cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרנק גודינג
רצח סטיוננברג
המושל גודינג ארגן פגישה עם מקפרלנד ונשיא בית המשפט העליון סטוקסלייגר, ואז פגישה עם השופט סמית'. לפני שסמית' הגיע לפגישה, הכריז מקפרלנד שבית הכלא המחוזי אינו בטוח, ושהוא היווה פוטנציאל לפיצוץ בדינמיט. הוא גם הסביר את מטרת העברתו של אורצ'רד לאגף הנידונים למוות: "תוך שלושה ימים אעשה ניסיון להשיג ממנו הודאה". סטוקסלייגר אישר את ההעברה. על פי תכנון מראש, נקרא גודינג אל מחוץ לחדר כאשר השופט סמית' הגיע, וכך נשארו מקפרלנד ושני השופטים לבדם. בתמיכתו של סטוקסלייגר, הסכים גם סמית' להעברה לאגף הנידונים למוות.
המימון של החקירה והמשפט נעשה באמצעות כספים שהועברו מבעלי המכרות לתובעים בתיק. בכך, בעלי המכרות מימנו באופן מכוון את התביעה של המדינה כנגד מנהיגי איגוד העובדים שהועסקו אצלם. בשומעו על כך, שיגר הנשיא תאודור רוזוולט נזיפה חמורה במיוחד לגודינג, ותיאר את מצב העניינים כ"חוסר תקינות חמור ביותר". הנשיא רוזוולט כתב:
בתשובתו של גודינג לרוזוולט ניתן דיווח מסולף על ההסדרים הכספיים לתיק המשפטי, והוא הטיל את האשמה על אחרים, והבטיח להחזיר את הכספים שהועברו על ידי בעלי המכרות. גודינג קיים את הפירוש הצר ביותר של הבטחתו לנשיא. הוא טען לעיתים קרובות בפומבי שאף לא דולר אחד לא התקבל ולא יתקבל משום מקור פרטי או ארגון כלשהו, אך המשיך לקבל כספים מבעלי המכרות.
בסופו של דבר יצאו פטיבון, הייווד ומוייר זכאים מההאשמות לקשירת קשר לרצח. אורצ'רד עצמו הורשע ברצח ונדון למוות. עונשו הומתק והוא בילה את שארית חייו בכלא המדינתי, עד למותו ב-1954.
בית הספר של איידהו לחרשים ועיוורים
ב-1906 הוקם בבויסי בית הספר לחרשים ועיוורים, והוא פעל עד שבדצמבר 1908 עלה הבניין שלו באש. במרץ 1909 העביר בית המחוקקים של איידהו חוק להקמת בית ספר קבוע. גודינג תרם קרקע להקמת בית הספר, שהחל לפעול בספטמבר 1910.
סנאטור
ב-1918 היה גודינג מועמד הרפובליקנים בבחירות מיוחדות שנערכו לאיוש מושב בסנאט של ארצות הברית שהתפנה עקב מותו של ג'יימס בריידי מוקדם יותר אותה שנה. בבחירות אלו נוצח גודינג על ידי מועמד הדמוקרטים ג'ון ניג'נט בהפרש של 970 קולות.
ב-1920 ניצח גודינג את ניג'נט בבחירות לתקופת כהונה מלאה של שש שנים בסנאט. באמצע ינואר 1921 הוא הושבע כסנאטור, שבעה שבועות לפני המועד המתוכנן, עקב התפטרותו של ניג'נט כדי לקבל על עצמו מינוי שמינה אותו הנשיא וודרו וילסון בשלהי כהונתו ל. ב-1926 נבחר גודינג לכהונה שנייה בסנאט, לאחר ששוב הביס את ניג'נט.
הוליזם אפיסטמי
בפילוסופיה של המדע, הוליזם אפיסטמי היא העמדה ששום טענה בודדת אינה יכולה להיות מוכחת או מופרכת על ידי מבחן אמפירי, אלא רק קבוצה של טענות (תאוריה שלמה).
פרנק גודינג
סנאטור
בשנות ה-20 היה שטח של כשני-שלישים של איידהו, בחלק המערבי שלה, באזור הזמן הפסיפי (UTC -8). בעת כהונתו בסנאט קידם גודינג חוק שכל שטחה של איידהו ישתייך לאזור הזמן ההררי (UTC -7), המזרחי יותר, מצב שקיים עד היום.
הוליזם אפיסטמי
עמדה זו מיוחסת לוילארד ואן אורמאן קוויין שהניע את תפיסתו ההוליסטית בכך שהרחיב את בעיית האָנְדֶר־דֶטֶרְמִינַצְיה (Underdetermination) בתאוריות פיזיקליות של פייר דוהם לכל הטענות הנוגעות לידע כלשהו. הרעיון של דוהם היה, פחות או יותר, ששום תאוריה, מכל סוג שהיא, לא יכולה להיבחן בבידוד אלא רק כאשר היא מוטמעת בתוך רקע של היפותזות אחרות, למשל היפותזות הנוגעות לתנאים התחלתיים. קוויין סבר כי רקע זה אינו מערב רק היפותזות כאלו, אלא גם את כל רשת האמונות שלנו, הכוללת, בין היתר, את התאוריות המתמטיות והלוגיות שלנו כמו גם את התאוריות המדעיות שלנו. טענה זו מוכרת בתור תזת דוהם–קוויין. טענה אחרת הקשורה לטענה זו אותה קוויין טבע, היא שאדם תמיד יכול להגן על התאוריה שלו מפני הפרכה על ידי ייחוס האשמה בכישלון לחלק אחר של רשת האמונות שלנו. במילותיו שלו, "כל טענה תוכל להיחשב כנכונה, יהיה מה שיהיה, אם נעשה שינויים מהותיים מספיק בחלק אחר של המערכת."
פרנק גודינג
מותו
בריאותו של גודינג הייתה רופפת עקב מחלת הסרטן שלקה בה, במשך כמה חודשים ב-1928, והוא החלים מניתוח שבוצע בחודש מאי אותה שנה במאיו קליניק במינסוטה.
הוליזם אפיסטמי
אנדר־דטרמינציה בתאוריות פיזיקליות
לה-ורייה דיווח זמן קצר לאחר מכן כי הפריהליון של כוכב חמה – הנקודה הקרובה ביותר לשמש במסלולו האליפטי – התקדמה כל פעם שהוא השלים הקפה מלאה, תופעה שלא נחזתה על ידי התאוריה של ניוטון, בה אסטרופיזיקאים היו כה בטוחים, עד שחזו את קיומו של כוכב לכת חדש, וולקן, אותו מספר אסטרונומים טענו לאחר מכן כי ראו. אולם ב-1905, תורת היחסות הפרטית של איינשטיין קבעה כי מרחב וזמן הם יחסיים, מה שסתר את המסגרת עצמה בתוכה נבנתה התאוריה של ניוטון שקבעה שהמרחב והזמן הם קבועים.
ב-1915, תורת היחסות הכללית של איינשטיין הסבירה את הכבידה מחדש בעת שהיא חזתה בדיוק את מסלולו של כוכב חמה. ב-1919, האסטרופיזיקאי ארתור אדינגטון הוביל משלחת כדי לבחון את התחזית של איינשטיין שקבעה כי מסת השמש מעוותת את המרחב-זמן בקרבתה. החברה המלכותית הודיעה על אימות התאוריה – הודעה שנתקבלה על ידי הפיזיקאים כנפילתה של התאוריה של ניוטון. עם זאת, הרוב הגדול של הפיזיקאים התאורטיקנים לא מאמינים כי היחסות הכללית היא תיאור מדויק ביסודו של הכבידה, ובמקומה הם מחפשים תאוריה של כבידה קוונטית.
הוליזם מוחלט לעומת הוליזם חלקי
הוגים מסוימים, כמו קוויין, טוענים כי אם תחזית של תאוריה מסוימת מתבררת כנכונה, הראיה המתאימה מאששת את כל התאוריה ואף את כל המסגרת התאורטית שלה. יש שביקרו צורה רדיקלית או מוחלטת זו של הוליזם אפיסטמי. הם טוענים שאם הוליזם מוחלט היה נכון, הדבר היה מוביל לתוצאות אבסורדיות כמו האישוש של קוניונקציות (פעולת "וגם" לוגית) שרירותיות. לדוגמה, אם תורת היחסות הכללית מאוששת על ידי הפריהליון של כוכב חמה, אז לפי הוליזם מוחלט, הקוניונקציה של תורת היחסות הכללית והטענה שהירח עשוי מגבינה תהיה מאוששת גם כן. ואף באופן עוד יותר שנוי במחלוקת, לפי הוליזם מוחלט, שתי הטענות מאוששות במידה שווה.
המבקרים של הוליזם מוחלט לא שוללים את האפשרות שראיות עשויות להפיץ את התמיכה שהן מספקות בין טענות שונות. אלא, הם שוללים כי ראיות תמיד מפיצות את התמיכה שלהן בין מכלול החלקים המרכיבים תאוריה או מסגרת תאורטית כלשהי אשר גוררת או חוזה באופן הסתברותי את הראיות. אחד התומכים הראשונים של הוליזם אפיסטמי חלקי הוא אדולף גרונבאום (1962). תומך נוסף הוא קֶן גֶ'מס (1993). האחרון מחדד ומרחיב את התיאור ההיפותטי-דדוקטיבי של אישוש, וטוען כי ראיה עשויה להיות רלוונטית לאישוש חלקי תוכן מסוימים בלבד של היפותזה.
לאחרונה, וברוח דומה, יוֹאָניס וֹציס (2014) טוען לתיאור אובייקטיביסטי של אישוש לפיו להיפותזות מפלצתיות (כוונתו היא פחות או יותר להיפותזות שנבנות באופן שרירותי או באופן אד הוק) יש חסמים פנימיים המונעים את ההפצה של האישוש בין החלקים השונים שלהן. לפיכך, אף שהפריהליון של כוכב חמה מאשש את הקוניונקציה של תורת היחסות הכללית והטענה שהירח עשוי מגבינה, משום שהקוניונקציה גוררת אותו לוגית, האישוש אינו מופץ לטענה שהירח עשוי מגבינה. במילים אחרות, התמיכה שראיות מספקות אינה תמיד מופצת לכל החלקים של היפותזה כלשהי, ואף כאשר היא כן, היא לא תמיד מופצת לחלקים השונים במידה שווה.
דגל סגן נשיא ארצות הברית
דגל סגן נשיא ארצות הברית הוא דגלו האישי של סגן נשיא ארצות הברית הנושא את חותם סגן נשיא ארצות הברית, מוקף 4 כוכבים כחולים כהים בפינות על רקע לבן. גרסת הדגל נשמרת בלשכת סגן הנשיא, לעיתים מוצגת על ידי סגן הנשיא בתמונות רשמיות ומונפת על רכבו של סגן הנשיא. דגל סגן נשיא ארצות הברית אושר בהוראת ביצוע 11884.
הדגל הרשמי הראשון של סגן הנשיא הוגדר בשנת 1936, אם כי בעיצוב מיוחד נעשה שימוש פעמיים לפחות בשנות ה-20 של המאה ה-20. הדגל חולק את אותו העיצוב כמו חותם סגן הנשיא מאז 1948, והדגל הנוכחי מתוארך לשנת 1975 כאשר תוכנן מחדש בתקופת נשיאותו של ג'רלד פורד.
איוואן אסן הראשון, קיסר בולגריה
איוואן (יואן) אָסֶן הראשון (בבולגרית: Иван Асен I; המאה ה-12 – 1196) היה צאר (קיסר) האימפריה הבולגרית השנייה בשותפות עם אחיו פטר הרביעי, קיסר בולגריה בין השנים 1187–1196. מוצאם של שני האחים לבית אָסֶן נתון לוויכוח. שני האחים החלו במרידה נגד האימפריה הביזנטית לאחר שנענו בשלילה לדרישתם לקבלת נכסי שטחים בחבל הבלקן. מרידה ממושכת זאת שהחלה בשנת 1186 הביאה בסופו של דבר להקמתה של האימפריה הבולגרית השנייה. במותו של איוואן אָסֶן הראשון ירש את הכס אחיו הצעיר, קאלויאן, קיסר בולגריה, לצד הקיסר פטר הרביעי שהיה האח הבכור. איוואן אָסֶן הראשון היה אביו של הקיסר איוואן אָסֶן השני, מגדולי הקיסרים בשושלת.
מרד בביזנטים
מוצאם של האחים משושלת אָסֶן (איוואן, פטר וקאלויאן), כמו גם שנות הולדתם והוריהם, נתונים לוויכוח. הדעה הרווחת היא שמקורם של האחים בחבל מואסיה של האימפריה הביזנטית וכי מוצאם הוא קומני. מקור משפחתם ככל הנראה היה של בעלי אדמות משגשגים מאזור וליקו טרנובו שהיוו חלק מהאצולה (בויארים) החלשה בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה. בשנת 1185 נעו האחים לקונסטנטינופול ודרשו נחלות בשטחי חבל הבלקן מידי קיסר האימפריה הביזנטית. הקיסר, איסאאקיוס השני, סירב לדרישותיהם והיה עליהם לחזור בידיים ריקות.
בתגובה לסירוב מטעמו של הקיסר הביזנטי החלו שני האחים במרד עממי נגד השלטון הביזנטי במזרח הבלקן. המרד הונהג בעיקר על ידי בולגרים אך נתמך גם על ידי רומנים רבים מאזור ולאכיה. בשנת 1186 הכריזו שני האחים על הקמתה של האימפריה הבולגרית השנייה, היורשת החוקתית של האימפריה הבולגרית הראשונה. בשנה שלאחר מכן הוכתרו השניים כשליטים משותפים על הכתר הבולגרי והמשיכו את מאבקם נגד הביזנטים. תחילה המרד הרעוע עמד על הרגליים האחוריות אל מול כוחה של האימפריה הביזנטית אך עם הגעתה של תגבורת רומנית לתמיכת הבולגרים הובסו הכוחות הביזנטים ונסוגו לאזור חבל תראקיה, המגן על הכניסה לקונסטנטינופול ממערב.
קיסר בולגריה
בתמורה להסכם השלום עם הביזנטים, נלקח אחיהם הצעיר, קאלויאן, בתור בן ערובה פוליטי, לקונסטנטינופול. האחים איוואן ופטר חילקו ביניהם את האימפריה הבולגרית השנייה; איוואן שלט על חציה המערבי של האימפריה ומרכז כוחו היה בוליקו טרנובו בעוד פטר שלט על חציה המזרחי של האימפריה, בעל החוף אל הים השחור, ומרכז כוחו היה בווליקי פרסלב. זמן קצר מאוחר יותר צלח האח קאלויאן בבריחה מהשבי הביזנטי, פעולה שחידשה את המלחמה בביזנטים. כאשר שני הצדדים לא היו מסוגלים בכוחם להתקדם רבות לשטח האחר הפך המאבק למלחמת התשה ממושכת שנמשכה עד קביעת ההסדר בין שתי האימפריות בשנת 1196.
מאוחר יותר בשנת 1196, מאבק בין מלוכת שושלת אָסֶן לאצולה הבויארית הוביל להתנקשות בחייו של איוואן. הבויאר שהתנקש בחייו, איבנקו, לא צלח בהשגת השליטה על מערב האימפריה והיה עליו למצוא מחסה בקונסטנטינופול. קאלויאן ירש את השליטה בחציה המערבי של האימפריה ושנה מאוחר יותר, כאשר פטר נרצח גם כן בידי קשר של בויארים, קאלויאן איחד את שני החצאים של האימפריה לכדי אחת. מאוחר יותר עלה לשלטון בנו של איוואן, איוואן אסן השני, קיסר בולגריה.
בתרבות
לזכר 800 שנים מאז המרד המוצלח של האחים לבית אסן נגד השלטון הביזנטי, נבנה בשנת 1985 פסל של איוואן אסן השני רכוב סוס בוליקו טרנובו, בולגריה.
Bonded by Blood
Bonded by Blood (מאנגלית: קשורים בקשר דם) הוא אלבום הבכורה של להקת הת'ראש מטאל האמריקאית אקסודוס. האלבום יצא לאור באפריל של שנת 1985, ונחשב ליצירת מופת ולאבן דרך במוזיקת ההבי מטאל. במקור האלבום תוכנן להיקרא A Lesson in Violence, אך השם השתנה לאחר שלא נמצא רעיון מתאים לעטיפת האלבום.
עטיפת האלבום
עטיפת האלבום המקורית הייתה שני פעוטים צמודים המייצגים את הטוב והרשע, אך בהוצאה המחודשת של שנת 1989 העטיפה הוחלפה בלוגו הלהקה על רקע קהל צבוע באדום ושחור.
ביקורות
האלבום זכה להצלחה מסחררת והולל כיצירת מופת של הז'אנר. מגזין Metal Forces העניק לאלבום ציון של עשר מתוך עשר, הציון הגבוה ביותר האפשרי, בטענה שהוא "קלאסיקת ת'ראש מטאל". אתר Allmusic הענקי לו ארבעה כוכבים מתוך החמישה האפשריים: "Bonded by Blood של אקסודוס יכול להיחשב אבן דרך שאחראית להתחלת הת'ראש מטאל". בשנת 2013, האלבום דורג במקום השמיני ברשימת "10 אלבומי הת'ראש מטאל הגדולים בכל הזמנים" של Whatculture, ובמקום השמונים ברשימת "100 אלבומי המטאל הטובים ביותר" של Metalrules.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו על ידי להקת אקסודוס.
מבצעים
אקסודוס
אדוקסבאן
אדוקסבאן (בלועזית: edoxaban) הוא מעכב ישיר של פקטור Xa והמרכיב הפעיל בתרופה ליקסיאנה (lixiana). ליקסיאנה היא תרופה נוגדת קרישה, הניתנת במתן דרך הפה. התרופה שייכת לקבוצת נוגדי הקרישה הפומיים הישירים (DOACs) המכונים אף נוגדי הקרישה הפומיים שאינם אנטגוניסטים של ויטמין K ושייכת לקבוצת תרופות נוגדות קרישה המכונות "נוגדי הקרישה הפומיים החדשים" (באנגלית New Oral AntiCoagulants או בקיצור NOACs).
שימושים רפואיים
אדוקסבאן מאושרת לשימוש בישראל עבור:
אדוקסבאן ניטלת פעם ביום, עם או בלי מזון.
ניגוד קרישה במחלות קרדיווסקולריות
אנטגוניסטים של ויטמין K (VKAs) היו הטיפול הסטנדרטי עבור מניעה וטיפול של פקקת ורידים תסחיפית (תרומבואמבוליזם ורידי - VTE) ומניעה של שבץ, בחולים עם פרפור פרוזדורים.
עד שנת 2009, האנטגוניסט של ויטמין K, ווארפרין, הידוע בשמו המסחרי, קומדין, היה נוגד הקרישה הפומי היחיד שאושר לשיווק בעולם ובישראל. טיפול עם ווארפרין, הביא להפחתה של 95% בתרומבואמבוליזם נישנה ולהפחתה של הסיכון לשבץ ב-64%, בהשוואה עם אינבו, בחולים עם פרפור פרוזדורים (AF).
החל מ-2009 ועד 2019, אושרו לשיווק בישראל, 3 תרופות נוגדות קרישה פומיות ישירות (DOACs): מעכב תרומבין (דאביגטרן) ושתי תרופות המעכבות את פקטור Xa (ריברוקסבאן ואפיקסבן). DOACs אלה נמצאו בטוחות לפחות כמו ווארפרין.
אך, תרופות אלה אינן נעדרות מגבלות קליניות, כולל אינטראקציות פרמקוקינטיות עם תרופות אחרות, יתר על כן יש צורך ליטול אפיקסבאן ודאביגטרן פעמיים ביום, מה שמשפיע לרעה על היענות החולים לטיפול. בעוד שמינונים מאושרים של ריברוקסבאן ודאביגטרן הביאו לשיעורים דומים של דימומים מג'וריים, כמו אלה של ווארפרין, אפיקסבאן נמצא קשור עם סיכון מופחת לדמם].
בשנת 2015, אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) לשיווק את מעכב פקטור Xa השלישי, אדוקסבאן, תחת השם המסחרי "סאבאיסה" (Savaysa). אדוקסבאן אושר לשיווק בישראל, תחת השם המסחרי ליקסיאנה, בשנת 2022.
מנגנון פעולה
מנגנון הקרישה, שתוצאתו הסופית היא יצירת קריש פיברין, מבוסס על הפעלת גורמי קרישה בלתי משופעלים המצויים בדם. שפעול גורם קרישה מסוים גורמת לשפעול גורמי קרישה נוספים בתגובת שרשרת, עד ליצירת קריש הפיברין. אחד מגורמי הקרישה, פקטור X, הוא אנזים ברצף שלבי הקרישה, העובר שפעול, לקבלת פקטור Xa, גורם חיוני להפיכת פרותרומבין לתרומבין. כל מולקולה של פקטור Xa יכולה לייצר 1,000 מולקולות של תרומבין. היצירה המוגברת של תרומבין אחראית לפולימריזציה של פיברין ליצירת הקריש. אדוקסבאן מעכב פקטור Xa חופשי, ללא צורך באנטי-תרומבין. עיכוב זה של פקטור Xa, במסלול הקרישה, מוביל להפחתה ביצירת תרומבין ולכן, להפחתה ביצירת קרישי דם. ההפחתה בתרומבין מביאה אף לעיכוב עקיף של צימות טסיות.
פרפור פרוזדורים (AF) - הניסויים הקליניים ENGAGE AF-TIMI 48, ENSURE AF ו- ELIMINATE AF
בשנת 2013, נחקר אדוקסבאן לעומת ווארפרין ב-21,105 חולים עם פרפור פרוזדורים (AF), במסגרת הניסוי הקליני ENGAGE AF-TIMI 48. אדוקסבאן ניתן לחולים פעם ביום, במשטר של מינון גבוה (60 מ"ג) או במשטר של מינון נמוך (30 מ"ג), על פני תקופה (חציונית) של 2.8 שנים. תוצאות הניסוי הראו, כי אדוקסבאן היה בלתי-נחות, בהשוואה לווארפרין, בשני משטרי המינון, והיה קשור, באופן עיקבי, עם שיעורים נמוכים יותר של כל סוגי הדימומים, בכללם דימום מג'ורי, דימום תוך-גולגולתי ודימום מסכן חיים. דימום גסטרואינסטינלי אירע בשכיחות גבוהה יותר עם המינון הגבוה של אדוקסבאן, בהשוואה לווארפרין, אך בשכיחות נמוכה מזו של ווארפרין, עם המינון הנמוך של אדוקסבאן.
שיעורי התוצאים הקליניים שהיו מורכבים מאירועים קרדיווסקולריים, תמותה מכל סיבה או דימום, היו נמוכים יותר, באופן משמעותי, עם 2 משטרי המינון של אדוקסבאן, מאשר עם ווארפרין.
אנליזה של הניסוי הקליני ENGAGE AF-TIMI 48, אף מצאה כי חולים בקבוצות הטיפול עם אדוקסבאן, היו בעלי שיעורים נמוכים יותר של אשפוזים קרדיווסקולריים או כאלה שהיו קשורים לדימום, ועם פחות סיבוכי דימום, בהשוואה לווארפרין.
אדוקסבאן אף נחקר באוכלוסיית חולי AF שעברו היפוך חשמלי או אבלציה, ונמצא כבלתי-נחות לווארפרין: בניסוי הקליני ENSURE AF, אדוקסבאן נמצא בלתי נחות, בהשוואה לטיפול גישור סטנדרטי שהיה מורכב מווארפרין ואנוקספרין, עבור היפוך חשמלי, בעוד שבניסוי הקליני ELIMINATE AF trial נמצאה מסקנה דומה, בחולים שעברו אבלציה.
פקקת ורידים עמוקים (DVT) ואמבוליזם (תסחיף) ריאתי (PE) - הניסוי הקליני Hokusai VTE
אדוקסבאן לטיפול בחולים עם פקקת ורידים עמוקים (DVT) ואמבוליזם (תסחיף) ריאתי (PE), המהווים 2 סוגים של תרומבואמבוליזם ורידי (VTE), נחקר בניסוי הקליני Hokusai VTE, שהשווה את היעילות והבטיחות של אדוקסבאן 60 מ"ג, במתן פומי, פעם ביום (4,118 חולים), לאלה של ווארפרין (4,122 חולים), בחולים עם תרומבואמבוליזם ורידי (VTE) סימפטומטי, חריף (DVT או PE, עם או ללא DVT).
משך הטיפול נע בין 3 חודשים ל-12 חודשים, בהתאם למאפיינים הקליניים של החולים. תוצא היעילות הראשי, נקבע כ-VTE סימפטומטי, שהוגדר כתרכובת של DVT נשנית, PE סימפטומטי, נון-פאטאלי, חדש ו-PE פאטאלי, במהלך תקופת הניסוי הקליני, של 12 חודשים.
תוצאות הניסוי הראו כי אדוקסבאן, שניתן פעם ביום, לאחר טיפול התחלתי עם הפרין, נמצא בלתי-נחות בהשוואה לווארפרין, וגרם לפחות דימומים, באופן משמעותי, בהשוואה לווארפרין, בספקטרום רחב של חולים עם תרומבואמבוליזם ורידי, כולל באלה עם תסחיף ריאתי חמור.
תופעות לוואי
אחד היתרונות הגדולים של אדוקסבאן ושל קבוצת ה-NOACs בכלל, על פני ווארפרין, הוא סיכון נמוך יותר לדימומים תוך-גולגולתיים ודימומים מסכני חיים. אך, כמו בתרופות אחרות המיועדות להפחית קרישת דם, אדוקסבאן עלול לגרום לדימומים, כמו דימומים מהאף והחניכיים, דימום כבד בעת הווסת, דימום מתמשך מפצעים או מאתר הזרקה או שיעול דמי. במקרים מסוימים הדימומים עלולים להיות סמויים, אך סימנים מעידים עשויים להיות כאבי ראש, סחרחורת וחולשה. צבע השתן עשוי להיות אדום, ורוד או חום, הצואה עשויה להיות דמית או כהה, וקיא בעל צבע קפה.
תופעת לוואי נפוצה אחרת היא אנמיה או ספירה נמוכה של תאי דם אדומים, העשויה להתבטא בעור חיוור, עייפות בלתי רגילה, סחרחורת, קוצר נשימה, וידיים ורגליים קרות.
היסטוריה
אדוקסבאן פותח על ידי החברה היפנית דאיצ'י סנקיו ואושר לשיווק ביפן, באפריל 2011, למניעה של תרומבואמבוליזם ורידי, לאחר ניתוח אורתופדי של החלפת מפרק הברך או הירך, או שבר בירך. אדוקסבאן אושר לשיווק על ידי רשות המזון והתרופות (FDA) האמריקאית, בינואר 2015, להפחתת הסיכון לשבץ בפרפור פרוזדורים לא-מסתמי ולטיפול בתרומבואמבוליזם ורידי. אדוקסבאן אושר לשיווק באירופה ביוני 2015, תחת השם "ליקסיאנה" (Lixiana).
התרופה בישראל
אדוקסבאן אושר לשימוש על ידי משרד הבריאות הישראלי בהתוויות הבאות:
קרוננווט (אי)
האי קרוננווט (באנגלית: Cronenwett Island) הוא אי מכוסה קרח, הממוקם בארכיפלג מרשל, למול חופי ארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בין האי וולמר והאי סטיבנטון.
אורכו של האי 40 קילומטרים.
גובהו של האי 374 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי האיים
האי התגלה ומופה על ידי משלחות בירד לאנטארקטיקה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1928– 1930) בפיקודו של אדמירל ריצ'רד בירד.
מקור השם
שמו של האי ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
האי נקרא על שמו של קומנדר וו. ר. קרוננווט (W.R. Cronenwett), שהיה קצין צילום במהלך מבצע דיפ פריז II שנערך בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1956–1957; וקצין הסברה במהלך מבצע דיפ פריז בשנת 1962.
לגונדה 11.9
לגונדה 11.9 (באנגלית: Lagonda 11.9) היא מכונית, אשר יוצרה במספר תצורות על ידי יצרנית הרכב הבריטית Lagonda בין השנים 1918–1923.
יוצרו 4,025 יחידות.
מרוקו הצרפתית
מדינת החסות הצרפתית במרוקו, (בצרפתית: Protectorat français au Maroc, בערבית: الحماية الفرنسية في المغرب) ידועה גם בקיצור מרוקו הצרפתית הייתה מדינת חסות צרפתית ברוב שטחי מרוקו של היום ששלטה באזור מ-1912 עד 1956 אף על פי ששלטון מלא על כלל מרוקו הושג רק בתוך שנות ה-30.
הקדמה
במסגרת המירוץ לאפריקה מרוקו הייתה בעיניה של צרפת הקולוניאלית, משנות ה-80 של המאה ה-19 החלו קרבות כיבוש של צרפת על מרוקו. הכוחות המרוקנים אשר נלחמו ממזרח בצרפתים ומצפון בספרדים החזיקו מעמד זמן רב יחסים עד הסכם פאס בו השושלת העלווית הסכימה להפוך למדינת חסות של צרפת. עקב ההתנגדות להחלטת בית המלוכה, הכוח של הממשלה התפרק בין שבטים שהמשיכו להילחם עד שנות ה-30 של המאה ה-20 כאשר הכוחות האחרונים נכנעו בדרום לצרפתים. הכוחות החזיקו זמן רב עקב התמיכה הגרמנית בהם שגרמה למשבר המרוקאי הראשון והשני.
בתור מדינת חסות
כמו כל מדינות החסות הצרפתיות השפה הצרפתית נכנסה לתוך מערכת החינוך ועד היום במרוקו לומדים צרפתית בבתי הספר.
במלחמת העולם השנייה
עם מלחמת העולם השנייה כוחות השחרור של צרפת החופשית בראשות שארל דה-גול שחררו את מרוקו מכוחות וישי. בשנת 1943 הצבא הצרפתי החופשי פעל למען גיוס אנשי ההרים החזקים של מרוקו מהאטלס תמורה ל-600 פרנק לקילו אחד של בן אדם, הרעיון פעל והוחל גיוס המוני ממרוקו לתוך המלחמה באיטליה שם רוב החיילים נהרגו. אהדתו הכללית של הסולטאן ללאומנים התבררה בסוף המלחמה, כשהוא עדיין קיווה לראות עצמאות מוחלטת מושגת בהדרגה. לעומת זאת, התושבים הצרפתיים, הנתמכים על ידי אינטרסים כלכליים צרפתים ומגובים במרץ על ידי מרבית המתיישבים, סירבו בשקיקה לשקול אפילו רפורמות למען עצמאות. העקשנות הרשמית תרמה להגברת האיבה בין הלאומנים והמתיישבים והרחיבה בהדרגה את הפילוג בין הסולטאן לתושב הכללי.
חקלאות
למידה מההתנסויות באלג'יריה, המרשל המושל על מרוקו, הוברט ליאוטי שיבץ קבוצה נבחרת של 692 "אדונים-חקלאים" - במקום מה שכינה "ריף-ראף" של דרום אירופה - במטרה שזה יהיה מרכז הפיתוח החקלאי של מרוקו. המטרה הייתה להבטיח אספקה ​​קבועה של תבואה לצרפת ולהפוך את מרוקו ל"גן החקלאי" למרות העובדה שהאזור נוטה לבצורת.
לאחר תקופה של רווחים מינימליים ונחיל ארבה מסיבי בשנת 1930, הייצור החקלאי עבר לכיוון גידולים מושקעים בעלי ערך גבוה יותר כמו פירות וירקות הדרים. התיעוש של החקלאות דרש הון שלא היו לרשות חקלאים מרוקאים רבים, מה שהוביל ליציאה כפרית מכיוון שרבים פנו למצוא עבודה בעיר.
משאבים טבעיים
ה-Office Chérifien des Phosphates) OCP) נוצר בשנת 1920 למען כריית ברזלים תחנות התעשייה חוברו לנמל קזבלנקה באמצעות קו רכבת ישיר. בשנת 1921 חולצו 39,000 טונות פוספט ואילו בשנת 1930 חולצו כמעט 2 מיליון טונות. הפועלים המרוקאים העובדים במוקשים לא נהנו משום הגנה חברתית, נאסר עליהם להתאגד, והרוויחו חלק זעיר ממה שהרוויחו האירופאים.
תעשייה
התעשייה בתקופה המוקדמת של הפרוטקטורט על עיבוד מוצרים חשובים באופן ממוקד לצריכה מקומית כללו: בתי מרקחת, בית זיקוק לסוכר, חברת בישול וטחנות קמח. עם זאת, התעשייה והתעשייה הכבדה לא גדלו במיוחד מחשש להתחרות עם מטרופולין צרפת.
דיכוי
המרשל המושל הוברט ליאוטי הקים את מועצת המדיניות הילידית (Conseil de politique indigène), שפיקחה על השלטון הקולוניאלי בפרוטקטורט.
תחת החסות נמנעו מרוקאים מלהשתתף במפגשים פוליטיים גדולים. הסיבה לכך הייתה שכוחות קולוניאליים העריכו שהם עשויים "לשמוע דברים שמעבר ליכולתם להבין." הרשויות בצרפת אסרו גם על עיתונים בשפה הערבית לסקר פוליטיקה, מה שעורר טענות על צנזורה.
דואר
סוכנות דואר צרפתית שלחה דואר מטנג'יר כבר בשנת 1854, אך תחילתה הרשמית של המערכת הייתה בשנת 1891, כאשר הוקמו סניפי דואר צרפתים ברחבי הסולטנות. המשרדים הוציאו חותמות דואר של צרפת המופעלות בערכים בפסטות וצנטימטרים, תוך שימוש בשתי ההנפקות מסוג "Sage", ואחרי 1902, גיליון מופלון חתם "MAROC" (עקב שמעולם לא הייתה עליו רשמיות הונפק ללא התוספת). בשנת 1911 הודפסו עיצובים מופלוניים בערבית; באותה שנה נוצר הדואר השריפי לטיפול בדואר מקומי, באמצעות בולים מיוחדים.
רכבת
במרוקו היו בשנים 1912–1935 אחת מרשתות מידות הרכבות הגדולות באפריקה של 600 מ"מ באורך כולל של יותר מ-1,700 ק"מ. לאחר הסכם תעשייתי בין המושבות הצרפתיים שבו נציגי המעצמות הגדולות הסכימו שלא לבנות שום רכבת רגילה במרוקו עד לסיום הרכבת המדד המרכזי בין פאס לטנג'יר.
מאבק לעצמאות
בסוף שנת 1955 ניהל מוחמד החמישי את משא ומתן לשחזור הדרגתי של עצמאות מרוקו במסגרת תלות הדדית צרפתית-מרוקאית. הסולטאן הסכים להנהיג רפורמות שיהפכו את מרוקו למונרכיה חוקתית עם צורת ממשל דמוקרטית. בפברואר 1956 רכשה מרוקו שלטון בית מוגבל.
באמצעות הסכמים אלה עם ספרד בשנת 1956 ו-1958, הוחזרה השליטה המרוקאית באזורים מסוימים בשליטת ספרד, אם כי הניסיונות לתבוע רכוש ספרדי אחר באמצעות פעולה צבאית היו פחות מוצלחים. בחודשים שלאחר העצמאות המשיך מוחמד החמישי לבנות מבנה שלטוני מודרני תחת מונרכיה חוקתית בה הסולטאן ימלא תפקיד פוליטי פעיל. הוא פעל בזהירות, בלי להתכוון לאפשר לגורמים רדיקליים יותר בתנועה הלאומנית להפיל את הסדר הקבוע. הוא גם התכוון למנוע ממפלגת איציקל לבסס את שליטתה ולהקים מדינה של מפלגה אחת. באוגוסט 1957, מוחמד החמישי קיבל את תואר המלך.
פודקאסט רצח
פודקאסט רצח הוא פודקאסט ישראלי בעברית בתחום הפשע האמיתי, העוסק ברוצחים סדרתיים. יוצרי הפודקאסט הם מאיה גזית ושי מגל, כאשר מאיה היא זו שמספרת את הסיפור בכל פרק, ושי מאזין לסיפור, שואל שאלות ומספק תובנות.
הפודקאסט החל את שידוריו במאי 2022, והוא כולל שתי עונות - הראשונה בת עשרה פרקים, והשנייה בת חמישה עשר פרקים. העונה השלישית מתוכננת להתחיל את שידוריה באוקטובר 2023. לפודקאסט יש קהילת פייסבוק שמונה מעל ל-10,000 חברים.
"פודקאסט רצח" הוא אחד מהפודקאסטים המואזנים ביותר בישראל נכון לאוגוסט 2023, עם כ-800,000 האזנות, ממוצע של כ-32,000 האזנות לפרק, והוא נמצא ברשימת עשרים הפודקאסטים המושמעים ביותר בישראל בספוטיפיי מאז ספטמבר 2022. הפודקאסט הוזכר וניתנה עליו המלצה בריאיון של הילה אלפרט לתוכנית הצהריים של נלי תגר ולירון ויצמן ברדיו תל אביב.
הפודקאסט נוצר כשיתוף פעולה בין מאיה לבין שי, שעובדים ביחד ב-AllJobs.
הפרקים
כל פרק עוסק ברוצח סדרתי אחד - בדרך כלל ברוצחים פחות מוכרים - ומספר את סיפורו. הפרקים מתנהלים כשיחה בין מאיה לבין שי, כאשר מאיה היא זו שמספרת את הסיפור בכל הפרקים, ושי שומע אותו בפעם הראשונה, כמאזין, ויכול להגיב ולשאול שאלות. ברוב הפרקים הסיפור מסופר בצורה לא כרונולוגית, ורצף האירועים שהביא את הרוצח לבצע את מקרי הרצח מתבהר רק בהמשך הפרק. לטענת יוצרי הפודקאסט הקלטת הפרקים מלווה בייעוץ של מומחה במדע פורנזי במשטרת ישראל שמוזכר בשמו הבדוי - א'.
נכון לאוגוסט 2023 הוקלטו 25 פרקים שאורכם הממוצע הוא כ-45 דקות, המתפרשים על פני שתי עונות. כל פרק שיוצא לאור מלווה בתקציר פרי עטה של מאיה, והתמונות והסרטונים הקשורים לפרק מועלים לקבוצת הפייסבוק.
שער זלידול
שער זלידול (באנגלית: Zlidol Gate; בבולגרית: Злидолска порта ) הוא אוכף בחצי האי טריניטי, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
גובהו של אוכף שער זלידול 800 מטרים מעל פני הים.
האוכף מפריד בין רמת דטרויט שממערב לאוכף זלידול, לבין רמת טרקיה, שממזרח לאוכף שער זלידול.
צורתו של האוכף - צורת פרסה. רגל אחת של הפרסה חודרת אל קרחון ראסל המערבי, שמצפון לאוכף שער זלידול. רגלה השני של הפרסה פונה לכיוון דרום לעבר קרחון ויקטורי.
מיפוי הפסגה
הפסגה מופתה לראשונה בשנת 1996, על ידי סוקרים גרמנים וסוקרי הסקר האנטארקטי הבריטי.
מקור השם
הפסגה נקראת על שם הכפר זלידול, שבצפון מערב בולגריה.
רייקו גרליץ'
ראיקוֹ גְרְליץ' (בקרואטית: Rajko Grlić; נולד ב-2 בספטמבר 1947) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי קרואטי. הוא פרופסור לתאוריה קולנועית באוניברסיטת אוהיו ומנהל אמנותי של פסטיבל הסרטים של מוטובון במוטובון, קרואטיה.
ביוגרפיה
גרליץ' נולד בשנת 1947 בזאגרב, ברפובליקה הסוציאליסטית של קרואטיה, ביוגוסלביה. אביו היה דנקו גרליץ', פילוסוף קרואטי מרקסיסטי בולט, וממייסדי כתב העת פראקסיס. משפחתו של גרליץ' מצד אביו הגיעה לזאגרב מהיער השחור, גרמניה במאה ה-19, ושמה המקורי היה גֶרְליך, ואילו אמו אֶווה (לבית יזרעאל), עיתונאית, מתרגמת, וסופרת, היא ממשפחה יהודית מסרייבו. (בעלה הראשון, רודולף, נרצח בידי האוסטאשה).
גרליץ' הוא בוגר הפקולטה לקולנוע של האקדמיה לאמנויות הבמה של פראג (FAMU), ולמד שם במקביל לאמיר קוסטוריצה, במאי הקולנוע הסרבי. במהלך מלחמת העצמאות הקרואטית עקר גרליץ' לארצות הברית.
בשנת 2017 חתם גרליץ' על ההצהרה בדבר השפה המשותפת של הקרואטים, הסרבים, הבוסנים, והמונטנגרים.
פרסים
בשנת 1984 זכה גרליץ' ב"זירת הזהב לבמאי הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים בפולה, עבור הסרט "במלתעות החיים", על פי ספרה של דובראבקה אוגרשיץ'. בשנת 2010 זכה בפרס זה שנית, עבור הסרט "רק בינינו".
הר גראוס
הר גראוס (באנגלית: Grouse Mountain) הוא אתר סקי המצוי על הר בשם זה מעל הפרוור ונקובר הצפונית, ליד העיר ונקובר, שבמחוז קולומביה הבריטית במערב קנדה.
רייקו גרליץ'
פרסים
בשנת 1989 זכה בפרס הגדול בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטוקיו עבור הסרט "אותו קיץ של ורדים לבנים".
בשנת 2017 זכה בפרס ולדימיר נאזור למפעל חיים. באותה שנה זכה גם ב"זירת הזהב לתסריטאי הטוב ביותר" בפסטיבל פולה.
הר גראוס
על האתר
ההגעה לאתר היא באמצעות קרון רכבל היכול להכיל כ-100 אנשים. בין החודשים מאי לאוקטובר ניתן גם להעפיל רגלית לאתר. אתר יציאת הקרון לאתר הוא בסמוך לאגם קפילנו, בקצה הכביש שלצידו מצוי הגשר התלוי המפורסם.
האתר בחורף
בחודשי החורף, בערך בין החודשים דצמבר למאי האתר משמש כאתר סקי, בעל מספר מסלולים, החל ממסלולים למתחילים (ישנו בית ספר ללימודי גלישה, הן סקי והן סנובורד), ועד מסלולים למקצוענים. האתר נשאר פתוח גם לאחר רדת החשיכה, ומשתמש בפרוז'קטורים בשביל להפיק תאורה הולמת.
האתר בקיץ
במהלך חודשי הקיץ הוא משמש כאתר תיירות בעל מספר אטרקציות דוגמת סיורים, הדרכות, הופעות ואומגה.
מהאתר ניתן לצאת למספר טיולים, חלקם קצרים בקרבת האתר, וחלקם הם טרקים יותר ארוכים.
עין הרוח
באתר ישנה טורבינת רוח המשמשת גם כמגדל תצפית, שאמורה לספק כרבע מתצרוכת האנרגיה של האתר. הטורבינה בולטת, וניתן להבחין בה מרחבי ונקובר.
לאסה שונה
לאסה שונה (בדנית: Lasse Schöne, נולד ב-27 במאי 1986 בגלוסטרופ שבדנמרק) הוא כדורגלן דני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת ניימכן.
קריירת מועדונים
בשנת 2002 עבר שונה לקבוצת הנוער של הירנביין. הוא היה חלק מהקבוצה במשך ארבע שנים עד לשנת 2006, אך לא זכה לדקות משחק בליגה, ועבר לדה חראפסחאפ מליגת המשנה ההולנדית. בעונה הראשונה שלו בקבוצה, היה שותף להעפלתה של הקבוצה לליגה ההולנדית הראשונה.
בקיץ 2008 חתם שונה בניימכן. הוא כבש את שער הניצחון במשחק החוץ בדצמבר 2008 מול ספרטק מוסקבה במסגרת שלב הבתים של גביע אופ"א, שער אשר שלח את הקבוצה לשלב 32 האחרונות של הטורניר. המועדון והאוהדים בחרו בו לשחקן העונה, תואר שזכה גם בקבוצתו הקודמת, דה חראפסחאפ.
באפריל 2012, חתם שונה באייאקס, והצטרף למספר שחקנים דנים ששיחקו בעבר עבור אייאקס, כולל את מיכאל לאודרופ, איש שהיה מודל לחיקוי עבורו לאורך הקריירה. המועדון והאוהדים בחרו בו לשחקן העונה לשנת 2014. במרץ 2015 האריך שונה את חוזהו בקבוצה עד קיץ 2017. שונה פתח בהרכב קבוצתו לגמר הליגה האירופית 2017, בו פגשה אייאקס את מנצ'סטר יונייטד, והפסידה 2-0.
ב-9 באוגוסט 2019 לאחר שבע שנים באייאקס, חתם שונה בגנואה לשנתיים.
ב-11 בפברואר 2021, שונה חתם עד לסיום העונה בהירנפיין מליגת העל ההולנדית.
נבחרת דנמרק
שונה התחיל את הקריירה הבינלאומית שלו בנבחרת הצעירה של דנמרק עד גיל 16, וכבש את שערו הראשון במשחק הבכורה שלו באוגוסט 2001. הוא שיחק עשרה משחקים וכבש שער אחד עבור הנבחרות עד גיל 17 ו-18. אחרי המעבר שלו לדה חראפסחאפ, ערך שונה את הבכורה שלו בנבחרת הצעירה עד גיל 21 במרץ 2007. הוא שיחק תשעה משחקים וכבש שער אחד.
באוגוסט 2009 ערך שונה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק הבוגרת במשחק ידידות נגד נבחרת צ'ילה אשר נערך באצטדיון ברונדבי. שונה כבש השער הראשון שלו לאחר פחות מדקה מאז כניסתו למגרש במחצית השנייה, שער אשר איזן זמנית את תוצאת המשחק, שהסתיים בניצחונה של נבחרת צ'ילה בתוצאה 2-1.
Woman Like Me (שיר של אדל)
Woman Like Me (בעברית: אישה כמוני) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית אדל, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, 30 (2021). השיר יצא לאור ב-19 בנובמבר 2021, על ידי חברות התקליטים מלטד סטון וקולומביה רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום.
השיר הגיע למקום ה-55 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
בדומה לשאר 30, המילים ב-"Woman Like Me" לא מכוונות רק לבן זוגה לשעבר, אלא גם לעצמה כשהיא למדה את הדברים האלה בעצמה במסע הזה.
הצלחה מסחרית
"Woman Like Me" זכה להצלחה מסחרית ברחבי העולם ובעיקר בארצות הברית. הוא דורג במקום ה-55 במצעד הבילבורד הוט 100 של בילבורד, ביחד עם שאר השירים מהאלבום שדורגו במצעד גם כן. השיר הגיע למקום ה-25 במצעד שירי הסטרימינג וה-29 בקנדה הוט 100. כמו כן, דורג במקום ה-28 בבילבורד גלובל 200 ובמקום ה-42 בבילבורד גלובל ללא ארצות הברית.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-25 מיליון השמעות.
מסתם אבי העורקים
מסתם אבי העורקים (באנגלית: aortic valve) הוא מסתם בלב האדם הנמצא בין חדר שמאל לאבי העורקים. במהלך הסיסטולה של החדר השמאלי, הלחץ בחדר עולה, המסתם נפתח ודם זורם מחדר שמאל לאבי העורקים ומשם לגוף. בסוף הסיסטולה, כשהלחץ בחדר שמאל יורד, המסתם נסגר ומונע מעבר של דם לאבי העורקים. במסתם אבי העורקים תקין ישנם 3 כיסים, בעוד של-1-2% מהאוכלוסייה יש מום לב מולד והוא בעל 2 כיסים. כשהכיסים סגורים, במהלך הדיאסטולה, החלל שנוצר מעל הכיסים מכונה סינוס אבי העורקים (aortic sinus) או הסינוס על שם ולסלבה. מהכיסים יוצאים 2 עורקים כליליים - העורק הכלילי הימני והעורק הכלילי השמאלי.
הערכה של תפקוד המסתם מבוצעת על ידי האזנה בסטטוסקופ, אקוקרדיוגרפיה ומכשירי הדמיה שונים. המסתם תורם לרכיב A2 של קול הלב השני (S2) והוא אחד מארבעת מסתמי הלב ואחד משני מסתמי הכיסים בלב. המחלות העיקריות הקשורות לתפקוד לקוי של המסתם כוללות אי-ספיקת מסתם אבי העורקים והיצרות מסתם אבי העורקים. ניתוחים המבוצעים במסתם כוללים החלפה של המסתם או תיקון של המסתם. תיקון לרוב מבוצע באי-ספיקה ולעיתים בטיפול במפרצת באבי העורקים ובהיצרות מולדת של המסתם. החלפה של המסתם מבוצעת על ידי מסתם מלאכותי או על ידי מסתם ביולוגי שמקורו מן החי, לרוב של חזיר. אחד מהסיבוכים של אנדוקרדיטיס הוא פגיעה במסתם, אם כי זהו סיבוך יחסית נדיר. שמות הכיסים של המסתם משתנים ממקור למקור. לעיתים מכנים אותם כיס העורק הכלילי הימני, כיס העורק הכלילי השמאלי והכיס ללא עורק כלילי ולעיתים מכונים הכיס הימני, השמאלי והאחורי.
אלברכט השני, דוכס אוסטריה
אלברכט השני, דוכס אוסטריה (בגרמנית: Albrecht II von Österreich) (12 בדצמבר 1298 - 16 באוגוסט 1358), הידוע בשם "החכם" או "הצולע", היה דוכס אוסטריה.
חייו
אלברכט השני נולד בטירת הבסבורג ב-12 בדצמבר 1298, לאלברכט הראשון, מלך גרמניה ואליזבת מקרינתיה, מלכת גרמניה, בתם של מיינהארד, דוכס קרינתיה ואליזבת מבוואריה, מלכת גרמניה.
סטיוארט סימינגטון
ויליאם סטיוארט סימינגטון הבן (באנגלית: .William Stuart Symington Jr; 26 ביוני 1901 – 14 בדצמבר 1988) היה פוליטיקאי ואיש עסקים אמריקאי ממיזורי. הוא כיהן כמזכיר חיל האוויר הראשון של ארצות הברית בין השנים 1947–1950 וכסנאטור דמוקרטי מטעם מיזורי בין השנים 1953–1976.
אלברכט השני, דוכס אוסטריה
חייו
בשנת 1330 מת אחיו פרידריך הראשון, דוכס אוסטריה, ואלברכט ירש את כל אדמות בית הבסבורג, שכללו אף את דוכסות אוסטריה, יחד עם אחיו הצעיר, אוטו הקטן (Fröhliche). אלברכט הגדיל את רכושו בעזרת ירושתה של אשתו, יוהנה מפירט, שקיבלה את פירט ועוד מספר ערים. בשנת 1335 מת דודו היינריך, מלך בוהמיה, ואלברכט ירש ממנו את דוכסות קרינתיה.
סטיוארט סימינגטון
סימינגטון נולד באמהרסט, מסצ'וסטס ועבד כמנהל בחברת ייצור הברזל של דודו ובחברות נוספות לפני שמונה כנשיא חברת אמרסון אלקטריק. ב-1945 הוא התפטר מאמרסון כדי לקבל על עצמו מגוון של תפקידים בממשלו של נשיא ארצות הברית הארי טרומן וב-1947 היה למזכיר חיל האוויר הראשון. ב-1952 הוא נבחר לסנאט לאחר שהביס את הסנאטור הרפובליקני המכהן ג'יימס פ. קן. הוא הצטרף לוועדת הכוחות המזוינים ולוועדת החוץ של הסנאט והיה מבקר בולט של המקארתיזם.
סימינגטון שאף להיבחר כמועמד המפלגה הדמוקרטית בבחירות לנשיאות של 1960 וקיבל את גיבויו של הנשיא לשעבר הארי טרומן, אך בסופו של דבר נבחר ג'ון פיצג'רלד קנדי. לאחר שקבוצת הבייסבול קנזס סיטי אתלטיקס עברה לאוקלנד, איים סימינגטון לבטל את הפטור מחוקי ההגבלים העסקיים של ה-MLB, שבתגובה עודדה את הקמתה של קבוצת קנזס סיטי רויאלס. ב-1976 ויתר סימינגטון על בחירה מחדש לסנאט והוחלף בג'ון דנפורת'.
אלברכט השני, דוכס אוסטריה
חייו
בשנת 1340 החל אלברכט לבנות מחדש את קתדרלת סטפנוס הקדוש בווינה, אולם כאשר החלה הבנייה של הקתדרלה, נתקף אלברכט בשיתוק; בשל כך כונה "אלברכט הצולע".
סטיוארט סימינגטון
ראשית חייו
סטיוארט סימינגטון נולד באמהרסט, מיזורי כבנם של אמילי קוהן, לבית האריסון, ולוויליאם סטיוארט סימינגטון האב. אביו, שהיה בעל תואר דוקטור בספרות צרפתית, היה פרופסור לשפות רומאניות באוניברסיטת סטנפורד ובקולג' אמהרסט לפני שפנה לקריירה משפטית והיה לשופט פדרלי בבולטימור, מרילנד. אמו של סימינגטון באה ממשפחה בולטת ממרילנד. סימינגטון גדל בבולטימור, והיה הבכור מבין חמשת אחיו ואחיותיו. הוא למד בבית הספר הציבורי רולנד פארק ובבית הספר גילמן, שהיה בית ספר תיכון פרטי לבנים בשכונת רולנד פארק.
שירות צבאי
ב-1918, בגיל 17, סיים סימינגטון את לימודיו בקולג' העירוני של בולטימור והתגייס לצבא ארצות הברית, שם הוא שירת כטוראי מדרגה ראשונה במלחמת העולם הראשונה.
אלברכט השני, דוכס אוסטריה
חייו
אלברכט מת בווינה בשנת 1358, ובנו רודולף הרביעי, דוכס אוסטריה ירש את נחלותיו.
משפחתו
בשנת 1324 התחתן אלברכט עם יוהנה מפירט, בתם של אולריך השלישי, רוזן פירט וז'אן מבורגונדיה, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
מייק לורנס
מייקל סטיבן (מייק) לורנס (באנגלית: Michael Steven (Mike) Lawrence; ) הוא מומחה ברידג' אמריקאי: שחקן, תאורטיקן, מורה וכותב ספרים. זכה פעמיים באליפות העולם ופעמים רבות בתחרויות חשובות בארצות הברית. לורנס כתב מספר רב של ספרים על ברידג'. ללורנס לא היה שותף קבוע לאורך מספר שנים רב, אבל בין שותפיו למשך שנתיים או יותר היו כמה מהשחקנים הבולטים בארצות הברית: סטנסבי, בוב האמן, בלומנטל, אדי קנטר, וייצ'סל ומתיו גרנווטר.
ביוגרפיה
לורנס ילידסן פרנסיסקו שבקליפורניה, התחיל לשחק ברידג' כאשר היה סטודנט לכימיה באוניברסיטת קליפורניה. כתוצאה מהתפוצצות שגרם בטעות במהלך ניסוי נפצע בידו, ובמשך שלושה שבועות לא היה מסוגל לכתוב. כתוצאה מכך נאלץ לדחות את המבחנים הסופיים של לימודיו. בתקופת הביניים התחיל לשחק ברידג', שהפך לעיסוקו העיקרי. בשנת 1968 הוזמן על ידי אירה קורן להשתתף בקבוצת הברידג' Dallas Aces. שותפו בקבוצה זו היה בובי גולדמן. לורנס וגולדמן שיחקו בשיטת 2 על 1 מחייבת למשחק מלא ( 2/1 game forcing). לאחר שזכו במספר תחרויות חשובות בארצות הברית בשנים 1970 ו 1971 זכו באליפות העולם לאחר תקופה ארוכה בה זכתה הקבוצה הכחולה. בשנת 1973 עזב את קבוצת ה Dallas Aces. בהשפעתו של אירה כהן התחיל ללמד ברידג' ולכתוב ספרי ברידג', חרף התנגדותו לעשות זאת. לורנס כתב יותר מ 20 ספרי ברידג'. הוא זכה מספר פעמים לפרס של ספר השנה בברידג' (book-of-the-year awards). מיק לורנס תרם רבות לפיתוח שיטת 2 על 1 מחייבת למשחק מלא.
סטיוארט סימינגטון
שירות צבאי
הוא הוצב במחנה אימונים לקצינים במחנה זאכרי טיילור שבלואיוויל, קנטקי, ומעולם לא הוצב בתפקיד לחימה, שכן המלחמה הסתיימה לפני שהגיע לשלב זה. הוא הוסמך כקצין בדרגת לוטננט-משנה והיה לאחר מחיילי הצבא הצעירים שקיבלו דרגה זו. בינואר 1919 הוא השתחרר.
לימודים ונישואים
ב-1923 סיים סימינגטון את לימודיו באוניברסיטת ייל, שם הוא היה חבר באחוות דלתא-קאפא-אפסילון, באגודה הסודית אליהוא, ושימש כחבר מערכת בעיתון הסטודנטים Yale Daily News. ב-1924 הוא נשא לאישה את אוולין וודסוורת' בטקס מפואר שבו נכח נשיא ארצות הברית קלווין קולידג' ופוליטיקאים בולטים אחרים. על פי הידוע היו לזוג חיי נישואים מאושרים והם נודעו בשל מסירותם ונאמנותם זה לזה. כשאוולין הלכה לעולמה ב-1972 היה סימינגטון שבור, ואמר לביוגרף שלו ש"הוא מעולם לא חווה כזאת בדידות".
מייק לורנס
ביוגרפיה
מיק לורנס נוסע בתדירות גבוהה ללמד ברידג' בארצות אחרות. בנוסף לכך פיתח תוכנות ללימוד ברידג' ביחד עם Fred Gitelman.
סטיוארט סימינגטון
קריירה עסקית
ב-1923 החל סימינגטון לעבוד עם דודו ברשת החנויות של חברת סימינגטון ברוצ'סטר, ניו יורק, שהייתה יצרנית של מוצרי ברזל מחושל. שנתיים לאחר מכן הוא עבר לחברה אחרת לייצור כלי חרסית, אך ב-1927 הוא שב לחברה של דודו כעוזר ניהולי לנשיא החברה.
מייק לורנס
ביוגרפיה
לורנס נשוי לקרין.
ספרים שכתב
הייחוד של ספרי הברידג' הרבים שכתב מיק לורנס, הוא בכך, שהם נוגעים גם בהיבטים ובנושאים שספרי ברידג' אחרים אינם נוגעים.
סטיוארט סימינגטון
קריירה עסקית
ב-1937, כאשר חברת הפלדה נמכרה ל-American Rolling Mill Company, התפטר סימינגטון וב-1938 הוא קיבל על עצמו את נשיאות חברת מוצרי החשמל אמרסון בסנט לואיס, מיזורי. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא הסב את החברה כך שהיא הייתה היצרנית הגדולה בעולם לצריחי תותחים למטוסים.
מזכיר חיל האוויר
ב-1945 התפטר סימינגטון מאמרסון כדי להצטרף לממשל הפדרלי של בן מדינתו, הנשיא הארי טרומן. תפקידיו הראשונים היו יושב ראש הוועדה לציוד עודף ב-1945, ראש מינהל הרכוש בשנים 1945–1946 ועוזר מזכיר המלחמה לענייני אווירייה. בשנים 1946–1947.
ב-18 בספטמבר 1947 נוצרה משרת מזכיר חיל האוויר של ארצות הברית, וסימנגטון מונה להיות הראשון בתפקיד זה. בכהונתו בתפקיד הוא עבר תקופה סוערת. הוא פעל כדי שחיל האוויר של ארצות הברית יזכה להערכה הראויה, שכן קודם לכן הוא היה חלק מצבא ארצות הברית. על רקע זה הוא ניהל לא מעט עימותים גלויים עם מזכיר ההגנה ג'יימס פורסטל.
במהלך כהונתו כמזכיר חיל האוויר התקיים וויכוח מרכזי בנוגע לייצור מטוס הקונבאייר B-36 פיסמייקר, שהיה המפציץ האחרון שהיה מצויד במנועי בוכנה, זאת על רקע תחילתו של עידן מטוסי הסילון. סימינגטון קיים פגישה עם ג'ק נורת'רופ, מייסד חברת נורת'רופ, בנוגע לחוזה לייצור מפציץ כנף מעופפת, שכבר הגיע לשלב מתקדם שבו יוצרו שבעה אבות טיפוס. במהלך הפגישה איים סימינגטון על נורת'ורפ שאם הם יסרבו להיכנס לשיתוף פעולה ולמיזוג חברות עם קונסולידייטד איירקראפט, יצרנית ה-B-36 היריבה, אזי נורת'ורפ "תתחרט על כך". איום זה נעשה בנוכחות עדים ובסופו של דבר הגיעו הדברים לידי כך שסימינגטון ביטל את מיזם הכנף המעופפת והורה להשמיד את המטוסים שיוצרו.
ההישגים העיקריים של סימינגיטון במהלך כהונתו כמזכיר חיל האוויר כללו את הרכבת האווירית לברלין ואת קידום תהליך הקמתה של אקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1950 התפטר סימינגטון במחאה על התקצוב החסר לחיל האוויר לאחר שברית המועצות פוצצה את נשק גרעיני הראשון שלה. הוא נשאר בממשל הפדרלי כיושב ראש המועצה הלאומית למשאבי ביטחון בין השנים 1950–1951 וכיושב ראש תאגיד השיקום הפיננסי בין השנים 1951–1952. הוא הופיע על שער המגזין טיים ב-19 בינואר 1948.
בחירתו
בדחיפתו של חמו, ג'יימס וולקוט וודסוורת' האב, רפובליקני ולשעבר יושב ראש האספה המדינתית של מדינת ניו יורק וחבר הסנאט של ארצות הברית מטעמה, החליט סימינגטון להתמודד על מושב בסנאט.
ב-1952 הוא נבחר לסנאט מטעם מיזורי ואייש את המושב שבעבר אויש על ידי הארי טרומן. הוא הנחיל בכך ניצחון עבור הדמוקרטים בשנה שהייתה מוצלחת מבחינתם של הרפובליקנים. סימינגטון נבחר מחדש ב-1958, ב-1964 וב-1970.
חברותו בוועדת הכוחות המזוינים ובוועדת החוץ
כחבר בוועדת הכוחות המזוינים ובוועדת החוץ של הסנאט התמחה סימינגטון בנושאים צבאיים והיה למי שדחף לחיזוקו של הביטחון הלאומי. הוא היה תומך נלהב בקידום הקמתה של אקדמיית חיל האוויר.
ב-1954 הוא טען שמחלקת ההגנה בזבזה מיליוני דולרים על כלי נשק מיושנים. הוא היה מראשי המבקרים של מעורבותה של ארצות הברית במלחמת וייטנאם. ב-1966 הוא קיבל תדרוך יסודי על המבצעים החשאיים של ה-CIA במסגרת מלחמת האזרחים בלאוס. בנקודת זמן מסוימת הוא היה אורחו של ראש תחנת ה-CIA המקומית, טד שאקלי, כאשר הוא ערך סיור בלאוס. בראשית שנות ה-70, כאשר קיימה הוועדה דיונים בנושא, הביע סימינגטון את זעמו כלפי החוצפה של הסוכנות.
התנגדותו לג'וזף מקארתי
סימינגטון היה מתנגד קולני במיוחד כלפי הסנאטור ג'וזף מקארתי, זאת אל מול הקנטותיו של מקארתי שכינה אותו "סטו המתחסד" (Sanctimonious Stu). הוא גילה מעורבות אישית במקרה של אנני לי מוס, שהובאה בפני הוועדה של מקארתי על בסיס ההאשמה שהיא הייתה מרגלת קומוניסטית. הראיות שהובאו לתמוך בהאשמה זו נמסרו על ידי סוכן סמוי של ה-FBI שלא ניתן היה לחקור אותו חקירה נגדית על ידי מוס או על ידי עורך הדין שלה. כפי שהתברר, מוס זוהתה זיהוי שגוי, וסימינגטון טען בפני קהל רב שנכח באולם שהוא מאמין שהיא לא קומוניסטית ומעולם לא הייתה. בסיום דבריו הוא זכה למחיאות כפיים סוערות מהנוכחים. מאוחר יותר באותה שנה, לקח סימינגטון חלק מוביל בגינויו של מקארתי במהלך השימועים בנוגע לצבא, וניצל את מומחיותו כמזכיר חיל האוויר לשעבר.
סוגיות נוספות
סימינגטון היה גם מסור למתן שירות לתושבי מחוז הבחירה שלו, והוא נהג לענות למכתבים שנשלחו על ידי אזרחי מיזורי, הן חשובים, הן קטנוניים ולעיתים אף מגוחכים. לדוגמה, פעם אחת הוא ביקש באופן רשמי לקבל דוח ממקורות צבאיים בנוגע לאפשרות שכדור הארץ חלול, זאת על בסיס דאגתו של אחד מאזרחי מיזורי שקרא ספר בדיוני בנושא וטעה לחשוב שזהו ספר עיון. ב-2002 נתרמו תכתובת זו, יחד עם תכתובות ומסמכים נוספים של סימינגטון מתקופת כהונתו בסנאט, לאוסף כתבי היד ההיסטוריים המערביים של אוניברסיטת מיזורי וכיום הם פתוחים לעיון הקהל הרחב.
ב-1967, כאשר בעלי ליגת הבייסבול MLB אישרו את העברתה של קבוצת הבייסבול קנזס סיטי אתלטיקס לאוקלנד, קליפורניה, איים סימינגטון שהוא ייזום חקיקה שתבטל את הפטור מחוקי ההגבלים העסקיים של ה-MLB, שבתגובה עודדה את הקמתה של קבוצת קנזס סיטי רויאלס, שהייתה אמורה להתחיל לשחק ב-1971. סימינגטון טען שהעיר קנזס סיטי לא אמורה לחכות זמן כה רב והמשיך באיומיו על הליגה. בסופו של דבר החלה הקבוצה החדשה את פעילותה ב-1969.
סימינגטון נמנע מלחתום על "המניפסט הדרומי" ב-1956, שנחתם על ידי 101 חברי קונגרס מהדרום בתגובה לביטול ההפרדה הגזעית, ותחת זאת הוא הצביע בעד חוק זכויות האזרח (1957), חוק זכויות האזרח (1960), חוק זכויות האזרח (1964), חוק זכויות האזרח (1968), התיקון ה-24 לחוקת ארצות הברית, חוק זכות ההצבעה (1965), ואישור מינויו של ת'ורגוד מרשל כשופט בבית המשפט העליון.
התפטרותו
ב-1976 נמנע סימינגטון מלהציג את מועמדותו לבחירה נוספת וב-27 בדצמבר אותה שנה, שבוע לפני תום כהונתו באופן רשמי, הוא התפטר כדי שיורשו הרפובליקני, ג'ון דנפורת', יזכה ליתרון של וותק בסנאט.
מותו
סימינגטון פרש ב-1978 לביתו בניו כנען, קונטיקט, שם הוא נפטר ב-14 בדצמבר 1988. הוא נקבר בקריפטה של הקתדרלה הלאומית של וושינגטון.
בספרות
בספר ההיסטוריה החלופית "אם קנדי היה חי" של ג'ף גרינפילד, מופיע סימינגטון כשותפו של ג'ון פיצג'רלד קנדי בבחירות לנשיאות של 1964 לאחר שסגן הנשיא לינדון ג'ונסון אולץ לפרוש עקב שערורייה פיננסית.
בנזילפניצילין
בנזילפניצילין (Benzylpenicillin), או פניצילין G (Penicillin G), הוא תרופה אנטיביוטית ממשפחת הפניצילין. התרופה, אשר נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי, משמשת נגד זיהומים הנגרמים מחיידקים גראם-חיוביים, חיידקים אל-אווירניים, נקדים גראם-שליליים מסוימים, כגון Neisseria, וחיידקים סלילוניים.
בנזילפניצילין היה הפניצילין המקורי אשר התגלה על ידי אלכסנדר פלמינג בשנת 1929 והופק מהפטרייה Penicillium notatum (לימים שונה שמה ל-Penicillium chrysogenum). הוא מסווג כפניצילין טבעי, עם שייר R של בנזיל, וככל התרופות האנטיביוטיות ממשפחת הפניצילין, הוא מכיל טבעת בטא לקטמית המעכבת את האנזים טרנספפטידאז בבניית דופן התא החיידקי. בנזילפניצילין חשוף לפעילות של פניצילינאז, אנזים בטא לקטמאז הגורם להידרוליזה של הטבעת הבטא לקטמית, ולכן הוא אינו פעיל נגד מתגים גראם-שליליים ונגד זנים של נקדים גראם-חיוביים המייצרים פניצילינאז.
שימושים קליניים
בנזילפניצילין משמשת לטיפול בזיהומים שונים, ובכלל זה זיהומים הנגרמים מנקדים גראם-חיוביים, כגון Streptococcus pyogenes ומזנים רגישים לפניצילין של Streptococcus pneumoniae ו-Staphylococcus aureus. כמו כן, התרופה משמשת לטיפול בדלקת קרום המוח הנגרמת מ-Neisseria meningitidis, עגבת מוחית ודיפתריה, וכן זיהומים של חיידקים אל-אווירניים שונים.
המינון המקובל במבוגרים הוא 12–24 מיליון יחידות ביממה, הניתנים במנות כל 4–6 שעות. בילדים המינון המקובל הוא 100–300 אלף יחידות לקילוגרם גוף ליממה הניתנים גם כן במנות כל 4–6 שעות. באנשים עם אי-ספיקת כליות נדרשת התאמת המינון לתפקוד הכלייתי.
בנזילפניצילין משמש גם לטיפול מניעתי של הישנויות של קדחת שיגרונית ולמניעת העברה בזמן הלידה של Streptococcus agalactiae (GBS) מן האם ליילוד.
מבנה כימי
בנזילפניצילין בנוי מחומצה 6-אמינופניצילנית שאליה מחובר בנזיל כשייר צדדי. חומצה 6-אמינופניצילנית היא תרכובת אורגנית הבנויה משתי טבעות: המרובעת היא טבעת בטא לקטם, טבעת אמידית המכילה ארבעה אטומים,שהיא האתר הפעיל של התרופה המעכב את פעילות הטרנספפטידאז של החיידק, ואילו המחומשת הצמודה אליה היא תיאזולידין, שאליה קשורה קבוצת קרבוקסיל ושתי קבוצות מתיל.
פרמקוקינטיקה
בדם כ-60% מהתרופה נישא על ידי חלבונים, ובפרט אלבומין. כאשר התרופה קשורה לאלבומין, היא אינה פעילה נגד חיידקים, אך זהו תהליך הפיך. חדירותה לרקמות גבוהה. התרופה מופרשת בכליה, אולם גם עוברת מטבוליזם בשיעור של כ-20%, וזמן מחצית החיים שלה עומד על כ-40 דקות. באנשים עם אי-ספיקת כליות מתקדמת, זמן מחצית החיים מתארך ל-6–10 שעות.
תופעות לוואי
מינונים גבוהים של פניצילין, ובפרט בנזילפניצילין כאשר ניתן במינון של מעל 40 מיליון יחידות ביממה, עלולים לגרום לפרכוסים מיוקלוניים. פגיעה בפינוי הכלייתי של התרופה עלולה להביא להצטברות שלה ולפרכוס במינונים נמוכים יותר.
תופעות לוואי נוספות המשותפות למשפחת הפניצילין כוללות היפוקלמיה, דלקת כליות אינטרסטיציאלית, נויטרופניה ודלקת מעי מקלוסטרידיואידס דיפיצילה.
זידנתש השני
זִידַנְתַש השני היה מלך החתים בתקופת הממלכה החתית הקדומה, במהלך המחצית השנייה של המאה ה-15 לפנה"ס.
זינתדש מלך בתקופה הידועה בהיסטוריה החתית בשם "תקופת האופל", מכיוון שבמשך 100 שנים חילופי השלטון אינם ברורים. הוא היה ככל הנראה אחיינו של המלך הקודם חנתיליש השני, וירש את השלטון באזור בשנת 1450 לפנה"ס. אשתו נקראה יאיא. מספר השנים שמלך אינו ברור, וידוע שבתקופת מלכותו חתם על הסכם שלום עם פילייה, מלך כיזוואתנה, שנועד ככל הנראה להצר את צעדיה של מצרים. ירש אותו חוּזִיַאש השני, אם כי הקשר ביניהם אינו ברור כל כך. ‏
מרכז שלהבתיה
המכון הפיני שלהבתיה, הנמצא בירושלים, הוא מרכז הפעילויות של ארגון FELM הפיני, ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו קידום זכויות אדם וצדק מסביב לעולם והפצת מסרים של אהבת השכן, תקווה ואמונה לעולם. ל-FELM כ-200 עובדים ב-30 מדינות ומעל ל-100 שותפים. הארגון משתף פעולה עם ארגונים ועמותות מקומיים המונים כמיליון איש בשנה ברחבי העולם.
תחילת הפעילות בארץ ישראל
פעילות FELM בארץ ישראל החלה עם הגעתו של הכומר אפלי סאריסלו (Aapeli Saarisalo) ב-1924, כשמטרתו העיקרית הייתה מחקר ופיתוח. הוא החל בירושלים, ובהמשך עבר לחוות הכנרת בחוף הדרומי של הגליל. סאריסלו היה כותב, חוקר וארכיאלוג וחקר רבות את ארץ ישראל, מצרים ומסופוטמיה. ב-1927 ביצע סקר באגן נחל תבור וגילה שאדמות הבזלת אכן פוריות לחקלאות. על שמו נקראה "חורשת סאריסלו" באזור. ב-1940 הגיעה לארץ איליי האבאס (Aili Havas), ועיסוקה היה בעיקר ביסוס בית לילדים יהודים שנמלטו מאירופה. ב-1945 פתחה גם בית ספר וגן ילדים. הבית היה ממוקם בביה"ח שנילר הישן. ב-1946 הצטרפה אליה ראווחה מואיסיו (Rauha Moisio) והן המשיכו את פעילויותיהן. הסופר עמוס עוז ייחד להן פרק (מ"ז) בספרו 'סיפור על אהבה וחושך'.
המעבר למרכז שלהבתיה
ב-1950 הועברה פעילות הארגון לבית ברחוב שבטי ישראל בירושלים בשכירות, וניתן לו השם "שלהבתיה", מילה שנלקחה מתוך שיר השירים (פרק ח' פסוק ו') -. בשנת 1955 רכש הארגון את הקרקע, ביצע הרחבה לבניין המקורי של עוד שני אגפים, וב-1963 שכר את משרד האדריכלים אפשטיין על מנת לבנות בניין נוסף בחלק העליון של הקרקע.
פעילות המרכז כיום
המרכז הוא אתר לפעילות למען הקהילות הישראליות והפלסטיניות, וכן לקהילות אתניות שונות.
צבי הירש (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים אחרים
}}
דוד אריה פרידמן
דוד אריה פרידמן (1889–1957) היה רופא עיניים, סופר, בלשן ועורך כתב העת המדעי "הרפואה" משנת 1928 עד 1957.
ביוגרפיה
דוד אריה פרידמן נולד בסובלקי שברוסיה, לרבקה ולחיים מנחם, שהיה סוחר עשיר ולמדן וממייסדי אגודת הסוחרים "נס ציונה". למד ב"חדר" בישיבה ובתיכון עברי-רוסי בווילנה. סיים את לימודי הרפואה במוסקבה ב-1915.
פרידמן גויס לצבא ונטל חלק במלחמת העולם הראשונה, במהלכה זכה במספר אותות הצטיינות.
לאחר המלחמה שב לסובלקי ועבד כרופא כללי. בהמשך יצא להשתלמות ברפואה טרופית בהמבורג, ולאחר מכן השתלם 4 שנים ברפואת עיניים בברלין ובווינה.