cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זוג קופר
האלקטרונים בזוגות לא בהכרח קרובים, היות שהאינטראקציה היא לטווח ארוך, ועל כן הם יכולים להיות במרחק של מאות ננומטרים זה מזה. מרחק זה גדול לרוב מהמרחק הבין-אלקטרוני, ולכן זוגות קופר רבים תופסים את אותו המרחב. זוג קופר הוא בוזון אפקטיבי המורכב משני אלקטרונים בעלי ספין חצי, ועל כן הספין שלו יכול להיות 0 או 1. משמעות הדבר היא שפונקציית הגל שלו היא סימטרית תחת חילוף חלקיקים, ועקרון האיסור של פאולי לא חל עליו.
קשר למוליכות-על
הנטייה של זוגות קופר במערכת היא 'להתעבות' למצב היסוד הקוונטי שאחראי לתכונות הייחודיות של מוליכות-על.
קופר התייחס במקור רק למקרה של זוג מבודד במתכת. מאוחר יותר, כאשר הוא התייחס למצב יותר מציאותי של ריבוי זוגות אלקטרונים, כפי שהובהר בתאוריית BCS, הוא מצא שהזיווג פותח פער בספקטרום רציף של רמות אנרגיה מותרות של האלקטרונים, כך שכל עירור של המערכת חייב להיות בעל כמות מינימלית כלשהי של אנרגיה. פער העירור הזה מוביל למוליכות-על, שכן עירור קטן (כגון פיזור של אלקטרונים) הוא אסור.
הרברט פרוליך הציע לראשונה כי האלקטרונים מתנהגים כזוגות המצומדים על ידי תנודות בסריג המתכת. ניתן להסיק זאת באמצעות אפקט האיזוטופ הנפצה במוליכי-על.
התאוריה של קופר היא כללית למדי ובלתי תלויה באינטראקציה הספציפית בין האלקטרון לפונון. תאורטיקנים מהתחום של חומר מעובה הציעו מנגנון זיווג המבוסס על קשר אחר בין אלקטרון לאקסיטון או בין אלקטרון לפלזמון, אך כיום עוד לא נצפתה אינטראקציית זיווג שכזו במתכת.
הרוח במעטפת (סרט)
הרוח במעטפת (באנגלית: Ghost in the Shell) הוא סרט אנימה יפני מסוגת הסייברפאנק שיצא בשנת 1995 המבוסס על מאנגה באותו שם מאת מסאמונה שירו. הסרט, אותו ביים מאמורו אושי היה קופרודוקציה יפנית-בריטית בהפצה משולבת של קודאנשה, בנדאי ויז'ואל ומאנגה אנטרטיינמנט, כשאת האנימציה יצרו אולפני Production I.G.
העלילה עוקבת אחר מוטוקו קוסנאגי, סוכנת ממשלתית לשמירה על ביטחון הציבור, שרודפת אחר האקר מסתורי בשם שליט הבובות. הסרט כולל מספר תמות פילוסופיות כדוגמת מודעות עצמית בעולם טכנולוגי מתקדם. פסקול הסרט - אותו הלחין קנג'י קאוויי - מכיל שפה יפנית עתיקה.
תקציר העלילה
עלילת הסרט מתרחשת בעיר יפנית בדיונית בשנת 2029. הטכנולוגיה התקדמה באופן כה ניכר שסייבורגים קיימים ונפוצים. בנוסף, המוח האנושי מסוגל להתחבר לאינטרנט ישירות. העלילה מתמקדת בשוטרת הסייבורגית מוטוקו קוסנאגי, המכונה "מייג'ור", אשר משתייכת ליחידת עלית מובחרת העוסקת בפעילויות מיוחדות, כולל לחימה בטרור ופשעי סייבר. מייג'ור צריכה כעת ללכוד האקר מסתורי המכונה "שליט הבובות".
א בוגי ויט דה הודי
ארטיסט ג'וליוס דובוס (באנגלית: Artist Julius Dubose; נולד ב-6 בדצמבר 1995), ידוע בשם הבמה א בוגי ויט דה הודי (A Boogie wit da Hoodie), הוא ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי.
קריירה
דובוס החל את הקריירה שלו ב-2016, כאשר הוציא לאתר SoundCloud את השיר הראשון שלו, "Temporary". בעת הוצאתו, היה דובוס בן 19 בלבד. באותה שנה, הוציא את המיקסטייפ הראשון שלו הנושא את שמו הפרטי, Artist. האלבום הגיע בשיאו למקום ה-22 במצעד אלבומי הראפ.
ב-2017 הוציא את אלבום הבכורה שלו, The Bigger Artist. האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ ואף זכה במעמד "אלבום פלטינה" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
בסוף 2018 הוציא את אלבום האולפן השני שלו, Hoodie SZN. האלבום כולל הופעות אורח של 6ix9ine, אופסט, טייגה, ג'וס וורלד, יאנג ת'אג ואמנים מחתרתיים נוספים. האלבום הגיע בשיאו למקום הראשון בבילבורד 200.
ב-18 בספטמבר 2019, הוא התארח בסינגל "Stack It Up" של ליאם פיין.
שדרות קק"ל
שדרות קק"ל הן שדרה וכביש רוחב ראשי בצפון תל אביב, שאורכו 2.3 ק"מ.
מתווה השדרות
שדרות קק"ל מתחילות במערב בדרך נמיר כהמשכו של רחוב פרופס. הן חוצצות בין נווה אביבים שמדרום להן לבין רמת אביב ג' מצפון להן, וחוצות את רחוב חיים לבנון. שדרות קק"ל ממשיכות מזרחה בין שני חלקיה של שכונת אפקה ועוברות מעל נתיבי איילון ומסילת החוף במחלף קק"ל. בחלקן המזרחי, חוצות שדרות קק"ל את תל ברוך, ומגיעות לסיומן בצומת עם רחוב בני אפרים. צומת זה עתיד להפוך למחלף עם הפרדה מפלסית. בהמשכו ממזרח לצומת זה מכונה הכביש בשם רחוב שלונסקי ולאחר מכן בשם רחוב טבנקין. אורכו של הציר במלואו, מסמוך לחוף תל ברוך ועד רמת החיל, הוא 4.5 ק"מ.
עד מותו של דוד בן-גוריון כונה רחוב זה בשם "רחוב רשפון", והרחוב בו ניצב בית בן-גוריון נקרא שדרות קק"ל. לאחר מותו של בן-גוריון הוסב שם הרחוב בו ניצב ביתו לשדרות בן-גוריון, ורחוב רשפון זכה בשמו הנוכחי - שדרות קק"ל. לפני הקמתה של שכונת רמת אביב ג', היה חלקו המערבי של הרחוב ידוע כמוקד של זנות, בדומה לחוף תל ברוך הסמוך.
הד
הד הוא החזרה או השתקפות של צליל, המגיעה אל המאזינים זמן מה לאחר שמיעת הצליל הישיר. באקוסטיקה ובעיבוד קול נעשה שימוש רב מושג זה.
דוגמאות נפוצות להד הן החזרת גל קול מתחתית באר, או מקירות חדר או אולם, בניין וכדומה. הפרש הזמן בין הצליל הישיר ובין ההד שלו שווה ליחס בין המרחק הנוסף שעל הקול לעבור לבין מהירות הקול (כ-340 מטרים לשנייה, באוויר).
עוצמת ההד
כאשר קולות מופקים בחללים סגורים הם נוטים ליצור הדים בעודם מנתרים מהקירות, מהתקרה ומהרצפה. עוצמת גל הקול המוחזר צריכה להיות גבוהה מספיק ובהפרש זמן גדול מספיק על-מנת שיוכל להיות מופרד מהגל הישיר בתפישתו של השומע. כדי שהמאזין יחוש בהד באופן מיטבי, עליו להיות בחלל גדול וריק עם קירות חלקים. על פי חוק סנל, חלל ריק עם קירות חלקים מאפשר לקול לחזור באופן מסודר ולא להתפזר, דהיינו, ולהישאר בעוצמה חזרה. הקירות החלקים משמשים מעין "מראה" לגלי הקול. גודל החלל מאפשר להד להגיע אל השומע ברווח זמן גדול מספיק מגלי הקול של הצליל המקורי. מסיבה זו, בידוד אקוסטי נגד הד כולל הוספת עצמים לחלל המקום, חספוס של הקירות והתקרה והרבה פעמים הנמכה של התקרה.
מקור השם
באנגלית ובשפות רבות אחרות נקרא ההד "אקו", Echo. מקור המילה במיתולוגיה היוונית: הנימפה אכו הייתה פילגשו של זאוס, מלך האלים. אשתו של זאוס, הרה, הענישה את אכו כשגילתה את בגידתו של בעלה: על הנימפה נגזר שלא לבטא לעולם את דבריה שלה, אלא רק לחזור על דבריהם של אחרים.
הד ראשוני הוא החזרה אחת בלבד של הצליל; כאשר הצליל מוחזר מספר פעמים מעצמים שונים, יש המכנים אותו "הדהוד".
זיניארה
זיניארה (בצרפתית: Ziniaré) היא עיירה המשמשת כעיר הבירה של מחוז הרמה המרכזית במרכז בורקינה פאסו.
נכון לשנת 2019, בעיירה מתגוררים מעל 33,000 תושבים. גובהה הממוצע עומד על 335 מטרים מעל פני הים. היא ממוקמת כ־20 קילומטרים צפונית־מזרחית מפאתי עיר הבירה, ואגאדוגו וכ־60 קילומטרים דרומית־מערבית להעיר קאיה, על הכביש המחבר בין הערים הללו.
מכילתא דרשב"י
מכילתא דרשב"י הוא כינויו של מדרש ההלכה על חומש שמות. על פי המחקר מקורו של חיבור זה באסכולת דבי רבי עקיבא. חיבור זה לא שרד בשלמותו ובשנת 1905 (התרס"ה) שיחזר הרב דוד צבי הופמן את החיבור על פי מובאות מ"מדרש הגדול", וכן על פי קטעי כתבי יד מהגניזה הקהירית.
בשנת 1955 (תשט"ו) ההדירו יעקב נחום אפשטיין ותלמידו עזרא ציון מלמד את החיבור על פי כתבי יד חדשים שנתגלו בינתיים. חוקר מדרשי ההלכה המובהק פרופסור מנחם כהנא מצא קטעי כתבי יד נוספים של חיבור זה. חלקם פורסמו בחיבורו, המכילתות לפרשת עמלק.
שם החיבור
לוי גינצבורג סבר שהמדרש נקרא כך משום שהוא יצא מבית מדרשו של רבי שמעון בר יוחאי. חוקרים אחרים סוברים שחלקים בספר אינם מתאימים לבית מדרש זה, ומקור השם, כמו בכמה מדרשים אחרים, נובע מכך שרשב"י הוא החכם הראשון המוזכר במדרש.
בשנת 2017 יצא הספר לאור במהדורה חדשה על ידי מכון זיכרון אהרן, על פי מהדורת אפשטיין בתוספת הקטעים של כהנא, בנוסף לפירוש, ציונים והערות.
עדה אמיכל ייבין
עדה אֲמִיכָל יֶיבין (7 באוקטובר 1931 – 19 באפריל 2021) הייתה סופרת ומחזאית ישראלית.
ביוגרפיה
עדה אמיכל ייבין נולדה וגדלה בעין גנים, בתם של רבקה (לבית שצקי-כהן) ופנחס ספקטור. למדה בבית הספר יק"א פיק"א במושבה פתח תקווה ובגימנסיה הרצליה בתל אביב. במלחמת העצמאות, בגיל 16.5 שירתה במטה חטיבת הראל בפלמ"ח, בהפוגה שוחררה לסיים את בחינות הבגרות. כשמונה חודשים שירתה במשטרת ישראל ואחר כך החלה בלימודיה באוניברסיטה העברית בחוגים לספרות עברית והיסטוריה כללית. למדה שנה בבית הספר למשחק שליד תיאטרון הקאמרי. הייתה מורה עד שנישאה.
עדה אמיכל ייבין נישאה לארכאולוג זאב ייבין. נולדו להם שלושה ילדים: מיכל (מורה), אביתר, רב-חובל ומנהל במכון להכשרה ימית, וברק, מוזיקאי, מנהל בית הספר למוזיקה "מוזיקון" וחבר בחמישיית המתכת הישראלית.
מחזות ותסכיתים
בשנות השישים לפני תחילת שידור הטלוויזיה ניתנו לתלמידי בתי-הספר תסכיתי השלמה בנושאים יהודיים והיסטוריים. המחברת כתבה תסכיתים רבים, ביניהם: "מיטב החלום אמיתו" - על משה מונטיפיורי. - "הצלת יהודי דנמרק" - "הבעל שם טוב" - "מלחמת האזרחים בספרד".
מארק יאנקולובסקי
יאנקולובסקי נולד בעיר אוסטרבה להורים מקדונים, לאחר שהיגרו לצ'כיה. החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של באניק אוסטראבה, ובשנת 1994 הגיע לאיטליה והצטרף לקבוצת נאפולי. בשנת 2002 עבר לאודינזה, ובשנת 2005 עבר למילאן, ובמדיה שיחק 6 שנים.
בשנת 2011 חזר לקבוצת נעוריו, באניק אוסטראבה, אך כבר במשחקו הראשון בקבוצה נפצע לאחר 8 דקות והוחלף, ובפברואר 2012 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
יאנקולובסקי היה שחקן הרכב קבוע במדי נבחרת צ'כיה, אשר בשורותיה שיחק במהלך יורו 2000 ויורו 2004. בסך הכל רשם 78 הופעות במדי הנבחרת, בהן כבש 12 שערים.
מעמידות פנים
בטקס פרסי בחירת הנוער לשנת 2014 הסדרה זכתה בפרס "בחירת הטלוויזיה: פריצת השנה - סדרה".
הסדרה בוטלה בשנת 2016 לאחר שלוש עונות עקב רייטינג נמוך, לתדהמת מעריציה ברחבי העולם.
עונה ראשונה
בתיכון הסטר בפרברי העיר אוסטין שבטקסס, להיות שונה מזכה אותך בפופולריות. קארמה אשקרופט (קייטי סטיבנס) וחברתה הטובה ביותר איימי רודנפלד (ריטה וולק) מנסות הכל כדי להתבלט, אך לשווא. במקביל, חברן לספסל הלימודים שיין הארווי (מייקל ג. וילט), גיי מוצהר, מזמין אותן למסיבה בביתו לאחר שהוא יוצא מנקודת הנחה מוטעית שהשתיים הן לסביות בארון. קארמה ואיימי מגיעות למסיבה אשר במהלכה נעשה להן אאוטינג שקרי כזוג לסביות, ומכיוון שמעולם לא היו בבית הספר זוג לסביות - החשיפה מעניקה להן, בעל כורחן, מועמדות לזוג מלכות נשף הסתיו. בעקבות הגילוי הפופולריות של קארמה ואיימי מתחילה לצבור תאוצה, ולפיכך השתיים מחליטות להמשיך בהצגה בפני כל בית ספר. בהמשך קארמה מושכת את תשומת לבו של ליאם בוקר (גרג סולקין), הנער החתיך והמקובל של שכבה, מה שהופך אותה למאושרת ומדרבן אותה להמשיך להעמיד פנים, אולם ככל שהזמן עובר איימי מצדה מתחילה להבין שאולי הרגשות שיש לה כלפי קארמה הם אמתיים ועמוקים הרבה יותר ממה שחשבה.
אוליבר סטון
ויליאם אוליבר סטון (באנגלית: William Oliver Stone; נולד ב-15 בספטמבר 1946) הוא קולנוען ותאורטיקן קונספירציה יהודי-אמריקאי. זכה להצלחה אדירה בזכות סרטיו הביוגרפיים ובזכות סרטים אחרים ואף זכה ב-3 פרסי אוסקר, בעיקר על סרטו "פלאטון" והוא אף זכה להצלחה ניכרת בזכות יצירות הדוקומנטריים שלו בטלוויזיה. סרטיו הרבים עוסקים בפרשיות פוליטיות אמריקאיות שנויות במחלוקת.
ביוגרפיה
סטון נולד בניו יורק שבארצות הברית. אביו היה יהודי ואמו קתולית, אך הוא עצמו חונך כנוצרי-אפיסקופלי. החל ללמוד באוניברסיטת ייל, אך עזב כעבור שנה ועבד כמורה בבית ספר בדרום וייטנאם וכאיש צוות באוניית סוחר. בשנת 1967 התגייס לצבא ארצות הברית, עבר הכשרה כלוחם בחיל הרגלים, שובץ באוגדת החי"ר ה-25 ובהמשך בדיוויזיית הפרשים הראשונה (מוטסת), ולחם במלחמת וייטנאם. סטון נפצע פעמיים במהלך שירותו וזכה באותות כוכב הארד בעבור גבורה בשדה הקרב ובלב הארגמן הניתן על פציעה בעת לחימה. לשירותו הצבאי השפעה גדולה על יצירתו.
בשנת 1978 זכה להישגו הקולנועי המשמעותי הראשון, כאשר התסריט שעיבד לסרט "אקספרס של חצות" זכה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר. במהלך שנות השמונים עבד סטון בעיקר כתסריטאי, עבור במאים כבריאן דה פלמה, מייקל צ'ימינו וג'ון מיליוס.
בשנת 1986 כתב וביים את הסרט "סלבדור". בסרט, המתרחש על רקע מלחמת האזרחים באל-סלבדור, הביע לראשונה את דעותיו הפוליטיות השמאליות. עם זאת, דווקא הסרט פלאטון שיצא באותה שנה, המספר את סיפורה של מחלקת חי"ר במלחמת וייטנאם, קיבע את מעמדו כבמאי מוביל, בעל אמירה ייחודית. על סרטו זה זכה סטון בפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, והסרט עצמו זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
סרטיו של סטון מציגים את החברה האמריקנית כחברה אלימה, תחרותית, הנשלטת מאחורי הקלעים על ידי בעלי ממון ואינטרסים, הפועלים כנגד האדם הפשוט. כך הראה את הפיכתם של וודי הארלסון וג'ולייט לואיס, הרוצחים הסדרתיים חסרי המצפון בסרטו "רוצחים מלידה" (1994) לכוכבי תקשורת, את השחתתו של צ'ארלי שין הצעיר והתמים בידי איל הממון מייקל דאגלס ב"וול סטריט", (1987), ואת העוול שעשתה אמריקה ללוחמים בווייטנאם ב"נולד בארבעה ביולי" (1989), עליו שב סטון וקיבל את פרס הבמאי הטוב ביותר.
סרטיו "JFK תיק פתוח" (1991) ו"ניקסון" (1995) מראים כיצד חברו גופי ימין קיצוני ביחד עם בעלי אינטרסים בממסד הצבאי והתעשייתי על מנת להשתלט בצורה חסרת רסן על ארצות הברית, ואינם נרתעים אף מרצח נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי, על מנת להוביל את האומה האמריקנית אל מלחמות שכל כולן נועדו לתועלת האינטרסים הצרים של אותו ממסד.
ב-2008 ביים סטון את הסרט W. העוסק בדמותו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש. "דרומית לגבול", סרט תעודי שביים סטון שנה מאוחר יותר, עוסק בפוליטיקה של דרום אמריקה ובפרט בנשיא ונצואלה הוגו צ'אווס.
בשנת 2016 ביים וכתב את סרט הדרמה הביוגרפי "המרגל - סנודן" אשר מבוסס על חיו של אדוארד סנודן ופרשיית הריגול שבו הסתבך. הסרט יצא לאקרנים בספטמבר 2016, בארצות הברית, ובינואר 2017 יצא בישראל.
ביוני 2017 שודרה בערוץ "שואוטיים" סדרה בת ארבעה פרקים בשם "ראיונות עם פוטין" (The Putin Interviews), המסכמת שנתיים של ראיונות שניהל סטון עם נשיא רוסיה.
ב-2021 סרטו התיעודי "ג'יי.אף.קיי. נבחן מחדש: מבעד למראה" (JFK Revisited: Through the Looking Glass) נבחר להצגת בכורה בפסטיבל קאן.
באותה שנה הוציא סטון את "קזח: היסטוריה של האיש הזהוב" (Qazaq: History of the Golden Man), סרט בן שמונה שעות (שודר בשמונה פרקים, וכן בגרסה מקוצרת בת כשעתיים), הכולל ראיונות שניהל סטון עם שליט קזחסטן לשעבר, נורסולטן נזרבייב, שזכה לביקורות על קידום שלטונו האוטוריטי ופולחן אישיותו.
בשנת 2002 שהה סטון בישראל וצילם סרט תיעודי על הסכסוך הערבי-ישראלי, שבו הוא מראיין מנהיגים כיאסר ערפאת, שמעון פרס, ובנימין נתניהו. הסרט יצא ב-2003 בשם "פרסונה נון גרטה" (מלטינית: אישיות לא רצויה).
בפברואר 2012 דווח כי בנו, המפיק והשחקן שון סטון, התאסלם באיראן.
מרכיב צורני חשוב בסרטיו של סטון הוא השימוש במגוון של מצלמות ופורמטים שונים לצילום, החל מ-VHS, דרך סרטי 8 מילימטר, ועד 70 מילימטר.
התבטאויות אוטואנטישמיות
ב-2010 התראיין סטון ל"סאנדיי טיימס" לגבי הסדרה הדוקומנטרית בהפקתו, "The Untold History of The United States", שלדבריו אמורה להציב את יוסיף סטלין ואדולף היטלר בהקשרים היסטוריים "נכונים יותר". במהלך הראיון תקף את היהודים וטען כי הדגש על השואה בעיסוק במלחמת העולם השנייה נובע ממה שכינה "השליטה של היהודים בתקשורת", וכמו כן טען כי היטלר פגע ברוסים יותר מאשר ביהודים. לאחר מכן פרסם התנצלות רשמית על דבריו בנוגע לשליטה היהודית בתקשורת, ואמר כי הייתה זו "הערה מגושמת".
בנוסף טען במהלך מסיבת עיתונאים שערך לרגל השקת הסדרה, כי היטלר היה "שעיר לעזאזל" וש"נעשה בשמו שימוש זול" לאורך ההיסטוריה.
בעקבות התבטאויותיו של סטון, נשמעו קריאות מקרב חוגי הימין בארצות הברית להחרים אותו ואת סרטיו. עם זאת, הארגון האמריקאי-יהודי "הליגה נגד השמצה" קיבלה את ההתנצלות שפרסם.
סוקטה (חברה)
היסטוריה
שורשי סוקטה בחברת מוראן-סאלוניר שנוסדה ב-1911. ב-1966 שינתה מוראן-סאלוניר את שמה לסוקטה (בצרפתית: Socata, ראשי תיבות של Societe de Construction d'Avions de Tourisme et d'Affaire, בעברית: חברה לבניית מטוסים לתיירות ועסקים) כאשר נרכשה על ידי סוד אוויאסיון לצורך ייצור מטוסים קטנים. בשנת 2000 סוקטה הפכה ליחידה עסקית בבעלות מלאה של EADS.
ראלי דקר
ראלי דקר (כונה בעבר ראלי פריז-דקר) הוא מרוץ ראלי רייד שנתי, שהתקיים בדרך כלל באפריקה, אחר כך באמריקה הדרומית ונערך כיום בערב הסעודית. הראלי נערך על ידי ארגון הספורט אמוארי (ASO) הצרפתי משנת 1979. המרוץ פתוח לחובבנים ולמקצוענים, ונחשב למרוץ סיבולת בשטח קשה, לרבות מדבריות ודיונות.
המרוץ המקורי התחיל בפריז והסתיים בדקר שבסנגל. עם השנים חל שינוי בנקודת הפתיחה והמרוץ אף הוזנק מגרנדה, ליסבון וגם מדקר עצמה. רוב מסלולי הראלי עברו דרך מרוקו, סהרה המערבית ומאוריטניה והסתיימו בדקר. לעיתים הסתיימו המרוצים במקומות אחרים באפריקה כדוגמת מצרים ודרום אפריקה. בשנת 2009 נערך המרוץ לראשונה באמריקה הדרומית לאחר שבוטל בשנת 2008.
אורכו של הראלי מעל 9,000 קילומטר ומשכו כ-16 ימים, במרוצי אפריקה ובמרוצי אמריקה הדרומית. אזור אדראר שבמאוריטניה נחשב לשטח בעל העבירות הקשה ביותר שמרוצי אפריקה עברו בו.
אירועים בולטים
אירועים בולטים אחרים בהיסטוריית ראלי דקאר כוללים את היעדרותו של מרק תאצ'ר, בנה של ראש ממשלת בריטניה דאז מרגרט תאצ'ר, כאשר איבד את דרכו בראלי 1982 ונמצא רק לאחר שישה ימים. במהלך המרוץ ב-1986 תאונת מסוק גבתה את חייהם של מספר אנשים, בהם אנשי תקשורת ואף מייסד המרוץ, תיירי סבין.
ריבוי התאונות הוביל לקריאה רבתי לביטול הראלי מטעמי בטיחות, הן של משתתפיו והן של תושבי המדינות אשר קיפחו את חייהם לעיתים. עם זאת, מרוצי הראלי המשיכו ברצף עד לשנת 2008, עת לראשונה בוטל המרוץ כיממה לפני הזנקתו מליסבון בעקבות חשש מפיגועי טרור. החשש הועלה בעקבות שורה של ניסיונות חטיפה ופעילות ערה מצד ארגון הטרור אל-קאעידה במאוריטניה. בעקבות איום הטרור הוזנק הראלי ב-2009 לראשונה בתולדותיו בדרום אמריקה. מסלול המרוץ נמתח בין ארגנטינה לצ'ילה.
באפריל 2009 פרסמו מארגני הראלי קריטריון חדש בעבור המתחרים על גבי אופנועים לפיו רק רוכבים שהתחרו באחד משלושת מרוצי ראלי דקר הקודמים או שהתחרו באחד מסבבי אליפות העולם בראלי של ה-FIM, יורשו להשתתף במרוץ שיתקיים ב-2010. למרות הביקורות הרבות שנשמעו כנגד החלטה זו המצמצמת משמעותית את כמות הרוכבים המורשים להתחרות באירוע, פרסם ארגון ASO המפיק את הראלי ביוני 2009 תקנה חדשה ונוספת לפיה לא יורשו להתחרות בראלי 2010 אופנועים בנפח הגבוה מ-450 סמ"ק. הסיבה להוראה חדשה זו, תוארה באתר המרוץ כניסיון לשמור על עלויות השתתפות נמוכות יחסית למתחרים חובבים. בעקבות הודעה זו, הודיעה יצרנית האופנועים KTM שניצחה בכל המרוצים משנת 2001 עד 2009 בקטגוריית האופנועים (באמצעות אופנועים שנפחם גדול מ-600 סמ"ק), על פרישה ואי השתתפות באירוע של 2010.
מכוניות
קטגוריית המכוניות כוללת כלי רכב שמשקלם עד 3,500 קילוגרם:
משאיות
קטגוריית המשאיות כוללת כלי רכב שמשקלם מעל 3,500 קילוגרם:
המשתתפים בראלי
המשתתפים בראלי באים מלאומים רבים אך אינם מייצגים את מולדותיהם במרוץ. עיקר הזוכים בו באו לרוב ממדינות אירופאיות, כגון צרפת, רוסיה ואיטליה, וכן מיפן. מספר נהגים ישראלים ניסו אף הם את כוחם בראלי, בהם, ניר ברקת (2001, 2002), עידו כהן (2002, 2004) על גבי אופנועים השתתפו חזי עלון (2006) וגלעד בנאי (2007). הישראלי הראשון שהשתתף בראלי היה רוכב האופנוע אביב קדשאי ב-1996. צמד נוסף אשר התחרה בראלי דקר הם רז הימן והלל סגל (2012) אשר הגיעו במקום הראשון מבין הצוותים העצמאיים שמתחרים בפעם הראשונה ובמקום ה-26 בדירוג הכללי.
נכדתו של הרועה
נכדתו של הרועה (באנגלית: The Shepherd's Grand-Daughter) הוא ספר ילדים שנכתב על ידי הסופרת הקנדית אן לורל קרטר, ויצא לאור בשנת 2008. נושא הספר הוא הסכסוך הישראלי-פלסטיני מבעד לעיניה של אמאני, ילדה פלסטינית בת שש (בתחילת הסיפור) החווה את האירועים העוברים על משפחתה בכפר פלסטיני. הסיפור מתאר איך הילדה מתמודדת עם הסוגיות שמאחורי הסכסוך, על אף מורכבותן. הסופרת התבססה על סיפורים ששמעה מפי פלסטינים שחוו מצבים דומים.
הסיפור משבח את אחדות המשפחה הפלסטינית המסורתית ומתאר את דרכי ההתמודדות של המשפחה עם הכיבוש. נושא מרכזי נוסף שמוזכר לאורך הרומן הוא תפקידן של הנשים בחברה הפלסטינית. חלק מתמלוגי הספר נתרם לקרן למען ילדים בסיכון של האגודה הבינלאומית לספרות לנוער.
תקציר העלילה
אמאני היא צעירה פלסטינית, בת למשפחתה בעלת מסורת ארוכה של גידול כבשים ורעיית צאן. למשפחה נחלה עם מטעי זיתים באזור חברון. אמאני מוקסמת מחייו ומסיפוריו של הסבא שלה, סידו, שכל חייו היה רועה צאן, וחולמת ללכת בעקבותיו. הוריה היו רוצים שהיא תלך ללמוד בבית הספר בכפר, אך הסב מאמין שעליה להיות רועת צאן ולהמשיך את המסורת המשפחתית. הסב מלמד את אמאני את אמנות רעיית הצאן, ובין השאר מספר לה סיפורים על שטח מרעה סודי בשם "פירדוס". באחד הימים נאסרת עליהם הכניסה לאדמת בית המשפחה ולאדמות המרעה, עקב סלילת כביש חדש המוביל להתנחלות הסמוכה למקום מגוריהם. אמאני מטפסת לקצה הר, מעבר לשטח המרעה, ופוגשת שם נער יהודי בשם יונתן, בנו של אחד מתושבי ההתנחלות. למרות ההבדלים ביניהם, שני הצעירים מתיידדים ומגלים ביחד את השטח הסודי "פירדוס" עליו שמעה מהסב. אמאני מחליטה ללכת ללמוד בבית הספר, עקב אובדן פרנסתה, מתוך כוונה ללמוד אנגלית ולנסות לשכנע את תושבי ההתנחלות להחזיר לה את אדמתה. בבית הספר היא פוגשת בנות נוספות המתמודדות עם אירועים טרגיים דומים. לאחר שהבית של אמאני נהרס, משפחתה מתפזרת: אימה יוצאת לקנדה לבקר את הסבתא הגוססת, ונאסרת עליה החזרה לכפר. אביה ודודה נכלאים עקב התנגדות לפעולותיה של ישראל. במפתיע, רב מירושלים נרתם לעזרתה, וביחד עם ארגוני זכויות האדם הם מצליחים לאחד את המשפחה ולבנות את ביתה מחדש.
פרסים ספרותיים
הספר היה מועמד למספר פרסים ספרותיים, וזכה בפרס "ספר השנה לילדים" מטעם אגודת הספריות הקנדית, ובפרס של כבוד מטעם אגודת ג'יין אדמס לספרי ילדים.
על המחברת
אן לורל קרטר פרסמה שורה של ספרי ילדים, ספרים לנוער וספרי מבוגרים. חלקם זכו בפרסים ספרותיים.
היא נולדה וגדלה באונטריו, קנדה, וכיום מתגוררת בטורונטו. בשנות השבעים היא נסעה לבקר בסקוטלנד ובישראל. היא למדה עברית ועבדה בקיבוץ, שם פגשה את בעלה, יהודי אמריקאי. הם עברו ללוס אנג'לס, שם קיבלה קרטר תואר שני בחינוך. היא חזרה לישראל בשנת 2005 כדי ללמד כתיבה יוצרת ברמאללה, שם פגשה מספר משפחות פלסטיניות שסיפוריהן שימשו בסיס לספר.
ביקורת
הספר זכה להצלחה מסחרית. עם זאת, ארגון בני ברית בקנדה הביע תרעומת על הכללתו ברשימת הספרים המומלצים לקריאה על ידי מספר ארגונים ספרותיים בקנדה. לדברי דובר הארגון, יש בספר "תעמולה אנטי-ישראלית" והוא מהווה "סיפור חד-צדדי דמיוני העושה דמוניזציה למדינה היהודית." הספר איננו חלק מתוכנית הלימודים בבתי הספר בטורונטו.
התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חזה
התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חזה, הן התוצאות הטובות ביותר במשחה זה שנקבעו ברחבי העולם ומוכרות על ידי פדרציית השחייה הבינלאומית (FINA). ישנה הפרדה בין השיאים במשחה זה לנשים ולגברים וכן לבריכה אולימפית (50 מטר) ולבריכת 25 מטר.
להלן רשימה של התפתחות שיא העולם מאז שיא העולם המוכר הראשון.
ניקולו טרון
ניקולו טרון (באיטלקית: Nicolò Tron ; 1399 לערך - 1473) היה הדוכס ה-68 של ונציה. טרון כיהן כדוג'ה מאז מינויו, בשנת 1471, ועד פטירתו.
טרון, אציל ונציאני וסוחר עשיר, נבחר לתפקיד הדוג'ה לאחר שכהן במספר משרות ציבוריות בממשלת לה סרניסימה ובהן כשגריר ונציה לאפיפיור פיוס השני.
טרון היה נשוי לדאה מורוזוני.
טרון נבחר בשנת 1471 לתפקיד, לאחר שהביס את פייטרו מוצ'ניגו ואנדריאה ונדראמין (לימים, שניהם נבחרו לתפקיד).
בתקופת שלטונו הגבירה ונציה את אחיזתה בקפריסין ופחתו החיכוכים בינה לבין האימפריה העות'מאנית. כישוריו הפוליטיים של טרון הקלו על יצירות בריתות שונות, ושלטונו הייתה תקופה של שלום, ועליה במסחר. טרון הגדיל את צבא ונציה (הגדלה אשר הגדילה את החוב הציבורי של הרפובליקה).
קברו של טרון הוזמן על ידי בנו, פיליפו טרון, ונבנה בבזיליקת סנטה מריה גלוריוזה דיי פרארי. הקבר תוכנן ונבנה על ידי האדריכל אנטוניו ריצו - מטובי אדריכלי ונציה.
הבריגדה הגרמנית
הבריגדה הגרמנית (בנורווגית: Tysklandsbrigaden) היה השם שניתן לסדרת בריגדות של צבא נורווגיה, אשר הוצבו בגרמניה המערבית במהלך המלחמה הקרה. כל בריגדה הייתה מוצבת בגרמניה חצי שנה, אשר במהלכה היא הייתה מקבלת את השם "הבריגדה הגרמנית", ולאחר מכן מוחלפת בבריגדה אחרת. בסך הכל שרתו בגרמניה 50,000 חיילים נורווגים.
היסטוריה
לאחר אימון בסיסי בלבד, נשלחה הבריגדה הראשונה לגרמניה בינואר 1947. בשל המחסור בציוד ובנשק ששרר באותם ימים בצבא נורווגיה, קיבלו חיילי הבריגדה הגרמנית ציוד בריטי ואפילו מדים בריטיים. כדי להבדיל בינם לבין החיילים הבריטים, הוצמד לשרוול מדיהם דגל נורווגיה קטן. במהלך הסגר על ברלין, כאשר נראה היה שמלחמה נוספת עומדת לפרוץ, דרשו הבריטים והאמריקנים להציב את הבריגדה הנורווגית בחזית, אולם בעקבות התעקשות של ממשלת נורווגיה היא הועברה לעורף. בעקבות הקמת גרמניה המערבית ופרוץ המלחמה הקרה, השתנה תפקידם של החיילים הנורווגים, והם הפכו מכוח כיבוש לכוח הגנה מפני מתקפה אפשרית של ברית ורשה. החיילים הנורווגים הועברו לשלזוויג-הולשטיין לצד חיילים מצבא דנמרק ומהבונדסוור, והיו אמורים להגן על האזור במקרה של מלחמה. במהלך מלחמת קוריאה עלה הרעיון לשלוח את הנורווגים להשתתף בלחימה, אולם הוא נדחה. החיילים הנורווגים עזבו את גרמניה באפריל 1953, על פי בקשת מקבלי ההחלטות בנאט"ו שסברו שההגנה על צפון נורווגיה קריטית יותר מההגנה על שלזוויג-הולשטיין.
רשימת הבריגדות
כל בריגדה הייתה מוצבת בגרמניה חצי שנה, אשר במהלכה היא הייתה מקבלת את השם "הבריגדה הגרמנית", ולאחר מכן מוחלפת בבריגדה אחרת. הבריגדות שנשאו את השם הן:
בסך הכל שרתו בגרמניה 50,000 חיילים נורווגים. 40 חיילים נורווגים נהרגו במהלך השירות בגרמניה כתוצאה מתאונות שונות, במבצר אקרשוס ישנה מצבה לזכרם. ראש ממשלת נורווגיה קארה וילוך שרת בבריגדה, וכך גם שר ההגנה לעתיד פרדריק בול-הנסן.
1952 במדע
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1952.
פגאנס מיינד
פגאנס מיינד (Pagan's Mind; מילולית: מוח של פגאני) היא להקת פרוגרסיב פאוור מטאל נורווגית.
הלהקה הוקמה בשנת 2000 משרידיה של להקת Silverspoon. כבר באותה שנה שחררו את אלבומם הראשון, "Infinity Divine". האלבום השני, Celesital Entrance, יצא בשנת 2002 והיה להצלחה גדולה גם מחוץ לנורווגיה. האלבום השלישי, "Enigmatic : Calling", יצא בשנת 2005 והאלבום הרביעי, "God's Equation", יצא בשנת 2007.
מאוזוליאום המשוררים
מאוזוליאום המשוררים (בפרסית: مزار شاعران, آرامگاه شاعران) הוא מבנה הנמצא בבית הקברות שברובע סורח'אבּ בעיר תבריז באיראן. בו קבורים משוררים, מדענים ואנשים ידועים שתרמו לתרבות האיראנית בתקופות שונות.
בית הקברות של סורח'אב מוזכר לראשונה בספר "נוזהת אל-קולובּ" מאת חמד-אללה מוסתוופי (حمدالله مستوفی).
בתחילת שנות השמונים של המאה העשרים הושלמה בנייתו של המאוזוליאום הנוכחי באתר, בעיצובו של האדריכל ע'ולאם רזא פרזאן-מהר (غلام‌رضا فرزان‌مهر). המאוזוליאום ממוקם באמצע המתחם ומתנשא לגובה של 30 מטרים. הוא משלב יסודות ארכטיקטונים מסורתיים ומודרניים. המשורר האחרון שנקבר באתר (בשנת 1988) הוא מוחמד חוסין שהריאר, המשורר המודרני האיראני המפורסם.
במתחם קבורים יותר מ-400 משוררים, אנשי רוח ויוצרים, והוא מושך אליו אוהבי ספרות ושירה ותיירים רבים מאיראן ומהעולם.
אישים הקבורים במתחם
בין האישים הקבורים באתר זה:
דירקטוריון
דִּירֶקְטוֹרְיוֹן (בעברית: מוֹעֶצֶת מְנַהֲלִים, וכן גם חֶבֶר הַנֶּאֱמָנִים או חֶבֶר הַמְּנַהֲלִים) הוא ההנהלה העליונה, בתאגיד (חברה וגם עמותה), והוא הגוף הקובע את יעדי הארגון והאסטרטגיה העסקית שלו. הוא גם מפקח על הדרך לעמידה ביעדים אלה והגשמתם.
בחברות
דירקטוריון הוא אורגן של החברה אותו ממנים בעלי המניות בחברה. חברי הדירקטוריון אינם ממונים על ניהולה השוטף של החברה, שכן לשם כך קיים מנהלה הכללי של החברה. הם עוסקים בגיבוש האסטרטגיה של החברה ומפקחים על פעילותו של מנהלה הכללי.
בחברה ציבורית יקבע הדירקטוריון את המספר המזערי הנדרש של דירקטורים, שעליהם להיות בעלי מומחיות חשבונאית ופיננסית. קביעה זו תתחשב, בין השאר, בסוג החברה, גודלה, היקף פעילותה ומורכבות פעילותה, ובכפוף למספר הדירקטורים שנקבע בתקנון החברה.
בחברה פרטית יכול שיהיה דירקטוריון המונה אדם אחד.
דו"ח הדירקטוריון
הדו"ח מהווה מסגרת משלימה למידע שנמסר בדו"חות הכספיים המהווים אף הם חלק מהדו"ח התקופתי, ומתמקד בהסברת ההתפתחויות שחלו בסעיפי הדו"חות הכספיים ובגורמים להם. דו"ח זה נועד לגלות למשקיע הסביר מידע "לא-כספי", החשוב לצורך קבלת החלטות לגבי השקעה, על ידי הצגת הסברים למצבו הכספי של התאגיד, תוצאות פעילותו, נזילותו ומקורות המימון שלו, ובכלל זה הגורמים לשינויים שחלו בהם. הדו"ח מתייחס לשנת הדיווח הרלוונטית בדו"ח התקופתי וניתנים בו הסברים של הדירקטוריון על מצב עסקי התאגיד, תוצאות פעולותיו, הונו העצמי ותזרימי המזומנים שלו. ההסברים צריכים להתייחס לאופן השפעתם של אירועים על הנתונים שבדו"חות האמורים, אם השפעה זו מהותית, ולסיבות שהביאו לשינויים שחלו במצב ענייני התאגיד בהשוואה לשנות הדיווח הכלולות בדו"חות הכספיים.
רשימת הנושאים בתקנות אינה רשימה סגורה ועל הדירקטוריון להפעיל שיקול דעת לגבי עניינים ייחודיים לתאגיד, אף אם התקנות אינן מתייחסות אליהן.
חברה פרטית, שאינה נסחרת בורסה, אינה נדרשת לפרסם דו"ח זה.
יושב ראש הדירקטוריון
יושב ראש הדירקטוריון מנהל את ישיבות הדירקטוריון. במצב של שוויון בהצבעות מועצת המנהלים יינתן ליו"ר הדירקטוריון קול הצבעה נוסף.
בחברה פרטית שניירות ערך שלה אינן נסחרות בבורסה, אין חובה למנות יושב ראש דירקטוריון. בחברה ציבורית, יו"ר הדירקטוריון אינו יכול לשמש גם כמנכ"ל החברה, אלא אם התקבל לכך אישור של האספה הכללית של בעלי המניות בחברה ברוב קולות של שני שלישים מקולות בעלי המניות שאינם בעלי שליטה בחברה.
חברי דירקטוריון
הרכב חברי הדירקטוריון משתנה באופן משמעותי בין ענף לענף. עם זאת, חברי דירקטוריון נוטים להיות בעלי מאפיינים דומים - בדרך כלל מדובר בגברים שהגיעו לתפקיד מתפקידים ניהוליים בכירים יותר בענף. הגיל הממוצע של חברי דירקטוריון נע סביב שנות ה-50.
נשים בדירקטוריון
באופן מסורתי, מרבית חברי הדירקטוריון הם גברים, ובחברות רבות אין נציגות נשית כלל. גם בראשית המאה ה-21 זה עדיין המצב, אולם מגמה זו מתמתנת מעט, כאשר השינוי בא לידי ביטוי בעיקר בחברות גדולות ומצליחות, ובעיקר בתקופות של שגשוג כלכלי.
על פי דו"ח של קרדיט סוויס משנת 2014, שסקר למעלה מ-3,000 חברות, גיוון מגדרי בדירקטוריון מניב בממוצע תוצאות טובות יותר עבור חברות. מספר מחקרים הצביעו על מתאם בין הצלחתה הכלכלית של החברה לבין מינוי נשים בדירקטוריון, אם כי מחקרים שניסו לבחון את טיב הקשר בין נוכחות נשים בדירקטוריון לבין הצלחתה הכלכלית של החברה הציגו תוצאות מעורבות. אף על פי שהדבר לא בא בהכרח לידי ביטוי בשורת הרווח של החברה, סקירת מחקר משנת 2009 הראתה ששילובן של נשים בדירקטוריון משפר בממוצע מאפיינים שונים בממשל התאגידי. הצטברותם של נתונים אלו הובילה למגמה בה חברות השקעות שונות מעודדות גיוון מגדרי בהרכב הדירקטוריון של חברות, במקרים נדירים אף ממש כתנאי להשקעה.
מחקרה של סומרו ארקוט משנת 2008 הראה שהשפעתן של נשים בדירקטוריון מוגבלת כאשר חברה בו אישה אחת בלבד, והשפעתן של נציגות הנשים על החברה משמעותית יותר אם יש לפחות 3 נשים בחבר. מחקר קנדי משנת 2002 (Brown, Brown, Anastasopoulos) מצא שחברות להן לפחות 3 נשים בדירקטוריון מאפיינים שונים מדירקטוריונים בהם ישנם גברים בלבד. מרבית הדירקטוריונים בעלי הנוכחות הנשית הקפידו על גיבוש קריטריונים למדידת הצלחת אסטרטגיית החברה (לעומת פחות ממחצית הדירקטוריונים בעלי ההרכב הגברי), וכן הקפידו יותר אחר יישום אסטרטגיית החברה על פי אותם הקריטריונים (94% לעומת 67%). בנוסף, הדירקטוריונים עם נציגות נשים נמצאו בעלי איכויות גבוהות יותר בנושאי אחריות תאגידית, והשקיעו יותר תשומת לב לביצועים לא-פיננסיים כמו שביעות רצון לקוחות ועובדים, או מדדי חדשנות ואחריות חברתית. כנגד זאת, מחקר אחר (שרידן ומילגייט, 2005) מצא שיש יותר חשיבות לנורמות הארגוניות מאשר לגיוון המגדרי, ובמקרים שונים שנבדקו התאימו את עצמם מרבית חברי הדירקטוריון לנורמות של המוסד, כך שבפועל ירדה החשיבות של הרכב הדירקטוריון. מספר מחקרים (Sealy and Singh, 2006. Sealy, 2008) מצאו השפעה חיובית של נשים בדירקטוריון על זהותה העסקית של נשים שעובדות בחברה, ואף נמצא (Bilimoria, 2000) שנציגות נשית תורמת לשימור עובדות נשיות בחברה. מחקר נוסף (Daily 1999) הראה חשיבות ספציפית לנציגות בכירה ברמת קבלת ההחלטות בחברות שמגדירות בין קהלי היעד המרכזיים שלהם גם אוכלוסייה נשית.
שיקול נפוץ למינוי נשים לדירקטוריון הוא גם שיקול הלגיטימציה, כאשר מינויים אלו מתקבלים לעיתים בעין יפה בקרב עובדות חברה, כלי תקשורת ואף מדדים שמשווים ייצוג נשי בין חברות שונות. לעיתים מופעלים לחצים שונים על בכירי החברה למינוי אישה לדירקטוריון, ובדרך כלל מינוי זה נתפס ככזה שיקשה על טענות נגד החברה שהיא מפלה נשים.
בני מיעוטים
מחקרים שונים (מילטון 2000, שרידן 2001) מצביעים על כך ששילובם של חברי דירקטוריון נשים או בני מיעוטים מחזק שיתופי פעולה עם מוסדות אחרים שגם הם משלבים מיעוטים בעלי אותם מאפיינים דמוגרפיים, וחברי דירקטוריון אלו לרוב מגיעים למשרה כאשר ברשותם תארים אקדמיים מתקדמים וניסיון מגוון יותר בממוצע. מספר מחקרים (Fondas and Sassalos 2000, Maznevski 1994) הצביעו על יתרונות בגמישות קבלת ההחלטות בהרכב דירקטוריון מגוון והטרוגני.
אחריות דירקטורים
בעבר היה נהוג למנות דירקטורים כעניין של כבוד, על מנת להעניק מכובדות לחברה או לתגמל את המתמנים על פעילות קודמת שלהם. בעקבות קריסת בנק צפון אמריקה, קבע השופט יעקב בזק, בקביעה שאושרה על ידי בית המשפט העליון, שהדירקטורים אחראים לנזקים של קריסת הבנק משום שלא נקטו באמצעי זהירות סבירים הנדרשים מדירקטור. הסביר נשיא בית המשפט העליון, השופט אהרן ברק:
פסיקה זו הציבה את מעמדו של הדירקטור כמפקח ושליח מטעם הציבור על החברה.
על פי ההשקפה המקובלת, חובתו של דירקטור היא אישית והוא לא נושא באחריות סולידרית-נזיקית למעשיו או מחדליו של דירקטור אחר. העובדה שדירקטור כיהן ללא קבלת שכר, מתוך כוונה טובה, אינה פוטרת אותו מאחריות.
בעשור השני של המאה ה-21 השתנתה מגמה בתחום הדירקטורים בישראל. על פי קבוצת אנטרופי, המייעצת לבעלי מניות, לאחר תקופה ארוכה בה רווחה התופעה של דירקטור המכהן במספר רב של חברות במקביל, נכון לשנת 2019 כ־60% מהדירקטורים מכהנים כדירקטורים בחברה ציבורית אחת, ורק 5% מכהנים בארבעה דירקטוריונים ויותר. חברת ISS, החברת האמריקאית הגדולה ביותר לייעוץ לבעלי מניות, הגדירה בשנים אלו את תופעת ריבוי-כהונות-הדירקטורים כ"סוגיה ראשונה במעלה עבור חברות רבות ומשקיעים", ומדיניות זו חלחלה גם לחברות ייעוץ מקומיות.
על מגמת צמצום הדירקטורים לצד צמצום הדירקטוריונים ניתן ללמוד מסקר של רשות ניירות ערך. על פי הרשות, בעוד שבשנת 2010 היו 4,294 מושבי דירקטור ב־631 חברות, ו־3,145 דירקטורים, הרי שבשנת 2018 היו 3,214 מושבי דירקטור ב־476 חברות - ו־2,478 דירקטורים. היחס בין מספר המושבים למספר הדירקטורים ירד מ־1.365 מושבים לדירקטור ב־2010, ל־1.297 מושבים לדירקטור ב־2018.
הסיבות לכך מיוחסות בקרב דירקטורים ואנשי ייעוץ שונים מספר סיבות, כאשר הבולטת מביניהם מתייחסת לחוק הריכוזיות ששינה את מבנה המשק ואסר סוגים מסוימים של מבני פירמידה עסקיים, ואסר על כהונה כדירקטור בחברה פיננסית לצד כהונה בדירקטוריון של חברה ריאלית גדולה מתחום התעשייה והקמעונאות. החוק שינה בהדרגה את מבנה המשק, לצד תהליכי שוק נוספים כמו הפרטה ומיקור חוץ. סיבה נוספת היא שינוי מדיניות של חברות ייעוץ, הממליצות לתאגידים על מינויי דירקטורי. כך למשל, בעקבות דו"חות ה-ISS האמריקאית, חברת אנטרופי המקומית החלה להגביל לשישה מאז 2014 את מספר הדירקטוריונים שבהן כל דירקטור יכול לכהן, כך שבפועל כאשר שני דירקטורים מתמודדים על מושב אחד, ההמלצה בדרך כלל תהייה על מי שמכהן בפחות דירקטוריונים. סעיף נוסף שהגדירה אנטרופי הוא התנגדות למינוי מחדש של דירקטור שנכח בפחות מ־75% מהישיבות.
בתחילת שנת 2021 הייתה חברת פסגות בית ההשקעות הראשון בישראל שהצהיר כי בבואם לבחון אישור השקעה בחברה, ייבחן כתנאי מקדים הרכב הדירקטורים, וחברות שבהרכב הדירקטוריון שלהם יש פחות מ-20% נשים ייפסלו על הסף. פסגות נימקו את ההצהרה בטענה: "מחקרים מראים שייצוג נשי מוביל לביצועים פיננסיים משופרים, ומשפר גם את הממשל התאגידי".
תגמול הדירקטורים
דירקטורים עשויים לקבל תשלום על פעילותם בדירקטוריון, ויש המכהנים בגוף זה ללא תשלום.
התשלום לדירקטורים קרוי "שכר דירקטורים", אך הוא אינו בגדר שכר. מהווה הכנסה לעניין, כלומר חלה עליו חובת ניכוי מס הכנסה במקור. בנוסף חייב תשלום זה במס ערך מוסף. מודל תשלום, הנפוץ בישראל, מבוסס על תשלום חודשי קבוע, לצד מענקים משמעותיים עבור כל השתתפות בישיבה. דרך נוספת לתגמול דירקטורים בחברות ציבוריות ובחברות הזנק היא הענקת כתבי אופציה, שמימושם תלוי בהצלחת החברה.
חוק תגמול לנושאי משרה בתאגידים פיננסיים, המגביל את שכרם של בכירים בתאגידים פיננסיים, חל גם על דירקטורים בתאגידים אלה.
אסתר ראב
אסתר ראבּ (25 באפריל 1894 - 4 בספטמבר 1981) הייתה המשוררת והסופרת הבולטת הראשונה מבין ילידי ארץ ישראל ולכן היא כונתה "המשוררת הצברית הראשונה". עובדה זו בולטת בשירתה המושפעת מאוד מהנוף הארצישראלי. ראב הייתה דמות חריגה בחברה, וכך גם שירתה, השונה מסגנון הזמן.
חייה
אסתר ראב נולדה וגדלה במושבה פתח תקווה, שהוריה, לאה ויהודה ראב, נמנו עם מייסדיה. העריצה את אביה שהיה דמות מיוחדת ביישוב העברי, וגם שנים אחר כך תיארה אותו בצורה מיוחדת. בין השאר סיפרה כי הייתה בוכה כאשר הוא נאבק במחלת הלב שלו, שהחלה לאחר ויכוח עם בן דודו יהושע שטמפפר במושבה. בסוף 1909, בהיותה כבת 15 וחצי, אסר עליה אביה ללמוד בבית הספר של המושבה, בו למדו במעורב בנים ובנות. התנגדותו פגעה בה, ולפי דבריה אף השפיעה עליה לאורך שנים.
היא מתארת כיצד חיה ממש את החקלאות, כיצד היה אביה מודד את התבואה על פי גובהה, וכיצד נעצבה כאשר עקרו כרם יין שנכשל. חייהם במושבה היו קשים, בשל כישלונה של החקלאות במושבה, ובקושי היה מה לאכול.
ב-1913 עברה להתגורר בדגניה, עם חלוצי העלייה השנייה. ב-1914 שבה לפתח תקווה.
יצירתה
כאשר הוציאה את ספרה הראשון "קמשונים", שלטו בכיפה שתי אסכולות ספרותיות, זו הוותיקה, של ביאליק ובני דורו מצד אחד, והצעירה, שכללה משוררים כשלונסקי ואחרים. אסתר ראב אינה שייכת לשום אסכולה שהיא. היא עצמה הדגישה נקודה זו, ואמרה שחשה קרובה רק ליצחק שנהר. לפי החוקר צבי לוז, קרבה זו אינה מתבטאת בסגנון הספרותי שלהם, אלא בעמידה המשותפת שלהם בשולי הזרם הספרותי.
משוררת הארץ
סגנונה קשור להיותה של אסתר ראב בת הארץ, החשה חופשייה במרחבי האדמה, ואומנם היא כונתה "המשוררת הצברית הראשונה". השפעת הארץ נוכחת בכל כתיבתה, בתיאורים המופיעים בשיריה, בלשון הפשוטה והארצית שבה היא משתמשת ובסגנונה התמציתי, החד לעיתים. מתוך קרבתה לארץ החשופה, היא מסתייגת מן הכרך, ובשיר "תל אביב" היא כותבת:
הארץ, נופיה, הצמחייה והחי שבתוכה שימשו משוררים רבים החל מימי העליות הראשונות, אך ראב ייחודית בכך ש'שירי הארץ' שלה אינם ניסיון להביע מתוך עולמה את האהבה לארץ, אלא הם עצמם עולים ומתפתחים מתוך חוויית הארץ, שלעיתים מכוונת אליה במפורש ולעיתים משמשת כמצע לנושא אחר. כך כותבת ראב על "עריסות החול" של המולדת:
פשטות וחופש
ראב כתבה ב"חרוז חופשי", ואף שקדמו לה בכך משוררים כדוד פוגל ויוסף צבי רימון, מייחד אותה החופש הפשוט שבכתיבתה, שאינו מבקש להשתחרר מעולה של מסורת ספרותית אלא עומד בפני עצמו. רוב שיריה נכתבים כשטף אחד, ללא חלוקה מקטעת לבתים.
סגנון זה שלה, עם חוויית הארץ, פותר לעיתים קונפליקטים, מאחד בין קצוות נפרדים. ניתן למצוא למשל קטע כזה: היחס בין ישן לחדש, בין המסורת למודרניות מוצג כאן בצורה פשוטה, בניגוד למתח המובע בשירי ביאליק למשל, ואף בשיריו של המשורר הדתי י"צ רימון. הקשר המשותף לארץ ולנוף מאפשר את הקשר עם העבר, כפי שהיא כותבת באותו שיר: "שבע אטבול בים תיכון/ לקראת דוד אלופי המלך... ועם דבורה תחת התומר/ אשתה קהוה ואשוחח...".
שירי האהבה
שירי האהבה שלה נובעים אף הם מאותה חוויה בסיסית של הארץ, ועל כן מוצגת בהן דמות חדשה ומיוחדת של האשה האוהבת. הרומנטיות הרגילה מוחלפת באווירה 'צברית': האהבה שהיא מציעה איננה אהבה אמיתית ונינוחה, אלא אהבה של טבע פתוח, פראי וכואב. אהבה שיכולה להתקיים רק "על מרומי הצער".
תרגום
אסתר ראב תרגמה שירה משל משוררים שונים ומשפות שונות, ביניהם אוטוקר בז'זינה, שתרגמה מגרמנית, וז'רמן בומון, שתרגמה מצרפתית.
הכרה ופרסים
ראב זכתה בפרס קוגל בשנת 1964, על ספרה "שירי אסתר ראב" שיצא שנה קודם לכן.
על שמה נקרא רחוב "שירת אסתר" בשכונת "נווה גן" בפ"ת.
ספריה
לאחר מותה כונסה יצירתה לשני ספרים:
מכתב הקצינים (1978)
מכתב הקצינים הוא מכתב גלוי שנשלח לראש ממשלת ישראל, מנחם בגין, בחודש מרץ 1978, בחתימתם של 348 אזרחים ששירתו במילואים כחיילים ומפקדים, ובו קריאה לבגין שיחתור לשלום עם מצרים ויעדיף את השגת השלום על פני רעיון ארץ ישראל השלמה.
ב-1 באפריל 1978 אורגנה ההפגנה הראשונה בעקבות המכתב בכיכר מלכי ישראל בתל אביב. בעקבות כרזה שהייתה על הבמה ובה נכתב "שלום עכשיו", הוקמה התנועה בעלת אותו השם.
הרקע למכתב
ב-19 בנובמבר 1977 הגיע נשיא מצרים, אנואר סאדאת לביקור ראשון בישראל, והחל תהליך שסופו חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים, ב-26 במרץ 1979. חודשים מעטים לאחר הביקור נוצר הרושם שהתהליך שהחל עם הביקור אינו מתקדם, ובעקבות רושם זה התאגדו חותמי "מכתב הקצינים" וכתבו את מכתבם.
ויקטור ולטוך
ויקטור ולטוך (באנגלית: Victor Lionel Wahltuch; 24 במאי 1875, מנצ'סטר – 27 באוגוסט 1953, לונדון), היה שחמטאי יהודי-בריטי.
ולטוך חלק מקום ראשון עם גאורג שוריס בתחרות בלקפול 1907, ניצח בתחרות בלקפול 1908, חלק מקום 3–4 בתחרות בלקפול 1910 (ניצח: פרדריק ייטס) וחלק מקומות 9–10 בתחרות ריצ'מונד 1912 (אליפות בריטניה, ניצח: ריצ'רד גריפית).
לאחר מלחמת העולם הראשונה חלק מקום 5–6 בתחרות הייסטינגס 1919 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), חלק מקום ראשון עם פרדריק ייטס בתחרות מנצ'סטר 1921 וניצח אותו בפלייאוף 1–3, חלק מקום 12–13 בתחרות לונדון 1922 (ניצח: חוסה ראול קפבלנקה), הגיע למקום השביעי בתחרות ליברפול בשנת 1923 (ניצח: ז'אק מיזס), חלק מקום 13–14 בתחרות לונדון 1924 (ניצח: ג'ורג' אלן תומאס), חלק מקום שמיני בתחרות הייסטינגס 1925/26 (ניצחו: אלכסנדר אלכין ומילן וידמר), חלק מקום 4–6 בתחרות סקרבורו 1927 (ניצח: אדגר קול) והגיע למקום הרביעי בתחרות סקרבורו 1929 (ניצחו: הרולד סונדרס וסבלי גריגורייביץ' טרטקובר).
ולטוך שיחק בנבחרת אנגליה באולימפיאדה הרביעית שהתקיימה בפראג, בשנת 1931. הוא שיחק שני משחקים, באחד הפסיד ובשני השיג תיקו.
עולם קפוא
עולם קפוא (באנגלית: Frozen Planet) היא סדרת-טבע תיעודית שהופקה על ידי ה-BBC. הסדרה מורכבת מ-7 פרקים באורך כ-60 דקות עם פרק נוסף של מאחורי הקלעים, המראה את חיי בעלי החיים החיים בשני הקטבים, בארקטיקה ובאנטארקטיקה ואת טכניקות ההישרדות שלהם. הסדרה מצולמת בשימוש בטכניקות צילום ייחודיות ובטכנולוגיה חדשנית. בבריטניה, מדובבת הסדרה על ידי דייוויד אטנבורו. באמריקה הקריין הוא אלק בולדווין. בישראל שודרה הסדרה בשנת 2012 בערוץ הראשון תחת הקריינות של קובי מידן, ובשנת 2018 בדיבוב חדש בערוץ KidZ תחת הקריינות של יואב כהן.
סדרה זו מראה את היצורים השונים החיים באזורי הקוטב ואת האתגרים עימם הם מתמודדים בכל עונה. כמו כן הסדרה מדברת על השינויים מרחיקי הלכת שקורים לאחרונה בקטבים, ביניהם המסת קרחונים מואצת ועל הפעולות שיש לעשות בתגובה.
החל מספטמבר 2022, משודרת סדרת המשך שנקראת עולם קפוא 2, המציגה את החיים בכל הקריוספירה ומציגה את האיום בשינוי האקלים.
Spider-Man: Web of Shadows
Spider-Man: Web of Shadows (בתרגום מילולי לעברית: ספיידרמן: קורי הצללים) הוא משחק וידאו מסוגת ההרפתקאות משנת 2008 המבוסס על הדמות "ספיידרמן" מחברת "מארוול קומיקס". המשחק שוחרר במגוון פלטפורמות, כשכל אחת מציגה משחקיות שונה לחלוטין מזו שבפלטפורמה אחרת: גרסאות המחשב האישי, Xbox 360, Wii והפלייסטיישן 3 מציגות עולם פתוח ועלילה לא ליניארית. גרסאות הפלייסטיישן 2 וה-PSP מציגות משחק מבוסס שלבים שבו על השחקן לנצח את האויבים על מנת להתקדם. גרסת ה-Nintendo DS מציגה משחקיות דומה לזו שבפלייסטיישן 2 ו-PSP. לכל שלושת הגרסאות ישנם מאפיינים משותפים: החלטות אתיות שמשפיעות על העלילה, היכולת לזמן דמויות נוספות שיסייעו בקרב וכן עלילה דומה.
עלילת המשחק היא יותר אפלה ממשחקים קודמים של ספיידרמן ומציגה השתלטות של ייצורי הסימביוט על רובע מנהטן בניו יורק ואת מאמציו של ספיידרמן למגר אותה בעזרתן של דמויות נוספות מהעולם של מארוול.
המשחק זכה לביקורות מעורבות ששיבחו את קרבות הבוס, מערכת הלחימה, הסיפור המקורי, המשחקיות והעולם הפתוח. מנגד, הביקורות ציינו לשלילה את זוויות הצילום, חוסר היכולת לשוטט בעולם לאחר סוף המשחק ובעיות בדיבוב.
המשחק עצמו, יחד עם משחקים אחרים שנעשו על ידי חברת Activision שקשורים למארוול (וביניהם דדפול), הוסר מהחנויות הדיגיטליות ב-1 בינואר 2014. המשחק הוא משחק ספיידרמן האחרון שפותח על ידי חברת Treyarch מכיוון שזכויות הפיתוח למשחקים הבאים עברו לחברת. אותה חברה פיתחה לאחר מכן משחקי ספיידרמן נוספים, כשהראשון מביניהם הוא משנת 2010.
Windows, Playstation 3, Wii ו-Xbox 360
המשחק משוחק מנקודת מבט של גוף שלישי (השחקנים צופים בדמות מאחורי גבה) ומתרחש ברובע מנהטן בניו יורק, בה השחקנים יכולים לטייל באופן חופשי. המשחקיות דומה למשחקים קודמים של ספיידרמן שסובבים סביב חקירת המפה וקרבות. השחקנים שולטים בספיידרמן ויכולים לנווט בעיר בעזרת טווית קורים, זחילה על קירות וסיוע בחוש העכביש (חוש שישי מיוחד שיש לספיידרמן) במטרה לאתר אויבים במפה ולהתמקד בהם. מערכת הקרב שופרה באופן משמעותי בהשוואה למשחקים קודמים: השחקנים יכולים להילחם באויבים שנמצאים על הקרקע וגם בזמן דאייתם ובזמן זחילה על קירות. המשחק מציג מכניקה בשם "מתקפת קורים" בעזרתה ספיידרמן מסוגל לשגר את עצמו כלפי אויב במפה בעזרת קורים ולהסב להם נזק.
בזמן שיטוט בעולם המשחק, השחקנים יכולים לקחת חלק בפעילויות שונות בעיר: לחימה בכנופיות, סיוע לאזרחים שנפצעו ובהמשך השמדה של קנים בהם הסימביוט דוגר. אף על פי שהפעילויות הן אופציונליות לחלוטין, השתתפות בהן מזכה את השחקנים בנקודות ניסיון עבור הדמות, בעזרתן הם יכולים לפתוח יכולות חדשות בעץ היכולות של הדמות. בנוסף, השחקנים יכולים לקבל נקודות ניסיון גם ממשימות העלילה הראשית, הריגת אויבים וכן מציאת סימנים בצורת עכביש המפוזרים במפת המשחק.
במהלך נקודות שונות בעלילה השחקנים מקבלים אפשרות לבחור את המשך העלילה. הבחירות שהשחקנים מבצעים משפיעות על מד המוסר של ספיידרמן ומיוצג באדום (אם השחקנים בחרו בחירות "טובות") ושחור (אם השחקנים בחרו בחירות "רעות"). אם מד המוסר הוא בצבע אדום, ספיידרמן נתפס כגיבור בעיני תושבי ניו יורק, אך אם הוא שחור הם מפחדים ממנו ובורחים. רמת המוסר של הדמות משפיעה על החברים שילחמו לצד ספיידרמן: רמת מוסר טובה תגרום לדמויות מון נייט, לוק קייג' ו-וולברין להילחם לצד ספיידרמן. רמת מוסר רעה תגרום לדמויות הנשר, החתולה השחורה ואלקטרו להילחם לצד ספיידרמן.
המשחק מציג מפה מיניאטורית על גבי המסך. בניגוד למשחקים הקודמים, בהם המפה הוצגה באנימציה דו-ממדית, המפה במשחק זה מוצגת באנימציית תלת מימד מלאה ומציגה נקודות אורך, רוחב ועומק המציגות את מיקומו של ספיידרמן במפה בזמן אמת. בגרסת ה-Wii השחקנים יכולים לקבל 6 תלבושות אקסקלוסיביות: ספיידר קרנג' במקום החליפה השחורה וסקרלט ספיידר, ספיידרמן 2099, קוסמיק ספיידרמן, ספיידר ארמור ו עבור החליפה האדומה.
אף על פי שהשחקנים לא יכולים לשוטט בעולם לאחר סיום העלילה הראשית, השחקנים יכולים להתחיל את המשחק מחדש כשברשותם היכולות והשדרוגים שהם השיגו בשמירה הקודמת (על מנת לעשות זאת, על השחקנים לצפות בקרדיטים פעמיים ולבחור באפשרות "המשך" בתפריט הראשי).
Playstation 2 ו-PSP
גרסה זו הופצה תחת השם "Spider-Man: Web of Shadows – Amazing Allies Edition" והיא שונה לחלוטין מהגרסאות הקודמות. גרסה זו לא מציגה עולם פתוח ומציגה משחקיות באנימציה המשלבת בין דו לתלת מימד. במשחק זה, השחקנים עוברים בין שלבים שונים ונדרשים לנצח אויבים במטרה להמשיך לשלב הבא. כמו קודם, השחקנים יכולים להחליף בין החליפות של ספיידרמן בכל רגע נתון ובחלק מהשלבים השחקנים נדרשים להחליף בין החליפות כדי לפתור אתגרים שונים. לדוגמה: חלק מהשלבים מציגים קירות אותם השחקנים יכולים להרוס רק בעזרת החליפה השחורה. לכל חליפה יש שדרוגים משלה ורכישתם מעניקה מתקפות חדשות ושדרוגים למד החיים.
Nintendo DS
גרסה זו דומה לגרסת הפלייסטיישן 2 וה-PSP. גם פה השחקנים יכולים להחליף בין החליפה הקלאסית לחליפה השחורה בכל רגע נתון. שתי החליפות מציגות משחקיות שונה: החליפה הקלאסית הופכת את ספיידרמן למהיר יותר, בעוד החליפה השחורה היא איטית, אבל מסוגלת לבצע התקפות יותר הרסניות. מערכת השדרוגים במשחק כוללת גם את יכולותיו של ספיידרמן וגם את יכולות חבריו אותם השחקנים יכולים לזמן. מערכת הבחירות השתנתה ומציגה גרסה מצומצמת יותר בה השחקנים יכולים לבחור אך ורק אילו משימות הם רוצים לעשות. הדמויות המסייעות לשחקנים זהות לאלו בגרסאות הקודמות, אך פה ישנן דמויות נוספות כגון ונום, הגובלין הירוק ונייטקרולר. המשחק מציג מערכת "תחייה" חדשה לפיה כאשר ספיידרמן מת, מתרחש משחקון קצר ובו השחקנים יכולים להחיות את הדמות בעזרת עט הסטיילוס ומסך המגע של הקונסולה.
Windows, Playstation 3, Wii ו-Xbox 360
בעיר ניו יורק המלאה ביצורי סימביוט, ספיידרמן מחפש אחרי מרי ג'יין ווטסון ומוצא אותה ביחד עם לוק קייג'. לפתע, ספיידרמן מותקף על ידי כוח לא ידוע. ארבעה ימים קודם לכן, ספיידרמן נלחם בונום ובזמן הקרב, חלק מהסימביוט של ונום נצמד לספיידרמן והופך את תלבושתו לחליפה השחורה. ספיידרמן מגלה שהוא מסוגל הפעם לשלוט טוב יותר על החליפה (בניגוד לפעמים קודמות בה היא הפכה אותו לאגרסיבי באופן מידי). לאחר שהוא מביס את ונום, האחרון נעלם. ספיידרמן מסייע ללוק קייג' לעצור מלחמת כנופיות בהארלם ומוצא הוכחות למעורבותו של הקינגפין במלחמה. בזמן פגישת פיוס בין שני ראשי הכנופיות, ספיידרמן יכול להציג להם את ההוכחות למעורבותו של הקינגפין או לתת להם להילחם אחד בשני.
לאחר מכן, ספיידרמן עושה דרכו למגדל של קינגפין כדי להתעמת איתו ונתקל בחתולה השחורה שבדיוק ברחה מהמקום. ספיידרמן רודף אחריה ובעזרתו של מון נייט הוא מצליח לתפוס אותה. החתולה השחורה חושפת בפני ספיידרמן שהיא עובדת כסוכנת כפולה במטרה להפיל את קינגפין ולהשיג את תשומת לבו של ספיידרמן. ספיידרמן יכול להשיב לה אהבה או לדחות אותה. לאחר מכן, ספיידרמן משתף פעולה עם החתולה השחורה או עם מון נייט (בהתאם לבחירות השחקנים) במטרה לעצור את פעולותיו של הקינגפין והם מוצאים את הנשר שמפקח על ייצור נשק עבור הקינגפין. בזמן הקרב מול אנשיו של קינגפין, ספיידרמן לפתע מותקף על ידי אזרחים שנשלטים על ידי הסימביוט. בזמן חקירתו, ספיידרמן נתקל בוולברין שצד סימביוטים ומניח שספיידרמן עצמו הפך לאחד (בגלל החליפה השחורה). השניים מסכימים לשתף פעולה ומצליחים למצוא את ונום, שחטף אזרחים והדביק אותם בסימביוט. לאחר קרב נוסף מול ונום, האחרון בורח בשנית. לאחר שאזרחים נוספים נדבקים בסימביוט, צוות מיוחד מטעם סוכנות "S.H.I.E.L.D" בניהול האלמנה השחורה מקימים מתחמי בידוד ברחבי מנהטן. אלקטרו תוקף את המתחמים במטרה למצוא את אחותו וקרב מתחיל בינו לבין ספיידרמן. ספיידרמן מנצח את אלקטרו והאחרון בורח לאחר שנדבק גם הוא בסימביוט.
לאחר שהוא מנסה לשווא ליצור קשר עם כמה מחבריו הגאונים (ביניהם טוני סטארק ומיסטר פנטסטיק), ספיידרמן מגבש תוכנית לפיה הוא ישחרר את ה מהכלא במטרה שיבנה מכשיר שישמיד את הסימביוט בלי לפגוע במארח. ספיידרמן חודר לכלא ובעזרתו של ריינו הוא מצליח לשחרר את הטינקרר. בזמן שהטינקרר בונה את המכשיר, ספיידרמן מסייע לחברי ש.י.ל.ד במשימות שונות ברחבי העיר כגון עצירת אלקטרו שנדבק בסימביוט, שכנוע הקינגפין לסייע לטינקרר, סיוע למון נייט בהוצאת תושבים מהעיר וכן סיוע לוולברין במלחמה נגד אזרחים נגועים בסימביוט. במהלך עבודתם ביחד, וולברין נדבק גם הוא בסימביוט, אך ספיידרמן מצליח להחזירו למוטב.
לאחר שסייע למרי ג'יין וללוק קייג' למלט אזרחים מהעיר, ספיידרמן מגלה שהשניים נעדרים ויוצא לחפשם (מה שמוביל לאירועי הפתיחה במשחק). אותו כוח לא ידוע שתקף את ספיידרמן בתחילת המשחק מתברר להיות החתולה השחורה שגם היא נדבקה בסימביוט, אך ספיידרמן מביס אותה בעזרתה של מרי ג'יין. לאחר הקרב, החתולה השחורה פצועה באופן אנוש וספיידרמן יכול להשאיר אותה בטיפולה של מרי ג'יין או לתת לה חלק מהסימביוט שלו במטרה לטפל בה. בינתיים, המכונה שהטינקרר בנה מוכנה, אך הנשר (שגם נדבק בסימביוט) תוקף את הצוות ומנסה להרוס אותה. לאחר שהביס את הנשר, ספיידרמן יכול להפעיל את המכשיר שהורג את הסימביוט ברחבי מנהטן (כולל את החליפה השחורה) או להשמיד אותו בעידודו של הנשר.
לאחר מכן, ונום תוקף את אחת מנושאות המטוסים של ש.י.ל.ד. ספיידרמן מגיע למקום ומגלה שונום הפך למפלצת סימביוטית בעלת חמישה ראשים. ספיידרמן מביס את ארבעת ראשיו של ונום ומנסה לגרום לאדי ברוק לצאת מתוך הסימביוט. ספיידרמן יכול לבחור להרוג את אדי ברוק או לנסות להצילו, אך אדי יקריב את עצמו במטרה להרוג את הסימביוט. ספיידרמן נמלט מנושאת המטוסים כשהיא מתפוצצת ומשמידה את הסימביוט עליה באופן סופי.