cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יפים ברזובסקי
קורות חיים
נולד במשפחת איכרים יהודית. התגייס לצבא האדום מ-1935 עד 1938, לאחר מכן סיים את לימודיו במכללת הרכבות במוסקבה ב-1941 והתחיל לעבוד כמכונאי-חשמלאי ראשי בתחנת רכבת יסינובאטאיה במחוז סטלינו
גויס חזרה לצבא האדום ב-1941 והצטרף לקרבות בפברואר 1942. הצטיין בחציית הדנייפר, היה בין הראשונים לחצות את הנהר ב-28 בספטמבר 1943 קרוב לכפר ליוטז' בהיותו אז מפקד הסוללה ה-2 ברגימנט תותחים מס' 692 בדיוויזיה מס' 240 של הארמייה ה-38 (חזית וורונז', סיפק סיוע ארטילרי ליחידות אחרות והצליח להדוף 11 מתקפות נגד של האויב. על כך ב-10 בינואר 1944 הוענק לו אות גיבור ברית המועצות וכוכב הזהב מס' 2243.
סיים שרותו ב-1945 וב-1949 סיים את לימודיו במכון לנינגרד למהנדסי תחבורת הרכבות. בהמשך התגורר במוסקבה ועבד באיגוד מסחרי כלל ארצי למפעלי תוצרת חשמל-מכנית.
הרוח מטירת קאנטרוויל (סרט, 1944)
הרוח מטירת קאנטרוויל הוא סרט פנטזיה וקומדיה אמריקאי משנת 1944 בבימויו של ז'ול דאסן, עם צ'ארלס לוטון, רוברט יאנג ומרגרט אובראיין בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס באופן קלוש על הסיפור הרוח מטירת קאנטרוויל של אוסקר ויילד (1887). פרט לשם הטירה ושמו של הגיבור/הרוח אין כל קשר למקור.
הסרט הופק בעת מלחמת העולם השנייה והעלילה הועברה לימי המלחמה הזאת כשהנושא העיקרי בה הוא שלילת הפחד ועידוד האומץ במלחמה נגד הגרמנים.
תקציר העלילה
מאז עברו 300 שנים והוא עדיין כלוא כרוח בטירות כי כל בני קאנטרוויל הפגינו מורך לב במלחמות השונות. מאז הוא יוצא כל לילה ומפחיד את דרי הטירה.
שנת 1943, יורשת הטירה היא ליידי ג'סיקה דה קאנטרוויל, בת שש (מרגרט אובראיין). למקום מגיעה מחלקת חיילים אמריקאיים והם מקבלים בשמחה את היורשת הקטנה. בתחילה הם מתייחסים בספק לסיפור הרוח אבל כשהם נתקלים בה, הם לא מפחדים ומניסים אותה.
אחד החיילים הוא קאפי וילאמס (רוברט יאנג). ג'סיקה מבחינה שיש לו כתם לידה של בני קאנטרוויל על העורף וכי לכן הוא צאצא של סיר סימון. קאפי וג'סיקה נפגשים עם סימון (הרוח) והוא מספר להם על מר גורלו ועל תקוותו שאחד מקרובי משפחתו יראה אומץ בקרב ואז הוא ישוחרר מהטירה ויוכל להיקבר עם קרוביו. הוא שם את מבטחו בקאפי ונותן לו את טבעתו.
המחלקה יוצאת לפעולה לפיצוץ מכלי דלק בצרפת. קאפי נמצא במארב עם מקלע כדי לחסל את הגרמנים הנסוגים. הפעולה מצליחה, הגרמנים נסוגים ורוחו של סימון מעודדת את קאפי לירות אך לאחר שחייל לידו נפצע, קאפי קופא ולא מסוגל לירות עליהם עד שמישהו אחר מחליף אותו. סיר סימון מאוכזב וקאפי מקבל הוראה לעזוב את המחלקה.
קאפי מדוכא וג'סיקה מעודדת אותו. לפתע היא מבחינה בפצצה מוצנחת של הגרמנים. קאפי מתמלא אומץ וביחד עם ג'סיקה וסיר סימון הם מגיעים למקום. הפצצה מתקתקת וקאפי מבחין בחיילי מחלקתו שעסוקים באימונים ומתקרבים למקום. הוא מתמלא אומץ, קושר את הפצצה לג'יפ, קופץ מהג'יפ שממשיך לגרור את הפצצה עד לשקע שם היא מתפוצצת, בכך הציל את חיי אנשי מחלקתו.
כעת יכול סר סימון להיפטר מהקללה ולהיטמן בבית הקברות.
רולינג סטון טופ 100 (2020)
זוהי רשימה של השירים שדורגו במקום הראשון ברולינג סטון טופ 100 במהלך שנת 2020. השירים והסינגלים המובילים ביותר בארצות הברית (ללא רדיו) מדורגים במצעד רולינג סטון טופ 100, שמפורסם על ידי מגזין רולינג סטון. הנתונים נאספים על ידי נתוני אלפא, בהתבסס על צריכה רב-מטרית כפי שהיא נמדדת במכירות המתבססות על כמה פרמטרים: עותקים פיזיים ודיגיטליים ונתוני סטרימינג שנאספים מרשתות הזרמות מדיה שונות. בנוסף לכך, מתפרסם המצעד באופן קבוע כבר ביום שישי של כל שבוע, באתר רולינג סטון הרשמי.
הסו, מרקיז באדן-באדן
הסו, מרקיז באדן-באדן (בגרמנית: Hesso von Baden; 1268 – 13 בפברואר 1297) היה בנם של רודולף הראשון, מרקיז באדן-באדן ואשתו, קוניגונדה מאברשטיין. לאחר שאביו מת ב-1288, הוא שלט במרקיזות באדן יחד עם אחיו רודולף השני, הרמן השביעי ורודולף השלישי.
הסו התחתן שלוש פעמים:
אילושומה
אילושומה היה מלך אשור ה-32.
הוא אחרון המלכים המכונים ברשימת המלכים האשוריים: "ששת המלכים אשר שמותיהם נכתבו על לבנים אולם האפונים שלהם אינם ידועים". הוא היה בנו של שלים-אהום ונכדו של פוזור-אשור הראשון. עלה לשלטון באזור שנת 1890 לפנה"ס לערך, ומלך על פי ההערכות עד 1874 לפנה"ס בערך. הוא העניק חופש לסוחרים זרים לפעול באשור וסייע לסוחרים אשורים לסחור במסחר בין-אזורי ארוך-טווח. ב"כרוניקת המלכים המוקדמים" הוא נזכר יחד עם שומו-אבו, ראשון מלכי בבל. הטקסט כולו מקוטע בקטע זה, אולם ניתן להבחין במילה "קרבות", כך שניתן לשער שלאילושומה היו סכסוכים עם שכנו מהדרום.
הוא בנה מקדש באשור לאלה עשתר, ובכתובת שנמצאה באזור הוא מכונה "האהוב על האל אשור והאלה עשתר". הוא בנה את חומות העיר, חילק אותה לחלקות, והסיט שני מעיינות אל שערי העיר. בכתובת אחרת הוא מתאר כ"מטהר הנחושת" של האכדים. המשמעות של המשפט אינה ברורה. ייתכן שמשמעותו היא הקלה במס על הנחושת.
ירש אותו בנו ארישום הראשון.
אוניברסיטת המדינה של קנזס
אוניברסיטת המדינה של קנזס (באנגלית: Kansas State University) היא אוניברסיטה ציבורית, השוכנת בעיר מנהטן בקנזס שבארצות הברית שנוסדה בשנת 1863 והיא האוניברסיטה הראשונה במדינה.
היסטוריה
הניסיונות הראשונים להקמת האוניברסיטה החלו בשנת 1861, עם כניסתה של קנזס לאיחוד. בסופו של דבר, הלימודים החלו בפברואר 1863. באותה השנה אוניברסיטת קנזס הייתה מן הראשונות להכניס נשים לשורותיה.
כמה מבוגריה הנודעים של האוניברסיטה הם ג'רלדין ריצ'מונד, פט רוברטס וסם בראונבק.
פקולטות ומחלקות
באוניברסיטה פועלות מספר מחלקות אקדמיות :
מקדש בריהאדיסוואראר
מקדש בְּרִיהָאדִיסְוָוארָאר (בהינדי: बृहदीश्वर मन्दिर) הוא מקדש הינדי הממוקם במדינת טאמיל נאדו שבהודו, אשר מוקדש לאל ההינדי שיווה. ביחד עם עוד מקדשים היסטוריים מתקופת שושלת צ'ולה, המקדש הוכרז ב-1987 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו בשם המקדשים החיים הגדולים של צ'ולה. המקדש הוא מבין הגדולים ביותר בדרום הודו.
היסטוריה
ארולמוז'יווארמן, קיסר טמילי אשר נודע כרג'ארג'ה צ'ולה הראשון, הניח את היסודות של מקדש בריהאדיסוואראר בשנת 1002 לספירה. זה היה הראשון בין פרויקטי בנייה אחרים של קיסרות צ'ולה בהיסטוריה של טאמיל נאדו. גאומטריה סימטרית וצירית שולטת בפריסת המקדש הנ"ל. מקדשים מאותה תקופה ומאתיים השנים הבאות הם משמשים כביטויים של כוח האדריכלות של צ'ולה, והיא מייצגת מומחיות אמנותית ועושר.
עמודים רב גוניים יחד עם סמלים מוקרנים של כותרות מרובעות ועוד מסמנים את תחילתה של אדריכלות חדשה. מקדש בריהדסווארר לפי אדריכלים מערבים מודרניים "מעיד על הישגיה המבריקים של צ'ולה באדריכלות, ציור, יציקת ארד ופיסול."
מקדש בריהאדיסוואראר הושלם בסביבות 1010 בחלק הדרום-מזרחי של הבירה החדשה של צ'ולה שנבנתה באגן הנהר. מקדש זה נודע גם כמקדש רג'אראשארה על שם הקיסר שהורה לבנות את המקדש כאמור. זהו אחד משני המקדשים הגדולים ביותר מתקופת שושלת צ'ולה יחד עם מקדש גנגאיקונדה שנבנה בבירה הבאה, גנגאיקונדה צ'ולפורם, על ידי יורשו.
המבנה
ישנם מספר מקדשים מסביב לחומות, אך ישנו מקדש ראשי בכניסה הראשית ומקדש מרכזי בקצה האחורי של החומות.
עונת 1922/1923 בפוטבול ליג
עונת 1922/1923 הייתה העונה ה-31 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-26 באוגוסט 1922 והסתיימה ב-5 במאי 1923. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. נוטינגהאם פורסט וסטוק סיטי היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
ליברפול זכתה באליפות בפעם הרביעית בתולדות המועדון ובפעם השנייה בציפות.
כדורגלנים מצטיינים
צ'ארלי באקן מסנדרלנד כבש 30 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
אחראר א-שאם
חרכת אחראר א-שאם אל-אסלאמיה (בערבית: حركة أحرار الشام الإسلامية – "התנועה האסלאמית של חופשיי הלבנט") הידועה בקיצור בתור אחראר א-שאם, היא קואליציה של יחידות איסלאמיות סלפיות מרובות שהתגבשו לכדי ארגון אחד על מנת להילחם נגד משטרו הסורי של בשאר אל-אסד במלחמת האזרחים בסוריה, והיא בין כוחות האופוזיציה החזקים והמרכזיים במלחמה. הקבוצה נחשבת לג'יהאדיסטית מתונה ביחס לארגונים אחרים הפעילים במרד הסורי.
התנועה הוקמה והונהגה על ידי חסן עבוד עד מותו בשנת 2014, ולאחר מכן על ידי מנהיגים שנבחרו על ידי מועצת השורא של הארגון. אחראר א-שאם היה מהמרכיבים העיקריים של ברית החזית האסלאמית הסורית שפעלה עד 2013, ולאחר מכן בחזית האסלאמית שפעלה עד 2016. עם סך לוחמים שהגיע בשנת 2015 לכ-20,000, הארגון הפך לזמן מה להיות ארגון המורדים הסוני הגדול ביותר לאחר צבא סוריה החופשי, והאפקטיביות שלו הייתה אף יותר גבוהה עקב שרשרת הפיקוד המאורגנת והשליטה המלאה של ההנהגה על כל יחידות הארגון בניגוד לצבא הסורי החופשי. אחראר א-שאם ובן בריתו העיקרי - צבא האסלאם, היו קבוצות המורדים העיקריות שנתמכו על ידי טורקיה וסעודיה.
תנועת אחראר א-שאם שואפת להקים ממשלה אסלאמית בסוריה המנוהלת על ידי חוקי השריעה, והיא שיתפה פעולה באופן גלוי עם בעלת בריתה הקיצונית ג'בהת פתח א-שאם (לשעבר ג'בהת א-נוסרה, שלוחת אל-קאעידה הסורית) נגד משטר אסד ולזמן קצר אף עם ארגון הטרור המדינה האסלאמית עד שהחלה להילחם בו. עם זאת, התנועה מתנגדת להקמת חליפות איסלאמית עולמית ודוגלת בשמירת מסגרת הישות המדינית והלאומיות הסורית.
היסטוריה
החטיבות הלוחמות הראשונות של אחראר א-שאם נוצרו מיד בתום המהפכה במצרים, וזמן קצר לפני תחילת ההתקוממות הסורית בשנת 2011. מרבית המייסדים של הקבוצה היו אסירים פוליטיים איסלאמיסטים שנכלאו במשך מספר שנים בבית הסוהר סאדנאיה על ידי המשטר הסורי באשמת טרור, עד ששוחררו ממנו במסגרת חנינה שהעניק משטר אסד לאסירים פוליטיים בין מרץ למאי של 2011, במאמץ לרצות את המפגינים הדתיים במהלך האביב הערבי ולמנוע את המהפכות שהתרחשו במצרים, תוניסיה ובהמשך גם בלוב ותימן. אסירים איסלאמיסטים כמו חסן עבוד, זהראן עלוש, אבו ג'אבר שייח' ואחרים ששוחררו מהכלא, הקימו במהירות מסגרות ללחימה במשטר - לרוב במקום הולדתם. הארגון שהקים חסן עבוד התבסס תחילה במחוז אידליב בעודו כולל 25 יחידות, ולאחר מכן התפשט במהירות ברחבי סוריה; עם זאת, מרכז הכוח של הארגון ותחומי הפעילות העיקריים שלו נותרו עדיין בצפון-מערב סוריה - סביבות מחוז אדלב.
עד יולי 2012, אחראר א-שאם גדלה ל-50 יחידות, והיא החלה לשתף פעולה עם ארגונים אחרים במאבק נגד אסד, במיוחד עם ג'בהת א-נוסרה שלוחת אל-קאעידה בסוריה. שתי הקבוצות היו חלוצות השימוש בחומרי נפץ בסוריה, כמו גם בטקטיקה של פשיטה על בסיסי צבא סוריה על מנת ללכוד אמל"ח. מאז הקמתה, אחראר א-שאם ידועה גם בחתירה לאיחוד כוחות אופוזיציה איסלאמיים תחת ארגוני גג גדולים יותר; היא הובילה להיווצרות החזית האסלאמית הסורית (SIF) ב-2012, ובין המובילות להקמת החזית האסלאמית בשנת 2013 שבה היו חברים 70,000-40,000 לוחמים ואשר הייתה בין ארגוני הגג הגדולים ביותר במרד הסורי. כאשר הבריתות בין הארגונים השונים נמסו, אחראר א-שאם קלט רבים מהלוחמים של פלגי מורדים קטנים שחיפשו ארגון גדול שיפרוש עליהם את חסותו.
נוסף על הפעולות הצבאיות, ארגון אחראר א-שאם מילא תפקיד מכריע במשא ומתן על הפסקת אש עם משטר אסד ב-2015, למרות התנגדותו המקורית לשיחות השלום. הארגון התנגד בתחילה למשא ומתן עם משטר אסד, משום שכחבר הבריתות האסלאמיות הוא טען שאת הפעילות הפוליטית של האופוזיציה צריכות לנהל רק הקבוצות הלוחמות בסוריה ולא אינטלקטואלים ופוליטיקאים סורים ששוהים מחוץ למדינה. לאחר שהוסכם על שיתוף הארגון במסגרות הפוליטיות, אחראר א-שאם הסכים פסקת אש ראשונה עם הצבא הסורי והחזבאללה ב-12 באוגוסט 2015, והלחימה הופסקה למשך 48 שעות בזבדאני, אל-פואה וכפרייה. הפסקת האש הושגה על ידי טורקיה שייצגה את אחראר א-שאם וארגוני מורדים נוספים, ואיראן שייצגה את הצבא הסורי והחזבאללה. הפסקת האש נשמרה למשך שישה חודשים ב-3 העיירות הללו, ואחראר א-שאם הסכימה גם לחילופי אוכלוסין שבמהלכם תושבי הכפרים השיעים באדלב עזבו לאזורים שבשליטת המשטר, ומנגד תושבים סונים של אזורים מסוימים שנפלו לידי המשטר עזבו לאדלב.
בדצמבר 2015, אחראר א-שאם נסוגה משיחות השלום שאורגנו על ידי סעודיה, בתואנה שיש תמיכה רבה באסד בשיחות הללו והתעלמות מהפשעים שהוא מבצע בעם הסורי. זמן קצר לאחר מכן בתחילת 2016, אחראר א-שאם ובעלות בריתה חתמו על הצהרה שבכוונתם לנהל משא ומתן לשלום עם אסד, אך ציינו כי הם לא יאפשרו לו להישאר בשלטון לתקופת מעבר עם תסתיים המלחמה. ארגון אחראר א-שאם לא היה שותף בהפסקת האש הארצית שהשתררה בפברואר 2016 בין משטר אסד לצבא סוריה החופשי, והשתתף בזמן זה במתקפה של צבא הכיבוש על עמדות אסד במטרה לשבור את המצור של המשטר על החלק המזרחי של חלב שהיה בשליטת המורדים. במקביל, אחראר א-שאם החלה ללחום בפלג מורדים ג'יהאדיסטי קיצוני בשם ג'ונד אל-אקצא לאחר שהלה התקיף ארגונים מתונים באדלב, מה שהוביל את הפלג לבקש חסות מג'בהת א-נוסרה ששינתה את שמה בינתיים לג'בהת פתח א-שאם בניסיון להתנתק רשמית מאל-קאעידה ובכך להפסיק את ההפצצות האוויריות של ארצות הברית על הארגון. אחראר א-שאם הסכימה להפסקת אש עם ג'ונד אל-אקצא בעקבות בקשת בעלת בריתה ג'בהת פתח א-שאם.
בסוף שנת 2016, אחראר א-שאם החלה להתפצל בשל חילוקי דעות על השתתפות הקבוצה במבצע מגן הפרת בראשות טורקיה נגד המדינה האסלאמית והכוחות הסוריים הדמוקרטיים, ומשא ומתן על איחוד עם ג'בהת פתח א-שאם. אף על פי שאנשי הדת של אחראר א-שאם הוציאו פסק הלכה המתיר את השתתפות הקבוצה במבצע לצד טורקיה, הזרם הקיצוני בארגון התנגד לשיתוף הפעולה במבצע. במקביל, מרבית חברי מועצת השורא של אחראר א-שאם שהשתייכו לזרם המתון, התנגדו למיזוג עם ג'בהת פתח א-שאם מחשש לתיוגם כקיצוניים על ידי המערב, ובבחירות השנתיות למנהיג הארגון נבחר ברוב קולות המועמד העדיף על הפלג המתון. למרות זאת, מיעוט חברי המועצה הקיצונים סירבו לקבל את התוצאות והשעו את חברותם, ומנהיג הארגון במהלך 2014–2015 אבו ג'אבר שייח' שמשתייך לזרם הקיצוני, הקים תת-ארגון בתוך אחראר א-שאם בשם ג'יש אל-אחראר שחתר לאיחוד עם ג'בהת פתח א-שאם.
בינואר 2017, ג'בהת פתח א-שאם החל לתקוף פלגי מורדים קטנים במחוזות חלב ואדלב ששלחו נציגים לשיחות השלום עם משטר אסד בקזחסטן. אחראר א-שאם לא השתתף אמנם בפועל בשיחות השלום, אולם כתוצאה מההתקפות פלגי מורדים קטנים ביקשו להתמזג עם אחראר א-שאם על מנת שזו תיתן להם חסות. בעקבות המיזוגים, אחראר א-שאם הצהירה כי כל התקפה על הפלגים החדשים שהצטרפו אליה תחשב כהכרזת מלחמה על הארגון כולו.
מנהיגות
אחראר א-שאם שומרת על מנהיגות קפדנית חשאית, וכוח הארגון נמדד ביכולתו לשלוט על כל יחידותיו השונות הפרוסות ברחבי סוריה. מלבד מנהיגי הקבוצה הראשונים, המפקד של אחראר א-שאם נבחר בדרך כלל ברוב קולות של 22 חברי מועצת השורא של הארגון - לרוב לתקופת כהונה של שנה. הארגון חווה זעזוע בספטמבר 2014 בעקבות חיסול מרבית צמרת הפיקוד של הארגון בפיגוע התאבדות של המדינה האסלאמית, אך הצליח לעבור את המשבר עקב שרשרת הפיקוד המאורגנת ומועצת השורא שלו. להלן מנהיגים בולטים בארגון:
המאבק בין הזרמים בארגון
מאז הקמת אחראר א-שאם, התנועה מורכבת משני זרמים: הזרם הקיצוני הדוגל בהדגשת המרכיב הג'יהאדיסטי סלפי של הארגון שפועל להגביר את שיתופי הפעולה עם ארגונים ג'יהאדיסטים אחרים כמו ג'בהת פתח א-שאם ואף להתמזג איתם, והזרם המתון הדוגל בהיבדלות מארגונים קיצוניים אחרים, צמצום במידת האפשר של שיתוף הפעולה עימהם, והפיכת התנועה למקובלת יותר מבחינה פוליטית על ידי שיתוף פעולה עם המערב ועם ארגוני מורדים חילוניים או מתונים כדוגמת צבא סוריה החופשי. הזרם הקיצוני רוצה גם להתרחק מתומכיו הזרים של הארגון (טורקיה למשל), והזרם המתון חרד מהאפשרות הזאת עקב ההשלכות בדמות הפסקת מקורות המימון החיצוניים של הארגון, והתקפות אוויריות על הארגון מצד המערב.
כל עוד מייסד הארגון חסן עבוד וצמרת הפיקוד שלו ניהלו את הארגון, המחלוקות היו זניחות ונותרו מתחת לפני השטח מאחר שכל פעולות הארגון נקבעו על ידי ההנהגה. בספטמבר 2014, פיגוע ההתאבדות של דאעש על מפקדת הארגון גרם להריגת חסן עבוד ו-40 בכירים נוספים מצמרת הפיקוד. אחראר א-שאם הצליחה להתגבר על המשבר באמצעות שרשרת הפיקוד המאורגנת ומועצת השורא של הארגון שקבעה את זהות המנהיג החדש וסגניו והלאה. המנהיגים החדשים של אחראר א-שאם נבחרו לתקופת כהונה של שנה, וכוחם הוגבל במידת מה על ידי החלטות 22 חברי המועצה שהתחלקו בין הזרם המתון לזרם הקיצוני. המנהיג שנבחר על ידי המועצה - אבו ג'אבר שייח', לחם קודם לכן בשורות ג'בהת אנצאר א-דין הזהה בהשקפתה לג'בהת א-נוסרה, כך שבמשך כהונתו מ-2014 עד 2015, הוא הידק את שיתוף הפעולה עם הארגונים הקיצוניים שבאה לידי ביטוי בהקמת צבא הכיבוש. סגנו שהחליף אותו בתום השנה על פי הצבעת המועצה - אבו יחיא אל-האמאווי, היה מתון במעט מקודמו אך גם דגל בשיתוף הפעולה עם א-נוסרה, כך שהוא היה מקובל על כל הזרמים.
ב-28 באוגוסט 2016 לקראת אמצע כהונתו של אל-האמאווי, טורקיה פתחה במבצע מגן הפרת על מנת להרחיק את המדינה האסלאמית מגבולה וכן למנוע את הרצף הטריטוריאלי של כורדיסטן הסורית. ההשתתפות של אחראר א-שאם במבצע לצד צבא טורקיה וצבא סוריה החופשית במקביל לשיחות המיזוג בין אחראר א-שאם לג'בהת פתח א-שאם, גרמו לעליית היריבויות בין הזרמים. ב-20 בספטמבר, הוציאה מועצת השורא של אחראר א-שאם פתווה (פסק הלכה) המתיר את המאבק לצד הקואליציה הטורקית-סורית נגד המדינה האסלאמית והכורדים. הפתווה הובילה לקרע בארגון לאחר שהזרם הקיצוני טען שלא התקיימו התנאים הדתיים הדרושים לכך. נוסף על כך, המשא ומתן למיזוג עם ג'בהת פתח א-שאם שהוביל הזרם הקיצוני כאמצעי לחיזוק האחדות בקרב המורדים, נכשל לאחר שהזרם המתון במועצה התנגד לכך באופן גורף מחשש לאבד תמיכה חיצונית ולהיות מתויג כארגון טרור.
בניגוד למקרים קודמים שבהם הבכיר בארגון שקיבל את רוב התמיכה במועצה זכה בראשות הארגון, בחירת המנהיג החדש לאחראר א-שאם בנובמבר 2016 בתום כהונתו של אל-האמאווי היה הקש האחרון שהוביל לקיטוב פנימי רציני בארגון: לרוב, מנהיג הקבוצה שקיבל רוב מבין 22 חברי מועצת השורא מכהן למשך שנה; על אף שעלי אל-עומאר המשמש כמנהיג הנוכחי של הארגון זכה ברוב הקולות של המועצה, 8 חברי המועצה המשתייכים לזרם הקיצוני השעו את חברותם עקב הקיפאון לדעתם בפתירת בעיות התנועה. הזרם הקיצוני סירב לקבל מועמד אחר מלבד שני המועמדים שהוצעו על ידם: אבו ג'אבר שייח', והמפקד הצבאי של הארגון אבו סאלח טהאן, לאחר שהם האשימו את הזרם המתון בדחיקתם ממוקדי הכוח על מנת לשנות את זהות התנועה ולהפוך אותה למקובלת יותר על ידי המערב. חילוקי הדעות בין הבכירים של שני הזרמים הגיעו לשיאם ב-10 בדצמבר, כאשר 16 יחידות מהזרם הקיצוני של תנועת אחראר א-שאם הקימו תת-תנועה בשם ג'יש אל-אחראר בהנהגת אבו ג'אבר שייח' שהמשיכה לפעול למיזוג הארגון עם ג'בהת פתח א-שאם. המשבר בא לסיומו לאחר שתת-התנועה הקיצונית כולה ערקה יחד עם בכיריה בראשות אבו ג'אבר שייח' ואבו סאלח טאהן לארגון החדש תחריר א-שאם שהוקם על ידי ג'בהת פתח א-שאם וארגונים קיצוניים נוספים. אבו ג'אבר מונה למנהיג הארגון החדש, ומנהיג ג'בהת פתח א-שאם אבו מוחמד אל-ג'ולאני מונה למפקד הצבאי של הארגון. אף שהעריקה החלישה במעט את אחראר א-שאם, בראייה כוללת היא סייעה לארגון להיפטר ממרבית אנשי הזרם הקיצוני ולמנוע משברים עתידיים נוספים כעין זה.
אידאולוגיה והמחלוקת בדבר היותו ארגון טרור
אחראר א-שאם מבקשת להקים ממשלה אסלאמית בסוריה. שלא כמו המדינה האסלאמית ותחריר א-שאם, תנועת אחראר א-שאם מדגישה שהמאבק שלה מוגבל לסוריה וכי היא אינה דוגלת בג'יהאד עולמי. התנועה תיארה את ההתקוממות הסורית כמאבק נגד המזימה של איראן להקים מדינה שיעית מאיראן דרך עיראק וסוריה עד לבנון. כדי להתמודד עם הרושם הקיצוני של הקבוצה, אחראר א-שאם שמעמדה במרד הסורי נמצא על קו התפר בין הקיצונים למתונים החלה ליצור לעצמה תדמית מתונה יותר מ-2015 ואילך. בעזרתה של טורקיה, אחראר א-שאם ניסתה לשכנע את המערב שהיא האופציה הטובה ביותר לסוריה אחרי הבסת משטר אסד והמדינה האסלאמית. עם זאת, על פי גורמי המודיעין במערב, כמה חברי אל-קאעידה ששוחררו מכלא סאדיאניה על ידי ממשלת סוריה הצליחו להשפיע על הקבוצה, ופעיליהם השתלבו בתוך הדרגים הבכירים של אחראר א-שאם; ארצות הברית ביצעה אף מספר פעמים תקיפות אוויריות על מפקדים קיצוניים של הארגון המקושרים לאל-קאעידה. העריקה של חלק מהזרם הקיצוני בארגון לתחריר א-שאם והמיזוג של פלגי מורדים מתונים עם אחראר א-שאם מפאת התקפות הג'יהאדיסטים הקיצונים, סייעה במובנים רבים לתנועה למתג את עצמה כמתונה ואחראית יותר.
מאז דצמבר 2015, מנסה מועצת הביטחון של האו"ם להרכיב רשימה של ארגוני טרור בסוריה. תנועת אחראר א-שאם לא הוכרזה על ידי מחלקת המדינה, האו"ם או האיחוד האירופאי כארגון טרור, והיא ממשיכה להיות נקודת מפתח במחלוקת בין המערב לבעלות בריתה של ממשל סוריה במשא ומתן להפסקת האש בסוריה. משטר אסד, רוסיה, לבנון, עיראק, מצרים ואיחוד האמירויות הערביות, ניסו להשפיע על מועצת הביטחון להכריז על אחראר א-שאם כארגון טרור, ולגרום לכך שהארגון לא יכלל בהפסקת האש וניתן יהיה להפציץ אותו בכל עת. מחלקת המדינה האמריקאית קבעה שאחראר א-שאם אינו ארגון טרור למרות קשריו עם ג'בהת א-נוסרה, ובחודש מאי 2016, ארצות הברית, בריטניה, צרפת, ואוקראינה חסמו את ההצעה הרוסית לאו"ם להכניס את הארגון לרשימה השחורה של ארגוני הטרור.
אזורי פעילות, מטרות וחימוש
עם הקמתה בשנת 2012, תנועת אחראר א-שאם פעלה בעיקר במחוז אידליב. בשנת 2013 עם התרחבותה לכ-83 יחידות, היא הרחיבה את פעילותה למחוזות: חלב, חמה, א-רקה, אל-חסכה, דיר א-זור, דרעא ולטקיה. היא החלה לפעול בקוניטרה בשנת 2014 ובחומס בשנת 2015, וסולקה במהלך השנתיים האלו ממחוזות ראקה, דיר א-זור ואל-חסכה על ידי המדינה האסלאמית וה-YPG.
פתון לבן-זנב
פתון לבן-זנב (שם מדעי: Phaethon lepturus) הוא מין עוף ימי ממשפחת הפתוניים המצוי מעל האוקיינוסים באזורים הטרופיים. זהו המין הקטן ביותר במשפחתו. הוא מקנן במושבות צפופות בכמה איים מרוחקים ומקנן על צוקים, סלעים או חפירות בחול. הוא מטיל ביצה יחידה.
אחראר א-שאם
אזורי פעילות, מטרות וחימוש
אחראר א-שאם הייתה אחת הקבוצות הראשונות בסוריה שהחלה להשתמש בחומרי נפץ ולפשוט על בסיסים צבאיים כדי לקחת שלל להמשך הלחימה. בין השנים 2012 ל-2014, מטרותיה העיקריות היו הצבא הסורי, חזבאללה, והארגונים של כורדיסטן הסורית. בשנת 2014 תנועת אחראר א-שאם החלה להאבק גם במדינה האסלאמית ובהמשך גם במשמרות המהפכה של איראן והמיליציות השיעיות מעיראק ואפגניסטן. בנוסף, אחראר א-שאם תקפה לא פעם ריכוזים של אזרחים עלאווים בנקמה על פעולות המשטר העלאווי של אסד.
פתון לבן-זנב
מאפיינים
הפתון דואה מעל הגלים וניזון מדגים, סרטנים ודיונונים העולים מעלה, בעיקר מדגים מעופפים. עם זאת הוא אינו נכנס למים ורק מחכה שהדגים יעלו סמוך לפני המים או צוללת כלפיו בדומה לסולה. לעיתים זוג ישתתף בדיג.
הפתון נפוץ בעולם ואינו בסכנה הכחדה. האוכלוסיות שליד חופי מקסיקו מצויים במגמת ירידה לא ברורה. עקב כך הוא הפך לעוף מוגן במקסיקו.
אחראר א-שאם
מימון, וסיוע כספי וצבאי
חלק נכבד מאמצעי המימון של הארגון, מגיעים מגביית מיסים מארגוני מורדים אחרים תמורת מתן מעבר למשאיות האספקה שלהם שנכנסות לסוריה מטורקיה דרך מעבר הגבול באב אל-הווא הנמצא בשליטת אחראר א-שאם, אך התנועה מקבלת מימון נכבד גם ממקורות מחוץ לסוריה. הארגון קיבל לראשונה מימון זר מרשתות תמיכה אסלאמיות במדינות המפרץ הפרסי שעל פי הדיווחים היו קשורים לממשלת קטר. בשנת 2014, החלה קטר לממן רשמית את הארגון ופלגי מורדים אחרים, ובתגובה לכך, בחריין, סעודיה ואיחוד האמירויות הערביות משכו את שגריריהם מקטר עקב התמיכה שלה בטרור לטענתם. עם זאת, ב-2015 סעודיה וטורקיה החלו גם הן לממן את הארגון רשמית, במאמץ משותף לחזק את כוחות האופוזיציה הסוריים לאחר המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה והצטרפות משמרות המהפכה של איראן ומיליציות שיעיות להגנה על משטר אסד. מלבד התמיכה הכספית, המדינות הסוניות הללו החלו לספק לארגוני המורדים גם אמצעי לחימה בקצב הולך וגובר, עקב התבוסות שחוו המורדים בשנת 2016. טורקיה מנצלת את תמיכתה הרבה בארגון על מנת להשפיע עליו להתרחק מארגוני הג'יהאדיסטים הקיצוניים.
החזית האסלאמית שבה הייתה חברה תנועת אחראר א-שאם, נהגה גם לפשוט על מחסני ציוד של צבא סוריה החופשי שניתנו לו על ידי המערב כדי להשלים חוסרים - מה שהוביל להשעיה לזמן מה של אספקת נשק מתקדם על ידי ארצות הברית ובריטניה. בשנת 2014, ארצות הברית שקלה לחדש את הסיוע הלא-קטלני לאופוזיציה המתונה (תרופות, כלי רכב וציוד תקשורת), אפילו עם חלק מזה הולך בסופו של דבר לקבוצות האיסלאמיסטיות.
עד 2013, ארגון אחראר א-שאם קיבל לשורותיו לוחמים זרים שנכנסו דרך טורקיה, וזאת על מנת להגדיל את כוחו. בעקבות הנהירה ההמונית של לוחמים זרים ג'יהאדיסטים מכל רחבי העולם לארגוני הטרור בסוריה, עמדת אחראר א-שאם השתנתה לגבי הצטרפות לוחמים זרים לארגון, וכיום היא מעדיפה על פניהם לוחמים סורים מקומיים כחלק ממאמציה להבדיל את עצמה מהארגונים הג'יהאדיסטים. בנוסף, האפקטיביות הצבאית של אחראר אל-שאם יחד עם הצטרפות פלגי מורדים מקומיים לשורותיה, המעיטה את הצורך של הארגון בלוחמים זרים, ובמקביל הלוחמים הזרים מעדיפים להצטרף למסגרות קיצוניות יותר כמו המדינה האסלאמית או תחריר א-שאם.
יחסים עם ארגונים אחרים והאוכלוסייה המקומית
רבים מחברי אחראר א-שאם אוהדים את ארגון אל-קאעידה, אך אין ברית רשמית בין הקבוצות. נטען שמנהיג הארגון חסן עבוד היה בקשר עם איימן א-זוואהירי אשר שלח לארגון לוחמים מנוסים מאפגניסטן. על אף שהארגון נמנע מלהדגיש את קשריו עם אל-קאעידה, הוא פעל בשיתוף פעולה הדוק עם ג'בהת א-נוסרה - שלוחת אל-קאעידה הסורית הן בראשית המרד הסורי והן בתקופות מאוחרות יותר במסגרת צבא הכיבוש. עם זאת, בין הארגונים התעוררו מתחים בינואר 2016, לאחר שתנועת אחראר א-שאם דחתה את המיזוג המוצא עם ג'בהת פתח א-שאם (ג'בהת א-נוסרה) וטענה כי פעולותיה חסרות תועלת למהפכה הסורית. לאחר שהמיזוג נכשל, התחוללו חילופי אש בין הארגונים במחוז אדלב, עד לחתימה על הפסקת אש. ארגונים מתונים רבים מצאו מחסה בתנועת אחראר א-שאם מפני התקפותיה של ג'בהת פתח א-שאם, ורבים מלוחמיה הקיצונים של אחראר א-שאם ערקו לארגון תחריר א-שאם שהוקם על ידי זרוע אל-קאעידה לשעבר. בעקבות כך, היחסים בין הארגונים בסוף 2016 ותחילת 2017 היו מתוחים, אולם עם הזמן הארגונים חזרו לשתף פעולה בחלק מהמקומות. ארגון אחר הנמצא ביחסים הדוקים עם אחראר א-שאם, הוא צבא האסלאם שמעוזו בפרברי דמשק: יחידות אחראר א-שאם בפרברי דמשק בדרך כלל מובלות על ידי צבא האסלאם המהווה את הגורם הדומיננטי באזור, ובמקביל, יחידות צבא האסלאם במחוז חלב ואדלב מובלות על ידי אחראר א-שאם (חלקם אף התאחדו עם אחראר א-שאם בתגובה להתקפות של ג'בהת פתח א-שאם). היחסים הקרובים בין הארגונים נובעים מכך שמנהיגים ובכירים משני הארגונים שהו יחדיו בכלא סאדיאניה. שני הארגונים גם היו עמודי התווך בבריתות מסוימות, ופירוקם נבע לרוב מחילוקי דעות בין שני הארגונים.
אחראר א-שאם היא מתנגדת חריפה של המדינה האסלאמית, אף שבמהלך 2013 שיתפה איתה פעולה לצד ארגוני מורדים אחרים. בעקבות ביקורת של מנהיג אחראר א-שאם על מנהיג המדינה האסלאמית, החלה סדרת התנגשויות קטנות שהתדרדרו לכדי מלחמה כוללת בעקבות חיסול צמרת אחראר א-שאם על ידי המדינה האסלאמית, ומאז תנועת אחראר א-שאם נלחמת בארגון המדינה האסלאמית באופן קבוע בצפון סוריה (לעיתים גם לצד צבא טורקיה). אחראר א-שאם שיתפה פעולה עם הארגון הקיצוני ג'ונד אל-אקצא עד אוקטובר 2015 בעקבות התנגדות הארגון הקיצוני לטקטיקה הצבאית של אחראר א-שאם, והיא החלה להילחם בו מאוקטובר 2016, לאחר שג'ונד אל-אקצא חטף לוחם אחראר א-שאם בתגובה למעצר אחד מלוחמיו שנחשד בקשרים עם המדינה האסלאמית. ג'ונד אל-אקצא ניסה להימנע מהמאבק בתנועת אחראר א-שאם המבוססת, על ידי הצטרפות לג'בהת פתח א-שאם שניהלה משא ומתן להפסקת אש בין הארגונים. בסופו של דבר, ג'בהת פתח א-שאם סילקה בעצמה את הארגון משורותיה והוא הצטרף לכוחות המדינה האסלאמית במרכז סוריה.
ארגון אחראר א-שאם פעיל במיוחד בהקמת בריתות וארגוני-גג אסלאמיים, והוא הקים שלושה ארגוני-גג בולטים במהלך המרד הסורי: החזית האסלאמית הסורית, החזית האסלאמית, וצבא הכיבוש; לעיתים קרובות, לתנועת אחראר א-שאם מצטרפים פלגים קטנים כאשר ארגוני הגג מתפרקים. במסגרת ארגון הגג הראשון שהוקם על ידי התנועה בדצמבר 2012 (SIF - החזית האסלאמית הסורית), אחראר א-שאם סירבה אמנם לקבל את מרות הפיקוד של המועצה הצבאית העליונה של צבא סוריה החופשי, אך היא תיאמה בקביעות תמרונים צבאים עם חטיבות מסוימות של הארגון. בינואר 2013, שלושה פלגים ב-SIF התמזגו לתוך אחראר א-שאם והפכו אותה לארגון הגדול ביותר בברית. בדצמבר 2013, אחראר א-שאם פיזרה את ברית ה-SIF, ועבדה לצד 6 קבוצות איסלאמיות אחרות (צבא האסלאם, צ'וקור א-שאם, חטיבת הטווחיד, לואא' אל-חק וג'בהת אסלאמייה כורדייה) ליצור את החזית האסלאמית שהייתה בין הבריתות הגדולות ביותר של האופוזיציה במהלך המרד הסורי עם מספר לוחמים מוערך בכ-40,000 עד 70,000 לוחמים בשיאו. לאחר התפרקות הברית בשל חילוקי דעות בין צבא האסלאם לאחראר א-שאם, התנועה קיבלה לשורותיה את לואא' אל-חק וג'בהת אסלאמייה כורדייה, ובכך סייעה לעצמה למנוע את הרושם שהסכסוך שלה עם ה-YPG נובע סכסוך אתני.
באביב 2015, התמזג לתוך אחראר א-שאם ארגון צוקור א-שאם הגדול למדי, ותנועת אחראר א-שאם פעלה לאחר מכן להקמת ארגון הגג ג'יש אל-פתח (צבא הכיבוש) לצד ג'בהת א-נוסרה, המפלגה האסלאמית של טורקיסטן, ג'יש אל-סונה, לגיון א-שאם ואחרים. מאז, ארגון הגג היה הדומיננטי במחוז אדלב והרחיב את פעילות גם למחוז חלב. בנוסף לצבא הכיבוש, תנועת אחראר א-שאם הייתה חברה במקביל בארגוני הגג: "כיבוש חלב" ו"צבא חלב", אשר כללו ברובם חטיבות ודיוויזיות של צבא סוריה החופשי וכן את תנועת נור א-דין א-זינכי.
טובי גד
טוביאס "טובי" גד (באנגלית: Tobias "Toby" Gad; נולד ב-28 במרץ 1968) הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי גרמני, שמתגורר בלוס אנג'לס, הידוע בעיקר בשל שיתוף הפעולה במספר שירים, בין היתר השירים "All of Me" של ג'ון לג'נד, "Big Girls Don't Cry" של פרגי, "If I Were a Boy" של ביונסה,  "Skyscraper" של דמי לובאטו, "Who You Are" של ג'סי ג'יי, "Untouched" של הוורוניקס, "A Year Without Rain" של סלינה גומז & הסצנה, "Don't Hold Your Breath" של ניקול שרזינגר, "Love You More" של JLS ו-"I Do" של קולבי קאליי.
ב-2014, המגזין בילבורד דירג את גד ככתוב השירים האמריקאי במקום השלישי, אחרי ראיין טדר ופארל ויליאמס.
כנות
כנות הוא פן של תכונה מוסרית הקשורה לתכונות חיוביות כגון יושרה, אמת וישירות, לצד היעדר שקר, רמאות, גניבה וכו'. כנות כוללת גם את היכולת להיות אמין, נאמן והוגן.
כנות מוערכת בתרבויות, עמים, אתוסים ודתות רבות. "כנות היא המדיניות הטובה ביותר" הוא פתגם של אדווין סנדיס, ואילו הציטוט "כנות היא הפרק הראשון בספר החוכמה" מיוחס לתומאס ג'פרסון. 30 באפריל הוא יום הכנות הלאומי בארצות הברית.
ויליאם שייקספיר תיאר את הכנות כתכונה שאנשים משאירים כמורשתם כאשר כתב "שום מורשת אינה עשירה כמו כנות" במערכה 3, סצנה 5 של "סוף טוב הכל טוב".
אחרים ציינו, עם זאת, ש"כנות רבה מדי עשויה להיחשב כפתיחות חצופה". לדוגמה, אנשים עשויים להיתפס כ"כנים מדי" אם הם מביעים בכנות את דעותיהם השליליות של אחרים, מבלי שנשאלו לדעתם, או שנשאלו במצב בו התגובה תהיה טריוויאלית. דאגה זו באה לידי ביטוי במושגי התקינות הפוליטית ותרבות הביטול כאשר אנשים נמנעים מהבעת דעותיהם האמיתיות בשל גינוי חברתי כללי לדעות כאלה.
הגדרות
מילון מריאם-ובסטר מגדיר כנות כ"הגינות, יושר והתנהגות פתוחה" או "דבקות בעובדות."
המילון האנגלי של אוקספורד מגדיר כנות כ"התכונה של היות אדם כן". כן, בתורו, מוגדר כ"נקי ממרמה; אמיתי וישר... נכון מבחינה מוסרית או בעל תכונה נעלה (ה-virtus הלטיני - התכונה הנעלה)... מוסרי ... תכונה שאדם הרוויח ביושר, באמצעות עבודה קשה ... (והכנות היא פעולה) שנעשה בכוונות טובות גם אם לא מוצלחת או מוטעית ... התייחסות פשוטה, לא יומרנית ולא מתחכמת."
יחידה 131
יחידה 131 (הידועה גם בשמה המאוחר יותר יחידה 188) הייתה יחידה צבאית שפעלה במסגרת אגף המודיעין של צה"ל ומטרתה ביצוע פעולות מיוחדות בארצות אויב.
יחידה 131 הוקמה על בסיס יחידת "חקר 2" שהוקמה במהלך מלחמת העצמאות ופעלה במסגרת המחלקה המדינית של הש"י בראשותו של בוריס גוריאל ולאחר מכן במסגרת המחלקה המדינית של משרד החוץ. מטרות המדור היו ביצוע פעולות חבלה, הסחה ולוחמה פסיכולוגית במדינות אויב במהלך עימות צבאי. לאחר המלחמה עברה היחידה למחלקת המודיעין בצה"ל למרות התנגדות גוריאל, היא פורקה לשתי יחידות, יחידה 131 שעסקה בפעולות מודיעין וחבלה ויחידה 132 שעסקה ב"תעמולה שחורה". למפקדה הראשון של יחידה 131 מונה מרדכי בנצור ופיקחו עליה ראובן שילוח ומרדכי מקלף. פעילות היחידה הייתה נתונה במחלוקת בין ראשי מערכת הביטחון, איסר הראל סבר שכל פעולות המודיעין מחוץ לישראל צריכות להיות מרוכזות תחת המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים ואילו בנימין גיבלי פעל לשומרה במסגרת צה"ל. ההחלטה שנפלה הייתה שהיחידה תמשיך לפעול במסגרת צה"ל אך תוך יידוע המוסד בפעולותיה.
החל משנת 1951, הפעילה היחידה חוליות ריגול במצרים שהורכבו מיהודים מקומיים והופעלו על ידי אנשי היחידה, תחילה אברהם דר ואחר כך אברי אלעד. בעקבות פעולות חבלה כושלות שביצעו נלכדו 13 מאנשי היחידה והועמדו לדין, בפרשה שזכתה לכינוי העסק הביש.
לאחר התפוצצות הפרשה הודח מפקד היחידה ועל שיקומה הופקד יוסי הראל, קצין בכיר בחיל הים שהוזעק מלימודים בארצות הברית. בתקופת פיקודו של הראל שונה שם היחידה ליחידה 188, אורגנו שורותיה, כל סוכני היחידה הוחזרו לישראל, הודחו חלק ממפקדי היחידה ומונה סגן חדש, יוסף יריב שב-1957 מונה למפקדה. פעולות היחידה הורחבו וכללו התנקשויות בקצינים ערביים, השמדת אמצעי לחימה במדינות אויב, פעולות איסוף מודיעין ופעולות נגד המדענים הגרמנים במצרים. בין המגויסים ליחידה היו אלי כהן, שהוכשר כמרגל והושתל בצמרת הממשל בסוריה, וולפגנג לוץ שפעל במצרים ומרדכי קידר שהיה אמור לפעול במצרים. ב-1 באוקטובר 1963 עברה היחידה בפיקודו של יריב לאחריות המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים, בו אוחדה עם יחידת המבצעים המיוחדים ("מפרץ"), תחת השם יחידת קיסריה.
גוליאנובו
נפת גּוֹלְיָאנוֹבוֹ (ברוסית: район Гольяново) היא נפה במחוז המזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 14.9902 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 163,197 תושבים (2020).
חלק גדול מנפת גוליאנובו תופס הפארק הלאומי "לוסיני אוסטרוב".
"לוסיני אוסטרוב" הוא אזור טבעי מוגן. הפארק הלאומי תופס את חלקה הצפוני של הנפה. בשטח השמורה של נפת גוליאנובו יש רשת שבילי אופניים (בחורף – מסלולי סקי) ומשרדי השכרה של ציוד ספורט (אופניים, ציוד סקי). בשטחו של הפארק הלאומי יש אזור בילוי ציבורי בסמוך לבריכת בבאייבסקי.
ענקי
ענקי (באנגלית: Gigantic) היה אמור להיות הסרט ה-59 בסדרת סרטי האנימציה הקלאסיים של אולפני וולט דיסני. עלילתו הייתה אמורה להתבסס באופן חופשי על סיפור העם האנגלי "ג'ק ואפון הפלא". הסרט צפוי היה לצאת לאקרנים ב-21 בנובמבר 2020, אך הפקתו בוטלה.
עלילה
הסרט היה אמור להתרחש בספרד בעידן התגליות. ג'ק, גבר צעיר, מגלה עולם של ענקים מכל מיני מקומות ותרבויות. הענקית הראשונה שג'ק נאלץ להתמודד איתה היא אינמה, ענקית עצומה בת 11 אשר מנסה למצוא את דרכה הביתה. אינמה משוכנעת תחילה שג'ק הוא צעצוע ומתייחסת אליו בהתאם, כך שאין ביכולתו לעצור אותה. למרות זאת מפתחים השניים מערכת יחסים ויוצאים יחד להרפתקאה שתשנה את חייהם לנצח. השניים מתמודדים עם ענקי הסערה שזורעים הרס בכל מקום.
הפקה
בשנת 2013 הודיעו אולפני דיסני שהסרט נמצא בשלבי הפקה ראשונים, ושיביים אותו נייתן גרנו, מי שהיה שותף לבימוי בסרט פלונטר. התאריך המקורי לשחרור הסרט היה ב-2016, אך באוקטובר 2014 הודיעה חברת דיסני שהסרט מואנה יחליף את ענקים שהפצתו תידחה לדצמבר 2018.
התסריט המקורי של הסרט הציג סיפור במסגרתו בני האדם וחמשת ענקי הסערה ששמותיהם פיבוס, פיפן, פוגל, פוברט ומנהיגם פאוסטוס, הגיעו להסכמה לפיה בני האדם יעבירו לענקים חלק מהתבואה ומבעלי החיים שלהם בתמורה להגנה מצד הענקים. העסקה עבדה היטב בתחילה, אך בשלב מסוים החלו בני האדם לחוש שהם אינם מקבלים תמורה הולמת, מה שמביא לקונפליקט בין בני האדם לענקים. ג'ק, נער צעיר ממעמד נמוך המאוהב באנג'לינה, בת למשפחת סוחרים עשירה, מחליט לטפס אל מקום משכנם של הענקים, שם הוא פוגש באחד הענקים ומתיידד איתו. הידידות בין השניים תביא לשינוי במצב. מלבד ג'ק ואנג'לינה הייתה אמורה להיות מוצגת בסרט דמותו של מרקו, צעיר ממשפחת אצולה המאוהב גם הוא באנג'לינה, מה שיוצר יריבות בינו לבין ג'ק. תשוקתו האמיתית של מרקו היא נדודים, ומכאן גם שמו (מרקו פולו) ודמותה של אינמה, נערת "טום בוי" מתבגרת ולוחמת צדק שאינה נלקחת ברצינות עקב גילה הצעיר.
באוגוסט 2015, במסגרת אירוע האקספו השנתי של דיסני, הודיעה חברת דיסני שהשירים לסרט ייכתבו ויולחנו על ידי בני הזוג רוברט לופז וקריסטן אנדרסון-לופז שעבדו עם החברה על הסרט "לשבור את הקרח". כמו כן הציגה החברה תסריט מעודכן ומתוקן במסגרתו הפכה דמותה של אינמה לדמות של ילדה ענקית.
בתחילת חודש אוקטובר 2016 הודיעה דיסני כי התסריטאית מג לאפוב, שעבדה בעבר על התסריטים לסרטים "הקול בראש" ו"הדינוזאור הטוב" של פיקסאר, ועל "קפטן מארוול" של חברת מארוול, תצטרף לנייתן גרנו בבימוי הסרט. המהלך הושווה לזה שביצעה דיסני כשצירפה את התסריטאית ג'ניפר לי לביים את הסרט "לשבור את הקרח" לצידו של כריס באק, לאחר שזו השפיעה על התסריט באופן משמעותי.
בסוף חודש אפריל הודיעה דיסני רשמית על מועד ההפצה של הסרט – 25 בנובמבר 2020.
ביטול ההפקה
בסוף שנת 2017 הודיעה דיסני שהחליטה לעצור את הפקת הסרט, וכי הוא לא ייצא לאקרנים. סיבה רשמית לא נמסרה, אך נראה שבמהלך פירוק הסיפור לסצינות התברר שלא ניתן יהיה לפרוש את הסיפור על פני סרט באורך מלא.
ביצת פסחא
דיסני נוהגת לפזר בסרטיה ביצי פסחא שמתכתבות עם סרטים קודמים בבעלותה, ואף (לעיתים נדירות יותר) עם סרטים עתידיים. הסרט "ענקי" הופיע בסצנה מהסרט "זוטרופוליס", שבה מציע הסמור דיוק ויזלטון למכירה עותקים פיראטיים של סרטים, ומתפאר, בין השאר, בכך שברשותו עותקים של סרטים שטרם יצאו. המצלמה עוברת על הסרטים, כשביניהם גרסאות מואנשות לסרטי דיסני עתידיים שהיו ידועים אז, "Meowana" (משחק מילים על יללת החתול והסרט "מואנה"), "Floatzen 2" (לשבור את הקרח 2) ו-"Giraffic", (מבוסס על "Gigantic", שמו האנגלי הרשמי של הסרט). בניגוד ל"ענקי", שבוטל, שני הסרטים האחרים הופקו בהמשך.
אודי אשש
אהוד (אודי) אשש (נולד ב-22 במרץ 1963) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הבלם בבית"ר ירושלים.
קריירה
אשש נולד וגדל בשכונת קריית היובל בירושלים. בילדותו שיחק כדורגל בשכונה והגיע למחלקת הנוער של בית"ר ירושלים בתור חלוץ, לאחר מכן ההיסב אותו המאמן דוד דוידוף לעמדת הבלם, בה הוא שיחק לאחר מכן כל הקריירה. לקבוצה הבוגרת העלה אותו אריה רדלר ביחד עם שחקני הנוער שהיוו את השלד לקבוצה שהגיעה להישגים רבים בשנות ה-80, וביניהם אלי אוחנה, אבי כהן, משה בן הרוש וסמי מלכה. אשש עלה לקבוצת הבוגרים רשמית בעונת 1982/1983 ונטל חלק חשוב בהשארות הקבוצה בליגה באותה עונה.
קרייג פדריגי
קרייג פרדיגי (באנגלית: Craig Federighi; נולד ב-1969) הוא מהנדס אמריקני ומנהל עסקי המכהן בתור סגן נשיא בכיר להנדסת תוכנה בחברת אפל. הוא אחראי על פיתוח מערכות ההפעלה macOS, iOS, iPadOS, watchOS ו-visionOS, וכן ועל צוותי פיתוח מערכות ההפעלה שמפיצה אפל. צוותיו אחראים על בניית ותחזוקת התוכנה של מוצרי אפל השונים, כולל ממשק משתמש, יישומים, ושלדי תוכנה.
אודי אשש
קריירה
אשש היה שותף לגביעי המדינה בהן זכתה בקבוצה בעונות 1984/1985 ו-1985/1986, ולאליפות הראשונה בתולדות המועדון בעונת 1986/1987. בנוסף, היה אשש מנהיג ההגנה של בית"ר ירושלים בעונת הזכייה בגביע המדינה של 1988/1989 ואף שימש תקופה קצרה כקפטן הקבוצה.
פתון אדום-זנב
פתון אדום-זנב (שם מדעי: Phaethon rubricauda) הוא מין עוף ימי ממשפחת הפתוניים המצוי לאורך הימים והאוקיינוסים הטרופיים לאורך האזור האינדו-פסיפי ובין האיים שבהם. הפתון בעל נוצות לבנות ומקור אדום ארוך וסביב עיניו עיטורים שחורים.
אודי אשש
קריירה
בינואר 1991 (אמצע עונת 1990/1991) התגלתה אצל אשש פריצת דיסק בגב, ועקב כך הוא פרש ממשחק פעיל כשהוא בן 28 בלבד.
פתון אדום-זנב
מאפיינים
אורך הפתון 95–104 סנטימטר, מוטת כנפיו 111–119 ס"מ ואורך הזנב 30 סנטימטר. משקלו הממוצע מגיע ל-800 גרם. הפתון מזכיר מעט שחפית גדולה, אך הוא שייך לקבוצה אחרת והוא חי רוב זמנו מעל האוקיינוסים. הוא בעל כנפיים ארוכות וזנב זקור בצבע אדום.
הוא מקנן במושבות צפופות באיים מרוחקים כמו אירופה, אלדברה, אי חג המולד, מדגסקר, כמה איים בצפון אוסטרליה, ניו זילנד, הוואי, פולינזיה הצרפתית, קלדוניה החדשה ועוד. הפתון הוא עוף מונוגמי המקנן על הקרקע, לצד סלעים, צוקים או חפירות בחול. זוג ההורים מביאים מזון לאפרוח בודד שבוקע כעבור חודש ומגיע לבגרות מינית תוך 60 עד 90 יום.
משחקי חבר העמים 2010
משחקי חבר העמים ה-19 במספר התקיימו בדלהי שבהודו מה-3 עד 14 באוקטובר 2010. המשחקים היו הגדולים בהיסטוריה מבחינת מספר המשתתפים בהם.
הודו אירחה את משחקי חבר העמים בפעם הראשונה והיה זה אירוע הספורט הרב-ענפי הגדול ביותר שנערך בה מעולם. הייתה זו הפעם הראשונה שרפובליקה החברה בחבר העמים הבריטי אירחה את המשחקים, והפעם השנייה שבה הם נערכו ביבשת אסיה (לאחר משחקי 1998 במלזיה).
משלחת אוסטרליה זכתה במספר המדליות הרב ביותר במשחקים. משלחת הודו הגיעה למקום השני במספר הזכיות במדליות זהב ולמקום השלישי במספר הזכיות בכלל המדליות.
אירוח המשחקים נועד לבסס את הודו כמועמדת לאירוח אולימפיאדה ולפתח בה תשתית מתקני ספורט המתאימה לאירוח שכזה. יושב ראש הוועד האולימפי הבינלאומי ז'אק רוג הצהיר לאחר המשחקים שהודו הניחה תשתית טובה להצעת מועמדות שכזו.
המשחקים
התאחדות משחקי חבר העמים העניקה לדלהי את הזכות לאירוח המשחקים בפגישת האספה הכללית של ההתאחדות שנערכה בעיר מונטיגו ביי, שבג'מייקה, ב-14 בנובמבר 2003. הצעת דלהי גברה בגמר על הצעת העיר המילטון שבקנדה.
ההכנות למשחקים כללו שדירוג של תשתיות התחבורה בה, לרבות סלילת כבישים חדשים, בניית מחלפים, הארכת קווי הרכבת התחתית במטרופולין וכן הרחבת הקיבולת של נמל התעופה הבינלאומי אינדירה גנדי, כולל סלילת מסלול טיסה נוסף. כמו כן הוגדלה אספקת החשמל לעיר כדי למנוע את הפסקות החשמל שהיו אופייניות לה ונערך שיפור של מראה פני המטרופולין, שכלל גם עקירת אלפי דרי משכנות עוני ממגוריהם הרעועים.
עלות המשחקים הישירה הרשמית (ללא עלות שיפור התשתיות ופני הכרך) הגיעה ל-1.7 מיליארד דולר ואפשר שהייתה גדולה בהרבה. במהלך ההכנות למשחקים נמתחה בהודו ביקורת על העיכובים בבניית המתקנים להם, על תופעות של שחיתות בקרב המארגנים ועל ההוצאה הגדולה שהייתה כרוכה בהם במדינה שבה שיעור עוני מהגדולים בעולם.
הנסיך צ'ארלס ייצג את המלכה אליזבת בטקס הפתיחה של המשחקים.
משתתפים
במשחקים השתתפו 6,081 ספורטאים שייצגו את 71 חברות התאחדות משחקי חבר העמים.
המשלחות הגדולות ביותר במשחקים היו של הודו (495 ספורטאים), אוסטרליה (377), אנגליה (365), קנדה (251), מלזיה (203), ניו זילנד (192), סקוטלנד (191) וויילס (175). המשלחת הקטנה ביותר הגיעה מאיי הבתולה הבריטיים וכללה שני ספורטאים.
נושא הלפיד הראשי של המשחקים בטקס הפתיחה היה המתאבק ההודי סושיל קומאר (Sushil Kumar), זוכה מדליית ארד באולימפיאדת בייג'ינג.
אתרי המשחקים
המשחקים והאירועים הטקסיים בהם התקיימו ב-12 אתרים בדלהי. טקסי הפתיחה והנעילה של המשחקים ותחרויות האתלטיקה נערכו באצטדיון ג'ווהרלל נהרו. תחרויות ספורט המים נערכו באצטדיון השחייה על שם ד"ר ס.פ. מוקרג'י (Dr. S. P. Mukherjee Swimming Stadium), תחרויות ההתעמלות נערכו בקומפלקס הספורט על שם אינדירה גאנדי, ותחרויות רוגבי השביעיות נערכו באצטדיון של אוניברסיטת דלהי.
ענפי ספורט ותחרויות
במשחקים התקיימו 288 תחרויות במסגרת 20 ענפי ספורט.
ענפי הספורט במשחקים (המספר בסוגריים מציין את מספר התחרויות שנערכו באותו ענף):
במשחקים אלו לא התקיימו תחרויות טריאתלון, כדורסל, קריקט וג'ודו. תחתיהם באו קשתות, טניס והיאבקות.
מדליות
ספורטאים מ-34 משלחות משתתפות זכו במדליות במהלך המשחקים. להלן טבלת המדליות של עשר המשתתפות המצליחות ביותר:
אודי אשש
קריירה
אשש היה ידוע בזכות משחקו הקשוח וחסר הפשרות על המגרש, כאשר מקרה אחד בו תפס במבושיו של רוני לוי על כר הדשא, זכור במיוחד אצל צופי הכדורגל.
אשש שיחק 9 עונות בבית"ר ירושלים, ורשם לזכותו 214 הופעות ושער אחד.
וולקנו
וולקנו (סיציליאנית: Vurcanu; איטלקית Vulcano) הוא אי געשי איטלקי באיים הליפאריים אשר בים הטירני, כ-20 קילומטרים צפונית לסיציליה. שם האי הוא מקור המילה וולקנו שפירושה הר געש במרבית השפות האירופיות המודרניות.
אודי אשש
חיים אישיים
לאחר פרישתו מכדורגל חזר בתשובה והצטרף לכולל. נשוי ואב לשישה.
וולקנו
גאוגרפיה וגאולוגיה
וולקנו הוא האי הדרומי ביותר מבין שמונת האיים הליפריים, כשמצר וולקנו, שרוחבו 750 מטרים ועומקו המקסימלי כ-40 מטרים, מפריד בינו לבין ליפארי, האי הגדול ביותר בקבוצה והמרכז האדמיניסטרטיבי שלה. אורכו של האי 7 קילומטרים, רוחבו 3 קילומטרים, שטחו 21.2 קילומטרים רבועים, והוא השלישי בגודלו באיים הליפאריים. הוא מתנשא לגובה של 501 מטרים, וכולל כמה לועות געשיים, כולל אחד מארבעת הרי געש היבשתיים הפעילים באיטליה.
התפרצויותיו של וולקנו הן מאגמטיות, אם כי הן עשויות להתחיל כהתפרצויות פריאטו-מאגמטיות סוערות הנובעות מחימום מי תהום על ידי הלבה ופליטת קיטור הגורם לרעשי פיצוץ. שלב זה של התפרצות פריאטו-מאגמטית נקרא "התפרצות הידרו-וולקנית". ההתפוצצות נובעת מלחץ הקיטור ומכמות הסיליקה הגבוהה (55% או יותר) במאגמה בזלתית או אנדזיטית, אם כי למאגמה עשויים להיות הרכבים שונים. ככל שכמות הסיליקה במאגמה גבוהה יותר, עולה צמיגותה ולחץ הגזים בתוכה גובר, וההתפוצצות עזה יותר. מעל ההר נוצר עמוד התפרצות דחוס, שצבעו בין אפור כהה לשחור, המכיל פצצות געשיות – שברי סלעים מותכים הנורים מעמוד ההתפרצות למרחק רב. בהתפרצות מסוג זה נוצר סוג של פצצה געשית הנקראת "פצצת קרום-לחם" – גושים בקוטר של 2-3 מטרים שקליפת הלבה שלהם הצטננה ונסדקה כמו קרום פריך של לחם. לאחר שמתרוקן צינור ההזנה הופכת ההתפרצות למאגמטית: נפלטים ענני אפר בהירים ולפילי, וכן קילוחים ומזרקות של לבה צמיגה. בתום ההתפרצות נוצר חרוט געשי ורבדים של לבה ואפר, ההולכים ומתרחבים מהתפרצות להתפרצות.
היסטוריה
היוונים הקדמונים הכירו את האי בשם "היארה". על איולוס, בנו של פוסידון ואל הרוחות במיתולוגיה היוונית, סופר כי חי באי, וזה גם מקור השם המקובל הנוסף לקבוצת האיים הליפאריים – ה"איים האאוליים". הר הגעש פוסה היה פעיל בזמן העתיק כשבין ההתפרצויות היו הפסקות ארוכות. היסטוריונים יוונים, בייחוד תוקידידס בן המאה ה-5 לפנה"ס, דיווחו על פעילות געשית קבועה מתונה. במסה "מטאורולוגיקה" (350 לפנה"ס) סיפר אריסטו שאפר מהתפרצות עזה במיוחד קבר את העיר ליפארי, 10 קילומטרים משם.
הרומאים האמינו כי הר הגעש של וולקנו הוא ארובה של הכבשן של וולקן, אל הנפחות והאש, וקראו לאי על שמו. חוקר הטבע הרומאי פליניוס הזקן תיאר "אי חדש" שצץ מהים בסמוך לליפארי. סביר להניח כי הוא התייחס להתפרצות ב-183 לפנה"ס שיצרה את וולקנלו במצר המפריד בין וולקנו לליפארי. על פי המיתולוגיה הרומית גדל האי כאשר וולקן פינה מדי פעם את הרמץ והאפר מהנפחייה שלו. רעידות האדמה שקדמו להתפרצות האפר או שליוו אותה יוחסו לוולקן שעה שהכין כלי נשק למרס, אל המלחמה, ולצבאו לקראת צאתם למלחמה. על פי המיתולוגיה שכנה הנפחייה של וולקן מתחת להר אטנה או הר אולימפוס. הרומאים השתמשו באי בעיקר להפקת חומרי גלם, כמו עץ, או כרייה של אלום וגופרית. זו גם הייתה הפעילות הכלכלית העיקרית באי עד סוף המאה ה-19.
באמצע המאה השישית החלה פעילות געשית מחודשת על הפוסה והתרומם חרוט "פוסה 2", הקרוי גם "פוסה הצעיר". על האי ליפארי נמצאו האפר ופומיס מהתפרצות זו. התפרצות געשית נוספת החלה ב-1731 כאשר נוצר הלוע הדרומי (Forgia Vecchia inferior) והסתיימה ב-1739 בזרימה של אובסידיאן. האפר מהתפרצות זו הגיע עד סטרומבולי מחד, ועד לחופים הצפוניים של סיציליה מאידך. התפרצויות עזות נוספות התרחשו בשנים 1771 ו-1783.
קרייג פדריגי
ראשית חייו
פרידיגי נולד ב-27 במאי 1969 ב שבקליפורניה. ולמד שם בתיכון אקליינס בעיר. ב-1991 קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל ובמדעי המחשב מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1993 סיים שם תואר שני במדעי המחשב.
וולקנו
היסטוריה
כאשר קרס שלטון בית בורבון ב-1860 קנה בריטי בשם ג'יימס סטיבנסון (James Stevenson) את חלקו הצפוני של האי, בנה בו וילה, פתח מחדש מכרות גופרית ושתל כרמים בהם גידלו גפנים להכנת יין מלווסיה (סוג של יין מדיירה). סטיבנסון חי על האי עד ההתפרצות הגדולה האחרונה של הר הגעש ב-1888. ההתפרצות ארכה כשנתיים, ולאחר שהסתיימה מכר סטיבנסון את כל רכושו לאוכלוסייה המקומית, ולא חזר עוד לאי. הווילה עומדת עדיין שלמה.
כאמור, ההתפרצות הגעשית האחרונה על וולקנו התחוללה בסוף המאה ה-19. היא החלה ב-3 באוגוסט 1888 ונמשכה עד 1890, והיא שיקעה כ-5 מטרים של חומר פירוקלסטי על הפסגה של חרוט פוסה. סוג ההתפרצות שנצפה בחרוט פוסה קרוי התפרצות וולקנית. המונח נטבע על ידי ג'וזפה מרקאלי שצפה בהתפרצות הר וולקנו האחרונה לאורך זמן, ואת רשמיו מההתפרצות סיכם במילים: "התפוצצויות כשל תותח היורה במרווחים לא קבועים...", תיאור מאפיין המקובל עד היום לסוג התפרצות זה. מאז ההר שקט, והסימנים היחידים לפעילות געשית הם פומרולות - סדקים במדרון הצפוני של חרוט פוסה ובבסיס החרוט - בחוף באיה די לוונטי (Baia di Levanti) שדרכם משתחררים אדי מים וגזים, בעיקר פחמן דו-חמצני, גופרית דו-חמצנית ומימן גופרתי. הטמפרטורה של הגזים נעה בדרך כלל בין 100°C ל-200°C, ושינויים בה הם סימן אפשרי להתפרצות חדשה. בין השנים 1985 ל-1988 עלתה הטמפרטורה של הגזים עד 470°C ונראה היה כאילו חלה התרחבות בהר שלוותה בפעילות סייסמית. הוולקנולוגים חששו מהתפרצות קרובה, אבל מ-1994 נרגעה הפעילות הגעשית וחזרה לרמתה שמלפני 1985.
בשנת 2001 חיו באי 715 תושבים, שעיקר הכנסתם מתיירות. האי נמצא במרחק של כמה דקות שיט בהידרופויל מליפארי ויש בו כמה בתי מלון ובתי קפה. אתרי התיירות העיקריים הם החופים, המעיינות החמים, אמבטיות הבוץ והגופרית, ולוע הר הגעש פוסה. אף על פי שבניגוד לסטרומבולי, לא ניתן לחזות בוולקנו בהר געש פעיל, ולמרות הריח העז של ביצים סרוחות האופייני לגזי הגופרית הנפלטים מהפומרולות, מגיעים לאי בחודשי הקיץ למעלה מ-10,000 איש ביום.
קרייג פדריגי
NeXT ו-Ariba
פדריגי עבד ב-NeXT, חברת מחשבי היוניקס שהקים סטיב ג'ובס לאחר שפוטר מאפל, בין 1994 ל-1996 ועסק בפיתוח מערכת המידע Enterprise Objects Framework למיפוי אובייקטי-רלציוני על גבי מערכת ההפעלה  ושפת  של החברה, כדי לאפשר לאפשר לחברות גישה מעמדות מחשבים רגילות למסדי נתונים ענקיים. הוא הצטרף לאפל עם רכישתה את NeXT ב-1996, וב-1999 עבר לחברת Ariba, שם כיהן במספר תפקידים, וביניהם סגן נשיא שירותי רשת וסמנכ"ל טכנולוגיה.
החזרה לאפל
בספטמבר 2017, פיתוח העוזרת האישית הווירטואלית סירי עבר מידיו של אדי קיו לידיו של פדריגי.
עם השנים, התווספו לתחום אחריותו של פדריגי כראש תחום התוכנה באפל, מספר מערכות הפעלה נוספות, ביניהן מערכת ההפעלה לשעונים, watchOS, ב-2015, iPadOS, לאחר מיתוגה מחדש ופיצולה מ-iOS ב-2019, וכן visionOS ב-2023, מערכת ההפעלה המרחבית שנועדה למשקפי המציאות המעורבת של החברה, עם הויז'ן פרו תחילה.
בספטמבר 2018, דווח כי פדריגי מחזיק ביותר מ-400,000 מניות של אפל, בשווי של מעל 70 מיליון דולר, נכון לקיץ 2023.
תדמית והופעות באירועי אפל
בתוך קהילת המשתמשים והמפתחים של אפל, פדריגי ידוע בעיקר בשל האופי הנלהב שבו הוא מעביר מצגות בכנסי המפתחים ובאירועים של החברה, "WWDC". המצגות שלו מתאפיינות בדרך כלל בהומור אבסורדי ובשבירת מוסכמות, וכולל אזכורים רבים לתרבות הפופולרית ולשיער הראש שלו. כך למשל, בהדגמה של, הוא הראה את יתרונותיהם לצורך ארגון מסיבות קריוקי במשרד או טיולי תרמילאות, ובהדגמה נוספת קיבל דואר אלקטרוני מבויים ובו תמונה מעובדת של ג'וני אייב עם שערו של פדריגי מודבק עליו. במהלך מצגותיו, ערך מחוות רבות ללהקת "ראש" הקנדית על ידי ניים דרופינג או הצגת אלבומים של הלהקה במהלך הדגמות תוכנה בכנסי המפתחים.
ב-2012, עברה Mac OS X, שגרסאותיה נקראו על שמם של חתולים גדולים, מיתוג מחדש אל OS X, שגרסאותיה נקראות על שם מחוזות בקליפורניה ובהמשך גם macOS ירש את דפוס מתן השמות הזה. מאז, במצגותיו על מערכת ההפעלה ישנה בדיחה חוזרת על האופן שבו הם מחליטים על המחוז על שמו תיקרא הגרסה. לפי הבדיחה, קרייג נעזר ב"צוות השיווק הגאוני" שלו, היוצא להרפתקה במיניבוס פולקסווגן, ותר אחר המקום הבא שעל שמו תיקרא. בדרך הם נוטים להיקלע לבעיות משונות ואבסורדיות. כך למשל, החליטו לזנוח שמות כמו "ויד" (קנאביס) ו"ראנצ'ו קוקמונגה" לפני שהחליטו להתפשר על כשם הסופי. הבדיחה על הקנאביס שבה על עצמה עם ההכרזה על גרסת ברמיזה על שיכרון ("היי"), ופדריגי הדגיש כי הרעיון לשם הוא "אפוי לחלוטין".
הסגנון הייחודי של פדריגי, והבדיחות העצמיות הרבות שלו על שיער ראשו, הקנו לו את הכינוי "Hair Force One", כפרפרזה על Air Force One. נוסף על כך, הוא כונה בידי מנכ"ל אפל טים קוק "סופרמן".
ב-2009 הופיע לראשונה באירוע גדול של אפל, ה-WWDC, שם סייע לברטנרד סרלט להציג לקהל את גרסת של Mac OS X. הופיע בשנית בכנס של 2010, והדגים שם את  במצגת "Back to the Mac" שבה אפל הכריזה על גרסה חדשה ומוצרת ל-MacBook Air. בכנס של 2013, הציג את iOS 7, שכונתה על ידי אפל "השינוי הגדול ביותר ל-iOS מאז הצגת האייפון" וכללה שינויים נרחבים בממשק המשתמש, וכן את גרסת ל-OS X. בכנס של 2014, הציג את iOS 8 ואת. ביום הראשון לכנס של 2015, העביר את מרבית המצגת הראשית, באורך שעתיים, והציג את iOS 9 וכן את, שנחשבה לטובה יותר מקודמתה והייתה האחרונה שתמכה בשרתי של החברה. בנוסף לכך, חשף כי אפל מתכננת לשחרר את שפת התכנות סוויפט שפיתחה החברה, כמיזם קוד פתוח – מה שאכן התממש מאוחר יותר באותה השנה. בספטמבר 2015, הדגים את טכנולוגיית ה- על האייפון 6S החדש, שהביאה רגישות ללחץ למסכי האייפון, מה שאיפשר למשתמשיו להפעיל פיצ'רים שונים כגון קיצורי דרך ופעולות מהירות על ידי לחיצה ברמות חוזקה שונות.