cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תנין הים
מראה ואנטומיה
ראשו של תנין הים גדול מאוד. זואולוגים הצליחו לאשר במדידה גולגולות שאורכן והיו גם דיווחים על עצמות לסת תחתונה באורך 98.3 ס"מ. גולגולות הנקבות קצרות יותר וגולגולות שאורכן מעל 50 ס"מ נדירות ביותר. משקל הראש בלבד יכול להגיע עד ל-200 ק"ג. השיניים גדולות וחדות, והן מותאמות לתפיסת הטרף ולא ללעיסה. הגדולות שבהן מגיעות לאורך של 9 ס"מ.
חרטומו של תנין הים רחב ביחס לרוב התנינים, אך ארוך יותר מזה של תנין הביצות. אורך החרטום כפול בממוצע מרוחב הבסיס. לצווארו פחות קשקשי שריון ביחס לתנינאים אחרים והוא חסר את הקשקשים הגדולים העורפיים (post-occipital scutes) שנמצאים בשאר מיני התנינים. בנוסף, שני רכסים (נמוכים) נמתחים מעיניו ועד למרכז החרטום. קשקשיו בעלי צורה אליפטית והם קטנים יחסית למיני תנינאים אחרים.
לתנין הים יש בלוטות המפרישות מלחים ובכך מסייעות לו לשמור על מאזן הידרואוסמוטי תקין גם במקווי מים מלוחים. תכונה זאת, בין השאר, הופכת אותו למתאים ביותר מבין התנינאים לחיים במקווי מים מלוחים ובים.
גודל
אחד המאפיינים הבולטים של תנין הים הוא גודלו הרב: הוא הזוחל והתנינאי הגדול ביותר שחי כיום (בעבר חיו תנינאים גדולים יותר דוגמת הדיינוסוכוס והפורוסזאורוס). משקלם של זכרים בוגרים נע בין ל- ואורכם בדרך כלל נמצא בטווח של, אם כי בוגרים עשויים להגיע לאורך  ויותר ולמשקל של  ויותר. זכרים בוגרים גדולים במיוחד עשויים להגיע אף לאורך של כ- ולמשקל של כ-. תנין הים הוא מין התנין הנפוץ ביותר שפרטיו ארוכים יותר מ- באופן סדרתי.
גודלו המרבי של תנין הים נתון במחלוקת. ד"ר גרגורי מ. אריקסון העריך שאורכו המרבי של זכר בוגר הוא . הפרט המתועד הארוך ביותר היה באורך אם כי מכיוון שחלק מזנבו אבד, אורכו הוערך בכ- ומשקלו בכ-. אורכו של פרט בשם לולונג שנלכד ומת בשבי נמדד בדייקנות ועמד על . ישנם דיווחים וטענות על פרטים באורך 7 מטר ואף מעבר, אך לא נמצא כל תיעוד המאשש טענות אלו. ספר השיאים של גינס הסכים לקבל את הטענה כי תנין זכר בוגר באורך  ומשקל של 2 טונות חי בפארק במדינת אודישה, הודו, אך לאור הקושי הרב בתפיסת פרט בוגר חי ומדידתו, דיוק ממדיו טרם אושש. בעקבות שימור אזורי המחיה של התנין וירידה בציד שלו, ייתכן כי קיימים בוגרים באורך 7 מטר ויותר. פרט שנורה בשנת 1957 בקווינסלנד דווח כבעל אורך של, אך גם לדיווח זה אין אישוש. למרות זאת, נבנה דגם בגודל מלא של תנין זה והוא משמש כיום כאטרקציה תיירותית.
אורכו של תנין ים שאך בקע הוא 25–30 ס"מ ומשקלו כ-70 גרם. בשנתו השנייה הוא מגיע לאורך של 100 ס"מ ומשקל של 2.5 ק"ג. הזכר מגיע לבגרות מינית בסביבות גיל 16 שנים ואורך של 3.3 מטר. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בסביבות גילאי 12–14 ואורך 2.1 מטר. משקלו של תנין הים תלוי באורך, וגדל באופן ניכר כאשר התנין גדל ונהיה ארוך יותר (זו הסיבה שפרט באורך 6 מטר יכול לשקול פי 2 מפרט באורך 5 מטר). בגלל היתרון שבגודל, תנינים גדולים נוטים לגדול יותר ולשקול יותר, זאת עקב שליטה על טריטוריה עדיפה שבה יש שפע מזון.
דו הצורתיות הזוויגית בולטת: אורכן הממוצע של הנקבות הוא 2.1–3.5 מטר, כאשר הנקבה הארוכה ביותר שתועדה הגיעה לאורך של. משקלן הממוצע של הנקבות מגיע ל- בלבד.
לתנינאים עוצמת הנשיכה החזקה ביותר בטבע כיום, גבוהה אפילו משל העמלץ הלבן. מבין כל התנינאים, עוצמת הנשיכה של תנין הים היא בין החזקות ביותר עם כוח של עבור פרט באורך  והערכה של כ- עבור פרטים באורך של 6.0–6.7 מטר. לתנין היאור עוצמת נשיכה הקרובה בכוחה לזו של תנין הים:.
התנהגות ואורח חיים
תנין הים הוא בעל חיים תוקפני במיוחד, גם כלפי תניני ים אחרים וגם כלפי האדם. התוקפנות שלו בין השאר נובעת מאופיו הטריטוריאלי.
ברוב שעות היום תנין הים חסר פעילות, לא מרבה בפעולות מיותרות ומעדיף להשקיע את זמנו בניצול אור השמש לחימום דמו. הוא מסוגל לשחות במהירויות של למרחקים קצרים, אך לרוב ישייט במהירות של 3–5 קמ"ש.
תנין הים הוא טורף סתגלני, הידוע ביכולתו לתפוס חיות בגודל של תאו המים בתוך המים ועל פני האדמה. תזונת הצעירים מוגבלת לפרוקי-רגליים ובעיקר סרטנים, לזוחלים, ליונקים קטנים ולדגים. התזונה של הבוגרים, לעומת זאת, רחבה מאוד, והיא כוללת חיות קטנות כמו דגים, סרטנים, עופות ויונקים (לרבות עטלפים שנתלים על צמחייה קרוב לפני המים), ועשויה לכלול אף כרישים, בני אדם, דינגו, תאו מים, אייל סמבר, קופים וחזירים. תנין הים מסוגל לשרוד ללא מזון חודשים רבים.
החיים בים
המאפיין ההתנהגותי המרכזי שמבדיל בין תנין הים לתנינאים אחרים הוא נטייתו לפעול גם במים מלוחים. גם למספר מיני תנינים אחרים יש בלוטות המפרישות מלחים ומאפשרות להם להתקיים במים מלוחים (לאליגטוריים אין בלוטות כאלה), אבל הם ממעטים לשחות בים ויוצאים אליו רק במקרים קיצוניים. פרט לתנין הים, רק התנין האמריקאי נוהג לפקוד את הים בקביעות. תנין הים נוהג לשחר לטרף בים בקביעות, לחצות את הים המפריד בין איים ואף לקצר דרכים על ידי שחייה בים במקום צעידה ארוכה ביבשה. תנין הים מנצל זרמים תת-ימיים כדי לנדוד בים מרחקים ארוכים ביתר יעילות. מחקר שנערך על 20 תנינים שהוצמד להם שבב מעקב המשדר ללוויין מצא ש-8 מתוכם יצאו לים הפתוח ואף לאוקיינוס ושחו בו כ-590 ק"מ ב-25 ימים. תנין נוסף, זכר באורך 4.84 מטר, שחה 411 ק"מ ב-20 ימים. במשך שהותם בים התנינים לא תמיד שוחים באופן פעיל ולפעמים מנצלים זרמים כדי לצוף למחוז חפצם תוך חיסכון באנרגיה. לעיתים הם מפסיקים את מסעם ונחים במפרץ או בחוף אי, בעיקר כאשר הזרמים לרעתם.
התנהגות חברתית
בעוד שרוב התנינים הם חיות חברתיות החולקות טריטוריה, מקומות שיזוף ואזורי הזנה, תניני הים הם בעלי חיים יחידאים וטריטוריאליים יותר ופחות סבלניים לפולשים לשטחם. בעוד הזכרים יגלו סבלנות מסוימת לנקבות בשטחם, הם לא יסבלו זכרים אחרים בטריטוריה שלהם ויגרשו אותם או על ידי הפחדה או באלימות פיזית.
תניני הים מזדווגים בעונה הגשומה ומטילים ביצים בקן המורכב מערימת בוץ המכוסה בצמחים, שמטרתה לעזור בחימום הקן. הנקבה שומרת על הקן, הביצים והאבקועים מפני טורפים.
פעילות וחילוף חומרים
תניני הים הם "בעלי דם קר" ותלויים בחום חיצוני כדי לשמור על טמפרטורת גוף גבוהה מספיק. מכיוון שקצב חילוף החומרים אצלם איטי הם יכולים לשרוד חודשים ללא מזון. ברוב שעות היום תנין הים חסר פעילות, לא מרבה בפעולות מיותרות ומעדיף להשקיע את זמנו בניצול אור השמש לחימום דמו או בשכשוך במים. הם מעדיפים לצוד בלילה, אך צדים גם ביום כשיש צורך. מחקר על התנהגות עונתית של תנין הים באוסטרליה מעלה שהם יותר פעילים בקיץ ובתקופה זו אף שוהים יותר בתוך המים, ואילו בחורף הם פחות פעילים ומשתזפים יותר זמן בשמש.
עם זאת, תנין הים הוא אחד ממיני התנינאים הפעילים ביותר, ומרבה יחסית לבלות בשחייה פעילה או בציד. הוא בעל חיים פחות יבשתי משאר מיני התנינים, ומבלה את רוב זמנו במים ורק את מקצת הזמן ביבשה, בדרך כלל כדי להתחמם בשמש. הוא יכול לבלות שבועות שלמים בים בחיפוש אחר יבשה. הוכחה לכך ניתן למצוא בתניני ים שעל קשקשי שריונם גדלו בלוטי ים – יצורים ימיים מקבוצת זיפרגליים.
למרות היותו בעל דם קר ובעל אורח חיים עצל, תנין הים הוא צייד זריז ומהיר. הוא מסוגל לתנועות מהירות ופתאומיות, כגון זינוק על טרף (פעולה שנעשית בשילוב הרגליים והזנב השרירי), אך מתמיד בהן רק לפרקי זמן קצרים.
מוחם של התנינאים קטן יחסית מזה של יונקים ומהווה רק 0.05% ממשקל הגוף בתנין הים. למרות זאת, יש להם יכולת למידה טובה והם מסוגלים ללמוד לבצע משימות מורכבות, לעקוב אחרי נתיבי הנדידה של טרפם בחילופי העונות, וייתכן שהם מסוגלים לקיים תקשורת מורכבת יותר מכפי שסבורים המדענים.
ציד ותזונה
כמו רוב התנינאים, תניני הים הם טורפים סתגלניים ואופורטוניסטים שאוכלים בשר וכל דבר חי שהם יכולים. הטרף שלהם מגוון ביותר ומבוסס על זמינות.
תנינאים שאך בקעו מהביצה (אבקועים) יכולים לאכול רק בעלי חיים קטנים כגון פרוקי-רגליים, חסרי חוליות ימיים (כגון סרטנים וחלזונות), צפרדעים ודגים קטנים. כאשר הם גדלים במקצת הם טורפים גם דגים גדולים יותר, סילוניות, עופות קטנים, זוחלים קטנים כגון לטאות ואף יונקים קטנים. ככל שתנין הים גדל כך גדל מגוון בעלי החיים אותם הוא מסוגל לצוד, להרוג ולאכול. הוא מרבה לאכול סרטנים גדולים (כגון סרטנים מהסוג Scylla), בעיקר בביצות מנגרובים. תנין הים מרבה לטרוף גם עופות מים שנפוצים בשטחי מחייתו ויכול לטרוף אף עופות גדולים כאמו. לעיתים הוא אף מזנק וטורף עופות מים ועטלפים בעת שהם מעופפים קרוב לפני המים וכן ציפורים משכשכות המחפשות מזון בחופים ובגדות. תניני ים צעירים ותת-בוגרים טורפים גם יונקים לא גדולים הכוללים פרסתנים קטנים כגון איילון בלבק ואייל חזירוני. לעיתים הם תוקפים גם יונקים גדולים יותר כגון מקוק סרטנים, גיבונים, דרבנים, וולבי, נמיות, עטלפים גדולים, ארנבות, גיריות, לוטרות ואיילוניים. גם תניני ים בוגרים וגדולים אוכלים את היונקים הלא גדולים הללו כאשר מזדמן להם.
מגוון המזון של תנין ים בוגר גדול משמעותית וכולל גם בעלי חיים גדולים. בין היונקים שטורף תנין הים הבוגר נכללים איילים, איילי סמבר, מונטיאקים, אייל נקוד, חזיר בר, טפירים, קופים, קנגורו, דינגו, דול מצוי, תן, אורנג אוטן, אנטילופות ונילגאי. הגדולים שבהם טורפים אף פריים גדולים מאוד כמו בנטנג, תאו מים וגאור. תניני הים אוכלים גם זוחלים כגון צבים, צבי ים, נחשי פיתון, לטאות כוח ואף תנינים אחרים, קטנים יותר, בעיקר תניני ג'ונסטון הנפוצים בצפון אוסטרליה. מאחר שתנין הים מבלה חלק ניכר מזמנו גם בים הוא טורף גם בעלי חיים ימיים כגון דגים, דגי גרם, צבי ים, נחשי ים, עופות ים, תחש המשכן, בטאים וכרישים. כאשר תנין הים קרוב למשכנות האדם הוא לא בוחל גם בחיות משק וחיות מחמד כטרף, לרבות בקר, כבשים, עזים, חזירים, סוסים, תרנגולות, כלבים וחתולים.
בתחומי מחייתו של תנין הים ישנם גם טורפי-על אחרים כגון דוב מלאי וטיגריס, אך גם הם לא חסינים מפני תנין הים ופרט בוגר של תנין הים יכול להורגם ולטורפם. בעלי חיים גדולים כגון תאו מים וגאור ששוקלים מעל ל-1,000 ק"ג הם כנראה בעלי החיים הגדולים ביותר שתנין ים יכול להרוג ולאכול. במקרה אחד תועד תנין ים שגרר, הטביע וטרף סוס סאפוק חזק וכבד במיוחד, ובמקרה אחר מ-2011 תועד תנין ים שטרף טיגריס בנגלי.
כמו כל התנינאים, נשקו העיקרי של תנין הים הוא מלתעות חזקות החמושות בעשרות שיניים חדות. שיני תנין הים הן דמויות יתד ומעוצבות לתפיסת הטרף והחזקתו (שלא יברח או יחליק) ולא לחיתוך ולעיסת בשר. טרף קטן נבלע בשלמותו ואילו טרף גדול נגרר למים ומוטבע על ידי התנין. אחרי שהוטבע מבתר התנין את גופת הטרף וקורע אותה לגזרים באמצעות נשיכה ותנועות מהירות עם הראש. מהלך אופייני לביתור גופה על ידי תנין הוא "גלגול המוות": התנין אוחז בגופה בפיו ואז מתגלגל בפראות כדי לתלוש חתיכות בשר. תנין הים בדרך כלל צד מהמארב. הוא מתחבא מתחת למים, לעיתים כשרק עיניו ונחיריו בולטים, ומחכה לטרף. כאשר בעל חיים מגיע קרוב לשפת המים, תנין הים מזנק ולופת את הטרף בחוזקה בלסתותיו החזקות, ואם זה לא מספיק כדי להרוג את הטרף הוא גורר אותו אל תוך המים ומטביע אותו למוות.
עוצמת נשיכה
לתנין הים יש את הנשיכה החזקה ביותר בעולם החי כיום, לצד תנין היאור. תנין ים בוגר יכול למחוץ גולגולת של פר בוגר בין לסתותיו. חוקרים בהובלת גרגורי מ' אריקסון מדדו עוצמת נשיכה של כ- בפרט של תנין ים שאורכו. עוצמה זו שקולה לכוח שמפעילה מסה של 1.67 טונה. בכך שבר תנין הים את השיא הקודם של עוצמת נשיכה – 9,450 ניוטון – שבו החזיק אליגטור אמריקאי באורך 3.9 מטר. בהתבסס על מתאם בין מסת הגוף (משקל) לעוצמת הנשיכה במספר מיני תנינאים, עוצמת הנשיכה של תנין ים באורך הוערכה כ-. לתנין היאור יש עוצמת נשיכה דומה: ד"ר בריידי באר מדד כוח של בפרט בוגר בגודל לא ידוע של תנין היאור.
המחקר, בהובלת גרגורי מ' אריקסון, העריך גם את עוצמת הנשיכה של תנינאים פרה-היסטוריים שנכחדו. הדבר אפשרי שכן האנטומיה של התנינאים השתנתה אך במעט ב-80 מיליון השנים האחרונות והמידע שיש בידי המדע על התנינאים של היום מאפשר להעריך את עוצמת הנשיכה של תנינאי העבר. אריקסון העריך שעוצמת הנשיכה של דיינוסוכוס באורך הייתה, כוח הגדול פי שניים מזה של הדינוזאור הטורף הענק טירנוזאורוס רקס. עוצמות נשיכה אדירות אלו מושגות בזכות האנטומיה של התנינאים ובפרט השרירים החזקים והקשיחים המצויים בבסיס הלסת. השרירים בנויים לסגירת הלסתות בעוצמה אדירה, אך מנגד השרירים שאחראים לפתיחת הלסתות חלשים מאוד ומאפשרים לחוקרים התופסים אותם למנוע מהתנין לפתוח אותם באמצעות חבלים, רצועות בד עבה או מספר שכבות של נייר דבק חזק ועבה.
רבייה
תניני הים מזדווגים בעונה הגשומה, כאשר מפלסי המים בשיאם. באוסטרליה, הזכר מחזר אחרי הנקבה בחודשים ספטמבר ואוקטובר, והנקבה מטילה ביצים בנובמבר ומרץ. הנקבה בוחרת את אתר הקינון, ושני ההורים מגנים על האתר, שבדרך כלל נמצא בגדות נהר או מקווה מים מתוקים אחר. הקן עצמו בנוי מתלולית בוץ ומרופד בצמחייה על מנת לחממו ולהדגיר את הביצים. קוטרו כ-175 ס"מ וגובהו 53 ס"מ. הנקבה מטילה בדרך כלל כ-40–60 ביצים, אך תועדו תטולות שבהן עד כ-90 ביצים. מידות הביצה הן 8 על 5 ס"מ ומשקלה 113 גרם בממוצע. ביצים אלו קטנות בממוצע, שכן נקבת תנין הים גדולה פי 5 מנקבת תנין ג'ונסטון, אך ביציה גדולות רק בכ-20%–40% מביצי נקבת תנין ג'ונסטון. הנקבה שומרת על הקן במשך 80–98 יום. למרות זאת, ביצים רבות מושמדות כתוצאה מהצפה או טריפה (כלומר: הן נאכלות בידי בעלי חיים אחרים). כמו כל התנינאים, מין האבקוע נקבע לפי טמפרטורת הביצה כאשר בטמפרטורות נמוכות יהיו יותר נקבות ובטמפרטורות גבוהות יהיו יותר זכרים.
כמו ברוב מיני התנינאים, האם מפגינה רמה גבוהה של דאגה לצאצאיה יחסית לזוחלים. היא חופרת את הקן בתגובה לצלילים שמשמעים האבקועים ועוזרת להם לבקוע. אחרי שבקעו היא נושאת אותם בפיה אל מקווה המים הקרוב (כמו תנין היאור והאליגטור האמריקאי). האם נשארת בסביבת צאצאיה מספר חודשים. למרות טיפולה בצאצאים, רבים מתים כתוצאה מטריפה, כולל מקניבליזם בידי תניני ים אחרים. בממוצע רק אחוז אחד מהאבקועים מגיע לבגרות. התנינים הקטנים מתפזרים אחרי 8 חודשים ובגיל 2.5 שנים מפתחים התנהגות טריטוריאלית. הנקבות יגיעו לבגרות מינית רק בגיל 12 שנים והזכרים בגיל 16.
תניני ים ששרדו והגיעו לבגרות חיים פרק זמן ארוך מאוד. תוחלת החיים המרבית של תנין הים עולה על 70 ותנינים זקנים במיוחד יכולים לחיות גם כ-100 שנה וקצת יותר. בעוד שלתניני ים בוגרים אין אויבים טבעיים (למעט האדם), תנינים צעירים נמצאים בסיכון ויכולים להיטרף על ידי לטאות כוח, דגים טורפים, עופות מים טורפים גדולים, טיגריסים, נמרים (אם כי זה נדיר שנמר יטרוף תנין ים) וכן על ידי תנינים אחרים.
בית גידול ואזורי מחיה
תנין הים הוא התנין המותאם ביותר למחיה בתנאי מים מלוחים, ונראה שבכך דחק מיני תנינים אחרים מלחיות בסביבה זו. עמידותו הגבוהה של מין זה למליחות, ויכולתו המפותחת לשחות לטווחים ארוכים, מאפשרים לו להימצא רחוק מגופים יבשתיים. על פי רוב הוא נמצא במים רדודים של הים, בשפכי נהרות אל הים וסביב הנהרות. לעיתים הוא שוהה גם בנהרות של מים מתוקים, בנפתולי נהרות (בילבונג) ובביצות.
תניני הים לרוב מבלים את העונה הגשומה הטרופית בביצות, מקווי מים מתוקים ונהרות, ובעונה היבשה נודדים במורד הזרם אל שפכי הנהרות ואף משחרים לתוך הים הפתוח. תנועה בין אזורי מחיה מתרחשת בעונה הגשומה, כאשר הצעירים הגדלים בנהרות המתוקים נאלצים לעזוב אזורים אלו התפוסים בידי זכרים בוגרים שזו הטריטוריה שלהם, ונאלצים לתור צמוד לחוף אחר מערכת נהרות מרוחקת יותר. זכרים מחוסרי טריטוריה פגיעים ביותר בתקופה זו. התנהגות זו מסבירה את התפוצה הרחבה של תנין הים, שכן המאבק על טריטוריה מאלץ זכרים צעירים להרהיב עוז ולהרחיק לנדוד כדי למצוא טריטוריות חדשות שלא תפוסות על ידי זכרים גדולים וחזקים.
תפוצה
תחום תפוצתו משתרע מדרום-מזרח אסיה עד לצפון אוסטרליה. במדינות הבאות: אוסטרליה (בקו החוף הצפוני של המדינה), איי שלמה, אינדונזיה, בנגלדש, ברוניי, הודו, הפיליפינים, וייטנאם, ונואטו, מיאנמר, מלזיה, סין (בים סין הדרומי), סרי לנקה, פלאו, פפואה גינאה החדשה וקמבודיה. נכחד מסינגפור, סיישל וכנראה אף מתאילנד.
הודו
בהודו נפוץ תנין הים בעיקר בקו החוף המזרחי ונדיר מאוד בפנים תת-היבשת ההודית. התנינאים הנפוצים בהודו הם תנין הביצות (Mugger) הקטן יותר והגאביאל שאוכל בעיקר דגים ולא מסוכן לבני אדם. בשמורת הטבע בהיטארקניקה (Bhitarkanika) שבמדינת אודישה בהודו ישנו ריכוז של תניני ים, הכולל מספר זכרים באורך של למעלה מ-6 מטר וכנראה גם פרט שאורכו מעל 7 מטר.
דרום-מזרח אסיה והאיים
תנין הים היה נפוץ בעבר בכל דרום-מזרח אסיה, אך בחלקים רבים נכחד. כבר עשורים רבים לא נצפה תנין ים בהודו-סין והוא נכחד בתאילנד, לאוס, וייטנאם וכנראה קמבודיה. מצבו קריטי ברוב מיאנמר, אך יש גרעין אוכלוסייה יציבה בדלתה של ה. אף שבעבר היה תנין הים נפוץ מאוד בדלתת מקונג (ממנה נעלם בשנות ה-80 של המאה ה-20) ובמערכות נהרות אחרות, עתיד המין בהודו-סין נראה קודר. עם זאת תנין הים לא נמצא בסכנת הכחדה שכן יש אוכלוסיות גדולות מאוד שלו בצפון אוסטרליה וגינאה החדשה.
בעבר היה תנין הים נפוץ בסין אך הוא נכחד ממנה לפני זמן רב. ישנם אזכורים מתקופות שושלת האן ושושלת סונג לתנינים גדולים שטרפו בני אדם ובקר בנהר הפנינה ליד הונג קונג ומקאו, בנהר האן, נהר מין בצפון וחלקים מאזור החוף של גואנגשי ומהאי האינאן. נוכחות תנינים בפוג'יין הייתה גבול התפוצה הצפוני ביותר של תנין הים.
באינדונזיה ומלזיה אוכלוסיית תנין הים היא ספורדית עם מספר אזורים שבהם יש אוכלוסיות גדולות (כגון בורנאו וסומטרה) ואזורים עם אוכלוסיות קטנות הנמצאות בסיכון. באי באלי אין כיום תניני ים, למרות קרבתו לריכוזי האוכלוסייה של צפון אוסטרליה. תנין הים נכחד גם מהאיים לומבוק, קומודו וג'אווה (למעט מהפארק הלאומי אוג'ונג קולון). תנין הים נמצא במספר אזורים מוגבלים בדרום האוקיינוס השקט עם אוכלוסייה בינונית באיי שלמה, אוכלוסייה בסכנת הכחדה בוונואטו ואוכלוסייה קטנה בפלאו. גבול תפוצתם המערבי הוא איי סיישל הקרובים לאפריקה. בעבר התנינים שם נחשבו לאוכלוסייה של תנין היאור אך התברר שהם למעשה ממין תנין הים.
אוסטרליה
תנין הים נפוץ גם בצפון אוסטרליה והם משגשגים בעיקר בטריטוריה הצפונית, מערב אוסטרליה וקווינסלנד. ריכוז גדול של תניני ים נמצא במערכת הנהרות (כולל בנהרות אדלייד, מרי ודאלי) ליד העיר דרווין (הטריטוריה הצפונית), ובאוקיינוס בצפונה של העיר. תניני הים נמצאים לא רק בנהרות עצמם, אלא גם בגדות שלצידם ובבילבונגים הסמוכים אליהם (בילבונג הוא אגמון מים עומדים הנמצא סמוך לנהר). ההערכה היא שנכון ל-2014 יש באוסטרליה בין 100,000 ל-200,000 תניני ים בוגרים. זכרים באורך למעלה מ-5 מטר אינם נדירים. לצידם חיים תניני ג'ונסטון הקטנים מהם והמוגבלים למים מתוקים. חרטומם של תניני ג'ונסטון צר יותר ולכן בהתחלה (כאשר נתקלו בהם המהגרים האירופאים לראשונה, בסביבות המאה ה-19) נחשבו תניני הים, שחרטומם רחב יותר, כאליגטורים.
סיכונים ושימור
האויב הכי מסוכן של תנין הים הוא האדם, הצד אותו לשם מזון (בשר וביצים) ובמאבק על שטחי מחיה, אך בעיקר לשם עורו. עורו האיכותי והיקר של תנין הים, כמו שאר התנינאים, משמש ליצירת פריטי לבוש ואביזרים כגון ארנקים, תיקי יד ומגפיים. בשל כך, ציד לא מבוקר במהלך המאה ה-20 גרם להידלדלות ניכרת של אוכלוסיית תניני הים. המצב היה חמור עד כדי כך שעד 1971 אוכלוסיית תניני הים פחתה ב-95%. דבר זה גרם למדינות רבות באזור להכריז על התנין כערך טבע מוגן ולאסור על הציד שלו. במקביל, נפתחו חוות תנינאים רבות המגדלות תנינים לצרכים מסחריים ובפרט עבור תעשיית העורות. כיום, תנין הים מוגן בכל אוסטרליה. עם זאת, בארצות אחרות הציד הבלתי-חוקי ממשיך, בעיקר במדינות שבהן אכיפת החוק לא יעילה. למרות זאת, ההגנה על תנין הים הצליחה והאוכלוסייה התאוששה במהירות. בשל כך תנין הים נחשב לחיה שאינה נמצאת בסיכון (דרגת LC במצב השימור של ה-IUCN).
כיום תנין הים רשום באמנת וושינגטון (חיות מוגנות) כדלהלן:
אובדן אזורי מחיה ממשיך להיות בעיה מרכזית עבור תנין הים. למשל, בצפון אוסטרליה הקינים של תנין הים פגיעים לרמיסה על ידי תאו המים, אך תוכנית למיגור תאו המים הקטינה סיכון זה באופן ניכר. גם במקומות שבהם נשארו שטחים גדולים שמתאימים למחייתו של התנין, שינויים שחלים בהם יכולים להוות בעיה, כמו במקרה של איי אנדמן, שבהם אזורי מים מתוקים המשמשים לקינון של תניני הים מוסבים יותר ויותר לשימוש חקלאי. לאחר שערכו המסחרי של עור התנין ירד, ייתכן שהאיום המיידי הגדול ביותר המפריע לאימוצן של תוכניות שימור הוא המקרים שמתרחשים מדי פעם, שתנין הים הורג בני אדם, ודעת הקהל השלילית עליו כתוצאה מכך.
תקיפות של בני אדם
תנין הים הוא בעל חיים מסוכן ותוקף גם בני אדם, וישנה היסטוריה ארוכה של תקיפות בני אדם בידי תניני ים. תנין הים רואה בבני אדם שנכנסים לטריטוריה שלו טרף פוטנציאלי, ואם האדם יתקרב מספיק התנין יתקוף אותו. בשל כוחו, גודלו ומהירותו של תנין הים, אם האדם נמצא בטווח מגע עם התנין סיכוייו לשרוד נמוכים. בעוד בארצות הברית ישנה סובלנות מסוימת בין אליגטורים ובני אדם בחלוקת בית הגידול, מצב זה לא אפשרי כשמדובר בתנין הים. הדרך היחידה להתמודד עם תנין הים היא לשמור מרחק ולא להיכנס לטריטוריה שלו.
יש מעט נתונים ומידע על תקיפות בידי תנינים מחוץ לאוסטרליה, שבה נהרגים מדי שנה אדם או שניים בידי תנינים. ניתן לייחס מספר נמוך זה למדיניות של ממשלת אוסטרליה למנוע מפגשים בין אדם לתנין וריבוי שלטי האזהרה מפני תנינים במקומות שורצי תנינים. עם זאת, האבוריג'ינים של ארץ ארנהם בדרך כלל לא מדווחים כאשר הם מותקפים בידי תנינים. דיווחים על תקיפות בידי תנינים היו גם בבורנאו, סומטרה, מזרח הודו ואיי אנדמן ובורמה.
כאמור, החוקרים סבורים שרוב התקיפות על ידי תניני ים מחוץ לאוסטרליה לא מדווחות, כאשר מחקר מעריך שמתרחשות 20–30 תקיפות מדי שנה. חלק מהתקיפות הן כנראה כדי לסלק את האדם הפולש מהטריטוריה ולא כדי לטרוף אותו, כאשר תניני ים מגיל שנתיים תוקפים כל דבר שנכנס לטריטוריה שלהם, כולל סירות. אחוז השרידה בתקיפות כאלה הוא יחסית גבוה שכן לרוב האדם מסוגל לברוח מהתנין במקרה כזה והתנין יניח לו. רוב התקיפות הלא-קטלניות נעשות על ידי תנינים שאורכם קטן מ-3 מטר. תקיפות קטלניות נעשות על פי רוב על ידי תנינים גדולים, באורך של ומעלה, ומטרתן היא לטרוף ולא רק לגרש את האדם מנחלתם. עם זאת, כמות התקיפות והתקיפות הקטלניות שמבוצעות על ידי תניני יאור באפריקה גדולה בהרבה. הסיבה העיקרית לכך היא שרבים מתושבי אפריקה תלויים במקווי המים שבהם שורצים התנינים לצורך קיומם היומיומי, תופעה ששכיחה הרבה פחות באסיה ועוד הרבה פחות מכך באוסטרליה.
מחקר מדעי
תפוצתו הרבה של תנין הים, ובפרט האוכלוסייה הגדולה שלו באוסטרליה (למעלה ממאה אלף פרטים), מדינה מתקדמת ועשירה בעלת תשתית מדעית מפותחת, הפכו את תנין הים למושא למחקרים מדעיים רבים, החל באקולוגיה וכלה בפיזיולוגיה. על כן הידע על תנין הים רב, כולל תיעוד רב שלו, מעקב אחרי פרטים, צילומים ותמונות שלו ואף סרטי טבע. ביולוגים וחוקרי תנינאים מפורסמים רבים הם אוסטרלים, בהם פרופ' גרהאם וב, ד"ר אדם ברייטון, פרופ' גורדון גריג וסטיב אירווין.
בתרבות
תנין הים מופיע על מספר בולי דואר של מדינות וארצות האזור.
תנין הים מככב גם בסרטי קולנוע וטלוויזיה העוסקים באוסטרליה. הידועים שבהם הם סרטי קרוקודיל דנדי וסדרת הטבע The Crocodile Hunter.
תניני הים בטריטוריה הצפונית, ובמיוחד באזור העיר דרווין, מהווים אטרקציה תיירותית. בנהר אדלייד יש ספינות תיירים המקיימות מופעי האכלה בהם התנינים מזנקים לגובה מתוך המים כדי לקטוף פתיונות בשר על חכות להנאת התיירים. יש גם מספר פארקי שעשועים הבנויים סביב התמה (נושא) של תנין הים. אחד מהם מציע לצלול בגליל זכוכית משוריינת אל תוך אקווריום ענק בו מוחזק תנין ים באורך של למעלה מ-5 מטר ולצפות בהאכלתו מתוך המים.
תניני ים מפורסמים
ישנם מספר תניני ים שהפכו למפורסמים, לרוב בגלל גודלם. הגודל המרבי של תנין ים שתועד הוא נושא למחלוקת רבה. הסיבות העיקריות למחלוקת הן הקושי למדוד אורך מקצה לקצה של תנין ים חי, מידע חסר והגזמות של ציידים. הרשימה להלן סוקרת מספר תניני ים שנודעו בשל גודלם ואת המחלוקות על מדידת הגודל שלהם.
מילאן אוברנוביץ', נסיך סרביה
מילאן אוברנוביץ' (בסרבית: Милан Обреновић; 21 באוקטובר 1819 – 8 ביולי 1839) היה נסיך סרביה במשך שבועיים בשנת 1839.
ביוגרפיה
מילאן נולד ב-21 באוקטובר 1819 בקרגוייבץ, והיה בנו הבכור של מילוש אוברנוביץ', נסיך סרביה בין השנים 1817–1839, ושוב בין 1858 ל-1860. ב-1839, מילוש ויתר על כס הנסיכות לטובת בנו, למרות שהיה על סף המוות. מילאן אוברנוביץ' נפטר שבועיים לאחר מכן וייתכן שכלל לא ידע שהיה לראש המדינה.
לאחר מותו ירש אותו אחיו, מיכאילו אוברנוביץ'.
עירן הלפרין
ביוגרפיה
עירן הלפרין נולד בתל אביב וגדל במושב בני ציון, בן להורים ילידי ישראל. ליקי הלפרין המנוח שהיה צלם אופנה, ולצפי הלפרין. עירן הוא הבכור במשפחה ולו אחות אחת.
בצה"ל שירת כקצין בפלנ"ט גולני. נפצע אנושות בלבנון ב-1997 והיה מאושפז לתקופה ארוכה בשיקום. הלפרין עשה את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת חיפה, בה למד מדע המדינה ופסיכולוגיה לתארים ראשון עד שלישי (2007-2000). נושא התזה לתואר השני היה: "על מרכזיותה של "תפיסת האיום" בתיווך השפעתם של גורמים פסיכו-כלכליים על עמדות קסנופוביות" והיא נעשתה בהדרכת דפנה קנטי ועמי פדהצור (2004). נושא עבודת הדוקטור היה: "פסיכולוגיה של שנאה בין-קבוצתית במערכות פוליטיות" והיא נעשתה בהדרכת דניאל בר-טל ודפנה קנטי (2007).
בשנת 2017 הקים עירן הלפרין את מרכז אקורד - פסיכולוגיה חברתית לשינוי חברתי. מרכז אקורד הוא ארגון אקדמי-חברתי החותר לפתח ולהנגיש ידע מדעי וחדשני בפסיכולוגיה חברתית, כדי לקדם יחסים שוויוניים, סובלניים ומכבדים בין הקבוצות החברתיות והאתניות השונות בחברה הישראלית, ובין החברה הישראלית לחברות השכנות במרחב. המרכז הוא חלק מהאוניברסיטה העברית, בצוות המרכז עובדים (נכון לשנת 2020) 25 חברי צוות והוא מנוהל החל מאוקטובר 2019 על ידי רון גרליץ.
בשנת 2012 זכה בפרס אריקסון לחוקר הצעיר המבטיח בעולם מטעם האגודה העולמית לפסיכולוגיה פוליטית.
ב-2012 נבחר בידי הגלובס לאחד מ-40 הצעירים המבטיחים בישראל. ב-2013 זכה במענק מחקר יוקרתי בסך מיליון וחצי אירו בנושא: "ויסות רגשות ישירים ועקיפים כדרך חדשה לפתרון הסכסוך" מטעם המועצה האירופאית למחקר (European Research Council).
מחקריו
עירן הלפרין עוסק בפסיכולוגיה פוליטית, כלומר בהיבטים פסיכולוגיים של תהליכים פוליטיים. מחקריו מתמקדים בשינוי והסדרת רגשות כאסטרטגיה ליישוב סכסוכים פוליטיים וישוב סכסוכים אלימים בין קבוצות. מטרת מחקריו היא לבחון דרכים הבודקות כיצד ניתן לשנות רגשות של עמים באמצעות התערבויות חינוכיות, תקשורתיות וכו'. הוא בודק למה אנשים תומכים בסכסוכים, למה יוצאים למלחמות ומנסה לתת לשאלות תשובה מתוך עולם הפסיכולוגיה החברתית.
בעבודת הדוקטור חקר הלפרין את התפקיד וההשפעה של שנאה בתוך תהליכים פוליטיים, תוך ניסיון להציע דרכים חדשניות להפחית שנאה בתוך תהליכים פוליטיים.
בבתר-דוקטורט שלו באוניברסיטת סטנפורד פיתח את התאוריה של רגשות כחסמים פסיכולוגיים ביישוב סכסוכים. התאוריה מסייעת להסביר את התפקיד הייחודי של כל רגש בהשפעה על האופן שבו אנשים מתנהגים בקונטקסט של סכסוכים פוליטיים. הלפרין גילה שהאמונה שרגשות חיוביים בהכרח משפיעים לחיוב ורגשות שליליים בהכרח משפיעים לשלילה מוטעית ביסודה. במקום זאת הוא גילה שרגשות שונים בתוך אותו ספקטרום (למשל כעס ופחד) ישפיעו בצורה שונה על ההתנהגות וההחלטות הפוליטיות של אנשים. כך למשל, בחלק ממחקריו נמצא כי לפעמים חשוב לעורר כעס כדי לקדם ישוב סכסוך ולעומת זאת רגשות חיוביים כמו רוגע יכולים לעורר סכסוכים.
כששב הלפרין מהפוסט דוקטורט ניסה לחבר בין התאוריה של הוויסות הרגשי (Emotion regulation) לתאוריה והמחקר בתחום של ישוב סכסוכים. מחקריו מראים שכשמנסים להבין את ההחלטות הפוליטיות של אנשים בתוך קונפליקטים קשים, המרכיב הרגשי משפיע על קבלת החלטות יותר מרוב המרכיבים שאנשים נוטים להאמין שמשפיעים, כמו אידאולוגיה ושיקולי עלות-תועלת. חשוב מכך, מחקריו מראים שללא קשר לעמדה האידאולוגית של בני האדם, אנשים שלומדים להסדיר את רגשותיהם למול אירועים פוליטיים, מגיבים בצורה פייסנית יותר. למשל, במחקר שנערך תקופה קצרה לפני הפנייה הפלסטינית לאו"ם על מנת שיכיר במדינה פלסטינית עצמאית (ספטמבר 2011) הלפרין ושותפיו לימדו נבדקים ישראלים אסטרטגיה של הערכה מחדש (Cognitive reappraisal) לוויסות רגשות שליליים. ממצאי המחקר הראו, שבהשוואה לנבדקים שלא למדו לווסת את רגשותיהם בצורה אפקטיבית, אנשים שלמדו לווסת את רגשותיהם הציגו פחות רגשות שליליים כלפי פלסטינים וגם עמדות פייסניות יותר בנושאים הקריטיים ביותר, גם חודשים רבים לאחר האימון.
בסדרה נוספת של מחקרים, שהתפרסמו בכתב העת היוקרתי Science, שאלו עצמם הלפרין ושותפיו מאוניברסיטת סטנפורד כיצד ניתן לקדם פיוס של קבוצות על ידי הפחתת שנאה בין קבוצתית. על פי ממצאי הדוקטורט של הלפרין נמצא כי שנאה נובעת מאמונה עמוקה בכך שקבוצת החוץ רעה מטבעה ולעולם לא תשתנה. לפיכך, בסדרה ארוכה של מחקרים הביאו החוקרים את הנבדקים לכדי האמונה שקבוצות יכולות להשתנות, ובכך הפחיתו באופן דרמטי את רמות השנאה בין הקבוצות, יצרו עמדות חיוביות יותר, והגבירו את הנטייה לבצע פשרות. הלפרין ביצע בנושא זה מחקרים בקרב שבע קבוצות ברחבי תבל: יהודים בישראל, ערבים ברשות הפלסטינית ועזה, ערבים בישראל, בצפון אירלנד, בקפריסין, בארצות הברית ובהולנד.
חיים אישיים
עירן הלפרין נשוי לטל סטרלין-הלפרין, מנהלת משאבי אנוש, להם שלושה ילדים והם מתגוררים ביישוב בני ציון.
אנתוני מונטגומרי
אנתוני דוויין מונטגומרי (באנגלית: Anthony Dwayne Montgomery; נולד ב-2 ביוני 1972) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בגין גילום דמותו של סג"ם טרוויס מייוות'ר בסדרת המדע בדיוני הטלוויזיונית של UPN "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז" (סדרת הטלוויזיה בלייב אקשן החמישית בזיכיון "מסע בין כוכבים"). מונטגומרי הוא נכדו של מוזיקאי הג'אז וס מונטגומרי. הוא סיים לימודיו באוניברסיטת בול סטייט (Ball State) עם תואר בתיאטרון ודרמה. במשך זמן קצר לאחר סיום לימודיו, מונטגומרי ביצע מופעי סטנד-אפ, לפני שעזב לקליפורניה.
התפקיד הראשי הראשון שלו היה בפרודיית אימה בשם "Leprechaun: In the Hood" בשנת 2000. היה לו תפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Popular", לפני שלוהק בשנת 2001 ל"מסע בין כוכבים: אנטרפרייז". בשנת 2004 הוא חזר להופיע על הבמה, בלוס אנג'לס, בהפקת "Dutchman" מאת לירוי ג'ונס; כמו כן, הוא חזר להופעות סטנד-אפ. בקיץ 2005 הוא חזר לאינדיאנה, לככב בהפקה תיאטרלית לצורך גיוס כספים למטרות צדקה.
מונטגומרי הפיק תקליטור אחד מהמוזיקה שלו, "...What You Know About", הכולל ארבעה שירים שעוסקים בנושאים של "מסע בין כוכבים". הוא מתארח באופן קבוע בכנסי מעריצים של "מסע בין כוכבים". מונטגומרי הוא תלמיד נלהב של אמנויות לחימה, ומתרגל הפקידו. הוא גם למד קוגה ריו נין ג'וטסו. בחודש אפריל 2007 אנתוני מונטגומרי חתם עם חברת תקליטים המבוססת בגרמניה. אלבום הבכורה שלו בהיפ הופ, ".A.T", שוחרר בנובמבר 2008.
ז'אן דה לה קראיובה
ז'אן דה לה קראיובה (ז'אן מקראיובה) הוא שם הבמה של ז'אן דומיטרקה (ברומנית: Jean Dumitrache; יליד 24 בנובמבר 1982), הוא זמר השר מוזיקה צוענית ושל מאנלה.
קורות חיים
ז'אן דומיטרקה נולד בבוקרשט, רומניה, לאב צועני ולאם יהודיה ויש לו שתי אחיות ואח. כשהיה בן 12 נפרדו הוריו והילדים נשארו עם אימו. באותו זמן התגלה גם כישרונו המוזיקלי. ז'אן למד מחברים לנגן על גיטרה, ומגיל 16 התחיל להופיע על במה, בעיקר במסעדה "גמברינוס", במרכז בוקרשט.
ז'אן דומיטרקה הופיע בכמה סרטים רומנים, כשבאחד מהם, ב"הבנות של אדון פרופסור" (2014), הוא מגלם את עצמו.
לז'אן יש שני ילדים, הבן, אלכסנדר, בנה של רוקסנה, איתה היה לו קשר קצר בנעוריו והבת, סברינה, שנולדה לרעייתו, פאולה.
פנינייה
פְּנִינִיָּה או פניניית הקסדה (שם מדעי: Numida meleagris) היא מין עוף מסדרת התרנגולאים השייכת למשפחת הפניניתיים והמין היחיד בסוג Numida. הפנינייה מזכירה מעט תרנגול הודו, אך אינה קרובה משפחתית אליו (באנגלית קרוי תרנגול ההודו על שם עוף זה). אך כמוהו יש לה ראש צבעוני בעל גוון אדום-כחול וגופה שחור עם נקודות. מעל ראשה ישנה כרבולת דמוית קסדה וממנה שמה.
הפנינייה חיה בטבע בסוואנות ואזורי שיחים באפריקה שמדרום לסהרה, אך מוכרת בהרבה מקומות כחיית מחמד ואף הועברה על ידי האדם לאזורים כמו איי הודו המערבית, ברזיל, אוסטרליה ודרום צרפת.
פומפרניקל
פוּמְפֶרְנִיקֵל (מגרמנית: Pumpernickel) הוא סוג לחם כהה וארומטי מגרמניה. הלחם מבוסס מחמצת שאור ומוכן מתערובת של קמח שיפון ושיפון טחון (באופן גס יותר). אזור וסטפאליה בגרמניה ידוע כמולדת הפומפרניקל, וקיים אזכור ראשון של לחם מסוג זה בווסטפאליה כבר ב-1450, אם כי לא ברור שאכן מדובר בלחם פומפרניקל. הפומפרניקל מאזור וסטפאליה ידוע כיוצא דופן בתערובת בין קמח שיפון ושיפון טחון וכן בזמן האפייה הארוך שלו.
על פי סברה מקובלת, מקור השם "פומפרניקל" בניב גרמאני עתיק, והוא מורכב מהמילים "Pumpern" שפרושו לנפוח, ו-"Nickel", צורה של השם ניקולס, וכינוי נפוץ לשד או לשטן. פירוש השם פומפרניקל, אם כך, הוא "נפיחת השטן".
טריקווטרה
טְריקְוֶוטְרָה (מלטינית tri - שלוש ו quetrus - פינה) היא מבנה הבנוי משלוש וסיקה פיסקיס אליו מוסיפים לעיתים מעגל תוחם או פנימי. המשמעות המקורית הייתה משולש והמושג התייחס לכל צורה בעלת 3 פינות, אך המובן הצטמצם לצורה זו.
בטופולוגיה הוא מוכר כקשר התלתן.
הצורה ידועה גם כ"קשר השילוש" (Trinity Knot) שהוא סמל קלטי שאומץ על ידי הנצרות ופעמים רבות שזור בו מעגל.
ביפן הוא מוכר כסמל מון בשם: מוּסוּבִּי מיצוּגָשיווָה (ביפנית: 結び ミツガシワ) שפירושו פרח תלתן המים (Menyanthes trifoliata).
שימוש עתיק
הטריקווטרה חרוטה על אבן רוּנית בצפון אירופה ובמטבעות מוקדמים של שבטים גרמאניים. מעריכים שהייתה לה משמעות דתית והיא דומה לסמל הואלקנוּט (Valknut) של עמים סקנדינבים ומקושר לאל אודין.
הצורה מופיעה לעיתים קרובות באיים הבריטיים לאחר התקופה הרומית על עבודות מתכת ובכתבי-יד מעוטרים כדוגמת הספר של קלס. היא נמצאת על צלבים קלטיים וחפצי מתכת מתקופת הנצרות המוקדמת אם כי נראה ששימשה כאיור ולא כסמל דתי.
הנוצרים השתמשו בסמל לציון השילוש הקדוש בעיקר מהתחייה הקלטית במאה ה-19.
שימוש עכשווי
האומן הנורווגי הלווארד טרטברג (Hallvard Trætteberg) עיצב בין היתר סמלים המבוססים על הטריקווטרה.
הוא מופיע כלוגו בסדרת הטלוויזיה מכושפות ועל כריכת הספר הבדיוני בה "ספר הצללים".
מופיע כמטפורה לדהז'ה וו בסדרה אפל.
יאן רוזנטל
יאן רוזנטל (בגרמנית: Jan Rosenthal; נולד ב-7 באפריל 1986) הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא יהודי ששיחק בעמדת הקשר התוקף או החלוץ השני.
קריירה
רוזנטל התחיל את הקריירה שלו בהנובר 96. ב-13 באוגוסט 2006 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2-4 נגד ורדר ברמן. ב-21 באוקטובר 2006 הבקיע את שער הבכורה שלו נגד שאלקה 04. עד מהרה ביסס את מקומו בהרכב המועדון. ב-11 ביוני 2010 חתם על חוזה לשלוש שנים בפרייבורג. בקיץ חתם באיינטרכט פרנקפורט ל-3 שנים. בפברואר הושאל לדרמשטאדט 98 מהבונדסליגה השנייה עד לתום העונה. בתום העונה העפילה הקבוצה לבונדסליגה ורוזנטל חתם לשנתיים במועדון.
ביוני הודיע על פרישה מכדורגל.
בצעירותו שיחק רוזנטל בנבחרת הצעירה של גרמניה.
צופית (מושב)
צוֹפִית הוא מושב עובדים ליד כפר סבא. המושב הוקם בשנת 1933 על ידי גרעין של 50 חקלאים על שטח שנקנה על ידי קרן קיימת לישראל ויושב במסגרת התיישבות האלף.
היסטוריה
במהלך המרד הערבי הגדול סבל המושב מהתנכלות מצד כפר סבא וקלקיליה, וכמעט מדי לילה נורו אליו יריות. באותה תקופה לא היו במושב טלפון, עזרה רפואית או רכב פינוי. , חבר המושב, נרצח ביריות באוגוסט 1936. בפברואר 1939 נחנך במקום "בית עם" על שם מקס צוקרמן. בספטמבר 1939 היה שטח המושב 708 דונם והיו בו 50 משקים וסך הכל 203 נפשות. לאחר קום המדינה גדל המושב, הקרן הקיימת לישראל העבירה לצופית שטחי קרקע שהיו בבעלות קלמניה. כך נוספו למושב 40 משקים ושטחו גדל ל-2000 דונם. חצי מהשטח הוקצה לפרדסים והחצי השני לירקות ובוטנים. בהרחבה של המושב התגוררו 32 משפחות שהגיעו במסגרת תנועת מן העיר אל הכפר ונוצרו לזמן מה חיכוכים בין הוותיקים לחדשים.
המושב השתייך תחילה למועצה אזורית השרון התיכון, אך לימים אוחדה המועצה לתוך מועצה אזורית דרום השרון, אליה שייך היישוב כיום.
על גבעה ליד כניסה למושב, הוקם ב-1939 בית העם על שם מקס צוקרמן שהיה מרכז החיים התרבותיים של המושב וקיים עד היום. לידו הוקמה אנדרטה ליהודי יאנובה (על יד ביאליסטוק) שנרצחו בשואה.
בגינה ציבורית על יד בית צוקרמן פועלת, מאז שנת 2021, "עגלת הקפה שושה", שמהווה כיום מרכז חברתי לתושבי היישוב. הגינה נודעת בזכות עץ פיקוס ענק שבאי עגלת הקפה יכולים לשבת בצלו.
במושב ישנו בית קברות לחיות מחמד.
דורפמן
דורפמן הוא שם משפחה ממקור גרמני, שמשמעותו "איש הכפר". מכאן, יש בישראל שעברתו אותו לצורה "כפרי".
כרוויה תרבותית
כְּרַוְיָה תַּרְבּוּתִית (שם מדעי: Carum carvi) היא צמח ממשפחת הסוככיים אשר צומח באירופה ובאסיה. קיימים זני כרוויה תרבותית חד-שנתיים, דו-שנתיים ואף תלת-שנתיים. הצמח דומה בצורתו לצמח הגזר ועליו גזורים או מנוצים. לצמח פרחים קטנים לבנים או ורודים. הכרוויה צומחת במקומות חמים ומוארים, עם קרקע יבשה.
פירות הצמח (הנחשבים לעיתים בטעות לזרעים) משמשים כתבלין, המוכר בישראל בשמו הגרמני קימל. הפירות הם דו-זירעונים בצורת סהר וגודלם כ-2 מילימטרים. הם דומים במראם לפירות של כמון (שגם הוא ממשפחת הסוככיים), המשמשים גם הם כתבלינים וקל להתבלבל ביניהם, אם כי טעמיהם וריחותיהם שונים מאוד.
שימושים
הכרוויה משמשת כתבלין נפוץ במטבחים אירופיים (בעיקר במרכז אירופה ובצפונה). לחם המכיל כרוויה ("לחם קימל") היה נמכר בעבר בישראל באופן נרחב. כרוויה משמשת גם לתיבול תבשילי בשר, כגון גולאש; להכנת כרוב כבוש, וכמרכיב במשקאות חריפים כגון אקוואויט. הכרוויה נמכרת ונצרכת לרוב כפירות שלמים ולא טחונים לאבקה, אם כי מכירת ושימוש בפירות הטחונים קיים.
בדומה לסוככיים אחרים, ניתן גם להשתמש בשורש הכרוויה לבישול, אולם הוא אינו נפוץ בשווקים בצורה זו. במטבח הלובי משתמשים באבקת כרוויה יחד עם כמון לתיבול מאכלי דגים.
שמן המופק מזרעי הכרוויה משמש גם כתמצית ריח בייצור תמרוקים.
לכרוויה גם מסורת של שימושים רפואיים, בעיקר לבעיות בקיבה. מחקרים עדכניים ומתמשכים מציעים שצריכת כרוויה תרבותית יכולה לסייע כתומכת בפונקציות אנדוקריניות, במיוחד כאלו הקשורות להפרעות בבלוטת התריס ולמחלות אוטואימוניות (ראו מחלת השימוטו).
גידול
פינלנד אחראית לכ-28% מייצור הקימל בעולם. גידול קימל מתאים במיוחד לאקלים הפיני ולקווי הרוחב של פינלנד, המבטיחים שעות רבות של אור שמש בקיץ. התוצאה היא פירות המכילים רמות גבוהות יותר של שמן אתרי מאלה המיוצרים באזורי גידול עיקריים אחרים כמו קנדה, הולנד, מצרים ומרכז אירופה.
היסטוריה
במספר לשונות נפרדות קיימת המילה כרוויה או מילים דומות כשם לצמח תבלין, ביניהן יוונית עתיקה, סנסקריט וערבית (בפרסית ובלטינית, לעומת זאת, התבלין קרוי בשמות שונים). כתוצאה מכך מקור הצמח שנוי במחלוקת.
על פי פליניוס הזקן, מקור השם הוא באזור קאריה שבאסיה הקטנה.
הצמח נזכר כבר בתלמוד הבבלי כצמח ירק תרבותי, כמקור לתיבול מיני מאכלים וכצמח מרפא לטיפול במחלות לב:
קלאודיוס גלנוס מציין כי מים שבהם מושרים זרעי הכרוויה מסייעים בחיטוי פצעים, מניעת מחלות מידבקות וחיזוק הלב.
ברוך שמעון סלומון
לפי הרשום במשרד הפנים:
שמו הוא "שמעון ברוך סלמון". היינו שמעון לפני ברוך ומשפתו לא סלומון אלא סלמון.
ותאריך לידה הוא יום קודם ביום שבת ד' בטבת ה'ת"ש 16 בדצמבר 1939.
ביוגרפיה
נולד לרב דוד סלומון, רבו של כפר אברהם (אז עדיין יישוב עצמאי), ולצפורה, בתו של הרב ישראל אריה ספיר, מרבני פתח תקווה. למד בישיבת אור ישראל לצעירים, ובהיותו בן 13 עבר ללמוד בישיבת חברון בירושלים.
לאחר נישואיו לרבקה לבית מנדלבוים עבר להתגורר בפתח תקווה. בשנת תשכ"ה (1965) הקים על שם אביו את "ישיבת נחלת דוד" בכפר אברהם וכיהן בה כראש ישיבה. לאחר פטירת אביו, שכיהן כרב שכונת כפר אברהם בפתח תקווה, ראש "חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי" וכראש הישיבה הטכנולוגית כפר אברהם, נבחר לכהן כרב השכונה, ואחיו הרב יעקב משה סלומון כיהן כראש הישיבה הטכנולוגית. בשנת תשל"ט נבחר לרב האשכנזי של פתח תקווה לצד עמיתו הספרדי הרב משה מלכה. לאחר פטירת הרב מלכה בתשנ"ז (1997) נשאר הרב סלומון לבדו בתפקיד רב העיר, עד לפטירתו בשנת תשס"ט (2009).
בצעירותו נטה הרב סלומון לציונות והיה חבר ב"חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי". אולם בעקבות ההתנגדות לפסק דין האח והאחות של הרב שלמה גורן פרש הרב סלומון מחברותו בוועד רבני הפועל המזרחי, שבראשו עמד אז הרב שלמה גורן, ובשנים שלאחר מכן תמך בהקמת דגל התורה על ידי הרב שך.
נפטר בי"ז באדר ה'תשס"ט ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה.
עלות שיתוף פעולה
עלות שיתוף פעולה הוא מושג המורכב משתי מילים, עלות שהוא מושג כלכלי במהותו ושיתוף פעולה שהוא מושג מהקהילות חברתיות. קליי שירקי עושה שימוש במושג הכלכלי להבהיר מה קורה לארגונים, כאשר עלות התקשורת יורדת באופן דרמטי לנוכח התשתיות הדיגיטליות הזמינות ומהפכת התקשורת באינטרנט. אפשר לשתף, לשוחח ולהתארגן בכל מקום גאוגרפי ללא מגבלה של זמן, עלות וללא צורך בשיטה הארגונית המסורתית. מקובל בכלכלה כשארגון לא יכול לעמוד בעלויות העסקה עדיף להעביר לארגון שעלויותיו זולות יותר. אפשר להשליך את התאוריה הכלכלית הזאת למה שקורה היום בעולם התקשורת. קליי שירקי, בספרו "כל אחד יכול: ארגונים ללא ארגונים", מסביר שאפשרי לתכנן מערכות שמתאמות את התפוקה של הקבוצה כתוצר לוואי של המערכת מבלי להתייחס למודלים המוסדיים. החלפת תכנון בתיאום זה ההיבט הכלכלי של מערכות שיתוף פעולה. הארגונים המסורתיים עומדים מול מהפכת תקשורת שמשפיעה על פעילותם.
השפעות שיתוף פעולה
פליקר וויקיפדיה מדגימים את מה שטכנולוגיה מתקדמת יכולה לעשות לשיתוף פעולה. במקום תכנון יש תיאום. המשימה מגיעה לפרטים ולא הפריטים למשימה, פליקר הוא אתר שיתוף שבעזרת טכנולוגיית התיוג, מאפשר לארגן תמונות בכל נושא. התמונות נאגרות ברשת בתהליך איטי לאורך זמן, לכן אפשר לארגן אותם לפי קטגוריות מתי שרוצים. אין צורך לשכור עובדים מקצוענים שיתייגו את התמונות. המפרסמים עצמם עושים זאת. בפליקר וויקיפדיה המשתמשים הם גם יצרנים וגם צרכנים. המשתמשים הופכים ליצרנים שעובדים בהתנדבות, מתוך עניין ורצון אישי לתרום. כל אחד יכול להתנדב ולשתף, כמו בלוגים, סרטי וידאו באתר יוטיוב וכן הלאה. אין משמעות לזמן, התרומה של המתנדבים מורידה את הצורך בתכנון - הכל קיים וצריך רק לארגן ולתאם. החופש ליצור מביא ליזמות וחדשנות בכל רגע. החדשנות איננה עוד עניין למקצוענים בלבד אלא לחובבנים נלהבים, המשתמשים בכלים חדשניים ויוצרים מוצרים שחברות מסחריות אינן יכולות לייצר. גם תפישת העולם משתנה, עולם שבו יש שקיפות, עבודה שיתופית וחברתית יותר.
התאגיד המסורתי מול יוצרים חובבנים
מצד אחד מודל התאגיד הישן והמסורתי שבו אנשים מיוחדים כגון מתכנתים, דוקטורים ועיתונאים, עובדים תחת ארגון היררכי שדואג לכל העלויות של יצירת התפוקה או המידע שנוצר לפי לוח זמנים מתוכנן ועובר תחת ביקורת הארגון עד לשחרור המידע. עבור צרכנים שמשלמים כסף, שאין באפשרותם להגיב ולשתף. המידע נדחף לציבור פסיבי.
מצד שני קמים בכל מקום חובבנים שרוצים ליצור ולשתף, להיות כותבים ומוציאים לאור, ציבור שמנהל דו-שיח ולוקח חלק בזרימת הידע. אמצעי התקשורת המקצועיים מסורתיים עומדים מול השינוי בעולם האינטרנט. הרבה מוסדות עדיין בהכחשה למצב החדש, קשה לארגונים להשתחרר מהעקרונות של השוק הכלכלי שדוגל בארגונים חזקים ששולטים בשוק לפי התפישה של רולנד קהאוס בספרו "הטבע של הפירמות" שדוגלת בארגונים גדולים שיכולים להפוך לבעלי מונופול ולא דוגלים בשוק תחרותי. הלחץ שיופעל על המונופולים האלו מצד היצרנים החדשים בשוק שגם יוצרים וגם צורכים, יגרום לארגונים להתאים את העסק למציאות החדשה. הפתרון יכול להיות נתינת חלק מהעבודה ללקוחות וכך להוריד עלויות. ישנם חברות שמשתמשות בתשתית האינטרנט למכירת מוצרים ולקניית מוצרים על ידי הלקוחות עצמם. למשל איביי שיצרה פלטפורמה המאפשרת ללקוחות להיות גם צרכנים וגם מוכרים. הלקוחות גם עושים את עבודת הפרסום על ידי נתינת משוב על המוצרים. גם ויקיפדיה יכולה לתת שיעור בביזנס למוסדות הקלאסיים שבה הצרכנים הם גם יצרנים.
אנדרה קאבוש
אנדרה קאבוש (במקור אדה כ"ץ, ; 5 בנובמבר 1906 – 4 בנובמבר 1944) היה סייף יהודי-הונגרי. אלוף אולימפי בעל 4 מדליות מהן 3 זהב משתי אולימפיאדות (לוס אנג'לס 1932 וברלין 1936) ואלוף עולם בעל 7 מדליות מהן 6 זהב.
קאבוש נלקח לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בזמן השואה, ובהמשך חזר לבודפשט ופעל במחתרת האנטי-נאצית עד למותו ב-1944 בנסיבות שלא הובררו עד תום.
ביוגרפיה
קאבוש החל את קריירת הסיוף כאשר קיבל מידיד ציוד לסיוף כמתנת יום הולדת. לאחר שקיבל את המתנה, הסתיר אותה בארונו, אך כאשר הידיד התגרה בו, נרשם למועדון סיוף, והפך לאחד הסייפים הטובים בעולם בזמנו.
ב-1928 זכה באליפות סלובקיה במדליית הזהב בסיוף בחרב. ב-1931 זכה במדליית הכסף באליפות העולם בסיף בתחרות החרב. ב-1933 וב-1934 זכה במדליות זהב אישיות באליפות העולם, וב-1931, 1933, 1934 ו-1935 זכה במדליות הזהב הקבוצתיות. בין חבריו לקבוצה היו היהודים אטילה פטשאואר ושנדור גומבוש.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) זכה קאבוש במדליית זהב קבוצתית, ובמדליית ארד אישית בחרב. בתחרויות הקבוצתיות ניצחה קבוצתו את ארצות הברית (3-13), איטליה (2-9) ופולין (1-9) בגמר.
קאבוש לא היה משופע באמצעים כחבריו לקבוצה, שהיו לרוב ממשפחות עשירות. בעקבות ניצחונו באליפות אירופה ב-1934, פרש מהסיוף לזמן מה כדי לפתוח חנות מכולת. לאחר שמצא פטרון עשיר, שב לסייף, והוביל את הונגריה לניצחון נוסף באליפות אירופה ב-1935.
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה קאבוש בשתי מדליות זהב. הוא הוביל את קבוצתו למדליית הזהב פעם נוספת, כשהיא בלתי מנוצחת, וזכה במדליית הזהב האישית בחרב עם 24 ניצחונות ב-25 קרבות.
עבודות כפייה ומוות
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, השתנה לרעה מצבם של יהודי הונגריה. קאבוש נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) ושהה שם במשך 5 חודשים. לאחר מכן שהה במחנות הצבא ההונגרי ולימד את הקצינים סיוף. בעזרת קצין צבא ידידותי נשלח ביוני 1944 לקרובי משפחה בבודפשט ושהה בביתם, תוך שהוא פעיל במסגרת המחתרת ההונגרית. בנובמבר 1944 נסע בעגלה עם סוסים על גשר מרגיט בבודפשט, כאשר תקלה טכנית הביאה לפיצוץ מתקן שהצמידו הגרמנים לגשר, בציפייה לבואו של הצבא האדום. קאבוש, ועמו רבים אחרים, טבעו בנהר הדנובה. ישנם דיווחים סותרים על מותו, אך כולם מציינים כי טבע בדנובה בראשית נובמבר 1944.
ב-1986 הונצח קאבוש ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט.
הישרדות איי הפנינה
הישרדות איי הפנינה היא העונה השנייה של תוכנית המציאות הישראלית "הישרדות". עונה זו, אשר צילומיה החלו ביוני 2008 ושידורה החל ב-24 בדצמבר 2008, צולמה באיי הפנינה שבפנמה. לפני תחילת הצילומים, נדרשו המתמודדים להפקיד בידי ההפקה צ'ק ביטחון בסך 50,000 ש"ח, שייפדה אם יפרו את החוזה. זאת במטרה למנוע במהלך שידורי העונה השנייה טענות מצד המתמודדים על התערבות ההפקה, או הדלפת פרטים לגבי התקדמות המשחק. שמות השבטים בעונה זו הם "קניבה", על שם שוכני איי הפנינה המקוריים, שהיו ידועים כאוכלי אדם ו"בארו", על שמו של הר הגעש היחיד בפנמה, בארו, המתנשא לגובה של 3,474 מטר. השבט המאוחד נקרא "קסאיה" על שם אחד מאיי הפנינה. הגמר התקיים ב-23 במאי 2009 בתיאטרון בקיסריה. לגמר עלו אריק אלפר, מירית וקנין, ונטע-לי זלצרמן (שהודחה בגמר באמצעות הצבעות במסרונים), בין מירית לאריק נעשתה הצבעה של המושבעים, בסופה ניצח אריק עם 6 קולות ובמקום השני זכתה מירית עם 3 קולות.
מתמודדים
הופעות עתידיות מירית וקנין, מעיין פורטר ונתן בשבקין חזרו להתחרות בעונה הרביעית של התוכנית; הישרדות אולסטארס: אוהדים נגד שורדים. עידן חביב חזר להתחרות בעונה העשירית של התוכנית; הישרדות VIP: עונת 2020.
לדרר
לדרר (Lederer) הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו בורסקאי. {{פירושונים|
ברנקייה
ברנקייה (בספרדית: Barranquilla), המוכרת גם בכינוי "שער הזהב של קולומביה", היא עיר נמל בצפונה של מדינת קולומביה, והיא בירת מחוז אטלאנטיקו. ברנקייה היא העיר התעשייתית ועיר הנמל הגדולה באזור הקריבי בקולומביה, והעיר הרביעית בגודלה במדינה כולה. הנמל והעיר ממוקמים על הדלתה של נהר מגדלנה. העיר ידועה בין היתר בשל הקרנבל הססגוני המתרחש בה מדי שנה.
לדרר
ראו גם
}}
ברנקייה
העיר נוסדה על ידי הספרדים בשנת 1629. בשנת 2000 התגוררו בעיר עצמה 1,112,837 תושבים. יחד עם האזור המטרופוליטני הסמוך לעיר, מנתה האוכלוסייה 2,209,895 תושבים.
הקהילה היהודית
ראשוני היהודים הגיעו לעיר בתחילת המאה העשרים. חלקם הגיעו כפליטים מן האימפריה העות'מאנית, ומיעוטם מאירופה שלפני השואה; מיעוט זה הפך עם הזמן לקהילה הגדולה מן השתיים, בשנות ה-60 של המאה ה-20. היהודים בעיר הקימו מערכת חינוך פורמלי: גני ילדים, בית ספר יסודי ותיכון, וכן תנועת נוער יהודית בשם "יחד" ומרכז קהילתי לתרבות וספורט. במקום קיימים שני בתי כנסת ובית קברות יהודי.
בעקבות המצב הכלכלי הירוד ושיעורי הפשיעה הגבוהים בקולומביה, היגרו חלק גדול מהיהודים לארצות הברית, ישראל וארצות אחרות באמריקה הלטינית, וכתוצאה מכך הצטמצמה הקהילה.
ספורט
האצטדיון שימש, כאשר הנבחרת הלאומית של קולומביה בכדורגל העפילה לטורניר גביע העולם כאצטדיונה הביתי (כמו בשנים: 1990, 1994, 2014 וב-2018). וכן, האצטדיון הוא הגדול במדינה.
האצטדיון שופץ בשנת 2011.
אשוט נדניאן
אשוט נדניאן (בארמנית: Աշոտ Նադանյան; נולד ב-19 בספטמבר 1972) הוא שחמטאי ארמני בדרגת אמן בינלאומי, תאורטיקן של שחמט, ומאמן שחמט.
ההישגים הבולטים שלו הם בתחום תאוריית הפתיחה והאימון. שתי וריאציות של פתיחה נקראות על שמו: וריאציית נדניאן בהגנת גרינפלד והתקפת נדניאן בפתיחת רגלי המלכה. הוא התחיל לאמן בגיל 22, והכשיר שלושה רבי אמנים. הוא אימן את הנבחרות הלאומיות של כווית ושל סינגפור והוענקו לו תוארי כבוד, ביניהם מאמן כבוד של ארמניה ב-1998 ומאמן בכיר של פיד"ה ב-2017.
הוא התחרה ב-1996 באולימפיאדת שחמט. לדברי ולרי צ'כוב, נדניאן הוא "בעל פוטנציאל עצום בשחמט, אבל הוא לא היה מסוגל למצוא מספיק זמן כדי לעבוד באופן מקצועי על המשחק שלו." לבון ארוניאן אמר כי בשל המצב בארמניה, נדניאן "לא היה מסוגל להציג אפילו עשירית מכישרון המשחק שלו."
עקב סגנון ההתקפה היצירתי שלו, נדניאן תואר כ"גאון אקסצטנרי", וכ"טל הארמני" ו"אחיו-למחצה של קספרוב". הפרק השישי בספרו של טיבור קרוליי משנת 2009, Genius in the Background, מוקדש לנדניאן.
תחילת דרכו
נדניאן נולד ב-19 בספטמבר 1972 בבאקו, אזרבייג'ן, אשר הייתה אז חלק מברית המועצות, לסרגיי ואירינה, מעצבי שיער. אביו לימד אותו לשחק שחמט כשהיה בן שבע. המאמן הראשון שלו היה רפאל סרקיסוב, אשר קיבל אותו בתור תלמיד בבית הספר ספרטק בבאקו. במאמר שלו The Voiceless Old Man נרדיאן כתב שכאשר הוא היה בן תשע או עשר לא היו כמעט תחרויות שחמט שבו שחקנים צעירים יכולים היו לשחק עם הבוגרים, ולכן לעיתים קרובות הוא הלך לגן ליד הבית שלו לשחק שחמט עם מבוגרים חובבי שחמט. הוא זכר כי באחד ממשחקים אלו הוא שיחק נגד איש זר, שקט ומסתורי, שהסתבר שהיה אלוף השחמט ולדימיר מקוגונוב. ב-1986 ו-1987 נדניאן ניצח באליפות הנוער עד גיל 16 של אזרבייג'ן. עם תחילת מלחמת נגורנו קרבאך ב-1988, נאלצה משפחתו לעזוב את באקו, ולברוח לארמניה.
קריירת שחמט
נדניאן שיחק באליפות הנוער בשחמט של ברית המועצות בשנים 1987, 1988 ו-1989, באליפות ארמניה בשנים 1997, 1998 ו-1999 (אז זכה במקומות 7-8), באולימפיאדת השחמט 1996 בירוואן, בגביע מועדון השחמט של אירופה ב-1997, בטורניר האזורי בפנורמו בשנת 1998, שם הוא דורג 7–11 מתוך 72 המשתתפים, באליפות אירופה בשחמט בשנים 2000 ו-2014 ובאליפות בליץ ומשחק מהיר של פיד"ה בשנת 2013 בחנטי-מנסיסק. ב-2014, כשהוא משחק בלוח 4, הוא סייע לקבוצה שלו BKMA ירוואן לזכות במדליית כסף באליפות ארמניה בשחמט קבוצות.
סגנון וחוזקות
נדניאן הגיע למד כושר הטוב ביותר שלו ביולי 1997 עם 2475 נקודות. הביצוע הטוב ביותר שלו היה בתחרות אירופלוט הפתוחה במוסקבה, בשנת 2002, שבה הוא השיג חמש מתוך תשע נקודות אפשריות (56%), ציון העולה על הנדרש לציון הראשון שלו לתואר רב אמן בחצי נקודה. הציון השני שלו לרב אמן שלו הגיעה בתחרות מוסקבה 2004, שם הוא השיג שמונה נקודות מתוך אחת עשרה אפשריות עם רמת ביצוע (פרפורמנס) של 2630.
לנדניאן סגנון משחק הרפתקני ובעל דמיון, ואפילו הטעויות שלו, על פי טיבור קרוליי, "מכילים אלמנטים של יצירתיות". הוא אוהב ליצור עמדות חדשניות ולא טיפוסיות ישר מהפתיחה, לעיתים קרובות באמצעות תמרונים משונים. פתיחות בלתי שגרתיות במשחק היו תמיד חלק מן הרפרטואר שלו (למשל הפתיחה הפולנית, גמביט בודפשט).
זוכה גביע העולם בשחמט 2005 לבון ארוניאן אמר על נדניאן: "התשוקה שלו ליופי, המסירות שלו לאסכולה הרומנטית של השחמט, תמיד היו מעוררי השראה." רב האמן וולרי צ'כוב ציין כי "יחד עם תכונות חיוביות כמו הבנה מורכבת של עמדות דינמיות, חוש יוזמה טוב מאוד, וחשיבה מהירה, למשחק של אשוט יש כמה היבטים שליליים כמו רפרטואר חלש של פתיחות, הגנה לא טובה, וכן הפן הפסיכולוגי של המשחק."
תאורטיקן שחמט
Grünfeld Defence, Nadanian Variation
1.d4 Nf6 2.c4 g6 3.Nc3 d5 4.cxd5 Nxd5 5.Na4
נדניאן תרם לתאוריית הפתיחה עם שתי וריאציות על שמו: וריאציה נדניאן בהגנת גרינפלד (אחרי המהלכים 1.d4 Nf6 2.c4 g6 3.Nc3 d5 4.cxd5 Nxd5 5.Na4) ותקיפת נדניאן בפתיחת רגלי המלכה (אחרי המהלכים 1.d4 Nf6 2.Nf3 h6 3.c4 g5). הווריאציה הראשונה שומשה בידי רבי אמנים חזקים רבים, כגון ויקטור קורצ'נוי, מקסים ושייה-לגראב, בו צ'יאגז'י, אלכסנדר ריאזנצב, וולטר בראון, סמבט לפוטיאן, ג'ונתן רוסון, אנדריי חרלוב, בוגדן לליץ', ואיגור ליסיי, ואילו השני מעולם לא נהנה מפופולריות בקרב שחקני הדרגות העליוניות.
נדניאן גם תרם ניתוחי שחמט רבים לפרסומים ברחבי העולם, כולל Chess Informant,  New In Chess Yearbook, Europe Échecs, 64, Kaissiber ו Szachy Chess. הוא היה בעל טור באתר Chessville.com  וגם כתב עבור ChessBase ועבור האתר של האקדמיה הארמנית לשחמט.
על פי רב האמן הרוסי איגור זייצב, נדניאן הוא "אחד מחוקרי הפתיחות החשובים ביותר".