cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נאמור
היסטוריה
העיר נוסדה כנקודת סחר חליפין בתקופה הקלטית. היא נפלה בידי הרומאים לאחר שיוליוס קיסר ניצח את השבטים הקלטיים המקומיים. בימי הביניים נודעה נאמור בשל הטירה המשקיפה על האזור, שנבנתה על ידי המלכים המרובינגים. במאה העשירית הפכה העיר לבירת רוזנות נאמור. ב-1242 נפלה בידי רוזן פלנדריה, וב-1429 נמכרה על ידי ז'אן השלישי, הרוזן האחרון של נאמור, לפיליפ השלישי דוכס בורגונדיה. ההיסטוריה של נאמור רצופה במלחמות בגלל מיקומה האסטרטגי. ב-1692 נפלה בידי לואי הארבעה עשר מלך צרפת, אך ב-1695 נכבשה על ידי ויליאם השלישי מאוראנז'. ב-1746 היא הותקפה על ידי כוחותיו של לואי החמישה-עשר מלך צרפת, אך ב-1748 היא נמסרה לשלטון אוסטריה. ב-1792 נכבשה על ידי צבא המהפכה של צרפת, אך ב-1815 נמסרה להולנד בהתאם להסכמי קונגרס וינה. ב-1830 הפכה נאמור לחלק מבלגיה העצמאית. במלחמות העולם הראשונה והשנייה נפלה בידי הגרמנים וסבלה נזקי מלחמה כבדים.
כלכלה
נאמור היא מרכז מסחרי ותעשייתי חשוב. ענפי התעשייה העיקריים: ייצור מכונות ופלדה, עיבוד עורות, חרסינה, זכוכית ונייר. ספינות נהר המשמשות להובלת סחורות משייטות דרך מרכז העיר על הנהר מז.
מולך
ביטויים
מהמולך ועבודתו נגזרו מספר ביטויים בעברית:
אופרטור ליניארי חסום
באנליזה פונקציונלית (ענף במתמטיקה), אופרטור ליניארי חסום הוא אופרטור ליניארי בין מרחבים נורמים X ו-Y, המעביר את כדור היחידה של X לקבוצה חסומה ב-Y. אופרטור ליניארי הוא חסום אם ורק אם הוא רציף.
אופרטור חסום מעביר כל קבוצה חסומה לקבוצה חסומה.
אופרטור הוא חסום אם קיים M כך ש-  לכל \ x\in X. תנאי זה מאפשר להגדיר את הנורמה של אופרטור לפי חסום, ואז. הגדרה שקולה לנורמה של אופרטור היא הסופרמום של נורמת האופרטור על כדור היחידה של X, כלומר.
האוסף \ B(H) של אופרטורים חסומים על מרחב הילברט H הוא אלגברת פון נוימן (שאינה בהכרח רגולרית). הנורמה של אופרטורים שהוגדרה לעיל הופכת את \ B(H) לאלגברת בנך.
שאול בן שמחון
שאול בן שמחון (1929 - 12 ביולי 2017) היה איש ציבור ופעיל חברתי. ממקימי העיר אשדוד, זוכה באות 'יקיר ישראל יפה' ונבחר כיקיר העיר אשדוד.
בן שמחון שנשלח על ידי דוד בן-גוריון להקים את אשדוד, היה מזכיר מועצת הפועלים הראשון של אשדוד, בהמשך, חבר הוועדה המרכזת של ההסתדרות במשך כ-30 שנה ברציפות, כיהן כיו"ר ברית יוצאי מרוקו, ויו"ר הארגון העולמי של יוצאי צפון אפריקה.
חייו
בן שמחון נולד בפאס שבמרוקו בשנת 1929, בשם שרל בן סימון, בן לסוליקה ולחיים. הוא עלה לארץ באוגוסט 1948, התגייס לצה"ל ושרת בגדוד השמיני של חטיבת הנגב. אחרי שחרורו התגורר בירושלים, שם הצטרף למשמרת הצעירה של מפא"י. בן שמחון עבד כשומר, כפועל בנין, כמדריך חברתי במושבי העולים יכיני ונס הרים במסגרת השירות החלוצי לישראל, וכפקיד במשרד המסחר והתעשייה. הוא עסק בפעילות מפלגתית וציבורית כחבר בוועד העובדים, חבר מזכירות המשמרת הצעירה, ומזכיר התאחדות עולי צפון אפריקה בירושלים. בשנים 1955–1956 למד במחזור הראשון של המכון למחקר כלכלי-חברתי בבית ברל.
בהסתדרות
בנובמבר 1956 נשלח בן שמחון לאשדוד, מיד אחרי הקמתה, בתפקיד מזכיר מועצת הפועלים, מטעם המחלקה לקליטה ופיתוח בהסתדרות. הוא נאלץ לעזוב את התפקיד פעמיים, ב-1961 וב-1965, כאשר הצטרף לרפ"י.
בשנים 1962–1963 שהה בן שמחון בשליחות ההסתדרות בסנגל, וסייע שם לאיגודים המקצועיים. באותה תקופה נפצע בתאונת דרכים.
ב-1966 נבחר בן שמחון כנציג רפ"י לוועדה המרכזת של ההסתדרות, וכיהן בה עד 1994. כחבר הוועדה המרכזת היה אחראי לתחומי הבטיחות והגיהות, ההכשרה המקצועית, ומטה "כחול לבן".
בבחירות לרשויות המקומיות ב-1973 היה בן שמחון מועמד מטעם המערך לראשות עיריית אשדוד. בבחירות לכנסת התשיעית, ב-1977, היה מועמד במקום ה-41 ברשימת המערך.
בארגונים של יוצאי מרוקו
בן שמחון הוביל את חידוש חגיגות מימונה החל בשנת 1965. הוא נמנה עם מקימי ברית יוצאי מרוקו, והיה יושב הראש הראשון שלה. הוא יזם את הקונגרס העולמי של יוצאי מרוקו, שהתכנס לראשונה ב-1972, ואת הקמת הארגון העולמי של יוצאי צפון אפריקה.
משפחתו
בן שמחון היה נשוי לז'קלין בן שמחון ואב לארבעה, בהם בתו הבכורה גלית בן שמחון, רן בן שמחון ואייל בן שמחון.
טאיוואן (אי)
האי טאיוואן (באנגלית: Taiwan) הוא אי במזרח אסיה ובו רוב שטחה של מדינת טאיוואן. האי, המכונה במערב היסטורית פורמוזה, מהווה 99% מהשטח הנשלט על ידי מדינת טאיוואן, בשטח שגודלו הנמצאים במרחק של כ-  בצד המזרחי של מצר טאיוואן מהחוף הדרום-מזרחי של סין היבשתית. ים סין המזרחי שוכן מצפון לאי טאיוואן, ים הפיליפינים ממזרח לו, מצר לוזון נמצא מדרום לאי וים סין הדרומי מדרום מערב. בשטח טאיוואן כלולים גם איים קטנים יותר הנמצאים בעיקר במצר טאיוואן, כולל הארכיפלג פנגחו, איי קינמן ואיי מאטסו  הקרובים לחופי הרפובליקה העממית של סין והם חלק מאיי ים סין הדרומי. האי הראשי הוא גוש סלע שהתרומם כתוצאה מטקטוניקת הלוחות של קרום כדור הארץ. כאשר הלוח הפיליפיני גלש מתחת והרים את הלוח האירואסייתי. תנועה זו גרמה להעתק אנכי מוטה לכיוון מערב. העתק מורכב ברובו מחמישה רכסי הרים המקבילים לחוף הים המזרחי של האי. מאידך המישורים השטוחים של האי נמצאים בשליש המערבי שלו. שם מתגוררת רוב האוכלוסייה של טאיוואן. ישנן כמה פסגות מעל 3,500 מטרים, הגבוה ביותר הוא הר יו שאן המתנשא לגובה של 3,952 מטרים (12,966 רגל), מה שהופך את טאיוואן לאי הרביעי בגובהו בעולם. הגבול הטקטוני שיצר את העתקים האלה עדיין פעיל. האי חווה רעידות אדמה רבות, כמה מהן הרסניות ביותר. במצר טאיוואן ישנם גם הרי געש תת-ימיים פעילים.
האקלים בטאיוואן, נע בין אקלים מונסון טרופי בדרום לאקלים סובטרופי גשום בצפון, והוא מושפע גם מרוחות המונסון המזרח אסייתי. את האי המרכזי פוקדות כארבע סופות טייפון בממוצע בשנה. ההרים המזרחיים מיוערים בצפיפות ויש בהם מגוון של חיות בר, מאידך הקרקעות, באזורי השפלה המערבית והצפונית, מנוצלים אינטנסיבית על ידי בנייה רוויה, תעשייה, חקלאות ועוד.
השם
השם טאיוואן נגזר משמם של שבטי הדייגים הילידים שחיו בדרום מערב האי. כשהגיעו ההולנדים נציגי חברת הודו המזרחית ההולנדית לאזור, תחילה ניסו להתיישב בארכיפלג פנגו הנמצא כ־50 קילומטרים ממערב לאי במפרץ טאיוואן. בשנת 1622 הם הקימו את מצודות זילנדיה ואנפינג על האי עצמו (באזור טאינאן) והחלו לקיים מסחר וחקלאות באי ובאזור. ההולנדים קראו לאזור בו התיישבו בשמות "טאיואן " או "תאיובן". היו איותים שונים של השם. השם במקור התייחס רק לעיר טאינאן, מאוחר יותר הורחב לכל האי ושוחזר בסינית כ"טאיוואן" (בסינית:臺灣). התווים הסיניים של "טאיוואן" פירושם "מפרץ טרסה", משמעות שלעיתים ניתנת בטעות כאטימולוגיה.
עד לאחר מלחמת העולם השנייה טאיוואן הייתה ידועה במערב בשם פורמוזה, מהשם הפורטוגזי, איליה פורמוסה, שפירושו "אי יפהפה".
גבולות פיזיים
השטח של האי המרכזי של טאיוואן הוא, מה שהופך את טאיוואן למדינה בגודל בינוני בין בלגיה להולנד. יש לטאיוואן קו חוף (היקף האי) באורך של. ממשלת טאיוואן של ה- ROC טוענת לאזור כלכלי בלעדי של הכלולים ברדיוס של  מהחוף המזרחי של טאיוואן ומים טריטוריאליים עד מרחק של  סביב חופי האי.
עיקר האוכלוסייה של הרפובליקה הסינית של טאיוואן, נמצאת על האי המרכזי של הארכיפלג, בצידו המערבי. אורכו של האי הראשי ורוחבו. השטח הכולל של הארכיפלג טאיוואן כולל ארכיפלג פנגו והאיים קינמן, מאטסו והאחרים הוא. הנקודה הצפונית ביותר של האי המרכזי, נמצאת בקייפ פוגוי באזור שימן, ניו טאיפיי, מצפון לבירה טאיפיי. מצפון מזרח לאי ממוקם הארכיפלג היפני (יפן). המתחיל בקשת האיים הוולקניים ריוקיו, הנמשכת לצפון מזרח עד לאיים היפנים הגדולים.
הנקודה המרכזית של האי נמצאת בעיר פולי, שבמחוז נאנטו. הנקודה הדרומית ביותר באי היא נמצאת בקייפ אלואנבי שבעיירה הנגצ'ון, במחוז פינגטונג.
האי טאיוואן מופרד מהחוף הדרום-מזרחי של סין העממית על ידי מצר טאיוואן, שרוחבו נע בין בנקודה הרחבה ביותר עד כדי  בנקודה הצרה ביותר. בחלק מהמדף היבשתי, עומק המים במצר הוא לא יותר מ-, ובעידן הקרח הוא היה גשר יבשתי.
בדרום נמצא, מיצר לוזון ברוחב 250 קילומטרים והוא מפריד בין האי המרכזי של טאיוואן מהאי הפיליפיני לוזון. ים סין הדרומי שוכן מדרום-מערב לטאיוואן, ים סין המזרחי מצפון, וים הפיליפינים ממזרח.
גאולוגיה
האי טאיוואן נוצר לפני כ־4 עד 5 מיליון שנה במפגש הגבולות שבין הלוחות הטקטונים היבשתיים של הלוח הפיליפיני והלוח האירואסייתי. הגבול בין הלוחות עובר לאורך האי, מצפון מזרח לדרום מערב וממשיך דרומה לקשת הוולקנית לוזון (כולל האי הירוק ואי האורכידאה), כתוצאה ממפגש הלוחות הלוח האירואסייתי התרומם מעל ללוח הפיליפיני שהתחתר תחתיו.
רוב האי הוא גוש סלע, העתק ענק והמוטה מערבה. החלק המערבי של האי וחלק גדול במרכז, מורכב משקעים שנוצרו משקיעת קצה הלוח האירואסייתי. בצפון מזרח האי נמשכת מזרחה קשת האיים הוולקניים ריוקיו. הגבול הטקטוני נותר פעיל, וטאיוואן חווה 15,000 עד 18,000 רעידות אדמה בכל שנה, מתוכן 800 עד 1,000 רעידות קלות שתושבי האי מבחינים בהן. רעידות האדמה הקטלניות ביותר שהתרחשו באי היו: רעידת האדמה בג'יג'י בעוצמה 7.3 בסולם ריכטר שהתרחשה במרכז טאיוואן ב־21 בספטמבר 1999, ונהרגו בה יותר מ־2,400 בני אדם. ב־4 במרץ 2010 סמוך לשעה 01:20 UTC, הייתה רעידת אדמה בעוצמה 6.4 בסולם ריכטר והיא פגעה בדרום מערב טאיוואן באזור ההררי של מחוז קאוסיונג. רעידת אדמה גדולה נוספת התרחשה ב־6 בפברואר 2016, בעוצמה 6.4 בסולם ריכטר. העיר טאינן נפגעה הכי קשה, עם 117 הרוגים, רובם נהרגו מקריסת בניין דירות בן 17 קומות.
פני השטח
בחלק המזרחי של האי ישנם חמישה רכסי הרים, כל אחד מהם עובר מצפון-מזרח לדרום-מערב, מקביל לקו חוף המזרחי של האי. כקבוצה הם נמשכים לאורך וברוחב ממוצע של כ-  ממזרח למערב. הם כוללים יותר ממאתיים פסגות בגובה שלמעלה מ-.
רכס ההרים המרכזי, משתרע מהעיר סואאו בצפון מזרח טאיוואן ועד לכייף אלואנבי  בקצה הדרומי של האי טאיוואן. הוא רכס הרים גבוהים ומהווה את קו פרשת המים העיקרית של האי. ההרים מורכבים בעיקר מתצורות סלע קשות העמידות בפני בליה וסחף, אם כי גשמים עזים הצליחו ליצור צלקות עמוקות בשולי הרכס הכוללים ערוצים ועמקים חדים. ההרים עטופים ביער צפוף שכמעט בלתי ניתן למעבר. הצד המזרחי של רכס ההרים המרכזי הוא מדרון ההרים התלול ביותר בטאיוואן. בפארק הלאומי טארוקו, בצד המזרחי התלול של האי, ישנן דוגמאות טובות לשינויים שהשטח הררי עובד, ערוצים עמוקים סחיפה ושחיקה הנגרמים על ידי נהר הזורם במהירות.
רכס הרי החוף המזרחי, משתרע לאורך החוף המזרחי של האי משפך נהר חוואליין בצפון עד מחוז טייטונג  בדרום, הוא מורכב בעיקר מאבן חול ומפצלי שמן. הוא מופרד מהרכס המרכזי על ידי עמק הואטונג הצר. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס נקראת הסינקנגשאן (新港山), היא מגיע לגובה, רוב הרכס מורכב מגבעות גבוהות. באגפים התפתחו נחלים קטנים, אך רק נהר אחד גדול חוצה אותו. שטחים בלתי ראויים לחקלאות ממוקמים למרגלות המערביים של הרכס, שם מפלס מי התהום הוא הנמוך ביותר ותצורות הסלע הן הכי פחות עמידות בפני בליה. לאורך החוף המזרחי קיימות שוניות אלמוגים מוגבהות ולעיתים תכופות מתרחשות רעידות אדמה בעמק המעידות על כך שגוש העתק עדיין פעיל ומתרומם.
הרכסים ממערב לרכס המרכזי מחולקים לשתי קבוצות המופרדות על ידי אגן, אגם השמש והירח במרכז האי. הנהרות דאדו וז'ואושוי זורמים מהמורדות המערביים של הרכס המרכזי דרך האגן לחוף המערבי של האי.
רכס שואשאן נמצא מצפון-מערב לרכס ההרים המרכזי, ומתחיל בכיף סנדיאוג'יאו, בקצהו הצפוני-מזרחי של האי, ומוסיף גובה ככל שהוא משתרע דרומית-מערבית לכיוון מחוז נאנטו. השיא העיקרי של הרכס נקרא שואשאן, והוא מתנשא לגובה של. רכס יושאן עובר לאורך האגף הדרום-מערבי של הרכס המרכזי. הוא כולל את הפסגה הגבוהה ביותר של האי, הנקראת הר יו (יו שאן  ) ('הר הירקן')  ההופך את טאיוואן לאי הרביעי בגובהו בעולם, והוא עצמו מהווה הנקודה הגבוהה ביותר באזור מערב האוקיינוס השקט שמחוץ לחצי האי קמצ'טקה, הרי גינאה החדשה והר קינאבאלו.
רכס אלישן שוכן ממערב לרכס יושאן ומעבר לעמק נהר קאופינג הזורם דרומה. הרכס מגיע לגבהים שבין 1000–2000 מטרים. הפסגה העיקרית ברכס נקראת, הר טאשן (Mountain 塔山) המתנשא לגובה של.
בגבעות המערביות של הרכסים, כמו גבעות הסינצ'ו וגבעות מיאולי, קיימות טרסות גאולוגיות מוגבהות שנוצרו מהחומר שנשחק מהרכסים. אזורי טרסות אלה כוללים את מישור לינקו, מישור טאויואן ומישור דאדו. כ -23% משטחה של טאיוואן מורכב ממישורי סחף פוריים ועמקים המושקים מהנהרות הזורמים מההרים המזרחיים. יותר ממחצית מאדמות אלה שוכנות במישור צ'יאנאן בדרום מערב טאיוואן. אזורים הפחות פוריים הם מישור פינגטונג, באגן טאיצ'ונג ובאגן טאיפיי. המישור היחיד בחוף המזרחי הוא מישור ילן בצפון מזרח.
אקלים
האי טאיוואן שוכן מעבר לחוג הסרטן, והאקלים שלו מושפע מהמונסון המזרח אסייתי. בצפון טאיוואן יש אקלים סובטרופי גשום, עם שינויים עונתיים ניכרים בטמפרטורות. בעוד שבחלקים במרכז ובמרבית הדרום יש אקלים מונסון טרופי שבו שינויי הטמפרטורה העונתיים ניכרים פחות, הטמפרטורות משתנות בדרך כלל בין חם לחם. במהלך החורף (בין החודשים נובמבר עד מרץ), האזורים הצפון מזרחיים חווים גשם באופן קבוע ואילו בחלקים המרכזיים והדרומיים של האי הם בעיקר שטופי שמש. מונסון הקיץ (בין החודשים מאי עד אוקטובר) מביא 90% מהמשקעים השנתיים בדרום, לעומת זאת בצפון רק 60% מהמשקעים מגיעים מהמונסון. ממוצע הגשמים באי עומד על כ -2,600 מ"מ לשנה.
סופות הטייפון מכות באי בין החודשים יולי לאוקטובר. מדי שנה מתחוללות לפחות ארבע סופות בממוצע רב שנתי. הגשם העז היורד בסערות הטייפון מוביל לעיתים קרובות למפולות בוץ הרות אסון.
חי וצומח
לפני ההתיישבות האנושית הנרחבת, הצמחייה בטאיוואן נעה בין יער גשם טרופי בשפלה, דרך יערות ממוזגים, יער טייגה וצמחים אלפיניים, ככל שגובה ההרים נעשה גבוה יותר. מרבית המישורים והגבעות הנמוכות במערב ובצפון האי הוסבו לשימוש חקלאי מאז הגעת המהגרים הסינים במהלך המאה ה -17 וה -18. עם זאת בהרים בעלי החיים וצמחיית יערות ההרים נשארו מגוונים מאוד. הם כוללים כמה מיני צמחים אנדמיים כמו ברוש פורמוזי ( Chamaecyparis formosensis ) ואשוח טאיוואן ( Abies kawakamii ). כך גם לגבי אנדמיזם בבעלי החיים ובעופות הייחודיים לאזורים השונים בטאיוואן.
לפני התיעוש באי המרכזי, באזורים ההרריים ישנם הרבה מינים של בעלי חיים אנדמיים ותת-מינים, כגון פסיון סווינו, העורבני הכחול (caerulea Urocissa), סיקה הצבי הפורמוזי ודגי הסלמון הפורמוזיים. כמה ממינים אלה הם מינים שנכחדו בעת המודרנית, ורבים אחרים הוגדרו כמינים בסכנת הכחדה.
בטאיוואן ישנם מעט טורפים. 11 מינים בסך הכל, ככל הנראה שהנמר ערפילי טאיוואני נכחד. לוטרה אירופית מוגבלת לאי קינמן. הטורף הגדול ביותר הוא הדוב השחור פורמוסני ( Ursus thibetanus formosanus ) בעל הצווארון הבהיר, זן נדיר ונמצא בסכנת הכחדה.
בטאיוואן ישנם תשעה פארקים לאומיים המייצגים את המגוון הגאוגרפי של השטח, החי והצומח של הארכיפלג. ביניהם הפרקים הבאים:-
משאבי טבע
מקורות הטבע באיים כוללים מרבצים קטנים של זהב, נחושת, פחם, גז טבעי, גיר, שיש ואזבסט. חמישים וחמש אחוז משטח טאיוואן מכוסה ביערות (בעיקר בהרים), 24% אדמה חקלאית (בעיקר במישורים) ו- 15% מהשטחים מיועדים למטרות אחרות. 5% משטחי המישורים הם מרעה קבוע ו- 1% מיועד גידולים קבועים שונים.
בעקבות הניצול האינטנסיבי של האדמות לאורך ההיסטוריה הפרה-מודרנית והמודרנית של טאיוואן, מיצוי משאבי המינרלים של האי (כגון פחם, זהב, שיש), כמו גם שמורות הטבע וחיות הבר (למשל איילים). יתר על כן, חלק ניכר ממשאבי הייעור שלה, ובמיוחד עצי אשוח, נכרתו במהלך השלטון היפני לצורך בניית מקדשים. עד היום היערות אינם תורמים לתעשייה ייצור עץ הטאיוואנית באופן משמעותי בעיקר בגלל החשש מעלויות הייצור הגבוהות והתקנות לשימור הסביבה.
חקלאות
מעט משאבי טבע בעלי ערך כלכלי משמעותי שנותרו בטאיוואן, קשורים בעיקר לחקלאות. קנה סוכר ואורז מגדלים במערב טאיוואן מאז המאה ה-17. הפקת קמפור וזיקוק קנה סוכר מילאו תפקיד חשוב בייצוא של טאיוואן מסוף המאה ה-19 ועד המחצית הראשונה של המאה העשרים. חשיבותן של תעשיות אלה פחתה לאחר מכן. לא בגלל מיצוי משאבי הטבע האלה, אלא בעיקר בשל ירידת הביקוש הבינלאומי של המוצרים. חלקה של החקלאות בתוצר המקומי הגולמי ירד מ־35% בשנות החמישים של המאה העשרים ל־2.7% בלבד.
משאבי אנרגיה
לטאיוואן יש מרבצי פחם משמעותיים ומרבצי נפט וגז טבעי. נכון לשנת 2010 הנפט מהווה 49.0% מסך צריכת האנרגיה. הפחם מגיע לאחר מכן עם 32.1%, צריכת האנרגיה הגרעינית מהווה 8.3%, גז טבעי ונוזלי בכמות של 10.2%, ואנרגיה ממקורות מתחדשים בכמות של 0.5%. לטאיוואן היו בשנת 2010 שישה כורים גרעיניים לייצור חשמל ומשרד האנרגיה דרש בשנת 2011 להקים לפחות עוד 2 תחנות כוח גרעיניות. כמויות הנפט והגז שטאיוואן מפיקה בעצמה מחייבות אותה לרכוש ולייבא כמעט את כל הנפט והגז לצורכי תחבורה וכוח, מה שהופך את טאיוואן לרגישה במיוחד לתנודות במחירי האנרגיה. טאיוואן עשירה במשאבי אנרגיית רוח, על כן נבנו חוות רוח הן ביבשה והן בחוף הים. מאחר ששטח הקרקעות באי מוגבל, קיימת העדפה לניצול משאבי רוח בחוות ימיות. על ידי קידום תעשיות האנרגיה המתחדשת, מקווה ממשלת טאיוואן לסייע גם לתעשיית ייצור האנרגיה המתחדשת המתהווה בעולם ולפתח תעשייה זו גם לשוק היצוא.
גאוגרפיה אנושית
בטאיוואן יש אוכלוסייה שמעל ל־23 מיליון נפש. הרוב הגדול של האוכלוסייה מתגורר בשפלת חוף הים המערבי של האי. שפלת החוף מאוד אורבנית. כמעט 9 מיליון נפש מתגוררים באזור המטרופולין טאיפיי – קילונג – טאויואן שבקצה הצפוני של האי. מעל 2 מיליון נפש מתגוררים בכל אחד מהאזורים העירוניים של קאושיונג וטאיצ'ונג.
הטאיוואנים האבורג'ינים מהווים כ־2% מהאוכלוסייה, הם גרים בעיקר בחלק המזרחי ההררי של האי. מרבית החוקרים מאמינים כי אבותיהם הגיעו לים טאיוואן, בשנים שבין 4000 עד 3000 לפני הספירה, ככל הנראה מהיבש האסיאתי.
הסינים האנים מהווים מעל 95% מהאוכלוסייה. הם היו מהגרים מדרום פוג'יאן שבסין העממית. הם החלו להגיע לאזור סביב טאינאן המודרנית וקאושיונג החל מהמאה ה-17 ובהמשך התפשטו על פני המישורים המערביים והצפוניים וקלטו את אוכלוסיית האבוריג'ינים באותם אזורים.
אנשי האקה ממזרח גואנגדונג הגיעו מאוחר יותר והתיישבו במורדות ההרים ובהמשך התפשטו לכיוון פסגות ההרים. רכסי ההרים בצד המזרחי של האי נותרו השמורה הבלעדית של אנשי האקה בטאיוואן עד ראשית המאה העשרים. 1.2 מיליון תושבים נוספים מכל רחבי סין היבשתית נכנסו לטאיוואן בסוף מלחמת האזרחים הסינית בשנת 1949.
נושאי הגנת הסביבה
המנהל להגנת הסביבה בטאיוואן מוטרד גם מנושאים סביבתיים אחרים הכוללים: פליטות התעשייה שפכים וביוב גולמי, זיהות מי שתייה ומי התהום ובמיוחד החשש לפגיעה באספקת מי שתייה, סחר במיני בעלי חיים שבסכנת הכחדה, ופינוי פסולת רדיואקטיבית. אף על פי שהפיקוח על פליטת אירוסולי גופרית מתעשיית הנפט מתהדקת, הגשם החומצי נותר איום על בריאות התושבים והיערות. מדעני האטמוספירה בטאיוואן מעריכים כי יותר ממחצית המזהמים הגורמים לגשם החומצי של טאיוואן מועברים מיבשת סין על ידי רוחות המונסון.
לודוויג אשוף
קארל אלברט לודוויג אשוף (בגרמנית: Karl Albert Ludwig Aschoff; 10 בינואר 1866 – 24 ביוני 1942) היה רופא פתולוג גרמני, אחד הפתולוגים המשפיעים ביותר במאה ה-20.
אשוף נולד בברלין שבפרוסיה. הוא למד רפואה באוניברסיטת בון, באוניברסיטת שטרסבורג ובאוניברסיטת וירצבורג. לאחר תקופת הביליטציה, מונה לפרופסור לפתולוגיה באוניברסיטת גטינגן בשנת 1901. בשנת 1903 עבר לאוניברסיטת מרבורג, שם עמד בראש המחלקה לאנטומיה פתולוגית. בשנת 1906 התמנה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת פרייבורג, ושם נשאר עד מותו.
אשוף התעניין בפתולוגיה ובפתופיזיולוגיה של הלב. הוא גילה קשרירים בשריר הלב אשר מופיעים בעת קדחת שיגרונית, והם נקראו על שמו – גופיפי אשוף. יחד עם תלמידו, סונאו טווארה, גילה ותיאר את הקשר העלייתי-חדרי.
מחקרו הפתולוגי כלל גם סוגיות של הבדלים בין גזעים. הענף שהמציא, "הפתולוגיה של המבנה הגופני" (constitutional pathology), היה לענף מחקר מיוחד בקרב הרופאים הנאצים ונקרא בשם "פתולוגיה צבאית".
בשנות השלטון הנאצי העניק לו אדולף היטלר את מדליית גתה לאמנות ומדעים ואת מגן הנשר של הרייך הגרמני.
בנו, יורגן אשוף, היה לאחד ממייסדי תחום הכרונוביולוגיה.
ריאו (פירושונים)
{{פירושונים| מקומות באינדונזיה (Riau): היסטוריה:
ראו גם
}}
קלפסידרה
קלפסידרה (ביוונית עתיקה: κλεψύδρα, בלטינית: clepsydra) הוא שעון מים ששימש באתונה העתיקה בבתי הדין ובאסיפות, לקציבת זמן הנואמים. הייתה זו קערה שמולאה כמות מדודה של מים, זמן התרוקנות הקערה היה משך הזמן שניתן לנואם לשאת את דבריו. הקלפסידרה נתגלתה בפינה הדרום מערבית של האגורה. כמות המים בכלי היא כ-6.4 ליטר. מניסויים שערכו מסתבר כי כמות זו הספיקה לנאום בן כ-6 דקות. על דופן הקערה מופיע שם השבט לו השתייכה.
באנאוסוי
באנאוסוס (ביוונית עתיקה: βάναυσος, בלשון רבים βάναυσοι - באנאוסוי) היה כינוי לעובדי הכפיים או בעלי המלאכה באתונה העתיקה. הבאנאוסוי היוו את עמוד התווך של המשטר הדמוקרטי באתונה ונהנו מזכויות פוליטיות והשתתפות בכל מוסדות המדינה. פריקלס עודד אותם לאקטיביזם פוליטי על ידי תשלום על השתתפותם בבתי הדין, באספה הכללית ובהצגות התיאטרון. עקב עבודות הבנייה הגדולות באזור האגורה הועסקו בעלי מלאכה רבים בעיר, ביניהם נמנו קדרים, עובדים בשיש וברונזה, בנאים, נגרים וכורים.
בן שמחון
בן שמחון הוא שם משפחה יהודי. {{פירושונים|
ראו גם
}}
רבי יוסי דמן יוקרת
בתלמוד מסופרים שלושה סיפורים אודותיו. שני סיפורים מתוכם עוסקים באדיקותו, שהגיעה עד כדי אכזריות כלפי ילדיו. האחד נוגע לבנו, שלפי האגדה התפלל והוציא בן-רגע לפועליו תאנים מעץ סמוך (גרם לתאנה להבשיל פירות שלא בזמנם). כששמע אביו את הנעשה, כעס עליו, ואמר: "בני, אתה הטרחת את קונך להוציא תאנה פרותיה שלא בזמנה, יאסף (יהרג) שלא בזמנו". הרמ"ע מפאנו מבאר על דרך הקבלה כי נשמתו של אלישע התגלגלה ברבי יוסי דמן יוקרת, שהמית את בנו ובתו והוא אלישע הנביא ש"גירה דובים בתינוקות ועתה גירה המות בבנו".
השל"ה הקדוש מעיד במכתב, שראה ליד קברו של רבי יוסי דמן יוקרת תאנה הנותנת פירות שלא בזמנם.
סיפור נוסף הוא אודות בתו היפה של רבי יוסי, שבהזדמנות אחת ראה אדם שמנסה להביט בה בהיחבא. לשאלת רבי יוסי ענה אותו אדם: "רבי, אם ללוקחה לא זכיתי, לראותה לא אזכה?!" הגיב רבי יוסי, ואמר לבתו: "בתי, מצערת אַת אֶת הבריות, שובי לעפרך ולא יכשלו בך בני אדם". זה הביא, לפי המסופר, את תלמידו, רבי יוסי בר אבין, לזנוח את רבו, וללכת ללמוד אצל רב אשי (או רב אסי). כששאל רב אשי את רבי יוסי בר אבין על הסיבה לעזיבתו את רבו, אמר: "אדם שאינו חס על בנו ועל בתו, היאך יחוס עלי?!"
סיפור פלאי נוסף נכתב בתלמוד אודותיו; שהיה משכיר חמור לאנשים, ובסוף כל יום היה חוזר אליו בעצמו עם שכרו מונח על גבו. יום אחד שכחו עליו זוג סנדלים שלא היו שייכים לרבי יוסי, והחמור לא זז ממקומו, משום שלא היה יכול לגנוב את הסנדלים.
על פי סתמיות בתוצאות ארץ ישראל, באיגרת יחוס האבות מאלמוני (יחוס הצדיקים). קבורתו נמצאת בקיומה. כפי שמתאר האלמוני:
מנחם כץ וישראל רוזנסון סברו שרבי יוסי דמן יוקרת אינו דמות היסטורית – פגישה בין רב אשי לרבי יוסי בר אבין אינה סבירה היסטורית; אף שרבי יוסי דמן יוקרת מעוצב כדמות ריאלית, התוכחה המוסרית שהסיפור אודותיו מציג חריפה מכדי להיות משויכת לחכם היסטורי; ואף על פי שעל פי הסיפור, רבי יוסי דמן יוקרת הוא מורו של רבי יוסי בר אבין, אמורא חשוב, לא מובאים לא דברי הלכה ולא דברי אגדה משמו. לדעתם, מטרת הבאת הסיפורים על אודותיו בתלמוד הבבלי להסביר את ירידת המרכז הארץ-ישראלי ועליית בבל כמרכז יהודי. תלמידי החכמים שבארץ-ישראל, שמוצגים כנעימים ביחס לתלמידי החכמים הבבליים, לא חסו על בניהם דווקא מתוך צדיקותם וחסידותם.
כריסטופר היצ'נס
כריסטופר אריק היצ'נס (באנגלית: Christopher Eric Hitchens; 13 באפריל 1949 - 15 בדצמבר 2011) היה עיתונאי וסופר אמריקאי יליד אנגליה ממוצא יהודי, שכתביו וספריו רבי המכר ומעוררי המחלוקת עשוהו לפרשן ולמתדיין פופולרי.
ביוגרפיה
היצ'נס נולד בפורטסמות'. אביו שירת כקצין בחיל הים המלכותי ובהמשך עבד כמנהל חשבונות. אמו התעקשה שילמד בבתי ספר פרטיים למרות שמעמדם הכלכלי לא היה גבוה. מגיל צעיר מאוד התעניין והתמצא בפוליטיקה.
היצ'נס גדל באנגליה ולמד פילוסופיה, כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטאות אוקספורד וקיימברידג'. הושפע מג'ורג' אורוול ותומאס פיין, עליהם גם כתב ביוגרפיות. ביוגרפיה נוספת כתב על תומאס ג'פרסון. הוא הצטרף למפלגת הלייבור, אך סולק ממנה ב-1967, בעקבות תמיכתו של ראש הממשלה הרולד וילסון במלחמת וייטנאם. היצ'נס היה באותה עת טרוצקיסט. בשנות השבעים עבד כעיתונאי בניו סטייטסמן, ותקף בחריפות את הנרי קיסינג'ר (תוך שהוא מאשים אותו ברצח עם), את מלחמת וייטנאם ואת הכנסייה הקתולית.
הוריו התגרשו, ובשנת 1973 התאבדה אמו באתונה שביוון עם בן זוגה. לאחר שהגיע ליוון, הוא גילה עניין במדינה, החל לדווח ממנה, ואף הוציא את ספרו הראשון שעסק בקפריסין. לאחר מות אביו ב-1987, גילה שאמו הסתירה מאביו וממנו שהייתה יהודייה.
ב-1981 היגר לארצות הברית. שם פרסם מאמרי דעה וביקורת ספרות במגזינים שונים, בהם סלייט, The Atlantic ו-Vanity Fair. בספטמבר 2008 היה לעמית מחקר במכון הובר. הוא היה משתתף חשוב בתוכניות אירוח בטלוויזיה וברדיו והפך למרצה מבוקש. בשנת 2005 נבחר על ידי כתבי העת פוריין פוליסי ופרוספקט לאינטלקטואל החמישי בחשיבותו בעולם.
עם השנים, דעותיו של היצ'נס השתנו. על אף שנשאר מרקסיסט, החל להיות יותר ביקורתי כלפי האסלאם הרדיקלי ולהפנות זאת למרכז החשיבה הפוליטית שלו, במיוחד לאחר פרשת הפתווה על ידידו סלמאן רושדי. על אף ביקורתו כלפי האסלאם, תמך בלאומיות הפלסטינית והצהיר שהציונות הייתה טעות אפילו אם לא היה קיים העם הפלסטיני. הוא טען שבמקום לתמוך בציונות, על היהודים לסייע בקידום חילון וביצוע רפורמות בקהילות שלהם וש"אלא אם כן אתה דתי, מה לעזאזל יש לך לחפש באזור ירושלים המורחבת מלכתחילה?". כמו כן הצהיר שלו היה הדבר אפשרי היה מריץ אחורה את הקלטת על מנת למנוע מהרצל להשמיע את הדמגוגיה השקרית בדבר היותה של ארץ ישראל "ארץ ללא עם, לעם ללא ארץ" (אמירה שהשמיע למעשה ישראל זנגוויל). מאידך, תקף את סטפן וולט וג'ון מירשהיימר על ספרם "הלובי הישראלי ומדיניות ארצות הברית" כשהוא טוען נגדם שהתאוריה שלהם "חלקית מטעה וחלקית מבחילה". בנוסף, האשים את חמאס באנטישמיות ולאחר מותו של יאסר ערפאת כינה אותו "רוצח", "מושחת", "דיקטטור" ו"אופורטוניסט".
היצ'נס תמך במלחמת עיראק והוסיף לתמוך בה זמן רב לאחר שהיא נזנחה על ידי רוב תומכיה. בערוב ימיו נחשב לאחד מחברי ה"נִצים הליברלים", קבוצה של אנשי שמאל אשר בניגוד לאנשי שמאל מסורתיים מתנגדים לעמדות אנטי אמריקניות (נצים ליברליים אחרים הם נורמן גראס, ניק כהן ופול ברמן).
ב-15 בדצמבר 2011 נפטר מסיבוכים של דלקת ריאות שנגרמו כתוצאה ממחלת סרטן הוושט ממנה סבל.
להיצ'נס שני ילדים מאשתו הראשונה ומנישואיו השניים הוא אב לבת.
אן רייס
אן רייס (באנגלית: Anne Rice; 4 באוקטובר 1941 – 11 בדצמבר 2021) הייתה סופרת אמריקאית.
כריסטופר היצ'נס
דעותיו של היצ'נס בנושאי דת
היצ'נס דגל באתאיזם ושלל את קיומו של כל אל ואת נכונותה של כל דת. ספרו "אלוהים אינו גדול" (משחק מילים על התרגום לאנגלית של הברכה הערבית 'אללה אכבר') הפך לרב-מכר והציב אותו בחזית של האתאיסטים החדשים, ביחד עם ריצ'רד דוקינס, דניאל דנט וסם האריס. הספר תורגם לעברית וראה אור בהוצאת כנרת זמורה-ביתן בשנת 2009. ספר קודם של היצ'נס, "התנוחה המסיונרית", תקף את האם תרזה. היצ'נס שילב בין דעותיו הניציות והאתאיזם שלו בהגנתו על אייאן חירסי עלי, ההולנדית ממוצא סומלי אשר כפרה באסלאם, ואשר חייה הועמדו בסכנה כתוצאה מכפירתה.
אן רייס
רייס כתבה 30 ספרים מצליחים שעסקו ברובם בערפדים. ספריה של רייס עקבו אחר חייהם של הערפדים ואחר הצדדים ה"אנושיים" יותר שלהם. ספריה זכו להצלחה רבה והגדירו מחדש את דמות הערפד בספרות עבור מעריצים רבים. שניים מספריה עובדו לקולנוע: ראיון עם הערפד ומלכת הארורים. בין ספריה שתורגמו לעברית: "הערפד ארמאן", "פנדורה", "משרת העצמות" ועוד.
כריסטופר היצ'נס
דעותיו של היצ'נס בנושאי דת
היצ'נס ממקד את ביקורתו בדתות התאיסטיות בארבעה הסברים שלדעתו מהווים את ההצדקה שבאמונה:
אן רייס
היא נולדה בשם הווארד אלן פרנסס או'בריין (Howard Allen Frances O'Brien) בניו אורלינס שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית אדוקה ממוצא אירי. לה שלוש אחיות. ביומה הראשון בבית הספר שאלה אותה נזירה לשמה, והיא החליטה להגיד ששמה הוא "אן" למרות שזה לא היה שמה. אמה לא תיקנה אותה כי היא הבינה ששמה המקורי גרם לה למבוכה. רייס, שהתחנכה כקתולית, עזבה את הכנסייה בנעוריה ונעשתה אתאיסטית. ב-1998 שבה להיות קתולית, ואף כתבה מספר ספרים ברוח דתית. ב-2010 הודיעה שחדלה להיות נוצרייה.
כריסטופר היצ'נס
תערו של היצ'נס
תערו של היצ'נס הוא תער אפיסטמולוגי שטוען שנטל ההוכחה בדיון הוא על מי ששוטח את הטענה. אם הצד הנושא בנטל לא מימש את חובת ההוכחה שעליו, טענתו לא מבוססת והצד השני לא צריך להתווכח איתה. השם, שמטרתו ככל הנראה להשמע כמו עקרון תערו של אוקאם, הומצא על ידי היצ'נס שכתב בשנת 2003: "מה שניתן לטעון ללא הוכחות ניתן גם להפריך ללא ראיות". תערו של היצ'נס הוא למעשה תרגום של משפט לטיני, בו עשו שימוש רב מאז תחילת המאה ה־19, אך העיבוד של היצ'נס לאנגלית הפך את המשפט למוכר יותר במאה ה־21.
אן רייס
אן רייס הייתה אלמנתו של המשורר סטן רייס, לו הייתה נשואה בשנים 1961–2002. נולדו להם בת ובן, בנם הפך לסופר נודע בזכות עצמו - כריסטופר רייס.
כריסטופר היצ'נס
גינוי האם תרזה
האם תרזה הייתה נזירה אלבנית שפעלה בכלכותה שבהודו, לכאורה על מנת לסייע ליתומים. היצ'נס טען שהיא רמאית, ולמעשה הייתה תומכת נלהבת בקידום העוני. היא האמינה שעוני הוא מתנה מאלוהים ושהסבל מאציל בני אדם, אך לטענת היצ'נס לא יישמה את אמונותיה על עצמה; היא לקחה מיליוני דולרים מתורמים שונים ברחבי העולם ובכללם משפחת דובליה מהאיטי וממגוון של עשירים מושחתים ברחבי העולם, ובכסף השתמשה כדי לבנות מאות מנזרים על שמה שיהללו אותה ואת פועלה. בכסף לא נעשה שימוש לטובת עניי הודו, לא נבנו בתי ספר מקצועיים, בתי חולים או מוסדות למיגור העוני.
אן רייס
נפטרה ב-11 בדצמבר 2021.
כריסטופר היצ'נס
גינוי האם תרזה
אחרי מותה של תרזה דיווחה אישה מבנגל כי היא הניחה את תמונת הנזירה המנוחה על גידול סרטני ממנו סבלה והגידול נעלם. בהמשך הוכרזה תרזה כמבורכת על ידי האפיפיור. היצ'נס גינה את ההכרזה, אותה תיאר כעידוד לרפואה אלילית ושרלטנית כתחליף לרפואה המערבית המבוססת על הוכחות מדעיות.
מרטין קרמר
מרטין סת' קרמר (באנגלית: Martin Seth Kramer; נולד ב-9 בספטמבר 1954) הוא חוקר אמריקאי-ישראלי של המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב. תחום התמחותו הוא אסלאם ופוליטיקה ערבית.
קורות חיים
קרמר, יליד וושינגטון, החל את לימודי התואר הראשון בלימודי המזרח התיכון באוניברסיטת תל אביב, וסיים אותו באוניברסיטת פרינסטון בהצטיינות יתרה בשנת 1975. הוא למד לתואר שני בהיסטוריה באוניברסיטת קולומביה, וכמו כן הוא בעל דוקטורט בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת פרינסטון (1982).
עמד בראש מרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה בשנים 1995–2001, והיה הנשיא הראשון של המרכז האקדמי שלם בירושלים.
הוא לימד כפרופסור אורח באוניברסיטת ברנדייס, אוניברסיטת שיקגו, אוניברסיטת קורנל, אוניברסיטת ג'ורג'טאון ואוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
יואכים פון זדטוויץ
יואכים אולריך מקס אוגוסט פון זדטוויץ (בגרמנית: Joachim Ulrich Max August Graf von Zedtwitz; 11 ביוני 1910 – 10 באוקטובר 2001) היה סטודנט לרפואה בפראג, צ'כיה, ממוצא גרמני, מחסידי אומות העולם, שהציל במלחמת העולם השנייה יהודים ממוות בידי הנאצים.
קורות חיים
נולד למשפחת פון זדטוויץ באוסטריה, משפחה ממוצא גרמני. ב-1939 נסע יואכים לפראג כדי ללמוד רפואה ושם הכיר את מילנה יסנסקה. לאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, סייע יחד עם מילנה יסנסקה ליהודים רבים ובכך הציל את חייהם.
לאחר המלחמה
זדטוויץ ויתר על אזרחותו הגרמנית בעקבות הפלישה הגרמנית לצ'כוסלובקיה ב־1938. מעולם לא תבע אותה בחזרה מחמת בושה על הפשעים שביצעו הנאצים. לאחר עליית השלטון הקומוניסטי ב-1948 בצ'כוסלובקיה, עזב זדטוויץ את המדינה לשווייץ. ב־1980 קיבל אזרחות שווייצרית וחי שם עד מותו.
הכרה והנצחה
ב-14 בדצמבר 1994, יד ושם הכיר ביואכים פון זדטוויץ כחסיד אומות העולם. הטקס נערך בעיר ברן בשווייץ. שמו הונצח על קיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם, בירושלים ביד ושם.
כנסיית סן זכריה
כנסיית סָן זָכָּרִיָה (באיטלקית: Chiesa di San Zaccaria) היא כנסייה בוונציה המוקדשת לזכריה הקדוש (סן זכריה) - אביו של יוחנן המטביל. על פי האמונה הנוצרית, בכנסייה מצויה גופתו של זכריה.
הכנסייה ממוקמת בכיכר סן זכריה (הקרויה על שם הכנסייה), בסמוך לכיכר סן מרקו ולבזיליקת סן מרקו.
היסטוריה
הכנסייה הראשונה באתר זה נבנתה על ידי הדוג'ה גוסטיניאנו פרטיצ'אקו במאה התשיעית. תשעה דוג'ים נקברו בקריפטה של הכנסייה.
הכנסייה הנוכחית נבנתה בסגנון המשלב בין הסגנון הגותי והרנסאנס בין השנים 1444 ו-1515. אדריכל הכנסייה היה אנטוניו גאמבלו, אולם את חזית הכנסייה בנה מאורו קודוסי.
בסמוך לכנסייה ניצב מנזר בנדיקטיני, אשר בו נערך מדי שנה, בחג הפסחא טקס בנוכחות הדוג'ה (דוכס העיר). מסורת זו החלה במאה ה-12 לאחר שהנזירים תרמו שטחי אדמה לצורך הרחבת כיכר סן מרקו, ונמשכה עד סיום שלטונם של הדוג'ים בוונציה (במאה ה-18).
תיאור הכנסייה
הכנסייה בנויה בסגנון של בזיליקה, כאשר במרכז הכנסייה אפסיס וסביבו אמבולטוריום מואר בחלונות גותיים מארכים. קירות הכנסייה מעוטרים בציורים של טינטורטו, אנגלו טרוויסאני, ג'וזפה סאלביאטי, ג'ובאני בליני, אנטוני בלדסרה, ג'ובני דומניקו טיפולו, פלמה האב ואנתוני ואן דייק.
בקיר הכנסייה הדרומי מוצגת גופתו של זכריה הקדוש.
בקריפטה של הכנסייה קבור האמן אלסנדרו ויטוריה.
6ix9ine
דניאל הרננדז (באנגלית: Daniel Hernandez, מוכר גם בתור סיקסניין או טקאשי סיקס ניין; נולד ב-8 במאי 1996), הוא ראפר אמריקאי ואושיית רשת. סגנונו המוזיקלי מאופיין בראפ אגרסיבי, בעוד שדמותו הפומבית מעוררת המחלוקת מאופיינת במראה ייחודי המזכיר קשת בענן, קעקועים, ריבים עם סלבריטאים ובעיות משפטיות.
הרננדז התפרסם בסוף שנת 2017, כשהוציא לאור את סינגל הבכורה שלו "גאמו". השיר הפך ללהיט לאומי, הגיע למקום 12 בילבורד, ונהנה מהצלחה מסחרית נוספת כשהגיע למעמד פלטינה בארצות הברית. שנה לאחר מכן הוציא לאור את המיקסטייפ "Day69", שהגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים של הבילבורד. מספר חודשים לאחר מכן, הוא שיתף פעולה עם ניקי מינאז' ומורדה ביטס בסינגל "Fefe" השיר זכה להצלחה עולמית והגיע למקום השלישי בבילבורד. אלבום הסטודיו הראשון שלו "Dummy Boy" יצא לאור בסוף 2018.
בשנת 2015 הרננדז הודה באשמה של שימוש בילדה בהופעה מינית, הוא נידון לארבע שנות מאסר על תנאי ו-1,000 שעות שירות קהילתי. ב-2018 הוא נעצר באשמת סחיטה, החזקת נשק לא חוקי ועבירות סמים; הוא הודה באשמה ב-2019 ועומד בפני מאסר עולם אפשרי. ב-18 בדצמבר 2019 נערך משפטו וניתן גזר דין של שנתיים, 300 שעות עבודות שירות וקנס כספי של 35,000 דולר. מתוכן הוא ריצה 13 חודשים, ובאפריל 2020 השתחרר מהכלא בעקבות מגפת הקורונה והוציא לאור את הסינגל "Gooba".
ביוגרפיה
דניאל הרננדז נולד בברוקלין שבניו יורק. אמו ילידת מקסיקו ואביו יליד פוארטו ריקו. יש לו אח. בילדותו דיבר ספרדית.
הוא נעצר על פעילותו הפלילית ונידון למאסר בבית הכלא המחוזי רייקרז איילנד, שם התחיל לשייך את עצמו עם ״Nine Trey Gangsters״, שלוחת הכלא של כנופיית הרחוב "Bloods" (דמים). הרננדז התחיל את קריירת הראפ שלו בשנת 2014, עם שירים כמו "69" ו-"Scumlife". שירים מוקדמים אחרים הורדו על ידי יוטיוב.
2014–2016: תחילת הקריירה
הרננדז החל לפרסם שירי ראפ ב-2014. בשלוש השנים הבאות, הוא הוציא מספר קטעים וסרטונים כמו: "Scumlife",
"Yokai", ו-"Hellsing Station". הסגנון האגרסיבי של שיריו והשימוש באנימה כסרטוני מוזיקה משכו אליו במהירות תשומת לב רבה. רבים משיריו המוקדמים שלו הוצאו לאור על ידי FCK THEM, חברת מוזיקה שמקורה בסלובקיה. הרננדז התפרסם גם כמם אינטרנטי עקב שיערו ופלטת השיניים שלו הצבועים בצבעי הקשת. הוא הפך למזוהה עם הראפר הניו יורקי ZILLAKAMI עמו הוא שיתף פעולה, אך מערכת היחסים בין השניים הדרדרה לאחר שהרננדז לכאורה עשה שימוש לא חוקי בשירים וביטים שהם הכינו ביחד.
2017: Day69 ו-Dummy Boy
הרננדז התבלט במדיה החברתית בגלל פוסט באינסטגרם שהתפרסם ברדיט וטוויטר.
הסינגל הראשון של הרננדז "גומו" יצא לאור ב-10 בנובמבר 2017, ובסופו של דבר הגיע למקום ה-12 במצעד השירים של בילבורד. הוא זכה בפרס פלטינה על ידי RIAA ב-5 במרץ 2018. הסינגל הבא שלו "קודה", הגיע למקום ה-61 במצעד השירים של בילבורד ב-23 בדצמבר 2017. ב-14 בינואר 2018, הרננדז הוציא לאור את הסינגל השלישי שלו, "קיקי", עם פטי וואפ וא בוגי ויט א הודי, שגם הגיע למצעד של בילבורד.
מיד אחרי, הרננדז הכריז על המיקסטייפ הראשון שלו, Day69, המיקסטייפ שוחרר ב-23 בפברואר 2018 והגיע למקום הרביעי במצעד האלבומים של בילבורד עם 55,000 יחידות פיזיות שנמכרו. לפי ג'ון קרמניקה של הניו יורק טיימס המיקסטייפ היה פריצה של ראפרים בסאונדקלאוד. אחרי שחרור Day69, שני שירים בתוכו הגיעו למצעד השירים של בילבורד "בילי" ו"רונדו" "בילי" הגיע למקום 50 ו"רונדו" ל-73.
באפריל 2018, הרננדז הוציא את "גוטי", רמיקס של אירוח שהוא עשה לאמן "פקמן" בשם" גוט איט גוט איט" (got it). הסרטון לשיר יצא לאור ב-16 באפריל 2018, וכלל את הרננדז נותן שטרות של 100$ לאזרחים עניים ברפובליקה הדומיניקית. השיר הוסף ל-Day69 כתוספת והגיע למקום ה99 במצעד השירים של בילבורד לפני שנפל בשבוע אחרי, מה שעושה את זה השיר השישי של טקאשי במצעד.
הרננדז עורר מחלוקת במאי 2018 כשהיה קשור לפיגוע ירייה בראפר הניו יורקי "קסנובה" כחלק מריב, מה שגרם להרננדז להפסיד עסקה עם חברת אוזניות בשווי של 5 מיליון דולר. אחרי הפיגוע הרננדז הפסיק לשחרר מוזיקה למספר חודשים, לפני ששחרר את "טאטי" שמארח את DJ Spinking ביוני שהגיע למקום ה-43 במצעד של בילבורד.
ביולי 2018, הרננדז הוציא לאור את הסינגל השמיני שלו "Fefe" שמארח את ניקי מינאז' ומורדה ביטס שהגיע למקום השלישי בשבוע השני שלו במצעד, מה שנותן לטקאשי את ההישג הגבוה ביותר עד כה. "פיפי" זכה מאוחר יותר בפרס פלטינה כפול על ידי RIAA. הסינגלים הבאים שלו, "ביבי" ו"סטופיד" הגיעו גם הם למקום ה-30 במצעד של בילבורד.
בתחילת אוקטובר של 2018, הרננדז התארח בשיר של דיג'יי צרפתי ולדימיר קאוצ'מאר "אולוס רילואדד" וגם ב"קיק" של הזמר הדני ג'ימיליאן.
ב-27 בנובמבר 2018, הוציא את אלבום הבכורה שנקרא "Dummy Boy", אשר הכיל את הסינגלים "Tati", "Fefe", "Bebe" ו-"Stoopid".
ריבים
באפריל 2017 הרננדז ו"טריפי רד" הוציאו לאור את שיתוף הפעולה הראשון שלהם, "Poles1469", וביולי 2017 הם הוציאו לאור עוד אחד "Owee". מאוחר יותר באותה שנה כשראה ציוץ בטוויטר שטען שהרננדז הוא פדופיל עם כל ההוכחות והתמונות על ידי ZILLAKAMI, "טריפי רד" גינה את הרננדז כשהוא אומר "מצטער אחי, 1400 (שם הקהל מעריצים של טריפי רד) לא תומכים בפדופילים... אם נתנו לכושים השפעה, כבר נתנו אותה. זו הייתה טעות". ב-11 בנובמבר 2017, אחרי מספר הערות עוקצניות בין השניים, טריפי רד הותקף בלובי של מלון בניו יורק והאשים את הרננדז והכנופיה שלו בסרטון לייב אינסטגרם. מאוחר יותר הרננדז רמז בסרטון לייב שלו באינסטגרם על ההתקשרות שלו למקרה "אני לא יודע מה קורה, אבל הסנטר שלך חבול. אתה לא יכול פשוט לקרוא לאנשים הומואים, אחי. לא יכול לתמוך בהאשמות שווא, אתה לא יכול להתלונן בלייב על ניו יורק. זין על הכושים האלה שמדברים על ניו יורק פה, ניו יורק שם, ניו יורק ככה, כאילו אתה לא יכול לעשות את זה אחי. אתה צריך לשים קרח על הסנטר, הוא חבול. אני מרגיש רע אחי... רק רציתי שתהיה חבר שלי שוב," לפני שהוא ממשיך הוא שר את הפזמון מהשיר המשותף שלהם ביחד "Poles1469" הוא רמז לפוסט של טריפי רד שמראה את הרננדז מחזיק ידיים עם גבר אחר עם כתובת שרמזה על זה שהרננדז הוא הומוסקסואל. בפברואר 2018, הרננדז הותקף על ידי כמה גברים מחוץ לשדה תעופה בלוס אנג'לס מעט זמן אחרי ריב עם טריפי רד באינסטגרם. הריב שלהם המשיך להתדרדר עם הרבה הצקות האינטרנט. מאוחר יותר הרננדז האשים את טריפי רד באינסטגרם לייב בזה שהוא מנהל מערכת יחסים פדופילית עם ראפרית "בהד בייבי", שהייתה קטנה יחסית אז. טריפי רד הכחיש את ההאשמות והזכיר מחדש את ההרשעה של הרננדז על שימוש בילדה להופעה מינית. "בהד בייבי" שידועה גם כדניאל ברגולי, הכחישה בעצמה את ההאשמות כלפי טריפי רד אבל הודתה שהשניים התנשקו בעבר "התנשקנו אבל זה לא היה רציני ובאותו זמן הוא היה בן 17". אחרי הפירוד של טריפי רד וחברה לשעבר שלו אלכסנדריה לבגילה, שמוכרת כ-"Aylek$" הרננדז התחיל לפרסם תמונות שלו איתה רומז על פעילות מינית בין השניים למען הבושה של טריפי רד. אחרי העצירה של הרננדז בנובמבר, טריפי רד לעג לכליאה של הרננדז כשהוא פרסם סרטון שלו רוקד לשיר "Locked up" של Akon כשהוא צוחק על מקרה של כלא.
בעיות חוקיות ואישיות
להרננדז יש בת, שראיה (נולדה ב-20 במרץ 2013) עם שרה מולינה. בלילה של 11 בנובמבר 2018, כמה ימים לפני המעצר שלו הרננדז לכאורה הכה את מולינה פעם אחת בפנים כשהתנהל וויכוח כשהיא התעמתה איתו על זה שהוא בגד בה. היא שאלה אותו על זה שמצאה הודעות פרובוקטיביות משרה וואטלי, אישה שהרננדז נפגש איתה באותו זמן. האירוע השאיר את מולינה עם שפה חבולה.
בריאיון בנובמבר 2017, הרננדז טוען שלא היה "מגע מיני" עם הילדה ומכחיש שידע שהייתה קטינה. הרננדז גם טוען שהוא היה בן 17 כשקרה האירוע, אף שלפי תאריך הלידה, המופיע בכתב האישום, הוא היה בן 18.
לפי עסקת הטיעון, הרננדז מחויב לסיים את הבגרות שלו, להימנע מלפרסם תוכן בוטה או אלים של נשים או ילדות למדיה החברתית ולא לפשוע יותר במשך שנתיים, בין עוד התחייבויות. אם ימלא אחר עסקת הטיעון יינתנו לו שלוש שנים על תנאי, אם לא הוא ייכנס לכלא לשלוש שנים. בינואר 2018 בהשתמעות בבית המשפט נחשף שהרננדז נכשל בבחינת הבגרות שלו, אך משפט שלו נדחה ל-10 באפריל 2018.
תאריך המשפט נדחה עוד לכאורה כי לבית המשפט לא היה עותק של בחינת הבגרות של הרננדז. מועדף לאישומי המקרה המיני, הרננדז ישב בכלא לפרק זמן קצר על הטרדה מינית וסחר בהרואין.
ב-12 ביולי 2018, הרננדז נעצר בניו יורק על צו יוצא מן הכלל שקשור למקרה שהוא לכאורה חנק נערה בת 16 ביוסטון בקניון אמנות בינואר 2018. כל ההאשמות בסוף נשמטו אחרי שהנערה החליטה לא לקחת צעדים משפטיים.
בשעות הבוקר המוקדמות של 22 יולי 2018, הרננדז נחטף, הוכה ונשדד על ידי שלושה תוקפים בברוקלין. הוא סיים לצלם את הסרטון לשיר "פיפי" (מארח את ניקי מינאז' ומורדה ביטס) כשהתוקפים חטפו אותו מחוץ לביתו והכו אותו באקדח. השודדים לקחו לבסוף 750,000$ בתכשיטים וכמעט 35,000$ במזומן. הרננדז נמלט מהרכב וזימן משטרה בעזרת זר. הוא נלקח לבית החולים.
בגלל הבעיות המתמשכות החוקיות עם התלונה, משרד עורך הדין שלו במחוז מנהטן הכריז שהרננדז יכול להתמודד עם שלוש שנים של בית כלא וכנראה מוסד לעברייני מין על המקרה שלו מ-2015, אבל במקום הוא נשפט ל-4 שנים על תנאי שהתחילו באוקטובר 2018, עם סעיף אחד שאומר שהוא לא יכול להגיד את המושג "טרייוויי" בפומבי מפני שזה מעודד פעילויות כנופיה, וגם 1,000 שעות שירות קהילתי. ב-27 באוקטובר 2018, שני חברים בפמלייה של הרננדז היו מעורבים בפיגוע במנהטן והואשמו בתקיפה כנופייתית.
ב-10 בנובמבר 2018, TMZ הוציאו לאור תוכן מעקבי של שני גברים בסט צילום של הרננדז ושל קניה ווסט וניקי מינאז' לסרטון מוזיקה בבוורלי הילס, קליפורניה.
בתחילת אפריל 2020, שוחרר הרננדז לביתו עקב התפשטות נגיף הקורונה.
וייסבלום
וייסבלום הוא שם משפחה ביידיש, שפירושו פריחה לבנה.
היפולימניון
ההיפולימניון (ביוונית "היפו" פירושו נמוך ו"לימנוס" פירושו אגם) הוא שכבת המים הצפופה התחתונה באגם מרובד תרמית.
אגם מרובד תרמית הוא אגם בו מתקיימות שלוש שכבות הנבדלות זו מזו בין היתר בטמפרטורה ובצפיפות המים. שכבות אלה נוצרות בעונה החמה, כאשר השמש מחממת את פני המים ועצמת הרוח הנמוכה אינה גורמת לערבול עמוד המים עד לעומקו. עומקם והטמפרטורה של השכבות הללו תלויים בקו רוחב, בעונות השנה ובמידת ערבול עמוד המים על ידי הרוחות.
השכבה העליונה, האפילימניון (אנ'), היא השכבה בעלת הטמפרטורה הגבוהה ביותר והצפיפות הנמוכה ביותר. התרמוקלינה או המטלמניון, היא שכבת ביניים המפרידה בין השכבה העליונה לשכבה התחתונה. השכבה התחתונה, ההיפולמניון, שלא באה במגע עם קרינת השמש, היא השכבה בעלת הטמפרטורה הנמוכה ביותר והצפיפות הגבוהה ביותר.
להיפולימניון מספר מאפיינים הנגזרים מהיותו מנותק מהסביבה החיצונית:
בעונות הקרות, כאשר עוצמת קרני השמש נחלשת ועצמת הרוח מתגברת, השכבה העליונה מתקררת, הרוח יוצרת זרמי עומק המערבלים את מי האגם והטמפרטורה של שלוש השכבות משתווה. תופעה זאת מכונה היפוך. באגמים מסוימים ההיפוך עשוי להתרחש יותר מפעם אחת בשנה.
ההיפוך מאפשר העברת חמצן וחומרי מזון בין האפילמניון להיפולימניון.
מירו בן שמעון
מאיר (מירו) בן שמעון (נולד ב-7 במאי 1962) הוא כדורגלן עבר ישראלי, וכיום מאמן כדורגל.
קריירה
בן שמעון גדל במחלקת הנוער של קבוצת הפועל אשדוד ושיחק עונה אחת בקבוצה הבוגרת של המועדון, ולאחר מכן עבר למכבי יבנה בה שיחק במשך רוב הקריירה. קבוצתו האחרונה הייתה במכבי עירוני אשדוד, בה שיחק כחצי עונה.
כמאמן החל את דרכו באימון קבוצת הנוער של מכבי עירוני אשדוד בעונת 1997/1998 כשהעפיל עם הקבוצה לליגה הלאומית (כיום ליגת העל לנוער). והמשיך בה עונה וחצי נוספות.
בעונת 2007/2008 עבר לאמן את קבוצת האוהדים החדשה הפועל קטמון ירושלים מליגה א' דרום, אף שהוצעו לו חוזים בקבוצות מליגות יותר גבוהות. למרות הכישלון של קטמון לעלות לליגה הארצית, הושאר בן שמעון לעונה נוספת, אך פוטר 3 מחזורים לאחר תחילתה.
ביולי 2009 מונה בן שמעון למנהל מקצועי של מחלקת הנוער במועדון ספורט אשדוד, תפקיד אותו מילא שנה אחת.
בפברואר 2013 מונה בן שמעון לתפקיד מאמן הכח עמידר רמת גן, ובתום העונה סיים את תפקידו.
בן שמעון נשוי ואב לשישה ילדים (שלוש בנות ושלושה בנים). בניו רן ואמיר בן שמעון הם כדורגלנים.
דגל אולדרני
דגל אלדרניי הוא דגלו של האי אולדרני - הצפוני באיי התעלה השייך לביליוויק של גרנזי והמהווה מושבת כתר של בריטניה. הדגל הוענק לאי ב-20 בדצמבר 1993. ועיצובו מתבסס על צלב ג'ורג' הקדוש ועליו סמל אולדרני - אריה המחזיק ענף ירוק על רקע מוזהב.
קישורים חיצוניים
Flagge Guernseys
אלגואסס
אלגואסס (בספרדית: Alguazas) היא עיירה הנמצאת בספרד וממוקמת בקהילה האוטונומית והפרובינציה מורסיה. הרשות המקומית מונה כ-9,600 תושבים (נכון ל-2016) ושטחה 23.74 קמ"ר.
נקודת ציון חשובה של העיר היא מנזר אונופריוס שנבנה בתחילת המאה ה-16 ופועל מאז.
הבוצ'יס
הבוצ'יס (באנגלית: The Butchies, בסלנג עברי: הבוצ'ות) הייתה להקת פאנק רוק אמריקאית מסוגת ריוט גירל. הן החלו את דרכן בדוראהם, קרוליינה הצפונית.
חברות בלהקה הגיטריסטית והסולנית קאיה וילסון, הבסיסטית אליסון מרתליו, והמתופפת מליסה יורק. הן החלו להופיע לאחר הקלטת האלבום הראשון, Are We Not Femme?, ב-1998 והספיקו להקליט שלושה אלבומים נוספים, Population: 1975 ב-1999, 3 ב-2001 ו-Make Yr Life ב-2003. ב-2005 הן הודיעו כי הן לוקחות פסק זמן.
הרצועה "Sex - I'm Lesbian" הופיעה באלבום האוסף New Women's Music Sampler. ב-2001 הופיעה הקלטה חיה של Disco באלבום אוסף בשם Calling All Kings & Queens.
בשנת 2001 הלהקה השתתפה ביצירת אלבום של איימי ריי וניגנה בסבב ההופעות שלה.
אנדרטה לשואה ולתקומה
ה"אנדרטה לשואה ולתקומה" היא אנדרטה מאת הפסל הישראלי יגאל תומרקין, המוצבת בכיכר רבין שבתל אביב, ואשר נחנכה בשנת 1975. בשנים הראשונות לאחר הקמתה, שימשה האנדרטה כמקום שבו נערך הטקס המרכזי לציון יום השואה בעיר.
היסטוריה
את הרעיון הראשוני להקמת אנדרטה בכיכר המרכזית של העיר, שנקראה אז "כיכר מלכי ישראל", קיבלה מועצת העיר תל אביב-יפו בישיבה שנערכה לקראת יום העצמאות תשי"א. אנדרטה זו, שלא נבנתה לבסוף, נועדה לציין את חיילי העיר אשר נפלו במלחמת העצמאות. בנוסף, אושרה גם הקמתן של שתי אנדרטאות נוספות, שבנייתן הושלמה, בגן הכובשים ובגן העצמאות.
בשנת 1965 הוכנה לכיכר תוכנית בינוי מקיפה על ידי האדריכלים אברהם יסקי ושמעון פובזנר, שזכו במכרז באותה שנה. במסגרתה התוכנית נקבע כי תוקם בכיכר אנדרטה לשואה ולתקומה. בשנת 1972 הקימה העירייה ועדת שיפוט לבחירת אנדרטה מבין יצירותיהם של עשרה אמנים ישראלים שאליהם פנתה. הוועדה כללה אנשי מקצוע כגון האדריכלים אריה שרון, יסקי, מנהל "בצלאל" באותה עת דן הופנר וד"ר חיים גמזו, מנהל מוזיאון תל אביב. על נציגי הציבור נמנו מרדכי נמיר, יהושע רבינוביץ, חיים לבנון, אבא קובנר, יצחק ארד, מנהל יד ושם, מנחם סבידור ופסח בורשטיין, יו"ר ארגוני הלוחמים בנאצים. לאחר מחלוקת פנימית, בחרה הוועדה בהצעתו של תומרקין לתכנון אנדרטה לציון השואה.
תומרקין הציב בקצה הכיכר, קרוב לפינת הרחובות אבן גבירול ופרישמן מבנה של פירמידה הפוכה העשויה מתכת, בטון וזכוכית. הפירמידה ניצבת על גבי בסיס בצורת משולש הצבוע בצבע צהוב המזכיר טלאי צהוב. שני מרכיבים אלו יוצרים יחד צורת מגן דוד. תומרקין ראה בצורת האנדרטה "כלוב כלא הנפתח ונפרץ. פירמידה הפוכה, אשר הבא בתוכה כלוא בבסיסה הצר והמעיק". השימוש בצורת הפירמידה חוזר בעבודות נוספות של האמן. בראיון מאוחר עמו העיד תומרקין כי הפירמידה נתפשת גם כעדות לפער שבין אידאולוגיה לבין תוצאותיה המשעבדות - "מה למדנו מאז בניית הפירמידות הגדולות לפני 4,200 שנה? [...] האם עבודת כפייה ומוות משחררים?"
השימוש בזכוכית נועד לשקף את מהלך החיים בכיכר ולשלב את האנדרטה בהם כחלק אינטגרלי - "האנדרטה היא צורה המדגישה את הזמן, צורה של זמן המתפקדת כפירמידה הפוכה, צורה של זמן המדגישה את המענה לתקומה".
יצירתו של תומרקין עוררה התנגדות רבה בשל סגנונה המופשט והמודרניסטי. הוגשו אף עתירות לבג"ץ נגד הקמתה. גם לאחר בנייתה לא פסקו המחאות. בכרזת מחאה שהודפסה לאחר הצבתה נכתב כי האנדרטה היא "לעג מר לאיומה בזוועות שפקדו את העם היהודי" וקראה להעתיק את "הגוף הזר" מן הכיכר.
בשנת 1979, במלאת 70 שנה לעיר תל אביב, הופיעה האנדרטה על גבי מדליה. בשנת 2010 שופצה האנדרטה ולוחות הפלסטיק, שהחליפו את לוחות הזכוכית המקוריים, הוסרו. בנוסף, הוקמה לצידה בריכת נוי.
דיאלוג על שתי מערכות העולם המרכזיות
"דיאלוג על שתי מערכות העולם המרכזיות" (באיטלקית: Dialogo sopra i due massimi sistemi del mondo) הוא ספרו של גלילאו גליליי. הספר עוסק באסטרונומיה ובפרט בשאלת נכונות המודל הגיאוצנטרי או ההליוצנטרי. הספר שהוקדש לפטרונו של גלילאו, פרדיננדו השני דה מדיצ'י - הדוכס הגדול של טוסקנה, הוענק לו ב-22 בפברואר 1632 והיה לרב-מכר.
על פי המודל ההליוצנטרי, המיוחס לקופרניקוס, כדור הארץ, כמו כוכבי לכת נוספים, מקיפים את השמש, ואילו על פי המודל הגאוצנטרי, המיוחס לתלמאים, היקום כולו נע סביב כדור הארץ. הספר פורסם בפירנצה תחת רישיון רשמי מהאינקוויזיציה. ב-1633 הורשע גלילאו ב"חשד כבד לכפירה", בהתבסס על הכתוב בספר, שלאחר מכן הוכרז ב"רשימת הספרים האסורים", ממנה לא הוסר עד 1835 (וזאת רק לאחר שהתאוריות שהוצגו בספר הותרו להדפסה בשנת 1822). בנוסף על כך, באותה העת, פרסום כל דבר אחר שכתב או אפילו היה חשוד שנכתב על ידו, נאסר.
כתבים קודמים והוצאת הספר לאור
עבודתו המדעית הראשונה של גלילאו פורסמה בשנת 1610 תחת השם "Sidereus Nuncius" (בתרגום חופשי מלטינית "הכוכבים המודיעים") זוהי חוברת קצרה הסוקרת אלמנטים אסטרונומיים. למעשה, מדובר בסקירה מדעית ראשונה בהיסטוריה בה הוצגו תוצאות התצפיות באמצעות טלסקופ. בין יתר הדברים שהופיעו; הרים על הירח, מאות כוכבים שלא ניתן היה לראות בעין בלתי מזוינת בכל שביל החלב או קבוצות כוכבים מסוימות.
בשנת 1613 כתב גלילאו את ה"מכתב על כתמי השמש" שם התוודה על תמיכתו במודל ההליוצנטרי. בספר זה קבע כי ישנם הסברים מדעיים הלקוחים מתוך המתרחש על פני כדור הארץ לתופעות השמימיות ולכן אין הבדל בין החוקים ששולטים בארץ לאלה ששולטים בשמיים. כשנתיים לאחר מכן, 1615, פורסם מכתב נוסף שכתב, "מכתב לדוכסית קריסטינה", שם ניסח מחדש פרשנות לפסוקים שונים מהכתבים. הוצג הרעיון שלפיו לא ניתן לקבוע שהארץ לא חגה סביב השמש. במשך מספר שנים, החל מ-1616 נאסר על הגנת התאוריה הקופרניקאית, בהתאם, נמנע גלילאו מלהתייחס בפומבי לתאוריה זו. בשנת 1618, בעקבות הופעת כוכב שביט, התפרסם ספרו "שיחות על השביט". בספר זה, למרות האיסורים, בחר גלילאו לפרש את הופעת השביט בהיבטים מהתאוריה הקופרניקאית ולא במושגים השמרניים. ב-1620 פורסם מחדש הספר של קופרניקוס "מחזורי המעגלים השמימיים" ובו תיקונים וחידושים.
גלילאו הבין כי הוא יכול לדון בתאוריה מבחינה אסטרונומית ופיזיקלית ובתנאי שאינו טוען כי כדור הארץ אכן נע סביב השמש. לכן, בשנת 1623- פרסם את ספרו "מאזני הצורפים" שזכה להצלחה. באותה השנה ידידו ופטרונו של גלילאו, החשמן הפלורנטני ברבריני, מונה לאפיפיור. השינויים שהתחוללו ברומא בזמנים האלו הביאו לפתיחות הדעת מצד הכנסייה הקתולית והביאו לכך שספר על התאוריה ההליוצנטרית יתקבל על ידי הכנסייה. האינדקס של הכנסייה לא מנע את הדיון בתאוריה ההליוצנטרית אך אסר להציגו כעובדה מוגמרת.
כשנה לאחר צאתו של הספר "מאזני הצורפים" גלילאו החל בכתיבת הספר "דיאלוג על גאות ושפל" בו הראה כי מבחינה פיזיקלית התאוריה התלמאית חלשה מהתאוריה הקופרניקאית, והאחרונה אף מסבירה את תופעת הגאות והשפל. כתיבת הספר "הדיאלוג" נמשכה מעל ל-5 שנים. בשנת 1630, עם סיום כתיבת הספר, גלילאו נסע לרומא במטרה לפרסמו. בחירתו של גלילאו ברומא נבעה מהנחתו שקשריו עם גורמים בצמרת הכנסייה לרבות האפיפיור יקלו במתן אישור להוצאת הספר לאור. כמו כן, גלילאו היה חבר באקדמיה הליצ'אנית ובראשה עמד הנסיך צ'סי שהבטיח לטפל בהוצאה לאור.