cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כריסטיאן השני, רוזן אולדנבורג
ביוגרפיה
כריסטיאן השני הצליח לשים קץ לריבונות הארכיבישופות של ברמן על אולדנבורג; בתמורה, הוא סייע לברמן נגד האיכרים המורדים בשטדינגן. הוא גם נלחם בסכסוכים רבים נגד הווסאלים שלו, נגד בני דודיו ונגד רוזנות הויה.
משפחת גרמזיאן
משפחת גרמזיאן (באנגלית: Ghermezian) היא משפחה קנדית ממוצא יהודי-איראני, שהקימה כמה ממרכזי הקניות הגדולים בעולם.
היסטוריה
אבי המשפחה, יעקב גרמזיאן (1902–3 בינואר 2000) היגר מאיראן לקנדה בשנת 1964 עם ארבעת בניו. הבנים: אסקנדר, נאדר, רפאל ובנימין, פיתחו את עסקי המשפחה והביאו לפריצתה מעסקי השטיחים שבהם עסקו בתחילת הדרך לתחום הנדל"ן ומיזמי בנייה גדולים.
בין נכסי המשפחה: מרכז הקניות הגדול בארצות הברית "Mall of America" בבלומינגטון שבמינסוטה, וקניון מערב אדמונטון  באדמונטון שבאלברטה.
ב-2011 רכשה החברה המשפחתית טריפל פייב גרופ את קומפלקס הספורט הכושל "Meadowlands Xanadu" שהיה אמור לקום בניו ג'רזי, והסבה את הפרויקט תוך הרחבה ניכרת שלו למרכז קניות ענק, שנפתח בשנת 2019, תחת השם "American Dream Meadowlands".
מארק גרמזיאן, בן הדור השלישי של המשפחה הוא מייסד ומנכ"ל Appboy.
יעקב יוסף וייס
רבי יעקב יוסף ויייס (י"ב בניסן ה'תרע"ו, 1916 – י"ט בניסן ה'תשמ"ח, 1988) היה האדמו"ר מספינקא, משקם החצר לאחר השואה. הקים מרכזים בארצות הברית ובישראל.
ביוגרפיה
בשואה נספו בני משפחתו, בהם סבו האדמו"ר ושלושת בניו, וכן רוב נכדיו. נישא בשנית לפערל בת דודו רבי אביש הורוביץ מקראלי, חתן סבו רבי יצחק אייזיק.
כנצר כמעט יחיד לסבו, הוכתר על ידי שרידי החסידים לאדמו"ר מספינקא ולממשיך השושלת.
היגר לארצות הברית בשנת תש"ט, ופתח את בית מדרשו בקראון הייטס. בהמשך העתיק את חצרו לבורו פארק. הקים גם בתי מדרש בישראל, בבני ברק ובירושלים, וכן ישיבת ספינקא בבני ברק. היה מגיע לישראל לתקופות ממושכות.
דברי תורתו נלקטו ויצאו לאור בספר בשם "שיח יעקב יוסף".
ג'רוזלם פוסט לייט
ג'רוזלם פוסט לייט (באנגלית The Jerusalem Post lite) הוא שבועון ישראלי הנכתב באנגלית קלה ומיועד לסייע לקוראיו בשיפור הקריאה והבנת הנקרא. הגיליון הראשון יצא ב-16 ביולי 2009 וכיום נחשף לעשרות אלפי קוראים.
מטרה וקהל יעד
קהל היעד הראשוני של העיתון הוא אנשי עסקים שעובדים עם מדינות דוברות אנגלית, סטודנטים ותלמידים. קהל יעד נוסף מורכב מאנשים מכל הגילאים המעוניינים לשפר את האנגלית שלהם. מטרת העיתון - לסייע בשיפור הקריאה והבנת הנקרא על ידי חשיפה לתכנים יומיומיים הכתובים באנגלית קלה וגבוהה. הוא מרגיל את השימוש בשפה ומרחיב את אוצר המילים, משפר את הדקדוק והתחביר.
תוכן
התרגום לא מתבצע מילה במילה, אלא על פי ההקשר של אותה מילה במשפט או בסיפור.
כל עמוד מדורג על ידי כוכבים לסימון רמת האנגלית. כוכב אחד לרמה קלה ועד שלושה כוכבים לרמה גבוהה. כמו כן, בכל כתבה מילון עם תרגום לעברית וגם תרגום פונטי מנוקד להבנת ההגייה של המילה.
התוכן מורכב מתוכן מקורי שנכתב על ידי כתבים ועורכים של השבועון, ומתוכן ערוך במיוחד לרמה של הלייט ומגיע מהעיתון היומי הג'רוזלם פוסט.
צוות
הג'רוזלם פוסט לייט הוא חלק מקבוצת הג'רוזלם פוסט. הצוות בנוי מאנשי תוכן ואנשי הוראת אנגלית.
העורכת הראשית משנת 2018 של קבוצת מגזיני שיפור אנגלית, הכוללת את הג'רוזלם פוסט לייט, היא יעל רגב.
אברימה אבו סילה
אברימה אבו סילה (באנגלית: Ebrima Ebou Sillah; נולד ב-12 באפריל 1980) הוא כדורגלן עבר גמביאני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
אבו סילה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ריאל דה בנג'ול המקומית ותוך מספר חודשים עבר לבלגיה.
בקיץ אבו סילה חתם בבלנקנברג' הבלגית וכעבור שנה חתם בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית. בשנתיים הראשונות שלו אבו סילה בברוז' הוא מיעט לשחק ולכן הושאל להארלבקה בעונת. בסיום העונה, חזר לברוז' בה שיחק שנתיים נוספות.
בקיץ חתם ברוסנדאל ההולנדית.
בינואר הצטרף לרובין קאזאן מליגת העל הרוסית במדיה שיחק שלוש עונות. בקיץ חזר לקדנציה שנייה ברוסנדאל.
בקיץ הושאל למאסטריכט מהליגה ההולנדית השנייה ובסיום העונה חתם על חזה לשנתיים במועדון.
בקיץ הצטרף לבלישיה בליזן וכעבור שנה לספורטנד האסלט בה שיחק שנתיים. לאחר מכן פרש מכדורגל.
נבחרת גמביה
אברימה אבו סילה החל לשחק במדי נבחרת גמביה בכדורגל כבר בגיל 16 כאשר בשנת 1996 השתתף במשחקי מוקדמות לקראת מונדיאל 1998.
בשנת 2008 הוא הפך לשחקן מרכזי בנבחרת ואף היה קפטן במספר משחקים.
אודי כבודי
אודי כבודי (נולד ב-27 במאי 1978) הוא מאמן כדורגל, וכדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ בליגת העל והנבחרת הצעירה של ישראל בכדורגל.
קריירה
כבודי נולד וגדל בתל אביב. את דרכו החל במחלקת הנוער של בית"ר תל אביב, ובעונת 1996/1997, בגיל 18, עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון ששיחקה באותה עת בליגה הארצית (אז הליגה השנייה).
בעונתו הראשונה בבוגרים כבש כבודי שער בודד, ובעונה השנייה מאזנו כבר עלה לחמישה כיבושים. עונת 1998/1999 הייתה עונת הפריצה של כבודי, שבה עבר למועדון המזוהה איתו יותר מכל – עירוני ראשון לציון. בעונה שלפני כן (1997/1998) הציגה עירוני ראשון לציון, תחת המאמן אייל לחמן, כדורגל הגנתי ואגרסיבי, שהתבטא ב-42 שערי זכות בלבד. בתום אותה עונה, פוטר לחמן, ובמקומו הוחתם אלישע לוי, במטרה ליצור קבוצה התקפית ואטרקטיבית. השחקן הראשון אותו החתים לוי היה כבודי, והחלוץ גמל לו מיידית. בעונה זו כבש כבודי 12 שערים, הוביל את הקבוצה למקום ה7 (המיקום הגבוה בתולדות המועדון, למעט עונת 1980/1981), נבחר לכובש המצטיין של הקבוצה, השחקן המצטיין של הקבוצה, ועזר לשפר את מאזן שערי הזכות ל-58.
יכולתו של כבודי לא נעלמה מעינו של מאמן הנבחרת האולימפית של ישראל באותה עת, יצחק שום – והוא זימן את כבודי לקמפיין הנבחרת לקראת יורו 2000 עד גיל 21. סה"כ רשם כבודי 7 הופעות בנבחרת האולימפית.
כבודי המשיך להוביל את התקפת ראשון לציון עד לסוף עונת 2000/2001, אז חתם במכבי נתניה. בנתניה התקשה כבודי להתאקלם, וכבר בתום אותה עונה, חזר לעירוני ראשון לציון לשתי עונות נוספות. בתום השנה השנייה (2003/2004) ירדה ראשון לציון לליגת המשנה, וכבודי החל "לנדוד" ברחבי הליגה, כאשר מדי עונה הוא מחליף קבוצה. בתחילה הפועל נצרת עילית ומכבי פתח תקווה מליגת העל, הפועל הרצליה, וסקצייה נס ציונה מהליגה הארצית, ולבסוף, לאחר פציעה קשה שעבר, בית"ר תל אביב בת ים, מכבי עמישב פתח תקווה, והפועל קריית אונו מהליגות הנמוכות. ב-2011, לאחר שלא הצליח להתאושש מהפציעה, תלה כבודי את הנעליים, ופרש ממשחק מקצועני.
לאחר הפרישה
מיד עם פרישתו ממשחק, החל כבודי בקריירת האימון. בעונתו הראשונה אימן את גבעת שמואל מליגה ג' (כאשר בחלק מהמשחקים, לקראת סופם, נכנס כשחקן מחליף), ובתום אותה עונה עזב לקריית אונו. בתום שלוש עונות מוצלחות, שבמהלכן הגיע עד למשחק המבחן לעלייה לליגה א' (אותו הפסיד למכבי יפו), חתם כבודי במכבי עמישב על חוזה לשתי עונות. בתום החוזה שב כבודי לעירוני קריית אונו, וב-2020, הוא מאמן את הקבוצה. בנוסף, משחק כבודי להנאתו ב"וותיקי הכח רמת גן".
כבודי נשוי בשנית למיטל, ולו ארבעה ילדים. מתגורר בפתח תקווה.
בנו דולב, משחק בקבוצת הנערים של עמישב פתח תקווה.
מלון בוורלי וילשייר
מלון בוורלי וילשייר (באנגלית: Beverly Wilshire Hotel) הוא מלון היסטורי ויוקרתי השוכן בבוורלי הילס שבקליפורניה. הוא נפתח ב-1928. החל משנת 1992 המלון הוא חלק מרשת ארבע העונות. הוא שוכן בשדרות וילשייר מול הקצה הדרומי של הקטע המסחרי של רודיאו דרייב.
היסטוריה
השטח התחום בין שדרות וילשייר בצפון, דרך לאסקי במערב, שדרות אולימפיק בדרום וסאות' בוורלי דרייב במזרח שימש בשנים 1920 עד 1924 מסלול מרוץ מכוניות מפורסם ופופולרי בשם Beverly Hills Speedway (וקודם לכן היה שדה שעועית). עליית שווי הקרקעות באזור הביאה לכך שהאדמה הייתה שווה יותר מהמסלול ובעליו מכרו אותו ליזם הנדל"ן וולטר ג'ורג' מקארתי (1882 – 1956) לשם פיתוח עירוני. מקארתי יזם, בין היתר, את הקמתו של מלון דירות בצורת האות E בשם Beverly Wilshire Apartment Hotel. המבנה שהוקם היה בסגנון רנסאנס איטלקי והוא נבנה מאבן טוסקנית ושיש קרארה. הוא תוכנן על ידי משרד האדריכלים ווקר ואייזן.
בשנות ה-40 של המאה ה-20 המלון, אשר החליף ידיים, שופץ על ידי הבעלים החדשים והוקמו בו חדר נשפים, בריכת שחייה ומגרשי טניס. הטניסאי פנצ'ו גונזלס מונה למנהל הטניס. המלון החליף ידיים פעם נוספת ב-1958 ואחר כך גם ב-1961 כאשר נמכר להרננדו קורטרייט שהקים בו אגף חדש; האגף נבנה דרומית לאגף הוותיק, הוא מתנשא לגובה של 50 מטרים וכולל 14 קומות מעל קומת הקרקע. הבנייה החלה ב-1969 והסתיימה ב-1971, דבר שהביא להכפלת שטחו של המלון. ב-1985 נרכש המלון, שמנה בשלב זה 395 חדרים וסוויטות, על ידי רשת ריג'נט תמורת 125 מיליון דולר ו-100 מיליון דולר נוספים הושקעו בשיפוצו. שמו שונה בשלישית, הפעם למלון ריג'נט בוורלי וילשייר. ב-1992 נרכשה רשת ריג'נט על ידי רשת ארבע העונות, מותג שצורף לשמו. ב-1995 נרכש על ידי קרן השקעות פרטית שבסיסה בהונג קונג. ב-2006 השף וולפגנג פאק פתח במלון מסעדת סטייקים בשם CUT.
במשך השנים המלון אירח ואף שימש כביתם של אנשים מפורסמים רבים. וורן בייטי ואלביס פרסלי התגוררו בו שנים, ג'ון לנון התגורר בו חודשים בזמן שהיה פרוד מאשתו יוקו אונו. אשת החברה ברברה האטון בילתה בו את שנותיה האחרונות. בין היתר התארחו במלון גם הדלאי לאמה, קיסר יפן הירוהיטו וברק אובמה. המלון אירח פעמים רבות את טקס פרס גלובוס הזהב. המלון שימש פעמים רבות כזירת צילום לסדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע (בין אם לצילומי חוץ, פנים או שניהם יחד), בהם: השוטר מבוורלי הילס (1984), בולוורת' (1998) ופרוסט/ניקסון (2008). הופעתו הזכורה ביותר על המסכים התרחשה ב-1992, אז כיכב המלון בשובר הקופות אישה יפה – שם התארחו אדוארד לואיס (ריצ'רד גיר) וויויאן וורד (ג'וליה רוברטס). צילומי הפנים של המלון בסרט התבצעו במלון אמבסדור שבלוס אנג'לס.
ב-1987 צורף המלון למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים בארצות הברית.
פולין במשחקים האולימפיים
פולין משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת שאמוני (1924), ובמשחקי הקיץ מאז אולימפיאדת פריז (1924). היא נעדרה מהמשחקים רק פעם אחת, כשהצטרפה לחרם שהובילה ברית המועצות על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). לאורך השנים זכו הספורטאים הפולנים ב-298 מדליות, בהן 72 מדליות זהב. הענפים בהם בלטו הפולנים במיוחד הם אתלטיקה (66 מדליות, מהן 29 מדליות זהב, נתון המציב אותה במקום השביעי בטבלת המדליות של כל הזמנים), איגרוף (43 מדליות, מהן 8 מדליות זהב, ומקום שמיני בכל הזמנים) והיאבקות (27 מדליות, מהן 5 מדליות זהב). פולין השתתפה גם בכל אולימפיאדות החורף שנערכו, ובהן צברו הספורטאים 23 מדליות, מהן שבע מדליות זהב.
פולין מעולם לא אירחה את המשחקים האולימפיים. קרקוב הייתה אחת מחמש המועמדות הסופיות לאירוח אולימפיאדת החורף של 2022, אך הסירה את מועמדותה בעקבות משאל תושבים שבו מרביתם התנגדו לאירוח.
עד מלחמת העולם השנייה
כבר באולימפיאדה הראשונה בה השתתפה פולין, אולימפיאדת פריז (1924), זכו ספורטאים פולנים במדליות. נבחרת רוכבי האופניים זכתה במדליית כסף במרוץ המרדף ורוכב הסוסים אדם קרוליקייביץ' זכה במדליית ארד בתחרות הקפיצות.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכתה זורקת הדיסקוס הלינה קונופצקה במדליית הזהב האולימפית הראשונה לזכות פולין. קונופצקה גם קבעה שיא עולם חדש, 39.62 מטר. בנוסף, זכתה נבחרת הרכיבה במדליית כסף בתחרות הקפיצות ובמדליית ארד בתחרות הקבוצתית. הסייפים זכו במדליית ארד בתחרות הקבוצתית בחרב, ולהישג דומה הגיעו החותרים במקצה לרביעיות עם הגאי.
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) עלו הישגי הפולנים ל-7 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. סטניסלווה וואלסייביץ' קבעה שיא עולם חדש בריצת 100 מטר (11.9 שניות). בנתיחה שנערכה לאחר רציחתה של ולסייביץ' ב-1980, התברר כי יש לה גם איברי מין זכריים, ואולם תוקפם של הישגיה לא עורערו. אתלט פולני נוסף שזכה בתואר אולימפי בלוס אנג'לס היה יאנוש קוסוצינסקי שניצח בריצת 10000 מטר. אתלטית נוספת, ידוויגה וייס, זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס. החותרים זכו ב-3 מדליות: מדליית כסף במקצה הזוגות עם הגאי ומדליות ארד במקצה הזוגות ללא הגאי ובמקצה הרביעיות עם הגאי. נבחרת הסיף זכתה במדליית ארד שנייה ברציפות בחרב.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכו הפולנים ב-6 מדליות, אך אף אחת מהן לא הייתה מדליית זהב. 3 מהמדליות הושגו באתלטיקה: ולסייביץ' איבדה את תוארה וזכתה במדליית הכסף בריצת 100 מטר, וייס הגיעה להישג דומה בזריקת דיסקוס ומריה קוואשנייבסקה זכתה במדליית ארד בהטלת כידון. רוכבי הסוסים זכו במדליית כסף בתחרות הקבוצתית, החותרים ירזי אוסטופסקי ורוגר וריי זכו במדליית ארד, והקלע ולדיסלב קרש זכה במדליית ארד ראשונה בענף זה. רומן קנטור היה נציג פולין בתחרויות סיף.
1948 עד 1956
באולימפיאדה הראשונה שנערכה לאחר מלחמת העולם השנייה, אולימפיאדת לונדון (1948), זכה ספורטאי פולני אחד במדליית ארד, המתאגרף אלכסי אנטקייביץ'.
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה המתאגרף זיגמונט חיחלה במדליית הזהב הראשונה לזכות פולין מזה 20 שנה. אנטקייביץ' זכה במדליה אולימפית שנייה, מדליית כסף. המתעמל ירזי יוקייל זכה במדליית כסף בתרגיל הקרקע, והחותר תאודור קוצרקה זכה במדליית ארד במקצה היחידים.
באולימפיאדת מלבורן (1956) עלו הישגיהם של הפולנים ל-9 מדליות, בהן מדליית זהב אחת. אלזבייטה קשסינסקה ניצחה בקפיצה לרוחק, ואתלט נוסף, יאנוש סידלו, זכה במדליית כסף בהטלת כידון. נבחרת הסיף זכתה במדליית כסף בתחרות החרב, ואחד מחבריה, ירזי פבלובסקי, זכה גם במדליית הכסף ליחידים. הקלע אדם סמלצ'ינסקי זכה אף הוא במדליית כסף, ומדליות נוספות הושגו באיגרוף, התעמלות, ולראשונה גם בהרמת משקולות.
אולימפיאדת רומא (1960)
אולימפיאדת רומא (1960) סימנה את ראשיתו של עידן בו הפכה פולין למעצמה אולימפית. באותם משחקים זכו הפולנים ב-21 מדליות, בהן 4 מדליות זהב, והיא דורגה במקום התשיעי בטבלת המדליות.
הענף הבולט ביותר היה האתלטיקה, עם 7 מדליות, בהן שתי מדליות זהב. ז'דיסלב קז'ישקוביאק ניצח בריצת 3000 מטר מכשולים ויוזף שמידט בקפיצה משולשת. אלזבייטה קשסינסקה איבדה את תוארה בקפיצה לרוחק, אך זכתה במדליית כסף, וירוסלבה יוז'וויאקובסקה הגיעה להישג דומה בקפיצה לגובה. במדליות ארד זכו קזימייז' זימני (ריצת 5000 מטר), תדאוש רוט (יידוי פטיש) ורביעיית השליחות ב-100X4 מטרים.
גם המתאגרפים זכו בשבע מדליות. אחד מהם, קזימייז' פז'דזיור זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל של עד 60 ק"ג. אירנאוש פלינסקי זכה במדליית זהב ראשונה בהרמת משקולות. נבחרת הסיף זכתה שוב במדליית הכסף בחרב, החותר תאודור קוצרקה זכה במדליית ארד שנייה לאחר 8 שנים, ומדליות ראשונות הושגו בענפי ההיאבקות והקיאקים. נבחרת הכדורסל סיימה במקום השביעי.
אולימפיאדת טוקיו (1964)
באולימפיאדת טוקיו (1964) עלו הישגי הפולנים ל-23 מדליות, בהן 7 מדליות זהב. בסיום המשחקים דורגה פולין במקום השביעי בטבלת המדליות. גם במשחקים אלה היו האתלטיקה והאיגרוף הענפים הבולטים ביותר.
האתלטים זכו ב-8 מדליות. יוזף שמידט שמר על תוארו בקפיצה משולשת, ואף קבע שיא אולימפי - 16.85 מ'. נבחרת השליחות ל-100X4 מ' זכתה אף היא במדליית זהב, תוך שהיא קובעת שיא עולם חדש, 43.6 שניות. חלק מחברות הנבחרת הגיעו להישגים נוספים במהלך המשחקים: אירנה שווינסקה זכתה במדליות כסף בריצת 200 מטר ובקפיצה לרוחק, תרסה צפלי זכתה במדליית כסף בריצת 80 מטר משוכות ואווה קלובוקובסקה זכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר. הנבחרת המקבילה של הגברים זכתה במדליית כסף ואנדז'יי בדנייסקי זכה במדליית ארד בריצת 400 מטר. בשנת 1967 קלובוקובסקה הייתה האתלטית הראשונה שהורחקה מתחרויות ספורט לאחר בדיקת כרומטין לבדיקת מגדר, בעקבות חשד על המראה הגברי שלה, ולכן הוחלט ששיא העולם של נבחרתה בריצת שליחות 4x100 מטר ימחק והתוצאה שקבעה נבחרת ארצות הברית בריצה זו שהייתה טובה משיא העולם הקודם גם כן הוכרה כשיא עולם חדש. ולמרות זאת מדליית הזהב לא נלקחה מהן.
המתאגרפים זכו ב-7 מדליות, 3 מהם במדליות זהב: יוזף גרודזייני (עד 60 ק"ג), ירזי קוליי (עד 63.5 ק"ג) ומריאן קספז'יק (עד 67 ק"ג). עבור קספז'יק הייתה זו מדליה אולימפית שנייה, לאחר שברומא זכה בארד. תדאוש ואלאסק, שזכה במדליית כסף ברומא זכה במדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 75 ק"ג וזביגנייב פייטז'יקובסקי זכה במדליה אולימפית שלישית, מדליית ארד בקטגוריית המשקל של עד 81 ק"ג.
הסייף אגון פרנקה זכה במדליית הזהב ברומח והיה שותף לזכיית נבחרת הסיף במקצה הרומח הקבוצתי. בחרב זכתה נבחרת הסיף במדליית ארד. מרים המשקולות ולדמאר בשנובסקי זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל של עד 67.5 ק"ג, ושלושה מרימי משקולות נוספים זכו במדליות ארד. נבחרת הנשים בכדורעף זכתה במדליית ארד ונבחרת הכדורסל סיימה במקום השישי, לאחר הפסד לנבחרת איטליה.
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכו הפולנים ב-18 מדליות, מהן 5 מדליות זהב, ודורגו במקום ה-11 בטבלת המדליות.
חמישה מתאגרפים זכו במדליות. ירזי קוליי שמר על תוארו בקטגוריית המשקל של עד 63.5 ק"ג, יוזף גרוזייני איבד את תוארו (עד 60 ק"ג) אך זכה במדליית כסף, וארתור אולך זכה במדליית כסף שנייה ברציפות (עד 51 ק"ג). שני מתאגרפים נוספים זכו במדליות ארד. האתלטים לא הצליחו לשחזר את הישגיהם מטוקיו, אך אירנה שווינסקה קבעה שיא עולם בריצת 200 מטר (22.5 שניות) וזכתה גם במדליית ארד בריצת 100 מטר.
מרים המשקולות ולדמאר בשנובסקי שמר על תוארו וארבעה מרימי משקולות נוספים זכו במדליות ארד. הסייף ירזי פבלובסקי השיב לעצמו את התואר האולימפי בחרב, לאחר 12 שנים, ונבחרות הדקר והרומח זכו במדליות ארד. במדליית הזהב החמישית זכה הקלע יוזף זפנדסקי, בירי מ-25 מ'. נבחרת הנשים בכדורעף זכתה במדליית ארד שנייה ברציפות ונבחרת הכדורסל סיימה במקום השישי בפעם השנייה ברציפות.
אולימפיאדת מינכן (1972)
באולימפיאדת מינכן (1972) עלו הישגי הפולנים ל-21 מדליות (ב-11 ענפים שונים), בהן 7 מדליות זהב, והם דורגו במקום השביעי בטבלת המדליות.
זוכי מדליות הזהב היו: מיידה הפטיש ולדיסלב קומאר, שאף קבע שיא אולימפי חדש (21.18 מ'); הסייף ויטולד ווידה (ברומח), ונבחרת הרומח שווידה היה חבר בה; הקלע יוזף זפנדסקי, ששמר על תוארו בירי מ-25 מ'; המתאגרף יאן שצ'פאנסקי (עד 60 ק"ג); מרים המשקולות זיגמונט סמאלצרז (עד 51 ק"ג); ונבחרת הכדורגל, שגברה במשחק הגמר על נבחרת הונגריה.
אירנה שווינסקה איבדה את תוארה בריצת 200 מטר, אך זכתה במדליית ארד. מדליות נוספות הושגו באופניים, היאבקות, קיאקים, ולראשונה גם בג'ודו ובקשתות.
אולימפיאדת מונטריאול (1976)
באולימפיאדת מונטריאול (1976) הגיעה פולין להישג הגבוה בתולדותיה. הספורטאים הפולנים זכו ב-26 מליות, בהן 7 מדליות זהב, ופולין דורגה במקום השישי בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות, גרמניה המזרחית, ארצות הברית, גרמניה המערבית ויפן.
הענף הבולט ביותר היה האתלטיקה, עם 5 מדליות, בהן 3 מדליות זהב. אירנה שווינסקה זכתה במדליה האולימפית השביעית שלה, מדליית זהב בריצת 400 מטר, לאחר שקבעה שיא עולם חדש (49.28 שניות). תדיאוש שלוסרסקי ניצח בקפיצה במוט ויאצק ושולה ניצח בקפיצה לגובה. ברוניסלב מלינובסקי זכה במדליית הכסף בריצת 3000 מטר מכשולים, וכמוהו גם נבחרת השליחים ב-400X4 מ'.
המתאגרף ירזי רוביצקי זכה במדליית זהב בקטגוריית המשקל של עד 71 ק"ג, וארבעה מתאגרפים נוספים זכו במדליות ארד. יאנוש פיציאק-פציאק ניצח בקרב חמש מודרני, והמתאבק קזימייז' ליפיין, שזכה בארד במינכן, זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל של עד 62 ק"ג. מדליות נוספות הושגו בהרמת משקולות, אופניים, היאבקות, קליעה, ג'ודו, ולראשונה גם קאנו.
בענפי הכדור זכו הנבחרות הפולניות להישגים נאים. נבחרת הגברים בכדורעף זכתה במדליית הזהב, לאחר שגברה על נבחרת ברית המועצות. נבחרת הכדורגל העפילה שוב לשלב הגמר, אך הפסידה לנבחרת גרמניה המזרחית. נבחרת הכדוריד זכתה במדליית הארד לאחר שגברה על נבחרת גרמניה המערבית.
אולימפיאדת מוסקבה (1980)
זוכי מדליות הזהב היו הקופץ במוט ולדיסלב קוזקייביץ', ברוניסלב מלינובסקי ששדרג את הישגו ממונטריאול וניצח בריצת 3000 מטר מכשולים, ורוכב הסוסים יאן קובלצ'יק, בתחרות הקפיצות (קובלצ'יק זכה גם במדליית כסף בתחרות הקפיצות הקבוצתית).
תחרות הקפיצה במוט בה ניצח קוזקייביץ' הייתה דרמטית במיוחד. בין קוזקייביץ' לבין הקופץ הסובייטי קונסטנטין וולקוב היה מאבק צמוד. הקהל באצטדיון קרא קריאות בוז ושרק לעברו של קוזקייביץ', כדי להוציאו מריכוז. אף על פי כן ניצח קוזקייביץ', ואף קבע שיא עולם חדש, 5.78 מ'. מיד לאחר הקפיצה ביצע תנועה מגונה לעבר הקהל. עד היום מכונה תנועה זו בפולין "מחוות קוזקייביץ'" (gest Kozakiewicza). לאחר האירועים דרש השגריר הסובייטי בוורשה מממשלת פולין לשלול מקוזקייביץ' את המדליה, בשל "העלבת העם הסובייטי". בתגובה, טענו הפולנים כי מדובר בתנועה בלתי רצונית שנבעה מהמאמץ שהפעיל. בסופו של דבר זכה פולני נוסף לעמוד על הפודיום, האלוף האולימפי היוצא תדיאוש שלוסרסקי, שחלק עם וולקוב את מדליית הכסף.
אתלטים נוספים שזכו במדליות אולימפיות במוסקבה כללו את יאצק ושולה, שאיבד את תוארו בקפיצה לגובה אך זכה במדליית כסף, אורשולה קיילאן שהגיעה אף היא למקום השני בקפיצה לגובה, לוצינה לנגר שזכתה במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות ונבחרת השליחים בריצת 100X4 מ', שזכתה במדליית הכסף.
שבעה מתאבקים זכו במדליות אולימפיות במוסקבה. קז'ימייז ליפיין סיים רק במקום השישי, אך אחיו התאום, יוזף, זכה במדליית כסף. חמישה מתאגרפים זכו אף הם במדליות. ירזי ריביצקי איבד את תוארו וזכה במדליית ארד, וקזימייז' צ'רבה זכה במדליית ארד שנייה ברציפות. ענפים נוספים בהם זכו ספורטאים פולנים במדליות כללו סיף, חתירה, אופניים, הרמת משקולות, ג'ודו, ולראשונה גם שחייה.
בענפי הכדור לא הצליחו הפולנים לשחזר את הישגיהם. נבחרת הכדורעף סיימה במקום הרביעי לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת בולגריה, ובמשחק על מדליית הארד לנבחרת רומניה. נבחרת ההוקי סיימה אף היא במקום הרביעי (מתוך 6 נבחרות). נבחרות הכדוריד והכדורסל סיימו שתיהן במקום השביעי.
אולימפיאדת סיאול (1988)
לאחר שהחרימה את אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984), שבה פולין והשתתפה באולימפיאדת סיאול (1988). במשחקים אלה צברו הפולנים 16 מדליות, בהן שתי מדליות זהב.
זוכי מדליות הזהב היו הג'ודוקא ולדמאר לגיין (עד 78 ק"ג) והמתאבק אנדז'יי ורונסקי (עד 100 ק"ג). ספורטאים בולטים נוספים כוללים חותרי הקאנו מארק דופייראלה ומארק לביק שזכו במדליית כסף במקצה ל-500 מ' ובמדליית ארד במקצה ל-1,000 מ', ואת הג'ודוקא יאנוש פבלובסקי, שזכה במדליית הכסף (עד 65 ק"ג), 8 שנים לאחר שזכה במדליית הארד באותו המקצה במוסקבה. מדליות נוספות הושגו באופניים, סיף, איגרוף, קיאקים, הרמת משקולות ושחייה.
אולימפיאדת ברצלונה (1992)
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכו הפולנים ב-19 מדליות (ב-12 ענפים שונים), בהן 3 מדליות זהב.
ארקדיוש סקז'יפאשה ניצח בקרב חמש מודרני, והיה גם שותף לזכייתה של הנבחרת הפולנית בתחרות הקבוצתית. במדליית הזהב השלישית זכה הג'ודוקא ולדמאר לגיין, ששמר על תוארו מסיאול. ספורטאים בולטים נוספים כוללים את השחיין רפאל שוקאלה, שזכה במדליית כסף במשחה ל-100 מ' פרפר, המתאבק יוזף טראץ' שזכה במדליה אולימפית שנייה (מדליית כסף), חותרת הקיאק איזבלה דילבסקה שזכתה במדליית ארד שנייה ברציפות במקצה ל-500 מ' והקופץ לגובה ארתור פרטיקה, שזכה במדליית ארד. ענפים נוספים בהם זכו ספורטאים במדליות כללו הרמת משקולות, חתירה, איגרוף, סיף וקליעה.
נבחרת הכדורגל זכתה במדליית הכסף, לאחר שהביסה את נבחרת אוסטרליה 1-6 בחצי הגמר, והפסידה למארחת, ספרד, במשחק הגמר 3-2. שחקן הנבחרת אנדז'יי יוסקוביאק הבקיע 7 שערים במהלך המשחקים (כולל שלושער במשחק מול אוסטרליה), והיה למלך השערים של הטורניר.
אולימפיאדת אטלנטה (1996)
באולימפיאדת אטלנטה (1996) השתתפו 165 ספורטאים פולנים. הם זכו ב-17 מדליות, בהן 7 מדליות זהב, ודורגו במקום ה-11 בטבלת המדליות.
מתיאוש קושניירביץ' זכה במדליה ראשונה בענף השיט, כשניצח בתחרות המפרשיות בדגם פין. רוברט קוז'ניובסקי זכה במדליית זהב בהליכה ל-50 ק"מ, הג'ודוקא פאבל נסטולה ניצח בקטגוריית המשקל של עד 95 ק"ג, והקלעית רנאטה מאואר זכתה במדליית זהב בירי מ-10 מ' ברובה אוויר ובמדליית ארד בירי בשלושה מצבים מ-50 מ'. ארתור פטיקה שיפר את הישגו מברצלונה, וזכה במדליית כסף בקפיצה לגובה. מדליות נוספות הושגו בסיף, הרמת משקולות, קיאקים וקשתות.
אולימפיאדת סידני (2000)
הספורטאי הבולט ביותר במשלחת הפולנית היה ההלך רוברט קוז'ניובסקי. קוז'ניובסקי שמר על תוארו בהליכה ל-50 ק"מ וניצח גם בהליכה ל-20 ק"מ, תוך שהוא קובע שיא אולימפי חדש (1:18.59 שעות). המנצחים ביידוי פטיש היו שניהם פולנים. במקצה הגברים ניצח שימון ז'ולקובסקי ובמקצה הנשים ניצחה קמילה סקולימובסקה. בשתי מדליות הזהב הנותרות זכו הקלעית רנאטה מאואר (ירי משלושה מצבים) והחותרים תומאש קוחרסקי ורוברט סיץ'.
מדליות נוספות הושגו בהרמת משקולות, סיף, קאנו וקיאקים. המתעמל לשק בלאניק, שזכה במדליית ארד בתרגיל סוס הקפיצות היה למתעמל הפולני הראשון מזה 44 שנים שזוכה במדליה אולימפית. נבחרת הנשים בכדורסל סיימה במקום השמיני.
אולימפיאדת אתונה (2004)
באולימפיאדת אתונה (2004) ירדו הישגיהם של הפולנים ל-10 מדליות, בהן 3 מדליות זהב.
הספורטאית הבולטת במשלחת הפולנית הייתה השחיינית אוטיליה ינדז'ייצ'אק, שניצחה במשחה ל-200 מטר פרפר וזכתה במדליות כסף במשחה ל-100 מטר פרפר ול-400 מטר חופשי. רוברט קוז'ניובסקי ניצח בפעם השלישית ברציפות בהליכה ל-50 ק"מ, אך ויתר על ההשתתפות בהליכה ל-20 ק"מ. במדליית הזהב השלישית זכה צמד החותרים קוחרסקי וסיץ', ששמרו אף הם על תוארם.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) ייצגו את פולין 268 ספורטאים. גם במשחקים אלה זכו הפולנים ב-11 מדליות (ב-8 ענפים שונים), בהן 4 מדליות זהב.
זוכי מדליות הזהב היו המתעמל לשק בלאניק (בסוס הקפיצות), תומאש מייבסקי בהדיפת כדור ברזל, מרים המשקולות שימון קולצקי 8 שנים לאחר שזכה במדליית כסף בסידני ורביעיית החותרים. ספורטאים בולטים נוספים כללו את חותרת הקיאק אנטה קונייצ'נה שאחרי 2 מדליות ארד רצופות במקצה הזוגות ל-500 מ', זכתה במדליית כסף (עם בת זוג אחרת, באטה מיקולאיצ'יק), פיוטר מלכובסקי שזכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס, ורוכבת האופניים מאיה ולושצ'ובסקה שזכתה אף היא במדליית כסף. מדליות נוספות הושגו בחתירה, סיף, הרמת משקולות והיאבקות. נבחרת הכדורעף סיימה שוב במקום החמישי.
אולימפיאדת לונדון (2012)
תומאש מייבסקי זכה במדליית זהב שנייה ברציפות בהדיפת כדור ברזל ואניטה ולודרצ'יק זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש (שניתנה לה לאחר הרשעת טטיאנה ליסנקו באימרוץ). אתלטים פולנים נוספים הגיעו להישגים נאים: פיוטר מלכובסקי סיים במקום החמישי בזריקת דיסקוס, שימון ז'ולקובסקי סיים במקום השישי ביידוי פטיש, הנריק שוסט סיים במקום התשיעי במרתון ויואנה פיודורוב סיימה במקום השביעי ביידוי פטיש.
במדליית הזהב זכה מרים המשקולות אדריאן זיילינסקי. מרימי משקולות נוספים, בארלומיי בונק ותומאש זילנסקי זכו כל אחד במדליית ארד. הקלעית סילביה בוגאצקה זכתה במדליית כסף בירי ברובה אוויר וסיימה במקום הרביעי בירי מ-50 מטר בשלושה מצבים. שני גולשי הניל פרייד RS:X, פז'מיסלאב מיארצ'ינסקי וזופיה קלפאצקה, זכו במדליות ארד. החותרות מגדלנה פולארצ'יק ויוליה מיכלסקה זכו במדליית ארד, ובתחרויות הגברים סיימו הרביעייה במקום השישי והשמינייה במקום השביעי. חותרות הקיאק באטה מיקולאיצ'יק וקרולינה נאיה זכו במדליית ארד במקצה ל-500 מטר, ומרתה ואיצ'יקביץ' סיימה במקום החמישי במקצה היחידות ל-200 מטר. השלוש, יחד עם אנטה קונייצקנה, סיימו במקום הרביעי במקצה הרביעיות ל-500 מטר. בתחרויות הסלאלום סיימו מתיאוש פולאצ'יק במקום הרביעי ונטליה פאציירפניק במקום השביעי, וצמד חותרי הקאנו מרצין פוכוואלה ופיוטר שצ'פיאנסקי במקום החמישי. בהיאבקות זכה דמיאן יניקובסקי במדליית ארד, ומוניקה מיכליק סיימה במקום החמישי.
במספר ענפים נוספים רשמו הפולנים הישגים נאים, אף שלא זכו במדליות. השחיין רדוסלב קאוונצקי סיים במקום הרביעי במשחה ל-200 מטר גב, כדורעפני החופים גז'גוז' פיאלק ומריוש פרודל סיימו במקום החמישי, הג'ודוקא פאוול זגורודניק סיים במקום החמישי, הסייפות סיימו במקום החמישי ברומח, השחיין פאוול קוז'ניובסקי סיים במקום השביעי במשחה ל-200 מטר פרפר, השחיין מתיאוש סאוורימוביץ' סיים במקום השביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי, אלכסנדרה דווידוביץ' סיימה במקום השביעי במרוץ אופני הרים והשחיין קונרד צ'רניאק סיים במקום השמיני במשחה ל-100 מטר פרפר. נבחרת הכדורעף הודחה בידי נבחרת רוסיה ברבע הגמר, ושחקני הבדמינטון רוברט מתאוסיאק ונדייז'דה קוסטיוצ'יק הודחו אף הם ברבע גמר טורניר הזוגות המעורבים. הטניסאית אגניישקה רדוונסקה, שהגיע לטורניר כמדורגת שנייה בעולם, הודחה כבר בסיבוב הראשון, בידי הגרמנייה יוליה גורגס.
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
פולין שמרה על יציבות גם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), וצברה 11 מדליות, מהן שתי מדליות זהב.
באתלטיקה זכו הפולנים בשלוש מדליות. אניטה ולודרצ'יק זכתה במדליית זהב ביידוי פטיש, עם שיא עולם חדש, 82.29 מטר. פיוטר מלכובסקי זכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס, וזמן קצר לאחר מכן הודיע כי ימכור את המדליה כדי לגייס כספים עבור טיפולים רפואיים לילד בן 3 שלקה בסרטן העין. במדליה השלישית, מדליית ארד, זכה ווייצ'ך נוביצקי, ביידוי פטיש. תומאס מייבסקי איבד את התואר האולימפי בהדיפת כדור ברזל אחרי שתי זכיות רצופות, וסיים במקום השישי. אתלטים פולנים נוספים שבלטו בריו כללו את מריה אנדרייצ'יק (מקום רביעי בהטלת כידון), פיוטר ליסק (מקום רביעי בקפיצה במוט), יואנה יוז'וויק (מקום חמישי בריצת 800 מטר) ומרצין לוונדובסקי (מקום שישי בריצת 800 מטר). רביעיות השליחים והשליחות בריצת 400X4 מטר סיימו שתיהן במקום השביעי.
בחתירה זכו מגדלנה פולרצ'יק ונטליה מדאי במדליית זהב במקצה הזוגות, ורביעיית החותרות הפולנית זכתה במדליית ארד. רביעיית החותרים סיימה במקום הרביעי, שמיניית החותרים סיימה במקום החמישי, ארתור מיקולאיצ'בסקי ומילוש ינקובסקי סיימו במקום השישי במקצה הזוגות בסירה קלה, נתן ונגז'יצקי-סימצ'יק סיים במקום השביעי במקצה היחידים, וורוניקה דרס ומרטינה מיקולאיצ'ק סיימו במקום השביעי במקצה הזוגות בסירה קלה. הקיאקיסטית מרתה ולצ'יקביץ' זכתה במדליית כסף במקצה ל-200 מטר, ובאטה מיקולאיצ'יק וקרולינה נאיה זכו במדליית ארד במקצה הזוגות ל-500 מטר. חותרי הקאנו מרצין פוכוואלה ופיוטר שצ'פנסקי סיימו במקום החמישי בסלאלום.
מאיה ולושצ'ובסקה זכתה במדליית כסף במרוץ אופני הרים. רפאל מאיקה זכה במדליית ארד במרוץ אופני כביש, ובמרוץ המקביל לנשים סיימה קטז'ינה נייוויאדומה במקום השישי. מאצ'יי בודנאר סיים במקום השישי במרוץ נגד השעון. דמיאן זיילינסקי סיים במקום השישי בקיירין, ונבחרת הנשים סיימה במקום השמיני במרוץ המרדף. המתאבקת מוניקה מיכליק זכתה במדליית ארד, ואיוונה מטקובסקה סיימה במקום השביעי. במדליה ה-11 זכתה אוקטביה נובצקה בקרב חמש מודרני.
אולימפיאדות החורף
בראשית דרכה של פולין במשחקי החורף לא הגיעו הספורטאים הפולנים להישגים משמעותיים. הספורטאי הפולני הראשון שזכה במדליה אולימפית במשחקי החורף היה פרנצישק גונסייניצה גרון, שזכה במדליית ארד בסקי נורדי משולב באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956). באולימפיאדת סקוו ואלי (1960) זכו שתי מחליקות מהירות במדליות אולימפיות במקצה ל-1,500 מטר: אלווירה סרוצ'ינסקה זכתה במדליית הכסף והלנה פילייצ'יק זכתה במדליית הארד. באולימפיאדת סאפורו (1972) זכה ספורטאי פולני ראשון במדליה אולימפית במשחקי החורף, קופץ הסקי ווייצ'ך פורטונה.
לאחר 30 שנה בהן לא זכו ספורטאים פולנים במדליות אולימפיות במשחקי החורף, זכה קופץ הסקי אדם מאליש בשתי מדליות באולימפיאדת סולט לייק סיטי (2002): מדליית כסף בקפיצה מגבעה גבוהה ומדליית ארד בקפיצה מגבעה רגילה. באולימפיאדת טורינו (2006) זכה הביאתלט תומאש סיקורה במדליית כסף, ויוסטינה קובלצ'יק זכתה במדליית ארד בסקי למרחקים ל-30 ק"מ.
באולימפיאדת ונקובר (2010) רשמה המשלחת הפולנית קפיצת מדרגה, לאחר שזכתה בה ב-6 מדליות. קובלצ'יק זכתה במדליית זהב במקצה ל-30 ק"מ ובשתי מדליות ארד, במרוץ הספרינט ובמרוץ המרדף ל-15 ק"מ. אדם מאליש זכה בשתי מדליות כסף, בקפיצה מגבעה גבוהה ובקפיצה מגבעה רגילה. נבחרת הנשים בהחלקה מהירה זכתה במדליית ארד במרוץ המרדף.
אולימפיאדת סוצ'י (2014) הייתה אולימפיאדת החורף המוצלחת בתולדות פולין, עם שש מדליות, מהן ארבע מדליות זהב (בכל המשחקים שנערכו עד אז גם יחד זכו הפולנים בשתי מדליות זהב). קופץ הסקי קמיל סטוך זכה בשתי מדליות זהב, בקפיצה מגבעה גבוהה ובקפיצה מגבעה רגילה. בהחלקה מהירה, זכה זביגינייב ברודקה במדליית הזהב במרוץ ל-1500 מטר, והיה שותף לזכייתה של הנבחרת הפולנית במדליית הארד במרוץ הקבוצתי. נבחרת הנשים זכתה במדליית כסף במרוץ המקביל. בסקי למרחקים זכתה יוסטינה קובלצ'יק במדליית הזהב במרוץ ל-10 ק"מ, שהייתה מדליית הזהב השנייה שלה והמדליה האולימפית החמישית.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ: width="20px"|
באולימפיאדות החורף:
לפי ענף
בענפי הקיץ: width="20px"|
בענפי החורף:
Good Feeling
Good Feeling (בעברית: הרגשה טובה) הוא שיר של הראפר האמריקאי פלו ריידה מתוך המיני-אלבום שלו מ-2012 בעל אותו שם, וגם מופיע באלבום האולפן הרביעי שלו Wild Ones. הוא יצא לאור ב-29 באוגוסט 2011, כסינגל המוביל מהאלבום בארצות הברית.
השיר נכתב על ידי ד"ר לוק, סירקט, בראיין איזאק, ארש פורנורי, אביצ'י, אטה ג'יימס, לירוי קירקלנד ופרל וודס, והופק על ידי ד"ר לוק וסירקט. הוא הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 והפך לשירו השישי של ריידה שנכנס לעשירייה הפותחת ולרביעי שלו שנכנס לחמישייה הפותחת. השיר הפך ללהיט ב-16 מדינות.
וידאו קליפ
קליפ המילים של השיר הועלה ליוטיוב ב-29 באוגוסט לערוץ הרשמי של פלו ריידה. ב-27 בספטמבר צולם הקליפ הרשמי שלו, אשר יצא לאור ב-21 באוקטובר 2011. הקליפ של השיר, מציג את פלו ריידה כשהוא בסיבוב הופעות באירופה. הראפר האמריקאי סנופ דוג ניראה בקליפ, כשהוא לוחץ לריידה את היד בהופעה במרסיי.
בנוסף לכך, הקליפ מראה את ריידה מחזיק אייפד מול פניו. הוא גם רוכב על אופני טרון שנוצרו על ידי האחים פרקר.
Mail.ru
Mail.ru הוא פורטל אינטרנט בשפה הרוסית של חברת הטכנולוגיה Mail.Ru Group. השירות מאגד פרויקטים באינטרנט כדוגמת שירות הדוא"ל Mail.ru, שירות חיפוש, רשתות חברתיות, שרותי ענן ומערכות העברת מסרים מיידיים. נכון ליוני 2015 ביקרו באתר בממוצע 54.9 מיליון איש בחודש. . על פי נתוני Alexa, באוקטובר 2018 האתר היה במקום 36 בפופולריות בעולם והיה האתר החמישי בפופולריות שלו ברוסיה.
היסטוריה
בשנת 2006, לאחר שילוב עם פרויקט הבלוגים של Mail.ru, נוספו תכונות חדשות לאתר, לצד הקמת חברת הניהול "Mail.Ru Group". בשנת 2011 הופיע לוח ניווט בממשק הפורטל עם מעבר מהיר בין פרויקטים נושאיים של הפורטל.
בשנת 2017 נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו אסר את הגישה לאתר מכל שטחי אוקראינה.
מריה פדצקה
מריה פדצקה (בפולנית: Maria Aniela Fedecka, 1904, מוסקבה – 1977, ורשה) הייתה עובדת סוציאלית וחסידת אומות העולם מפולין.
ביוגרפיה
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה פדצקה פעילת המחתרת הפולנית וההתנגדות הפולנית בעיר וילנה (שלפני המלחמה הייתה בשטח פולין), וחברת תנועת ההתנגדות הפולנית. במהלך הכיבוש הגרמני של פולין, ובכלל זה של וילנה, עזרה פדצקה להסתיר ולהציל ילדים יהודים רבים באזור וילנה וכן באזור לידא שם נולד בעלה (כיום באזור בלארוס). כמו כן סייעה פדצקה להציל צעירים יהודיים שמאוחר יותר הצטרפו לשורות הפרטיזנים באזור יערות וילנה. לאחר המלחמה כתב עליה אברהם סוצקבר שיר המהלל אותה ואת פועלה למען היהודים בתקופת המלחמה.
לאחר המלחמה סייעה פדצקה לפליטים פולנים שנמלטו משטחי מזרח פולין שסופחו לאחר המלחמה לברית המועצות. כמו כן סייעה לפולנים שהסובייטים איימו עליהם בגירוש לגולגים בתוככי ברית המועצות. היא התגוררה ליד גדנסק. בשנת 1947 הקימה עם שותפיה את הליגה לפעולה אנטי גזענית בפולין, אך זו פורקה במהירות על ידי השלטונות. בליגה היו חברים מספר אינטלקטואלים פולנים שהזדעזעו מפוגרום קיילצה ומאירועים אנטישמיים אחרים בפולין שלאחר מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-70 הייתה פדצקה פעילה בתנועה אנטי קומוניסטית.
בשנת 1987 הוכרה פדצקה כחסידת אומות העולם על ידי יד ושם.
וריאנט אלפא של נגיף הקורונה
[[קובץ:202012 01 Outbreak World Map.png|300px|ממוזער|שמאל|מדינות עם מקרים מאושרים של VOC-202012/01
]] וריאנט "אלפא" (α) של נגיף הקורונה, המכונה גם הווריאנט הבריטי, מוטציה B.1.1.7 או וריאנט 202012/01, הוא מוטציה (וריאנט) של נגיף SARS-CoV-2 שנוצר במהלך מגפת הקורונה בבריטניה. הווריאנט התפשט לפחות ל-114 מדינות, על פי (GVN), והוא אחראי לכ-95% מהזיהומים החדשים ממחלת הקורונה בבריטניה בין ה-23 במאי ל-5 ביוני 2021, כ-60% מכלל המקרים בארצות הברית היו מקושרים לווריאנט האלפא, כך דיווח המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC).
היסטוריה
הזן אותר לראשונה ב-21 בספטמבר 2020 בבריטניה בדגימה בודדת, אך החל להתפשט במהירות עד אמצע חודש דצמבר. בשבוע הראשון של דצמבר הוא היה אחראי ל-62 אחוזים מההדבקות בלונדון. לפי התיאוריה המקובלת מקורו נעוץ בחולה שמערכת החיסון שלו לא תפקדה כראוי.
זן אלפא הוא הסבר אפשרי לעליה משמעותית בתחלואת קורונה בבריטניה. נכון ל-20 בדצמבר 2020, משרד הבריאות באנגליה מאשר כי אין ראיה לכך שהזן החדש עמיד בפני החיסון של חברת פייזר, וכי המחוסנים אמורים להיות מוגנים גם מפניו.
גילוי הזן הוביל לכך שיותר מ-30 מדינות אסרו על כניסת טיסות מבריטניה. בארצות הברית השבים מבריטניה נדרשו להיבדק. בהמשך זן אלפא השפיע על הנחיות הריחוק.
ב-23 בדצמבר 2020 דיווח משרד הבריאות בישראל כי התגלו 23 מקרים של נגיף קורונה מהזן שהתגלה באחרונה באנגליה. אותרו כמה בדנמרק, הולנד אוסטרליה, איטליה, דרום אפריקה ובצרפת בזמנים שונים. אליהן הצטרפו ארצות הברית ומדינות רבות אחרות.
יעילות החיסון כנגדו
על פי המרכז לבקרת מחלות ומניעתן (CDC), הווריאנט מדבק בכ-50% יותר מהווירוס המקורי בסין. ייתכן שזה גם גורם למקרים חמורים יותר של COVID-19, לפי ה-CDC.
מחקרים עד כה מצביעים על כך ששני החיסונים ל- mRNA COVID-19 (המכונים: חיסון פייזר-ביונטק וחיסון מודרנה) יעילים במניעת זיהומים סימפטומטיים עם וריאנט האלפא של וירוס הקורונה. לדוגמה, מחקר שפורסם ב-28 ביוני בכתב העת מצא שדם של עובדי בריאות שחוסנו בזריקה של פייזר יעיל בנטרול הווריאנט, מנה אחת של החיסון מעוררת גם נוגדנים מנטרלים מפני הווריאנט, כך דיווח אתר ג'ונסון אנד ג'ונסון.
תומאס סידני קופר
תומאס סידני קופר (באנגלית: Thomas Sidney Cooper; 26 בספטמבר 1803 – 7 בפברואר 1902) היה צייר נוף אנגלי, שידוע בזכות ציורי הבקר וחיות המשק.
ביוגרפיה
תומאס סידני קופר נולד ברחוב סנט פיטר בקנטרברי, קנט, וכילד קטן החל להראות נטיות אמנותיות חזקות, אך נסיבות משפחתו לא אפשרו לו לקבל הכשרה שיטתית. כשהיה בן שתים עשרה, הוא עבד בחנות של צייר. בהמשך השיג עבודה כצייר ועבד בשני העיסוקים האלה במשך שמונה שנים. הוא עדיין רצה להפוך לאמן, והקדיש את כל זמנו הפנוי לציור בטבע. בגיל עשרים נסע ללונדון, שהה זמן מה במוזיאון הבריטי והתקבל כסטודנט באקדמיה המלכותית.
לאחר מכן הוא חזר לקנטרברי, שם הצליח להתפרנס מהציורים ומכירת רישומים. בשנת 1827 התיישב בבריסל והתחתן. בגלל המהפכה הבלגית הוא חזר ללונדון, והציג את תמונתו הראשונה באקדמיה המלכותית (1833), והחל קריירה ממושכת כמציג באקדמיה.
כאשר הוכרזה התחרות על הקישוט לבתי הפרלמנט החדשים, שתתקיים בהיכל וסטמינסטר בשנת 1847, הגיש קופר ציור על אירוע מרכזי בקרב ווטרלו בו הדפו רגליים בריטיים את הפרשים והחיילים הצרפתיים, ב-18 ביוני 1815. כדי להשלים את התמונה, האמן השתמש בדגם של שדה הקרב, ובתערוכה בלונדון, בעוד חבר בבריסל שלח לו שריונות שחבשו גדודי הפרשים השונים, וחיילי המשמר שימשו לו כדוגמנים לציור. תומאס קופר קשור בעיקר לתמונות של עדרי בקר או כבשים. קופר שיתף פעולה בין 1847–1870 עם פרידריק ריצ'רד לי בכמה ציורים, בהם צייר לי את הנופים וקופר הוסיף את בעלי חיים להשלמת הסצנה. קופר נבחר כחבר באקדמיה המלכותית בשנת 1845 וחבר מלא ב־22 ביוני 1867. הוא היה החבר הוותיק ביותר באקדמיה המלכותית לאמנויות בעת הכתרתו של המלך אדוארד השביעי בשנת 1901. קופר התקבל על ידי המלך שהעניק לו אות מסדר הוויקטוריאני המלכותי.
הוא היה נדבן גדול בקנטרברי, והשתמש בחלק מעושרו כדי לחלק אוכל ופחם לעניים בחג המולד. הפעולה הבולטת ביותר שלו נעשתה בשנת 1882 כאשר פיתח את שיעורי האמנות בית ספר לאמנות בקנטרברי, שהיה בביתו ובסטודיו שלו ברחוב סנט פיטר. בית הספר לאמנות של קופר, מכונה בהווה האוניברסיטה לאמנויות יצירה. הבין התלמידים הידועים של קופר הייתה מרי טורטל, יוצרת ומאיירת ספרי לילדים.
הוא כתב את זיכרונותיו בספר "חיי" בשנת 1890.
האוסף הציבורי הגדול ביותר של ציורי קופר נמצא בבעלות מועצת העיר קנטרברי. דוגמאות מעבודותיו מוחזקות גם על ידי גלריית טייט, לונדון, ומוזיאון ויקטוריה ואלברט, לונדון, ואוספים ציבוריים אחרים, בעיקר בבריטניה.
הקונסרבטוריון העירוני באר שבע
היסטוריה
בראשית פעילותו פעל הקונסרבטוריון בצריפים בשכונה א'. בשנתו הראשונה למדו בו 80 תלמידים. בשנות ה-70 כבר עלה מספר תלמידיו על 1,000. בשנת 1970 נחנך המבנה החדש של הקונסרבטוריון, בדרך המשחררים 10. המבנה, בסגנון הברוטליסטי, תוכנן על ידי האדריכלים יעקב רכטר ומשה זרחי. אולם הקונצרטים שלו, הנקרא כיום על שם רות הילמן, היווה במשך עשרות שנים משכנה של הסינפונייטה הישראלית באר שבע, שנוסדה 3 שנים לאחר מכן. רבים מבין נגני התזמורת עבדו כמורים בקונסרבטוריון. באולם זה נערכו כמעט כל האירועים התרבותיים המרכזיים של העיר.
במשך שנים רבות הייתה תזמורת כלי הנשיפה לנוער חוד החנית של הקונסרבטוריון. היא השתתפה בקונצרטים רבים ברחבי הארץ ובחו"ל.
בקונסרבטוריון התפתחה "אסכולת נגני באר שבע במנדולינה", על ידי שמחה נתנזון, בין היתר, שייסד, ניהל וניצח על תזמורת המנדולינות לנוער.
כיום לומדים בקונסרבטוריון על כל כלי הנגינה, לומדים תורת המוזיקה, ספרות המוזיקה, הלחנה ואלתור. פועלות בו שש תזמורות לנוער.
המוסד מקיים קיים מסלול לבגרות במוזיקה ועבודת גמר במוזיקה וכן הוראת טרום-כלי לגילאי חמש. ישנה בו ספרייה מוזיקלית גדולה, השוכנת בספרייה העירונית הנמצאת בסמוך.
מחלקות הדגל של הקונסרבטוריון הן מחלקת המנדולינה ומחלקת האקורדיון.
ג'ון לוי
הרב ג'ון סיימון לוי AC (נולד בשנת 1934) הוא רב רפורמי וסופר אוסטרלי. הוא היה הרב בבית הכנסת "בית ישראל" במלבורן, במשך שנים רבות והקים את בית הספר "המלך דוד" במלבורן.
לוי התקבל כחבר במסדר אוסטרליה (AM) לכבוד יום ההולדת של המלכה ב-1981. לכבוד יום אוסטרליה לשנת 2021 הוענק ללוי תואר ברמת הכבוד הגבוהה ביותר, החבר של מסדר אוסטרליה (AC). הוענק לו הפרס על "שירות בולט ליהדות באמצעות תפקידים מכובדים עם ארגונים דתיים, קהילתיים והיסטוריים, לקידום הבנה בין-דתית, סובלנות ושיתוף פעולה וחינוך".
לוי סייע בייסוד המועצה האוסטרלית לנוצרים ויהודים בשנת 1985. הוא היה גם סגן נשיא האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת בשנים 1974 עד 1998.
ללוי יש שורשים משפחתיים עמוקים באוסטרליה, החל מאמצע המאה ה-19, הכוללים את נתנאל לוי, חבר הפרלמנט היהודי הראשון במדינה.
ביבליוגרפיה
לוי כתב כ-20 ספרים, כולל:
ניקולאי וטורוב
ניקולאי אלכסנדרוביץ' וטורוב (נולד ב-27 באפריל – 20 במאי 1918) היה תעשיין רוסי. על פי מחקר של פורבס משנת 2006, שהכליל את בית רומנוב, הוא החזיק בתואר האיש העשיר ביותר ברוסיה ערב מלחמת העולם הראשונה והונו הוערך ב-60 מיליון רובל בזהב.
חיים וקריירה
ניקולאי היה חייב את הונו לאביו, אלכסנדר וטורוב, איש עסקים מצליח באירקוצק שהקים רשת קמעונאית טרנס-סיבירית. עם מותו בשנת 1911 נאמד הערך הנקי של אלכסנדר וטורוב ב-13.6 מיליון רובל; ההון עבר בירושה לניקולאי ולאחיו הפחות ידוע, שחי במוסקבה מאז 1897. ניקולאי וטורוב ניצל את הונו של אביו כדי להשתלט על בנקים (כמו I. V. Yunker & Co., שאורגן לכדי בנק התעשייה המוסקבאי, Московский промышленный банк, עם הון של 30 מיליון רובלים) וחברות ייצור רבות, כמו שותפות הייצור של אלברט גובנר (Товарищество ситцевой мануфактуры Альберта Гюбнера) שהוקמה על ידי רוסים יוצאי צרפת ב-1871 והחזיקה בבעלותה מספר מפעלי טקסטיל. מדיניות ההשתלטות האגרסיבית שלו זיכתה אותו בכינוי "מורגן הרוסי". הוא מכונה "הראשון ששבר את המסורות הישנות לטובת ארגון רציונלי ואינטליגנטי של עסקים מסחריים."
עם כניסתה של רוסיה למלחמת העולם הראשונה, הפך וטורוב לאחד הקבלנים הצבאיים הגדולים של ממשלת האימפריה הצאר, כשהוא צבר סובסידיות אדירות לבניית מפעלי ייצור חדשים במרכז רוסיה; הוא היה מנהל התעשייה הביטחונית בפועל בכל אזור מוסקבה.
רציחתו
וטורוב החליט להישאר ברוסיה אחרי מהפכת 1917 והתחייב לנאמנות למשטר הבולשביקי.
פחות משנה לאחר מכן, במאי 1918, הוא נרצח; הוא נורה למוות ב-20 במאי 1918 במשרדו ב"חצר העסקים" במוסקבה (על פי מקורות אחרים, ב-5 במאי 1918 בביתו). הרוצחים לא נמצאו. על פי דברי כותבת הכרוניקה של אירקוטסק, ניטה רומנוב, הוא נרצח על ידי בנו השני בשל סכסוך אישי. עם זאת, הנסיבות המדויקות של מותו נותרו לא ידועות.
הוא נקבר בבית הקברות במנזר סקורביאשנסקי, במוסקבה.
מורשת
מפעלי וטורוב פחות מוכרים עדיין פועלים בכל רחבי העיר מוסקבה. רבים הוסבו למשרדים וקניונים.
ביתו לשעבר של וטורוב, בית ספאו, נתפס על ידי הממשלה הסובייטית בשנת 1918 ששינה בה מאז את שגריר ארצות הברית בברית המועצות (1933—1991) וממשיך לשמש את שגריר ארצות הברית בפדרציה הרוסית.
היינקל He 51
היינקל He 51 היה מטוס קרב חד מושבי ודו-כנפי שפותח על ידי חברת היינקל ושירת את גרמניה הנאצית ובעלות בריתה במהלך מלחמת האזרחים בספרד ותחילת מלחמת העולם השנייה.
ה-He 51 פותח כמטוס קרב, אך כבר בכניסתו לשירות התבררה נחיתותו הרבה אל מול מטוסי התקופה. שתי גרסאות עיקריות פותחו על בסיסו; ה-He 51B (ממנו יוצרו כ-450 מטוסים) כולל ה-He 51B-2 ששימש מטוס ימי, וה-He 51C ששימש לתקיפה קרקעית וכמפציץ צלילה. מבין הדגמים, מטוסי התקיפה הקרקעית היו מוצלחים במיוחד והשימוש בהם על ידי טייסים מוצלחים כגון אדולף גאלאנד, הביאו לפיתוח טקטיקות הלוחמה שיוטמעו במהלך מלחמת העולם השנייה ביחידות התקיפה הקרקעית עם מטוסי היונקרס Ju 87 שיחליפו את ה-He 51C.
המטוס שירת באופן נרחב במהלך מלחמת האזרחים בספרד בעיקר במסגרת לגיון הקונדור, הוא היה למעשה מטוס הקרב של הלופטוואפה הצעיר עוד כשהקמתו מחדשה הייתה מנוגדת להבנות הפסקת האש של מלחמת העולם הראשונה ולכן נשתמרה בסוד. עם חזרת הטייסים הגרמנים מספרד, כבר החלו להיקלט מטוסי ה-Bf 109 שהיו קפיצת דרך אל מול ה-He 51. עם זאת מטוסי ההיינקל המשיכו לשרת בתור מטוסי אימון בחודשי המלחמה הראשונים, כמו גם מפציצי צלילה עד לקליטתם של מטוסי היונקרס Ju 87.
החי בדרום אפריקה
הפאונה של דרום אפריקה היא פאונה בעלת מגוון ביולוגי רב, בה מינים אנדמיים רבים, השוכנת באפריקה הדרומית שבאזור האפרוטרופי (וישנו גם עולם צומח אופייני לה -ממלכת אזור הכף, בה 9,000 מיני צמחים ש-70% מהם אנדמיים). היא מגיעה ברשימת ה"מגה-מגוון ביולוגי העולמי" למקום השישי מתוך 17 מדינות במדינה פארקים לאומיים רבים ופעילות שימור רחבה (כשהעתיק מכולם הוא הפארק הלאומי קרוגר), אף שישנם בעלי חיים נדירים רבים המתקרבים לסכנת הכחדה וישנו אף ציד לספורט המותר בכמה פארקים.
סביבות המחיה
בדרום אפריקה מספר אזורי מחיה של מדבר צחיח או צחיח למחצה במדבר נמיב בצפון-מערב, שטחי הקארו במערב ומדבר קלהרי בצפון-מרכז. האקלים במרכז המדינה הוא לח יותר, בעל אופי של ערבות עשב פתוחות, סוואנות, שטחי ולד או שיחיות סוקולנטים ובכמה אזורים ישנם יערות (למשל לאורך הכף המערבי ובמורדות הרי דראקנסברג) וישנם גם נהרות (ביניהם נהר אורנג' ולימפופו.) וביצות. למזרח דרום אפריקה נמצאת רמות ממוזגות בעלי בתות, חורשים ים תיכוניים ואזור ה"פינבוס" בו מגוון צמחים נדיר ואנדמי לאורך הכפים הגדולים או סבך אלבני סביב החוף הדרומי. חופי דרום אפריקה משיקים הן לאוקיינוס האטלנטי והן לאוקיינוס ההודי ובנקודות המפגש נוצרים שטחים פוריים ביותר בהם מתלכדים זרמים עשירים והפלנקטון משגשג. לאורך החופים ישנם גם יערות קלפ רחבים ובאזורים הצפוניים גם שוניות אלמוגים.
הפאונה
בדרום אפריקה ישנם 297 מיני יונקים, 858 מיני עופות, 447 מיני זוחלים ו-132 מיני חסרי זנב (הנציגים היחידים של דו-חיים במדינה), מתוכם 50% אנדמיים לה. גם עולם החי הימי מגוון וכולל דגים אנדמיים רבים ומספר לווייתנאים המבקרים בה.
מבין היונקים נפוצים מינים ידועים משאר היבשת, ביניהם חמשת הגדולים - פיל אפריקני, קרנף לבן ושחור, תאו אפריקני אריה ונמר אפריקני. מינים אלה נפוצים לאורך המדינה, למעט באזורים היבשים ביותר או סביב החופים והרמות הגבוהות. מהטורפים נפוצים גם כלביים כמו תנים והזאב הטלוא הנדיר, צבועיים כמו צבוע חום וצבוע מנומר, חתולים קטנים כמו הברדלס, חתול בר אפריקני וקרקל ומספר של טורפים קטנים יותר כמו גחניים, נמייתיים, לוטרות, גירית הדבש, שועל אוזנן ועוד. לאורך החופים ישנם מושבות רבייה של טורף הים היחיד באזור - דוב ים איוני. מבין הפרסתנים בולטים הזברות, הן המצויה והן ההרים ומגוון של פריים במגוון גדלים מתאו אפריקני עד לאנטילופה איילית, דוקרנים וצביונים קטנים. ישנם גם מספר חזיריים כמו חזיר יבלות וחזיר הסבך, ג'ירף דרום אפריקני וגם אוכלוסייה של היפופוטמים לאורך הנהרות ולעיתים נדירות גם בחופים. עוד פרסתנים כוללים את השנבוב, כמה שפניים ולווייתנים המחפשים לאורך החופים (למשל אורקה, דולפין דרום-אפריקני, דולפינן אנקולי, דולפין הכף ודולפין מזנק ולווייתני מזיפות כמו לווייתן גדול-סנפיר ולווייתן בריד). יונקים נוספים כוללים פרימטים כמו בבונים וקוף ורווט. ישנם גם כמה מכרסמים נפוצים כמו עכבריים, פדטיים, מכרתניים ודורבן הכף, ארנביים ילדים כמו ארנב הנהרות, פנגולין הכף ועוד.
מבין העופות ישנם מינים רבים החיים לאורך כל המדינה, בעוד אחרים חיים רק ליד מקווי מים (ביניהם נכללים ברווזיים, פלמינגו, שקנאיים, כפניים, אנפתיים, עיטם קולני ועוד רבים) או אף במדבריות (למשל עוזניית הנגב וקטיים). עופות רבים חיים לאורך הערבות כמו דורסי יום שונים ביניהם נשרים ועיטים גדולים כמו עיט לוחם או ינשופיים גדולים כמו אוח הכף, שתאים ושאר אורגיים, פנינייה, פרנקולין, טוקוסים וחובתיים לרבות חובת קארו האנדמית או חוברה אפריקנית הגדולה שבעופות המעופפים במדינה והשנניה בגודלה בעופות המדינה לאחר יען מצוי. מספר עופות אנדמיות לדרום אפריקה ביניהם כמה צופיתיים, קפצני הסלע, ציפורי סוכר, סולת הכף וקורמורן הכף והמין היחיד של פינגווין באפריקה - פינגווין שחור-רגל.
אלפרד יאנזה
אלפרד יאנזה (בגרמנית: Alfred Jansa; 16 ביולי 1884 – 20 בדצמבר 1963) היה קצין צבאי באוסטריה בין מלחמות העולם. הוא הגיע לדרגת פלדמרשל-לויטננט והיה ראש המטה הכללי משנת 1935 ועד פרישתו הכפויה ב-1938.
החי בדרום אפריקה
הפאונה
מבין הזוחלים בולטים תנין היאור, פיתוניים גדולים כמו פיתון סלעים אפריקני, נחשים ארסיים כמו ממבה, קוברת הכף, ביטיס ועוד צפעיים ונחש העפאים וכמה לטאות כמו חרדוניים, קורדיליים, זיקיות וכוחיים. ישנם גם צבים רבים כמו צב נמרי, צב משונן שריון, צב כף מנומר - הקטן בצבים, צב קשותי, צב קסדה אפריקני וצבי ים. מבין הדו-חיים מגוון גדול של צפרדעים אנדמיים לדרום אפריקה כמו צפרדע קצרת ראש, צפרדע סוף צבועה ומיני קרפדיים, פיקסיספלידיים, המיסוטיים ורקופוריים.
מבין הדגים ישנם שלל דגים הנוהרים אחרי הפלנקטון השופע (ביניהם להקת ענק של סרדין דרום אמריקני המתרבה לאורך החופים) או חיים בין אצות הקלפ ובחופי צפון המדינה גם בשוניות אלמוגים. דגים אלה כוללים מגוון של כרישים ובטאים ביניהם כריש לווייתני ועמלצים לבנים הצדים גורי דובי ים סביב החופים וטריגונים קצרי-זנב. ישנם גם מקריני סנפיר רבים כמו דקראים שונים, סרדינאים, צלופחאים ועוד וגם לטימריה אפריקנית, דג קדום שהיה מאבות החולייתנים היבשתיים והוא הנציג היחיד במדינה של בעלי סנפירים בשרניים.
אלפרד יאנזה
קצין בצבא האוסטרו-הונגרי
אלפרד יאנזה נולד ב-16 ביולי 1884 בתור אלפרד יוהאן תיאופיל יאנשה אדלר פון טננאו (Alfred Johann Theophil Janša Edler von Tannenau). הוא הצטרף לצבא הקיסרי כלויטננט בשנת 1903 לאחר שסיים את בית הספר לצוערים, ושירת בגדוד חי"ר מס' 72 בפוזסוני/פרסבורג (כיום ברטיסלבה) ולאחר מכן למד בבית הספר למלחמה בשנים 1908 עד 1911. ב-1 בנובמבר 1912, הוא הועלה לדרגת האופטמן ושובץ במטה הכללי של הצבא. יאנזה הוצב בסגל של מפקח הצבא וראש המדינה של בוסניה והרצגובינה, פלדצוגמייסטר אוסקר פוטיורק, בסרייבו, שם היה עד לרצח יורש העצר ולתחילת המלחמה ב-1914.