cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מייקל גסט
ביוגרפיה
ביום הבחירות הכלליות גבר גסט על מייקל אוונס, מועמד המפלגה הדמוקרטית וחבר בית הנבחרים המדינתי במיסיסיפי, ובכך נבחר אל הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. במהלך מסע הבחירות שלו לבית הנבחרים מיתג עצמו גסט כתומך נלהב של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
בדצמבר 2020 נמנה גסט בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
קליט קלר
ביוגרפיה
קלר נולד וגדל בלאס וגאס, נבדה. הוא למד באוניברסיטת דרום קליפורניה.
2000
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סידני (2000) שנערכו באינדיאנפוליס, אינדיאנה באוגוסט 2000 זכה קלר במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אמריקה חדש של 3:47.18 דקות. חודש לאחר מכן, במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם סקוט גולדבלט, ג'יימי ראץ' וג'וש דייוויס בתוצאה של 7:12.64 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:07.05 דקות ולפני הולנד (7:12.70 דקות). כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:47.75 דקות. מדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אמריקה חדש של 3:47.00 דקות, אחרי איאן ת'ורפ מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש של 3:40.59 דקות ומאסימיליאנו רוסולינו מאיטליה שקבע שיא אירופה חדש של 3:43.40 דקות.
2001
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 זכה קלר בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.10 דקות, אחרי איאן ת'ורפ שקבע שיא עולם חדש של 1:44.06 דקות ופיטר ואן דן הוחנבאנד מהולנד (1:45.81 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם סקוט גולדבלט, נייט דאסינג וצ'אד קרווין בתוצאה של 7:13.69 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:04.66 דקות ואיטליה (7:10.86 דקות). כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:47.50 דקות.
אלוף עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות עולם (בריכת 25 מטר) שנערכה במוסקבה, רוסיה בתחילת אפריל 2002 זכה קלר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:44.36 דקות, לפני גוסטבו בורגס מברזיל (1:45.67 דקות) ומרק ג'ונסטון מקנדה (1:45.88 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 3:10.64 דקות, לפני שוודיה (3:11.14 דקות) ורוסיה (3:11.24 דקות). מדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:08.73 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 7:00.36 דקות ורוסיה (7:05.36 דקות).
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה ביוקוהמה, יפן בסוף אוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:11.81, אחרי אוסטרליה (7:09.00 דקות) ולפני קנדה (7:17.30 דקות), כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:47.31 דקות. מדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:48.40 דקות, אחרי איאן ת'ורפ (3:45.28 דקות) וגרנט האקט אף הוא מאוסטרליה (3:45.99 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.42 דקות.
אלוף אולימפי
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אתונה (2004) שנערכו בלונג ביץ', קליפורניה ביולי 2004 זכה קלר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אמריקה חדש של 3:44.19 דקות ומדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.87 דקות. חודש לאחר מכן, במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, ריאן לוכטה ופיטר ונדרקיי בשיא אמריקה חדש של 7:07.33 דקות, לפני אוסטרליה (7:07.46 דקות) ואיטליה (7:11.83 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.53 דקות. מדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אמריקה חדש של 3:44.11 דקות, אחרי איאן ת'ורפ (3:43.10 דקות) וגרנט האקט (3:43.36 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.13 דקות.
2005
באליפות העולם שנערכה במונטריאול, קנדה בשנת 2005 זכה קלר במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, ריאן לוכטה ופיטר ואנדרקיי בתוצאה של 7:06.58 דקות, לפני קנדה (7:09.73 דקות) ואוסטרליה (7:10.59 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.33 דקות.
2006
באליפות הפאן פסיפיק שנערכה בויקטוריה, קולומביה הבריטית, קנדה באוגוסט 2006 הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.20 דקות, לפני פארק טאי-הוואן מקוריאה הדרומית (1:47.51 דקות) וז'אנג לין מסין (1:47.59 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 7:05.28 דקות, לפני קנדה (7:12.39 דקות) ואוסטרליה (7:17.21 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.54 דקות, המהירה באליפות. מדליית ארד במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.17 דקות, אחרי פארק טאי-הוואן (3:45.72 דקות) וז'אנג לין (3:47.07 דקות).
שיאן עולם
באליפות העולם שנערכה במלבורן, אוסטרליה בשנת 2007 זכה קלר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם מייקל פלפס, ריאן לוכטה ופיטר ואנדרקיי בשיא עולם חדש של 7:03.24 דקות, לפני אוסטרליה (7:10.05 דקות) וקנדה (7:10.70 דקות), כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.31 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום עשירי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.03 דקות ובמקום 18 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:49.58 דקות.
2008
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שנערכו באומהה, נברסקה בתחילת יולי 2008 סיים קלר במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.20 דקות, 4 מאיות אחרי ריקי ברנס (1:46.14 דקות) ובכך הבטיח את השתתפותו במשחקים האולימפיים, בפעם השלישית ברציפות, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. חודש לאחר מכן, במשחקים עצמם הוא זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, לאחר ששחה בשלב המוקדמות. הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.51 דקות, 4 מאיות איטי יותר מחברו ריקי ברנס (1:45.47 דקות) שנבחר לשחות במשחה הגמר יחד עם ריאן לוכטה שלא שחה במבחנים משחה זה ושניהם היו שותפים לניצחון וקביעת שיא העולם של 6:58.56 דקות, שיפור של כ-5 שניות לשיא העולם בן השנה של ארצות הברית. במשחה הגמר שחה ברנס לאט יותר 1:46.29 דקות ולוכטה שחה תוצאה של 1:44.28 דקות.
חייו האישיים
בשנת 2018 חשף קלר כי מינואר 2014, עבר גירושין, היה מובטל והפך לחסר בית. הוא חי מחוץ לרכבו במשך כעשרה חודשים. הוא הוסיף ואמר כי במשך ארבע שנים הוא לא זכה לזכויות ביקור עם ילדיו. בראיון שערך באביב 2014 הוא אמר כי אינו בטוח היכן נמצאות שלוש המדליות האולימפיות שלו. לדבריו, הוא עשה טעות בכך שלא תכנן את הקריירה שלו לאחר שחייה, והרגיש "מריר" כלפי עצמו וכלפי הספורט שלו. בשנת 2018, הודה קלר לאחותו קאלין בכך שסייעה לו להשתקם. הוא התפרנס משיעורי שחייה והרצאות בשחייה.
מ-2018 מתגורר קלר בקולורדו ספרינגס. הוא עובד כמתווך נדל"ן.
ההסתערות על הקפיטול (2021)
ב-6 בינואר 2021 השתתף קלר בהסתערות על הקפיטול. לפני האירוע הוא פרסם באינטרנט הודעות שתמכו בנשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ. הוא זוהה בוודאות מאחר שהוא בלט מבין המסתערים בשל גובהו (1.98 מטר), פניו היו גלויות מאחר שלא עטה מסכה כנגד מגפת הקורונה ולבש מעיל של הנבחרת האולימפית של ארצות הברית. ב-13 בינואר הוא הואשם בשיבוש אכיפת החוק, כניסה בלתי חוקית לשטחי הקפיטול והתנהלות פרועה בשטח הקפיטול.
תכנון לפלישה נאצית לאורוגוואי
תוכנית פיהרמן הייתה תוכנית של מהגרים גרמנים באורוגוואי לפלישת גרמניה הנאצית אל אורוגוואי. היא נקראת על שם העומד בראשה, ארנולף פיהרמן, אשר איגד קבוצת גרמנים תומכי האידאולוגיה הנאצית, אשר קיבלו תמיכה מממשלת גרמניה הנאצית ושגרירות גרמניה במונטווידאו.
רקע
במרכזה של התוכנית עמד ארנולף פיהרמן, אזרח גרמני שהיגר בסוף מלחמת העולם הראשונה לסלטו שבאורוגוואי. במרץ 1937 פיהרמן נבחר להיות נשיא מרכז התרבות הגרמני-אורוגוואי בסלטו, אשר זה עתה הוקם. חודשיים לאחר מכן, הוא השתתף בחגיגות המקומיות לכבוד האימפריה האיטלקית שהייתה אז תחת משטרו הפשיסטי של מוסוליני.
התוכנית
פיהרמן חשב שכמו בלגיה וצרפת, אורוגוואי יכולה להפוך לקרש קפיצה לפלישה למדינות שכנות, במיוחד ארגנטינה וברזיל. התוכנית של פיהרמן הייתה שחייליו יתארגנו בשני גדודים של ארטילריה ופרשים במונטווידאו, שתי פלוגות בקולוניה דל סקרמנטו, פריי בנטו, ריברה וארטיגס ובמקביל גדוד נוסף בסלטו. עוד פירטה התוכנית כי היהודים, המנהיגים הפוליטיים והבונים החופשיים יירדפו ויושמדו. לפי התכנון, הפלישה הייתה אמור להסתיים תוך 15 ימים.
כאשר נודע למדינת אורוגוואי על תוכנית הפלישה, פיהרמן נעצר בקונקורדיה והועבר לתחקור בבואנוס איירס כדי לתת הסברים על תוכנית כיבוש נוספת, הפעם בפטגוניה. מאחר שלא נמצאו סיבות ממשיות לעצור אותו, לבקשת בית המשפט הוא חזר לאורוגוואי בספטמבר 1941, שם העיד על תוכניות הכיבוש של אורוגוואי. בפברואר 1944 ניתן גזר הדין של הקבוצה של פיהרמן, הוא קיבל את העונש הכבד ביותר מבניהם, שנת מאסר. בנובמבר 1946, לרגל הביקור השנתי בבתי הכלא, שוחררו פיהרמן וחסידיו בשל התנהגות טובה.
סגנון בישול
סגנון בישול (או מטבחים) מאופיין על פי כלל המרכיבים של בישול, כולל מוצרי היסוד, טכניקות בישול, כלים וכיוצא בזה. סגנון בישול בדרך כלל מקושר לתרבות מסוימת או לאזור גאוגרפי, וכולל מגוון מנות ומאכלים המזוהים איתו.
גורמים משפיעים
המאכלים המאפיינים סגנון בישול מסוים מושפעים ממספר גורמים: החשוב בהם הוא הזמינות של החומרים, אך גם תנאי סביבה (אקלים חם/קר, יבש/לח), חוקי דת ומסורות, ואף מרכיבים תרבותיים כגון סדר יום מקובל.
תנאי הסביבה
המיקום הגאוגרפי של האזור קובע במידה רבה את המזונות הזמינים. למשל, קרבה או ריחוק ממקווי מים (ימים, אגמים או נהרות) משפיעה על הזמינות של דגים ושאר מאכלי ים. מוצרי היסוד של המטבחים השונים היו תלויים בגידולים החקלאיים שהיו זמינים באותו האזור כגון אורז במזרח אסיה, חיטה באגן הים התיכון ומסופוטמיה, תירס באמריקה ועוד. בנוסף, משפיע האקלים על שימור המזון, שהיה גורם חשוב מאוד בהתפתחות המטבחים. לדוגמה, באזורים קרים היה הכרח בשימור מזונות לצריכה בחורף (בו הם חסרים) שנעשה בטכניקות של עישון, המלחה, וכבישה. באזורים חמים, לעומת זאת, נפוצה יותר טכניקה של ייבוש מזון. אקלים לח מאוד, למשל, לא מאפשר כלל שימוש במלח ומאלץ את המטבחים להשתמש בתחליפים.
חוקי דת
חוקי דת ומסורות השפיעו רבות על המטבחים: חוקי כשרות אסלאמיים ויהודיים, מועדי התרחשות של חגים משפיעים על החומרים הזמינים לאותה עונה ולכן על מאכלי החג המסורתיים.
חזית וורונז'
חזית וורונז' (ברוסית: Воронежский фронт), הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה, ומילאה תפקיד מרכזי בקרב קורסק.
היסטוריה
ב-9 ביולי 1942 הוקמה חזית וורונז', על בסיס חזית בריאנסק, ולמפקדה מונה פיליפ גוליקוב. החזית לחמה במבצע וורונז'-וורושילובגרד, שם ספגה אבדות כבדות, ובדצמבר 1942 השתתפה במבצע סטורן קטן. לאחר מכן לחמו כוחות החזית בקרבות באזור קורסק וחרקוב, והשתתפו בקרב חרקוב השלישי. החזית השתתפה בקרב קורסק, ולחמה נגד כוחות קבוצת ארמיות דרום הגרמנית. לאחר מכן השתתפה החזית במבצע בלגורוד-חרקוב ובקרב דנייפר, ואף שחררה את קייב, וב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של חזית וורונז' לחזית האוקראינית הראשונה.
פלדת דמשק
פלדת דמשק (בערבית: فولاذ دمشقي) הוא הכינוי בו השתמשו בתרבויות אירופאיות כדי לכנות פלדה שעברה עיבוד מיוחד, שהכשיר אותה כחומר גלם משובח במיוחד ליצירת חרבות וכלי נשק אחרים. סימן ההיכר של הפלדה הדמשקאית הוא המראה שלה, מראה הדומה למים זורמים המצויים תחת השפעה של רוח נושבת.
דרך ייצורה של פלדה דמשקאית אבד במהלך ההיסטוריה ואף על פי שיש מספר טוענים שהצליחו לשחזר זאת, אין בכך ודאות. בתקופה המודרנית השם משמש למוצרי פלדה בעלי מראה אופייני, אך לא בהכרח עשויים מפלדה דמשקאית.
למרות השם שלה, מקורה של פלדת דמשק אינו בעיר דמשק, אלא באזור הודו, משם עברה לארצות ערב. האירופאים, שהגיעו למזרח התיכון בתקופת מסעי הצלב, הביאו את החרבות לאירופה.
פלדת דמשק מוכרת גם כפלדה "מקופלת", מכונה בעגה מקצועית כ-"pattern welded". ביפן הפלדה נקראת "suminagashi". בתרגום מיפנית מתארת כ-"דיו זורם" או "ציור על מים". זרימה היא אלמנט מבורך בתרבות היפנית, וכן פכפוך מים הוא סמל לטוב (המונח Damascus Steel אינה מילה יפנית, והיא משמשת רק למכירת מוצרים לשוק המערבי). פלדה זו עשויה משילוב שכבות של פלדת פחמן ופלדה רכה, בתהליך עתיק יומין של היתוך סוגי פלדה שונים, מקופלים ומחושלים יחדיו, ליצירת להב חזק ביותר, אך בה בעת גמיש, ובעל עמידות גבוהה לשבר וסדיקה. השכבות והקיפולים, יוצרים להב בעל חזות מרקם מיוחד במינו ומרהיב ביופיו, ובעל איכות גבוהה משני סוגי הפלדה שממנו נוצר.
במונח פלדת דמשק אין הכוונה לסוג מסוים של פלדה, אלא לטכניקת בניית הלהב מחישול רבדים מקופלים של סוגי פלדות שונים. כיוון שלהבי הדמשק מורכבים מפלדות שונות המחושלות יחדיו, איכות הלהב שנוצר בטכניקה זו, היא תוצר של סוג הפלדה שנעשה בה שימוש, ומומחיות חרשי הברזל בחישול.
חוקת קוריאה הדרומית
חוקת הרפובליקה של קוריאה היא המסמך החוקי העליון של קוריאה הדרומית, המקים ומסדיר את מעמדם של מוסדות השלטון. החוקה פורסמה לראשונה ב-17 ביולי 1948, והיא תוקנה לאחרונה ב-29 באוקטובר 1987.
היסטוריה
חוקת 1948 של קוריאה הדרומית, שנוסחה על ידי ד"ר צ'ין-או יו, יצרה שלטון מרכזי תחת הנשיא בסגנון חוקת רפובליקת ויימאר. היא תוקנה תשע פעמים ונכתבה מחדש חמש פעמים (1960, 1962, 1972, 1980, 1987). ב-1919 פרסמה הממשלה הזמנית של הרפובליקה של קוריאה (שהייתה בעצם ממשלה גולה) חוקה, אך היא לא יושמה בקוריאה הקולוניאלית תחת שלטון האימפריה היפנית.
חוקת 1949 תוקנה לראשונה ב-1952 לקראת בחירתו מחדש של לי סינג-מן, התיקון קבע בחירות ישירות לנשיאות (עד אז הנשיא נבחר בידי הפרלמנט) ובית מחוקקים דו-ביתי. ב-1954 העביר לי סינג-מן תיקון נוסף, שהסיר את הגבלת הכהונה של הנשיא והדגיש מודל כלכלי קפיטליסטי.
לנוכח מחאות ציבוריות נרחבות נגד המהלכים הללו, כוננה ב-1960 חוקה דמוקרטית יותר, שהקימה קבינט פרלמנטרי, בית מחוקקים דו-ביתי, ועדת בחירות וועדה חוקתית, והחזירה את בחירת הנשיא - שתפקידו הפך לטקסי - לידי הפרלמנט. בחוקה נקבע קיום בחירות גם לשופטי בית המשפט העליון ולמושלים המחוזיים וזכויות האדם הטבעיות נקבעו בחוקה.
בהפיכה שבוצעה ב-16 במאי 1961 בידי פאק צ'ונג-הי בוטלה חוקת 1960, וב-1962 כוננה חוקת הרפובליקה השלישית, שהיו בה קווי דמיון לחוקת ארצות הברית, כגון חזרה למשטר נשיאותי ובחירות ישירות לנשיאות, וכן תפקידים נומינליים של ביקורת שיפוטית.
ב-1972 כונן פאק את חוקת הרפובליקה הרביעית, שנקראה "חוקת יוסין", שהעניקה לנשיא סמכויות גורפות (כמעט דיקטטוריות), ואפשרה לו לרוץ לנשיאות בלי הגבלת מספר כהונות, כהונת הנשיא נקבעה לשש שנים, ובחירתו על ידי העם במישרין שוב בוטלה - והפעם, במקום לעבור לידי הפרלמנט, היא עברה לידי חבר אלקטורים בשם "וועד איחוד הלאום", שהיה מפוקד גם על בחירת שליש מחברי הפרלמנט ואישור תיקונים לחוקה. לפי חוקת יוסין, לנשיא הייתה שליטה כמעט בלתי מוגבלת על הרשויות המחוקקת והשופטת - הנשיא יכל למנות ולפטר שופטים וכן לפזר את הפרלמנט ללא פיקוח של רשות אחרת; שליש מחברי הפרלמנט מונו על ידי הנשיא, דבר שהקנה לו הלכה למעשה רוב מוחלט בפרלמנט; ועל וועד איחוד הלאום הוטלו הגבלות נוקשות כל-כך שרק מועמד אחד יכול היה לעמוד לבחירה לנשיאות.
לאחר שפאק נרצח בשנת 1979, קמה הרפובליקה החמישית וכוננה חוקת 1980 תחת הנשיא צ'ון דו-הואן. כוחו של הנשיא הופחת במידת מה: נאסר עליו להיבחר מחדש לאחר תקופת כהונה בת שבע שנים, חברי הפרלמנט שמונו בידי הנשיא בתקופת הרפובליקה הרביעית מעתה נבחרו בבחירות יחסיות-לאומיות, וסמכותו לפזר את הפרלמנט הוגבלה ואזונה על ידי מתן סמכות לפרלמנט להביע אי-אמון בממשלה על בסיס הנהוג בצרפת. הגבלות הפעולה של וועד איחוד הלאום הוסרו מעליו, אך מעתה סמכות הוועד הייתה רק לבחור את הנשיא. נוסף על כך, בחוקה נקבע בית מחוקקים חד-ביתי והוקם קבינט.
לאחר הפגנות פרו-דמוקרטיות בשנת 1987, נכתבה הצעת חוקה חדשה. בחירת הנשיא חזרה להיות ישירה, ואכן וועד איחוד הלאום בוטל. הנשיא איבד את סמכותו לפזר את הפרלמנט, והממשלה הפסיקה להיות תלויה באמונו. הוקם בית משפט לחוקה אשר יכול לבטל חוקים לא-חוקתיים וכן לפזר מפלגות שמצען אנטי-דמוקרטי. הצעת החוקה הועברה על ידי האספה הלאומית ב-12 באוקטובר 1987, ואושרה במשאל עם עם רוב גדול של 93%, ב-28 באוקטובר. החוקה החדשה נכנסה לתוקפה ב -25 בפברואר 1988, כאשר רו טה-וו הושבע כנשיא.
מבנה
המבוא, 130 הסעיפים וההוראות המשלימות מרכיבים יחדיו את החוקה, המקימה רשות מבצעת בראשות נשיא נבחר וראש ממשלה ממונה, בית מחוקקים חד-ביתי הנקרא האספה הלאומית, וכן מערכת משפטית המורכבת מבית המשפט החוקתי, בית המשפט העליון ובתי משפט מחוזיים.
רשויות השלטון
הרשות המבצעת: הנשיא נבחר בבחירות בשיטה הרובנית ומכהן תקופת כהונה אחת של 5 שנים. ראש הממשלה ממונה על ידי הנשיא בהסכמת האספה הלאומית. אף על פי אינו נדרש בחוקה, הנשיא ממנה גם את השרים. הנשיא קים דיי-ג'ונג הפך את הממשלה לקבינט.
הרשות המחוקקת: האספה הלאומית מורכבת מלפחות 200 חברים (כיום 300) שנבחרים ל-4 שנים.
הרשות השופטת: נשיא בית המשפט העליון ממונה על ידי הנשיא ושאר 13 שופטי בית המשפט העליון ממונים על ידי הנשיא על פי המלצת נשיא בתי המשפט העליון באישור האספה הלאומית. השופטים מכהנים 6 שנים
החוקה מכריזה על דרום קוריאה כרפובליקה דמוקרטית, המשתרעת על "חצי האי הקוריאני והאיים הסמוכים לו", וקובעת כי "הרפובליקה של קוריאה תשאף לאיחוד ותגבש ותבצע מדיניות של איחוד בדרכי שלום המבוסס על עקרונות החירות והדמוקרטיה." ישנם סכסוכים על משמעות המינוח "חירות ודמוקרטיה", אבל התרגום המילולי של המונח בקוריאנית משמעו דמוקרטיה ליברלית.
זכויות הפרט
זכויות האדם מנויות בפרק 2 לחוקה: זכויותיהם וחובותיהם של האזרחים. אנשים לא יוענשו, לא יוצבו תחת הגבלות מונעות ולא יוטל עליהם לעבודות כפייה, אלא על פי הוראות החוק. מי שנעצר או מעוכב, חובה להודיע לו על סיבת מעצרו ועל זכותו לפגוש עורך-דין, ויש להודיע על כך לבני משפחתו. צווים צריכים להיות מונפקים על ידי שופט "באמצעות הליכים מתאימים" ונאשם יכול לתבוע על מעצר פסול במקרים מסוימים. עם זאת, זכויות הפרט מוגבלות על ידי הוראות חוקתיות אחרות וחוקים קיימים, כולל חוק הביטחון הלאומי, אשר מגביל את הזכות להליך הוגן.
בית המשפט לחוקה
החוקה הנוכחית, שנכנסה לתוקף בשנת 1988 הקימה את בית המשפט לחוקה, על פי המודל האירופי. בית המשפט לחוקה הוא בית משפט מיוחד הקובע את חוקתיותם של חוקים, מכריע בסכסוכים בין גופים ממשלתיים, דן בתלונות חוקתיות שהוגשו על ידי אנשים, בהדחות בעלי תפקידים, ובפירוק מפלגות. בחוקות הקודמות היו צורות שונות של ביקורת שיפוטית, אך הרשות השופטת לא הפעילה עצמאות ממשית.
תשעת שופטי בית המשפט לחוקה מכהנים 6 שנים ולא מוגבלים במספר כהונות. נכון לחודש דצמבר 2004, בית המשפט לחוקה הכריז על 418 חוקים כבלתי חוקתיים וביטל 214 פעולות ממשלתיות.
גדליה אוריה
גדליה אוריה (1940 - 13 במאי 2021) היה מחנך, פעיל עלייה ואסיר ציון.
קורות חיים
נולד ב-1940 בכפר במחוז בגמדר שבאתיופיה (אז מחוז אמהרה שבאפריקה המזרחית האיטלקית). בילדותו למד בכפר אזזו אצל המורה גטה ירמיהו ובראשית 1955 נשלח לתוכנית הכשרת מורים בכפר בתיה שעם סיומה בנובמבר 1957 חזר לאתיופיה ושימש כמורה ברשת בתי הספר לביתא ישראל בתחילה בווזבה לאחר מכאן באמבובר ולבסוף בטדה.
באפריל 1977 הופקד על ידי חיים הלחמי מהיאס שהיה האחראי על עליית ביתא ישראל מטעם הסוכנות היהודית והרשויות האתיופיות לאיתור מועמדי עלייה במחוז גונדר במסגרת עסקת יהודים תמורת נשק. בעקבות פעילות זו הוא היה נתון להצקות מצד פקידי הממשל המקומי בגונדר ומצד מפקחי הממשל על פעילות אורט שהייתה אחראית על בתי הספר. בהמשך קיבלה אורט הוראה מישראל לעודד ולעזור ביציאתם של בני הקהילה לסודאן במסגרת מבצע אחים, פעולות אשר גרמו לסילוקה מהמדינה ב-1981 ולרדיפת עובדיה. בתקופה זו ניסה לברוח מהמדינה מספר פעמים עד אשר נתפס בניסיון לברוח, נכלא ועבר עינויים. לאחר מכאן היה נתון במעקב של הממשל האתיופי שבהם נכלא תכופות ועבר עינויים נוספים.
עם עלייתו התיישב בפתח תקווה ופעל למען עליית ביתא ישראל בצורת הסברה שבה בין היתר ערך מסע בצפון אמריקה וכן היה מעורב בקליטת העולים ובהכנות למבצע שלמה בסוכנות היהודית.
האופה והיפה
האופה והיפה (באנגלית: The Baker and the Beauty) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת הקומדיה הרומנטית והדרמה שפותחה על ידי דיקן גאורגריס ושודרה ברשת ABC ב-13 באפריל 2020. הסדרה היא עיבוד לסדרה הישראלית "להיות איתה". הגרסה האמריקאית פותחה בשיתוף פעולה עם אבי ניר, אלון שטרוצמן, אסי עזר ורחל קפלן. חטיבת הטלוויזיה של אולפני יוניברסל הפיקה את הסדרה.
ביוני 2020, "ABC" הודיעה על ביטולה של הסדרה לאחר עונה אחת בלבד בעקבות מדרוג נמוך.
לשכת הסמים הפדרלית
לשכת הסמים הפדרלית (באנגלית: Federal Bureau of Narcotics, בראשי תיבות: FBN) הייתה סוכנות של מחלקת האוצר האמריקאית, שהוקמה ב-14 ביוני 1930, כשהיא מאגדת את תפקידי המועצה הפדרלית לשליטה בסמים וחטיבת הסמים. הלשכות הוותיקות הללו הוקמו כדי לאכוף את חוק מיסוי הסמים 1914 וחוק ייבוא וייצוא סמים נרקוטיים 1922 (הידוע גם כחוק ג'ונס-מילר).
הארי ג'יי אנסלינגר מונה לנציב הראשון של הלשכה על ידי מזכיר האוצר אנדרו מלון תחת הנשיא הרברט הובר. תחת אנסלינגר, הלשכה דחפה לעונשים קשים על שימוש בסמים. הסוכנות ללוחמה בסמים הוסמכה להעניש על אחזקת סמים כגון מריחואנה על בסיס חוק מס המריחואנה 1937, כמו גם חיזוק חוק מס הסמים 1914. למרות זאת, המוקד העיקרי שלה היה להילחם בהברחת אופיום והרואין. אחד החוקים נגד אופיום היה חוק השליטה באופיום 1942. לשם כך הקימה הלשכה לאורך זמן כמה משרדים מעבר לים בצרפת, איטליה, טורקיה, ביירות, תאילנד ומוקדים אחרים של הברחות סמים בינלאומיות. סוכנים אלה (שמעולם לא היו יותר מ-17) שיתפו פעולה עם גורמי אכיפת סמים מקומיים באיסוף מודיעין על מבריחים. העבודה נגד הרואין ואופיום הונעה עם זאת משיקולי מדיניות החוץ: במהלך מלחמת וייטנאם, למשל, הושמה חשיבות רבה בחקירת מבריחים וייטנאמים שיכולים להיות קשורים למחתרת המקומית, בעוד שנותרו חקירות של מבריחים בקנה מידה גדול מתאילנד ואלה הוזנחו.
שמוליק טנא
שמוליק טנא (נולד ב-3 במאי 1954) הוא שחקן ומדבב ישראלי.
ביוגרפיה
ב-1996 הופיע במחזמר "צלילי המוסיקה".
לקח חלק בהפקות דיבוב רבות, בין תפקידיו: אמוס סלייד ב"השועל והכלבלב", רב החובל ב"המל ואני", ארתור הוגרט ב"בייב", ידעני ב"חתולי חצר" ומורה ב"גופי הולך לקולג'".
ב-2000 הופיע במחזמר "אוליבר טוויסט".
ב-2003 הופיע במחזמר "תום סוייר והאקלברי פין".
הוא שיחק את דמותו של שאול בסדרת הילדים "זומזום".
ג'יגולו אמריקאי (סדרת טלוויזיה)
ג'יגולו אמריקאי (באנגלית: American Gigolo) היא סדרת דרמה אמריקאית, שפותחה על ידי דייוויד הולנדר, המבוססת על הסרט משנת 1980 באותו שם שנכתב ובוים על ידי פול שרדר. בסדרה מככב ג'ון ברנטל בתפקיד ג'וליאן קיי, לצד גרטשן מול, רוזי אודונל, ליזי ברוצ'רה, גבריאל לבל ולילנד אורסר, והיא תוקרן בבכורה בערוץ שואוטיים.
עלילה
15 שנים לאחר שנעצר ונכלא בגין רצח ונאבק למצוא את דריסת רגלו בתעשיית המין המודרנית של לוס אנג'לס, מנסה ג'וליאן קיי למצוא את האחראים לשליחתו לכלא, וגם בתקווה להתחבר מחדש למושא האהבה שלו, מישל.
הפקה
הפיתוח של העיבוד הטלוויזיוני לסרט ג'יגולו אמריקאי משנת 1980, שכתב וביים פול שרדר ובכיכובו של ריצ'רד גיר, החל ב-29 באוקטובר 2014. ג'רי ברוקהיימר, מפיק הסרט המקורי, היה אמור להפיק את הסדרה, כאשר חברת סרטי פרמאונט משמשת כחברת ההפקה. ב-2 בנובמבר 2016, פורסם ששואוטיים החלה לפתח את הסדרה כאשר ניל לביוט צורף כתסריטאי. לאחר מכן, הוזמן לפיילוט ב-11 במרץ 2020, לאחר שעבר מספר גלגולים שונים, כאשר דייוויד הולנדר אמור להפיק את הסדרה וכן לכתוב ולביים את פרק הפיילוט.
ב-15 ביוני 2021, הוכרז ששואוטיים נתנה אישור להפקתם של 10 פרקים, כאשר הולנדר משמש כמפיק.
ליהוק
ג'ון ברנטל לוהק לתפקיד הראשי לצד הודעת הזמנת פרק הפיילוט במרץ 2020. בנובמבר 2020 לוהקה גרטשן מול לתפקיד ראשי, כאשר רוזי אודונל לוהקה בחודש שלאחר מכן. ליזי ברוצ'רה, גבריאל לבל ולילנד אורסר לוהקו בינואר 2021, כאשר וויין בריידי אמור לככב בתפקיד חוזר לוהק אף הוא באותו חודש.
צילומים
שלב הצילומים החל ב-12 ביולי 2021, בלוס אנג'לס.
גני אביב
גני אביב היא שכונה בעיר לוד הממוקמת בצפון מערב העיר, וגובלת בשכונות "נוה שלום", ו"פרדס שניר" שמדרום לה.
היסטוריה
הקמת השכונה החלה ביוזמת משרד הבינוי והשיכון בשנת 1993, במסגרת תוכנית לזירוז הבנייה למגורים בשל העלייה מברית המועצות לשעבר בשנות ה-90, והמחסור בדיור שנוצר בעקבותיה. באוגוסט 1993 זכתה במכרז להקמת השכונה חברת "מגדל הזוהר", שבבעלות הקבלן דוד אפל ועורך דין דרור חטר ישי, ונחתם הסכם בין החברה לבין משרד השיכון לבניית 4,111 יחידות דיור בשכונה, וכן שני מרכזים מסחריים משולבים עם מגורים בשטח כולל של 50,500 מ"ר. זה היה פרויקט הבינוי למגורים הגדול ביותר שנבנה בישראל עד אז (מבחינת מספר יחידות הדיור שנבנו בו זמנית). השטח שעליו הוקמה השכונה היה במקור קרקע חקלאית, שאותה עיבד המושב כפר שמואל. חלקו היה בתחום מועצה אזורית עמק לוד ובמקור לא בתחמי העיר לוד. אפל וחטר ישי הסתייעו בהחלטה 533 של מינהל מקרקעי ישראל להפשרת קרקע חקלאית לבנייה למגורים, שיזם שר השיכון אריאל שרון במאי 1992. ההחלטה אפשרה התקשרויות בין יזמים וחוכרי קרקעות חקלאיות להקמת פרויקטים של נדל"ן, בלי מגבלות תכנון או אישור. הקמת השכונה החלה בשנת 1995, חברת סולל בונה שימשה כקבלן ביצוע ראשי.
בהסכמים עם המדינה התחייבה חברת "מגדל הזוהר" שהקימה את השכונה, לסיים את הבנייה בתוך 5 שנים מיום אישור הפרויקט על ידי מינהל מקרקעי ישראל. החברה קיבלה תמריצים כספיים ממשרד השיכון להשלמת השכונה במהירות, ועד שנת 1999 כבר נבנו במקום למעלה מ-2,800 יחידות דיור, אך פחות מהמספר שהתחייבה החברה. ביוני 1999 תבע משרד השיכון את חברת "מגדלי הזוהר" בנוגע ל-620 יחידות דיור עליהם קיבלה שלא כדין תמריצי בנייה בפרויקט. לבסוף הוטל על החברה קנס של 8 מיליון שקל.
ביולי 2002, הכריז ראש הממשלה, אריאל שרון, על פרויקט להקמת תחנת רכבת בשכונה, כחלק מתוכנית כוללת לשיקום לוד. הקמת תחנת הרכבת לוד – גני אביב החלה בפברואר 2006 והיא נפתחה במוצאי שבת ה-10 במאי 2008.
פרשת השוחד בהקמת השכונה
בספטמבר 2003, הוגש כתב אישום נגד יזם השכונה דוד אפל וחברת "מגדלי הזוהר" בעבירות של מתן שוחד לעובדי ציבור, בין היתר, על כך ששיחד את ראש עיריית לוד, בני רגב בכ-1.4 מיליון שקל. רגב מצידו סייע לאינטרסים העסקיים של אפל בהקמת שכונת גני אביב, ובאדמות המושב גנתון, שאותן ניסה אפל וחברת "מגדלי הזוהר" לספח לעיר לוד ולשנות את ייעודן מקרקע חקלאית לקרקע לבנייה. בתמורה פעלו לבחירת רגב לכהונה נוספת בלוד, באמצעות הענקת טובות הנאה שכללו את מימון מערכת הבחירות שלו, העמדת ערבות בנקאית, ומתן ייעוץ אסטרטגי ולוגיסטי. באישום זה הואשם גם בנימין תבין, שהיה באותה תקופה, מנהל חברת ניהול של השכונה - "חברת איכות חיים בגני אביב".
ב-15 באפריל 2010 הורשע דוד אפל בעבירות של מתן שוחד לראש עיריית לוד, בני רגב ולעודד טל - פקיד בכיר במינהל מקרקעי ישראל. הוא נידון לשלוש וחצי שנות מאסר וקנס של מיליון ש"ח. רגב נידון לשנת מאסר וחצי. על בנימין תבין נגזרו שנתיים מאסר בפועל וקנס של 50 אלף שקל.
אופי השכונה
כ־80% מתושבי השכונה הם עולים מחבר העמים ואתיופיה. בשכונה הוקמו בניינים בני 4 קומות ללא מעלית, ובניינים בני עד 13 קומות עם מעלית, הכוללים גם דירות קטנות בנות חדר או שניים בגודל 25–34 מ"ר. מכיוון שאכלסו את השכונה במהירות, עבודות הפיתוח הסביבתי והתשתיות בוצעו באיכות נמוכה. ובתחילה לא היו בה מוסדות ציבור ושירותים כגון, בתי ספר מרכז, קהילתי ומרכז מסחרי שהושלמו בהדרגה כעשר שנים לאחר אכלוס השכונה. בצידה המזרחי של השכונה יש קרקעות השייכות לתושבים ערבים, עליהן בנויים מספר בתי מגורים. עיריית לוד אינה נותנת אישור בנייה נוספים לקרקעות אלו, ואף הורסת בתים חדשים שנבנים עליהן.
נכון לשנת 2012 בשכונה מתגוררים כ-12,000 תושבים ב-5,600 יחידות דיור.
את השכונה מנהלת מאז הקמתה חברת ניהול - "אורית אור" (שבמקור נקראה "חברת איכות חיים בגני אביב"), האחראית לא רק על תחזוקת וניהול הבניינים, במקום ועד בית, אלא גם על גינון, תחזוקת חניונים ובעבר גם סיפקה שרותי אבטחה ופעילויות רווחה וקהילה שונות (שעברו לאחריות עיריית לוד).
תוכניות עתידיות
במסגרת תוכנית לחיזוק העיר לוד, מוקדמות מספר תוכניות בנייה רחבות היקף באזור גני אביב, בהיקף של 20,000 יחידות דיור, כולל על 2,100 דונם של שטח חקלאי, שנכלל במקור בתחום שיפוטה של מועצה אזורית שדות דן וסופח לטובת העיר לוד. בנוסף מתוכנן כביש חדש, המשך כביש 200 צפונה שיעקוף את לוד ממערב.
באפריל 2018, הוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של מתחמים מועדפים לדיור (ותמ”ל) אישרה את תוכנית מתאר “לוד מערב”. התוכנית מקודמת על ידי חברת "דירה להשכיר" ועיריית לוד, על שטח בן 1,687 דונם, שטחים חקלאיים של מושב ניר צבי, בשוליים המערביים של לוד, מעבר לשכונת גני אביב. על פי התוכנית יוקמו בה 11,158 דירות בבנייה של עד 26 קומות, ו-110 אלף מ"ר למשרדים ולמסחר.
ביוני 2019, אישרה הותמ”ל להפקדה את תוכנית מתאר “לוד צפון”, הכוללת הקמת רובע חדש על השטחים החקלאיים שמצפון מזרח לגני אביב. התוכנית תיצור רצף בנוי בין גני אביב לאזור התעשייה הצפוני של לוד ועד לכביש 1. הרובע יכלול 6,000 יחידות דיור, 2.5 מיליון מ”ר של שטחי תעסוקה ומסחר בעירוב שימושים, מרכז קונגרסים וכן בית מלון ומרכזי בילוי ופנאי.
בנובמבר 2019, פרסמה רשות מקרקעי ישראל מכרז ל-200 יחידות דיור בפרויקט גני אביב שלב ב' (השטח שבין השכונה לתחנת הרכבת). למכרז ניגש גרעין תורני שביקש לרכוש לבדו ומראש את כלל יחידות הדיור המוצעות במכרז.
פרויקט פרח
פרויקט פרח היה פרויקט צבאי משותף של ישראל ואיראן ביולי 1977, הפרויקט היה חלק ממאמץ משותף לשחזור טילים אמריקאים עם חלקים תוצרת ישראל ויכולים להיות מצוידים בראשי נפץ גרעיניים.
היסטוריה
ב-18 ביולי 1977 ביקר סגן שר הביטחון האיראני, חסן טופאניאן בישראל, שם נפגש עם שר החוץ הישראלי, משה דיין וכן עם שר הביטחון הישראלי, עזר ויצמן. בפגישה דנו השלושה על התקדמותם שך מספר פרויקטים צבאיים משותפים בין ישראל לאיראן, ביניהם פרויקט פרח.
פרויקט זה התמקד בפיתוח טילים נגד ספינות שנקראו באופן בלתי רשמי "פוסט גבריאל" - זאת לאחר העובדה כי הטילים היו אמורים להיות גרסה משופרת של הטיל "גבריאל" ויהיה בעל טווח גדול יותר מטיל ההרפון האמריקאי, מלבד זאת הפרויקט ניסה להפיג את החששות האיראניים מפיתוח טילים גרעינים הן בהודו ובהן בפקיסטן (שתי המדינות נכללות ברשימת מדינות בעלות נשק גרעיני ושתיהן לא חתמו על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני).
בפברואר 1979 הופל בית המלוכה של מוחמד רזה פהלווי במהפכה האיראנית ולאור ניתוק היחסים בין איראן לישראל הוחלט על סיום הפרויקט.
יעקב שפירו, אשר היה האחראי על תיאום המשא ומתן עם איראן בין השנים 1975–1978, אמר כי: "באיראן התייחסו אלינו כמו למלכים. עשינו איתם עסקים בקנה מידה מדהים. ללא הקשרים עם איראן, לא היה לנו את הכסף לפתח נשק שנמצא היום בקו הקדמי של ההגנה על מדינת ישראל".
שיר אדמה
אנסמבל שיר אדמה הוא הרכב מוזיקלי אקוסטי המתמחה בשירי ארץ ישראל. ההרכב פעיל מאז 2008.
השירים שמנגן ההרכב שייכים לרפרטואר הארץ-ישראלי הקלאסי, ומשלב בהם נגיעות של ג'אז, מוזיקה אתנית ורוק, תוך שמירה על המסגרת הכללית של הביצועים המקוריים.
חברי ההרכב
נעם גולדשטיין נולד ב-1981. נגן חליל צד וסקסופון. בעל תואר ראשון מהאקדמיה למוזיקה בירושלים. למד הלחנה אצל רפי קדישזון. בעל תואר שני בפסיכולוגיה קלינית.
יוני שרון נולד ב-1986. נגן כלי הקשה. למד דף, דרבוקה וריק אצל אמן כלי ההקשה זוהר פרסקו, למד בוראן וכפות אצל אייב דורון, ולמד מוזיקה אצל יאיר דלאל ופרץ אליהו.
הקלטות
בשנת 2015 הוציא ההרכב אלבום קאבר לשירי ארץ ישראל, המבוסס על המופע "שרים מדרשיר".
בשנת 2016 החל ההרכב להקליט פרויקט חידוש שירי מחתרות. עד כה חודשו השירים חיילים אלמונים, שיר בית"ר ועיר שלום של זאב ז'בוטינסקי.
צעצוע של סיפור - דמויות
צעצוע של סיפור (באנגלית: Toy Story) היא זיכיון של חברת וולט דיסני ופיקסאר, המבוסס על סדרת סרטי הנפשה ממוחשבת שהחלה בשנת 1995 עם הסרט "צעצוע של סיפור", שהופק על ידי פיקסאר והופץ על ידי דיסני. הזיכיון מבוסס על קונספט האנשה, על פיו לכל הצעצועים יש תודעה והם מנהלים חיים סודיים, ללא ידיעתם של בני האדם; הסרטים מתמקדים בקבוצה מגוונת של צעצועים, שבה חברים בין היתר הבוקר שריף וודי ומגן החלל באז שנות-אור. בכל אחד מסרטי הסדרה יוצאים הצעצועים באופן מפתיע להרפתקה חדשה, המאלצת אותם לעמוד בפני אתגרים שונים.
עמוד זה כולל רשימת דמויות אנימציה שונות אשר הופיעו בסרטים ובספיישלים של צעצוע של סיפור.
הצעצועים של אנדי
הצעצועים של אנדי נראו גם בשני הסרטים הבאים, בסוף הסרט השלישי הם נתרמו לבוני.
שריף וודי
שריף וודי הוא בובת בוקר משנות ה-50 של המאה ה-20, והצעצוע האהוב על אנדי. הוא הופיע בכל ארבעת סרטי צעצוע של סיפור, הוא המנהיג של כל הצעצועים של אנדי. היריבות שלו עם באז מהווה בסיס לסרט הראשון. בסרט צעצוע של סיפור 2, הוא נגנב במכירת חצר על ידי אספן צעצועים בשם אל, והצעצועים האחרים יצאו למבצע הצלה. בסרט זה, מתגלה שהוא היה כוכב בתוכנית טלוויזיה בשם וודי הכוכב. בסרט צעצוע של סיפור 3, הוא וכל שאר הצעצועים נתרמו לגן ילדים ומוכרחים לחזור הביתה לפני שאנדי יעזוב לקולג'. מאוחר יותר הוא תורם את עצמו ואת שאר הצעצועים לבוני. בסרט צעצוע של סיפור 4, הוא פוגש את בו פיפ בקרנבל, נפרד מחבריו הצעצועים ומצטרף אל בו פיפ עם משפחתם החדשה ויחד עזרו לצעצועים אבודים למצוא בעלים חדשים.
בסרט השני נרמז שוודי הוא צעצוע שעבר בירושה במשפחה.
באז שנות-אור
באז שנות-אור הוא בובת "מגן חלל" מודרנית, אשר לובש חליפת חלל ירוקה ולבנה עם מגוון שכלולים כגון: כנפיים וקסדת אוויר, "רובה" לייזר, ומגוון אפקטים קוליים. בסרטים, הוא התנהג בתור המנהיג השני של וודי. בסרט צעצוע של סיפור, הוא חשב שהוא מגן חלל אמיתי והפך להיות היריב של וודי אשר הפסיד את כל תשומת הלב לטובת באז. משפט המחץ שלו הוא "אל האינסוף ומעבר לו!". במשך הסרט הוא מבין שהוא רק צעצוע, והוא וודי החלו להיות חברים טובים. הוא הכי נאמן לחברים שלו. בסרט צעצוע של סיפור 2, באז יחד עם מר ראש תפוד, האם, רקס וסלינקי יצא להציל את וודי מפני אל ולאחר ההצלה הוא החל להתיידד עם ג'סי הבוקרת, בסרט צעצוע של סיפור 3, הוא וג'סי החלו בקשר רציני. הוא אפילו רקד איתה סלסה בסוף הסרט בגרסה הספרדית שלו. בסרט צעצוע של סיפור 4 הוא עודד את וודי להיות עם בו פיפ וזכה להיפרד ממנו.
סרט אנימציה שעתיד לצאת בשם "שנות אור" ייספר על הרפתקאותיו של באז שנות אור האמיתי (לא הצעצוע). נרמז מהמפיקים שהסרט מתרחש בייקום של "צעצוע של סיפור" והוא הסרט שדרבן את אנדי לבקש בובת באז שנות אור ליום ההולדת שלו.
בו פיפ
בו פיפ היא בובת פורצלן ומושא אהבתו של וודי. היא מבוססת על הסיפור "בו פיפ הקטנה" ולידה נמצאות שלוש כבשים. בסרט הראשון, היא והכבשים נמצאות במנורה בחדר של מולי. במשחקי הדמיון של אנדי, היא בתפקיד העלמה במצוקה בסיפורים, והיא עדינה וטובת לב. למרות שהיא לא מופיעה בסרט השלישי בגלל שתרמו אותה לפני, היא מופיעה בסרט הרביעי בתפקיד מרכזי, שם היא מתאחדת עם וודי מחדש. בסרט הרביעי קיבלה תפקיד אקטיבי והרפתקני יותר לעומת דמותה הקודמת כעלמה במצוקה.
מר ראש תפוד
בובה בצורת תפוח-אדמה שיש להרכיבה. בדרך כלל הוא זעפן וציני. החל מהסרט השני, יש לו אישה ושמה גברת ראש תפוד והם נשואים באושר. מבוסס על הצעצוע בעל אותו שם. לפני הוצאת הסרט צעצוע של סיפור 4, ריקלס נפטר ולכן השתמשו בקולות שלא נעשו מהסרטי הזיכיון הקודמים.
סלינקי הכלב
בובת כלב קפיצית. ידידו ויד ימינו הנאמן של וודי, מתחנף אליו בצורה קיצונית.
רקס
בובת טירנוזאורוס-רקס מפלסטיק בצבע ירוק גדול וגבוהה, אך ביחס למראהו הוא דמות המבוהלת מהעולם בצורה קיצונית ומגושם. אינו מצליח להיות מבהיל. חושש לעיתים קרובות שאנדי יחליף אותו בבובת דינוזאור מרשימה יותר. הופיע בסרט מפלצות בע"מ בתפקיד אורח. כמו כן הוא הופיע בסרטונים של צעצוע של סיפור ובספיישלים.
האם
קופת חיסכון בצורת חזיר בצבע ורוד. דמות סרקסטית לרוב וחבר טוב של מר ראש תפוד, במשחקים עם אנדי הוא מתואר בתור הנבל "ד"ר צלע חזיר הנורא". בסרט מכוניות ישנו הומאז' לדמות.
סמל ודלי פלוגת החיילים
צעצוע של חייל פלסטיק שמפקד על פלוגת חיילי פלסטיק. הפלוגה מבצעת הרבה מבצעים חשובים בעולם הצעצועים. בסרט השלישי, לאחר שאמו של אנדי זרקה את רוב החיילים, האחרונים שנשארו (כולל הסמל) עוזבים את הבית של אנדי ועוברים לגן סאניסייד.
RC
RC הוא מכונית המרוץ של אנדי אשר פועלת דרך שלט רחוק. מצליח לדבר באמצעות חריקת צמיגים, אך הצעצועים מבינים מה הוא אומר. לא מופיע בסרט השלישי כיוון שנמכר או נמסר.
אנדי דייוויס
אנדי הוא ילד קטן שאוהב לשחק בצעצועים והילד של וודי, באז ושאר הצעצועים בשלושת הסרטים הראשונים. בסרט השלישי, הוא בן 17 ורגע לפני שהוא עוזב לקולג' הוא תרם את כל צעצועיו לבוני.
גברת דייוויס
גברת דייוויס היא אמם של אנדי ומולי. שמה הפרטי לעולם לא נחשף בסרטים, וכן לא ידוע מה עלה בגורל בעלה (אביהם של אנדי ומולי).
מולי דייוויס
אחותו הקטנה של אנדי, אשר נראתה כתינוקת בסרט הראשון, כפעוטה בסרט השני וכילדה בוגרת בסרט השלישי. בסרט הראשון היא גרה עם אנדי באותו חדר ואחרי שעברו דירה, הם קיבלו חדרים נפרדים. בין הצעצועים שהיו לה היו בו פיפ, גברת ראש תפוד (אותו קיבלה בסוף הסרט הראשון) וברבי, אותה היא מוסרת לתמונה לגן סאניסייד. תרמה את בו פיפ בתחילת הסרט הרביעי.
סיד פיליפס
הנבל של הסרט הראשון והשכן הסאדיסט של אנדי אשר נוהג להתעלל בצעצועים ולפרק אותם, במיוחד של אחותו. כאשר מצא את וודי ובאז והתעלל בהם, הם הענישו אותו והקימו מרד נגדו עם כל הצעצועים שהרס. בסרט השלישי הוא הופיע בהופעת אורח בפועל זבל מתבגר (ניתן להבין שזה הוא בעזרת חולצת הגולגולת שלו). סיד הוא האדם היחידי בסדרת הסרטים שיודע שצעצועים חיים.
חנה פיליפס
אחותו הקטנה של סיד, שונאת שאחיה מפרק את צעצועיה. אחרי שסיד חזה בצעצועים שלו קמים לחיים והפך לטראומתי, היא החלה להתעלל בו בעזרת הבובה שלה.
סקאד
הכלב הגדול והנוראי של סיד, שונא צעצועים בדיוק כמוהו.
חייזרים / אנשים קטנים ירוקים
חייזרים קטנים בעלי שלוש עיניים, הופיעו לראשונה בסרט הראשון כשבאז נכנס למנוף במחשבה שזה ספינת חלל הם סיפרו על המפקד שלהם "הצבת". בסרט השני בזמן נהיגה לשדה התעופה נתקלו באז וחבריו בשלושה חייזרים קטנים ובאחד הסיבובים הם ניצלו בידי מר ראש תפוד ובסוף הסרט גברת ראש תפוד החליטה לאמץ אותם. בסרט השלישי הם הצילו את וודי, באז וכל החברים משריפה באמצעות מנוף וזכו להוקרה ממר ראש תפוד וגברת ראש תפוד. בסרט "באז שנות אור ממפקדת הכוכב: ההרפתקאה מתחילה" הם בעלי תפקיד יותר משמעותי.
עין-השור
עין-השור הוא בובת סוס אשר הופיע בתור אחד מכוכבי הסדרה "וודי הכוכב". בסדרה הבדיונית הוא הסוס של וודי. בצעצוע של סיפור 2, הוא היה מאושר לראות את וודי לאחר זמן רב באחסון. לאחר אירועי הסרט הוא הפך להיות אחד מהצעצועים של אנדי. בניגוד להאם, רקס או סלינקי, שהם צעצועים שמבוססים על חיות, עין השור לא מדבר.
פיט המסריח כורה הפחם
הנבל של צעצוע של סיפור 2 וחלק מסדרת "וודי הכוכב", בניגוד לשאר צעצועי הסדרה, הוא מעולם לא נפתח והתלונן שבזמן שכל הצעצועים נקנו הוא ישב על המדף. הוא שונא צעצועי חלל עקב ביטול הסדרה לאחר ששגרו את הספוטניק 1 דבר אשר גרם לילדים לשחק בצעצועי חלל במקום. לאחר שהובס בידי וודי וחבריו, הועבר פיט לתיק של ילדה עם בובת ברבי צבועת פנים. בראיון פיקטיבי שקיימו עם הדמויות לאחר עלילת הסרט השני, נאמר שפיט מאושר מאוד בבית שהוא הגיע אליו.
חנות הצעצועים של אל
דמויות אלו הוצגו ב"חנות הצעצועים של אל"
באז המתחזה
בובת באז שנות-אור בעל חגורת כוח משיכה. הוא אינו יודע שאינו אלא צעצוע. לוכד את באז המקורי בקופסה בחנות הצעצועים של אל, בעוון "בגידה" ויציאה מהקופסה בטרם הזמן. המתחזה מוביל את החבורה לשחרר את וודי, עד שבאז המקורי משתחרר. בהמשך הוא נחשף בתור בנו של קיסר הרשע זורג והחליט להישאר עם אביו. לא ידוע מה עלה בגורלו ובגורל זורג לאחר הסרט השני.
קיסר הרשע זורג
בובת נבל חלל ואויבו המקורי של באז שנות-אור. בצעצוע של סיפור 2 הוא נחשף בתור אביו של באז המתחזה כהומאז' לסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית" והחליט להישאר עם בנו. בצעצוע של סיפור 3, הופיע זורג בסצנת הקרדיטים בתור אחד מהצעצועים החדשים בגן סאניסייד. זורג הופיע גם בסרט הווידאו באז שנות אור ממפקדת הכוכב: ההרפתקה מתחילה ובסדרה באז שנות אור ממפקדת הכוכב בתור הנבל הראשי.
אל מקוויגין
בעל חנות צעצועים גדולה. הייתה לו פרסומת על באז שנות-אור בסרט הראשון, הוא מופיע בפרסומת לחנותו בתור תרנגולת. הוא גם אספן צעצועים ומשלים בעזרת וודי את הסדרה של הצעצועים הנדירים מהסדרה משנות ה-50 (ג'סי, עין-השור ופיט) והולך למכור את הרביעייה למוזיאון "קונישי" בטוקיו שביפן ולהרוויח כסף רב. וודי נלחם כדי לברוח ממנו וגורר אחריו את ג'סי ועין-השור. גנב את וודי לאחר שאימו של אנדי הודיעה לו שוודי אינו למכירה (אף על פי שאל הציע לה סכום נאה עבור וודי).
ויזי
פינגווין צפצפה אשר וודי הכיר שהיה במדף עקב ידו השבורה, לאחר מכן הועמד ויזי למכירה על ידי אימו של אנדי אך וודי מציל אותו, בסוף הסרט הוא קיבל צפצפה חדשה במקום הצפצפה שהתקלקלה.
באסטר
הכלב הקטן של אנדי, ידיד טוב של וודי.
תינוק גדול
בובת תינוק גדולה, המתגלה כשותפה למזימותיו של לאצו. מפסיק לשתף איתו פעולה בסוף הסרט, לאחר שגילה כי לאצו שיקר לו.
קן
בובת קן, בן זוגה של ברבי, המוחה על כך שהוא נחשב צעצוע של בנות. משתתף במזימותיו של לאצו, אך בסוף עוזר לוודי וחבורתו. גר עם ברבי בבית הבובות ומשנה את הגן. קן מופיע בשנית עם ברבי בסרטון צעצוע של סיפור בקיצור: חופשה בהוואי.
ברבי
בובת ברבי אשר שייכת במקור למולי, אחותו של אנדי, עד שהיא החליטה לתרום אותה, בגן סאניסייד היא פוגשת את קן. היא מבוססת על בובת ברבי משנת 1983. ברבי הופיעה בשנית עם קן בסרטון צעצוע של סיפור בקיצור: חופשה בהוואי.
אמא של בוני
אמא של בוני עובדת בגן סאניסייד וחברה טובה של המשפחה של אנדי.
אבא של בוני
אבא של בוני נוהג במעונוע בצעצוע של סיפור 4.
מזלגוני
מזלגוני הוא צעצוע אותו בוני עשתה בשיעור מלאכה בבית הספר. מסרב להאמין שהוא צעצוע למרות תמיכתו של וודי.
קרן בוורלי
קרן בוורלי היא צעצוע נוסף אותו בוני עשתה בשיעור מלאכה לאחר סוף הסרט כשמזלגוני החל להתאהב בה.
גיגל מקדימפלס
בובת שוטרת מיניאטורית וחברתה הטובה של בו-פיפ. היא גרה בתוך קופסה קטנה.
באני
בובת ארנב בצבעים כחול וירוק עם עיניים נוצצות, ופרס מקרנבל למנצח. מחובר יחד עם דאקי.
דאקי
בובת ברווזון בצבע צהוב עם עיניים נוצצות, ופרס מקרנבל למנצח. מחובר יחד עם באני.
דמויות מחנות העתיקות
דמויות אלו הופיעו בחנות העתיקות יד שנייה:
גאבי גאבי
בובה עם חוט משנות ה-50 עם תיבה קולית שבורה, אשר חיה בחנות העתיקות. היא הייתה הנבלית של הסרט הרביעי. במשך הזמן שהייתה בחנות היא הייתה הסנדקית, אשר מלווה בחבורה של בובות פיתום. וודי נתן לה את התיבה הקולית בתמורה למזלגוני, ומאוחר יותר לאחר שהרמיוני סרבה לה, וודי ובו-פיפ עזרו לגאבי למצוא ילדה אבודה בקרנבל אשר זכתה לאמץ אותה ולמצוא את הוריה.
הפיתומים
בובות פיתום שאינן מדברות שעובדות עם גאבי גאבי, לאחד מהם קוראים "בנסון".
דיוק קאבום
פעלולן צעצוע על אופנוע, היה לו ילד בשם ריז'אן אשר התאכזב ממנו. נוהג לעשות פוזות ופעלולים על האופנוע שלו. הוא מבוסס על בובתו של איוול קניוול משנת 1975.
מרגרט
מרגרט היא בעלת חנות העתיקות.
דרקון
דרקון הוא חתול אפור שחי בחנות העתיקות, הוא נוהג להרוס צעצועים.
צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה
בסרטון זה הופיעה קבוצת תמיכה מלאה בצעצועים שנתנו כפרס בארוחות ילדים, ביניהם:
צעצוע של סיפור בקיצור: חיית מסיבות
בסרטון זה ישנה חבורה של צעצועי אמבטיה איתם רקס מתיידד, ביניהם:
צעצוע של סיפור: ההסתבכות
הדמויות הבאות השתתפו בספיישל "צעצוע של סיפור: ההסתבכות": הצעצועים הבאים הופיעו במלון:
צעצוע של סיפור: הזמן שנשכח
הדמויות הבאות השתתפו בספיישל "צעצוע של סיפור: הזמן שנשכח":
עידן הקיסרים
עידן הקיסרים (בסינית מסורתית: 帝王世紀, בסינית מפושטת: 帝王世纪, בפין-יין: Dìwáng Shìjì.) הוא ספר אבוד שנכתב בתקופת שושלת ג'ין המערבית, במאה ה-3 לספירה, בידי חְוָאנְגְפֿוּ מִי. הגרסה הקיימת כיום מורכבת מעשר מגילות של ליקוטים שבוצעו בדורות מאוחרים יותר. הספר מפרט את תולדות הקיסרים ושושלותיהם, ואת הרישום ההיסטורי של קורותיהם. הספר מארגן בצורה שיטתית את תקופת שלושת המלכים (פושי, שנונג והקיסר הצהוב), ומכיל בדיקה מפורטת מאוד של שמות השליטים ושל הגיניאולוגיה של תקופות קיסרים העתיקים, שושלות שיה, שאנג וג'ואו, וכן גם של שליטי המדינות השונות בתקופות האביב והסתיו והמדינות הלוחמות. המידע מדויק מספיק בשביל להשלים חוסרים ברשומות ההיסטוריון ובספר האן.
תהליך הכתיבה
"מאז נפרדו שמיים ומאז, מאז קיסר אנושי ועד השנה השנייה של תקופת שְׂייֵנְשִׂי במדינת ויי (שנת 265 לספירה), עברו סך הכל 272 דורות, שהסתכמו ב-2,760,745 שנים המתחלקות לעשרה עידנים... חילקתי לעמודים, ובחנתי את הדברים בהרחבה".
חְוָאנְגְפֿוּ מִי מציג בספר ציטוטים רבים ממגוון סוגי ספרים לצד תוצרי מחקר ראשוני משלו. אם נתקל במידע חסר על שלושת המלכים וחמשת הקיסרים, אסף שברי אזכורים שלהם מיצירות של חכמים מתקופת טרום צ'ין, פנה ל"ביוגרפיות של חמשת הקיסרים" (五帝本紀) בספר "רשומות ההיסטוריון", ועל בסיס אלו ניתח בשיטתיות כמה אירועים מרכזיים מן התקופה המדוברת. כך גם נקט בחקר ההיסטוריה ושינויי שמות המקומות של התקופות האחרות. הדבר איפשר לו לספק הבהרות לגבי שלל נושאים סבוכים שעלו מן החומר.
המהדורות הקיימות כיום הן אלו שנערכו בתקופת שושלת צ'ינג, ועל בסיסן נוצרו מהדורות ביקורתיות והשוואות בין מהדורות.
תוכן
פרקיו של הספר מחולקים לפי תקופות השלטון בהיסטוריה הקדומה של סין:
שושלות שלושת המלכים
בניגוד לתפיסה הרואה בשלושת המלכים שלוש דמויות היסטוריות או מיתולוגיות, "עידן הקיסרים" מחשיב את פֿוּ שִׂי, שֶׁנּוֹנְג ושׂוֵ'אן-יְוֵּ'אן לשושלות. לשיטתו בני פֿוּ שִׂי שלטו 16 עידנים, בני שֶׁנּוֹנְג שלטו שמונה עידנים ובני שׂוֵ'אן-יְוֵּ'אן שלטו שבעה עידנים. אלו השושלות:
בני פו שי
בני שנונג (מוכרים גם בשם "קיסרי הלהט")
תפיסת הספר בדורות מאוחרים
בימי שושלת טאנג ספג הספר ביקורת מן המלומד לְיוֹ גְ'ה-גִ'י (劉知幾) בשל המובאות הרבות שהוא מביא מיצירות מתחום המיסטיקה הקונפוציאנית.
בתקופת שושלת צ'ינג זכה לשבחים מן המלומד סונְג שְׂיָאנְגְפֶנְג (宋翔鳳) על כך ששימר ידע אבוד כמו גם על הידע הרב והפירוט בו ניחן. סונְג אף ערך את הספר והוציא מהדורה שלו.
גם בתחילת המאה העשרים זכה להערכה רבה מצד ההיסטוריון לוּ סְה-מְייֵן (呂思勉).
דיה אדומה
דיה אדומה (שם מדעי: Milvus milvus) היא מין עוף דורס ממשפחת הנציים.
מאפיינים
אורכה של הדיה 60–66 ס"מ, מוטת כנפיה מגיעה ל-1.75–1.95 מטרים ומשקלה 750–1,090 גרם בזכרים ו-950–1,300 גרם בנקבות. הדיה בעלת נוצות אדומות וראש כחלחל עם מקור צהוב קצר. הזנב ארוך ומזכיר מעט זנב סנונית.
הדיה דואה על זרמי אוויר חם במשך היום, ואיתו עולה ויכולה לעופף במאמץ מזערי במשך שעות רבות. היא מצויה במערב אירופה ובקצה מרכז אירופה וגם בצפון אפריקה אליה היא נודדת בחורף.
הדיה היא ציידת אווירית הניזונה מיצורים קטנים כמו מכרסמים, חדפים, עופות וזוחלים קטנים. היא ניזונה גם מתולעים, דגים ואף מנבלות.
אוכלוסיית הדיה נמצאת בירידה בטבע.
ריצ'י גארין
ריצ'רד וינסנט "ריצ'י" גארין (באנגלית: Richard Vincent "Richie" Guerin; נולד ב-29 במאי 1932) הוא כדורסלן ומאמן עבר אמריקאי ששיחק במשך 13 עונות בליגת ה-NBA. ממוצעיו לאורך הקריירה הם 17.3 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-5.0 אסיסטים למשחק. בשנת 2013 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
ניו יורק ניקס
גארין נבחר על ידי ניו יורק ניקס בבחירה ה-17 של דראפט ה-NBA לשנת 1954, והצטרף לקבוצה עם סיום שירותו הצבאי, בשנת 1956. כבר בעונתו השנייה בקבוצה הפך לאחד מכוכביה, לצד קארל בראון וקני סירס, כשהעמיד ממוצעים של 16.5 נקודות, 7.8 ריבאונדים ו-5.0 אסיסטים למשחק. באותה עונה נבחר להשתתף במשחק האולסטאר, כמו גם בחמש העונות הבאות. ב-12 בדצמבר 1958 קבע שיא מועדון של 21 אסיסטים בניצחון קבוצתו על סנט לואיס הוקס, וב-11 בדצמבר 1959 קלע שיא מועדון של 57 נקודות בניצחון הניקס על סירקיוז נשיונלס.
במהלך תקופתו בניו יורק העפילו הניקס לפלייאוף ה-NBA פעם אחת בלבד, בעונת, והודחו כבר בסיבוב הראשון כשהפסידו לסירקיוז בתוצאה 0–2. עונתו האישית הטובה ביותר של גארין הייתה עונת, בה רשם שיאי קריירה של 29.5 נקודות (שישי בליגה) ו-6.9 אסיסטים (רביעי בליגה) בממוצע למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה, בפעם השלישית והאחרונה בקריירה. גארין הוביל את קלעי הניקס ב-5 מתוך 7 עונותיו בקבוצה, והעמיד במדיה ממוצעים של 20.1 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-5.3 אסיסטים בממוצע למשחק.
סנט לואיס/אטלנטה הוקס
בתחילת עונת נשלח גארין בטרייד לסנט לואיס הוקס, בה לקח תפקיד קטן יותר כששיחק לצד בוב פטיט, לו הדסון, לני וילקינס וקליף הייגן. עד סיום אותה עונה קלע גארין 13.1 נקודות למשחק, ובמהלך העונה הבאה החל לתפקד כמאמן-שחקן כשהחליף את המאמן הראשי הארי גלאטין. בעקבות דראפט ההרחבה של שנת 1967, בו נבחר על ידי סיאטל סופרסוניקס, הודיע גארין על פרישה ממשחק לטובת אימון ההוקס במשרה מלאה. באותה עונה הוליך את קבוצתו למאזן הטוב במחוז המערבי, 56-26, וזכה בתואר מאמן השנה ב-NBA.
לקראת עונת עבר מועדון ההוקס לעיר אטלנטה, ובמקביל הוחזרו להוקס הזכויות על גארין, מה שאפשר לו לחתום בקבוצה כשחקן. בשתי עונותיו האחרונות כשחקן שימש כמחליף זניח למדי, ולקח חלק ב-35 משחקים בסך הכול. במשחק הרביעי של גמר המערב לשנת, שהיה האחרון בקריירת המשחק שלו, התעלה גארין כשקלע 31 נקודות בהפסד קבוצתו ללוס אנג'לס לייקרס. לאחר מכן המשיך לאמן את הקבוצה שתי עונות נוספות, ופרש מאימון בסיום עונת. בכל שמונה העונות של גארין כמאמן הקבוצה הגיעו ההוקס לפלייאוף ה-NBA, ובארבע מתוכן העפילו לגמר המערב. מאזנו המצטבר כמאמן עומד על 327 ניצחונות ו-291 הפסדים.
רוח כדים
רוח כדים היא גלריה ישראלית לאמנות הממוקמת בירושלים ומתמחה בהצגת קדרות ופיסול קרמי.
"רוח כדים" הוקמה בשנת 1987 כקואופרטיב להצגה ומכירה של יצירות קדרות ופיסול קרמי, ובתמיכה של קרן ירושלים. באותה עת התמעטו אפשרויות ההצגה והמכירה של יצירות כאלו והקואופרטיב, שהכיל 15 אמנים שונים, אפשר הצגה ומכירה של מדיום זה. על האמנים שהיו חברים בקואופרטיב במשך השנים נמנים שולמית מילר, רני גילת, אמנון ישראלי ואחרים. בנוסף לתצוגה הרגילה, במשך השנים נערכו בגלריה תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות שונות. בשנת 1988, לדוגמה, נערכה במקום תערוכת הוקרה להדוויג גרוסמן.
חגי עמר
חגי עמר הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על חטיבת הראל
ביוגרפיה
התגייס לצה"ל ועבר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. שימש מפקד מחלקה ומפקד פלוגה בחטיבה 188.
בשנת 2006 היה סגן מפקד גדוד 74 ולחם במלחמת לבנון השנייה.
לאחר מכן מונה לראש ענף חיל השריון במא"ש. בעקבות פרשת הירי בנעלין הודח מפקד גדוד 71 וחגי עמר מונה במקומו. בשנים 2008–2010 פיקד על גדוד 71 בחטיבה 188 במהלך שנת 2009 הוביל את הגדוד במבצע עופרת יצוקה בו לחם גדוד 71 ת"פ חטיבת גולני.
Eve-Olution
Eve-Olution הוא אלבום האולפן השלישי של הראפרית האמריקאית איב. האלבום יצא לאור ב-27 באוגוסט 2002 על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ ורוף ריידרס. מתוך האלבום יצאו שני סינגלים.
חגי עמר
ביוגרפיה
בים השנים 2011-2013 היה חגי סגן מפקד חטיבת 401 לאחר מכן מונה למפקד מא"ט.
בסוף שנת 2014 מונה לפקד על חטיבת הראל. בשנת 2016 מונה במקביל למפקד המרכז לאימונים טקטיים (המא"ט)., תפקיד אותו ביצע עד שנת 2018.
בשנת 2018 מונה למפקדת מגמת מ"פ בקורס מ"פים ומג"דים ומתפקיד זה השתחרר מצה"ל באמצע שנת 2020.
פרנץ הארטמן
פרנץ הארטמן (בגרמנית: Franz Hartmann; 22 בנובמבר 1838 - 7 באוגוסט 1912 ) היה רופא, תאוסוף, מיסטיקן, אסטרולוג וסופר גרמני. בין הטקסטים המפורסמים שהוא כתב ניתן למצוא את הביוגרפיה של יאקוב במה ואת הביוגרפיה של פאראצלסוס. על פי עדותו של תאודור רויס, היה הארטמן בין המייסדים של "מסדר הטמפלרים של המזרח" (אנ'). נחשב על ידי רבים לאחד הסופרים התיאוסופיים החשובים ביותר בתקופתו. תרגם לגרמנית את הבהגווד גיטא
חייו
פרנץ הארטמן נולד ב-22 בנובמבר 1838 בדונאוורת, גרמניה. ב-1865, הארטמן סיים לימודי רפואה באוניברסיטת מינכן, ובאותה שנה גם הגר לארצות הברית. ב-1882, הצטרף הארטמן לאגודה התאוסופית, וב-4 בדצמבר 1883 הוא הגיע אל המרכז של האגודה באדיאר, שם הוא פגש את הלנה בלוואצקי. ב-1885, עזבו הארטמן ובלוואצקי את אדיאר ונסעו לאירופה. ב-1893, הוא התמנה לתפקיד עורך כתב העת "Lotusblüten" (אנ'). ב-3 בספטמבר 1897, ייסד הארטמן את האחווה התאוסופית הבינלאומית (גר'), אם כי על פי מקורות אחרי הוא ייסד אותה כבר בשנת 1896.
פטירה
הארטמן נפטר מדום לב ב-7 באוגוסט 1912, בקמפטן.
אנדראס יונסון
אנדראס יונסון (בשוודית: Andreas Johnson; נולד ב-22 במרץ 1970 בבּיֵירִיד שבשוודיה) הוא זמר רוק-פופ ומוזיקאי שוודי.