cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גוסטב שוורצנגר
ביוגרפיה
על פי מסמכים שהושגו בשנת 2003 מארכיון המדינה האוסטרי על ידי הלוס אנג'לס טיימס, שוורצנגר ביקש מרצונו להצטרף לפלוגות הסער הנאציות (Sturmabteilung, SA) ב-1 במרץ 1924, ארבע עשרה שנים לפני שהמדינה סופחה לגרמניה הנאצית. אוסטריה הפכה לחלק מגרמניה הנאצית לאחר שסופחה ב-12 במרץ 1938. תיעוד נפרד שהגיע לידי מרכז שמעון ויזנטל מצביע על כך שהוא ביקש חברות לפני הסיפוח, אך התקבל רק בינואר 1941.
קריירה צבאית
שוורצנגר שירת בצבא האוסטרי מ-1930 עד 1937 ושירת כמפקד מחלקה, ובשנת 1937 הפך לקצין במשטרה הצבאית. לאחר שהתגייס לוורמאכט בנובמבר 1939, קיבל שוורצנגר את מינויו כסמל פלוגה 1 של הפלגדנדרמריה (Feldgendarmerie), ששימשה כמשטרה צבאית. הוא שירת בפולין, צרפת, בלגיה, אוקראינה, ליטא ורוסיה. היחידה שלו Feldgendarmerie-Abteilung 521, הייתה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית.
הוא נפצע במהלך המתקפה על לנינגרד, רוסיה, ב-22 באוגוסט 1942 בעת המצור על לנינגרד, קיבל שוורצנגר את אות צלב הברזל על אומץ, עיטור החזית המזרחית והוא גם קיבל טיפול רפואי משמעותי בשל פציעותיו. הוא טופל תחילה בבית חולים צבאי בלודז', לפי הרישומים, שוורצנגר סבל גם מהתקפי מלריה חוזרים, שהובילו לשחרורו בפברואר 1944. הוא נחשב לא כשיר לשירות פעיל, וחזר לגראץ, אוסטריה, שם הוצב לעבודה כפקח דואר.
גוסטב שוורצנגר מת משבץ מוחי ב-13 בדצמבר 1972, בגיל 65, בווייץ, אוסטריה, שם שירת כשוטר במשטרה המדינה האוסטרית. בעת ביקורה בבית הקברות באוגוסט 1998, שם נקבר בעלה, מתה אורליה ג'דרני שוורצנגר מהתקף לב בגיל 76; היא נקברה לידו. בנם, ארנולד, הצהיר שהוא לא השתתף בהלוויה של אביו, אבל מאוחר יותר חזר בו והסביר שזה סיפור שהוא ניכס ממתאגרף, כדי שייראה כאילו הוא יכול למנוע את חייו האישיים מהתערבות באימונים האתלטיים שלו. דיווחים חדשותיים על הקשרים הנאצים של שוורצנגר צצו לראשונה ב-1990, אז ביקש ארנולד שוורצנגר ממרכז שמעון ויזנטל, ארגון בו תמך זה מכבר, לחקור את עברו של אביו. המרכז מצא את רישומי הצבא של אביו ואת החברות במפלגה הנאצית, אך לא חשף כל קשר לפשעי מלחמה או לארגון האס אס. העניין בתקשורת התעורר מחדש כאשר ארנולד התמודד על תפקיד מושל קליפורניה בבחירות 2003.
חג המים
חג המים הוא כינוי עממי לחג השבועות על שם מנהג יהודי צפון אפריקה לשפוך מים על חברי הקהילה במהלך החג. מנהג זה שנוי במחלוקות בין הרבנים.
המנהג
עם עליית יהודי צפון אפריקה לישראל התבטל המנהג מבתי הכנסת כליל, אך המשיך ברחובה של עיר בדרך משחק ושעשוע, בעיקר משחקים וקרבות מים בין ילדים.
בתנועה הקיבוצית יש שחגגו את חג המים דווקא בחג הסוכות שבו חגגו במקדש את שמחת בית השואבה.
מקור
המקור הראשוני למנהג בדברי רבי משה בן מימון אלבאז, מרבני העיר תרודאנת שבמרוקו ב:
מאוחר יותר נזכר המנהג בדברי ר' דוד הסבעוני מהעיר סלא שבמרוקו, בהגהותיו לספרו של ר' מיימון הדיין שם הוא מחזק את מנהגי מרוקו, ובין היתר הוא כותב שבחג השבועות נהגו בדרעא בחג השבועות להשלך תפוחים על חתן וכלה, "וכן מנהגינו לזלף מים קצתם על קצתם".
הסיבות למנהג
בנוסף לדבריו של הרמב"ם אלבאז, נכתבו טעמים רבים למנהג זה:
שוללי המנהג
היו רבנים ששללו את המנהג, וקראו לביטולו. לדעת הרב יוסף משאש, מנהג זה היה רק אצל אנשים משולי המחנה, וכבר במרוקו ביטלו הרבנים את המנהג, בין היתר משום שמנהג זה גורם לאיסורים הלכתיים בחג. כך כתב:
מנהגים שונים
צורה נוספת למנהג הנעשה עם מים, הוא "מי ישועות"- הלנת מים בפחים תחת כיפת השמים, ובאשמורת השלישית, משתמשים במים אלו כסגולה לכאבי עיניים או לשאר מחלות (בקרב יהודי לוב).
ג'ורג' גברו
ג'ורג' גברו (באנגלית: George Gebro; נולד ב-13 בספטמבר 1981) הוא כדורגלן עבר ליברי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירה
גברו, התחיל את הקריירה שלו בקבוצת אינווינסיבל אלאבן מליגת העל הליברית.
בקיץ, גברו חתם בפאנטוליקוס מהליגה היוונית השנייה בכדורגל, ממנה עבר כעבור שנתיים לפטראיקוס. בקיץ, חתם בקורפו מהליגה הראשונה.
בקיץ, גברו חתם בלקטאמיה מליגת העל הקפריסאית. בקפריסין, גברו אף שיחק בא.א.ל. לימסול ובאתניקוס אחנס.
בינואר, גברו חתם בבודפשט הונבד מליגת העל ההונגרית, עמה זכה בגביע ההונגרי בסיום העונה שלאחר מכן.
בקיץ, גברו חתם בהפועל פתח תקווה מליגת העל. במדי פתח תקווה, גברו שיחק 15 משחקים עד שבינואר חתם בהפועל רמת השרון עד לסיום העונה.
בקיץ, גברו חזר לליבריה וחתם בקבוצת LISCR עמה זכה באליפות בסיום העונה.
ג'ון הולנד
ג'ון מייקל ג'וזף הולנד (באנגלית: John Michael Joseph Holland; נולד ב-6 בנובמבר 1988) הוא כדורסלן פוארטו ריקני יליד-ארצות הברית המשחק בעמדת הסמול פורוורד בהפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל והיורוקאפ, ובנבחרת פוארטו ריקו בכדורסל.
קריירת מכללות
הולנד שיחק כדורסל מכללות במדי אוניברסיטת בוסטון, שם, כ וכ בשנים 2009–2011, הוא הוביל את אזור אמריקה איסט עם 19.2 נקודות למשחק בשתי העונות. הוא נבחר לשחקן השנה באזור והוביל את קבוצתו לטורניר אליפות המכללות בכדורסל.
באירופה (2011–2015)
הולנד לא נבחר בדראפט ה-NBA 2011, וב-5 ביולי 2011 חתם בקוראל רואן באסקט מליגת העל הצרפתית לעונת 2011/12. ב-28 משחקים במדי הקבוצה הוא העמיד ממוצעים של 14.3 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים למשחק.
ביולי 2012 הצטרף הולנד לאוקלהומה סיטי ת'אנדר לליגת הקיץ של ה-NBA באורלנדו ולמיאמי היט לליגת הקיץ של לאס וגאס. ב-5 באוגוסט 2012 הוא חתם בקחאסול סביליה מליגת ה-ACB הספרדית והיורוקאפ לעונת. ב-33 משחקי ליגה הוא העמיד ממוצעים של 10.4 נקודות, 2.8 ריבאונדים, 1.4 אסיסטים ו-0.7 חטיפות למשחק, וב-12 משחקי יורוקאפ רשם ממוצעים של 10.1 נקודות, 1.9 ריבאונדים, 2.5 אסיסטים ו-1.0 חטיפות.
ביולי 2013 הצטרף הולנד למינסוטה טימברוולבס לליגת הקיץ 2013. ב-29 באוקטובר 2013 הוא חתם בגראבלין דנקירק הצרפתית מליגת העל והיורוקאפ לעונת. הוא שיחק ב-23 משחקי ליגה עם ממוצעים של 10.9 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים ב-26.3 דקות, וב-13 משחקי יורוקאפ, בהם רשם 9.9 נקודות, 3.7 ריבאונדים ו-1.5 אסיסטים ב-29.5 דקות למשחק.
ב-26 בספטמבר 2014 חתם הולנד בסן אנטוניו ספרס מה-NBA, אך נחתך מסגל הקבוצה ב-13 באוקטובר. למחרת הוא חתם בבשיקטש מהסופר ליגי הטורקית והיורוקאפ לעונת. ב-15 משחקי יורוקאפ הוא העמיד ממוצעים של 8.7 נקודות, 2.8 ריבאונדים, 1.3 אסיסטים ו-0.6 חטיפות.
קאנטון צ'ארג' (2015–2016)
ב-23 בדצמבר 2015 נרכש הולנד על ידי קאנטון צ'ארג' מליגת הפיתוח של ה-NBA. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בצ'ארג' מאוחר יותר באותו הלילה בהפסד 111–113 לגרנד ראפידס דרייב, בו רשם 11 נקודות, 3 ריבאונדים, 5 אסיסטים ו-2 חטיפות. ב-37 משחקים במדי הצ'ארג' הוא העמיד ממוצעים של 16.0 נקודות, 3.1 ריבאונדים, 2.0 אסיסטים ו-1.2 חטיפות ב-30.2 דקות למשחק.
בוסטון סלטיקס (2016)
ב-11 באפריל 2016 חתם הולנד בבוסטון סלטיקס מה-NBA לשארית עונת. ב-19 באפריל הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסלטיקס ובליגה בהפסד הפלייאוף 72–89 לאטלנטה הוקס, כששיחק דקה אחת מהספסל. ב-31 באוגוסט 2016 הוא נחתך על ידי הסלטיקס.
חזרה לקאנטון (2016–2017)
ב-9 בדצמבר 2016 נרכש הולנד מחדש על ידי הקאנטון צ'ארג'. בסיום העונה הוא נבחר לשחקן האימפקט של השנה בליגת הפיתוח, השחקן המצטיין מבין אלו שהגיע באמצע העונה.
לאחר סיום עונת 2016/17 בליגת הפיתוח חתם הולנד בבייג'ינג איסטרן באקס מליגת הכדורסל הלאומית הסינית, אך עזב אותה לפני שהופיע במשחק אחד במדיה.
קליבלנד קאבלירס (2017–2018)
ב-8 בספטמבר 2017 חתם הולנד על חוזה דו כיווני עם קליבלנד קאבלירס מה-NBA. על פי תנאי החוזה הוא חילק את הזמן בין הקאבס לקבוצת ליגת הפיתוח שלהם, קאנטון צ'ארג'. הולנד היה השחקן הראשון שחתם על חוזה כזה עם קליבלנד. בעונת הוא שיחק את משחק הבכורה שלו בעונה הסדירה של ה-NBA, לאחר שהופיע רק במשחק פלייאוף יחיד במדי בוסטון.
הולנד שיחק 24 במדי הקאבלירס וקלע 2.3 נקודות למשחק. הוא זכה עם קליבלנד באליפות האזור המזרחי ועלה לגמר ה-NBA, בו הפסידה הקבוצה בסוויפ 0–4 לגולדן סטייט ווריורס.
הולנד נחתך על ידי הקאבס ב-9 בנובמבר 2018.
סן מיגל בירמן (2019)
ב-7 בנובמבר 2019 חתם הולנד בסן מיגל בירמן מליגת ה-PBA הפיליפינית.
הפועל ירושלים (2019–2020)
ב-26 בדצמבר 2019 חתם הולנד בהפועל ירושלים מליגת העל בכדורסל כמחליפו של טרנט לוקט. ב-14 בפברואר זכה עם הקבוצה בגביע המדינה בכדורסל 2019/2020. לאחר שעזב את ישראל באמצע עונת לאחר שזו הופסקה בעקבות מגפת הקורונה בישראל, הוא חתם מחדש בקבוצה ב-18 במאי 2020. במדי ירושלים קלע הולנד 10.4 נקודות למשחק.
אוניקס קאזאן (2020–2021)
ב-27 ביולי 2020 חתם הולנד במועדון הרוסי אוניקס קאזאן מהליגה המאוחדת של VTB.
2021–2022
ב-23 באוגוסט 2021 חתם הולנד בקארידורוס דה פאחארדו מה-BSN הפוארטו ריקנית, במדיה העמיד ממוצעים של 12.8 נקודות, 3.8 ריבאונדים, 2.2 אסיסטים ו-1.1 חטיפות למשחק.
ב-5 בפברואר 2022 חזר הולנד לאוניקס קאזאן מה-VTB, אך עזב את הקבוצה כעבור כמה שבועות עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה.
ביולי 2022 הוא שיחק לזמן קצר עבור בקארידורס דה פאחארדו.
הכוכב האדום בלגרד (2022–2023)
ב-9 ביולי 2022 חתם הולנד בקבוצת היורוליג הסרבית הכוכב האדום בלגרד לעונת. ב-22 משחקי יורוליג הוא העמיד ממוצעים של 3.6 נקודות בפחות מ-10 דקות למשחק. ב-29 ביוני 2023 הודיע כי ייפרד מהמועדון.
הפועל תל אביב (2023–הווה)
ב-27 ביולי 2023 חתם הולנד בהפועל תל אביב מליגת העל בכדורסל והיורוקאפ.
קריירה בנבחרת הלאומית
הולנד ייצג לראשונה את נבחרת פוארטו ריקו בכדורסל ב-2011 כששיחק בטורניר ידידות לנבחרות אמריקה. הוא זכה עם הנבחרת במדליית כסף באליפות האמריקות בכדורסל 2013.
טנטור (כובע)
טנטור (בערבית: طنطور) הוא כובע מחודד בצורת קונוס אשר מקצהו משתלשל אריג משי או בד המיועד לנשים, בדומה להנין. הכובע היה פופולרי בקרב הנשים הנשואות מהמעמד הגבוה בלבנט במאה ה-19.
אדית גיטינס
אדית גיטינס (באנגלית: Edith Gittins; 1845 – 7 באוגוסט 1910) הייתה אמנית ורפורמטורית חברתית אנגלית, מעורבת באופן פעיל בקידום זכויות נשים. היא הייתה מייסדת האגודה הליברלית לנשים של לסטר בשנת 1886 ותמכה באגודת זכות הבחירה לנשים של לסטר. היא הייתה אמנית צבעי מים שהוכשרה על ידי ויליאם מוריס.
ביוגרפיה
גיטינס נולדה בלסטר בשנת 1845, בתו של סוחר תירס וקמח, אדוארד גיטינס, והשלישית מבין חמישה ילדים. היא התחנכה על ידי מיס דרייטון, שרבים מתלמידיה הפכו לנשים בולטות של לסטר. היא הייתה חברה פעילה בקפלה האוניטארית, לימדה בבית הספר של יום ראשון במשך למעלה מארבעים שנה. אמנית צבעי מים ומורה לרישום, הציגה כמה ציורי נוף באקדמיה המלכותית לאמנויות ובמוזיאון והגלריה לאמנות בניו ווק (לימים המוזיאון והגלריה לאמנות של לסטר), שם יש כמה מצבעי מים שלה.
גיטינס עזרה לייסד סניף מקומי של "אגודת קירל", ארגון ארצי שהוקם ב-1877 במטרה להביא אמנות וספרים לעניים ממעמד הפועלים, תחת הסיסמה 'הבא את היופי לעם הביתה'. היא הייתה פעילה לבחירת נשים, בשנת 1886 היא הייתה חברה מייסדת של המועצה הלאומית לנשים של לסטר ואגודות נשים נוספות.
היא הייתה פעילה בהפגנות - ביוני 1908, היא הצטרפה ל-10,000 נשים במצעד בלונדון, ואחר כך כתבה ב"לסטר פיוניר" מאמר על חשיבות האירוע.
גיטינס נפטרה בשנת 1910, והותירה את הונה הגדול לאחייניות ואחיינים וכן למטרות מקומיות.
מתקפת הריינלנד
מתקפת הריינלנד הייתה סדרה של פעולות התקפיות של בעלות הברית של קבוצת הארמיות ה-21 בפיקודו של ברנרד מונטגומרי בין 8 בפברואר ל-25 במרץ 1945, בסוף מלחמת העולם השנייה. הפעולות נועדו לכיבוש חבל הריין ולהבטחת מעבר על נהר הריין.
המבצע היה חלק מאסטרטגיית "החזית הרחבה" של גנרל דווייט ד. אייזנהאואר לכבוש את כל הגדה המערבית של הריין לפני חצייתו. מתקפת הריין כללה את מבצע ממשי, מבצע רימון, מבצע בלוקבאסטר, מבצע ביזה ומבצע ורסיטי.
יום שבתון
יום שבתון הוא יום שמרבית האוכלוסייה, או קבוצה מובחנת באוכלוסייה, אינה עובדת בו, עקב אירוע מיוחד שחל ביום זה.
האירוע בגינו הוכרז יום שבתון יכול להיות מסוגים שונים:
בקביעתו של יום שבתון שני מרכיבים:
ימי שבתון בישראל
ישנן חברות המעניקות לעובדיהן יום חופשה מלא גם בערבי חג. בישראל, חגי ישראל, שעל פי ההלכה המלאכה אסורה בהם, הם ימי מנוחה ליהודים, בהתאם לחוק שעות עבודה ומנוחה ופקודת סדרי השלטון והמשפט. זכותו של עובד לשכר בימים אלה, אף שאינו עובד בהם, מופיעה בצו הרחבה. חגים של בני דתות אחרות, שהם רשאים לראותם כימי מנוחה, מפורטים בהודעה שפרסמה הממשלה מכוח פקודת סדרי השלטון והמשפט. בשנותיה הראשונות של מדינת ישראל היה אחד במאי יום שבתון במפעלי ההסתדרות. כמו כן בשנת 2017 חוקקה כנסת ישראל את חוק יום הניצחון, לרגל ניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית. החוק מאפשר יום שבתון ב-9 במאי.
מיהאי גיארמטי
מיהאי גיארמטי (במקור מיקלוש ארנפלד-Miklós Ehrenfeld; כינויו בצרפת היה Monsieur Michel, בהונגרית: Gyarmathy Mihály; בלשגיארמט, 23 בינואר 1908 – פריז, 30 באוקטובר 1996) היה במאי, מעצב תלבושות ותפאורה יהודי-הונגרי, צייר, מעצב גרפי, משורר, במאי תיאטרון בעל שם בינלאומי, זוכה אות לגיון הכבוד הצרפתי.
ביוגרפיה
מיקלוש ארנפלד נולד במשפחה יהודית כבנם של שאול ארנפלד, הבעלים של מפעל לייצור גבינות, ומריה בְּרֶק. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בגימנסיה של עיר הולדתו והשלים את לימודיו באקדמיה המלכותית ההונגרית לאמנויות שימושיות ב-1929 ׁ(שמה היום אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב). הקריירה שלו החלה בתיאטרון קיראי בבודפשט לאחר מכן, הוא עבד בתיאטרון האופרטה של בודפשט, "חוג התיאטרון של בודה" (Budai Színkör) ובתיאטרון העירוני (Városi Színház), הוא התעניין בעיקר בתיאטראות בידור מוזיקליים, בבימוי ז'אנר ובמשימות סצנוגרפיה. לדוגמה: הוא תכנן וביצע את התפאורה של האופרטה של סאבולץ' פנייש בשם מאיה. באותה תקופה, להצעתה של ה"פרימהדונה" האנה הונטי שינה את שם משפחתו ("לא תוכל להצליח בשם הזה") ואימץ את השם גיארמטי על שם עיר הולדתו. הוא היגר לפריז ב-1933, שם הבחינו במהרה בכישרונו. פול דרוואל, המנהל והבעלים של הפולי ברז'ר (Folies Bergère), שכר את הצעיר, שנאבק בעבודות מזדמנות באותה תקופה, כמעצב תפאורה ותלבושות. מכאן ואילך הוא בילה את כל הקריירה שלו בשירות תיאטרון הרווי המפורסם בעולם. לאחר מלחמת העולם השנייה, הוא היה המנהל האמנותי של הפולי ברג'ר עד 1992 ואינספור מופעים מצליחים מוצמדים לשמו. והיה הבמאי, מעצב התלבושות והמנהל הטכני פולי ברז'ר, שבו הופיעו בין היתר ג'וזפין בייקר, מוריס שבלייה ומרלן שארל. הבמאי (גיארמטי), שכונה בצרפת מסייה מישל, פרסם גם שירים שהנציחו שוב ושוב את מולדתו לשעבר הונגריה, או את חבריו ואוהביו לשעבר (לדוגמה: חיוכים ודמעות; פריז, 1970). גיארמטי נפטר ב-31 באוקטובר 1996 והודות לפופולריות שלו, הוא זכה לקבר כבוד בהונגריה.
אנקדוטה
גיארמטי ידע עד כמה מוריס שבלייה קמצן. ביום היובל של שבלייה, הוא נכנס לחנות קטנה לקנות סט יקר של בקבוקי שמפניה וכוסות ואמר לבעלים היהודי של החנות: "מויש'לה, אני אתן לך 20 פרנק. תחזיר אותו לשבלייה כשהוא ייכנס לכאן ויבקש בקבוק." כמה ימים לאחר מכן, שבלייה אכן נכנס לחנות וביקש את הפיקדון על הבקבוקים.
בריונות והטרדות נגד להט"ב
בריונות והטרדות נגד להט"ב (באנגלית: gay bashing או gay bullying) הן שם כולל לכל פגיעה, התעללות, או תקיפה שבוצעה נגד מי שנתפס/ת על ידי התוקף כהומוסקסואל, לסבית, ביסקסואל/ית, או טרנסג'נדר/ית. הפגיעה יכולה להיות פיזית או מילולית. ניתן לכלול תחת הגדרה זו גם התעללות, בריונות או תקיפות שבוצעו נגד הטרוסקסואל/ית שנתפס/ת על ידי התוקף כלהט"ב.
המונח המקביל באנגלית הוא gay bashing, כאשר הכוונה ב-bashing היא לאירוע אלים ספציפי, לצד שימוש בצורת הפועל bash (למשל במשפט "I was gay bashed"). פגיעות פיזיות נגד להט"בים כוללות לעיתים אלימות קיצונית ואף רצח, כמו במקרה של מת'יו שפרד, שהוכה באלימות קשה שהובילה למותו. פגיעות מילוליות כוללות שימוש בהשמצות מיניות, גידופים, איומים ואיומים בנקיטת אלימות. מצב כזה עשוי להתרחש גם בדיון פוליטי ולכלול סיסמאות אנטי-להט"ביות נפוצות.
רקע
הומופוביה ובריונות נגד להט"ב הם נושאים ארוכי שנים שרלוונטיים גם בימינו, ותועדו רשמית ברחבי העולם מאז תועדו להט"בים. הומופוביה בארצות הברית תועדה היטב בעיתונות של שנות ה-40 של המאה העשרים ותחילת שנות החמישים, כאשר הומוסקסואלים רבים אולצו לצאת מהממשלה על ידי ועדות שהוקמו על ידי הנשיאים הארי ס. טרומן ודווייט ד. אייזנהאואר. וכפי שההיסטוריון דייוויד ק. ג'ונסון מסביר:
בריונות נגד נערים להט"בים
הארגון הקנדי Egale Canada למען זכויות להט"ב ערך סקר בקרב מעל ל-3,700 תלמידי תיכון בקנדה מדצמבר 2007 ליוני 2009. הדו"ח הסופי של הסקר, "Every Class in Every School", שפורסם בשנת 2011, מצא כי 70% מכלל התלמידים שהשתתפו שמעו מדי יום בבית הספר את האמירה "זה כל כך הומואי" (that's so gay), ו-48% מהמשיבים שמעו מדי יום את מילות הגנאי "faggot" (מתרומם), "lezbo" (לסבית) ו-"dyke" (לסבית). 58% מהתלמידים ההטרוסקסואלים שהשתתפו בסקר (1,400 מתוך 2,400) מוצאים הערות הומופוביות כמרגיזות. בנוסף, הארגון מצא כי סטודנטים שלא מושפעים ישירות מהומופוביה, ביפוביה או טרנספוביה היו פחות מודעים לכך. הממצא הזה קשור למחקר שמתבצע באזור של פערים באמפתיה לכאב חברתי, שמצביע על כך שאלה שאינם חווים באופן ישיר כאב חברתי (במקרה הזה, בריונות) ממעיטים בעקביות בערכן של ההשפעות שלו, ולפיכך הם עשויים שלא להגיב כראוי לצרכים של אחד שחווה כאב חברתי.
Eagle, יחד עם מחקרים קודמים,   מצא כי מורים והנהלת בית ספר עשויים להיות שותפים לבריונות נגד להט"ב, באמצעות שתיקתם או אי-התערבותם בנושא.
גרפיטי שנמצא בשטח בית הספר וברכוש, וה"תמידיות היחסית" שלו, הם צורה נוספת של בריונות נגד להט"ב.
יש חוקרים שמציעים לכלול בני נוער שמטילים ספק במיניות שלהם בכל מחקר על בריונות נגד להט"ב, כי גם הם יכולים להיות רגישים להשפעותיה כמו תלמידים להט"בים.
מחקר שנערך על 78 נערים בני 11 עד 14 בשנים עשר בתי ספר בלונדון בין השנים 1998 ל-1999 העלה כי משיבים שהשתמשו במילה "גיי" כדי לתייג ילד אחר באופן מעליב התכוונו למילה כ"סתם בדיחה" או "סתם קללה", ולא כהצהרה על נטייתו המינית הנתפסת. הסוציולוג האמריקאי מייקל קימל והפסיכולוג האמריקאי גרגורי הרק כתבו כי גבריות היא התנכרות לדברים נשיים וכי גברים מגבירים את תחושת הגבריות שלהם בכך שהם מכפישים את הנשי ובסופו של דבר את ההומוסקסואלים. בהתבסס על רעיון הגבריות, שמגדירה את עצמה על פי מה שהיא לא, יש חוקרים שמציעים שלמעשה ההתנכרות לנשי עשויה להיות מיזוגיניה. הנושאים הללו שלו נבחנו בשנת 2007, כאשר הסוציולוגית האמריקאית ש. ג. פסקו תיארה בספרה Dude, You're a Fag את מה שהיא מכנה "שיח המתרוממים" (fag discourse) בתיכון אמריקאי.
לנערים ונערות הומוסקסואלים ולסביות יש סיכוי גבוה יותר לדווח על בריונות. באחד המחקרים, בנים שהיו קורבן לבריונות שכללה הקנטות על היותם הומוסקסואלים סבלו יותר מבריונות ומהשפעות שליליות בהשוואה לבנים שהיו קורבן לבריונות שכללה הקנטות מסוגים אחרים.
מתח, חרדה ודיכאון בקרב להט"בים
נערים ונערות הומוסקסואלים ולסביות יכולים לפתח צורות חמורות של דיכאון וחרדה כשהם גדלים. כ-70% מהלהט"בים חווים הפרעה דיכאונית מז'ורית (MDD) בשלב כלשהו בחייהם. עבור להט"בים, דיכאון יכול להיגרם על ידי כל אחד מהבאים: הערכה עצמית, לחץ להתאמה (לציפיות חברתיות וכו' – pressure to conform), דחק של המיעוט (Minority stress), יציאה מהארון, דחייה של המשפחה, הורות, יצירת קשרים ואלימות. הערכה עצמית ולחץ להתאמה יכולים לגרום לחרדות בקרב בני נוער להט"בים. כאשר אומרים להם איך להיראות ואת מי לאהוב, זה מכביד על ההערכה העצמית שלהם. כשאנשים מעירים הערות על מי שהם, איך הם נראים, את מי הם אוהבים וכו' זה מתחיל לגרום להם להרגיש חוסר ביטחון, וכאילו הם לא מספיק טובים כפי שהם.
"יציאה מהארון" היא כאשר אדם להט"ב מצהיר/ה כי הוא/היא הומוסקסואל, לסבית וכו'. יציאה מהארון יכולה להיות מאוד מלחיצה, ובני נוער זקוקים לתמיכה משפחתית בשלב הזה. אך לעיתים קרובות הם חווים דחייה, ונשארים בהרגשה שהם לא רצויים ולא אהובים. זה יכול להפוך אותם לספירלה יורדת של דיכאון. הורות וגיבוש קשרים קשורים זה לזה מאוד. רק במרץ 2016 אימוץ על ידי הורים להט"בים הפך לחוקי בכל 50 מדינות ארצות הברית. אי היכולת להרות את ילדם שלהם יכולה כבר לגרום לדיכאון, אך שלילת הזכות לאמץ במדינות רבות בעולם גורמת ללהט"בים כאב ומתח נוספים. דחק של המיעוט הוא מתח שחווים מיעוטים (במקרה זה להט"בים) בשל תכונותיהם (במקרה זה בשל נטייתם המינית או זהותם המגדרית). אלימות יכולה להכניס כל אחד לדיכאון, בין אם האלימות היא סוג של התעללות פיזית, התעללות נפשית או התעללות מילולית. אדם יכול להיות מוטרד (על ידי אחרים) עד כדי מצב שקשה לו לשאת את הדיכאון שלו, והוא כבר לא חווה שום אושר. כל הגורמים הללו עובדים יחד ומקשים מאוד על התרחקות מדיכאון.
השפעות של בריונות על צעירים להט"בים
בריונות יכולה לגרום לקורבנות להרגיש עצובים באופן כרוני ולא בטוחים בעולם. בריונות תשפיע על חוויתו של תלמיד בבית הספר. חלק מהקורבנות עלולים לחוש משותקים ולהפסיק להשתלב בחברה כמנגנון התמודדות. קורבנות אחרים של בריונות נגד להט"ב עשויים להתחיל לחיות עם ההשפעות של חוסר אונים נרכש. סטודנטים להט"בים או כאלה שמטילים ספק במיניותם עשויים לנסות להתחזות להטרוסקסואלים על מנת למנוע בריונות נגד להט"ב. התחזות כזו מבודדת את התלמיד מסטודנטים להט"בים (או כאלה שמטילים ספק במיניותם) אחרים, מבעלי ברית פוטנציאליים ומתמיכה. גם מבוגרים שמנסים להתחזות להטרוסקסואלים עשויים לחוש את ההשפעות, מבחינה רגשית ופסיכולוגית, של מאמץ זה להסתיר את זהותם האמיתית. אצל בני נוער להט"בים וכאלה שמטילים ספק במיניותם שחווים בריונות קיימת שכיחות גבוהה יותר של שימוש בסמים והידבקות במחלות מין וב-HIV, שעשויות להישאר איתם גם בבגרותם. בריונות נגד להט"ב עשויה להיתפס גם כביטוי של מה שהאקדמאי האמריקאי אילן מאייר מכנה דחק של המיעוט (Minority Stress), שמשמעו עקה פסיכולוגית הנובעת מהשתייכות למיעוט מסוים המנסה להתקיים בתוך חברה רחבה יותר ומאתגרת.
במסגרות חינוכיות
ניתן לחלק את האלימות הלהט"בפובית במסגרות חינוכיות למפורשת ומרומזת. אלימות להט"בפובית מפורשת כוללת מעשים גלויים שגורמים ללהט"בים להרגיש לא נעים, פגועים, מושפלים או מאוימים. החברים והצוות החינוכי לרוב לא יתערבו כאשר הם עדים לתקריות אלה. הדבר תורם לנרמול של מעשים כאלה, שהופכים למקובלים כאמצעי משמעת שגרתי או כאמצעי לפתרון סכסוכים בין התלמידים. אלימות להט"בפובית – כמו בכל אלימות מגדרית הקשורה לבית הספר – אינה מדווחת דיו בגלל החשש מהקורבנות לנקמה, בשילוב עם מערכות דיווח, תמיכה ופיצוי לקויות או לא קיימות. היעדר מדיניות, הגנה או פתרונות יעילים תורם למעגל אכזרי בו אירועים מסוג זה הופכים להיות נורמליים יותר ויותר.
אלימות להט"בפובית מרומזת, המכונה לעיתים 'אלימות סמלית' או אלימות 'מוסדית', עדינה יותר מאלימות מפורשת. הוא כוללת ייצוגים או עמדות נרחבים שנראים בלתי מזיקים או טבעיים לקהילת בית הספר, אך מאפשרים או מעודדים הומופוביה וטרנספוביה, כולל הנצחת סטריאוטיפים מזיקים. מדיניות והנחיות יכולות לחזק או להטמיע ייצוגים או עמדות אלה, בין אם במוסד בודד ובין אם במגזר חינוך שלם. בדרך זו הם יכולים להפוך לחלק מהמנהגים והכללים היומיומיים שמנחים את ההתנהגות בבית הספר. דוגמאות לאלימות להט"בפובית משתמעת כוללות:
סטטיסטיקות ודוגמאות
בני נוער להט"בים מתמודדים עם הטרדות, איומים ואלימות. מחקר שנערך בארצות הברית בשנת 1998 על ידי עמותת Mental Health America מצא כי סטודנטים שמעו עלבונות נגד הומוסקסואלים, כמו "הומו" (homo), "מתרומם" (faggot) ו"נקבה" (sissy), בערך 26 פעמים ביום בממוצע, או אחת ל-14 דקות. במחקר שערך איגוד המורים והמרצים (Association of Teachers and Lecturers), איגוד של אנשי מקצוע בבריטניה, דווח כי המילה "גיי" (gay) היא המונח הפופולרי ביותר עבור גידופים שנשמע על ידי מורים על בסיס קבוע.
כשני שלישים מהתלמידים ההומוסקסואלים והלסביות בבתי ספר בריטיים סבלו מבריונות אנטי-הומוסקסואלית בשנת 2007, לפי מחקר שנערך על ידי יחידת החינוך בבתי הספר של קבוצת פעילי הלהט"ב סטונוול. כמעט כל אלה שהיו הקורבנות לבריונות חוו תקיפות מילוליות, 41% הותקפו פיזית ו-17% קיבלו איומי מוות. המחקר העלה גם כי למעלה מ-50% מהמורים לא הגיבו לשפה הומופובית שנשמעה בכיתה במפורש, ורק 25% מבתי הספר אמרו לתלמידיהם כי בריונות הומופובית היא שגויה, והראה "תמונה מזעזעת של היקף הבריונות ההומופובית שבוצעה על ידי חבריהם לספסל הלימודים, ובאופן מדאיג, גם על ידי צוות בית הספר", כאשר מחקרים נוספים שנערכו על ידי אותה עמותה בשנת 2012 העלו כי 90% מהמורים לא עברו הכשרה למניעת בריונות הומופובית. עם זאת, המסגרת החדשה לשנת 2012 של אופסטד, מערכת הפיקוח הקיימת על בתי הספר, אכן שאלה את בתי הספר מה הם יעשו על מנת להילחם בנושא.
שיעור ההתאבדויות גבוה יותר בקרב להט"בים. על פי מחקר של Jay and Young שנערך בשנת 1979, 40% מהגברים ההומוסקסואליים ו-39% מהנשים הלסביות בארצות הברית ניסו או חשבו ברצינות להתאבד. באותו מחקר שנערך על ידי היחידה לחינוך בבתי הספר של קבוצת פעילי הלהט"ב סטונוול, סקר מקוון דיווח כי 71% מהמשתתפות שהזדהו כלהט"ביות ו-57% מהמשתתפים שהזדהו כלהט"בים שקלו ברצינות להתאבד. בשנת 1985 העריך פ. פריז כי התאבדויות של בני נוער הומוסקסואלים מהוות עד 30 אחוזים מכלל התאבדויות הנוער בארצות הברית. הדבר תורם לכך שהתאבדות היא הגורם השלישי למוות בקרב בני נוער בגילאי 10–24, על פי דיווח ה-CDC. הארגון האמריקאי למניעת התאבדויות מצא כי בני ובנות נוער הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים מנסים להתאבד בשיעור גדול פי שלושה עד שישה מזה של צעירים הטרוסקסואלים בגילים דומים. היחידה לחינוך בבתי הספר מדווחת גם כי באותו סקר מקוון, 25 אחוז מהאנשים שהזדהו כלהט"בים ניסו להתאבד.
חקיקה
ביוני 2010, מדינת אילינוי שבארצות הברית העבירה חוק (SB3266) שאוסר על בריונות נגד להט"ב וכל צורה אחרת של בריונות בבתי ספר.
בפיליפינים, יישמו המחוקקים את חוק הרפובליקה מס' 10627, הידוע גם בשם חוק נגד בריונות משנת 2013 (Anti-Bullying Act of 2013), בבתי ספר. על פי החוק האמור, בריונות על רקע מגדרי מוגדרת כ"כל מעשה המשפיל או מדיר אדם על בסיס נטייה מינית וזהות מגדרית נתפסת או ממשית (SOGI)".
תמיכה
באירופה, פועלות העמותות סטונוול ו-Anti-Bullying Network שפועלות בבריטניה, והארגון Russian LGBT Network שפועל ברוסיה.
בארצות הברית בולט פרויקט It Gets Better, בו ידוענים ולהט"בים מן השורה מייצרים סרטוני יוטיוב ומשתפים מסרים של תקווה לבני ובנות נוער להט"בים. הארגון עובד עם ארצות הברית, פרויקט טרוור ו-GLSEN. קואליציית בתי הספר הבטוחים מספקת משאבים למורים ולתלמידים למקרה של בריונות. Egale Canada עובדת עם להט"בים קנדים. בברזיל, הקבוצה הגאה של באהיה מספקת תמיכה.   להט"בים דרום אפריקאים יכולים לפנות לנציבות זכויות האדם של דרום אפריקה.
תחנת ורשה (סנקט פטרבורג)
תחנת ורשה (ברוסית: Варша́вский Вокза́л), היא תחנת רכבת נוסעים לשעבר בסנקט פטרבורג, רוסיה, הממוקמת מדרום למרכז העיר, והייתה פעילה בשנים 1853–2001. משנת 2001 עד 2017 שימשה כביתו של מוזיאון הרכבות הרוסי (הידוע גם כמוזיאון התחבורה המסילתית המרכזי של הפדרציה הרוסית).
היסטוריה
התחנה נבנתה במקור בשנת 1851 עבור קו רכבת שהושלם בשנת 1858 מהעיר למעון הצאר בגטצ'ינה. הקו הורחב בשנת 1859 לפסקוב ובשנת 1862 לוורשה, שהייתה באותה תקופה חלק מפולין הקונגרסאית ומהאימפריה הרוסית. קו משני חיבר מהקו הראשי לגבול פרוסיה בוויראבליס (כיום ליטא) שחיבר את פטרבורג לבירות אחרות באירופה.
הבניין הנוכחי תוכנן על ידי פיוטר סלמנוביץ' בתערובת של סגנונות היסטוריים. הוא נבנה בשנים 1857–1860. כנסייה הוקמה בחזית התחנה בשנת 1908; מאוחר יותר נהרסה ופסל לנין של הפסל הסובייטי ניקולאי טומסקי הוצב בשנת 1949.
בשנת 2001, התחנה נסגרה, כאשר שירות רכבות למרחקים ארוכים הופנו אל תחנת ויטבסק ושירות נוסעים אל התחנה הבלטית, והפסל של לנין הוסר.
על המסילה, מוזיאון הרכבת נהג להציג 80 תערוכות של מנועי קיטור, קטרי חשמל ודיזל. המוזיאון סגור והתערוכות הועברו למוזיאון הרכבות הרוסי הסמוך לתחנת הרכבת הבלטית, שנפתח ב־1 בנובמבר 2017.
עתיד
מחסן ומוסך הרכבות של תחנת לדוגה מתוכנן לעבור לתחנת ורשה לשעבר.
קישורים חיצוניים
59.9077°N, 30.3072°W
הרי ברוגמאן
הרי ברוגמאן (באנגלית: Brugmann Mountains) הם הרים בצידו המזרחי של האי לייז', בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה.
ההרים מתנשאים לגובה של 850 מטרים מעל פני הים.
כיוון ההרים צפון-מזרח - דרום-מערב.
המדרונות המזרחיים של ההרים - תלולים וסלעיים, בעוד שהמדרונות המערביים מתונים.
הפסגות העיקריות של ההרים הם:
הר וסאליוס, פסגת פבלוב, פסגת מישב, הר קוזיאק, פסגת ואז'ארוב, ופסגת באלקאנוב.
דמיטרו פירטש
דמיטרו וסיליביץ' פירטש (באוקראינית: Дмитро Васильович Фірташ; נולד ב-2 במאי 1965) הוא איש עסקים ואוליגרך אוקראיני. יו"ר מועצת המנהלים של Group DF.
ביוגרפיה
אחמטוב נולד במחוז טרנופול שבאוקראינה הסובייטית. אביו של דמיטרו היה נהג, ולאחר מכן מורה בבית ספר לנהיגה. לאמו שתי השכלות בתחום וטרינריה וכלכלה, היא עבדה כרואה חשבון במפעל סוכר.
במהלך 15 השנים האחרונות, דמיטרו פירטש הפך לבעלים של נכסים בתעשיית האנרגיה, הכימיקלים והטיטניום במרכז ובמזרח אירופה. המפעלים והחברות שלו פועלים באוקראינה, אוסטריה, הונגריה, גרמניה, איטליה, קפריסין, טג'יקיסטן, שווייץ, אסטוניה.
בשנת 2004, פירטש, יחד עם גזפרום, הקים את חברת RosUkrEnergo כדי לבצע מעבר גז לאוקראינה ולמדינות האיחוד האירופי.
בשנת 2007 הוקמה Group DF או ( The Firtash Group of Companies) במטרה לאחד את ניהול הנכסים בתחומים עסקיים שונים. היא כוללת מספר נכסים בתעשייה הכימית, האנרגיה והנדל"ן.
בשנת 2014 הא נעצר בווינה לפי דרישת FBI בנושא מתן שוחד. מאז מתנהל מאבק משפטי להסגרתו לארצות הברית. במרץ 2022 פירטש הפסיד במשפט נוסף ואם לא יהיה ערעור הוא יוסגר לארצות הברית
I Lost a Friend
I Lost a Friend (בעברית: איבדתי חבר) הוא שיר של הזמר-יוצר האמריקאי פיניאס או'קונל מתוך מיני-אלבום הבכורה שלו Blood Harmony. ב-3 במאי 2019 הופץ כסינגל השני מתוך המיני אלבום על ידי OYOY. הוא מתואר כבלדה אלקטרופופית, מילות השיר מדברות על הקשר שפינאס איבד עם חבר ילדות, ומתחרט ותוהה מדוע לא עשה דבר בעניין כדי לשמור על הקשר.
השיר זכה בעיקר לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה, שחלקם שיבחו את המוזיקה וההפקה. קליפ לסינגל הועלה לערוץ היוטיוב של פיניאס ב-30 בספטמבר 2019 ובומיים על ידי סם בנט. רמיקס של מריאן היל הופץ ב-13 בדצמבר 2019. פיניאס ביצע את השיר ב-"Jimmy Kimmel Live!" בדצמבר 2019.
רקע ופיתוח
"I Lost a Friend" הופץ כסינגל השני במיני-אלבום של פיניאס Blood Harmony להורדה והזרמה דיגיטלית דרך חברת התקליטים שלו OYOY ב-3 במאי 2019. רמיקס של מריאן היל הופץ ב-13 בדצמבר 2019. פיניאס כתב את השיר אחר הצהריים בבית הוריו בקיץ 2018. הייתה לו ידידות עם חבר ילדות שנמשכה שנים, אך היא התפקרה. פניאס אמר שהשיר נכתב על "לאבד מישהו שאתה אוהב ללא סיבה ולתהות במי או מה גרם לקשר להתפרק." פיניאס אמר בראיון ל"קופה דה מיין" שהיה נסער בהוצאת השיר כי מדובר בחבר ותיק שהתאחד איתו שוב. פיניאס הסביר שהוא יודע שחברו עומד לשמוע את זה, ולכן הוא השמיע לו אותו לפני שהוציא את השיר לאור על מנת לקבל ממנו ביקרות על השיר. פיניאס אמר לחברו: "ככה הרגשתי באותה תקופה, ואני שמח להחזיר אותך לחיים שלי." בראיון ל-WBUR, פיניאס הסביר שהשיר הוא אוטוביוגרפי על ידידות שהייתה לו שנמשכה לאורך התיכון והתפרקה. הוא אמר "היינו כמו החברים הטובים ביותר, והרגשתי שיש שם, אתה יודע, מעין טלאי גולמי של איזו תרעומת או אולי קנאה מוטעית או משהו כזה. באותה תקופה לא ממש הייתי בטוח איך להתמודד עם זה, אבל החלטתי שככל הנראה הכי טוב לנסות לכתוב על זה שיר ולא לכתוב שיר שמשפיל את אותו אדם בדרך כלשהי או מנסה לעשות את עצמי נראה כמו הקורבן." עטיפת הדיסק של "I Lost a Friend" נוצרה על ידי המעצב הגרפי לוק. פיניאס שלח הדגמה של השיר ללוק שעושה את כל אמנות הקאבר של פיניאס לסינגלים שלו. העטיפה כוללת חצר גרוטאות ומכונית מוכה.
הרכב השיר
בן קיי מ"Consequence of Sound" תיאר את ז'אנר הסינגל כבלדה אלקטרופופית. השיר "כולל מנימלסטיות של מכשירים כמו גיטרה בס, פסנתר, תופים, הרמוניות שכבות, ביט אגרסיבי וסינתיסייזר.  פיניאס הסביר מאוחר יותר בראיון ל"פיצ'פורק" באומרו: "אני חושב שהאתגר עם השיר הזה היה שרציתי להגיע למקום בסוף שהרגיש ממש אינטנסיבי אבל רציתי להתחיל ממש פשוט, ואני חושב שפשוט זה כזה יציב טיפוס איטי היה האתגר הגדול ביותר. הדבר הכי מגניב שהרגשתי שמצאתי היה שיש לי את התיקון לחליל שארפגתי. [זה] נשמע סוג של מכות בסופו של דבר, רק בסוג הקצה הגבוה שלו. אם יש את זה בסטקקטו העל הזה, אקראי, משחק בקנה מידה גדול יותר ממה שהוא היה מושמע בפועל. והסוג הזה איפשר לו לצבור תאוצה. על ההשפעה של המקהלה השנייה, הדבר שבסופו של דבר עשה את ההבדל היה הצליל הזה של RPG שיצא. הצליל הטקסטורלי ההוא של כל הזכוכית שנשברת לי מעניין הרבה יותר מאשר התרסקות על מצלה."
הוא אמר לרולינג סטון שתהליך כתיבת השיר הוא "שיחת נפש", ורצה למצוא חרוזים לאחר שהקים קו אחיד בשיר. הוא מציג זאת במילות השיר. "אני יודע שאהיה בסדר... אבל אני לא הלילה... אשכב ער... סופר את כל הטעויות שעשיתי." הוא דן בהמשך במילים וומר עד כמה זה נפוץ עבורו ועבור אנשים להישאר ערים בלילה "כשהוא משחזר ריבים", פיניאס שר על אודות חברו ומתאר את אובד הקשר בשלל דימויים "כמו (לאבד) מפתחות בספה, כמו ארנק (שנאבד) במושב האחורי, כמו קרח בחום הקיץ, כמו לשים כסף על הימור רע, כל דבר רע שעדיין לא קרה." לאבד את חברו משאיר אותו ער וגורם לו לספור את כל הטעויות שעשה. פיניאס שר על סבל ממקום אישי, ואנשים מניחים שהוא עשיר מדי ושמח להיות עצוב על אובדן חברו, "איבדתי את דעתי, ואף אחד לא מאמין לי, 'אני יודע שהוא לא צריך אותי' כי אני מרוויח קצת יותר מדי כסף כדי להיות בן 20 ועצוב." פיניאס מתנצל הוא מבין ששום דבר לא יכול לתקן את מה שנשבר, "הייתי מתנצל אם הייתי חושב שזה עשוי להשפיע, או לגרום לך להקשיב, אבל החיים הם אחרים." במקום זה הוא מתמקד בלהמשיך להתקדם, אך אומר שזה הולך להיות קשה, "אני בתיקון, כאילו אני מצמיד נקע חדש, כאילו אני הולך על מקל חדש."
ביקורות
"I Lost a Friend" זכה לביקורות חיוביות בעיקר ממבקרי המוזיקה. קריסטין סמית מ-Plugged In תיארה את השיר כ"שיר אישי עמוק על פיניאס שמאבד קשר עם חבר ילדות". מבוא בוער איטי למיני אלבום וחבטה רגשית שעוצרת אותך על עקבותיך. וויל ריצ'רדס מ"NME", היה פחות חיובי עם השיר ואמר שהוא "מתחיל כמנגינה של זמר-כותב שירה ורציני", אך מאוחר יותר אמר שהוא "ממריא לקראת דקירות של בס מעוות". הוא השווה אותו לאלבום של בילי אייליש When We All Fall Asleep, Where Do We Go?. בריטני ספנוס מה"רולינג סטון" אמרה שהסינגל "נושא משיכה אוניברסלית עם מעריצים רבים של השיר שמסרים לו הודעה על פרידה מחבריהם בחודשים האחרונים". צוות BroadwayWorld סבר כי "I Lost a Friend" מציג בצורה מושלמת "כישרון לסיפור סיפורים חסר מאמץ ולב, זיווג את הפקת החתימה הפשטנית והמעוררת שלו". הרמיקס של מריאן היל זכה לשבחים גם מצד המבקרים. ראניה אניפוטס ממגזין בילבורד תיאר אותו בתור "רמיקס מעיק" וכי יעבור "את המנגינה בפסנתר קטיפתי לתוך האור, אוורירי פעימה".
וידאו קליפ
וידאו קליפ של "I Lost a Friend" יצא לאור ב-25 ביוני 2019. הוא בוים על ידי סם בנט וצולם בבלנצ'סטר, קליפורניה. בקליפ, פיניאס משוטט שיכור בשדה כששקיעת השקיעה והחושך מתקרב, לבוש בחליפה ועניבה. כשהוא ממשיך לחצות את השדה, צורות אנושיות עולות ומעדות לעקוב אחריו כשהוא מנסה להבין מה עשה לא בסדר, כשהוא שר, "איך לעזאזל איבדתי חבר שמעולם לא היה לי?" הקליפ קיבל ביקורת חיובית מצד המבקרים.
פיניאס ניגן את "I Lost a Friend" בפסנתר עבור Paste ביוני 2019. פיניאס סייר ברחבי ארצות הברית במהלך אוקטובר 2019. "I Lost a Friend" היה אחד הרצועות שביצע מה-מיני אלבום במהלך סיבוב ההופעות. באוקטובר אותה שנה ביצע פיניאס את "I Lost a Friend" בפסטיבל המוזיקה של אוסטין סיטי לימיטס בליווי להקה חיה. בדצמבר 2019 ביצע פיניאס את המסלול ב"ג'ימי קימל לייב!". הוא הופיע עם סינתיסייזר, כשהבמה מכוסה באורות כחולים וניאונים המציגים סט דירה ריק.
סורגלמטוש
סורגלמטוש (בהונגרית: Szorgalmatos) הוא כפר בנפת טיסוושווארי, במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר הוקם בשנת 2002 לאחר שנפרד מהעיר טיסוושווארי.
במהלך מפקד האוכלוסין בשנת 2011 הצהירו 72.8 אחוזים מהאוכלוסייה שהם הונגרים וחצי אחוז הצהירו כי הם אוקראינים (27.2% לא הצהירו), החלוקה הדתית הייתה: רומים קתולים 8.3%, רפורמים 26%, יוונים קתולים 2.4%, לותרנים 0.4%, לא דתיים 24.3% (37.3% לא השיבו)
כריסטיאן החמישי, רוזן אולדנבורג
כריסטיאן החמישי, רוזן אולדנבורג (נקרא לפעמים כריסטיאן השישי; בערך 1342 – לאחר 6 באפריל 1399) היה הרוזן השליט של אולדנבורג בשנים 1368–1398.
ביוגרפיה
כריסטיאן נולד בערך ב-1342 לקונרד הראשון, רוזן אולדנבורג ואינגבורג מבראונשווייג. לאחר שאביו מת ב-1347, הוא שלט באולדנבורג יחד עם אחיו הבכור קונרד השני, ולאחר מותו של קונרד השני ב-1386, עם בנו של האחרון, מוריץ השני.
הוא התחתן עם אגנס מהונשטיין, ובתי המלוכה הדנים של אולדנבורג ושלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג הם צאצאיו דרך בנו ויורשו דיטריך, רוזן אולדנבורג. דרך הנישואים השושלתיים של צאצאיו, הוא אב קדמון של בתי מלוכה רבים באירופה.
משפחתו
כריסטיאן התחתן עם אגנס מהונשטיין, ממנה נולדו לו שני בנים:
לאסלו גאבור
לאסלו גאבור (במקור גולדשטיין, בהונגרית: Gábor László; דברצן, 22 בנובמבר 1910 – בודפשט, 28 באוקטובר 1981) היה אדריכל יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר באקדמיה ההונגרית למדעים וזוכה פרס המדינה (1965) (פרס המדינה של הרפובליקה העממית ההונגרית היה פרס ממלכתי גבוה שהוקם על ידי המועצה הנשיאותית של הרפובליקה העממית ההונגרית בשנת 1963, אשר הוענק ליחידים או לקבוצות כהוקרה על הישגים מדעיים, כלכליים וטכניים יוצאי דופן בתחום).
קורות חייו
לאסלו גאבור נולד במשפחה יהודית כבנם השני של ינה גאבור (גולדשטיין עד 1881) עורך הדין ושל מרגיט קרדוש (במקור כ"ץ). סבו וסבתו מצד אביו היו מרקוס גולדשטיין (1857–1902) סוחר ושרולטה פרייס, סבו וסבתו מצד אמו היו עורך הדין ד"ר שמו (שמואל) קרדוש (כ"ץ) ומלווין אנגלנדר. הוא השלים את לימודיו האקדמיים באוניברסיטה המלכותית יוזף לטכנולוגיה, (שמה היום אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה), שם קיבל תואר ב-1933. תחילה עבד לבד כעצמאי. קורותיו והישרדותו בתקופת השואה לא ידועים. בשנת 1948 היה ראש אגף במשרד הבינוי. מאוקטובר 1949 ועד פרישתו ביוני 1981 היה פרופסור באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה וכלכלה. ב-1973 נבחר כחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים, ומאוחר יותר, ב-1979, לחבר מן המניין.
עבודותיו
הוא כתב מספר ספרי לימוד:
יחסי מדגסקר–צ'ילה
יחסי מדגסקר–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מדגסקר לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מדגסקר לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין מדגסקר לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-23 בדצמבר 1971.
ב-1973 מינתה מדגסקר קונסול כבוד לצ'ילה, שהחזיק בתואר זה עד למותו בשנת 2006.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות במדגסקר אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה מראש על מנת לעשות כן, אלא מקבלים אחת בכניסה למדינה או מנפיקים אשרה אלקטרונית (eVisa). לעומת זאת, אזרחי מדגסקר שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
התחנה הבלטית (סנקט פטרבורג)
את התחנה עיצב האדריכל אלכסנדר קרקאו בהשראת גאר דה ל'אסט בפריז. הבנייה החלה בשנת 1854. התחנה נפתחה ב־21 ביולי 1857 כתחנת הרכבת פטרהוף.
סקירה כללית
התחנה שומרת על גג זכוכית מעל פלטפורמות המסוף ומוקפת שוליים דו קומתיות. המבנה השמאלי היה אמור להיות שמור לבני משפחת המלוכה הרוסית שנסעו לארמונותיהם בסטרלנה, פטרהוף ואורניינבאום. לוח זכוכית בחזית עדיין מציג את השעון המקורי שתוכנן על ידי פאבל בור, שען מהולל של הצאר ואביהם של שחקני הוקי קרח.
בשנת 1872, לאחר שהוארך קו הרכבת לרוול (טאלין), שונה שם תחנת הרכבת פטרהוף לשם הנוכחי. בשנים 1931–1932 שופצה התחנה. מבוא סמוך לתחנת הרכבת התחתית הבלטית נפתח בשנת 1955. מאז 1933 שימשה התחנה לטיפול ברכבות פרבריות בלבד.
הדרקון הראשון שלי 2
הדרקון הראשון שלי 2 (באנגלית: How To Train Your Dragon 2) הוא סרט פעולה־פנטזיה אמריקאי בהנפשה ממוחשבת של אולפני ההנפשה של דרימוורקס מ־2014. הסרט יצא לאקרנים ב־13 ביוני 2014, והוא מהווה המשך לסרט "הדרקון הראשון שלי" מ־2010. הסרט, כמו קודמו, מבוסס על סדרת ספרי ילדים מאת רקסידה קוואל.
הסרט ממשיך לעקוב אחר עלילותיו של היקאפ, כחמש שנים לאחר תום הסרט הראשון. היקאפ ושום שן יוצאים לחקור את העולם הפתוח, ושם הם מוצאים זן חדש ומאיים של דרקונים. השניים נאלצם לעמוד מול איום חדש, ולהגן על כפר הוויקינגים מפניו. את היקאפ מדבב ג'יי בארושל, לצידו מדבבים גם קייט בלאנשט, ג'רארד באטלר, אמריקה פררה וג'ונה היל.
הסרט זכה להצלחה גדולה, גרף הכנסות של 613,275,786 דולר, ובכך הוא הפך לרווחי יותר מקודמו. גם ביקורות חיוביות רבות נתנו לסרט, ובאתר Rotten Tomatoes הוא קיבל ציון גבוה במיוחד של 92%. הסרט זכה בפרס גלובוס הזהב לסרט האנימציה הטוב ביותר לשנת 2014 והיה לסרט הראשון של אולפני ההנפשה של דרימוורקס שזוכה בפרס זה. בטקס פרסי אנני ה-42 זכה בשישה פרסים ובכללם פרס הסרט הטוב ביותר.
עלילה
עברו חמש שנים מאז שוויקינגים ודרקונים התאחדו על האי. בזמן שהוויקינגים מאתגרים אחד את השני במרוצי דרקונים (שהפך לספורט הנחשק ביותר באי), היקאפ ושום שן יוצאים לחקור המרחב הפתוח, את העולם הגדול. באחת ההרפתקאות הם נתקלים בקרחון עצום שעליו הריסות של ספינות. הם מגלים כמה ציידים שלוכדים דרקונים עבור דראקו דם קר כדי להקים צבא דרקונים.
היקאפ מחליט לצאת לחפש את דראקו כדי לשנות את דעתו על דרקונים אך במקום זאת הוא פוגש בטעות את אימו, ואלקה, שהיה בטוח שמתה. הוא מגלה שבכל השנים האלה אימו חייה עם דרקונים בתוך מערת קרח והצילה אותם מדראקו והציידים שלו.
דראקו תוקף את מערת הקרח של ואלקה בעזרת דרקון אלפא שביכולתו להפנט דרקונים אחרים. הוא הורג את דרקון האלפא של ולאקה וכך כל הדרקונים המהופנטים עוברים אל דראקו.
דראקו מצווה על שום שן המהופנט להרוג את היקאפ אך במקום הוא הורג את סטויק, אביו של היקאפ כשניסה להגן עליו. היקאפ מסלק את שום שן. דראקו לוקח את שום שן וביחד עם צבא הדרקונים שלו הוא הולך לתקוף את ברק. היקאפ והאחרים מגיעים אחריו מאוחר יותר ומגלים שדראקו כבר תקף את ברק וגם הדרקונים שלהם כבר תחת שליטת האלפא. היקאפ מנסה לשבור את ההפנוט של שום שן ומצליח יחד הם נלחמים בדראקו ובאלפא ומנצחים אותם.
היקאפ יורש את מקומו כצ'יף של ברק ושום שן שהצליח להביס את האלפא הופך לאלפא של כל הדרקונים בברק.
סרט המשך
בדצמבר 2010 נודע כי יהיה סרט שלישי בזיכיון. לאחר שנדחה תאריך יציאתו לאקרנים פעמים רבות, יצא לבסוף הסרט ב־22 בפברואר 2019.
הסרט נקרא "הדרקון הראשון שלי: העולם הנסתר". הוא חותם את טרילוגיית "הדרקון הראשון שלי", ומתאר כיצד נפרדו היקאפ ובני האדם מן הדרקונים.
קישורים חיצוניים
ביקורות
נצחיות התורה
נצחיות התורה (או התורה היא נצחית) הוא ביטוי של פרשני התורה שמציין כי התורה היא על-זמנית ורלוונטית לכל דור ודור ועד סוף כל הדורות.
הרמב"ם מונה את האמונה והידיעה כי תורת משה היא נצחית לאחד מי"ג עיקרי היהדות.
מקורות בתורה
בתורה עצמה קיימת כמה הבחנות כי אינו מדובר כאן בתורה בת-זמן מסוים ויש לכך כמה דוגמאות בציוויי התורה עצמה;. כמו כן בספר דברים כתוב כי, לפי הפרשנות מוסבר כי כשם שאין דעתו של בונה טחנת מים שיסתובב רק על המים שעוברים כעת בנהר אלא לכל המים שעוברים כעת וגם למשך העתיד כן הדבר בתורת משה.
וכן על הכתוב כי התורה ניתנה לבני ישראל נתינה מוחלטת ולא שייך בזה נתינת תורה אחרת עד סוף כל העתים דורשת המדרש רבה שלא נטעה לומר כי משה אחר וחדש יעמוד בעתיד ויביא איזה תורה אחרת מן השמים כי כבר הודע לנו כי לא נשתייר איזה תורה חדשה בשמים שלא ניתנה על ידי משה רבנו.
גם על הכתוב הוסבר בפרשנות שאין לטעות לומר שתורת משה הייתה שייכת רק בימי דורות האבות והקדומים הראשונים ואחר כך נתבטלו אלא כי עדות התורה ייסודים לעולם וכמו שהיו בימי קדם כן שייכים לעולם.
מצווה לדור מסוים בלבד
על אף האמונה הכללית כי התורה היא נצחית הוסבר בפרשנות כי יש אמנם מצוות כתובות בתורה שניתנו לדור המדבר או לדור כניסת ישראל לארץ ישראל בלבד. ונמנה מצוות חלוקת הארץ לבני שבט מסוים בלבד -כלומר שלא יועבר נחלה שבט מסוים אל שבט אחר- כאחת מהן.
לדעתו של הרב דוד הופמן, יוסף בן מתתיהו הציג באמונה שהתורה לא נשתנתה כלל והודיע זאת ברורות בספרו נגד אפיון, שם גם כתב (לאחר חורבן בית שני): "כי גם בהלקח ממנו יקרנו וערינו וכל יתר מחמדינו, הנה תישאר לנו תורתנו לנצח נצחים".
יש שהסבירו כי כשם שהקדוש ברוך הוא הוא אל נצחי כן תורתו שנתן על ידי משה היא נצחית כמוהו.
במשנת החסידות
ספרי החסידות נוהגים להתייחס לכל פסוק בתורה כהוראה השייכת לכל יהודי בכל זמן, כיוון שהתורה היא נצחית, ולכן הם מבקשים לעיתים קרובות למצוא את הרמז בפסוק הקשור לעבודת השם של כל יהודי באופן נצחי. כל אדמור"י חב"ד לדורותיהם השתמשו בביטוי "התורה היא נצחית".
יחסי הרפובליקה הדומיניקנית–מקסיקו
יחסי הרפובליקה הדומיניקנית–מקסיקו הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה הדומיניקנית לבין המדינות המקסיקניות המאוחדות.
היסטוריה
בראשיתם, היו היחסים בין המדינות לא יציבים, עקב הפיכות צבאיות שהתרחשו תדירות ברפובליקה הדומיניקנית. בין 1930 ל-1938 ושוב בין 1942 למותו ב-1961, נשלטה המדינה על ידי הדיקטטור רפאל טרוחיו. במהלך שנות שלטונו, היו היחסים קרים. מקסיקו אף העניקה מקלט לפוליטיקאים ולדמויות מפתח שברחו מהרפובליקה הדומיניקנית. אחרי ההתנקשות בטרוחיו ב-1961, חל שיפור ביחסים. ב-1963 נשיא הרפובליקה הדומיניקנית חואן בוסק היה הראשון בתפקידו שביקר במקסיקו.
באפריל 1965, מחשש שהרפובליקה הדומיניקנית תהפוך ל"קובה שנייה", שלחה ארצות הברית כוח נחתים שכבש את המדינה. מקסיקו גינתה את הפעולה האמריקאית ולא השתתפה בכוח מטעם ארגון המדינות האמריקאיות שפיקח על הנעשה במדינה. זמן קצר אחרי בחירתו של חואקין בלגר לנשיא הרפובליקה הדומיניקנית ביולי 1966 עזבו האמריקאים את המדינה והיחסים שבו לקדמותם. ב-1982, חוסה לופס פורטייו היה נשיא מקסיקו הראשון שביקר ברפובליקה הדומיניקנית.
מסחר
ב-2018 הסתכם המסחר בין המדינות ב-694 מיליון דולר. עיקר הייצוא של הרפובליקה הדומיניקנית למקסיקו כולל מכשירי חיתוך ומכונות, וממקסיקו מיוצאים בעיקר נפט ופלדה.
הרפובליקה הדומיניקנית היא שותפת הסחר ה-37 בגודלה של מקסיקו, ומקסיקו היא שותפת הסחר הרביעית בגודלה מצד הרפובליקה הדומיניקנית. חברות מקסיקניות השקיעו 6.7 מיליארד דולר ברפובליקה הדומיניקנית, וחברות דומיניקניות בעלות השקעות של 3.6 מיליון דולר.
קרב זפוריז'יה
קרב זפוריז'יה הוא עימות צבאי מתמשך שהתחיל ב-27 בפברואר 2022, בזמן הפלישה הרוסית לאוקראינה, כחלק מהמתקפה בדרום אוקראינה. זפוריז'יה היא עיר מרכזית ליד נהר דנייפר שבמרכז אוקראינה.
רוב הלחימה הקרקעית הייתה במחוז זפורוז'יה ובישובים הסמוכים לעיר זפוריז'יה. רוסיה כבשה חלק מהמחוז. לעיתים נורו רקטות על העיר.
הקרב
ב-26 בפברואר, הקורפוס ה-22 של הפדרציה הרוסית החל להתקדם צפונה מחצי האי קרים לעבר תחנת הכוח הגרעינית זפוריז'יה.
ב-27 בפברואר, דיווחו מקורות אוקראיניים, שהרוסים החלו להפגיז את שדה התעופה של זפוריז'יה, ושהתושבים בקרבת שדה התעופה נקראו לתפוס מחסה במקלטים.
ב-28 בפברואר הכריז משרד ההגנה של רוסיה על כיבוש של העיר אנרהודר, סמול לתחנת הכוח הגרעינית. המושל של אנרהודר דחה את הטענה שכוחות אוקראינים איבדו את השליטה על העיר. אולם לאחר מספר ימים הודו האוקראינים שהעיר נכבשה על ידי הרוסים. ב-4 במרץ השלימו הרוסים את ההשתלטות על תחנת הכוח הגרעינית זפוריז'יה.
כוחות רוסים הפגיזו שוב את העיר זפוריז'יה ב-19 במרץ, וגרמו לתשעה הרוגים ו-17 פצועים. הרשויות אמרו כי יקבעו עוצר של 34 שעות בתגובה.
בפאתי מליטופול, אשר נכבשה על ידי חיילים רוסים בתחילת מרץ, איתרו הלוחמים הרוסים בסיס בשטח שדה התעופה הצבאי המקומי, שממנו ביצעו חיילים רוסים התקפות טילים.
ב-31 במרץ הודיע הפיקוד האוקראיני, שכוחות אוקראיניים השתלטו מחדש של היישובים זטיששיה, מלינובקה, וסלה, זלני גאי וצ'רבונה במחוז זפוריז'יה.
ב-7 באפריל נשמעו פיצוצים באזורים שונים של זפוריז'יה כתוצאה מתקיפת מטרות בעיר באמצעות טילי שיוט רוסיים, שהופלו על ידי כוחות ההגנה האווירית. על פי נתונים ראשוניים, הופלו שלושה טילי שיוט, ואיש לא נפגע או נהרג מירי הרקטות.
ב-9 באפריל דיווחו מקורות אוקראיניים, שכוחותיהם באזור זפוריז'יה הרגו 17 חיילים רוסיים, והשמידו טנק אחד, רכב קרבי משוריין אחד, חמישה כלי רכב אחרים, שלושה הוביצרים ותחנת לוחמה אלקטרונית אחת. יחידות של כוחות ההגנה הטריטוריאלית של מחוז זפוריז'יה בשיתוף יחידה נוספת של הכוחות המזוינים של אוקראינה השמידו טנק T-72 ורכב מיוחד לתיקון כלי רכב משוריינים של האויב ליד הכפר מליניבקה, מחוז פוליה'י.
ב-14 באפריל, הכוחות הרוסיים ירו קלטות וארטילריה לעבר העיירה ואסיליבקה, והכפישו את הכוחות המזוינים של אוקראינה, כך אמר המינהל הצבאי של מחוז זפוריז'יה, גרמו נזק למספר בנייני דירות במרכז העיר ובמגזר הפרטי, והרסו חנות מכולת. פגיעה במחסן תחנת רכבת. כתוצאה מההפגזה הרוסית נהרג אדם אחד ו-5 נפצעו.
ב-21 באפריל, כיוונו הרוסים טיל שיוט לעבר זפוריז'יה. היא נפגעה ליד האי חורטיצה וליד גשר השינוי. באותה עת נעה רכבת נוסעים לפינוי מזפוריז'יה ללבוב. ההדף הפיל את חלונותיהם של ארבע קרונות. גם חלונות המכוניות שנעו על הגשר נפגעו. מאוחר יותר, בוצע ירי טילים נוסף, שפגע גם באי חרטיצה. לפי אוקראינה, כתוצאה מכך ניזוק מבנה בית ההבראה של אחד המפעלים. שמונה אזרחים נפצעו.
בבוקר 28 באפריל, פתחו הרוסים במתקפת טילים על זפוריז'יה באמצעות טיל אוויר-קרקע X-55.
ב-23 במאי, לפי הדיווחים, רוסיה תיגברה את חייליה במחוז זפוריז'יה, כך הצהיר הממשל הצבאי האזורי.
ב-25 במאי, שיגרו הכוחות הרוסיים ארבעה טילי שיוט לתוך העיר זפוריז'יה. לפי אוקראינה, אחד מהם הופל על ידי מערכות ההגנה האווירית, שלושת האחרים תקפו שני מחוזות של העיר - הם תקפו יעדים אזרחיים של מחוז שבצ'נקיבסקי ומרכז קניות במחוז אולכסנדריבסקי.
ב-6-7 ביוני, החלו הכובשים לפרוס מחדש כוחות חלקית מוואסילבקה דרומה לכיוון טוקמק, אולם, לפי ש מינהל הצבאי האזורי של זפוריז'יה, לחיילים הרוסיים עדיין היו כוחות שעלולים להוות איום על זפוריז'יה.
ב-20 ביוני הודיע רודיון קודרישוב, קצין בכיר בגדוד אזוב, כי הכוחות המזוינים האוקראינים פתחו במתקפת נגד עמדות הרוסים באזור זפוריז'יה.
ב-7 ביולי דווח כי לאחר שהרוסים כבשו את המפעל הגרעיני בזפוריז'יה מוקדם יותר בפלישה, הם התקינו משגרי ארטילריה כבדים וטילים ניידים בין קירות הכור הנפרדים של המתקן הגרעיני כמגן מפני מתקפת נגד אוקראינית אפשרית.
ב-13 ביולי תקפו מפציצים רוסים את אחד המפעלים ברובע דניפרו בעיר זפוריז'יה בשני טילי שיוט.
ב-6 באוגוסט, בעקבות הפצצות חדשות ליד תחנת הכוח הגרעינית זפוריז'יה, סבא"א הדגישה את הסיכון של "אסון גרעיני" אמיתי עלול לסכן את בריאות הציבור והסביבה באוקראינה ומחוצה לה. שלושה מתוך ששת הכורים בתחנה פעלו בתחילת אוגוסט. ההפצצות פגעו בשנאי קו מתח גבוה, גרמו לכיבוי אוטומטי של כור מס' 3 ולהתנעת מחוללי החירום שלו. הסוכנות האוקראינית לאנרגיה אטומית "אנרגואטום" אמרה שהיא עדיין בקשר עם האתר ומקבלת נתוני ניטור קרינה.
האתר הופצץ שוב ב-11 באוגוסט, וגרם נזק למספר חיישני מדידת רדיואקטיביות. במועצת הביטחון של האו"ם, סבא"א, שביקשה ללא הצלחה אישור לבקר במפעל, הכריזה בפני מועצת הביטחון של האו"ם כי "המצב חמור".
ב-30 ספטמבר, מתקפת טילים רוסית על שיירת כלי רכב באזור העיר זפוריז'יה הביאה למותם של 25 בני אדם ופציעתם של 50 נוספים - "כולם אזרחים", לפי מושל המחוז.
לאחר סיפוח דרום ומזרח אוקראינה, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על צו שבו הורה לממשלת רוסיה להשתלט על ניהול תחנת הכוח הגרעינית זפוריז'יה ולהפוך אותה ל"רכוש פדרלי".
בתחילת אוקטובר אזור המגורים של העיר סבל מהפגזות.
נחל שה
נחל שה הוא נחל אכזב בנגב. זהו אחד מיובליו של נחל באר שבע. אורכו כ־5.4 קילומטרים.
תוואי הנחל
מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־380 מטרים מעל פני הים בין מבני הפזורה הבדואית, כ־3.5 קילומטרים מזרחית למועצה המקומית שגב שלום. הנחל זורם צפונה. הוא עובר דרך הכפר הבדואי ח'שם זנה ולאחר מכן מתחת לכביש 25 ולמסילת הרכבת באר שבע–דימונה (חלק מהקו הראשי של רכבת ישראל). בקטע האחרון של הנחל הוא עובר בסמוך ממזרח למושב נבטים, ובגובה של כ־320 מטרים מעל פני הים הוא נשפך לנחל באר שבע, אשר נשפך לנחל הבשור ובסופו לים התיכון.
הפראים והתמימים
הפראים והתמימים (באנגלית: The Wild and the Innocent) הוא מערבון אמריקאי משנת 1959 בבימויו של ג'ק שר, עם אודי מרפי וסנדרה די בתפקידים הראשיים.
העלילה היא על זוג צעירים תמימים שגדלו כנוודים ומגיעים לעיר בה אנשים רעים ומושחתים שמנסים לנצל את תמימותם.