cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ראיין וייטינג
ביוגרפיה
באליפות העולם באתלטיקה, שנערכה בטגו שבקוריאה הדרומית, בשנת 2011 סיים וייטינג במקום שביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.75 מטר.
אלוף עולם באולם
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2012 זכה וייטינג במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 22.00 מטר, לפני דוד שטורל מגרמניה (21.88 מטר) ותומאש מאייבסקי מפולין (21.72 מטר).
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים וייטינג במקום שני בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.66 מטר, אחרי ריס הופה (22.00 מטר) ולפני כריסטיאן קאנטוול (21.28 מטר) והבטיח את השתתפותו במשחקים. במשחקים עצמם הוא סיים במקום תשיעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.64 מטר. בשלב המוקדמות הוא הדף למרחק של 20.78 מטר ועלה מהמקום הרביעי.
סגן אלוף עולם
במסגרת ליגת היהלום שנערכה בדוחא שבקטר ב-10 במאי 2013 זכה וייטינג במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש ובתוצאת השנה בעולם של 22.28 מטר. באליפות העולם באתלטיקה שנערכה במוסקבה שברוסיה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.57 מטר, אחרי דוד שטורל (21.73 מטר) ולפני דילן ארמסטרונג מקנדה (21.34 מטר).
מדרשת הדרום
מדרשת הדרום היא מדרשת טיולים הממוקמת במזרח חבל לכיש ואשר מטרתה חינוך לערכי העם והארץ.
היסטוריה
המדרשה הוקמה בשנת 1982 בגוש קטיף והייתה לאחד המוסדות החינוכיים\תיירותיים הבולטים באזור. המדרשה אירחה קבוצות רבות מגווני החברה הישראלית למגוון פעילויות: שבועות עבודה, סמינריונים, ימי עיון, טיולים חד יומיים\שנתיים ואירועים משפחתיים. לאחר תוכנית ההתנתקות הועברה המדרשה למזרח חבל לכיש. משנת 2016 המדרשה שוכנת ביישוב נטע. מבנה הקבע כולל משרדים, כיתות לימוד, ספרייה פדגוגית ואכסניית אירוח.
המדרשה פועלת בפיקוח האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך וחברה באשכולות – פורום מרכזי סיור ותודעה ישראלית. כיום המדרשה עוסקת בפעילויות במגוון תחומים: הדרכות וארגון טיולים, הרצאות עומק, כנסים אקדמאיים, סיורים והפקות שטח חינוכיות למגוון קהלים. במדרשה פועלות בנות שרות לאומי ומדריכים נוספים אשר עברו הכשרה והתמחות. אזורי הפעילות של המדרשה הם מרחב הנגב, מישור החוף, שפלת מדבר יהודה וירושלים.
בניגנו אקינו (השלישי)
בניגנו אקינו (השלישי) (8 בפברואר 1960 – 24 ביוני 2021) היה הנשיא ה-15 של הפיליפינים, שכיהן בתפקיד מ-30 ביוני 2010 עד יוני 2016. אמו הייתה הנשיאה לשעבר קורסון אקינו, ואביו, בניגנו אקינו הבן, היה מנהיג פוליטי שנרצח.
ביוגרפיה
אקינו (שכונה "נוינוי") נולד במנילה בירת הפיליפינים. בשנת 1981 סיים תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטה במנילה, ויצא עם משפחתו לגלות בבוסטון בארצות הברית, עקב רדיפות של ממשלו של פרדיננד מרקוס. אקינו חזר לפיליפינים בשנת 1983, סמוך לאחר הירצחו של אביו, ועבד במשרות שונות בסקטור הפרטי. בשנת 1998 נבחר לבית הנבחרים בפיליפינים כנציג מחוז טרלק. נבחר בשנית בשנת 2001 ובשלישית בשנת 2004. משנבצר ממנו עקב מגבלות החוק להיבחר בפעם השלישית, התמודד ונבחר לסנט בשנת 2007. לאחר מות אמו, התמודד על תפקיד נשיא הפיליפינים, על רקע רגשות האבל הלאומיים שסחפו את הפיליפינים על מותה. הבטיח ללחום בשחיתות בצמרת הפוליטית ולשקם את אמינות הממשל. בבחירות שנערכו ביוני 2010 ניצח לאחר שקיבל כ-42% מקולות הבוחרים. ב-30 ביוני 2010 הושבע, והחל לכהן כנשיא ה-15 של הפיליפינים.
באוגוסט 2011 נועד אקינו עם מנהיג המורדים בדרום המדינה, מוראד איברהים, כדי לדון בדרכים להביא לסיום סכסוך הדמים בין הצדדים הנמשך זה כמה עשורים.
באפריל 2012 פסק בית המשפט העליון בפיליפינים בהחלטה תקדימית כי אקינו יידרש לחלק את אחוזת המשפחה העצומה שלו ליותר מ-6,000 חקלאים ומשפחותיהם.
בשנת 2013 נכלל ברשימת 100 האנשים המשפיעים בעולם, שפרסם המגזין TIME.
בתחילת נובמבר 2013 הפציר אקינו באזרחי הפיליפינים לעזוב את האזורים המועדים לפורענות, על מנת שלא ייפגעו מטייפון האיאן. לאחר שהתבררו ממדי ההרס שזרעה הסופה, פנה בבקשת עזרה לקהילה הבינלאומית, והכריז על אסון לאומי במטרה להאיץ את מאמצי הסיוע לקורבנות הטייפון.
במרץ 2014 היה שותף לגיבוש וחתימת הסכם שלום סופי עם קבוצת המורדים הגדולה במדינה, חזית השחרור האיסלאמית מורו (MILF), ששם קץ ל-45 שנות סכסוך אלים.
ביוני 2016 סיים את כהונתו, לאחר שעל פי החוקה נבצר ממנו להתמודד על קדנציה שנייה. הוא הוחלף על ידי רודריגו דוטרטה.
חיים אישיים
נפטר ב-24 ביוני 2021.
ג'ון פיליפ קמבל
ג'ון פיליפ קמבל (באנגלית: John Philip Kemble; 1 בפברואר 1757 - 26 בפברואר 1823) היה שחקן תיאטרון שייקספירי אנגלי, מגדולי שחקני תקופתו. אחיהם של השחקנים שרה סידונס, סטיבן קמבל (Stephen Kemble), צ'ארלס קמבל (Charles Kemble) ואליזבת ויטלוק (Elizabeth Whitlock) ושל הסופרת אן האטון (Ann Hatton).
תולדות חייו
נולד בפרסקוט, לנקשייר למשפחת שחקנים קתולית, בנו של רוג'ר קמבל (Roger Kemble), שחקן ומנהל תיאטרון שלהקתו הנודדת כללה את רוב משפחתו. בנעוריו חשב להיות כומר ולמד בסמינר לכמרים בצרפת, אך לאחר ארבע שנים שב לביתו והשתלב בקבוצת התיאטרון.
את תפקידו הראשון על הבימה גילם בינואר 1776, ב-1778 הצטרף לתיאטרון ביורק וב-10 באוקטובר הופיע לראשונה בתפקיד ראשי שייקספירי כמקבת'. ב-1781 חתם חוזה עם תיאטרון בדבלין והופיע בתפקיד המלט. בנוסף הופיע בתפקידים ראשיים רבים נוספים במחזות רבים.
משחקו המדויק ופרשנותו, יחד עם הצלחת אחותו, שרה, הובילוהו לחתימת חוזה עם תיאטרון דרורי ליין בלונדון. ב-30 בספטמבר 1783 הופיע על במת תיאטרון זה לראשונה בתפקיד המלט. במחזה מקבת' שעלה ב-31 במרץ 1785 שיתף פעולה עם אחותו, שגילמה לצידו את ליידי מקבת'. זוג השחקנים האחים זכה לתגובות נלהבות והמשיך לשתף פעולה בהצגות רבות בתיאטרון דרורי ליין.
התפקידים בהם הצטיין במיוחד, הודות להופעתו המרשימה, היו דמויות הרואיות מן המחזות ההיסטוריים הרומיים והטרגדיות של שייקספיר ושל בני תקופתו (בפרט קוריולנוס). זאת בניגוד למי שנחשב יורשו על הבמה, אדמונד קין, שהצטיין דווקא בגילום דמויות פגומות כריצ'רד השלישי ושיילוק מן הסוחר מוונציה.
ב-1803 התמנה קמבל למנהל תיאטרון קובנט גרדן וכיהן בתפקיד עד לשריפת התיאטרון ב-20 בספטמבר 1808. כיוון שקמבל היה מושקע בתיאטרון, הוא איבד בשריפה חלק ניכר מהונו והתקיים בזכות הלוואה נדיבה מאת רוזן נורת'מברלנד. מתוך רצון להחזיר את הנזקים נפתח התיאטרון מחדש ב-1809 תוך העלאה ניכרת של מחיר הכרטיס, העלאה זו התקבלה במהומות מצד הקהל שנקראו OP [Old Prices] riot. קמבל נפרד מן הבמה ב-23 ביוני 1817 בתפקיד קוריולנוס.
באחרית ימיו ראה את עלייתו של אדמונד קין, שביצע תפקידים שיקספיריים באופן שונה וחדשני יותר, כאשר השבחים על משחקו של קין מלווים בביקורת על משחקו של קמבל. את רוב זמנו עשה מחוץ לבריטניה ונפטר בלוזאן ב-26 בפברואר 1823.
לורים (תת-משפחה)
לורים (שם מדעי: Loriinae) היא תת-משפחה ממשפחת הדרראים החיים ברחבי אוסטרליה, גינאה החדשה ובדרום-מזרח אסיה. בתוכה כלולים שלושה שבטים: לורים, תוכונים ותוכיי התאנים.
בני הקבוצה הם תוכים צבעוניים בינוניים בגודלם החיים באזורים טרופיים, בעיקר ביערות גשם טרופיים אך גם באזורים יבשים יותר כמו סוואנות, חופים וגדות נהר והתוכון האוסטרלי נודד במדבריות אוסטרליה בלהקות רועשות.
התוכים מקבוצה זו התפתחו ליניקת צוף או לאכילה של פירות קטנים או זרעים, אותם הם מפיצים בסביבה. לשם כך רבים מהם פיתחו לשון ארוכה והם בעלי "מברשות" על לשונם, באמצעותן נאספת האבקה.
חלק מהמינים מהווים חיות מחמד נפוצות.
מוקדמות יורו 1984
מוקדמות יורו 1984 הוא טורניר כדורגל שנערך באירופה בין מאי 1982 לדצמבר 1983, ובמסגרתו התמודדו 32 נבחרות לאומיות החברות באופ"א על שבעה מקומות ביורו 1984 שנערך בצרפת.
הנבחרות חולקו לשבעה בתים, ובסיום הטורניר שבע הנבחרות שסיימו בראש כל בית העפילו, יחד עם המארחת שהעפילה אוטומטית, לטורניר הגמר.
הגרלת הבתים
הגרלת שלב הבתים נערכה ב-8 בינואר 1982 בפריז, עם 32 נבחרות שנכנסו להגרלה. משחקי המוקדמות החלו במאי 1982 והסתיימו בדצמבר 1983. הנבחרות התחלקו לשבעה בתים, מתוכם ארבעה הכילו חמש נבחרות, ושלושה בתים הכילו ארבע נבחרות, שהוגרלו לפי קבוצות דירוג. על כל ניצחון ניתנו שתי נקודות, ולא שלוש כפי שנהוג כיום.
קבוצות הדירוג בהגרלה היו:
הנבחרות המעפילות
1 במודגש: זכתה בטורניר, בנטוי: מארחת הטורניר
Hasta los Dientes
Hasta los Dientes (בעברית: אפילו השיניים) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הקובנית-אמריקאית קמילה קביו, בהשתתפות הזמרת-יוצרת הארגנטינאית מריה בסרה. הוא יצא לאור בהוצאת חברת התקליטים אפיק רקורדס כסינגל הרביעי מתוך אלבום האולפן השלישי של קביו, Familia (2022).
השיר, שמתמקד באהבה אובססיבית תואר ככזה המושפע מרגאטון ודיסקו. בנוסף לכך, קבעו מבקרי המוזיקה שהוא דומה לצליל הנו-דיסקו של דואה ליפה.
וידאו קליפ
וידאו קליפ נלווה בנושא החלל פורסם ב-13 במאי 2022, והוא בוים על ידי שרלוט רת'רפורד. הקליפ מציג את קביו ובסרה בתלבושות צבעוניות ופאות, כשהן מבצעות את השיר על סיפון של ספינת חלל. השתיים מבצעות את הבתים שלהן וזאת, כשהן מבצעות כוריאוגרפיה שנעשתה במיוחד עבור הקליפ, כשהן לבושות בחליפות חלל.
נכון ליוני 2022 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-15 מיליון צפיות.
מוות של דיו
מוות של דיו (בגרמנית: Tintentod) הוא ספר פנטזיה לצעירים פרי עטה של קורנליה פונקה. הספר יצא לאור בשנת 2007 ובעברית בשנת 2012 בתרגומה של חנה לבנת. זהו הספר השלישי בטרילוגיית "לב של דיו", והוא ממשיך את הספרים "לב של דיו" ו"כשף של דיו".
עלילה
העלילה מתחדשת כמה שבועות לאחר הנקודה שבה "כשף של דיו" עצר; במשימה של פאריד ומגי להשיב את אצבע אבק, שמת בסוף "כשף של דיו", בחזרה לחיים.ב"מוות של דיו" אנחנו פוגשים שוב את ראש פתן המושחת, שליט חלקו הדרומי של עולם הדיו, כעת בן אלמוות אך נרקב לאיטו. אנחנו פוגשים גם את גיסו, השרוך, מלך אומברה, ואת יד ימינו הנאמן, החלילן, השולטים בעיר אומברה ובכפרים הקטנים שמסביבה. הם מכבידים את המיסים ובוזזים את הכפרים ככל שידם משגת. שלושת החברים למשפחת פולכארט, מגי, רזה ומורטימר, יחד עם הילד שעתיד להיוולד למשפחתם, מתגוררים במשק שליו ונטוש שמזמן נשכח מעיני אחרים. פאריד, שוויתר על האש שלו בעקבות המוות של אצבע אבק, עובד בשביל אורפיאוס, שמתעשר מיום ליום. אורפיאוס מתייחס אליו כמו לעבד, מבטיח לקרוא את אצבע אבק המת בחזרה לחיים. פנוליו, הסופר, מוותר על הכתיבה בתחילת הספר והופך יותר ויותר שיכור וסנילי. הוא נרגז מאד לנוכח כל השינויים שאורפיאוס מכניס בספר ומהשאלות הבלתי-פוסקות שלו על הנשים הלבנות. אומברה נמצאת תחת איום מתמיד מצד אנשיו של ראש פתן, שהרגו כמעט כל זכר בוגר בעיר וחוטפים ילדים על בסיס קבוע על מנת להעביד אותם במכרות. האדם היחיד שעומד בדרכם הוא העורבני הכחול האגדי, שודד שיצר פנוליו בסדרת שירים שכתב בהשראת דמותו של מו, שעכשיו "תקוע" בתור העורבני הכחול ומסובך בצרות יותר מאי פעם.
בינתיים, אורפיאוס, שכופה על הסיפור שינויים בלי סוף, מצליח לארגן פגישה בבית הקברות של השודדים כדי שהעורבני הכחול יחזיר את אצבע אבק לחיים וימות בתהליך. מו מסכים ומזמן את הנשים הלבנות, שמביאות אותו אל עולם המתים לפרק זמן לא ידוע שמתברר בהמשך כשלושה ימים. בזמן הזה, מגי מאמינה שאביה מת ורותחת מכעס הן על פאריד והן על אמה, רזה. בעולם המתים, מו פוגש את המוות בכבודו ובעצמו, שעושה איתו עסקה: המוות ישחרר מאחיזתו את אצבע אבק וגם את מו, בתנאי שמו יסיים את מה שהתחיל ויכתוב את שלוש המילים בספר הלבן, הספר שעושה את ראש פתן לבן אלמוות. אם הוא ייכשל, המוות ייקח אותו, את אצבע אבק, ואת מגי, מאחר שהיא הייתה מעורבת חלקית בכריכת הספר הלבן. מו מתעורר מעולם המתים ומביא איתו את אצבע אבק. כעת שניהם עשויים כמעט ללא חת, פניו של אצבע אבק אינן מצולקות עוד, ושניהם הפכו לבלתי נפרדים.
מו מוצא את עצמו נהנה מתפקיד העורבני הכחול, ואין לו כוונה לעזוב את עולם הדיו למרות הפצרותיהן של מגי ורזה. מגי מוצאת את עצמה מתרחקת יותר ויותר מפאריד, ולבה נמשך אחר נער אחר בשם דוריה, חבר במחנה השודדים של הנסיך השחור. העלילה ממשיכה כשכמעט כל ילדי העיר אומברה נחטפים בידי החלילן, שמאיים לקחת אותם אל המכרות, שם ימותו בוודאות. מו, שידוע כעת כמעט אך ורק בתור העורבני הכחול, לא יכול לקבל זאת ומשחרר אותם תוך שהוא מסגיר את עצמו בתמורה. הוא מגלה שבתו של ראש פתן, ויולאנטה, הידועה בתור "המכוערת", דווקא נמצאת בצד שלו. היא מבריחה אותו בבטחה אל מחנה השודדים בעודה מסתירה את נאמנויותיה מהחלילן ומבנה הצעיר יאקופו, הנאמן לראש פתן ומעריץ את החלילן. החלילן נשלח לרדוף אחר הילדים. השרוך רודף אחר להקת השודדים, אך פנוליו מציל אותם כשהוא כותב על קינים ענקיים של בני אדם בצמרות העצים.
מו מתגנב בחשאי עם אצבע אבק ועם ויולאנטה ולגיון החיילים-ילדים שלה אל המצודה שבאגם, שם מוחזק הספר הלבן. בינתיים, אורפיאוס מעמיד את עצמו לשירותיו של ראש פתן בתקווה שהוא בוחר בצד המנצח, אבל הוא לא, כי למו יש כמה תכסיסים בשרוול. בנוסף, הוא סובל מביקוריה המעיקים של מורטולה, שאיבדה את שפיותה ועדיין מנסה להשיב לחיים את בנה המת, קפריקורן. העורבני הכחול ואצבע אבק נתקלים בקשיים במצודה, והתוכניות שלהם משתבשות. מו, אצבע אבק, ובריאנה – בתו של אצבע אבק – כולם נכלאים בסופו של דבר. למען שלומה של בריאנה, אצבע אבק בוגד לרגע במו. בנקודה הזו, רזה מגיעה בצורת סנונית, מצילה את מו מלאבד את שפיותו ומחדשת את נאמנותו של אצבע אבק. רזה ואצבע אבק מחפשים לשווא אחר הספר הלבן בזמן שהעורבני הכחול, שנלכד שוב בידי החלילן, עובד על יצירת ספר לבן חדש עבור ראש פתן. יאקופו בוגד בסבו, ראש פתן, ונותן למו את הספר הלבן המקורי כדי שיוכל לכתוב בו את שלוש המילים ובכך להרוג את ראש פתן.
"מוות של דיו" מסתיים כשאורפיאוס, שמוצא את עצמו בצד המפסיד, נס אל ההרים שבצפון, פנוליו חוזר לכתוב שוב, ופאריד מחליט לנדוד עם כוח האש המחודש שלו ושואל את מגי אם תצטרף אליו. מגי, שכעת מאוהבת בדוריה, נפרדת ממנו לשלום ומאחלת לו בהצלחה בדרכו. ויולאנטה, שכעת ידועה בכינוי "רבת החסד", הופכת לשליטתה של אומברה, וילד חדש נולד למשפחת פולכארט בעולם הדיו, ילד שמשתוקק לבקר בעולם שבו נולדו הוריו ואחותו, עולם שבו יש כרכרות חסרות סוסים ומכונות מעופפות.
ביקורת
"מוות של דיו" התקבל בביקורות מעורבות עד שליליות. בביקורת של ה"פאבלישרס וויקלי" נכתב: "השאלות המטא-בדיוניות המעניינות – האם אנחנו יכולים לשנות את ייעודנו? לעצב את גורלנו בידינו? – נרמסות תחת ההתרחשויות המסוכנות הרודפות זו את זו בקצב מסחרר, ובכל זאת הנבלים לא מממשים את מלוא הפוטנציאל שלהם. ומה שעוד יותר מאכזב הוא שמגי, שהכרנו בספרים הקודמים כנערה נחושה ולוחמת, שנמצאת ממש בתחילתו של גיל ההתבגרות, לא עושה הרבה חוץ מלבחור בין שני מחזרים. נראה שפונקה שכחה שהספר הראשון בסדרה יועד במקור לילדים". הביקורת של "קירקוס רוויוז" הייתה מעט חיובית יותר ונאמר בה ש"פונקה מספרת את הסיפור בצורה מרתקת כתמיד", אך גם הם הסכימו ש"נראה שהקהל הטבעי של הסאגה המהורהרת הזאת הוא בני נוער ומבוגרים, ולא אותם ילדים שגמעו בשקיקה את 'לב של דיו'".
טאולנט ג'אקה
טאולנט ג'אקה (באלבנית: Taulant Xhaka; נולד ב-28 במרץ 1991) הוא כדורגלן שווייצרי-אלבני המשחק בפ.צ. בזל. טאולנט הוא אחיו הבכור של גרניט ג'אקה, כדורגלן מקצועני אף הוא.
קריירת מועדונים
ג'אקה נולד בשווייץ להורים מקוסובו ממוצא אלבני. אחיו הצעיר הוא הכדורגלן גראניט ג'אקה שמשחק בנבחרת שווייץ. הוא החל את הקריירה שלו בגיל 9 בקבוצת הילדים של קונקורדיה בזל. לאחר שנתיים עבר למחלקת הנוער של פ.צ. בזל. בשנת עלה לבוגרים, ב-19 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הבוגרים בניצחון 0–5 על מנדריסיו-סטאביו במסגרת הגביע השווייצרי. ב-27 בפברואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–1 על פ.צ. לוצרן. בסיום אותה עונה זכה באליפות הראשונה בקריירה שלו עם הקבוצה. ב-27 בספטמבר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות בתיקו 3-3 עם מנצ'סטר יונייטד באולד טראפורד. ב-18 בינואר 2012 הושאל לגראסהופרס ציריך לשנה וחצי ובקיץ חזר לבזל.
קריירת נבחרות
בצעירותו שיחק ג'אקה בכל הנבחרות הצעירות של. ב- זכה עם נבחרת הנוער השווייצרית עד גיל 17 באליפות העולם עד גיל 17.
ג'אקה, המחזיק באזרחות אלבנית, קיבל זימון בכורה לנבחרת הבוגרת, במאי 2013. ב-7 בספטמבר 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אלבניה בניצחון המפתיע 0–1 נגד. ב-2018 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד.
ישראל בן-יהודה
ישראל בן יהודה (עבדו) (1915 - 9 ביוני 1999) היה מלוחמי "ההגנה", הפלמ"ח וצה"ל, וממיסדיה של חברת "להב", אחת החברות הוותיקות בתחום הנשק בישראל.
ביוגרפיה
בן יהודה נולד ב-1915 בירושלים לאלישע יהודיוף ומלכה ריינה יהודיוף (לבית חפץ) - משפחה ממוצא בוכרי. בתקופת מלחמת העולם הראשונה גורשה המשפחה לרוסיה כנתינים רוסים, ושבה לירושלים רק בשנת 1921. בגיל 15 התגייס בן יהודה לארגון ההגנה. בתקופת המרד הערבי הגדול שירת ביחידות הנודדת ופו"ש שהקים יצחק שדה.
בסמוך להקמת הפלמ"ח הצטרף לשורות הארגון. הפלמ"ח הוקם ערב המערכה בסוריה ובלבנון בה פלשו כוחות בעלות הברית לסוריה וללבנון שהיו בשליטת אנשי צרפת של וישי שהיה חשש שיעברו לצד מדינות הציר. היה צורך בצעירים דוברי ערבית שיוכלו לשמש בתפקידים מיוחדים בסוריה ובלבנון לקראת הפלישה ובמהלכה. בן יהודה, שכונה בכינוי המחתרתי "עבדו" גויס למסגרת שכונתה "המחלקה הסורית", לצד יהושע פלמון, חיים לבקוב וירוחם כהן. ביחד עם לבקוב חדר לסוריה ערב הפלישה, במאי 1941. עד לתחילת הלחימה לא היה לבן יהודה וללבקוב קשר עם מפקדת בעלות הברית, אך לאחר תחילת הלחימה חודש הקשר והם נשלחו לאזור חלב כדי לפגוע במתקנים של הצרפתים, שגילו עדיין התנגדות. כאשר הגיעו אנשי החוליה לשדה התעופה בחאלב גילו כי המטוסים המוצבים שם הם מטוסי דמה. הם החליטו לפגוע במטרות אחרות וחיבלו בתחנת רכבת ובמאגרי דלק.
לאחר שחרורו של בן יהודה מהצבא, הקים עם חבריו יוסי הראל ויצחק לוי, עסק למסחר בנשק בשם "להב" (שם המבוסס על ראשי התיבות של שמותיהם - לוי, הראל, בן יהודה). הראל שב לאחר זמן מה לשירות בצה"ל וביחידות המודיעין, ולוי ובן יהודה המשיכו לפתח את העסק בעצמם. החברה עסקה בסחר ובייבוא נשק, והיא פעילה גם כיום כאחד הגורמים העיקריים בישראל בתחום הסחר בנשק.
בן יהודה נפטר בשנת 1999.
חיים אישיים
בן יהודה היה נשוי לשרה, ואב לשני בנים. בנו הבכור,, נהרג בשנת 1967 בשירות צבא ההגנה לישראל. בנו יריב הצטרף לחברת להב, ושימש כמנכ"ל החברה.
Objective-C
Objective-C היא שפת תכנות מונחת עצמים לשימוש כללי המוסיפה הודעות בסגנון שפת Smalltalk לשפת C. זוהי שפת התכנות העיקרית הנמצאת בשימוש חברת אפל למערכות ההפעלה OS X ו-iOS, וה-API שלהם, Cocoa.
השפה פותחה בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20, ונבחרה לשפה של מערכות ההפעלה NeXT ו-NeXTSTEP, שעליהן התבססו OS X ו-iOS. תוכניות גנריות ב-Objective C אשר אינן משתמשות בספריות של NeXT יכולות להיות מהודרות לכל מערכת הפעלה הנתמכת על ידי GCC או Clang.
שפה זו היא אחת השפות הפופולריות בקרב מתכנתים בעולם עד היום.
היסטוריה
Objective-C נוצרה ברובה בראשית שנות ה-80 על ידי עובדי חברת Stepstone, בראד קוקס וטום לאב. שפת התכנות Smalltalk הייתה מוכרת לשניהם בשל עבודתם במרכז התכנות הטכנולוגי של חברת ITT בשנת 1981 ובאותה עת הם החלו לעבוד על פיתוח Objective-C. קוקס התעניין בבעיות של שימוש חוזר בעיצוב תוכנה ובתכנות. הוא הבין כי שפה כמו Smalltalk תוכל לשמש לבניית סביבת פיתוח למפתחים ב-ITT. נוסף על כך הם הבינו כי תאימות לאחור לשפת C תהיה קריטית להמשך הפיתוח בחברה. קוקס החל לכתוב ממיר ל-C המשתמש בכמה מהיכולות של Smalltalk. במהרה הוא החל לממש תכנות מונחה עצמים בשפת C, שכינה OOPC.
לאב וקוקס יצרו לבסוף מיזם חדש, בשם Productivity Products International (PPI) כדי למסחר את המוצר שלהם, שהכיל מהדר לשפת Objective-C ומספר ספריות. בשנת 1986 פרסם קוקס מפרט ראשוני לשפת Objective-C בספר  Object-Oriented Programming, An Evolutionary Approach.
ההצלחה בעקבות NeXT
לאחר שסטיב ג'ובס נאלץ לעזוב את אפל, הוא הקים את חברת NeXT בעזרתם של כמה שותפים. בשנת 1988 רכשה NeXT את רישיון השימוש של Objective-C מחברת StepStone (השם החדש של PPI, הבעלים של Objective-C) והרחיבה את המהדר GCC לתמיכה ב-Objective-C. בנוסף, היא פיתחה את ספריות ה-AppKit ו-Foundation Kit, עליהם התבסס ממשק המשתמש של NeXTStep. בעוד מחשבי העבודה של NeXT לא זכו להצלחה, זכו כלי התוכנה לשבחים רבים. עובדה זו הובילה את NeXT לזנוח את פיתוח החומרה ולהתמקד בכלי תוכנה, ושיווק NeXTstep כפלטפורמת תכנות מותאמת אישית.
לאחר שרכשה את NeXT בשנת 1996, השתמשה אפל ב-OpenStep במערכת ההפעלה החדשה שלה, OS X. זה כלל את Objective-C, ואת כלי הפיתוח של NeXT שהיו מבוססי Objective-C.כלי הפיתוח Project Builder הורחב ובהמשך שונה שמו ל-Xcode. רוב ה-Cocoa API של אפל מבוסס כיום על אובייקטים מממשק OpenStep, וזוהי סביבת העבודה הנפוצה ביותר כיום לפיתוח ב-Objective-C.
אשליות מתוקות
אשליות מתוקות הוא אלבומה התשיעי של הזמרת שרית חדד שיצא באפריל 2001.
האלבום נחשב לאחד האלבומים הנמכרים ביותר בישראל, לאחר שמכר יותר מ-180,000 עותקים.
השיר הראשון מתוכו, "יאללה לך הביתה מוטי", הפך מיד לשיר המושמע ביותר ברדיו, השיר השני "כשהלב בוכה" שכתב יוסי גיספן ללחן של שמואל אלבז זכה להצלחה רבה, והפך לאחת הקלאסיקות של חדד. מילות השיר נכתבו לאחר הלינץ' המזעזע בשני חיילי מילואים של צה"ל שנכנסו בשגגה אל העיר רמאללה באוקטובר 2000.
בין להיטי האלבום: "תלך כפרה עליי", "תזהרי ממנו" (דואט עם קובי אוז), "זה הסוד שלי", "אשליות מתוקות".
מצורף לאלבום קליפ "כשהלב בוכה" לצפייה במחשב.
רשימת רצועות
משתתפים באלבום:
כלכלת אוסטרליה
כלכלת אוסטרליה היא אחת הכלכלות הקפיטליסטיות הגדולות בעולם, בעלת מערכת פיננסית חזקה וכלכלה יציבה. נכון ל-2015 התמ"ג עמד על כ-1.62 טריליון דולר אמריקני, והעושר הלאומי מסתכם בכ-6.4 טריליון דולר אוסטרלי נכון ל-2013. לפי חישוב התמ"ג הריאלי (המתחשב בשווי כוח הקנייה) אוסטרליה דורגה ב-2015 במקום ה-19 בעולם. אוסטרליה עומדת במקום ה-27 בעולם בייצוא ובמקום ה-21 בייבוא, היא ביתם של כמה מהחברות הגדולות והחזוקות בעולם, ועשר החברות האוסטרליות הגדולות ביותר נמנות עם החברות הגדולות בעולם. איכות החיים באוסטרליה היא מן הגבוהות בעולם, עם אוכלוסייה בת למעלה מ-24 מיליון נפש, ותמ"ג לנפש של למעלה מ-43,000 דולר אמריקני.
הכלכלה האוסטרלית מזוהה לעיתים קרובות עם גידולים חקלאיים, כריית מינרלים ומשאבי אנרגיה - הנתפסים כראשונים במעלה בחשיבותם. למרות שתיאור זה לא מדויק למאות ה-20 וה-21, התיאור תואם לחלוטין את בערך מאה השנים הראשונות בהיסטוריה של הכלכלה האוסטרלית, שהולכת אחורה לעת ההתיישבות האירופאית שהחלה בסוף המאה ה-18. כמושבת עונשין, הכלכלה החלה אט-אט להתבסס ולהתרחב כשבתחילתה הייתה מרוכזת כולה בידי השלטון הבריטי ונציגיו בדומיניון. בהדרגה המגזר הפרטי צמח, וייצוא הצמר הפך לבסיס העיקרי של הכלכלה. עם גילוי הזהב ב-1851 חל שיפור משמעותי בקצב הצמיחה הכלכלית, והחל מהמחצית השנייה של המאה ה-20 ניצבת אוסטרליה בחזית הכלכלה העולמית לצד מדינות מפותחות אחרות. אף על פי שגם הכלכלה האוסטרלית הושפעה מהמשבר הכלכלי העולמי ב-2008, אוסטרליה היא מהמדינות המפותחות היחידות בעולם שלא נכנסה למיתון עקב המשבר, והשפעת המשבר עליה הייתה זניחה יחסית. רמת ההשכלה הגבוהה וזרם המהגרים היציב מספקים תרומה משמעותית ואיכותית לכוח העבודה; ובשנת 2012 סיכמה הכלכלה האוסטרלית למעלה מעשרים שנות צמיחה רצופה של 3.5% בממוצע, והיא מתאפיינת באבטלה נמוכה, אינפלציה מבוקרת, חוב ציבורי נמוך ביותר ומערכת פיננסית חזקה ויציבה.
נכון לתחילת העשור השני של המאה ה-21, מגזר השירותים הוא הדומיננטי בכלכלה האוסטרלית, כשהוא מהווה כ-70% מהתמ"ג ומספק כ-75% מהתעסוקה. תעשיית המחצבים תורמת עוד כ-19% מהתמ"ג, כשכ-10% מתוכם מהווים התעשייה עצמה, וכתשעת האחוזים הנותרים הם מתחומים נלווים. למרות שהכלכלה האוסטרלית היא כאמור מבוססת שירותים, הצמיחה בכלכלה, עם זאת, תלויה בעיקר בחקלאות וביצוא שברובו הגדול מבוסס על תעשיית המחצבים. אוסטרליה משופעת בעתודות חומרי גלם, והיא מייצאת בעיקר סחורות בסיס דוגמת מינרלים ומוצרים חקלאיים. הביקוש הדרום-מזרח אסייתי למינרלים ולמתכות הפך את המזרח הרחוק לשוק היעד העיקרי ליצוא האוסטרלי, ויצוא זה מהווה את מנוע הצמיחה המרכזי בכלכלה האוסטרלית. לפיכך, גם כיום (נכון ל-2013) - בעידן השליטה של מגזר השירותים בתמ"ג ובתעסוקה - אוסטרליה היא יצואנית בשר, צמר, פחם וברזל מהגדולות בעולם. עם זאת, נכון ל-2016 הכלכלה האוסטרלית מתמודדת עם קשיי צמיחה, בעיקר כתוצאה מירידה חדה במחירי הסחורות בעולם, בהן סחורות מפתח בייצוא האוסטרלי לדרום-מזרח אסיה. תרם לכך גם הירידה בביקוש האסייתי, ובמיוחד הסיני, למשאבים ואנרגיה.
הבורסה לניירות ערך בסידני היא שוק המניות הגדול באוסטרליה ובכל דרום האוקיינוס השקט, ומדורגת במקום ה-9 בעולם במונחים של שווי שוק. הדולר האוסטרלי הוא ההילך החוקי של חבר העמים האוסטרלי ושל המדינות והטריטוריות של אוסטרליה, כולל אי חג המולד, איי קוקוס ונורפוק. הדולר האוסטרלי הוא גם המטבע הרשמי בנאורו, בקיריבטי ובטובלו, שלושתן מדינות אי זעירות באוקיינוס השקט.
אוסטרליה חברה בארגונים הכלכליים הבינלאומיים APEC, G-20, OECD, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, ארגון הסחר העולמי ו-ASEAN. אוסטרליה גם חתמה על הסכם אזור סחר חופשי עם איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, עם צ'ילה, עם ניו זילנד ועם ארצות הברית. הסכם הסחר עם ניו זילנד הגביר מאוד את האינטגרציה בין כלכלת אוסטרליה לכלכלת ניו זילנד.
הבנק המרכזי של אוסטרליה (Reserve Bank of Australia) הוא הסמכות המוניטרית במדינה, והוא מפרסם תחזית כלכלית כל רבעון.
התקופה הקולוניאלית
התיישבות אירופאית ביבשת החלה בשנת 1788, עם הגליית אסירים פוליטיים מבריטניה אליה. לאחר עשרות אלפי שנה של כלכלת ציידים-לקטים של האוכלוסייה הילידית, האבוריג'ינים; הביאו איתם המתיישבים הלבנים את הכלכלה האירופאית של המאה ה-18. בחצי היובל הראשון שלה, מושבת העונשין בקושי שרדה, ורק לאחר שהשלטון הקולוניאלי החל לפתח מגזר עסקי פרטי, הכלכלה החלה אט-אט להתפתח.
במחצית הראשונה של המאה ה-19 הכלכלה ידעה צמיחה איטית, שהתבססה על תקציבים בריטיים שהוזרמו למושבה, ועל חקלאות שכללה בעיקר גידול כבשים להפקת צמר. משנות השלושים ועד שנות השישים של המאה ה-19 הוקמו, בנוסף למושבה הראשונה באוסטרליה, ניו סאות' ויילס, עוד ארבע מושבות נוספות, בנוסף לטסמניה שהתפצלה אז מניו סאות' ויילס והייתה למושבה נפרדת. מושבות אלו היוו את הבסיס לשש מדינות הפדרציה האוסטרלית העתידית. הצמר התבסס כמוצר הייצוא העיקרי, והכלכלה התפתחה ושגשגה עד למשבר הכלכלי של שנות ה-40 של אותה מאה.
גילויי הזהב ב-1851 הביאו לבהלה לזהב שמשכה גל עצום של מהגרים. אלה הגיעו בעיקר מהאיים הבריטיים - מה שהביא להצטמצמות אוכלוסיית האיים בכשני אחוזים - אך גם מעוד מדינות באירופה וכן מצפון אמריקה ומסין. גל ההגירה יצר עומס של מחפשי זהב, מה שהביא לתוחלת נכזבת מצד רוב המחפשים. עם זאת, המהגרים היו למאגר כוח אדם רענן. הם הביאו תנופה לחקלאות ולייצוא הצמר והכלכלה התאוששה במהירות. אוסטרליה הפכה אז לספקית החיצונית העיקרית לייבוא מוצרים חקלאיים לבריטניה, ובנוסף לזהב, גם ניצול משאבי טבע אחרים תרמו לשגשוג. בסוף אותה מאה הביאה בועת נדל"ן להתמוטטות הבנקים, מה שנודע כמשבר הבנקים של 1893. הלאומיות האוסטרלית הייתה אז בשיאה, ובתחילת המאה ה-20, ב-1901, נולד חבר העמים האוסטרלי - הפדרציה האוסטרלית המודרנית.
סקירה ונתונים
נכון ל-2012 אוסטרליה מדורגת 21 בעולם בתמ"ג לנפש, מיקום גבוה יותר מהמדינות המתקדמות של אירופה - גרמניה (מקום 27) הממלכה המאוחדת (35), וצרפת (38). אוסטרליה מדורגת שנייה בעולם במדד הפיתוח האנושי (נכון ל-2013), ו-6 בעולם באינדקס איכות החיים ל-2005 של האקונומיסט. נכון ליולי 2012, דירוג האשראי של אוסטרליה הוא AAA ויציב - הדירוג הגבוה ביותר האפשרי - כך על פי שלוש חברות דירוג האשראי המובילות סטנדרט אנד פורס, מודי'ס ופיץ'.
מבנה
בדומה לאופי של כל כלכלה, גם במבנה הכלכלה האוסטרלית חלו שינויים לאורך ההיסטוריה.
הכלכלה האוסטרלית בתקופה הקולוניאלית נשענה בעיקר על גידולי צמר ומוצרי חקלאות אחרים. מאוחר יותר, בתקופת הבהלה לזהב שהחלה באמצע המאה ה-19, נכנסו אמנם גם הזהב ומחצבים אחרים לתמונה, אך הבהלה לזהב הייתה אף היא גורם משמעותי בתנופה שחוותה החקלאות, בכך שהמהגרים הרבים שתוחלתם למצוא זהב ולהתעשר נכזבה, השתלבו במעגל העבודה בתחומי החקלאות ברובם, והיו לכוח אדם רענן. אך ככל שהכלכלה האוסטרלית המשיכה להתפתח - הלך וירד חלקה של הפעילות החקלאית בתל"ג, עד שב-1900 - שנה לפני שאוסטרליה הייתה למדינה עצמאית - היוו החקלאות, היערנות והדיג רק 20 אחוז מהתמ"ג האוסטרלי, ואילו כריית מחצבים היוותה 10 אחוזים נוספים. עם זאת, מגזרי החקלאות והמחצבים עדיין היוו באותו זמן 95 אחוז מהיצוא האוסטרלי, וכ-30 אחוזים מכוח העבודה של המשק האוסטרלי הועסקו על ידי מגזרים אלה.
מגמת הירידה בחלקן של החקלאות והכרייה בכלכלה האוסטרלית הלכה והעמיקה במשך המאה ה-20. חלקם של מגזרי החקלאות, הכרייה והתעשייה, המשיך לרדת בהתמדה גם במחצית השנייה של המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21, כשבמקביל הולך וצומח בעקביות מגזר השירותים, ומאמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 חוותה התעשייה האוסטרלית שינויים משמעותיים, כשההגנה הפרוטקציוניסטית שהגבילה לפני כן ייבוא מוצרי תעשייה, הוסרה בהדרגה. עם סיום האלף השני, היוו מגזרי החקלאות והכרייה רק 9 אחוז מהתוצר, 6 אחוז מכוח העבודה ו-42 אחוז מהיצוא, ואילו נכון ל-2005 מגזרים אלו היוו 8.5% מהתוצר, 5% מכוח העבודה ו-55% אחוז מהיצוא. לעומת זאת, מגזר השירותים- שב-1960 הועסקו בו רק מעט יותר מ-50% של כוח העבודה האוסטרלי-  סיפק נכון ל-2012 עבודה ללמעלה מ-75% מהעובדים האוסטרלים.
למרות שיחסית לכלכלה האוסטרלית עצמה שמסורתית התבססה ועדיין מתבססת באופן נרחב על חקלאות וכרייה, מדובר במספרים נמוכים משמעותית, הרי שבהשוואה לכלכלות מפותחות אחרות מדובר באחוזים גבוהים למדי. (בארצות הברית לדוגמה מהווים אותם מגזרים רק 2.5% מהתוצר, 2% מכוח העבודה ו-21% בלבד מהיצוא). לעומת זאת, המגזר התעשייתי האוסטרלי הוא במידת מה קטן יותר יחסית לרוב המדינות המפותחות, כשנכון לסוף המאה ה-20 הוא מנה כ-12.5% מכוח העבודה, ואילו נכון ל-2005 פחת חלקו של מגזר זה עוד יותר לכדי פחות מ-12% מהתוצר ומכוח העבודה.
מגזר הבנייה באוסטרליה הוא במידת מה גדול יותר מברוב המדינות המתועשות, ובשנת הכספים 2008-09 הוא מנה כ-6.8% של התוצר וסיפק כ-9.1% מהתעסוקה. בכך היה מגזר זה הרביעי בחלקו בתמ"ג באותה שנת כספים, וכן הרביעי מבחינת כוח העבודה שהועסק בו. גודלו היחסי של המגזר משקף את קצב הגידול הגבוה יחסית של האוכלוסייה האוסטרלית; את ההעדפה של האוסטרלי הטיפוסי להתגורר בבתים מרוחקים ומבודדים ואת אופי ההתיישבות המתפרסת על פני שטח הדומה בגודלו לשטח ארצות הברית הרציפה.
בהקשר למגזר השירותים, אוסטרליה אינה שונה בהרבה מכל מדינה מפותחת אחרת, ומגזר זה הוא הגדול והדומיננטי ביותר בכלכלה, ומהווה את חלק הארי של התוצר והתעסוקה. מגזר השירותים מונה נכון לסוף 2006 למעלה מ-72% מהתמ"ג, ומועסקים בו קרוב ל-75% מהעובדים האוסטרלים. השירותים - במיוחד התיירות אך גם שירותי חינוך, בריאות וייעוץ - מהווים גם קצת למעלה מ-20% מההכנסות מיצוא.
תעשיית הבנייה
תעשיית הבנייה באוסטרליה כוללת את הפעילות בתחום הבנייה הן במגזר הציבורי והן במגזר הפרטי; כשהיא כוללת שלושה ענפים: בנייה לצורכי דיור, בנייה שאיננה לצורכי דיור, והנדסת מבנים. הביקוש וההיצע בתעשיית הבנייה האוסטרלית מושפעים ממספר פקטורים בכלכלה, כולל ריבוי באוכלוסייה, אמון הצרכנים, תנודות או שינויים בשערי הריבית והאינפלציה.
מדיניות ממשלתית שהשפיעה על מיזמים בתחומי הדיור והתשתיות הייתה אף היא גורם משפיע במשך העשור הראשון של המאה ה-21. בנוסף, מושפעת תעשיית הבנייה האוסטרלית מרמת זמינות משאבים דוגמת כוח אדם וחומרי בנייה, וכן משינויים ומגמות במגזרים המשיקים לתעשיית הבנייה, דוגמת מגזרי החקלאות, הכרייה והמגזר היצרני.
חלקה של תעשיית הבנייה בתמ"ג האוסטרלי גדל בהתמדה ברוב העשור הראשון של המאה ה-21; מאז הנהגת ה-GST (הגרסה האוסטרלית למע"מ) בתחילת המילניום השלישי. בין השנים 03/2002 - 08/2007 חלקה של התעשייה בתמ"ג גדל מ-6.2% ל-7%, ואילו ב-09/2008 חלקה מנה 6.8% תוך הפיכת מגמת הצמיחה בחלקה בתמ"ג שחוותה בהתמדה ב-7 השנים הקודמות.
באופן מסורתי האוסטרלים מייחסים חשיבות גדולה לבעלות על דירה, הן לצורך קורת גג משלהם מפני אמונה נפוצה כי הדבר מבטיח יציבות כלכלית בסיסית כדי לאפשר חיי משפחה תקינים, והן כאמצעי יעיל לעשיית חיל בהתחשב במחירי הנדל"ן המאמירים.
מאז מלחמת העולם השנייה הממשלה האוסטרלית עודדה לרוב רכישת דירה למגורים באמצעות מענקים ישירים לקונים דירה ראשונה. נכון לאמצע העשור הראשון של המאה ה-21, למעלה משני שלישים מהאוסטרלים גרים בדירה משלהם (כולל משלמי משכנתא), ודיור מהווה למעלה ממחצית כלל ערך משק הבית האוסטרלי (בהשוואה לכ-33% בארצות הברית, למשל); במקביל, יותר מ-75% שוכרי הדירות, שכרו אותן מבעלים פרטיים.
נמל התעופה הבין-לאומי קייב ג'וליאני
נמל התעופה הבינלאומי קייב ג'וליאני (באוקראינית: Міжнародний аеропорт Київ Жуляни) הוא נמל התעופה השני של העיר קייב בירת אוקראינה (אחרי בוריספיל), נמל התעופה משמש טיסות פנימיות ברחבי אוקראינה ואת טיסותיהם הבינלאומיות של החברות UTair וויז אייר, בנוסף הוא משמש בסיס לחברת יאנאייר. שדה התעופה מורכב משלושה מסופים:
טרמינל A - טיסות בינלאומיות
טרמינל D - טיסות פנים, שירותי הגעה
טרמינל B - תעופה עסקית ומטוסים פרטיים
אורכו של המסלול היחיד בנמל התעופה הוא 2,310 מטרים ורוחבו 43 מטרים, הוא מתאים למטוסים בעלי טווח טיסה קצר-בינוני כגון בואינג 737 ואיירבוס A320. הנמל הוקם בשנות ה-20 של המאה ה-20, והוא ממוקם במרחק של 8 ק"מ ממרכז העיר קייב. תנועת הנוסעים החודשית הממוצעת היא כ -400,000 איש. יותר מ 80% מהם הם נוסעי טיסות בינלאומיות.
ארמון תוצרת הארץ
ארמון "תוצרת הארץ" הוא מבנה גדול בלב מגרשי התערוכה הישנים בסמוך לנמל תל אביב. המבנה הוקם בשנת 1934, בתכנונו של ריכרד קאופמן, כמבנה העיקרי ביריד המזרח, בסגנון הבינלאומי.
המבנה הוקם במימון הסוכנות היהודית, קק"ל ובעלי מניות נוספים, ושטחו הכולל הוא 3,400 מ"ר ואורכו 80 מטר.
המבנה המרכזי של יריד המזרח, שנבנה על שטח של 3,400 מ"ר, עוצב בצורת ספינה שחזיתה פנתה מזרחה. חלל הפנים התנשא לגובה שלוש קומות, בצדו האחד ניצב מגדל תצפית ובצדו השני נבנה מעין אפסיס. בהמשך לחזיתו הבוהקת מלובן נמתחה כיכר ציבורית גדולה, כיכר פלומר, שבאחד מקצותיה הוצב פסל "הפועל העברי".
רקע
היריד השתרע על פני שטח של עשרה דונם ובהם ביתני התצוגה של המדינות המשתתפות, פיתוח סביבתי, גינון, דרכים, לונה פארק ופסלים. רוב ביתני היריד הוקמו בסגנון הבינלאומי. ליריד הייתה חשיבות רבה בתולדות האדריכלות המקומית ולטובתו נבנו כמה ביתנים על ידי האדריכלים היהודים הבולטים ביותר של אז, בהם אריה אלחנני, ריכרד קאופמן ואריה שרון. סמל היריד, שעוצב על ידי אריה אלחנני, היה גמל בעל כנפיים שניתן לו הכינוי "הגמל המעופף". כיכר הכניסה ליריד נקראה "כיכר פלומר" על שם הנציב העליון הרברט פלומר שגילה אף הוא אהדה ליישוב. בכיכר זו ניצב על ראש תורן פסל הגמל המעופף שהוקם על ידי האדריכל אריה אלחנני. בסמוך לשפך הירקון הוקם אצטדיון המכביה הראשונה בשנת 1932. בסמוך לכיכר פלומר בכניסה הראשית הוקמה רחבה בצורת אמפיתיאטרון.
הביתן המרכזי ביריד היה ביתן תוצרת הארץ שתוכנן על ידי האדריכל ריכרד קאופמן בצורת ספינה. פסל "הפועל העברי" שנבנה על ידי אריה אלחנני ניצב באתר גם היום. פסלים נוספים שעמדו ביריד היו "פסל אשת לוט", "פסל הזורע", "פסל הצבי" ו"פסל האישה".
שימור
כיום, מן המבנה המקורי שרד רק ה"חרטום" או האפסיס המעוגל, שנהפך לבית עסק למרצפות וקרמיקה. שרידים של הארמון מפוזרים בשטח ועל הכיכר הוקם בשלב מאוחר יותר מבנה שחוסם את המבט ואת התנועה מהכניסה אל היריד.
"תל אביב תמיד רצתה ארמון, גם בשנות ה-30, כשבזירה האדריכלית שלט המודרניזם", טוען האדריכל ירמי הופמן, ראש מחלקת השימור בעיריית תל אביב. "אנשי העלייה השנייה והשלישית שהגיעו לארץ ישראל לא התנתקו מעולם מהמסורת האירופית. ארמון תמיד מייצג את הערכים של אותה חברה. במקרה של היריד, מדובר בארמון מודרניסטי שמייצג את הערכים של החברה שנבנתה כאן". הופמן תולה את חשיבותו של הארמון גם בהיבט האורבני: "אם מסתכלים על העיר במבט-על, כפי שהייתה בשנות ה-30, אפשר לראות איך הצירים האנכיים המרכזיים שלה - רחוב בן יהודה ורחוב דיזנגוף - מתנקזים אל יריד המזרח. בסיום שלהם נבנתה כיכר גדולה עם ארמון עברי. זה מחזיר אותי לתכנון של ערים כמו ניו דלהי, שכל הקונצפט שלה זה ציר עם ארמון בסופו, או מגדל אייפל והשדרה שלמרגלותיו בפאריס. לטעמי, תל אביב רוצה לחזור לארמון. עד היום נשאר שם החור הזה ודיזנגוף ובן יהודה מגיעים לשום מקום". "זה מבנה מאוד מורכב ואפילו מתעתע", הוא אומר. "הוא מתרחק במודע מכל העקרונות הקלאסיים של תכנון ארמון. את הפנים שלו הוא מפנה לעבר המזרח, ולא מערבה לעבר הים. יש בכך אמירה מאוד חזקה על אופי היחסים שדימיינו אנשי היישוב העברי עם ארצות ערב ובאמת יש שם תפישה של עיר אוטופית אידיאלית, איחוד של כל העולם, ממש בהתאם לתפישה האוניוורסלית המודרניסטית. לא במקרה בתמונות ההיסטוריות מופיע תמיד איזה איש עם כפייה".
מאהוט
מאהוט (מהינדי: महावत; ידוע גם כמאמן פילים או כרוכב פילים) הוא מקצוע הנפוץ בעיקר בתאילנד, בהודו ובסרי לנקה, ותפקידו כולל להרגיל את הפיל לרכיבה עליו ולאמן אותו להבין פקודות מסוימות עד שהפיל יוכל לעזור בעבודות כבדות כמו גרירת בולי עץ או סחיבת דברים כבדים. מקצוע המאהוט נחוץ במיוחד באזורים מיוערים ומבודדים שבהם אין גישה לרכבי העבודה המודרניים - ובמקרים כאלה המאהוט משתמש בפילו כמעין טרקטור.
אטימולוגיה
המילה מאהוט נלקחת מהמילה ההינדית מאהאט (महौत) או מאהאוואט (महावत), ומקורה במילה מאהאמאטרה (महामात्र) בשפת הסנסקריט.
מונח נוסף המתאר את המקצוע הוא קורנאק, שנכנס לשפות אירופאיות רבות באמצעות השפה הפורטוגזית. מילה זו מגיעה בסופו של דבר מהמילה קארינאיאקה בסנסקריט, המורכבת מקארין (פיל) ונאיאקה (מנהיג). בטמילית, המילה שמתארת את המקצוע היא פאהן שפירושה "שוער פילים", ובסינהלית - קוראואנאיאקאה, שפירושה "מאסטר יציב". במליאלאם נקרא המקצוע פאפאן, בבורמזית אוזי, בתאית קוואן-צ'אנג ובווייטנאמית טאונג-קוואן.
מאפיינים
מקצוע המאהוט הוא מקצוע משפחתי העובר בירושה מאב לבן, ומתחיל בדרך כלל כאשר מחברים ילד או איש בוגר לפקח על הפילון ולטפל בו בשלב מוקדם בחייו - ולעיתים הם אף יאכלו וישנו יחדיו; כתוצאה מכך, לרוב המאהוט ופילו יישארו מלוכדים וצמודים זה לזה במשך כל ימי חייהם. בנוסף לעיסוק המסורתי שלהם, המאהוטים מוחזקים כיום במדינות לא מפותחות בתעשיית היעור שמתבצעת על ידי פילים, ובמדינות מפותחות הם מועסקים על ידי גני חיות לטיפול בפילים. באזורים מסוימים המאהוטים משמשים במקביל גם כפקחים המגינים על חיות הבר ונפוץ מאוד שהם משמשים כמדריכי תיירות כאשר הם נושאים תיירים במתקן מיוחד על גב הפיל. המאהוט יושב על צווארו של הפיל ללא צורך באוכף או בכיסוי כל שהוא.
ציוד
הכלים הנפוצים ביותר בשימוש על ידי המאהוט הם שרשראות לרגליים, וכלי ארוך בשם אנקוסה ("מדרבן פילים") - וו מתכת חד המשמש לאימון וטיפול בפיל על ידי דקירת הפיל בראש, ובאזורים רגישים כמו בפה ובפנים האוזן. הדקירה אינה חזקה ובהתאם למקום שבו היא נעשית היא אמורה לאותת לפיל על כוונת המאהוט.
בהודו - במיוחד בקראלה, המאהוטים משתמשים בשלושה סוגי כלים כדי לשלוט על תנועות הפילים. הטהוטי (וו) באורך של 3.5 מטר ובעובי של מספר ס"מ; הואלייה קול (מוט ארוך) באורך של 10.5 מטר ובעובי של 2 ס"מ, וצ'רו קול (מוט קצר).
בגדיו של המאהוט פשוטים למדי - מכנסיים, סנדלים, בגד דקיק, ומטפחת, כובע קש או תרבוש האופייני להודים והתאים; לעיתים קרובות המאהוטים לא לובשים בגדים עליונים בשל הלחות הרבה שסוררת בג'ונגלים שבהם הם עובדים עם הפילים.
טיפול במוסט
האתגר הגדול ביותר של המאהוט הוא הטיפול בפיל בתקופת המוסט. המוסט הוא תופעה פיזיולוגית המתרחשת מדי שנה בחורף אצל הפיל הזכר, המתאפיינת בגידול הורמונלי שמשפיע מאוד על התנהגות הפיל וביציאה של נוזל שחור מבלוטה מיוחדת סמוך לאוזן המכאיב כנראה לפיל. בתקופה זאת הטיפול בפיל הופך להיות מסוכן ביותר בעקבות האגרסיביות שלו, ופיל משוחרר עשוי לצאת משליטה ולגרום לנזקים בנפש וברכוש. תקופת המוסט מחולקת לשלושה שלבים: מוסט התחלתי, מוסט אלים ופוסט-מוסט, ומביניהם השלב האמצעי כפי שמרמז שמו הוא המסוכן ביותר. ההחזקה של פילים כאלו בשבי הייתה מאז ומתמיד בעיה גדולה עבור המאהוטים. על המאהוט מוטל לחזות את הסימפטומים מראש אחרת הפיל עשוי לסכן גם אנשים אחרים מלבדו. בין הסימפטומים ניתן למנות הפרת פקודות, אופי מרדני, מתיחות וזקיפת האוזניים, ובעיקר התחלת הטפטוף של הנוזל השחור.
בתקופת המוסט על המאהוט לנקוט מספר אמצעי זהירות. הדבר החיוני ביותר הוא לקשור שרשראות לרגלי הפיל עם מלחציים וסוגרים חזקים במיוחד ולבדוק מדי פעם את תקינותם וכן להחזיק שרשראות נוספות למקרה חירום. הפילים עשויים לנסות להתנתק מהם בתקופת המוסט - בניגוד לזמנים אחרים - ועל כן השרשראות צריכות להיות חזקות מהרגיל. מכיוון שהפיל צריך להיות כבול רוב הזמן, הוא עלול לפתח פצעים באזור הכבול של הרגל ולכן על המאהוט מוטל לנסות להרים את השרשרת בעזרת מוט ארוך מעלה ומטה מדי פעם ולשנות במקצת את מיקומה. השרשראות צריכות להיות קשורות לעץ חזק ועבה שמספק צל רב ושהאזור סביבו נקי.
סביבת הפיל צריכה להיות ריקה מאנשים שכן הפיל נסער מכל תנועה קלה סביבו. שוקת של מים עם אספה קבועה של מים זורמים צריכה להיות ממוקמת במרחק נגיש לחדק הפיל אך לא קרוב מדי כדי שלא יהרוס אותה. הפיל צריך לקבל מקלחת מים לפחות פעם ביום כדי לקרר אותו. הפיל מפגין במהלך המוסט נטייה לנגוח כל אובייקט נע שתופס את תשומת לבו ויש לו תחושת נקמה חזקה נגד המאהוט. בשל כך המאהוט צריך להיות זהיר במיוחד בעת שהוא מתקרב אליו, וכבר היה ידוע על מספר מקרים שבהם המאהוטים נהרגו או נפצעו קשה על ידי הפיל בשל חוסר זהירות. בעבר האמונה הרווחת הייתה שהתוקפנות של הפיל כלפי המאהוט נובעת מכך שהפיל נזכר בימים שבהם היה חי בבר ובשל געגועיו לחופש, אך מכיוון שהדבר מצוי גם אצל פילים שנולדו בשבי, אין בסיס לאמונה זאת. אחרים טוענים כי הפיל נזכר בתקופה זאת בעונשים שהמאהוט נתן לו בעבר. בקראלה, הפילים נדרשים לעבוד לאורך כל השנה. תקופת המוסט איפוא מפחיתה את התועלת של הפילים למשך 3 חודשים לפחות. באזורים מסוימים, מעסיקי המאהוטים מאלצים אותם לעבוד עם פיליהם גם בתקופה המוסט. במקרים כאלה המאהוט עשוי לנקוט בצעדים אכזריים כדי לשלוט בפיל - מה שהוביל פעמים רבות למותם של מאהוטים ופילים. בהודו מצאו פתרון לבעיית המוסט על ידי הרעבת הפיל במשך כשבוע הגורם לו להיות חלוש ומונע מהנוזל לצאת מהבלוטה. אף על פי ששיטה זאת פועלת היטב, היא סופגת גינויים על כך שהיא אכזרית מדי. בין בדרך הרגילה ובין בדרך האכזרית, בתום התקופה הפיל צריך לקבל מנות אוכל מיוחדות כדי לשפר את הבריאות שלו. פריטי מזון שעוזרים לפיל להתאושש הם תמרים, מיני דגים, שומשום ובצלים, המובאים לו בתערובת מיוחדת. השומשום צריך להינתן בכמויות קטנות שאם לא כן הוא עשוי להעלות לפיל את טמפרטורת הגוף.
על אף האמור לעיל, אם הפיל טופל כראוי בתקופת המוסט בהיותו צעיר, ניתן עדיין להפיק ממנו תועלת בתקופת המוסט גם לאחר שהוא התבגר. מאהוטים מומחים מסוגלים, על אף המוסט, לבצע בעזרת הפיל מלאכות שוטפות קלות יותר כמו איסוף מספוא ולעיתים אף את כל המלאכות הרגילות. בסוף התקופה צריך שחרור הפיל מהכבלים להיות זהיר והפיל עשוי להיות מרדני בתחילה. על המאהוט מוטל לשהות בסמוך לפיל לאורך תקופת המוסט - אחרת הפיל עשוי לשכוח אותו לגמרי.
טיפול בריצת אמוק
בקארלה ידוע על התנהגות מסוכנת נוספת של הפיל שהחלה להתרחש לפני מספר שנים. הפילים פותחים פתאום בריצת אמוק וגורמים נזק כבד לכל מה שסביבם. בשל כך, יש לכבול את הפיל מהר ככל האפשר. במקרה זה המאהוט חייב רובה הרדמה מיוחד שיורה מזרק מתכת דק עם מחט בקצהו ואשר ממולא בתוכו בתרופה (בדרך כלל Xylazine). את המזרק יש לירות לעבר העכוז או לעצם השכמה. בעת פגיעת המחט בגוף, המזרק נפתח והתרופה חודרת במהירות לגוף לעבר השרירים של הפיל.
הפיל מתחיל להרגיש מנומנם אחרי 8–10 דקות מרגע הזרקת התרופה. רוב הפילים ממשיכים להסתובב או לעמוד באותו מקום ללא תזוזה לאחר שנורו, אך יש והם יחלו לרוץ קדימה בבהלה; במקרים מסוימים הם עשויים לרוץ לעבר היורה כדי לתקוף אותו ולכן יש לנקוט באמצעי זהירות מתאימים. רעש והפרעות בסביבת הפיל צריכים להיות ממוזערים כדי שלא יעכבו את השפעת התרופה. כעבור כמה דקות הפיל נרדם בעמידה ומתחיל לנחור. אמצעי בטיחות הוא לחכות לפחות 45 דקות לאחר ההזרקה, לפני שניגשים לפיל. את הפיל יש לכבול לעץ הקרוב ובמקרה שאין עץ בסביבה יש לגרור אותו עד למציאת מקום מתאים לקשירה. בעת ההעברה יש לקשור חבלים חזקים לרגליו של הפיל ואת הקצוות צריכים למשוך מספר אנשים חזקים בצורה מתואמת. אתר הקשירה צריך להיות עם שפע של צל. לאחר מכן המאהוט צריך להרטיב את הראש של הפיל ולצננו ולאחר 4–5 שעות ישוב הפיל לפעילות הרגילה שלו.
ריס הופה
מייקל מוריס "ריס" הופה (באנגלית: Michael Maurice "Reese" Hoffa; נולד ב-8 באוקטובר 1977) הוא אתלט אמריקאי, אלוף עולם (אוסקה 2007) ובעל מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012) בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה
הופה נולד בשם מוריס אנטאון צ'יזם באוונס שבג'ורג'יה לאם חד הורית צעירה. בגיל 4 הוא ואחיו הבכור בן ה-6 שיחקו במצית סיגריות וכתוצאה מכך נשרף ביתם. מספר שבועות לאחר שאיבדו את כל רכושם אמם הצעירה שלא הצליחה להתמודד עם הקשיים, מסרה אותם לכנסייה, בלואיוויל, קנטקי. 18 חודשים לאחר מכן, הוא ואחיו עברו לבית בחווה ליד העיר אך רק הוא אומץ על ידי סטיבן וקאתי הופה שלהם עוד ארבעה ילדים, 3 בנות ובן בשל בעיות התנהגותיות של אחיו, למונט. לאחר האימוץ הוא בחר לשנות את שמו למייקל מוריס "ריס" הופה. .
הופה מתאמן בהדרכתו של דון באביט.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטו דומינגו, הרפובליקה הדומיניקנית בשנת 2003 זכה הופה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא משחקים חדש של 20.95 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בבודפשט, הונגריה במרץ 2004 זכה הופה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.07 מטר ובהמשך אותה שנה הוא באולימפיאדת אתונה (2004) הוא סיים רק במקום 22 בתוצאה חלשה עבורו של 19.40 מטר.
אלוף עולם באולם
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה במוסקבה, רוסיה במרץ 2006 זכה הופה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 22.11 מטר, לפני אנדריי מיכנביץ' מבלארוס שקבע אף הוא שיא איש חדש של 21.37 מטר ויואכים אולסן מדנמרק (21.16 מטר).
אלוף עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה באוסקה, יפן בשנת 2007 זכה הופה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.04 מטר, לפני בן ארצו אדם נלסון (21.61 מטר) ואנדריי מיכנביץ' (21.27 מטר).
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה בולנסיה, ספרד במרץ 2008 זכה הופה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל ולא הצליח להגן על תוארו לאחר שקבע תוצאה של 21.20 מטר, אחרי בן ארצו כריסטיאן קאנטוול (21.28 מטר) ולפני תומאש מאייבסקי מפולין שקבע שיא מדינה חדש של 20.93 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה באולם שנערכה באיסטנבול, טורקיה במרץ 2012 סיים הופה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 21.55 מטר.
מדליית ארד אולימפית
בשנת 2012 הדף הופה את כדור הברזל מעבר ל-21 מטר בפעם ה-100 בקריירה שלו. במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) סיים הופה במקום ראשון בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 22.00 מטר, לפני ריאן וייטינג 21.66 מטר וכריסטיאן קאנטוול (21.28 מטר) והבטיח את השתתפותו במשחקים. באולימפיאדה הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 21.23 מטר, אחרי תומאש מייבסקי (1.89 מטר) ודוד שטורל גרמניה (21.86 מטר).
חייו האישיים
הופה נשוי לרנטה, מורה למתמטיקה בבית ספר תיכון. בין תחביביו, היא יכולתו לפצח את הקובייה הונגרית ב-30 שניות.
חיוך מסוים (סרט)
חיוך מסוים (באנגלית: A Certain Smile) הוא סרט קולנוע אמריקאי מ-1958 מסוגה קולנועית של דרמה רומנטית.
התסריט מבוסס על ספרה השני של פרנסואז סאגאן "חיוך מסוים" (בצרפתית: Un certain sourire) משנת 1956.
כמו בשאר ספריה של סאגאן, הנושא המרכזי הוא רומן אהבה כשאחד מבני הזוג מבוגר מחברו, המסתיים בתוקף הנסיבות.
לתפקיד הראשי נבחרה השחקנית הצרפתייה קריסטין קארר שזה היה סרטה הראשון בהוליווד והקריירה שלה נמשכה שם זמן קצר. זה היה גם סרטו הראשון של ברדפורד דילמן ששיחק לצידה כחברה הצעיר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר ופרס אוסקר על העיצוב האמנותי.
השיר A Certain Smile המושר בסרט על ידי ג'וני מאטיס הפך ללהיט שהאפיל בהצלחתו על זו של הסרט.
תקציר העלילה
דומיניק ואלון (קריסטין קארר) היא סטודנטית בת 19 בפקולטה למשפטים בסורבון. היא חברה של ברטראן (ברדפורד דילמן), אף הוא סטודנט בסורבון.
ברטראן לוקח את דומיניק לפגישה עם דודו לוק (רוסאנו בראצי) ואשתו פרנסואז (ג'ואן פונטיין). לוק הוא איש עסקים אמיד, גבר שרמנטי ויפה תואר שנשים נשבות בקסמו ואחת מהן היא דומיניק. ברטראן לעומתו הוא צעיר חסר ניסיון התלוי כלכלית באמו השתלטנית.
עד מהרה נשבית דומיניק בקסמו של לוק ומסכימה לצאת איתו לחופשה סודית בריביירה הצרפתית. הם משתכנים בוילה מהודרת והוא מרעיף עליה מכל טוב. דומיניק מפנטזת כי תקים בעתיד משפחה איתו ויהיו להם ילדים.
לוק קוטע לבסוף את החופשה בגלל עניינים בעסקיו ושניהם חוזרים לפריז. הוא מבקש מדומיניק לחזור להוריה בכפר אך היא נשארת בפריז ומגיעה לביקור לא מתוכנן לביתם של לוק ופרנסואז. למקום מגיע גם ברטראן שתוי ומטיח בפני דומיניק שהוא יודע על יחסיה עם לוק וכי היא טיפשה אם היא חושבת שלוק יעזוב למענה את אשתו.
לוק מתקשר לדומיניק ומודיע לה כי החליט לסיים את יחסיהם. היא אורבת לו בבית קפה ורואה שהוא נכנס לשם עם בחורה. לוק מבחין בה אך היא בורחת מהמקום ולבסוף נופלת מעולפת לפני מכונית (ניסיון התאבדות?). לוק נושא אותה לביתו ואז מבינה פרנסואז כי הוא בגד בה עם דומיניק.
היא מטפלת בדומיניק אך לא מאשימה אותה אלא רק את לוק. אביה של דומיניק מוזעק ולוקח אותה לביתם בכפר. פרנסואז אורזת את בגדיה ואומרת ללוק כי היא עוזבת אותו. לאחר שלוק מכה על חטא, משפיל את עצמו, כורע ברך לפניה ומבקש סליחה היא נעתרת לו.
לאחר חופשת הקיץ נפגשת דומיניק עם ברטראן ביום הלימודים הראשון בסורבון ושניהם צועדים לכיתות בלי להזכיר את אירועי הקיץ.
AC בלינצונה
AC בלינצונה (באיטלקית: Associazione Calcio Bellinzona) היה מועדון כדורגל שווייצרי מהעיר בלינצונה. המועדון נוסד בשנת 1904 ושיחק באצטדיון Stadio Comunale, בעל תכולה של 10,000 מקומות ישיבה. הישגה הגדול ביותר של הקבוצה היה זכייה באליפות ליגת העל השווייצרית בשנת 1948. בעונת העפילה הקבוצה לגמר הגביע השווייצרי, אך הפסידה לקבוצת פ.צ. בזל. בעקבות כך השתתף המועדון במשחקים במסגרת גביע אופ"א בעונת.
משנת 2011 שיחקה הקבוצה בליגה השנייה בשווייץ, ובקיץ 2013 הודיע המועדון על פשיטת רגל והוקם מחדש בליגה החמישית.
הישגים
אליפות (1) פינליסטית בגביע השווייצרי (3)
אייל נוסובסקי
אייל נוסובסקי (נולד ב-1962) אלוף-משנה במילואים בצה"ל. שימש מפקד מתקן אדם ומפקד אגד 900. מכהן כמנהל מחלקת הבטיחות של תנועת הצופים משנת 2006 ועד היום.
קורות חייו
נוסובסקי התגייס לצה"ל בינואר 1981 במסגרת גרעין נח"ל, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ולחם במלחמת לבנון הראשונה. בהמשך השלים קורס קציני חי"ר ושימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד גדוד 932 בין השנים 1993–1995, והוביל אותו בעת הלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש מפקד בא"ח נח"ל בין השנים 1995–1997. לאחר מכן שימש כסגן מפקד חטיבת הנח"ל. לאחר שהועלה לדרגת אל"ם מונה למפקד מתקן אדם. לאחר מכן שימש כמפקד אגד 900, שהיווה מסגרת מאחדת ל"גדודי ה-90" בטרם ההקמה הרשמית של חטיבת כפיר, ושימש בתפקיד עד 23 באוקטובר 2005.
היילי קיוקו
היילי קיוקו אלקרופט (באנגלית: Hayley Kiyoko Alcroft; נולדה ב-3 באפריל 1991) היא זמרת-יוצרת, רקדנית ושחקנית אמריקאית.
ביוגרפיה
קיוקו נולדה ב-3 באפריל 1991 בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית. אימה, שרה קוהארה היא מחליקה אמנותית וכוריאוגרפית, ואביה, הוא השחקן והקומיקאי ג'יימי אלקרופט. אמה ילידת קנדה ממוצא יפני ואביה הוא אמריקאי מאוהיו והוא ממוצא אנגלי וסקוטי. לקיוקו יש שני אחים, אליסיה ותאצ'ר.
עם סיום לימודי התיכון, היא התקבלה לבית הספר למוזיקה של קלייב דייוויס באוניברסיטת ניו יורק, בתחילה דחתה את הלימודים עד שבסופו של דבר ביטלה לגמרי עקב הזדמנויות למינוף הקריירה.
קריירה
ב-12 במרץ 2013, היא הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, A Belle to Remember.
ב-3 בפברואר 2015, היא הוציאה את המיני-אלבום השני שלה, This Side of Paradise.
ב-24 ביוני 2015, הוציאה את הסינגל "Girls Like Girls", שנכלל במיני-אלבום השני שלה.
ב-30 בספטמבר 2016, היא הוציאה את המיני-אלבום השלישי שלה, Citrine.
ב-19 באוקטובר 2017, היא הוציאה את הסינגל "Feelings".
ב-11 בינואר 2018, היא הוציאה את הסינגל "Curious".
ב-31 במאי 2018, הוציאה, בשיתוף פעולה עם קלאני, את הסינגל "What I Need".
בשנת 2019, הופיעה בקליפ לשיר "You Need to Calm Down" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט אשר הוקדש לקהילת הלהט"ב.
ב-14 בינואר 2020 הוציאה את המיני-אלבום הרביעי שלה, I'm Too Sensitive for This Shit, שיצא על ידי חברות התקליטים אמפייר דיסטריביושן ואטלנטיק רקורדס.
ב-30 באפריל 2021 הוציאה את הסינגל "Found My Friends", כחלק מתוך אלבום שני שעתיד לצאת. ב-1 ביוני 2021 יצא הסינגל השני "Chance". הסינגל השלישי שלה "Cherry", בשיתוף עם הזמרת פלטשר, יצא ב-16 בדצמבר 2021.
הנרי קלווין
הנרי קלווין (באנגלית: Henry Calvin; 25 במאי 1918 – 6 באוקטובר 1975) היה שחקן קולנוע קומי אמריקאי, התפרסם כשכיכב בסדרה "זורו" שעלתה לשידור בארצות הברית בשנת 1957 ובסרט טובי טיילר בקרקס.
ביוגרפיה
נולד ב-1918 בדאלאס, טקסס, כילד שר במקהלת הכנסייה המקומית ולאחר לימודיו התיכוניים למד שירה משחק באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית בטקסס.
קלווין מת בשנת 1975 מסרטן הגרון ונקבר בדאלאס.