cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי גרמניה–סיישל
שיתוף פעולה
שירות החילופין האקדמי הגרמני מציע מלגות ללימוד, לימוד או מחקר בגרמניה ובאיי סיישל. בשנת 2018 היו 8 סטודנטים גרמנים באיי סיישל ושלושה בעלי מלגות מאיי סיישל בגרמניה.
בספטמבר 2018, הגנים הבוטניים רומברגפארק בדורטמונד חתמו על הסכם עם הגנים הבוטניים הלאומיים של סיישל על חילופי מדענים, מומחים וצוותים טכניים ועל סיוע הדדי בתחומי גננות, אקולוגיה, חינוך, שימור המגוון והמחקר.
שודדי הפיצוחים 2: טבעי להשתגע
שודדי הפיצוחים 2: טבעי להשתגע (באנגלית: The Nut Job 2: Nutty by Nature; בתרגום חופשי לעברית: שוד האגוזים 2: משוגע על הטבע) הוא סרט קומי אמריקאי-דרום קוריאני בהנפשה ממוחשבת. זהו סרט המשך ל"שודדי הפיצוחים". הסרט בוים על ידי קאל בראנקר, התסריט נכתב על ידי סקוט בינדלי, קאל בראנקר ובוב בארלן והופק על ידי הארי לינדן ובוב בארלן. הסרט הוקרן לראשונה ב-11 באוגוסט 2017. הכנסות הסרט עומדות על כ-58.5 מיליון דולר.
רוב המדבבים מהסרט הקודם חזרו. את סולי מדבב ויל ארנט ולצידו מדבבים ג'קי צ'אן, גבריאל איגלסיאס, ליאם ניסן וקתרין הייגל.
עלילה
לאחר מכן, בפתיחת פארק השעשועים של ראש העיר, התקיפו החיות את המבקרים והרסו את המתקנים של הפארק, לרוע המזל, פקחי החיות הגיעו וחטפו את כל החיות והרדימו את אנדי, סולי הבין שהוא זקוק לעזרה וביקש עזרה ממר פנג ומחבורת העכברים בצ'יינה-טאון, ובעזרת העכברים כל החיות שוחררו ופרשס התאחדה מחדש עם פרנקי, ובנוסף פארק השעשועים נהרס וראש העיר, הת'ר וגונתר נעצרו.
כעבור כמה חודשים פארק ליברטי נבנה מחדש, פרנקי ופרשס הולידו גורים וסולי ואנדי טיילו יחד עם פרשס אל עגלת האגוזים בפארק.
ביקורות
כמו הסרט הקודם, הסרט זכה לביקורות שליליות. באתר Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון של 9% המבוסס על 54 חוות דעת עם ציון ממוצע של 3.8/10. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 37 מתוך 100 המבוסס על 18 חוות דעת. בסקירת קהל שנעשתה לאתר CinemaScore קיבל הסרט ציון B.
הכנסות
הסרט גרף $28,370,522 בארצות הברית, $30,167,102 מחוץ לארצות הברית ו-$58,537,624 ברחבי העולם כולו. בסוף השבוע הראשון להקרנותיו גרף הסרט $8,342,311 ודורג שלישי בקופות וירד למקום החמישי בדירוג זה בשבוע שלאחריו.
מנהלת האדמירליות (האימפריה הרוסית)
מנהלת האדמירליות (ברוסית: Адмиралтейств-коллегия) הייתה הגוף המנהל הבכיר ביותר בענייני צי ברוסיה בשנים 1718—1802.
היסטוריה
המנהלה הוקמה במהלך הרפורמה בממשל המרכזי ביוזמת פיוטר הראשון מדצמבר 1717, במסגרתו הוקמו תשע המנהלות הראשונות. על פי הצו זה היה הגוף המנהל העיקרי של הצי הקיסרי.
הארגון הוקם כתולדה של כמה ארגונים ימיים שהיו קיימים לפני כן:
ב-15 (16) בדצמבר 1717 לנשיא מנהלת האדמירליות הממלכתית מונה גנרל האדמירל הרוזן פיודור אפרקסין, למשנהו מונה — סגן האדמירל קורנליוס קרויס.
המנהלה הייתה כפופה לסנאט ובראשה עמד הנשיא. האספה הכללית שלה כללה בין חמישה לשבעה קצינים. המשרד נוהל על ידי המזכיר הראשי. לצדו פעלו גם מבקר ראשי לניהול הליכים משפטיים, ששימש בתור התובע ששלט על התנהלות תקינה, לצוות היו שני רשמים שנועדו לזהות מחדלים ופשעים במנהלה. משרדיה היו ממוקמים בחלק המרכזי של מתחם הבניינים של בית האדמירליות בסנקט פטרבורג.
גוף העבודה העיקרי של המנהלה היה הלשכת. מאז 1723, כל החטיבות המבניות שלה החלו לשאת את שמות המשרדים:
המנהלה לא הייתה מעורבת בפתרון משימות בקרה קרבית בצי, אם כי מעת לעת חברי המנהלה השתתפו בהכנת תוכניות צבאיות ומתן הוראות כלליות למפקדי הפלגות.
לפיכך, על פי כללים שקבע הצאר, מועצת האדמירליות הייתה מורכבת מקציני צי בעלי ותק של שירות בצי והייתה, במהותה, "מועצה צבאית", שבה היו 11 משרדים כפופים. השינוי התכוף בניהול המשרדים, היעדר מועצה קבועה, הצורך בקציני צי להתמודדות עם עניינים מנהליים ועסקיים שאינם חריגים עבורם הביאו לאי סדר בענייני הצי.
רפורמות בוועדה הצבאית הימית
שינויים גדולים במבנה המנהלה התרחשו בתקופת שלטונה של אנה יוהאנובנה, כאשר לקראת הקמת הוועדה הצבאית הימית הוחלט לערוך רפורמה בניהול הצי.
בדו"ח מיום 28 ביולי (8 באוגוסט) 1732, הוועדה הימית הצבאית הציעה להקים מועצה עם הרכב קבוע וארגון מחדש של המשרדים למשלחות בהובלת פקידים קבועים. תפקידם של בעלי תפקידים אלה הייתה ליזום הקמת דירקטוריון משותף בו התקבלו החלטות כאשר עבודת יישום ההחלטות הללו הוטלה על המשלחת.
כחלק מהמנהלה נוצרו ארבעה משלחות:
אביקו
אביקו (באנגלית: Abiku) היא מילה בשפת היורובה, בה משתמשים בעיקר בניגריה, שפירושה הוא "נולד למות". המילה היא הלחם של המילים "אבי" (Abi), שפירושה "שנולד"; ו"איקו" (iku) שמשמעותה "מוות".
מנהלת האדמירליות (האימפריה הרוסית)
רפורמות בוועדה הצבאית הימית
ניהול המשלחות היה נתון בידי מנהלי משלחות. מפעלי האדמירליות ומוסדות החינוך של הצי הועברו לכפיפותם של שני יועצי המנהלה, שעבדו ללא הרף בנוכחות נשיא המנהלה.
הרפורמה פשטה את מבנה הניהול וחיסלה את ריבוי קישורי הניהול, אשר יחד עם הנהגת מבנה ניהול קבוע הפכו את עבודת המנהלה לגמישה ויעילה יותר.
אביקו
הגדרה
המילה "אביקו" מתייחסת לרוחות של ילדים אשר מתו טרם הגיעו לגיל הבגרות; ילד שמת לפני גיל שתים עשרה נקרא אביקו, והרוח או הרוחות, אשר גרמו למוות נקראים גם כן אביקו. האמונה היא שהרוח חוזרת לרוב לאותה אם מספר פעמים על מנת להיוולד שוב ושוב, במעין מעגל של מוות ותחייה. נקודת ההנחה היא כי הרוח אינה מתכננת להישאר בחיים ולכן היא אדישה למצוקת האם ואבלה.
נשים שסבלו מתמותת תינוקות, נהגו לייחס זאת לאמונה באביקו ולא לקבל טיפול רפואי. זו הייתה אחת הסיבות שהניעו את חלוצי תחום הילודה ותכנון המשפחה בניגריה לתרום בעבודתם לירידה בתמותת תינוקות על ידי תיקון תפיסות מוטעות, תוך שימוש בכלים כגון חינוך, ייעוץ, אספקת מזון איכותי לאימהות, שירותי בריאות הילד וטיפולים רפואיים אשר בסופו של דבר נועדו לתרום לצמצום תמותת תינוקות ותחלואה.
מנהלת האדמירליות (האימפריה הרוסית)
רפורמות בוועדה הצבאית הימית
רפורמה זו יצרה מערכת שנמשכה כמעט ללא שינוי עד סוף המאה. השיבה למבנה שיצר פיוטר הוכרז על ידי יליזבטה פטרובנה, אך ביטול המשלחות כחוק בוצע רשמית רק בשנת 1751 ושיטת הבקרה שהתקיימה בעבר שוחזרה רק בשנת 1757. בשנת 1763, שוב הוועדה הימית החדשה שחזרה מחדש את מבנה המנהלה משנת 1732, בשל בעיות התיאום שנדרשו לניהול הצי.
הקמה מחדש
בשנת 1802 המנהלה הפכה לחלק ממשרד הצי שאך נוצר ובשנת 1827 הפכה לגוף מייעץ לשר הצי - מועצת האדמירליות.
אביקו
הגדרה
מאמינים כי הרוחות עצמן חיות בעצים, במיוחד באירוקו (ìrókò), באובב (baobab), ובצמחי כותנה ומשי.
ספרות
בדמותו של האביקו, ילד רוח שמת לפני שהגיע לבגרות אבל ניתנת לו ההזדמנות להיוולד שוב ושוב, נעשה שימוש על ידי סופרי ניגריה לייצג את האפשרות של התחדשות ותקומה עבור האומה הפוסט-קולוניאלית שלהם. אך גם להמחיש את האמביוולנטיות של האומה הפוסט-קולוניאלית ואת הנאמנות החצויה של הניגרים. כמו כן, משמעות האביקו בספרות האפריקאית אפשרה לסופרים ומבקרים להגיב על המורכבות של הזהויות, במיוחד בכל הנוגע לקולוניאליזם, למסורת האפריקאית ולפוסט-קולוניאליזם.
הנרי גולדן דארת'
הנרי גולדן דארת'  (באנגלית: Henry Golden Dearth; 22 באפריל 1864 – 27 במרץ 1918) היה צייר אמריקאי, שלמד בפריז. בסביבות 1912 שינה את סגנונו האמנותי והחל לכלול פורטרטים ודומם.
ביוגרפיה
אהבתו הנלהבת של דארת' לאמנות הביאה אותו בסופו של דבר להתמסר אך ורק לציור. הוא נכנס לסטודיו של צייר הדיוקנאות הוראס ג'ונסון במשך שלושה חודשים לפני שנסע לפריז ולמד בבית הספר לאמנויות יפות.
בשובו לארצות הברית בשנת 1888, הציג את תערוכת הבכורה של ציורי נוף, באקדמיה הלאומית לעיצוב. בשנת 1889 הציג לראשונה עם האגודה של אמנים אמריקאים. בשנת 1893 הוענק לו פרס Webb על עבודות של אמן מתחת לגיל 40. בשנת 1902 הוא פתח את הסטודיו שלו בניו יורק וחזר לבלות את הקיץ בנורמנדי, האזור שמשך אותו לראשונה לציור נוף. היה לו בית ואולפן במונטריי-סור-מר, על חוף התעלה האנגלית, שם עבד כמה חודשים בכל קיץ.
הוא התחתן עם קורנליה ואן רנסלייר ויל, ב־26 בפברואר 1896 ונולדה להם בת אחת נינה ואן רנסלייר דיר.
קריירה
ניתן לחלק את הקריירה של דארת' לשתי תקופות. לפני 1912 הוא היה צייר טונליזם ונחשב לחלק מאסכולת ברביזון. עבודות מוקדמות אלה מראות אדישות ניכרת לפרטים, לוח צבעים מעט מוגבל.
בסוף ימיו השתמש דארת' לעיתים קרובות באובייקטים גותיים, רנסאנסיים ומזרחיים בתוך ציוריו. בתמונותיו האחרונות שולבו אלמנטים יפניים ואלמנטים סיניים בציורי טבע דומם או כרקע לכמה דמויות מעוצבות.
מרד האיכרים
Kamparana ribelo Bondeuppror
הנרי גולדן דארת'
מוות והערכה
הנרי גולדן דארת' נפטר מהתקף לב ב־27 במרץ 1918 בביתו בניו יורק.
עבודותיו של דארת' משנות ה -90 של המאה ה-19 ועד ראשית המאה העשרים מראות שהוא צייר בעדינות ובדמיון ניכר. תמונותיו מלאות אור ואווירה, ולא משנה כמה ערכות הצבעים שלו בוהקות, התוצאה היא עומק גוון עדין במקום קשיות.
ביצירות משנת 1912 ואילך, הוא השתמש בחופשיות בכתמי צבע טהורים במטרה לעבד את מה שראה, כך שהציורים יציגו הרמוניה רבה ויהיו מנוגדים בתחושה עשירה.
פיג'ו 107
פיג'ו 107 היא מכונית מיני הנמכרת על ידי חברת המכוניות הצרפתית פיג'ו החל מקיץ 2005. ה-107 היא תולדה של מיזם שנקרא ״B-Zero״ והוא משותף לקונצרן PSA (פיג'ו-סיטרואן) הצרפתי וטויוטה היפני, לפיתוח מכונית עירונית קטנה זולה ליצור, חסכונית בדלק וזיהום מינימלי. מיזם זה הוליד עוד שתי מכוניות זהות המשווקות בשמות סיטרואן C1 וטויוטה אייגו. שלוש המכוניות מיוצרות במפעל משותף לקונצרן פיג'ו-סיטרואן (PSA) הצרפתי וטויוטה היפנית, המפעל הוקם בצ'כיה.
ל-107 ארבעה מקומות ישיבה בלבד. במבחני הבטיחות של היורו NCAP קיבלה המכונית 4 כוכבים בתחום הגנת מבוגרים ברכב. המנוע פותח ומיוצר על ידי דייהטסו (בבעלות טויוטה) והוא בעל שלוש בוכנות ו-12 שסתומים. באירופה מוצע גם מנוע דיזל בנפח 1.4 בעל 4 בוכנות מתוצרת פורד. התאוצה מעמידה למאה קמ"ש אורכת 13.7 שניות. נפח מכל הדלק הוא 35 ליטרים ואילו נפח תא המטען ללא קיפול המושב האחורי הוא 139 ליטר.
בינואר 2010 הכריזה PSA על קריאה לתיקון (ריקול) למכוניות, זאת בעקבות משבר דוושת התאוצה של טויוטה.
קישורים חיצוניים
.
רכבת הקליע (סרט)
רכבת הקליע (באנגלית: Bullet Train) הוא סרט מותחן קומי אמריקאי משנת 2022 בבימויו של דייוויד לייץ', תסריט מאת זאק אולקביץ', ושהופק על ידי אנטואן פוקואה. הוא מבוסס על רומן משנת 2010 באותו שם. בסרט מככב בראד פיט כמתנקש מתנשא שאמור לגנוב מזוודה מלאה במזומנים ותוך כדי חייב להילחם ברוצחים אחרים בזמן שהוא נוסע על רכבת הקליע היפנית, השינקנסן. בנוסף לפיט, מככבים גם ג'ואי קינג, אהרון טיילור-ג'ונסון, בריאן טיירי הנרי, אנדרו קוג'י, הירויוקי סנאדה, מייקל שאנון, באד באני וסנדרה בולוק.
הסרט הוקרן בבכורה בפריז ב-18 ביולי 2022, ויצא לאקרנים בארצות הברית ב-5 באוגוסט 2022 על ידי Sony Pictures Releasing. הסרט גרף 238.5 מיליון דולר ברחבי העולם בתקציב הפקה של כ-90 מיליון דולר, וקיבל ביקורות מעורבות.
הפקה
ביוני 2020 הוכרז שסרטי סוני שכרו את דייוויד לייץ' לביים את העיבוד של הרומן באותו השם מתסריט מאת זאק אולקביץ', כאשר בראד פיט לוהק לסרט ביולי 2020. מגזין וראייטי דיווח כי פיט קיבל 20 מיליון דולר. ליץ' חשף בדצמבר שגם קארן פוקהארה הצטרפה, ושיהונתן סלע ישמש כצלם קולנוע. באותו חודש, באד באני צורף גם הוא לצוות השחקנים, וסנדרה בולוק הצטרפה בפברואר 2021 כדי להחליף את ליידי גאגא, שנשרה עקב התנגשות בזמנים עם "בית גוצ'י".
הצילומים החלו ב-16 בנובמבר 2020, והסתיימו במרץ 2021. המפיקים בנו 3 קרונות רכבת מלאים, ומסכי LED עם קטעי וידאו של הנוף היפני נתלו מחוץ לחלונות הרכבת כדי לעזור להכניס את השחקנים לאווירייה. מתאם הפעלולים גרג רמנטר אמר שפיט ביצע 95 אחוז מהפעלולים בסרט בעצמו.
פסקול
הסרט כולל מספר רצועות מקוריות. במיוחד, הסרט מכיל גרסאות כיסוי בשפה היפנית של Stayin' Alive מאת הבי ג'יז ו-Holding out for a Hero מאת בוני טיילר.
הפצה
הבכורה העולמית של הסרט הייתה בגראנד רקס בפריז, צרפת ב-18 ביולי 2022.
הסרט הופץ באופן דיגיטלי ב-27 בספטמבר 2022.
שיינפלד
{{פירושונים| שיינפלד הוא שם משפחה יידי שמשמעותו שדה יפה.
ראו גם
}}
אירוויזיון 1979
תחרות הזמר אירוויזיון 1979 הייתה ההפקה ה-24 של תחרות השירים הבינלאומית השנתית של איגוד השידור האירופי. התחרות נערכה בבנייני האומה שבירושלים, ישראל לאחר זכייתה באירוויזיון 1978. הגישו שדרן הטלוויזיה דניאל פאר (עברית ואנגלית) והזמרת ירדנה ארזי (בעיקר בצרפתית, אם כי בתחילת הערב דיברה גם בעברית). ארזי ייצגה את ישראל באירוויזיון 1976, כחלק משלישיית שוקולד מנטה מסטיק (ועתידה לייצג את ישראל באירוויזיון 1988). נציגיה של ישראל, להקת חלב ודבש (סולנית: גלי עטרי) ניצחו באירוויזיון הזה עם השיר "הללויה", אחד השירים המצליחים והאהובים ביותר בתחרות. זה היה ניצחון שני רצוף לישראל באירוויזיון.
את סמל הארויזיון המשלב מפתח סול עם סמל רשות השידור, עיצב האומן יוסי קוגוט.
באירוויזיון נרשמו מספר חזרות מרשימות של משתתפים מהעבר; צרפת שלחה את אן-מארי דוד, שזכתה באירוויזיון 1973 עם השיר Tu te reconnaîtras, עבור לוקסמבורג. שווייץ שלחה בפעם השלישית באותו עשור את פטר, סו ומארק, כשהפעם הם מלווים בפורי, גורפס וקנירי. סנדרה רימר שייצגה כבר את הולנד פעמיים בעבר, נשלחה בפעם השלישית. אניטה סקורגן הנורווגית נשלחת לייצג את ארצה, שנתיים אחרי ההופעה הקודמת שלה, ב-1977.
בתחרות ניצחה כאמור ישראל, שהייתה למדינה השלישית (אחרי ספרד ב-1969 ולוקסמבורג ב-1973), שזכתה שנתיים ברציפות. זכייתה של ישראל באירוויזיון זה הייתה דרמטית במיוחד, כאשר נותר צוות שיפוט אחרון וספרד הובילה על ישראל ביתרון של נקודה אחת (116 לספרד לעומת 115 לישראל). ישראל הייתה זקוקה לשתי נקודות כדי לזכות בתחרות, וצוות השיפוט האחרון – של ספרד – העניק לישראל 10 נקודות. ישראל זכתה בתחרות עם 125 נקודות לעומת 116 נקודות של ספרד, שהסתפקה במקום השני.
למקום השני, כאמור, הגיעה ספרד, ואילו במקום השלישי זכתה צרפת, כשגרמניה ואירלנד סוגרות את החמישייה במקום הרביעי והחמישי, בהתאמה.
זכייתה של ישראל בתחרות שימשה גם כבסיס לקומדיית הפולחן הטלוויזיונית "הללויה" משנת 2003, ורגעי הזכייה המקוריים אף מונצחים באותו סרט.
רקע
בתחרות השתתפו 19 מדינות, לאחר שטורקיה החליטה לפרוש. בספר על האירוויזיון שיצא בשנת 2005 ונכתב על ידי ההיסטוריון ג'ון קנדי אוקונור, נכתב כי טורקיה התכוונה להשתתף בתחרות, והוגרלה להופיע כשיר מס' 11 (בין ישראל וצרפת), עם הזמרת מריה ריטה אפיק בשיר "Seviyorum" ("אני אוהבת"). למרות זאת, טורקיה הוכרחה לפרוש מהתחרות תחת לחץ מהמדינות המוסלמיות שהתנגדו לקיום התחרות בישראל.
המשלחת השווייצרית נתקלה בבעיות ביטחוניות בנמל התעופה בן-גוריון כשנאלצה להסביר מדוע היא נושאת עמה כמות כה גדולה של פחים, מגרפות, קוצרים ופותחני בקבוקים, שבהם נעשה שימוש במהלך ההופעה התיאטרלית של הלהקה שייצגה אותם.
הנציגה הבלגית, מיכה מארה, התאכזבה מהשיר איתו נשלחה להשתתף בתחרות. היא סירבה להקליט אותו באולפן מקצועי, ועד היום השיר הוא אחד מהשירים הבודדים באירוויזיון שלא הוקלטה להם גרסת אולפן. השיר זכה במקום האחרון עם 5 נקודות בלבד (יחד עם אוסטריה).
מונקו, שסיימה במקום ה-16 בתחרות, החליטה לפרוש מאירוויזיון 1980, וחזרה רק 25 שנים לאחר מכן, באירוויזיון 2004.
מלבד המדינות המתחרות, התחרות שודרה גם ברומניה, בהונג קונג ובאיסלנד.
בראש מטה הפקת המופע של הטלוויזיה הישראלית עמד יצחק שמעוני, הבמאי היה יוסי צמח, ומפיק המופע היה אלכס גלעדי. הליווי המוזיקלי בוצע על ידי 39 נגנים מישראל, בניצוחו של יצחק גרציאני. תפאורת המופע תוכננה על ידי דב בן-דוד, ולטובת הקמתה פורקו הכיסאות של 10 שורות הישיבה הראשונות בבנייני האומה. במסגרת ההכנות הותקנה תאורה שצרכה כחצי מגוואט חשמל, ולטובת הפעלתה הותקן חיבור חשמל משני מקורות נפרדים וגנרטור לגיבוי. ציוד השידור כלל גם שש מצלמות טלוויזיה צבעוניות ו-65 מיקרופונים. המופע כלל את הסרטון "מראות מירושלים" שארך כ-5 דקות והוקרן לפני השירים המתחרים, והופעת ריקודי עם ישראליים.
תחרות אירוויזיון זו הייתה הראשונה שבמסגרתה שולבו קטעי קישור בין השירים. קטעי הקישור בתחרות זו בוצעו על ידי דודו גבע ויוחנן לקיצביץ, וכללו איורי נוף טיפוסיים של המדינה המתחרה. האיורים שימשו כרקע להופעה של להקת פנטומימה, שחבריה היו יורם בוקר, עזרא דגן, חנוך רוזן ואחרים. במאי קטעי הקישור היה יורם בוקר. בכל אחת מההופעות בקטעי הקישור הלהקה הציגה דמויות שונות הקשורות למדינה המתחרה.
הערכות היו כי כלל המשתתפים במשלחות הגיע לכ-700 אנשים בסך הכול.
נחל אבטח
נַחַל אֶבְטַח הוא נחל אכזב שראשיתו ליד המושב השיתופי בית שקמה, מזרחית לאשקלון. הנחל חוצה את המושבים ברכיה וניר ישראל, עובר מדרום לקיבוץ ניצנים וממשיך מערבה מתחת לכביש 4. הנחל נשפך לים התיכון מדרום לחוף ניצנים, בתחום שמורה ימית אבטח. הנחל מהווה את הגבול הטבעי הדרומי של חולות ניצנים.
אפיק נחל אבטח חולי ורדוד ועובר בתוך צמחייה עשירה ומגוונת של עצים, שיחים וקנה וסוף. הצמחייה סבוכה וקשה לחציה.
בחורף (לאחר מספר ימי גשם) קיימת זרימה באפיק אל הים. באפיק קיימת פעילות של בעלי חיים אופייניים לאזור. בקיץ שפך הנחל חסום, ומי הנחל נאגרים סמוך לחולות החוף ויוצרים שלולית גדולה שסביבה צמחיית מים.
מפלגת המרכז (גרינלנד)
מפלגת המרכז (בגרינלנדית: Akulliit Partiiat) הייתה מפלגה פוליטית גרינלנדית שנוסדה על ידי ראש העיר לשעבר של נוק ביארנה קרויצמן ב-1990.
המפלגה הייתה ניסיון למצוא דרך אמצעית בין הבדלנות השמאלית של סיומוט (בעלת בעלות ציבורית על מרבית התעשייה וחברת המסחר הדומיננטית) לבין היוניוניזם הליברלי של סולידריות. המפלגה טענה שגרינלנד צריכה להפריט, להסיר ולהוריד מסים על מנת לקבל את הבסיס הכלכלי לעצמאות על ידי יצירת מגזר פרטי חזק. הדבר יאפשר למדינה להסתמך יותר ויותר על עצמה ולהסיר בהדרגה את המענק הדני ממלכתי, שמממן את רוב המגזר הציבורי.
היסטוריה
המפלגה זכתה בשני מושבים בבחירות 1991, והיא שמרה על כוחה גם בבחירות 1995. עם זאת, היא לא השתתפה במערכות בחירות נוספות
נאוה סמל
נאוה סמל (15 בספטמבר 1954 – 2 בדצמבר 2017) הייתה סופרת, משוררת, מחזאית, תסריטאית, מתרגמת ועיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה
סמל נולדה ב-15 בספטמבר 1954 ביפו למרגלית (מימי) לבית ליקוורניק וליצחק ארצי, ניצולי השואה. אחיה הבכור הוא הזמר שלמה ארצי. רחל סבתה מצד אמה, הייתה אחותו של הרב מאיר שפירא מלובלין.
שירתה בגלי צה"ל והשתחררה ב-1974.
בנוסף לספרים, כתבה מחזות ויצירות נוספות, ותרגמה לעברית מספר רב של מחזות. בשנת 2004 עובד ספרה "צחוק של עכברוש" לאופרה הישראלית "צחוק של עכברוש".
יצירותיה של סמל תורגמו וראו אור בארצות רבות. היא זכתה בפרס "סופרות מאגן הים בתיכון" בצרפת ב-1994, בפרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת 1996, ובפרס "אשת השנה בספרות של תל אביב" ב-2007. סמל פרסמה גם ספר פנטזיה לילדים ולנוער - "מעופפת" (Taking Wing) תחת שם העט הואן בי. לנדי (Huan B. Landi) ב־2016.
סמל הייתה חברת הוועד המנהל של מכון משואה, המכון ללימודי השואה בקיבוץ תל יצחק, וכיהנה במשך שנים כחברת הנהלת הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה. בין השנים 1993–2013, כיהנה כחברת הנהלה של המועצה הציבורית של מוזיאון יד ושם בירושלים, ובהמשך סייעה לניצולי השואה במסגרת חברותה בהנהלת קרן הרווחה לטובת ניצולי השואה.
משפחתה
בשנת 1976 נישאה לנעם סמל. לשניים שלושה ילדים - הבן אייר (מוזיקאי) והתאומים נימדור (רכז חדשות עצמאי) ואילאיל (במאית). סמל התגוררה בתל אביב.
נפטרה בתום מאבק של כחצי שנה במחלת הסרטן ב-2 בדצמבר 2017, כשבועים בדיוק לאחר מות אמה מימי. ביום למחרת נקברה בבית העלמין קריית שאול.
קרן מלגות לחקר יצירתה ולחקר יצירתם של בני הדור השני העוסקת בזיכרון השואה הוקמה על שמה בשנת 2019 בבית לוחמי הגטאות.
במסגרת מיזם הנצחת אומנים ואנשי תרבות תושבי תל אביב, הציבה עיריית תל אביב בכניסה לבית בו גרה, ברחוב ברנדיס 9.
קישורים חיצוניים
בעקבות מותה: מכּתביה:
Streptococcus
Streptococcus (סטרפטוקוקוס; ברבים: Streptococci; ניתן לבטא סטרפטוקוקי או סטרופטוקוקסי; בעברית: סטרפטוקוקים) הוא סוג של חיידקים אמיתיים.
מאפיינים
צורתם של חיידקי ה-Streptococcus מעוגלת (חיידקי נקד, "קוֹקיים") או אליפטית במקצת, והם מופיעים לרוב בזוגות או בשרשראות קצרות ומעוקלות של כמה חיידקים בודדים. מקור שמם הוא ביוונית: קוקוס, שפירושו "גרגר", וסטרפטוס פירושו "מעוקל". לעיתים נקראים הסטרפטוקוקים בעברית נקד משורשר. אף על פי שמדובר בקוקים, הרי שהסוג Streptococcus משתייך באופן מבלבל למחלקת ה-Bacillus, חיידקי המתג. קוטרם של הסטרפטוקוקים נע בין חצי מיקרומטר ומיקרומטר אחד. הסיבה להופעתם בשרשראות היא שהם מבצעים חלוקת תא במישור אחד בלבד.
הסטרפטוקוקים הם חיידקים גראם-חיוביים. רבים מהם חיים כטפילים טבעיים בגופם של בעלי חיים, בהם האדם. בשעה שחלקם חיים בהדדיות עם היצור המארח, הרי שרבים מהם גורמים למחלות. כמה מהמחלות הידועות והשכיחות ביותר באדם נגרמות על ידי חיידקי Streptococcus.
נוח למיין את מיני ה-Streptococcus הרבים לפי יכולתם לבצע המוליזה - הרס של תאי דם אדומים. חיידקים הגורמים להרס מוחלט של תאי דם אדומים מסומנים כבטא-המוליטיים; חיידקים הגורמים להרס חלקי - אלפא-המוליטיים; חיידקים שאינם מסוגלים להרוס תאי דם אדומים - גמא-המוליטיים.
שיטה נוספת למיון סטרפטוקוקים מבוססת על היצמדות ספציפית של נוגדנים אל ממברנת תאי החיידקים. מינים נפרדים של סטרפטוקוקוס מהווים אנטיגנים עצמאיים (כלומר, מציגים על גבי קרום התא שלהם חומרים שונים, שאותם מזהה מערכת החיסון. מינים שונים עשויים להציג את אותו האנטיגן). הגוף מייצר נוגדנים שונים עבור כל קבוצה של סטרפטוקוקים, נוגדנים אשר בודדו במעבדה ועתה מיוצרים באופן מלאכותי; את הנוגדנים השונים משלבים בערכות מיוחדות לזיהוי מהיר של סטרפטוקוקים. השיטה הידועה ביותר המבוססת על נוגדנים היא שיטת לנספילד (Lancefield), המחלקת את כל הסטרפטוקוקים ל-22 קבוצות המסומנות A עד V.
היותם של הסטרפטוקוקים חיידקי גראם-חיוביים גורמת להם להיות רגישים לפניצילין ולתרופות דומות ממשפחת הבטא-לקטם.
סקירת המינים החשובים
Streptococcus מקבוצת לנספילד A עלול לגרום לקדחת שגרונית (RF). מחלה זו, הפוגעת בעיקר בילדים, נגרמת כתוצאה מייצור נוגדנים כנגד החיידק אשר פוגעים באתרי גוף שונים - מסתמי הלב, הכליות, המפרקים ומערכת העצבים.
הדבקה של סטרפטוקוק B בהיריון
הדבקה ב-GBS במהלך ההיריון היא גורם מרכזי לתחלואה ולתמותת עוברים ועל כן יש חשיבות למניעה, אבחון וטיפול במידת הצורך.
בין 10% ל-30% מהנשים בהיריון הן נשאיות של GBS בנרתיק ובחלחולת. בישראל המספרים נמוכים יותר ונעים בין 2% ל-10%.
Enteroccous
Enterococcus (אנטרוקוקוס) הוא סוג נפרד של חיידקים אשר בעבר סווגו כסטרפטוקוקים. הם מעט יותר אליפטיים בצורתם מסטרפטוקוקים והם מראים את שלושת סוגי ההמוליזה. קיימים 16 מיני Enteroccous, השכיחים ביותר הם E. faecalis ו-E. faecium. מינים אלו עלולים לגרום לדלקות בדרכי השתן, דלקת פנים הלב, אלח דם ובמקרים נדירים דלקת קרום המוח. זיהומים אנטרוקוקיים נפוצים בבתי חולים, במיוחד לאחר ניתוחים. לאחר שנים ארוכות של היחשפות לאנטיביוטיקה בבתי החולים, פיתחו חיידקים אלו עמידות בפני האנטיביוטיקות הנפוצות.
דיוויזיית הפאנצר אס אס החמישית
הקמת הדיוויזיה
דיוויזיית האס אס החמישית הוקמה לאור ההצלחות של דיוויזיות האס אס הראשונות, ביניהן דיוויזיית האס אס לייבשטנדרטה. ההצלחה של דיוויזיות האס אס האחרות התבטאה בהתנהלותן במערכות הראשונות של מלחמת העולם השנייה והשנים שקדמו לה. כמות רבה של מתנדבים שהחלה לזרום ממדינות צפון אירופה, הביאה לכדי החלטה שיחידת האס אס אשר תוקם, תוקם על בסיס מתנדבים אלו. בריגדפיהרר פליקס שטיינר הקים את הדיוויזיה והיה מפקדה הראשון.
סיירת מערכה
היסטוריה
בתחילת המאה ה-20 הופיע סוג חדש של סיירת, סיירת מערכה. סיירת המערכה צמחה בצי הבריטי ומטרתה הייתה לשלב את מהירותה של הסיירת ויכולת התמרון שלה עם עוצמת האש של אוניית המערכה. אונייה זו נועדה למלא את החלל שבין הסיירת הקלאסית לאוניית המערכה. הוגה הרעיון היה אדמירל סר ג'קי פישר, לורד הים הראשון (תפקיד מקצועי בפיקוד על הצי הבריטי, שיש להבחינו מתפקיד הלורד הראשון של הימיה שהוא תפקיד פוליטי). פישר רצה לחסוך, מחד, בהוצאות העצומות של הצי, ומאידך לשמור על עליונותה הימית של בריטניה. כדי להשיג יעד זה הוציא פישר מהשירות את הצי העצום של אוניות מערכה מיושנות, ועמן סיירות משוריינות ומוגנות, שלהן קרא "ערב רב של גרוטאות חסרות ערך". את מקומן של אוניות אלה היו אמורות לתפוס סיירות המערכה. עד הופעתו של טיפוס אונייה זה, היה מקובל שכל אונייה חייבת להיות משוריינת ברמה כזו, שתוכל לעמוד בפני תותחיה שלה. בסיירות המערכה נזנח עיקרון זה; האוניות היו בעלות תותחים כבדים כשל אוניות מערכה, אך בעלות שריון קל יחסית. בזכות הקרבת השריון היו יכולות לשאת מנועים חזקים יותר, שהקנו להן מהירות רבה וטווח גדול. סיירות המערכה היו מסוגלות להשיג ולהטביע כל אונייה קטנה מהן, ולחמוק מכל אונייה כבדה מהן. הן לא היו אמורות להיכנס לקרב מול אוניות מערכה, אלא לזהות את האויב ולהטריד אותו, עד שיתערבו אוניות המערכה.
דיוויזיית הפאנצר אס אס החמישית
הקמת הדיוויזיה
מיד בהקמתה, הורכבה הדיוויזיה משלושה רגימנטים ממוכנים; "גרמאניה" שהורכב בעיקר מחיילים גרמנים, "ווסטלנד" (האזור המערבי) שהורכב בעיקר ממתנדבים מארצות השפלה ו-"נורדלנד" (האזור הצפוני) שהורכב בעיקר ממתנדבים ממדינות סקנדינביה והמדינות הבלטיות. ביוני 1941 הוקם גדוד של מתנדבים מפינלנד, אשר סופח בינואר 1942 לרגימנט "נורדלנד".
סיירת מערכה
היסטוריה
לאחר שעזב פישר את הצי נדחק הרעיון, ומעט אוניות מדגם זה נבנו. אולם כאשר התחילה מלחמת העולם הראשונה שב אדמירל פישר הסוער והכריזמטי לתפקידו, והיה ברור כי סוג זה של אוניות עומד לקבל דחיפה משמעותית.
דיוויזיית הפאנצר אס אס החמישית
מבצע ברברוסה והקווקז
לאחר הקמת הדיוויזיה ולאחר תקופת אימון בגרמניה, הדיוויזיה הוגדרה כמוכנה לקרב באפריל 1941. ביוני 1941 עברה הדיוויזיה לפיקוד קבוצת ארמיות דרום כדי להשתתף בלחימה באזור אוקראינה. הדיוויזיה הצטרפה ללחימה כשבוע לאחר תחילת המבצע, ב-29 ביוני 1941. בטבילת האש הראשונה שלה בקרבות בקרבת העיר טרנופול שבגליציה, הוכיחה את עצמה הדיוויזיה. באוגוסט, הדיוויזיה התקדמה לעבר נהר הדנייפר תוך לחימה לצד דיוויזיית הרמן גרינג, כנגד הצבא האדום. לבסוף נבלמה התקדמות הדיוויזיה בנובמבר 1941 בעקבות התקפות הנגד הרוסיות והחורף הקשה, בשלב זה עברה הדיוויזיה לעמדות הגנה לאורך נהר המיוס. בעיות אספקה לצד מחסור בציוד חורף הקשו על הדיוויזיה בעמדתה המגננתית, אך הדיוויזיה הצליחה להחזיק את הקו. בפברואר, מגיעה אספקה של ציוד חורף וגם מגיע גדוד המתנדבים הפינים שזה עתה סיים להתאמן.
סיירת מערכה
היסטוריה
סיירות המערכה היו אוניות קלות משמעותית מאוניות המערכה, אך היו כבדות ומסורבלות יותר מאשר סיירות רגילות (אפילו הכבדות שבהן), כדי שיוכלו לעמוד במשקל ובעוצמה של תותחים כבדים. הרעיון היה שאונייה מטיפוס זה תוכל להטביע כל כלי שיט אחר, למעט אוניות מערכה, שמהן תוכל לנתק מגע במהירות. גם הצי הגרמני השקיע בסיירות מערכה; ההבדל ביניהן היה במוקד הוויתור: הבריטים העדיפו לוותר על שריון לטובת המהירות, ואילו הגרמנים העדיפו שריון חזק יותר על פני המהירות. בקרב איי פוקלנד, ב-8 בדצמבר 1914, ביצעו סיירות המערכה את תפקידן המוגדר: במרחק גדול מבסיסי הבית שלהן, הצליחו שתי סיירות מערכה בריטיות, בסיוע חמש סיירות משוריינות וקלות, להטביע שייטת גרמנית שמנתה חמש סיירות. ואולם, בקרב הימי הגדול ביותר במלחמה, קרב יוטלנד, כאשר סיירות המערכה בשני הצדדים נלחמו זו בזו, הוכיחו עצמן סיירות המערכה הגרמניות כעדיפות על הבריטיות. שלוש סיירות מערכה בריטיות טובעו בקרב, ורק מעטים מאנשי צוותן נותרו בחיים.
דיוויזיית הפאנצר אס אס החמישית
מבצע ברברוסה והקווקז
לאחר שהחזיקה בהגנה לאורך נהר המיוס במהלך החורף, ביולי 1942 נשלחה הדיוויזיה לכבוש את העיר רוסטוב על הדון כחלק מהתקפת האביב של קבוצת ארמיות דרום באזור הקווקז. בלילה שבין ה-25 - 26 בספטמבר נעשה מאמץ, שהתחלק לארבעה ראשי חץ, לשבור את קווי ההגנה הרוסים באזור העיר גרוזני, זאת כדי לכבוש את העיר ואת דרך האספקה של בעלות הברית. רגימנט "נורדלנד" נתקל בפתיחת ההתקפה במערך הגנה רוסי קשה שהיה מחופר היטב בגבעה, תוך כחצי שעה מפתיחת ההתקפה הרגימנט איבד כמחצית מכוחו ובכל זאת הצליח לכבוש את היעד. העיר מלגובק נכבשה לבסוף ב-6 באוקטובר, אך היעד העיקרי של ההתקפה נכשל; כיבוש גרוזני והנתיב לים הכספי.
סיירת מערכה
היסטוריה
לאור תוצאות הקרב, וללא חסותו של אדמירל פישר (פישר מונה לתפקיד לורד הים הראשון שוב, עם תחילת מלחמת העולם, ופרש מתפקידו ב-15 במאי 1915), בוטלו רוב ההזמנות לבניית אוניות מסוג זה. העדיפות חזרה לאוניות המערכה. התקדמות הטכנולוגיה אפשרה לבנות אוניות מערכה שהצליחו לשלב מהירות גבוהה עם שריון מתאים וחימוש כבד, ובכך למעשה היו יכולות ליטול על עצמן את תפקידה של סיירת המערכה.
דיוויזיית הפאנצר אס אס החמישית
מבצע ברברוסה והקווקז
לאחר כישלון הקרבות באזור גרוזני, נשלחה הדיוויזיה בנובמבר למאמץ ההתקפה לכיוון מזרח, באזור אורוק-אלאגיר. הדיוויזיה הגיעה בדיוק בזמן כדי להציל את דיוויזיית הפאנצר ה-13 מכיתור בידי הצבא האדום, לאחר מכן נערכה הדיוויזיה בקווי הגנה מאחורי נהר הפיגדון. כיתור הארמייה השישית בסטלינגרד העביר את משקל המאמץ המלחמתי לכיוון ניסיונות החילוץ והלחימה באזור סטלינגרד, מה שהוריד את הלחימה בקווקז לזירה משנית. בחודשים הבאים ובתחילת 1943, החלה הדיוויזיה בנסיגה אחורה לכיוון אוקראינה.
ארגון מחדש וקרב קורסק
לפני שהדיוויזיה נסוגה אחורה לאוקראינה, בנובמבר 1942 שונה יעודה של הדיוויזיה לכדי; דיוויזיית אס אס פאנצרגרנדיר החמישית 'ויקינג'. בתחילת 1943, הדיוויזיה נשלחה להילחם בקרבות סביב הכיבוש מחדש של חרקוב לצד דיוויזיית הפאנצר ה-11. הדיוויזיה הצליחה לבסוף לכבוש מחדש את העיר אל מול אויב איתן, כאשר היא סובלת ממחסור קשה בכוח אש וחיילים. מיד לאחר הקרב נשלחה הדיוויזיה להתרענן ולהתארגן מחדש בתור דיוויזיית חיל רגלים משוריין (פאנצרגרנדיר).
באותה התקופה, התקבלה החלטה בפיקוד הנאצי שקבעה כי כל דיוויזיית חי"ר משוריין תקבל רגימנט שריון שלם, זאת במקום גדוד שרוין כמו שהיה מקובל עד אז. שינוי זה הפך את דיוויזיות החי"ר המשורין לדיוויזיות משוריינות לכל דבר. לאור היעוד החדש שלה, קיבלה הדיוויזיה זחל"מי Sd.Kfz. 251 וגדוד שריון חדש החל להיווצר בפברואר 1943. מעבר לשינוי היעוד, היה גם תהליך של ארגון מחדש; שאריות רגימנט 'נורדלנד' הוצאו מהדיוויזיה ונשלחו להוות את הבסיס לדיוויזיה חדשה שהוקמה דיוויזיית פאנצרגרנדיר אס אס ה-11 אשר קיבלה את השם 'נורדלנד'. בנוסף, פורק גדוד המתנדבים הפינים (זאת משום שחויבו לשרת שנתיים בלבד). במקום היחידות שהוצאו, סופח לדיוויזיה גדוד חי"ר משוריין של מתנדבים מאסטוניה בשם 'נרואה'. בשנה הראשונה להיווסדות הדיוויזיה, הוכיחו את עצמם חייליה. הקצינים הגרמנים בדיוויזיה שלעיתים חששו מתפקוד החיילים, פחדו להעמיס על החיילים משימות קשות מידי. אך בפני הקרב, חיילי הדיוויזיה הוכיחו את עצמם כחיילים ממושמעים ואמיצים, הדיוויזיה אף השיגה שם של יחידת עילית לאור הקרבות וסיפורי הגבורה שהשיגה באוקראינה ובקווקז.
ביוני 1943, הדיוויזיה סיימה את תקופת ההתארגנות שלה והיא מיד נשלחה להרכיב יחד עם דיוויזיית הפאנצר ה-23 את העתודה של קבוצת ארמיות דרום בפיקוד אריך פון מאנשטיין כחלק מהמערכה סביב קורסק. הדיוויזיה הצליחה להדוף את התקפות הנגד הסובייטיות בקרבת קורסק וגם עם הכישלון הגרמני במערכה, הדיוויזיה המשיכה להדוף את הכוחות הרוסים. לאחר מכן, נשלחה הדיוויזיה יחד עם דיוויזיית האס אס השלישית ודיוויזיית האס אס השנייה לבלום את התקפת הנגד הרוסית מדרום באזור נהר המיוס. שלוש דיוויזיות האס אס הצליחו לגבור על שתי ארמיות סובייטיות כשהם משמידים כ-800 מתוך 1,000 הטנקים של הארמיות, בעוד שלדיוויזיות לא היו יותר מ-50 טנקים במצב תקין. באוקטובר, הוצאה הדיוויזיה בשנית מאזורי הקרבות להתארגנות מחדש בתור דיוויזיית אס אס פאנצר החמישית 'ויקינג'. בתקופה זאת הוספה לדיוויזיה חטיבה של מתנדבים מאזור וולון (אזור דובר צרפתית בבלגיה), בנוסף התחילו הכנות ליצירת גדוד שריון נוסף שיצטרף בעתיד לדיוויזיה.
ורשה ובודפשט
באוגוסט 1944, נשלחה הדיוויזיה לקרבת העיר ורשה שם נלחמה לצד דיוויזיית הרמן גרינג לאורך החזית ואף הצליחה בשבירת קורפוס השריון ה-3 הסובייטי. מרד ורשה עצר את התקדמות הצבא האדום ובמקומו נאלצו הגרמנים להתמודד עם לוחמה כנגד כוחות המורדים הפולנים. הלחימה במזרח פולין נמשכה עד דצמבר 1944 כאשר כותרו הכוחות הגרמנים באזור בודפשט והדיוויזיה נשלחה כחלק מאמץ החילוץ.
הדיוויזיה נכנסה ללחימה בקרבת בודפשט ב-1 בינואר 1945 לצד דיוויזיית האס אס השלישית כנגד ארמיית השריון הרביעית, כשהם זוכים להצלחות ומתקדמים באופן מוצלח לשבירת האויב. התקדמות הכוח נבלמה לבסוף רק 28 ק"מ מהעיר, בהמשך החודש נעשו עוד שני ניסיונות לשבירת הצבא האדום וכיבוש בודפשט, אך למרות הצלחות נקודתיות נכשלו הכוחות הגרמנים. בסוף חודש ינואר, ספגו שתי הדיוויזיות יחד כ-8,000 אבדות כולל כ-200 קצינים.
קרבות אחרונים
לאחר הכישלון בבודפשט, נשלחה הדיוויזיה להונגריה שם היא נשארה בעתודה של ארמיית הפאנצר השישית במהלך מערכה במזרח הונגריה. במקומה באגף השמאלי של ההתקפה, ניהלה הדיוויזיה קרבות קשים כנגד הניסיונות של הצבא האדום לאגף את הכוחות הגרמנים. עם עצירת ההתקדמות, ב-15 במרץ יצאו הסובייטים במבצע באוסטריה והצליחו ליצור מרווח בקו הגרמני מצפון לדיוויזיית 'ויקינג' ודיוויזיית אס אס השלישית. הפיקוד הגרמני בשטח ראה צעד זה כצעד מסוכן עם סכנה לכיתור שתי הדיוויזיות, אך אישור מהיטלר להכנסת קורפוס הפאנצר אס אס הראשון למרווח, הגיע מאוחר מידי וכבר כ-22 במרץ הדיוויזיות היו כמעט מכותרות לחלוטין. ברגע האחרון נשלחה דיוויזיית פאנצר אס אס התשיעית שהצליחה להחזיק במסדרון שנקרא "מסדרון ברהידה", שתי הדיוויזיות הצליחו לחמוק מידי הכיתור הסובייטי במחיר כבד לדיוויזיה התשיעית. בשבועות הקרובים הקו כולו החל להישבר אל מול ההתקפה הרוסית, הדיוויזיה נסוגה לכיוון צ'כוסלובקיה ובתחילת מאי הייתה קרובה להתקדמות צבא ארצות הברית. עם הכניעה הגרמנית, נכנעה הדיוויזיה לכוחות האמריקאים בפירסטנפלד, מזרח אוסטריה, ב-9 במאי 1945.
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–צרפת
יחסי סאו טומה ופרינסיפה–צרפת הם יחסי החוץ בין סאו טומה ופרינסיפה וצרפת.
סקירה כללית
השפה הרשמית בסאו טומה ופרינסיפה היא פורטוגזית, אך היחסים בין צרפת לסאו טומה ופרינסיפה מושתתים על זיקה משותפת לשפה הצרפתית, שהיא נושא חובה לכל תלמידי בתי הספר התיכוניים. סאו טומה ופרינסיפה הצטרפה לארגון הבינלאומי לה פרנקופוני בשנת 1997. הצטרפות זו טיפחה את שילוב הארכיפלג בסביבה האזורית הפרנקופונית.
יחסים כלכליים
הייצוא הצרפתי זכה לצמיחה משמעותית בשנים האחרונות והגיע ל-3.2 מיליון אירו בשנת 2017 (עלייה של 168%) עקב עלייה מתמדת במכירת הציוד המכני הצרפתי וחומר חשמלי, אשר בשנת 2017 היוו כמעט שלושה רבעים מהמכירות הצרפתיות. היבוא הצרפתי נותר גם נמוך יחסית וירד באופן עקבי מאז 2016, וצנח מתחת למיליון אירו בשנת 2017. הוא מורכב בעיקרו ממוצרים חקלאיים, בעיקר קקאו וקפה.
Past Masters, Volume One
Past Masters, Volume One הוא אלבום אוסף סינגלים שיצא בשנת 1988 והכיל הקלטות של להקת הביטלס בין השנים 1962–1965.
עטיפת האלבום מציגה את הלוגו של הלהקה כפי שהופיע על מערכת התופים עליה ניגן בהופעות פומביות רינגו סטאר בימיה של הלהקה. לעטיפה עצמה רקע שחור, בעוד חלקו השני של האוסף, Past Masters, Volume Two בעל עיצוב זהה עם ברקע לבן.
קונור טריניר
קונור טריניר (באנגלית: Connor Trinneer; נולד ב-19 במרץ 1969) הוא שחקן קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאי. תפקידיו הבולטים ביותר היו של צ'ארלס "טריפ" טאקר השלישי בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" ומיכאל ב-"סטארגייט אטלנטיס".
ביוגרפיה
טריניר נולד ב-19 במרץ 1969 בוואלה וואלה, וושינגטון, אבל בילה שנים רבות בקלסו, שם למד בבית ספר יסודי, חטיבת ביניים ולבסוף בתיכון קלסו. הוא למד ב-Pacific Lutheran University שבטקומה. בעודו לומד ב-PLU, הוא שיחק פוטבול. הוא סיים עם התואר ראשון באמנויות במשחק, והמשיך ללימודי תואר שני באמנות מאוניברסיטת מיזורי, קנזס סיטי.
משפחה
הסבא והסבתא של טריניר מצד אמו היו מדרום מיזורי ומצפון ארקנסו, וסיפקו עבורו השראה למבטא הדרומי עבור תפקידו כצ'ארלס טאקר.
טריניר עם התחתן אריאנה נווארה ב-29 במאי 2004; יש להם בן, ג'ספר (נולד ב-11 באוקטובר 2005).
קריירה
טריניר פרץ לתודעת הציבור לראשונה ב-"Arcadia" שב-Huntington Theater Company, בוסטון. חלק נכבד מעבודתו עד כה היה בתיאטרון, במיוחד התקשרות ארוכה עם Circle X Theatre Company שבהוליווד.
לאחר ביטולה של הסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", טריניר חזר להופיע ככוכב אורח בתפקידים שונים בסדרות כגון "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור", "24" וכן תפקיד חוזר בדמותו של מייקל וורייט בסדרה "סטארגייט אטלנטיס".
הוא השתתף ב-GO3 Electronic & Entertainment Expo בפרת', מערב אוסטרליה; הוא הופיע בערוץ שבע של פרת', יחד עם עמיתו ל-"סטארגייט אטלנטיס", השחקן דייוויד ניקל.
מסע בין כוכבים
קונור טריניר ידוע בעיקר בגין תפקידו בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" (שנים 2001-2005), במסגרתה גילם את דמותו של קומנדר צ'ארלס "טריפ" טאקר השלישי, המהנדס הראשי.
שרון רוסטורף-זמיר
שרון רוסטורף-זמיר (נולדה ב-1965, כפר ויתקין) היא זמרת אופרה ומלחינה ישראלית, מורה לפיתוח קול, פרופסור חבר בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
רוסטורף-זמיר נולדה בכפר ויתקין. רוסטורף מספרת שהיא החלה לשיר בגיל שנה והוריה הבינו מכך שעתידה בתחום הזמרה. רוסטורף התחילה ללמוד תווים ולזמר בגיל 13. היא הייתה זמרת וסולנית במקהלת העפרוני בניצוחה של מיה שביט. בגיל 16 הצטרפה רוסטורף ללהקת מגפיים, להקה של מושבניקים, מקומיים מכפר ויתקין והסביבה. רוטסורף הייתה סולנית הלהקה במרבית השירים לצד חברי הלהקה ביניהם אבי גבע ואתי עמית.
לאחר השירות הצבאי, רוסטורף למדה ושרה בדרום-אפריקה, שם סיימה תואר ראשון באוניברסיטה, בתחומיה, והופיעה באופרות ואורטוריות. לאחר מכן עברה להופיע במילאנו ובווינה.
רוסטורף הופיעה לעיתים קרובות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית עם המנצח זובין מהטה, וכן עבדה עם המנצחים קורט מזור, רפאל פריבק דה בורגוס, יוליוס רודל, גאבור הולרונג, דייוויד שטרן, דן אטינגר ואחרים. מלחינים ישראלים שכתבו יצירות לקולה: גיל שוחט, יוג'ין לויטס, אהרון חרל"פ, שרון פרבר ודובי זלצר.
ב-2002 וב-2006 נבחרה רוסטורף-זמיר ל"זמרת האופרה של השנה" על ידי מבקרי המוזיקה בישראל.
ב-2003 הופיעה בהפקה "צור ירושלים" מאת מתתיהו שוהם בעיבוד יוספה אבן-שושן, בבימוי יוסי יזרעאלי. את האופרה הזו הלחין גיל שוחט עבור שחקני תיאטרון בית ליסין והתזמורת הקאמרית הישראלית בניצוחו של סטנלי ספרבר, ובביצוע זמרת האופרה רוסטורף-זמיר. זהו סיפור האהבה הלא ממומש בין אליהו הנביא למלכה איזבל. מן המחזה עולה שאליהו סירב לאיזבל ומכאן ניתן היה להסיק שהקנאות הדתית של איזבל - מקורה בעלבון מיני. בהצגה שיחקו יונה אליאן קשת, עודד תאומי, גיל פרנק, שלמה בר-שביט, הדס קלדרון, אוהד שחר, אורי רביץ, נבו קמחי, יורם יוספסברג, שמוליק כהן, צחי גליק והילד הזמר אלחנן אלפנבאום.
ב-2004 הופיעה כ"סוזנה" בנישואי פיגארו באופרה של ניו יורק. בשנת 2006 השתתפה לצידו של יניב ד'אור באופרה יוליוס קיסר באולם האופרה הישראלית החדשה. ב-2013 הוציאה לאור את השיר "ברח בני" פרי עטו של אוריאל זוהר שכתבה עמו, הלחינה ושרה.
משה גרינברג
משה גרינברג (10 ביולי 1928 – 15 במאי 2010) היה פרופסור בחוג למקרא באוניברסיטה העברית וחתן פרס ישראל לחקר המקרא בשנת תשנ"ד (1994). נודע בין השאר בזכות מחקריו על הדת ועל החוק במקרא. השפיע רבות על התפתחות חקר המקרא בזכות תלמידיו הרבים ואף תרם לחקר השפות השמיות.
ביוגרפיה
גרינברג נולד בפילדלפיה וגדל במשפחה ציונית קונסרבטיבית. בהיעדר בית ספר יהודי שכרה את שמואל-לייב בלנק כמורה פרטי, כדי שילמדו עברית, מקרא וספרות עברית מנעוריו.
בבגרותו החל ללמוד מקרא וחקר תרבות אשור בהדרכת אפרים שפייזר באוניברסיטת פנסילבניה, שם סיים את הדוקטורט שלו בשנת 1954. בו בזמן למד לימודי יהדות במוסד הקונסרבטיבי בית המדרש לרבנים באמריקה (ה-JTS). גרינברג הושפע רבות מגישותיהם של שפייזר ושל יחזקאל קויפמן, המדגישות את שילוב חקר תרבות אשור בחקר המקרא.
גרינברג לימד מקרא ולימודי היהדות באוניברסיטת פנסילבניה בשנים 1964–1970. בסיום תקופה זו הצטרף לאוניברסיטה העברית, שם לימד מקרא עד שנת 1996. מאז 1970 התגורר בירושלים.
במשך הקריירה האקדמית שלו שימש גרינברג בתפקידים במוסדות הבאים: קולג' סוורת'מור, ה-JTS ואוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בנוסף לפרס ישראל, זכה גרינברג בעמיתות גוגנהיים בשנת 1961, בפרס הריסון למצוינות בלימוד ובמחקר מאת מוסד דנפורת' ובפרס למחקרים טקסטואליים מאת המוסד הלאומי לתרבות יהודית באמריקה בשנת 2000, נבחר כחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1987.
משה גרינברג נפטר ב-15 במאי 2010 בביתו בירושלים, והותיר אחריו אישה, אוולין, ושלושה בנים. בנו רפי הוא ארכאולוג באוניברסיטת תל אביב, ובנו יואל עובד כעיתונאי ומפרסם מפרי עטו גם בעיתונות האמריקאית, בנו איתן עובד בפרסום.
ספרים
(רשימה חלקית)
ג'רי ג'ון רולינגס
ג'רי ג'ון רולינגס (באנגלית: Jerry John Rawlings; 22 ביוני 1947 – 12 בנובמבר 2020) היה ראש ממשלת גאנה ונשיא גאנה. במהלך ההפיכה בשנת 1979 רולינגס עלה לראשונה לשלטון בגאנה כקצין טיסה בדרגת סגן בחיל האוויר של גאנה. תחילה, השלטון היה שלטון אזרחי, אך ב-31 בדצמבר החזיר ג'רי רולינגס את השליטה על המדינה כיו"ר מועצת הביטחון הלאומית הזמנית. בשנת 1992, רולינגס התפטר מהכוחות המזוינים, הקים את הקונגרס הדמוקרטי הלאומי והפך לנשיא הראשון של הרפובליקה הרביעית של גאנה רולינגס נבחר בשנית בשנת 1996 ל-4 שנות קדנציה נוספות. בהמשך, שימש רולינגס כשליח האיחוד האפריקאי לסומליה.
ב-15 במאי 1979 ניסה רולינגס לארגן הפיכה בכך שהוביל קבוצה של אנשי צבא בניסיון להפיל את הגנרל פרדריק אקופו. בעקבות המהלך רולינגס נעצר על ידי רשויות החוק ונקבע לו גזר דין מוות. עם זאת, נאום שנתן רולינגס בבית המשפט גרם לאנשים לקום להגנתו ולפעול כנגד גזר הדין שנקבע. כתוצאה מכך, ב-4 ביוני, חיילים שתמכו במהלכיו של רולינגס פרצו לכותלי בית הכלא, חילצו את רולינגס וביחד איתו ארגנו מרד צבאי ואזרחי כנגד הגנרל אקופו והמועצה הצבאית העליונה. רולינגס ביחד עם החיילים שתמכו בו הקימו את "המועצה המהפכנית של הכוחות המזוינים" (AFRC) ערכו את מה שכינו באותה תקופה "משימת טיהור הבית", כאשר המטרה הייתה לטהר את החברה הגאנית מכל השחיתויות והעוולות החברתיות אשר נתפסו כשורש ההפיכה.
ה-AFRC ארגנו בחירות אשר במהלכן ניצח הילא לימן (באנגלית: Hilla Limann) אשר עמד בראש המפלגה הלאומית העממית (PNP). בתאריך ה-31 בדצמבר 1981 ניצלו רולינגס וחיילים נוספים את חגיגות השנה החדשה אשר ארגן לימן וגרמו להפלת שלטון לימן בכך שהציגו את הניהול הכלכלי הכושל ששרר באותו זמן במדינה. לאור זאת, רולינגס הקים את מועצת ההגנה הלאומית הזמנית (PNDC) ותפס את מקום יו"ר המועצה.
בשנת 1992 פרש רולינגס משורות הצבא והקים את הקונגרס הדמוקרטי הלאומי (NDC) רולינגס ארגן בחירות לנשיאות ולפרלמנט ובכך אישר גם הקמה של מפלגות פוליטיות. הקמת המפלגות חיזקה את הרוח הדמוקרטית אשר דוכאה על ידי קודמיו של רולינגס. רולינגס ומפלגתו זכו ב-58.3% מהקולות, בחירות אלו הוגדרו כחופשיות והוגנות על ידי אזרחים אובייקטיביים (אנשים שמתגוררים מחוץ לגאנה). בשנת 1996 זכה שוב רולינגס בבחירות והמשיך לכהן כנשיא המדינה קדנציה נוספת.
לאחר שתי קדנציות כנשיא המדינה נאסר על רולינגס לכהן קדנציה נוספת. בחירות לנשיאות בשנת 2000 תמך רולינגס בסגנו, ג'ון אטא מילס, שהפסיד למועמד האופוזיציה ג'ון קופור.
משפחה וילדות
ג'רי ג'ון רולינגס נולד באקרה, בירת גאנה. בן לוויקטוריה אגבותוי וג'יימס רמזי ג'ון.
לרולינגס אחים למחצה מנישואים קודמים של אביו שמתגוררים כיום בניוקאסל ובלונדון.
למשפחתו של רולינגס הייתה השפעה מזערית על האידאולוגיה שלו. שכן השבטים אליהם השתייכו בני משפחתו היו משבט נזמה (N'zema) והיו חלק מקבוצה אתנית בשם אנשי האווה (Ewe), הם היו תת-קבוצות בעלות חשיבות מינימלית והוא היה הבן היחידי של אמו. למעשה, העדר שושלת בולטת היווה עבורו יתרון פוליטי – אינדיקציה לחופש מלחצים ואג'נדה פוליטית.
חינוך וקריירה צבאית
רולינגס סיים את לימודיו התיכוניים במכללת אחימוטה ב-1967, לא הייתה לו השכלה מחוץ לגאנה. זמן קצר לאחר מכן, הצטרף לחיל האוויר של גאנה. במרץ 1968 עבר מערבה, לטקורדי כדי להמשיך את לימודיו. בינואר 1969 סיים אותם והוסמך כקצין טיס לאחר שזכה בפרס הצוער הטוב ביותר בהטסת מטוס סילון SU-7. בשנת 1978 קיבל דרגת סגן.
במהלך שירותו בחיל האוויר הגאני, רולינגס שם לב להידרדרות במשמעת ובמורל – הדבר שיקף את השחיתות במועצה הצבאית העליונה (SMC) באותו הזמן. ככל שהתקדם הוא בא במגע עם אנשים מהמעמד המיוחס יותר ועם ערכיהם החברתיים ובעקבות זאת ערכיו החברתיים והשקפתו האישית על חוסר הצדק בחברה גברו. תהליכים הלו הובילו לגינויו על ידי ה-SMC.
לאחר ההפיכה ב-1979 רולינגס התחבר לקהילת הסטודנטים של אוניברסיטת גאנה, שם פיתח אידאולוגיה שמאלנית יותר, תוך כידי שיח ודיון של רעיונות חברתיים ופוליטיים.
ניסיון הפיכה ראשון
רולינגס לא היה מרוצה ממשלתו של אצ'מפונג (באנגלית: Ignatius Kutu Acheampong) שהגיעה לשלטון באמצעות הפיכה מוצלחת בינואר 1972 (ההפיכה שהוביל אצ'מפונג הייתה כנגד המשטר הדמוקרטי שקדם לו אותו הוביל ד"ר קופי בוסיה- באנגלית: Dr. Kofi Busia ). אצ'מפונג לא הואשם רק בשחיתות, אלא גם בשימור התלות של גאנה בכוחות טרום-קולוניאליים שהביאו לירידה כלכלית ולהתרוששות.
רולינגס היה חלק מ"תנועת אפריקה החופשית", תנועה מחתרתית של אנשי צבא ששאפו לאחד את אפריקה בעזרת הפיכות. במאי 1979, לקראת הבחירות האזרחיות רולינגס ושישה חיילים נוספים, נעצרו על ידי הצבא הגאני על מרד שהוגדר כניסיון הפיכה (הצבא היה בשלטון באותה העת) כנגד משטרו של גנרל פרדריק אקופו. רולינגס הופיע לפני בית הדין הצבאי הראשי, הוא הואשם בהנהגת כיתת חיילים ב-15 במאי 1979. בהמתנה להוצאתו להורג, רולינגס שוחרר ממעצר ב-4 ביוני 1979 על ידי קבוצת חיילים שבאו לחלצו. רולינגס וקצינים נוספים, הובילו להפיכה צבאית מוצלחת במטרה ברורה לטיהור החיים הצבאיים והפומביים של השחיתות הנרחבת. רולינגס וכוחותיו שלטו 112 ימים שבמהלכם ראשי מדינה לשעבר, אלוף איגנציוס קוטו אצ'מפונג והאלוף ליוט פרדריק וו הועמדו לדין והוצאו להורג. בלילה זה נרשמו הרוגים הן בקרב הכוחות הלוחמים נגד הממשל הצבאי והן בקרב הלוחמים בצד ההתקוממות. כמו כן, רולינגס העביר את כיסא ראש הממשלה לנשיאה שנבחרה על ידי אזרחי המדינה, הילא לימן, שגרמה לפרישתו מחיל האוויר.
הובלת המרד
בטענה שהממשלה מושחתת ללא תקנה וכי נדרשת הנהגה חדשה לפיתוח גאנה, רולינגס הוביל את המועצה המהפכנית של הכוחות המזוינים (AFCR), המורכבת בעיקר מקצינים זוטרים, להדחה של המועצה הצבאית העליונה.
הוצאה להורג
זמן קצר לאחר המרד רולינגס הוציא לפועל את הריגתם של 8 קצינים צבאיים על ידי כיתת יורים. בין הקצינים האלו היו הגנרלים קוטיי, ג'ורג' יאו בוקיה, ג'וי אמדום, רוג'ר פלי ואוטוקה, כמו גם שלושת ראשי המדינה לשעבר: אפריפה, אצ'מפונג ואקופו. באותה עת הוצאו להורג גם שופטי בית המשפט העליון: ססיליה קורנטנג אדו, פרדריק סרקודי וקוואג'ו אגיי אגיפונג, וגם קציני הצבא: מייג'ור אקווה ומייג'ור דאסאנה ננטוגמה. ייתכן והוצאות להורג אלו נעשו בעקבות לחץ ציבורי מסיבי. מאוחר יותר רולינגס הרחיב את מבצעי "ניקוי האורוות" במסגרתם מתבצע הרג וחטיפות של יותר מ-300 אזרחי גאנה.
לפני ההוצאות להורג הללו היו מקרים מעטים של אלימות פוליטית, כך שההוצאות האלו להורג נרשמו כאירועים דרמטיים בהיסטוריה של גאנה.
ההפיכה בשנת 1982 והמשבר הכלכלי בשנת 1983
עם עלייתו לשלטון, עמד רולינגס בהבטחתו למרות הלאומניות הקיצונית שלו אשר לעיתים הזכירה את הדימוי של קוואמה נקרומה (באנגלית: Kwame Nkrumah), הרי ש'הפעם השניה' של רולינגס ידועה בהשלמה לתוכניות ההתאמה המבנית המקיפה ביותר באפריקה, בחסות קרן המטבע והבנק העולמי.
רולינגס האמין שהמשטר של לימן לא מסוגל לפתור את התלות הכלכלית של גאנה ובעקבות כך הוביל להפיכה שנייה נגדו. לכן, הוגש כתב אישום נגד לימן וכל המעמד הפוליטי ב-31 בדצמבר 1981. במקום המפלגה הלאומית של לימן, ייסד רולינגס את המוסד השלטוני הצבאי הזמני של המועצה לביטחון לאומי (PNDC). המועצה לביטחון לאומי (PNDC) טענו שהם הנציגים האמיתיים על העם, אך הם היו חסרי ניסיון ביצירה ויישום מדיניות כלכלית. חוסר ניסיון זה הוביל לבקרת מחירים לא מציאותית ולהרס השוק הכלכלי. בדומה לקודמיו רולינגס ייחס את הבעיות הכלכליות והחברתיות הקיימות להתנהלות 'אנטי חברתית' של כמה אנשי עסקים.
בדצמבר 1982 הכריזה המועצה לביטחון לאומי על תוכנית כלכלית באורך ארבע שנים להקמת מונופול ממשלתי של סחר בייבוא ויצוא. מטרת התוכנית למגר את השחיתות סביב רישיונות היבוא ולהסיר את הסחר מהתלות בשווקים המערביים. בפועל, המהלך יצר שינויים קיצוניים במשק. פיקוח מחירי המזון למשל היטיב עם האוכלוסייה העירונית, אך גרם לנטל מופרז על 70% מהאוכלוסייה הכפרית אשר תלויה בשוק המזון כהכנסה. בסופו של דבר, המדיניות הכלכלית של רולינגס הובילה למשבר כלכלי ב-1983, ואילצה אותו לבצע התאמות ושינויים קיצוניים כדי לשמור על השלטון. בעקבות משבר זה נוצר לחץ על המועצה לביטחון לאומי (PNDC) והרצון היה לחזור לדמוקרטיה רב-מפלגתית ולכן הבחירות הבאות נערכו ב-1992.
המעבר לחוקי הדמוקרטיה, הקמת ה-NDC
המשבר הכלכלי ב-1983 אילץ את רולינגס לשנות את דרכו ולאמץ גישה חדשה. למרות צמיחתה הכלכלית של גאנה, הפערים בין העשירים לעניים גדלו. המצב נבע מהאידאולוגיה של הבנק העולמי. רולינגס הבין שהדרך היחידה לשמור על השלטון תלויה בו ולכן הציע עצמו לבחירות. כך למעשה הפך עצמו מדיקטטור למנהיג דמוקרטי. רולינגס נבחר לנשיא בבחירות דמוקרטיות בשנת 1992 וכיהן בתפקיד זה עד שנת 1996. המהלך הזה הוביל את גאנה לדמוקרטיה רב-מפלגתית.
בשביל להכין את גאנה לשלטון חוקתי, רולינגס קרא להקמת הוועדה הלאומית לדמוקרטיה (NCD). הוא הכריז על הקמתה בנאום הרשמי הראשון שנשא לאחר סיום הקדנציה של הילא לימן. מטרת הוועדה הייתה לערוך מחקר על השקפות שהובעו ברחבי גאנה בפורומים אזוריים, בכוונה לסייע בתהליך המעבר הדמוקרטי.
ה-NCD פעלה בהילוך גבוה על מנת להתחיל את תהליך החזרה לבחירות רב-מפלגתיות. ה-NCD הוסמכה לקיום דיונים וניסוח הצעות שמטרתן לבצע את המעבר לדמוקרטיה רב-מפלגתית. ארגוני האופוזיציה התלוננו כי ה-NCD מנהל יחסים הדוקים מידי עם ה-PNDC. הוועדה המשיכה את עבודתה עד שנת 1991. במרץ באותה השנה פרסם ה-NCD דו"ח - "התהליך הדמוקרטי המתפתח: סיכום עבודת NCD לקראת סדר דמוקרטי חדש". הדו"ח המליץ על בחירת נשיא, הקמת אספה לאומית ויצירת משרת ראש ממשלה. בהתבסס על הנתונים מהדו"ח הזה, המליץ ה-PNDC על הקמת ועדה שתגבש הצעה לחוקה שתתבסס על חוקות גאניות קודמות.
בהמשך, טיוטת החוקה הוגשה לאישור פומבי במשאל עם. שנה לאחר מכן הוקמה וועדה שתפקידה לגבש חוקה. במאי 1992, הסירה ה-PNDC את האיסור על פוליטיקה מפלגתית והעבירה חוק המסדיר את היווצרותן של מפלגות פוליטיות.
רולינגס הותיר מורשת שבה הגאנים כעם וכחברה, קיבלו הזדמנות ליהנות מאיכות חיים וגם לקצור את היתרונות של התפתחות מערכתית, שינוי הסביבה הגלובלית, הפוליטית והכלכלית. ניתן לתאר את מסע המנהיגות של רולינגס כמעבר ממנהיג משרת, אשר פעל למען האינטרסים של ההמונים ועבד בצמוד לאזרחים הפשוטים, למנהיג סמכותי ולבסוף מנהיג דמוקרטי.
מהלך הבחירות
בזמן הבחירות לנשיאות בשנת 1992, רולינגס רץ כמועמד לקונגרס הדמוקרטי הלאומי (NDC – לשעבר PNDC), המפלגה שירשה את PNDC. תוצאות הבחירות פורסמו ב-3 בנובמבר 1992 – רולינגס זכה בניצחון מוחץ עם 58.3% מהקולות. הבחירות נערכו ב-200 מחוזות נרשם שיעור הצבעה של 50%.
מידת התחרות במדיות השונות
היכולת של מפלגות האופוזיציה להתחרות הייתה מוגבלת, רולינגס החזיק ביתרונות עצומים. ניצחונו נעזר במפלגות שונות ששולבו בחברה בימי שלטונו: וועדות להגנת המהפכה, יחידות קומנדו, ארגון הנשים של ה-31 בדצמבר, תנועת ה-4 ביוני ועוד. כלל מפלגות אלו הפעילו מערכת של שליטה עממית באמצעות הפחדה. בנוסף, רולינגס החזיק במונופול על התקשורת הלאומית – הוא הצליח לצנזר את העיתונות במדיות השונות באמצעות צו רישוי. אף על פי שלמתנגדיו ניתנה גישה לטלוויזיה ולעיתונות וההגבלות על חופש העיתונות הוסרו מעט, לאף מועמד לא היו המשאבים להתחרות בו. מסע הפרסום של רולינגס עצמו התחיל לפני שחרורן של מפלגות פוליטיות, בעזרת גישה למשאבים ממלכתיים הקמפיין היה מסוגל לעמוד בדרישות הכספיות של מסע קידום מוצלח. רולינגס נסע ברחבי הארץ, יזם פרויקטים של עבודות ציבוריות והעניק לעובדי הציבור העלאות שכר של כ-60% לקראת הבחירות.
ביקורת על הליך הבחירות ותוצאותיו
בתגובה לניצחונו של רולינגס טענו מפלגות האופוזיציה שהבחירות היו לא הוגנות ומהלך הבחירות התקין הופר במספר דרכים. לטענתם, באזורים בהם רולינגס היה צפוי להפסיד נרשם לו ניצחון, לדוגמה אזורים כפריים עם אוכלוסיות דלות. בניגוד לכך, וועדת הביקורת, שאמונה על טיב הבחירות, בהובלת סיר אליס קלארק הגדירה את הבחירות כחופשיות והוגנות. לטענתם, יש בעיות מעטות בקלפיות ולא נרשמו מקרים של כפיית בוחרים. לעומת זאת, הקרן הבינלאומית למערכת בחירות (IFES) פרסמה דו"ח המחזק את הטענה שנרשמו ערכים שגויים ברישום הבוחרים, מה שעשוי להשפיע על תוצאות הבחירות.