשיעי בהדיפת כדור ברזל. גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) לא הצליחו הצ'יליאנים לזכות במדליות. הטריאתלטית ברברה ריברוס רשמה את ההישג הגבוה ביותר, כשסיימה במקום החמישי. תומאס גונסאלס העפיל לגמר הקפיצות וסיים במקום השביעי ומרימת המשקולות מריה פרננדה ואלדס סיימה אף היא במקום השביעי.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ:
לפי ענף
בענפי הקיץ:
שגרירות ישראל באתונה
שגרירות ישראל באתונה היא השגרירות הישראלית ביוון, הממוקמת ברחוב מרתונודרומון 1, אתונה.
שגרירות ישראל הייתה ממוקמת בתחילה ברח' הרודוטו, כנציגות דיפלומטית, מיד לאחר הקמת מדינת ישראל ב-1948. מאוחר יותר הנציגות עברה לרחוב קומברי. כיום השגרירות ממוקמת בבניין שנבנה בתחילה כבית מגורים פרטי ב-1930. בשנות ה-70 המבנה נרכש על ידי הקהילה היהודית של סלוניקי שהציעה אותו למדינת ישראל בשנת 1975 על מנת לשכן בו את הנציגות הדיפלומטית.
בעקבות שדרוג היחסים בין המדינות במאי 1990, שודרגה הנציגות הדיפלומטית לשגרירות. בשנת 2007 עברה השגרירות שיפוצים נרחבים.
בדצמבר 2017 הותקפה השגרירות על ידי פעילי הארגון השמאל הרדיקלי "רוביקון" שהתיזו צבע אדום על הבניין וטענו כי הפעולה נעשתה כמחאה כאות הזדהות עם הפלסטינים.
השגרירות נסגרה ב-9 במרץ 2020 למשך שבועיים לאחר שעובד אובחן כחולה בנגיף הקורונה.
תהילים פ"ז
תהילים פ"ז הוא המזמור השמונים ושבעה בתהילים. (מזמור 86 בנוסח תרגום השבעים ובוולגטה) משורר תהילים שר בשיבחה של ציון. במזמור שזורים כמה סגנונות שירה כהמנון ויסודות אחרים המופיעים בקובץ תהילים.
מבנה המזמור
המזמור בעל שבעה פסוקים קצרים כאשר כל פסוק עומד בפני עצמו. ניתן לחלק את המזמור כך: המזמור בנוי מריבוי קולות הנאמרים ומתחלפים לסירוגין בפי החוגגים.
לפי כותרת השיר המזמור מיוחס לבני קורח. הרעיון המרכזי המובע במזמור הוא שציון משמשת כמולדתם של העולים לעבוד את ה' בין עם הם נכריים או יהודים. למזמור זיקה לשונית למזמורים אחרים כתהילים מ"ח, ותהילים פ"ד. תיאורם של העולים לירושלים להתפלל לה' ולזבוח לו דומה למילות מזמור פ"ו: "כָּל-גּוֹיִם, אֲשֶׁר עָשִׂיתָ--יָבוֹאוּ וְיִשְׁתַּחֲווּ לְפָנֶיךָ אֲדֹנָי".
לוקיוס טארקוויניוס פריסקוס
לוּקִיוּס טַרקווִינִיוס פְּרִיסקוּס (בלטינית: Lucius Tarquinius Priscus 616 - 579 לפנה"ס) היה מלכה החמישי של רומא.
הוא הוצג כבנו של פליט יווני שעבר מאטרקויניי באטרוריה לרומא, בעצת אשתו, הנביאה טַנַקְוִיל. הוא מונה לאפוטרופוס של בני אנקוס מארקיוס, והצליח לתפוס את מקומם כיורשי אביהם.
טארקוויניוס היה האחראי לבניית קירקוס מקסימוס, מערכת הביבים הגדולה ויסד את המקדש המשולש בקפיטוליום, פרויקטים שמומנו מהשלל שנלקח מהלאטינים והסאבינים.
סמלים רומיים רבים (אזרחים וצבאיים) מזוהים עם תקופת שלטונו; הוא היה הראשון לחגוג ניצחון רומאי בסגנון אטרוסקי, בלובשו גלימה ארגמנית וזהובה תוך כדי רכיבה על מרכבה שבראשה ארבעה סוסים. בשנה השלושים ושמונה למלכותו נרצח בתחבולות על ידי בניו של אנקוס מרקיוס. חרף כך הייתה בידי אשתו השפעה מספקת כדי להבטיח את מקומו של חתנה, סרוויוס טוליוס, כיורש לכס המלוכה הרומאית.
נתן ג'ייקובסון
נתן ג'ייקובסון (באנגלית: Nathan Jacobson; 5 באוקטובר 1910 – 5 בדצמבר 1999) היה מתמטיקאי יהודי-אמריקאי, שנודע בעיקר בשל תרומתו המכרעת להתפתחותה של תורת החוגים בשליש האמצעי של המאה ה-20.
קורות חיים
ג'ייקובסון היה אחד מחוקרי האלגברה המובילים בדורו. עיקר תרומתו לתורת המבנה של חוגים לא קומוטטיביים, שם הכניס לשימוש את רדיקל ג'ייקובסון ואת החוגים הפרימיטיביים שעבורם הוכיח את משפט הצפיפות. לצד אלה עסק בתחומים העיקריים של המחקר האלגברי בזמנו: תורת המבנה של אלגברות ז'ורדן, אלגברות לי, אלגברות פשוטות ואלגברות חילוק. כתב כתריסר ספרי מחקר, והנחה יותר משלושים תלמידי דוקטורט, כמעט כולם בייל.
יחסי הודו–הממלכה המאוחדת
בבריטניה קיימת אוכלוסייה הודית אתנית המוערכת בכ-1.4 מיליון תושבים. בשנת 2010, ראש ממשלת בריטניה לשעבר, דייוויד קמרון, תיאר את יחסי הודו-בריטניה כ"היחסים המיוחדים חדשים".
חברת הודו המזרחית הבריטית (1600-1857)
מגעי המסחר בין בית טיודור והאימפריה המונגולית בהודו התקיימו בשנת 1600, כאשר אליזבת הראשונה העניקה לחברת הודו המזרחית הבריטית צ'רטר מלכותי במטרה לתת זכויות מסחר מועדפות בהודו. לאחר נפילת האימפריה המונגולית בהודו בשנת 1707, הודו נהייתה לאחת ממדינות הייצור הגדולות בעולם בתחילת המאה ה-18 (אשר היוותה 22.6% מהתמ"ג העולמי). לאחר עזיבת הבריטים, תמ"ג המדינה ירד באופן ניכר ועמד על 4% מהתמ"ג העולמי. במהלך המאה ה-18, חברת הודו המזרחית הבריטית השיגה השפעה גדולה בהודו. קרב פלסי ב-1757 הביא לכיבושה של בנגל, בעוד שבשנת 1857, בעקבות מספר חוזים ומלחמות עם הממלכות ההודיות, רוב תת-היבשת ההודית הייתה בשליטת החברה. בעקבות המרד ההודי ב-1857, בו התמרדו חיילים הודים כנגד הקצינים הבריטים, נמכרה החברה שנה לאחר מכן. נכסיה של חברת הודו המזרחית הבריטית היו כה עצומים, עד שהממשלה הבריטית החליטה לפלוש לשטחי המדינה. הודו שימשה בסיס עיקרי להתפשטותה של האימפריה הבריטית ברחבי אסיה והיא נחשבת למושבה החשובה ביותר של האימפריה הבריטית.
הראג' הבריטי (1858-1947)
ב-1858, ממשלת בריטניה השתלטה על השטחים ועל הסדרי האמנה של חברת הודו המזרחית הבריטית לשעבר. בשנת 1876, האזור, שכלל את הודו המודרנית, פקיסטן ובנגלדש, הפך ל"אימפריה ההודית" או בכינויו "הראג' הבריטי", בשליטת המלכה ויקטוריה שהייתה קיסרית הודו הראשונה עד 1947. צבא הודו הבריטית סייע לבריטניה במלחמות רבות, בעיקר בשתי מלחמות העולם.