cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפרעה בתשוקה המינית
ספר האבחנות DSM-V, שפורסם במאי 2013, כבר אינו כולל בתוכו את ההפרעה בתשוקה המינית. בתחילה, ההפרעה נכללה במדריך ההפרעות הפסיכיאטרי DSM רק החל מ-1980. לפני כן, במהדורות המוקדמות יותר של המדריך הפסיכיאטרי, נכללו בתחום המיני רק שתי הפרעות - קרירות מינית עבור נשים, ואימפוטנציה עבור גברים. ב-1970 פורסם ספרם של מאסטרס וג'ונסון, בו תוארו סוגים נוספים של הפרעות בתחום המיני, ובעקבותיו התפתח תחום הטיפול המיני. היעדר תשוקה מינית תוארה לראשונה תחת שם זה רק ב-1977, בנפרד על ידי הלן זינגר קפלן והרולד ליף, וב-1978 כתבו שניהם יחדיו לאגודה האמריקנית לפסיכיאטריה הצעה לכלול את ההפרעה במהדורה השלישית של DSM, DSM-III. ההפרעה נכללה לראשונה במהדורה זו, שיצאה ב-1980, אז נקראה בשם "הפרעת עכבה בתשוקה המינית" (Inhibited Sexual Desire Disorder). השם השתנה לשם הנוכחי במהדורה הבאה של המדריך, DSM-III-R (1987).
ההפרעה נחלקת למספר סוגים. היא יכולה להיות כללית (היעדר כללי של תשוקה מינית) או מצבית (קיום תשוקה מינית כללית אך היעדר תשוקה במצבים מסוימים או כלפי בני זוג מסוימים). היא יכולה להיות נרכשת (מתחילה לאחר תקופה מסוימת בה לא הייתה הפרעה כלשהי בתשוקה המינית) או לאורך זמן רב (האדם מאז ומתמיד חש היעדר תשוקה מינית או תשוקה נמוכה).
ההפרעה מאובחנת על ידי פסיכולוגים או פסיכיאטרים מומחים בתחום, תוך לקיחה בחשבון של גיל האדם, מצבו הרפואי, ההקשר הסביבתי ומאורעות החיים שלו, וכן מידת המצוקה והפגיעה בתפקוד שהאדם חש בשל קושי זה.
הטיפול בהפרעה עשוי להיות באמצעות טיפול מיני, שכולל לרוב את שני בני הזוג. במהלך הטיפול נערך בירור האם מקור ההפרעה הוא ביולוגי - אז ניתן טיפול רפואי בהתאם; פסיכולוגי - אז ניתן טיפול פסיכולוגי מותאם; או קשור ביחסים בין בני הזוג - אז ניתן טיפול זוגי-מיני.
בדומה למספר הפרעות אחרות, עצם האבחנה של היעדר תשוקה מינית כהפרעה המקוטלגת ב-DSM, ספגה ביקורת על ידי חוגים המתנגדים למדיקליזציה של המיניות ולניסיונה של הפסיכיאטריה להגדיר מהי התנהגות מינית נורמטיבית ומה אינה כזו. אחרים טוענים כי התופעה היא מאפיין של א-מיניות, ולפיכך אינה בעייתית, ופועלים להגברת הלגיטימיות שלה בחברה.
המנון בלארוס
אנו, בלארוסים (בלארוסית Мы, беларусы) הוא ההמנון הלאומי של בלארוס. את המילים להמנון כתב מיחאס קלימקוביץ' ואת המוזיקה הלחין נסטור סקאלובסקי (Niescier Sakałoŭski) ב-1944.
ב-1955 הוא אומץ לראשונה כהמנון הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית, שהייתה לפני 1991 חלק מברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות המוזיקה נשמרה, אולם המילים נכתבו מחדש על ידי ולדימיר קריזני. מ-1991 ועד 2002 לא אומצו מילים אלה באופן רשמי, ולכן בתקופה זו הושר ההמנון עם המנגינה בלבד וללא מילים. מצב זה השתנה ב-2002 כאשר אלכסנדר לוקשנקו, נשיא בלארוס, נתן הוראה רשמית הקוראת לאמץ את המילים של קריזני וקלימקוביץ'.
יחסי נורווגיה–פינלנד
בין ממלכת נורווגיה לבין רפובליקת פינלנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ושתיהן חברות במועצה הנורדית.
היסטוריה
היחסים בין המדינות כוננו בשנת 1917, לאחר שנורווגיה הכירה בעצמאותה של פינלנד. בראשית המאה ה-20 התעורר חשש בנורווגיה מפני הגירה פינית לאזור סטורפיורד, ומאידך, נורווגיה רצתה לספח את חלק מאזור לפלנד, אולם לא התעורר סכסוך בין המדינות. כיום, שתי המדינות חברות במועצה הנורדית ובמועצת מדינות הים הבלטי, והם חולקות גבול משותף לאורך 736 ק"מ.
יחסים דיפלומטיים
פינלנד מחזיקה בנורווגיה שגרירות באוסלו, ו-19 קונסוליות באולסונד, ברגן, בודה, דראמן, פארסונד, האלדן, האמאר, המרפסט, האוגסונד, הורטן, קירקנס, קריסטיאנסנד, קריסטיאנסונד, לרוויק, נרוויק, סארפסבור, סטוונגר, טרומסה, וואדסו. מאידך, נורווגיה מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי, ו-11 קונסוליות כבוד בהאנקו, יובסקילה, קמי, קואופיו, מרייהאמן, אואולו, יקובסטד, רובניימי, טמפרה, טורקו וואסה.
מרסל דיבואה
מרסל-ז'אק דיבואה ("האב דיבואה"; בצרפתית:  Marcel-Jacques Dubois; 23 במרץ 1920 – 15 ביוני 2007) היה נזיר נוצרי-דומיניקני והוגה דעות ישראלי ממוצא צרפתי, חתן פרס ישראל. זוכה אות יקיר ירושלים לשנת 1989.
ביוגרפיה
מרסל דיבואה נולד בשנת 1920 למשפחה קתולית באזור ליל שבצפון צרפת. בגיל שמונה-עשרה הצטרף למסדר הדומיניקני. בשנת 1943, בזמן מלחמת העולם השנייה, היה אחד מארבעה-עשר אחים דומיניקנים שהצטרפו למשרד הרווחה הצרפתי, ופעל באזור ננסי. לבקשת ארגונים צרפתיים, הוא הסתיר ילדים יהודים במוסדות הכנסייה.
עם סיום המלחמה המשיך בלימודי התאולוגיה, אך כדי להתחמק מעימות עם משפחתו על דרך חייו הודיע כי הוא מתעתד להצטרף לצי הצרפתי. מאוחר יותר גמלה בלבו ההחלטה להקדיש את עצמו לנזירות. בזמן לימודי הדוקטורט שהה כשנה באוניברסיטת הרווארד, וסיים את כתיבתו ברומא. את עבודת הדוקטורט כתב על תפיסת הזמן של אריסטו.
בשנת 1962 נשלח לירושלים, לעמוד בראש המסדר הדומיניקני השוכן במנזר הלזריסטים שברחוב אגרון. שימש כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה העברית, ולימד בסמינר ללימודי נצרות ליהודים שפעל במנזר רטיסבון בירושלים. עסק בחקר הפילוסופיה היוונית וביחסים בין העם היהודי לכנסייה הקתולית. בשנת 1971 יצא בפומבי להגנת ישראל כנגד האשמות על פגיעה בנוצרים בירושלים. בשנת 1976, בעת חטיפת מטוס אייר פראנס לאנטבה, הציע עצמו כבן ערובה במקום הנוסעים שנחטפו.
משנת 1973 היה לאזרח ישראלי.
בשנת 1982, לאחר עליית ממשלת בגין לשלטון, התבקש להרצות ברדיו על נושא הסובלנות. לאחר ביקורת ציבורית על כך שאדם דומיניקני ירצה על סובלנות מאחר והדומיניקנים היו אחראים לגירוש ספרד, הוא התבקש למסור התנצלות על חלקם של הדומיניקנים בגירוש. מאחר שסירב להתנצל, בוטל השידור.
דיבואה פרסם מספר ספרים בתחומי מחקריו השונים. כמו כן, כנזיר במנזר דומיניקני, עסק בכתבי תומאס אקווינס. בין יתר פעולותיו הציבוריות ידועים במיוחד רבי-השיח הפומביים שניהל עם פרופ' ישעיהו ליבוביץ על היחסים בין היהדות לנצרות. דיונים אלו הוסרטו בבימוי יוסי אבישר ובהפקת האוניברסיטה הפתוחה בשנת 1992, בסדרה "שתי אוקטבות: 8 פרקים בין יהדות לנצרות". מלבד הדיונים הפומביים שניהלו, היו ליבוביץ ודיבואה ידידים קרובים, ונפגשו זה עם זה תכופות. דיבואה שימש גם כיועץ לאפיפיור בנושא היחסים הדתיים בין היהודים לנוצרים.
בשנת 1983 זכה בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים. זכה בפרס ישראל לשנת ה'תשנ"ו (1996) על תרומה מיוחדת לחברה בישראל. בנוסף, קיבל את אות יקיר ירושלים, והיה לאביר אות לגיון הכבוד הצרפתי.
מתקפת הטרור בגבול ישראל–מצרים (ספטמבר 2012)
מתקפת הטרור בגבול ישראל–מצרים נערכה ב־21 בספטמבר 2012 בדרום רצועת עזה כאשר שלושה חמושים מצרים לבושים בבגדים אזרחיים עם חגורות נפץ, רובי AK-47, ומשגרי RPG, התקרבו לגבול מצרים-ישראל באזור בו בניית גדר הגבול עדיין לא הושלמה, ופתחו באש על קבוצת חיילי צה"ל שמפקחת על העובדים האזרחיים שבנו את גדר הגבול.
מרסל דיבואה
ביוגרפיה
דיבואה נפטר ב-15 ביוני 2007 ונקבר במנזר בית ג'מאל.
מתקפת הטרור בגבול ישראל–מצרים (ספטמבר 2012)
במהלך האירוע, אשר סוכל בשלב מוקדם יחסית על ידי כוחות צה"ל, נהרג חייל ישראלי ונפצע חייל נוסף באורח בינוני. שני החיילים היו בוגרי ישיבות הסדר. שלושת המחבלים נהרגו בקרב היריות.
הקבוצה המיליטנטית הג'יהאדיסטית "אנצאר בית אל-מקדס" נטלה אחריות לפיגוע.
הפיגוע היה האירוע הרביעי מסוגו, שבוצע בתקופה של כשנה, למרות ניסיונה של מצרים לשים סוף לפעילות של ארגוני טרור בחצי האי סיני.
הפיגוע
ב־21 בספטמבר 2012, שלושה מצרים חמושים היטב אשר היו לבושים בבגדים אזרחיים, והחזיקו עליהם שתי חגורות נפץ, רובים, ומשגרי RPG, ניגשו לגבול ישראל–מצרים ליד הר חריף שבדרום הר הנגב, באזור בו בניית גדר הגבול עדיין לא הושלמה.
בעת ההתקפה ישראל סיימה לבנות כ־200 קילומטרים מגדר ההפרדה בעוד שרק נותר לבנות עוד 40 קילומטרים, כולל קטע הגדר באזור הר חריף – פרויקט שהושלם לבסוף במהלך שנת 2013.
המחבלים פתחו בתחילה באש על קבוצת חיילי חיל התותחנים ששמרו על עובדים אזרחיים שבנו את גדר הגבול. המחבלים פתחו באש על קבוצה קטנה של חיילי צה"ל, ירו עליהם ממרחק של כ־100 מטרים, בעת שהחיילים נתנו מים לקבוצה של 10 מהגרים אפריקנים בלתי חוקיים שחצו גם הם את הגבול לישראל.
אנשי גדוד קרקל מיהרו לזירת הפיגוע ולקחו חלק בקרב היריות עם המחבלים. במהלך חילופי האש התפוצצה חגורת הנפץ של אחד מהמחבלים. בסופו של דבר הצליחו כוחות צה"ל להרוג את שני המחבלים הנותרים. במהלך הקרב אחד מהמחבלים נהרג על ידי לוחמת מגדוד קרקל.
במהלך האירוע נהרג חייל ישראלי אחד על ידי המחבלים – רב"ט | נתנאל יהלומי מהישוב נוף איילון וחייל נוסף נפצע באורח בינוני – תלמיד בישיבת ההסדר מעלות, אשר נורה בראשו על ידי המחבלים בעת שהוא נתן מים למהגרים אפריקנים שניסו לחצות את הגבול באופן בלתי חוקי לישראל. חייל נוסף נפגע מרסיסים כתוצאה מפיצוץ חגורת הנפץ. שני חיילי צה"ל פונו לבית החולים סורוקה בבאר שבע. יהלומי מת זמן קצר לאחר שהגיע לבית החולים.
בעקבות הפיגוע הגיעו כוחות מיוחדים של צה"ל למקום הפיגוע במטרה לחקור את האפשרות של חדירת מחבלים נוספת לישראל. אפשרות זו נשללה לבסוף.
מבצעי הפיגוע
יומיים לאחר הפיגוע נטלה על עצמה הקבוצה המיליטנטית של ארגון אל־קאעידה "אנצאר בית אל־מקדס" את האחריות על המתקפה.
הקבוצה קבעה כי הפיגוע בוצע בתגובה לסרט השנוי במחלוקת "תמימות המוסלמים" שהופק בארצות הברית ולטענתם יהודים היו מעורבים ביצירת הסרט, אף על פי שהמפיק של הסרט היה נוצרי קופטי בן 55 ממצרים שחי בארצות הברית.
כמו כן טענה הקבוצה ששלושת המחבלים שביצעו את הפיגוע אכן חדרו לישראל יום לפני הפיגוע והסתתרו במשך יום שלם עד שהבחינו בסיור הצה"לי אותו הם התקיפו.
אחרית דבר
בליל 21 בספטמבר העבירה ישראל למצרים את גופותיהם של שלושת המחבלים.
בתגובה למתקפה כוחות הביטחון המצריים הגבירו את האבטחה לאורך האזור שנמצא בסמוך לגבול בין מצרים לישראל. בנוסף, בעקבות המתקפה החלו הכוחות המצריים לחפש באזור אנשים החשודים במעורבות במתקפה.
ב־9 במרץ 2022 נגנב נשקו האישי והתפילין של רב"ט נתנאל יהלומי מבית משפחתו שקיבלו אותו למזכרת מבנם. בעקבות הגניבה פרסמה משפחתו הודעה ובה ביקשה מהגנב להחזיר את הנשק והתפילין.
בעקבות הפיגוע צה"ל ציין שימשיך להציע סיוע למסתננים, כולל מתן אספקת מזון ומים.
רן קדוש
רן קדוש (נולד ב-4 באוקטובר 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי ומשמש כיום כמאמן שוערים בהפועל חיפה.
קריירה
קדוש החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של עירוני ראשון לציון. כשהיה בן 17 חתם על חוזה לחמש שנים במועדון, ובגיל 19 הפך לשוער הראשון של הקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה הלאומית. בעונת הושאל להפועל רעננה ולאחר מכן שיחק גם בהפועל בני לוד. בקיץ הושאל להכח עמידר רמת גן, אך לאחר שני משחקים עם הקבוצה בגביע הטוטו הוא הצטרף לסקציה נס ציונה. בקיץ עזב את ישראל וחתם בברנט מהליגה הרביעית באנגליה, בה שימש כשוער שני.
לקראת עונת חזר לישראל וחתם בבני יהודה תל אביב כשוער שני. ב-2 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הכורה שלו במדי הקבוצה, כשפתח בהרכב במשחק מול הפועל תל אביב שהסתיים בתיקו 1–1. ב-2 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כאשר פתח בהרכב הקבוצה בהפסד 2–3 למועדון ספורט אשדוד. במהלך גמר גביע המדינה נכנס כמחליף בדקה ה-52 לאחר שהשוער הראשון דלה איינוגבה הורחק. הוא לא הצליח למנוע את ההפסד 1–3 להפועל תל אביב, אך אחד המשחקים הזכורים בקריירה שלו היה כמה ימים לאחר מכן כאשר שימש כמחליפו של איינוגבה המורחק במשחק הליגה האחרון מול מכבי חיפה, כאשר הצליח להדוף פעם אחר פעם את נסיונותיהם של שחקני חיפה להבקיע שער נוסף מנת להבטיח אליפות. בסופו של דבר הסתיים המשחק בתיקו 1–1 והפועל תל אביב זכתה באליפות.
בקיץ חתם בהפועל חיפה, אך בששת המשחקים הראשונים של העונה הפסידה חיפה וקדוש הודח מההרכב. בקיץ הצטרף להפועל אסי גלבוע מליגה א', ובינואר  חתם בסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית. בעונת חזר לשחק בליגה א', תחילה במכבי עירוני קריית מלאכי וכעבור חצי שנה חתם בבית"ר כפר סבא.
ב-14 ביולי 2016 חתם בהפועל כפר סבא, ובעונת 2016/2017 שימש כשוער ראשון בקבוצה, אך בסופה ירד עמה לליגה הלאומית. ב-6 ביולי 2017 חזר לקדנציה נוספת בהפועל חיפה כשוער שני. ב-9 ביוני 2021 חזר לבני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית. ב-28 באוגוסט 2022 חזר להפועל חיפה.
ב-19 ביוני 2023 פרש ממשחק פעיל ומונה למאמן השוערים של הפועל חיפה.
גז הסינתיזה
גז הסינתיזה, (או סינגז) הוא השם המקובל לתערובת גזים של מימן ופחמן חד-חמצני. מקור השם הוא בכך שהסינגז הוא תוצר ביניים בייצור של גז טבעי סינתטי (SNG) ודלקים סינתטיים. הסינגז הוא חומר ביניים בייצור מתאנול ודלקים סינתטיים למשל בתהליך פישר-טרופש שהגרמנים עשו בו שימוש במלחמת העולם השנייה לייצור בנזין סינתטי מפחם. חשיבותו של גז הסינתיזה כמקור אנרגיה עלתה רבות כאשר אחד הגורמים המשמעותיים לעליה זו הוא הידלדלות מקורות הנפט.
שלמה גלעד
האדריכל שלמה גלעד (גרומט) נולד בשנת 1922 בפולין, ובשנת 1933 עלה לישראל עם הוריו ואחיו הצעיר אלימלך שנרצח בידי ערבים במאורעות 1936. בשנת 1940 קיבל תעודת הוראה מטעם "הסמינר למורים מזרחי" בירושלים, ובשנת 1944 קיבל תואר בוגר אדריכלות בטכניון בחיפה. כבר בגיל 13 היה גלעד חבר ההגנה ובמסגרת זו הצטרף למאמץ העברי בהגנת היישוב. שירת בצה"ל בעת מלחמת העצמאות, בשנת 1948-1949, במלחמת ששת הימים בשנת 1967 וברוב מלחמות ישראל. לאחר מלחמת יום הכיפורים התנדב וירד לסיני להפגש עם חיילים שנשארו שם זמן רב. שירת במשמר האזרחי בשכונת מגוריו, וקיבל כהוקרה על פועלו סיכת זהב בתום שירותו.
במשך תקופה מאז סיום לימודיו עבד כאדריכל במסגרת קואופרטיב. בשנת 1955, בעקבות זכייתו בתחרות אדריכלים, פתח משרד עצמאי שהתמקד בבנייה באזור חיפה ובתנועה הקיבוצית, אך יחד עם זאת בנייניו פזורים בכל רחבי הארץ ממרגליות שבצפון ועד שדה בוקר שבנגב. במקביל, הרבה לעסוק בהוראת האדריכלות בטכניון ובעקבות כך נתמנה למרצה בכיר במחלקה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון בשנת 1963. כמו כן, הרבה להרצות בארץ ובעולם על אדריכלות ישראלית. גלעד היה חבר רוטרי משנת 1966 ועסק בקליטת עולים, במסגרת זו העסיק במשרדו סטודנטים עולים חדשים.
נפטר בחיפה ב-1 בנובמבר 2005. עם מותו נסגר משרדו שברחוב פבזנר בשכונת הדר בחיפה. המשרד ניתרם לעיריית חיפה לתועלת הציבור וחלקים מארכיונו המקצועי נמסרו לארכיון אדריכלות ישראל. כאות הוקרה על עבודתו האדריכלית ועל פעילותו הציבורית הוענק לגלעד אות יקיר העיר חיפה.
ברכה ראשונה
בהלכה, ברכה ראשונה היא קבוצת ברכות הנהנין הנאמרות לפני אכילת כל אוכל, בכל כמות, למעט מאכל שאינו ראוי למאכל אדם.
על פי המסורת, הברכה היא נטילת רשות מבורא העולם בטרם נאכל מן המאכל, מאחר שכל העולם שייך לו. "כל הנהנה מן העולם הזה בלא ברכה - מעל". תבנית הברכה היא: "ברוך אתה אדני אלוהינו מלך העולם..." וכאן בא המשך הברכה הספציפית.
הברכות השונות
על פי ההלכה, הברכה הראשונה על המאכל נקבעת על פי מוצאו של האוכל:
הסדר הבסיסי - מג"ע א"ש
במקרה שאדם רוצה לאכול מספר מאכלים, אולם אינו נוטל ידיו בתחילת הסעודה, ההלכה קובעת על איזה מאכל יברך תחילה, ועל מה יברך אחר כך. סדר הקדימה הבסיסי הוא מזונות, גפן, עץ, אדמה, שהכל. כלומר, תחילה יש לברך על מוצר שברכתו "בורא מיני מזונות", אחר כך על מוצר שברכתו "בורא פרי הגפן", אחר כך על מוצר שברכתו "בורא פרי העץ", ואז "בורא פרי האדמה" ו"שהכל נהיה בדברו". סימנו של סדר זה מסומן בהלכה בראשי התיבות שלו - מג"ע א"ש.
ולעניין היין שקודם לפירות שבעה, אין זה אלא למנהג האשכנזים כפי שכתב הרמ"א (או"ח סי' ריא סעיף ד), אבל למנהג הספרדים, כתב הב"י שאין עניין להקדים היין לפירות שבעה, ובשו"ע (או"ח סי' ריא סעיף ד) השמיט דין זה. ומ"מ מהיות טוב יש להקדים היין לפירות שבעה.
ולעניין דין קידמה לברכת "בורא פרי העץ" על "בורא פרי האדמה", גם זה אינו מצד הדין לדעת הספרדים, שהרי בשו"ע (שם, סעיף א, ג) נאמר שאם אין ברכת הפירות שווה, רשאי להקדים איזה שירצה, ואפילו יש בהן ממין שבעה, כגון צנון וזית שרשאי להקדים הצנון לזית כיוון שברכת הצנון היא "בורא פרי האדמה" וברכת הזית "בורא פרי העץ". ושם בסעיף ג הביא דעת בה"ג (מובא בברכות פרק ו) בשם יש אומרים שברכת "העץ" קודמת לברכת "האדמה". ועל כן טוב לחוש לדעת בה"ג ולהקדים עץ לאדמה אף על פי שאין זה מעיקר הדין.
נמצא שדין מג"ע א"ש אינו מוכרח ומעיקר הדין אפשר לשנות סדר הברכות כנ"ל.
סדר הברכה על פירות
אם מעוניינים לאכול כמה פירות - כולל פירות שברכתן בורא פרי האדמה, ישנו סדר הלכתי הקובע על איזה פרי יש לברך. הסדר הוא: שבעה, חביב, שלם, העץ. כלומר: פרי משבעת המינים עדיף על הפירות האחרים. אחר כך פרי שחביב עליו - קודם לשאר הפירות. לפי שיטות מסוימות פרי חביב קודם לשבעת המינים, ואפילו פרי חביב שברכתו "בורא פרי האדמה" קודם לפרי שברכתו "בורא פרי העץ" - על אף סדר מג"ע א"ש. לאחר מכן עדיף פרי שלם על פני פרי חצוי, ואחר כך עדיף פרי שברכתו "בורא פרי העץ" על פרי שברכתו "בורא פרי האדמה". אם ישנו יותר מפרי אחד משבעת המינים, הסדר בין פירות אלו נקבע על פי הפסוק בו הם מוזכרים בתורה: "ארץ חיטה ושעורה גפן תאנה ורימון ארץ זית שמן ודבש". ככל שהפרי מוזכר קרוב יותר למילה ארץ, שמופיעה בפסוק פעמיים, כך הוא קודם. לדוגמה, אם מונחים לפנינו תמר (דבש) וענבים, התמר קודם משום שהוא יותר קרוב למילה "ארץ" השנייה המופיעה בפסוק. התאנה אף היא קודמת לרימון מאחר שהיא מופיעה לפניו בפסוק.
מצטערת, אם אני אוהבת אותך (סרט, 2008)
מצטערת, אם אני אוהבת אותך (באיטלקית: Scusa ma ti chiamo amore, באנגלית: Sorry if i love you) היא קומדיה רומנטית, שיצאה לאקרנים ב-2008.
הסרט בוים על ידי פדריקו מוסיה, בסרט מככב ראול בובה, בתור גבר בן 37 שעקב פרידה מחברתו, מכיר נערה שמשנה את חייו.
ב-2010 יצא לאקרנים סרט המשך- "מצטער, אם אני רוצה להתחתן איתך".
עלילה
אלכסנדרו בלי(ראול בובה) עובר פרידה מבת זוגו, אלנה, באופן פתאומי. הוא נעשה מדוכא ועצוב בתחילת הסרט ותמיד חבריו מנסים לעודד אותו.
בבוקר יום עבודה רגיל באמצע נסיעתו לעבודה הוא מתנגש בקטנוע. על הקטנוע רכבה ניקי. כשגילתה ניקי שלא יכולה לנסוע על הקטנוע מכיוון שהוא נהרס בהתנגשות, היא הכריחה את אלכס לתת לה טרמפ לבית הספר. -אלכס נתן לה כרטיס ביקור למקרה ויהיו לה בעיות נוספות, ניקי לא זנחה את הקשר ביניהם והתקשרה אליו כדי שישים אותה במוסך יום למחרת. מאוחר יותר התגלה כי המוסך סגור, וניקי רצתה בסך הכל לבלות עם אלכס, בהמשך הסרט הזוג מתאהב לו.
הסיפור הכללי מדבר גם על דמויות נוספות- לדוגמה: אנריקו שחושד באשתו שבוגדת בו ומבקש מאלכס שישכור עבורו חוקר פרטי, או למשל סיפור האהבה של חברותיה של ניקי.
אלכס מגלה, שבת זוגו אלנה שיקרה לו וכי הייתה סיבה אמיתית לכך שעזבה אותו. אלכס זורק את אלנה ומנסה לגרום לניקי לסלוח לו, ניקי סולחת לו והשניים הולכים לגור במגדלור כמו החלום שרצו לממש.
פרנצ'סקה מאן
פרנצ'סקה מנהיימר-רוזנברג (בפולנית: Franciszka Manheimer-Rosenberg), שנודעה בשם פרנצ'סקה מאן (בפולנית: Franceska Mann; 4 בפברואר 1917 – 23 באוקטובר 1943) הייתה בלרינה יהודיה בפולין, שנספתה בשואה תוך גילוי גבורה.
ביוגרפיה
פרנצ'סקה מאן נולדה בפולין בשנת 1917. לפני מלחמת העולם השנייה התגוררה בוורשה ולמדה בבית ספר למחול. ב-1939 השתתפה בתחרות בין לאומית למחול בבריסל ודורגה במקום הרביעי מבין 125 רקדני הבלט הצעירים שהשתתפו בתחרות. היא נחשבה לאחת מהיפות והמבטיחות מבין הרקדניות הצעירות בפולין, במחול קלאסי ובמחול מודרני. עם חברותיה באותה עת נמנו הזמרת והשחקנית ויירה גראן והשחקנית סטפניה גרודזינסקה.
בתחילת מלחמת העולם השנייה עבדה כרקדנית במועדון לילה ידוע בוורשה. כשרוכזו יהודי ורשה בגטו היא הועברה ל"מלון פולסקי" בצד הארי של ורשה, שבו רוכזו יהודים מיוחסים, מרביתם בעלי אזרחות זרה.
ב-23 באוקטובר 1943 היא נכללה במשלוח של 1,700 יהודים שהגיעו למחנה אושוויץ-בירקנאו, אף שנאמר להם שהם יוסעו לשווייץ לשם החלפה בשבויי מלחמה גרמנים. על גורלה בהמשך היום יש גרסאות שונות, אך עולה מהן שהיא ירתה למוות באיש האס אס יוזף שילינגר, כנראה באמצעות אקדחו שלקחה ממנו, ובירייה נוספת פצעה את איש האס אס וילהלם אמריך. מעשה זה גרם להתקוממות של יתר הנשים שבאותו חדר, ולרציחתן בידי תגבורת שהוזעקה למקום.
פרנצ'סקה מאן מוזכרת בספרו של פיליפ מולר "עד ראייה באושוויץ - שלוש שנים בתאי הגזים" ובעדותו של יז'י טבאו, אסיר באושוויץ-בירקנאו, שהוגשה במשפטי נירנברג.
ב-1 בספטמבר 2019 להקת "בלט ירושלים" העלתה לראשונה במרכז סוזן דלאל את המופע "ממנטו – הריקוד האחרון באושוויץ של פרנצ'סקה מאן".
מרצדס-בנץ AG
מרצדס-בנץ AG לשעבר דיימלר AG (Daimler AG) הוא תאגיד גרמני המייצר כלי רכב ועוסק גם בשירותים פיננסיים. תאגיד דיימלר הוא יצרן כלי הרכב הוותיק ביותר בעולם, וחטיבת המשאיות שלו היא הגדולה בעולם.
הקמה
תאגיד דיימלר-קרייזלר קם בשנת 1998 כשחברת מרצדס-בנץ קנתה את חברת קרייזלר שעמדה בפני הליך פירוק, כתוצאה מאיחוד החברות נבחר השם דיימלר-קרייזלר. איחוד זה נשבר כשהחברה הודיעה ב-15 במאי 2007 על רצונה למכור את חטיבת קרייזלר לקרן ההשקעות האמריקאית סרברוס. ב-3 באוגוסט 2007 כשהמכירה הושלמה החברות החליפו את שמן, קבוצת דיימלר ל-"דיימלר AG" וחברת קרייזלר ל-"קרייזלר LLC".
חטיבות
התאגיד בנוי מחמש חטיבות:
אחזקות
בעבר דיימלר קרייזלר הייתה בעלת אחזקות (22%) ביצרנית המכוניות היפנית מיצובישי וכן 10% ביצרנית הקוריאנית יונדאי אך נפטרה מהם עד שנת 2004.
בשנת 2018 רכש המיליארדר הסיני לי שופו 9.69% ממניות "דיימלר AG".
מישל רול
מישל רול (בצרפתית: Michel Rolle; 21 באפריל 1652 – 8 בנובמבר 1719) היה מתמטיקאי צרפתי שנודע בעבור משפט רול.
ביוגרפיה
רול נולד בעיירה אמבר בצרפת ועבר לגור בפריז בשנת 1675. לאחר עשר שנים התקבל לאקדמיה הצרפתית למדעים והמשיך לעבוד במוסד בסיום לימודיו. הוא אף היה בין 20 החברים באקדמיה שקיבלו שכר. בנוסף רול קיבל פנסיה מהמדינאי ז'אן-בטיסט קולבר לאחר שפתר את אחת הבעיות של המתמטיקאי ז'אק אוזנאם.
כמו כן בשנת 1690, רול פרסם את הספר "Traité d'Algebre", שמהווה את התיאור הראשון של דירוג מטריצות שפורסם באירופה.
רול נפטר בפריז בשנת 1719.
פסגת ויקטוריה (קולומביה הבריטית)
פסגת ויקטוריה (באנגלית: Victoria Peak) היא הר המהווה חלק מרכס סאטון הממוקם באי ונקובר, בקולומביה הבריטית שבקנדה. גובה הפסגה 2,163 מטרים והיא הפסגה השלישית בגובהה באי ונקובר.
פסגת וורדן ממוקמת בסמוך לפסגת ויקטוריה ומצפון לה. שתי פסגות אלה הם שרידים של הר געש קדום. הפסגות עשויות בזלת והן שריד לתוכו של הר הגעש, כאשר מורדותיו נשחקו במהלך השנים.
שמה של הפסגה ניתן לה לראשונה בשנת 1864 במפה של רוברט בראון בעת שחקר את האי ונקובר. בשנת 1865 הופיעה הפסגה בשם זה במפה של הצי המלכותי הבריטי. בשנת 1887 במפה של דוסון (G.M. Dawson) נקראת הפסגה בשם "הר ויקטוריה" (Mt. Victoria) והיא מסומנת כנקודה הגבוהה ביותר באי (טעות הן בעובדה זו והן בשם הפסגה). שם הפסגה נקבע רשמית ב-9 בינואר 1934.
Whitney Houston Live: Her Greatest Performances
Whitney Houston Live: Her Greatest Performances (בעברית: ויטני יוסטון לייב: ההופעות הטובות ביותר שלה) הוא אלבום הופעה חיה של הזמרת ויטני יוסטון אשר יצא לאחר מותה של הזמרת בתאריך ה-10 בנובמבר 2014 על ידי חברת הבת של סוני מיוזיק: Legacy Recordings. האלבום מכיל אוסף של הופעות חיות מכל הקריירה של הזמרת.
האלבום מחולק לשני חלקים כאשר החלק הראשון הוא תקליטור המכיל את כל הביצועים באודיו והחלק השני הוא DVD המגיל את ההופעות עצמן.
סחיפה לאחור
סחיפה לאחור או גם התחתרות לאחור היא סחיפה בתחילת ערוץ נחל, הגורמת לתחילת הערוץ לסגת אחורנית בכיוון מנוגד לזרם, ובכך להאריך את הערוץ. המונח יכול גם להתייחס להתרחבות של קניון בעקבות סחיפה בקצהו העליון, כאשר מים זורמים על פני המישורים שמעליו ונכנסים לתוכו במפל, כפי שמתרחש בפארק הלאומי קניונלנדס ביוטה (ראו תמונה משמאל). תוך כדי כך, עובר הקצה העליון של הקניון סחיפה אל תוך המישור שמעליו, והקניון מתארך ומתרחב.
Whitney Houston Live: Her Greatest Performances
הצלחה מסחרית
האלבום הגיע למקום ה-19 בארצות הברית ומכר בשבוע הראשון ליציאתו 22 אלף עותקים. בנוסף הוא גם דורג במקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B ובמקום השני במצעד אלבומי ה-R&B וההיפ-הופ. נכון להיום 30% ממכירות האלבום הם מכירות דיגיטליות מה שהפך את האלבום הראשון של יוסטון להגיע להישג זה. ב-2015 האלבום נכנס מחדש למצעד האמריקאי למקום ה-184.
ביקורות
עם שחרורו האלבום זכה לביקורות חיוביות רבות ולשבחים. ג'ים פרבר מאתר NYDAILYNEWS העניק לאלבום ציון של 5 כוכבים מתוך 5. עיתון "Buffalo News" גם העניק ציון גבוה לאלבום כאשר נתן לו ציון של 4 כוכבים מתוך 5. אתר "AllMusic" העניק לאלבום ציון של 3 וחצי כוכבים מתוך 5 ועיתון "Newsday" נתן לאלבום את הציון "A".
סחיפה לאחור
תיאור
כאשר מים הזורמים על פני משטח פחות או יותר מישורי נשפכים לתוך שקע הם שוחקים את הקצה העליון של השקע. עקב כך הפלג שבתוכו מתארך בקצה העליון של הפלג שנסוג אחורה, או שהקניון שנוצר על ידי הפלג מתרחב באמצעות שחיקת דפנות הקניון באמצעות המים הנשפכים לקניון משני צדדיו בקצהו העליון. לעומת זאת, התרחבות הקניון במורד הזרם, למשל עקב סחיפה הנגרמת עקב זרימת המים בקניון, איננה סחיפה לאחור.
סחיפה לאחור היא תהליך סחיפה פלוביאלי הגורם להארכת נחל, עמק או ערוצון במקורותיהם. וגם גורם להרחבת אגן הניקוז שלהם. זרם המים שוחק את הסלע והקרקע במקורו של הזרם בכיוון הפוך לזרם המים. דוגמה יפה לסחיפה לאחור בישראל ניתן למצוא בנחל צין בקטע של עין עבדת, בו הנחל התחתר לאחור, עד כי יש ללכת כברת דרך בתוך בסיס הסחיפה כדי להגיע למפל במיקומו הנוכחי. אם תהליך הסחיפה לאחור נמשך מספיק זמן יכול הנחל לפרוץ את קו פרשת המים המפריד בינו לבין אגן ניקוז שכן ולכבוש את אגן הניקוז שקודם זרמו מימיו לנחל אחר.
אפשר להבחין בקלות בנהרות שנכבשו על ידי מקום הכיבוש, שבו נוצרת בדרך כלל "ברך" - זווית חדה (למשל ברך הליטני ליד מבצר הבופור ובנוסף ברך הירקון ליד תחנת הרכבת פתח תקווה - קריית אריה). צורה אחרת המרמזת על כך שנהר זה נכבש, היא אפיק עמוק ומפותח, המנקז אגן קטן במיוחד, שלא סביר שמימיו יכלו ליצור אגן כזה. במקרים אלו, סביר שהיה לנהר אגן גדול יותר, אלא שהוא נכבש לאחר עיצוב האפיק.
לוואקה הוא מונח שמקורו במלגשית המתאר מכתש בצורת טיפה (רחב למעלה וצר למטה) שנוצר באמצעות סחיפה לאחור, האופייני להרים במדגסקר, אם כי הוא קיים גם במקומות נוספים בעולם, לדוגמה דרום אפריקה או ברזיל. הסחיפה בלוואקה מהירה מאוד, ונגרמת כתוצאה משילוב של הרכב הקרקע, ותבנית האקלים.
דגמי ניקוז הנוצרים עקב סחיפה לאחור
סחיפה לאחור יוצרת שלושה סוגים עיקריים של דגמי ניקוז:
בנוסף, עקב סחיפה לאחור יכולים להיווצר ארבעה סוגים של דגמי ניקוז משניים:
פארק דה פראנס
פּארק דה פְּרַאנְס (בצרפתית: Parc des Princes; בתרגום חופשי "גן הנסיכים") הוא האצטדיון הביתי של קבוצת הכדורגל פריז סן-ז'רמן. כמו כן, עד הקמת אצטדיון סטאד דה פראנס לפני מונדיאל 1998 שנערך בצרפת, האצטדיון היה גם אצטדיון הבית של נבחרת צרפת בכדורגל ונבחרת צרפת ברוגבי.
האצטדיון אירח שלוש פעמים את גמר גביע אירופה לאלופות (1956, 1975 ו-1981), פעמיים את גמר גביע אירופה למחזיקות גביע (1978 ו-1995) ופעם אחת את גמר גביע אופ"א (1998). לאחר שיפוץ האצטדיון ב-2015, התארחו בו מספר משחקי כדורגל במסגרת תחרויות יורו 2016.
מנחם בן מכיר
מנחם בן מכיר היה פייטן במגנצא ולאחר מכן ברגנסבורג בסוף המאה ה-11. פיוטיו נאמרים בתפילות בנוסח אשכנז. כתב יחד עם אחיו את הספר מעשה המכירי.
ביוגרפיה
אביו מכיר היה נכדו של מכיר בן יהודה שהיה אחיו של רבנו גרשום. חי ופעל ברגנסבורג שבבוואריה. אחיו הם רבי נתן ורבי נחמיה.
פיוטיו
רבי מנחם בר מכיר היה מחשובי הפייטנים באשכנז בסוף המאה ה-11. רבים מפיוטיו התקבלו במחזור האשכנזי. בפיוטיו ישנה השפעה של הפיוט הספרדי, ובפרט ניתן לזהות את השפעתו של רבי יוסף אבן אביתור. היוצר "אורי וישעי" שהוא חיבר, מחקה את היוצר של אבן אביתור "אאמיר מסתתר", ועורך השוואה משולשת בין בריאת העולם, יציאת מצרים והגאולה העתידה. ר' מנחם בן מכיר גם הלך בעקבות אבן אביתור כשחיבר פיוט מסוג "נשמת" לשמחת תורה ("נשמת מלומדי מורשה"), שהוא סוג פייטני שחידש אבן אביתור, ועד לימי ר' מנחם בן מכיר לא היה מוכר כלל באשכנז.
אחדות למען הצדק
אחדות למען הצדק (באנגלית: ALL STAR - UNITY FOR JUSTICE או THE UNITY PROJECT) הוא פרויקט מוזיקלי מסוגת מוזיקה חסידית שיצא בשנת 2010 על ידי הוצאת "אדרת" בהשתתפות כ-40 מוזיקאים במוזיקה היהודית. הפרויקט הוקם כחלק מקמפיין צדקה עבור שחרורו של שלום רובשקין, שיצא בשנת 2018 לחופשי. הפרויקט מנה 2 שירים שבראשו "שיר האחדות" שנכתב בידי מרדכי בן-דוד ומשה קרביצקי. בינואר 2018 החלו צילומי הקליפ ה-3 והאחרון של שיר האחדות בהשתתפותו של רובשקין ומוזיקאים שונים, אך טרם יצא לאור.
בין האמנים אשר השתתפו בפרויקט נמנים גדולי הזמר הבולטים ביותר בעולם הדתי והחרדי: אברהם פריד, מרדכי בן-דוד, יעקב שוואקי, גד אלבז, ליפא שמלצר, יוסי גרין, בני פרידמן, אוהד מושקוביץ, בערי וובר ועוד.
שיר האחדות
שיר האחדות הפך ללהיט בתחנות הרדיו ובאתרים בקרב הציבור. הקליפ לשיר זכה ללמעלה מ-1 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
ידיד נפש
ידיד נפש הוא השיר השני בפרויקט שמבוצע על ידי בנצי מרכוס ודוד דקס, השיר לא זכה להצלחה משמעותית יחסית לקודמו.
פיגוע המחפר בירושלים (2014)
פיגוע המחפר בירושלים היה פיגוע שאירע ב-4 באוגוסט 2014 כאשר מחבל פלסטיני השתמש במחפר שנלקח מאתר בנייה על מנת לפגוע בעוברי אורח. המחבל הצליח לרצוח אדם אחד לפני שפנה לאוטובוס ציבורי, הפך את אוטובוס, והכה אותו שוב ושוב באמצעות הזרוע של המחפר. המחבל נורה למוות על ידי שוטר בעודו ישוב במושב הנהג של המחפר ומנסה לתקוף את האוטובוס.
הפיגוע
המחבל נסע במחפר שלקח מאתר בנייה ברחוב שמואל הנביא, רחוב מרכזי במרכז ירושלים הנמצא בקרבת מלון עץ הזית. המחבל פגע בכמה הולכי רגל לפני שפנה לאוטובוס ציבורי, שהיה ריק, פרט לנהג שהסיע את האוטובוס. אחד מהולכי הרגל, אברהם ולס בן ה-30, נמחץ על ידי המחפר ונהרג במקום, בעוד ששבעה הולכי רגל אחרים נפצעו באירוע. לאחר שהמחבל הצליח להפוך את האוטובוס המשיך הנהג לתקוף את האוטובוס באמצעות הזרוע המכנית של המחפר. שני שוטרים שהיו במקום הצליחו לירות לעבר המחבל ולהרוג אותו.
מבצע הפיגוע
מבצע הפיגוע היה פלסטיני בן 23 בשם מוחמד נאיף אל-ג'עביס אשר התגורר בשכונת ג'בל מוכאבר שבמזרח ירושלים. אל-ג'עביס הועסק כמפעיל מחפר באתר הבנייה. אל-ג'עביס היה מוכר לגורמי הביטחון עוד לפני הפיגוע.
אחרית דבר
סרטון וידאו של הפיגוע פורסם בתקשורת הבינלאומית.
הפיגוע התרחש לאחר חודש שבו היו מעל ל-360 פיגועים נגד יהודים בישראל, אשר לטענת הג'רוזלם פוסט הגיע לשיאו ב-4 באוגוסט 2014 עם ההתקפה הזו ועם פיגוע הירי נגד חייל ישראלי בשכונת הגבעה הצרפתית..
אספרק
אספרק (באנגלית: Aspark, ביפנית: 株式会社アスパーク) היא יצרנית מכוניות על חשמליות, שבסיסה באוסקה שבמחוז אוסקה שביפן. היא הוקמה באוקטובר 2005 על ידי מאסאנורי יושידה באוסקה.
היסטוריה
אספרק נוסדה באוקטובר 2005 על ידי איש העסקים מאסאנורי יושידה באוסקה. בשנים שלאחר החלה החברה להתמקד בסיוע ליצרני רכב אחרים בתחום הנדסת הרכב, כמו כן גם לתעשיית האלקטרוניקה. עד מאי 2019 גדלה אספרק ל-25 משרדים ברחבי העולם, העסיקה 3,500 עובדים ומחזור המכירות שלה עומד על 160 מיליון דולר.
דיתה גרי
דיתה גרי (נולדה ב-5 ביוני 1951) היא יוצרת קולנוע שמתמחה בתחום התסריטאות: כתיבת תסריט, עיבוד ועריכת תסריט. בעבר הייתה גם מורה לתסריטאות.
קורות חיים
דיתה נולדה בטבעון, להוריה שפרה ולוי ולה שני אחים, זהר ומיכה. אביה, אגרונום במקצועו ומורה, היה ראש המועצה הראשון של טבעון, ולאחר מכן סגן מנכ"ל משרד הפנים, שנודע בצבור כצנזור הראשי. דיתה גדלה ברמת אביב מגיל 11. היא בעלת תואר ראשון בפילוסופיה מהפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב אותו סיימה בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 ותואר ראשון נוסף מהחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב, כמו כן למדה שנה תיאטרון באוניברסיטת תל אביב. גרי רואה את עצמה בראש ובראשונה תלמידתו של דוד פרלוב, שבסרטיו זיהתה את אהבת האדם, ותלמידתו של פרופ' יעקב מלכין שלימד "אסתטיקה בקולנוע" באוניברסיטת תל אביב.
משנת 1984 עד 1999 חייתה בהוליווד עם בעלה האמריקאי ממוצא הונגרי אנדרו ריכטר. שני ילדיהם אריאל ואלמה נולדו בלוס אנג'לס. למדה תסריטאות במכון האמריקאי לקולנוע (American Film Institute), הממוקם בלוס פיליס שבלוס אנג'לס. לפני שעברה להוליווד, עבדה כתחקירנית בערוץ הראשון בסדרה "עמוד האש". ביימה כתבות מדקה עד רבע שעה לתוכניות אקטואליה בנושא תרבות ואמנות. כמו כן ביימה בערוץ הראשון את הסרט התעודי "חוזרים בשאלה", על תופעת בית המדרש הפלורליסטי הראשון, שהוקם בסמינר אורנים. סרט תעודי נוסף שביימה, "אידה נודל", היה אודות הסירובניקית אידה נודל. במקביל התחילה לפתח קריירה כתסריטאית והסרט הראשון שיזמה וכתבה היה "אינדיאני בשמש" על פי ספור קצר של אדם ברוך, ובבימויו של רם לוי. בסרט זה התגלה השחקן משה איבגי. סרט נוסף אותו יזמה וכתבה את הטיוטה הראשונה היה "משחקים בחורף" על פי ספור קצר של יצחק בן נר, גם הוא בבימוי של רם לוי. במקביל לימדה תסריטאות בבית צבי. לאחר מכן עברה לחיות בלוס אנג'לס.
עם שובה לימדה בחוג לאנימציה ב"בצלאל" וחזרה לכתוב תסריטים. רק בעשור השני של המאה ה-21 היא רואה פרי בעמלה. סרט שיזמה ועיבדה לילדים ונוער: "איגור ומסע העגורים" הופק בשנת 2011. סרט נוסף הוא "יונה" שבוים על ידי ניר ברגמן, הופק בשנת 2013, והתסריט שלה ל"ספור אהבה ארץ ישראלי", על פי המונודרמה מאת פנינה גרי, מופק ומבוים על ידי דן וולמן בשנת 2015. שני תסריטים שכתבה לסרטי אנימציה, האחד "המחסום" והשני "בין חולות ושביל קליפות", האחד סרט קצר של 8 דקות והשני עלילתי ארוך, מבוססים על "שביל קליפות התפוזים" ו"עיר קטנה ואנשים בה מעט" קבלו השקעה בהפקה מקרן רבינוביץ, ומופקים על ידי "פיציפוי הפקות".
בשנים 2005–2006 יזמה סדנה בשם "אתה פתח" של יוצרי קולנוע וטלוויזיה בשיתוף פעולה עם קרן אבי חי, שידורי קשת ומכללת עלמא. בשנת 2009 יזמה כנס של איגוד התסריטאים, שם אמרה: "מאחר שהתסריטאים הם עם צנוע, נפלה ההבנה שאם התסריטאים יתחילו להשמיע את קולם ולא רק באמצעות התסריטים שלהם, אלא לדבר באופן ישיר על תהליך היצירה שלהם, הדבר יסייע לייצב את מעמד התסריטאי במרחב התרבותי הרחב." כפעילה, במשך 3 שנים, באיגוד התסריטאים והבמאים, נאבקה בעיקר לשקיפות בעבודת הקרנות אל מול היוצרים.
בשנת 2013 כתבה וביימה סרט עלילתי קצר בשם "גשם של רחמים" על פי מדרש תנחומא שמתרחש כולו במגזר הבדואי. הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, בפסטיבל טורונטו וכמו כן במוזיאון נחום גוטמן לאמנות. בשנה זאת חברה לקמיל שירף, יוצר בדואי מחורה, אשר בהשראתו נוצר הסרט. שירף וגרי יצרו סדרה עלילתית ובה 12 פרקים הנקראת "סלמה" והיא תשודר בשנת 2015 בערוץ הראשון במחלקה הערבית.
דיתה גרי היא מורה בשיטת פאולה, שיטת התעמלות בעזרת השרירים הטבעתיים, אותה למדה אצל ממציאת ומפתחת השיטה פאולה גרבורג. בזמן עבודתה כמורה בשיטה זו, ב"משלימה של קופת חולים", הייתה פעילה בארגון "כוח לעובדים" במאבקם של העובדים להתאגדות ולעבוד במסגרת הסכם קיבוצי.
חיים אישיים
גרי היא אלמנה ואם לשניים.
המטבח השווייצרי
המטבח השווייצרי, הוא מטבח שמשתנה בין ארבעת האזורים הלשוניים/תרבותיים של שווייץ:
למרות זאת ניתן להגדיר בקלות את מאפייניו של המטבח והבישול השווייצרי.
גבינה שווייצרית
השווייצרים גאים מאוד במסורת ובאיכות הגבינות שלהם ורואים בהן את הגבינות הטובות בעולם. גבינות שווייצריות נושאות את שם האזור בו הן מיוצרות. "גבינת ההלווטים" - הייתה ידועה עוד בתקופת האימפריה הרומית כגבינה הראויה לשולחנם של מלכים. השם מיוחס עד היום לגבינת אמנטל המיוצר בעמק (בגרמנית Thal) אמן (Emmen) על ידי שווייצרים הרואים בעצמם צאצאים ישירים של ההלווטים. גבינת גרוייר מאזור האלפים הצרפתיים מוזכרת במסמכים משנת 1115. גבינת אפנצלר היא בת אותה מאה.
אמנטל
הגבינה הפכה לשם נרדף של הגבינות השווייצריות: מיוצרת מחלב פרות הרועות באלפים, דרושים 1,000 ליטר ליצור חריץ גבינה של 80 קילו. התוצר הסופי מתקבל לאחר 5 ימים של בישול, 12 שבועות של המלחה ולפחות 4 חודשים של הבשלה. ככל שתהליך ההבשלה ארוך יותר לגבינה טעם עז יותר - לגבינות אמנטל המשובחות ביותר ארומה חריפה, המכה בחלק העליון של החיך כמה שניות לאחר הטעימה.
מאכלים המבוססים על גבינה שווייצרית
פונדו (בצרפתית: Fondue) גבינה, המאכל השווייצרי המפורסם ביותר. בקדירה מסורתית בשם קָקֵלון (caquelon) מבושל מרק סמיך של יין לבן, קירש, שום, פלפל שחור בשפע ותערובות גבינות, לכל קנטון, כפר ומשפחה הרכב מדויק האהוב עליהם, אך הבסיס הוא של גבינות גרוייר ואמנטל. הקקלון ובו הפונדו המבעבע מונח על מבער במרכז השולחן והסועדים טובלים חתיכות לחם יבש בקדירה, מערבבים ואוכלים. לאכילת הפונדו מספר כללים: הפלת הלחם נחשבת חטא חמור, העונש המקובל לגבר הוא לשיר שיר או לקנות בקבוק יין ולאשה לנשק את כל הגברים בשולחן. חוק אחר באכילת הפונדו המגביר את השמחה ושומר על הסועדים מפני כאבי בטן, אוסר על שתיית משקאות קרים למעט יין, קירש או שנפס במהלך הארוחה.
תפוחי אדמה
שווייץ היא מעצמת תפוחי אדמה, זוהי התוספת העיקרית בארוחות שווייצריות והדרך הטובה מכולן היא הרושטי (או רוסטי) (בגרמנית Rösti), לביבת תפוחי אדמה ענקית. תפוחי האדמה המבושלים מגוררים גס, לרוב בתוספת בצל, מטוגנים בחמאה או בשומן בעלי חיים לכדי לביבה אחת ענקית, רועי הפרות ההרריים בגראובינדן נוהגים לטבול את הרושטי בקפה הראשון של הבוקר, משל היה קרואסון בריבה.
בשר
לשווייץ אין חוף ים ולכן כל הדגה שלה היא דגה של מים מתוקים, אף כי השווייצרים יודעים לטפל היטב בדגה שלהם, אין להם מאכלי דגים ראויים לציון מיוחד. כמו כן הם מרבים לגדל ולאכול בשר חזיר אך רואים בו בשר פשוט וזול. עוף והודו אינם חלק מהתפריט השווייצרי המסורתי.
הבקר השווייצרי לעומת זאת נחשב למעולה, הוא ניזון מעשב טרי, מים ואוויר אלפיניים, בנוסף למוצרי החלב השווייצרים יודעים לעשות בהן עוד כמה פלאים, במיוחד אוהבים השווייצרים בשר עגל:
לאון (ניקרגואה)
לֲאון (León) היא עיר בניקרגואה שבמרכז אמריקה. שמה החוקי המלא, שהוענק על ידי הקולוניה הספרדית הוא סנטיאגו דה לוס קָבַּיֶרוֹס דה לאון. לאון היא עיר הבירה של מחוז לאון. נכון ל-2005 מתגוררים בלאון כ-145,000 תושבים.
לאון נמצאת על נהר הריו צ'יקיטו, במרחק של 50 מיל צפון-מערב למנגואה ו-11 מיל צפון לאוקיינוס השקט. אף על פי שאוכלוסייתה קטנה משל מנגואה, זמן רב שהיא המרכז האִינְטֶלֶקְטוּאָלִי של האומה, מאז שייסדו את האוניברסיטה, בשנת 1813. היסטורית, לאון היא מרכז של השמאל בניקרגואה, ואילו גרנדה היא מרכז של הימין השמרני. לאון גם משמשת כמרכז תעשייתי ומסחרי גדול בניקרגואה.
לאון העתיקה נוסדה ב-1524, כ-30 ק"מ מזרחית למיקומה הנוכחי של העיר, על ידי פרנסיסקו ארננדס דה קורדובה. תושבי המקום הרגישו מאוימים בשל סדרה של אירועים מנבאי רע, ועזבו את העיר העתיקה ב-1610. הם עברו לעיר האינדיאנית סטיאבה.
לאון מהווה דוגמה מצוינת לאדריכלות קולוניאלית ספרדית - נמצאים בה קתדרלה שנבנתה בתחילת המאה ה-18, ושני בניינים שסופחו אליה ונבנו לאחר מכן.
כאשר ניקרגואה פרשה מהפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה בשנת 1839, לאון החלה לשמש כעיר הבירה לאומה החדשה של ניקרגואה. היו מספר שנים ש"תואר" עיר הבירה עבר לגרנדה. משטרים הליברלים העדיפו את לאון בתור עיר הבירה, לעומת משטרים שמרנים שהעדיפו על פניה את גרנדה. בשנת 1858 התקבלה פשרה שמנגואה תהיה לעיר הבירה.
סטודיבייקר גולדן הוק
סטודיבייקר גולדן הוק (באנגלית: Studebaker Golden Hawk; מילולית: נץ מוזהב) היא מכונית סלון מהודרת, בתצורת קופה, 2 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית כלי הרכב סטודיבייקר האמריקאית בין השנים 1956–1958.
Standing Ovation: The Greatest Songs from the Stage
Standing Ovation: The Greatest Songs from the Stage הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת הסקוטית סוזן בויל. האלבום יצא לאור ב-13 בנובמבר 2012 על ידי חברות התקליטים סייקו וקולומביה רקורדס.
סטודיבייקר גולדן הוק
בשנת 1958 נמכרו 878 יחידות בלבד.
"סטודיבייקר Hawk"
בין השנים 1960-1961 פותח הדגם "Studebaker Hawk", אשר התבסס על הדגם הקודם "סטודייביקר Silver Hawk" וכמעט היה זהה לקודמו, ולדגם ה- "סטודיבייקר Golden Hawk".
ברוך אורן
ביוגרפיה
ברוך אורן נולד בנובי פוהוסט שבקרבת וילנה בשם ברוך סוסנוביק. הוא למד בישיבה בווילנה ולאחר מכן הוכשר להוראה בווילנה ובוורשה. באותה עת החל לפעול בתנועת "הנוער הציוני".
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט עם אחיו הבכור,, לליטא, ומשם עלו השניים בשנת 1941 לארץ ישראל דרך המזרח הרחוק. תחילה עבד בהוראה בקיבוץ תל יוסף, ובשנת 1944 התיישב בפתח תקווה, שבה עבד שנים רבות בחינוך. במלחמת העצמאות שימש כקצין תרבות. בשנת 1948 נשלח מטעם הסוכנות היהודית והג'וינט למשך שנתיים לרכז את מפעל החינוך עבור מחנות שארית הפליטה בגרמניה. באותה תקופה שימש ככתב "דבר" בגרמניה והיה קצין יחסי הציבור של הקהילה היהודית במינכן.
בשנת 1953 החל ברוך אורן לעמוד בראש בית "יד לבנים" בפתח תקווה, אשר היה למפעל ההנצחה הראשון מסוגו במדינה. שנים רבות הקדיש לפיתוח הבית ותרם להתפתחותו של ארגון "יד לבנים" הארצי. עבור פעילות זו זכה בשנת 1980 בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה.
פעילותו החינוכית נמשכה ככתב בעיתונות היומית והמקומית ובעיתונות ילדים. כמו כן פרסם ספרי ילדים, מחקרים על תולדות העיר פתח תקווה וגיבש תכנים עבור תוכניות קול ישראל והערוץ הראשון. פעילות זו שולבה בפעילות ציבורית: אורן ערך את שלושת ספרי ארגון ותיקי ההגנה והיה פעיל בארגון חברי ההגנה, האגודה למען החייל, ארגון ההורים השכולים, ועדת האימוץ של בה"ד 1, מגן דוד אדום, נעמת ומוזיאונים ברחבי הארץ. נוסף על אלו היה חבר כבוד באגודת הציירים והפסלים בישראל ובארגון הבינלאומי לציירי פה ורגל.
בשנת 1982 הוענק לו תואר יקיר העיר פתח תקווה. נפטר ב-2004, בגיל 89. נקבר בבית הקברות סגולה בעירו.
חומסנות
חוֹמְסָנוּת או טפילות אכילה (בלועזית: קלֶפּטוֹפרזיטיזם, kleptoparasitism; מילולית טפילות גנבה) היא התנהגות אכילה של בעלי חיים הניזונים ממזון הנחטף מבעלי חיים אחרים. הגדרה זו כוללת חטיפת מזון מפי בעל החיים המנוצל או מציפורניו, גנבה ממאגרי המזון, או כל דרך אחרת שבה בעל חיים לוקח אוכל שמישהו אחר השיג או הכין לעצמו. רוב המינים החומסנים אינם מתבססים על יחסי טפילות ויכולים למצוא לעצמם אוכל לבד, אך כשיש להם הזדמנות הם חוטפים ממינים קטנים יותר או גונבים אותו בערמומיות. ישנם מינים המטילים את ביציהם על מאגרי המזון של יצורים אחרים, כמו דבורת הקוקייה.
המונח מתאר גם מינים החוטפים עצמים שונים ממינים אחרים - למשל חומרים לבניית קן או חפצים נוספים, אך לא את ביתם.
באופן כללי המינים הנטפלים ביותר הם מינים שהתמחו בתפיסת מזון מסוים, בצורה יותר טובה משאר המינים. למשל מינים של עופות ימיים היכולים לצלול כדי לתפוס דגים נטפלים משחפים שאינם יכולים לצלול אך מתקיפים כל עוף שכן הצליח.
פרוקי רגליים
מבין פרוקי הרגליים הנטפלים בולטים דבורי הקוקייה, המטילות את ביציהם בקני דבורים אחרות, בעיקר דבורי בומבוס (Bombus). הסוגים העיקריים של דבורי הקוקייה הם דבורי הבומבוס, MelectaZacosmia, Thyreus ו-Coelioxys. כמו כן ישנם צרעות קוקייה מהמשפחות Chrysididae ו-Vespidae המטילות את ביציהם על מזווי צרעות אחרות.
מבין הזבובאים ישנם זבובים מקבוצות Miltogramminae, Chloropidae, Milichiidae ו-Sarcophagidae הנמשכים לטרפם של עכבישים וניזונים מהם מבלי לקחת מהם את הטרף. המשפחות Calliphoridae ו-Muscidae נמשכות לטרפם של נמלים וחלקם אפילו מטילים את ביציהם בתוך המזווה של נמלים או של חיפושיות זבל.
מבין העכבישים ישנם 5 משפחות המתמחות בתזונה מטרפם של עכבישים אחרים, וחלקם גם מבריח את הטרף מהרשתות באמצעות קורי:
חולייתנים
בין העופות החומסנות היא תופעה נדירה, ועם זאת ישנם מספר עופות הנוהגים לחטוף לעופות אחרים את טרפם, כולל לעופות הגדולים מהם. בנוסף ישנם עופות החוטפים חומרי קינון אחת לשנייה כמו פינגווין רצועת-הסנטר הגונב חלוקי אבן מקיני פינגווינים אחרים מאותו המין.
מהבולטים בעופות החטפניים מצויים השחפים והחמסנים - שקיבלו את שמם ממנהגם לחטוף מזון מעופות אחרות והם כמעט מתבססים על כך למזונם, מתנפלים על עופות ים קטנים יותר היכולים לצלול לעומק רב יותר בים. עופות נוספים המתבססים על כך הם הפרגטות (שנטפלות בעיקר לסולתיים ליסעוריים או לפתוניים), אגמיות וכן פורפוריות נוהגים לגנוב מזון לברווזים וכן דורסי יום המוצאים עופות דורסים קטנים יותר ויתנפלו עליהם במהירות. עופות גדולים כמו עיטמים, נשרים או עיטים יכולים לקחת שלל אפילו משועלים, זאבים או צ'יטות, בייחוד כשהם באים בלהקה גדולה וכן יתקפו עופות קטנים מהם, כמו השלך או הנץ כדי לחטוף להם את שללם.
עופות אחרים ניזונים כאופורטוניסטים שינצלו הזדמנות לקחת שלל של עופות אחרים. בין העופות הללו מצויים עופות דורסים, שחפים, שחפיות, קורמורנים, כמה ברווזים וחופמאים שונים. אפילו כמה ציפורי שיר נוהגים לחטוף מזון: החנקן הנובי חוטף מזון של חטפיות והשחרור נטפל לקיכליים אחרים שצדו חלזונות. המיינה המצויה, שידועה כמין פולש מזיק, נוקטת אף היא בחומסנות ולוקחת טרף מעופות אחרים על ידי הטרדה מתמדת שלהם עד שהם מוותרים על הטרף.
השחפים נוהגים לחטוף מזון לכל יצור כשהם בלהקה מספיק גדולה - הם נטפלים לשחפים אחרים, שחפיות, ברווזים, אגמיות ושקנאים ואפילו לבני אדם.
מבין היונקים ישנם בעיקר הצבועים המנומרים הגונבים טרף של אריות או ברדלסים. ישנם גם תנים החוטפים פיסות מזון של טורפים שלא מבחינים בהם. טורפים נוספים החוטפים מזון לטורפים קטנים יותר הם דובים שונים, אריות, תנים וזאבים.
ישנם גם כמה שבטים אפריקנים החוטפים שלל של טורפים כמו אריות, ברדלסים וצבועים.
שמואל בן יהודה אבן תיבון
שמואל בן יהודה אבן תיבון (1150–1230) היה בנו של המתרגם הידוע יהודה בן שאול אבן תיבון. כמו אביו, גם הוא עסק ברפואה, וגם הוא נודע כמתרגם מצוין של יצירות חכמי ישראל בימי הביניים.
אבן תיבון נולד בלוניל שבפרובאנס, בדרום צרפת. הוא העריץ מאוד את הרמב"ם, ותירגם את ספרו "מורה הנבוכים" מערבית לעברית עוד בחייו של הרמב"ם, שעודד אותו לכך. בנו היה משה אבן תיבון. חתנו היה רבי יעקב אנטולי.
ישנה דעה כי נפטר במרסיי בגיל 80. על פי עדות משנת 1450 ומשנת 1537 קברו שכן באזור בית הקברות היהודי העתיק בטבריה.
תרגומיו
כתבי הרמב"ם: מורה נבוכים, שמונה פרקים לרמב"ם, פירוש למסכת אבות, איגרת תימן ומאמר תחיית המתים.
ספרי מדע ופילוסופיה: פירוש עלי אבן רצואן על ספר הרפואה ("Ars Parva") לגלנוס, שלושה מאמרים של אבן רושד, התרגום של יחיא אבן בטריק לאותות השמים או אותות עליונות ("מטאורולוגיקה") לאריסטו. עיסוקו בתרגום המטאורולוגיקה ('ספר אותות השמים') של אריסטו, קשור גם באופן הבנתו את סודו של מורה הנבוכים, כי שמואל אבן תיבון ייחס לרמב"ם הסכמה עם העמדה האריסטוטלית המוצגת שם.
ספריו
בשני הספרים נזכרו שני חיבורים נוספים שלו שאינם מצויים בידינו: פירוש על שיר השירים, ו"נר החופש" שנועד לפרש פסוקים בתורה על דרך הרמז. ייתכן כי אבן תיבון לא השלים את כתיבתם.
הערכה
מלבד היותו המתרגם של מורה הנבוכים, היה אבן תיבון במובנים רבים גם הפרשן הראשון שלו, במיוחד בכתביו המאוחרים. בנושאים מסוימים אף נקט עמדה יותר אריסטוטלית מהרמב"ם עצמו.
הרד"ק, בהקשר לספיקותיו במורה הנבוכים, כתב כי "מעת אשר נאסף אל אבותיו אחינו החכם הגדול רבי שמואל אבן תיבון ז"ל, לא מצאתי עם מי אדבר בזה". גם רבי אברהם בן הרמב"ם סיפר כי בסוף ימיו של אביו הגיעו אליו אגרותיו (המוקדמות) של ר' שמואל אבן תיבון, "והעיד עליו הצדיק אבא מארי זצ"ל כי הוא ירד עד עומק סודות ספר מורה הנבוכים ושאר חיבוריו והבין כוונתו".
מן העבר השני, ר' שלמה מן ההר יצא במסע נרחב של התכתבות ושכנוע נגד הספר מורה נבוכים ותרגום זה בפרט, על כך שלדבריו אבן תיבון גילה ברבים סודות שהסתיר הרמב"ם, וכן תקף את שמואל אבן תיבון עצמו על פירושיו האלגוריים למקרא. שנים מועטות לאחר מתקפה זו, חיבר ר' יעקב בן ששת גם הוא ספר ביקורת קשה נגד "מאמר יקוו המים", ובפרט נגד פרשנותו הרדיקלית של אבן תיבון למורה הנבוכים. המאבק הוביל לחרמות הדדיים בין מצדדי הרמב"ם ומתנגדיו, ובשנת 1233 שלוש שנים לאחר מות אבן תיבון, הובילו ככל הנראה מאבקים אלו לשריפת הספר או החרמתו בידי הנוצרים.
סשה אלכסנדר
סשה אלכסנדר (נולדה סוזנה דרובניאקוביץ' ב-17 במאי 1973) היא שחקנית ובמאית טלוויזיה אמריקאית. היא גילמה את גרטשן ויטר, אחותו של פרסי, בסדרה דוסון קריק, היא גילמה את קייטלין טוד בשתי העונות הראשונות של NCIS. במשך 7 עונות כיכבה בסדרה ריזולי ואיילס בתור מאורה איילס, בוחנת רפואית במשטרת בוסטון. היא גם הייתה שחקנית קבועה בעונות החמישית והששית של הסדרה חסרי בושה.
חיים מוקדמים
אלכסנדר, ממוצא סרבי, נולדה בשם סוזנה דרובנג'קוביץ' בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית. היא החלה לשחק בהפקות בית ספר בכיתה ז'. היא גם הייתה מחליקה על קרח, אבל הפסיקה בגלל פציעה בברך. היא המשיכה לשחק בתיכון ובקולג', ואז עברה לניו יורק כדי לשחק בפסטיבלי שייקספיר. היא סיימה את לימודיה בבית הספר לקולנוע-טלוויזיה של אוניברסיטת דרום קליפורניה, שם הייתה חברה בקאפה אלפא תטא.
קריירה
אלכסנדר החלה לשחק בשתי סדרות קצרות מועד: הדרמה הרפואית Presidio Med והדרמה של ABC Wasteland. היא זכתה לתשומת לב תקשורתית רחבה ולשבחי ביקורת כשהופיעה בעונה הרביעית של דוסון קריק בתור גרטשן ויטר, אחותו של פייסי ויטר (ג'ושוע ג'קסון), שהיה לה רומן עם דוסון (ג'יימס ואן דר ביק). אלכסנדר הייתה גם בפרק בסדרת הקומדיה קצרת הימים של פוקס, גרג הארנב, שבו היא שיחקה את התפקיד של כתבת TV Guide לסבית וחלקה נשיקה על המסך עם שרה סילברמן.
ההסבר הרשמי לעזיבתה היה כי "היא ביקשה לצאת מהחוזה שלה כדי לממש הזדמנויות אחרות". בהצהרות של אלכסנדר מאז עזיבתה את NCIS, היא הבהירה שהבעיה שלה עם התוכנית היא שהיא חשה שהעומס בעבודה תובעני מדי עבורה.
בהופעותיה האחרונות בפרק הכפול " להרוג את ארי ", אלכסנדר הופיעה ככוכבת אורחת מיוחדת. דמותה קייטלין טוד הופיעה שוב בפרק "מה היה אם" עם אנתוני דינוזו לפרק ה-200 של NCIS ב-2012, אולם אלכסנדר לא חזרה לצלם קטעים חדשים לפרק; אלא קטעים מפרקי העונה השנייה נחתכו כדי לשלב אותה בפרק החדש.
מ-2010 עד 2016, אלכסנדר גילמה את ד"ר מאורה איילס במשך שבע עונות בסדרה ריזולי ואיילס בתור החוקרת הרפואית הראשי של מסצ'וסטס, שעובדת עם משטרת בוסטון. אלכסנדר שיחקה עם אנג'י הרמון, שגילמה את בלשית הרצח של בוסטון ג'יין ריזולי, חברתה הטובה של איילס בתוכנית.
בשנת 2015, אלכסנדר החל בתפקיד חוזר בסדרה "חסרי בושה" של שואוטיים כשגילמה את הלן רוניון, אחת מהפרופסורים בקולג' של ליפ גלאגר. דמותה הלן מקיימת מערכת יחסים פתוחה עם בעלה תיאו (בגילומו של מייקל ריילי בורק) מה שמאפשר לה לשכב עם ליפ. מערכת היחסים בין הלן לליפ היא גם רומנטית וגם כזו שמספקת לו הדרכה בקריירת הקולג' שלו, אבל הרומן מתפוצץ בעונה השישית (2016).
אלכסנדר לוהקה לצד לודאקריס בסרט הדרמה The Ride מ-2018. בשנת 2018, אלכסנדר כיכבה כאורחת בפרק של חוק וסדר: מדור מיוחד, "Caretaker" (עונה 20, פרק 8), בתור אנה מיל. אלכסנדר גילמה את הבלשית צ'סלר בסרט של נטפליקס משנת 2020 שקרים מסוכנים.
מאז 2020, היא דיבבה את אדי בסדרת האנימציה Deathstroke: Knights & Dragons, המבוססת על DC Comics
חיים אישיים
ב-18 בספטמבר 1999, אלכסנדר התחתנה עם לוקה פסל, אך נישואים אלה הסתיימו מאוחר יותר בקליפורניה.
אלכסנדר נשואה לבמאי אדוארדו פונטי (בנם הצעיר של השחקנית סופיה לורן ומפיק הסרטים קרלו פונטי). יש להם שני ילדים: בת לוסיה ובן לאונרדו. ג'סיקה קאפשו היא הסנדקית של לוסיה. אלכסנדר דוברת אנגלית, סרבית, איטלקית וקצת צרפתית.
לילי ברודי
לילי ברודי (במקור מגדולנה ליאונה רבקה ברודי, בהונגרית: Bródy Lili; קיראיהלמץ, 6 במאי 1906 – בודפשט, 24 באוקטובר 1962) הייתה משוררת, סופרת, עיתונאית ומתרגמת יהודייה-הונגרייה.
ביוגרפיה
לילי ברודי נולדה במשפחה יהודית. היא החלה את דרכה כפקידת בנק, ואחר כך בשנת 1926 החלה לעבוד כעיתונאית בצוות הכתבים של היומון פשטי נפלו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הרומנים הקלים והמשעשעים שלה, שתיארו את חייה של אישה מודרנית בעיר הגדולה, היו פופולריים מאוד.
לאחר מלחמת העולם השנייה היא הייתה בצוות הכתבים של היומון "מאדיאר נמזט (האומה ההונגרית) וחברה ב"התאחדות הלאומית של העיתונאים ההונגרים".
לילי ברודי הובאה למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט, הונגריה
משפחתה
בעלה הראשון היה רודולף סאנטו [רז'ה] (בודפשט, 12 בינואר 1899–1943), סופר, עיתונאי ומתרגם, איתו התחתנה ב-23 במרץ 1933 בבודפשט. הם התגרשו בשנת 1937. עם בעלה השני דר' יאנוש אדם קמניפי (13 באוקטובר 1905 – בודפשט, 9 במרץ 1946), בנם של הרופא הראשי דר' דיולה קמניפי ואטלקה שרמן התחתנה ב-11 בספטמבר 1937 בבודפשט. בתה היא מרגיט קמניפי.
נשיא סוריה
נשיא סוריה הוא ראש המדינה הסורית, אשר משמש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים של סוריה.
ב-31 בינואר 1973 חאפז אל-אסד שינה את חוקת המדינה ומאז נשיא לא היה חייב להיות מוסלמי. כתוצאה מכך התפרצו הפגנות של האחים המוסלמים בערים הגדולות. לפי רוברט ד. קפלן זה היה דומה למינוי יהודי לצאר ברוסיה. בשנת 2012 סעיף זה בחוקה בוטל.
דרישות
החוקה של סוריה מאפשרת לנשיא להתמודד לכהונה של 7 שנים, שניתן להאריך פעם אחת בשל החוקה של 2012. התנאים הנדרשים כדי להיות מועמד בבחירות לנשיאות הם הבאים: