cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סמי אלמגריבי
פעילותו המוזיקלית בתחום המוזיקה האנדלוסית והפופולרית המרוקנית
בין השנים 1950–1965 הלחין בעצמו מוזיקה עירונית פופולרית מושפעת מסויטות ה"נוּבּה של מוזיקת גארנטי הערבית-אנדלוסית, מהמאוואל, המלהון וההאוזי. עם להיטיו המפורסמים נמנים: "אי אי לוכאן כאנו אנדי לי מליאנין" ("אילו היו לי מיליונים"), כפתנך מחלול יא לאלא ("החלוק שלך פתוח, גברת") עומרי מא ננסאךּ יא מאמא (לא אשכח אותך לעולם, אמא, שיר געגועים שהפך מאוד פופולרי בין העולים ממרוקו לישראל בשנות ה-50, תורגם לעברית והתפרסם בשנות ה-70 של המאה ה-20 כאשר הוצמדו לו מילים חדשות בשם "בזוכרי ימים ימימה" אל קאווי, מאל חביבי מאלו. ידועה מאוד גם שירתו את הקסידה "בן סוסן" שכתב המשורר בנישו. בין שיריו היו כאלה שהתייחסו לחיי היום יום ולאירועים שהסעירו את המדינה: כתב שיר על "השוק השחור" בימי המצוקה הכלכלית שליוותה את תקופת מלחמת העולם השנייה, שיר לכבוד חזרתו מגלות מדגסקר של הסולטאן מוחמד החמישי (1955) - "אלף הניה והניה, כולו לסלמה סידנא מוחמד אל כמיס סולטאן אל מגריב" ("הללו ושבחו") ושיר קינה אחרי רעידת האדמה באגאדיר בשנת 1960. הוזמן לא פעם לארמון מלך מרוקו ושירתו הייתה אהובה על המלכים מוחמד החמישי וחסן השני.
אלמגריבי עזב את מרוקו סופית לפריז בשנת 1959. בנוסף לכישרונו המוזיקלי, אלמגריבי היה גבר נאה מאוד וכבש את לבן של הנשים. נפוצו שמועות על רומן בין המוזיקאי ובין אשה ממשפחת המלך. לפי שמועות אלה, זאת הייתה הסיבה העיקרית לעזיבתו את מרוקו. האמן עצמו סיפר למקורביו שלמעשה הנסיכה בה דובר אכן חיזרה אחריו אך הוא לא נענה.
הוא זכה לפופולריות גדולה במרוקו, פליקס אל מגריבי לקח את שם במה שלו לכבוד העליל שהוא האריץ.
התמקדותו בחזנות ושנותיו האחרונות
בשנת 1967 היגר לקנדה והתיישב בקוויבק בעיר מונטריאול. שם פתח בקריירה של חזן ופייטן במשך שש-עשרה שנה בית הכנסת הספרדי-פורטוגזי במונטריאול, מבלי להזניח לחלוטין את זמירת המוזיקה הפופולרית לרגל קונצרטים בפני הקהל הרחב בקנדה, במרוקו, בצרפת ובישראל. הזמר הרגיש קשור מאוד לישראל, שבה התגוררו גם חלק ממשפחתו הקרובה. בשנת 1962 הופיע בה לראשונה, בבנייני האומה בירושלים ובאולמות אחרים. בין השנים 1984–1996 התגורר ופעל בישראל. בשנות ה-90 היה אלמגריבי במשך כמה שנים המנהל הפדגוגי של המרכז "פיוט תקוותנו" באשדוד וניצח על תזמורת המרכז. הוא תמך במפעל הקמת התזמורת האנדלוסית הישראלית (1994) ויש אומרים כי התאכזב כשלא התמנה כמנהלה. בשנת 1996 חזר לגור בקנדה. באמריקה פעל לתקופת-מה כחזן בית הכנסת הספרדי "בית יוסף" בניו ג'רזי. סמי אלמגריבי השתתף באירועים מוזיקליים רבים - שר בהצלחה רבה ב"פלאס דז אר" (ככר האמנויות) במונטריאול בשנים 1977 (עם מבחר להיטיו) ו-1984 (עם תוכנית מוזיקה מצרית), בפסטיבל באוז'דה ב-1999, בפסטיבל למוזיקת גארנטי בשנת 2000 בתיאטרון "מוחמד החמישי" ברבאט, ב"פסטיבל למוזיקה ערבית" במונטריאול בשנת 2005 ולרגל מלאת 80 להולדתו הוזמן בסתיו 2002 לישראל לקונצרט הצדעה בבניין האופרה הישראלית בתל אביב בליווי התזמורת האנדלוסית הישראלית. בישראל נתן באותה הזדמנות כעשרים רסיטלים בערים רבות. שירתו שזכתה להערכה בציבור גדול של מוסלמים ויהודים כאחד בצפון אפריקה, הושמעה בערוצי טלוויזיה ורדיו במרוקו ובאלג'יריה. בשנת 2005 הוזמן למרוקו כדי להשתתף בתוכנית "שאדה אל אלחאן" בערוץ הטלוויזיה 2M לצידם של סי אחמד פירו וחייאת בוכריס. בשנת 2006 שודרה תוכנית עליו בערוץ הרדיו "אלג'יר 3". עדיין בגיל 80 ארגן לעצמו במונטריאול תזמורת אנדלוסית קטנה שליווה אותו בזמרה.
סמי אלמגריבי הלך לעולמו במרץ 2008 ונקבר בהתחלה במונטריאול בטקס שבו נכח גם הקונסול של מרוקו בעיר. מאוחר יותר הובא למנוחות בעיר אשדוד בישראל. השאיר אשה, מסודי ושישה ילדים - בן וחמש בנות. אחת מבנותיו, יולאנד אל-מגריבי, המשיכה לשיר מהרפרטואר של אביה המנוח.
יצירות ודיסקוגרפיה חלקית
סמי אלמגריבי הלחין וכתב כמאה שירים והקליט כמה עשרות תקליטים ודיסקים. Samy Elmaghribi et ses enfants: La Haggadah de Pessah
לקריאה נוספת
1980 « Contribution des juifs à la culture marocaine : Sami El Maghribi et sa production artistique ». des juifs marocains à la culture de leur pays : Samy El- ''Maghribi (Salomon Amzallag), sa production poétique et musicale. Université Paris 8, Haïm Zafrani, 1988
ורמוט
ורמוט (Vermouth) הוא יין לבן מחוזק ומתובל בתבלינים, במתכונים שהם בדרך כלל סוד מסחרי. ורמוט מכיל לרוב 16-18% אלכוהול.
השם ורמוט שאוב מהמילה Wormwood (לענה), נותן הטעם העיקרי של המשקה בעבר. המילה Wermut בגרמנית מודרנית משמעה גם לענה וגם ורמוט. בעבר, הועבר היין מיבשת ליבשת במסעות ארוכים ובתנאי אחסון שלא תמיד היו ראויים, ולעיתים הגיע היין ליעד כשטעמו פגום. במקורו היה תפקיד הלענה להסוות טעמים רעים ביין זול או מקולקל. נהוג לייחס את המצאת הוורמוט לאיטלקי אנטוניו בנדטו קרפאנו מטורינו בשנת 1786.שנת ההמצאה אינו נכון, בספר צמח צדק הקדמון שמחברו נפטר בערך בשנת 1661 ישנו נידון על ורמוט זה בסימן עד', וכן בספר חוות יאיר קיד' וגם חי לפני כן
ישנם שלושה סוגים בסיסיים של ורמוט, מהיבש ביותר למתוק:
על פי המנהג נלגמים כל סוגי הוורמוטים כאפריטיף נקיים בכוס מרטיני מקוררת, או בכוס אולד פאשן עם קרח ולימון. הוורמוט האדום משמש גם בקוקטיילים כגון מנהטן, נגרוני ורוב רוי, והוורמוט היבש (יחד עם ג'ין) משמש בקוקטיילים מרטיני וגיבסון.
המדינה הראשונה בה יוצר ורמוט היא איטליה, ועד היום היא מחזיקה בפלח הגדול ביותר בשוק. בתחילת המאה ה-19 החלו לייצר ורמוט גם בצרפת, שהיה יבש יותר מהאיטלקי המוכר. תהליך ייצור הוורמוט בשתי המדינות שונה - הצרפתים מייצרים תחילה את תערובת התבלינים ומשרים אותה בתירוש, ולאחר מכן מוהלים את תערובת התבלינים המושרה בתערובת של יינות לבנים ומחזקים בברנדי. האיטלקים לעומת זאת, קודם מערבבים את היינות ואחר כך עוברים לתהליך ההשריה. ככלל, לוורמוט האיטלקי יש דימוי של ורמוט מתוק ולצרפתי יש דימוי של ורמוט יבש, למרות שהדבר לא תמיד כך.
המותגים המוכרים ביותר של ורמוט הם:
פאונה
פַאוּנָה (מלטינית: Fauna) היא אוכלוסיית בעלי חיים המצויה במקום מסוים ובזמן מסוים. המונח המקביל לצמחים נקרא "פלורה" ושניהם נחשבים לחלק מהביוטה הטבעית.
מקור המילה "פאונה" הוא במיתולוגיה הרומית, משמה של אלת האדמה והפוריות פאונה, קרובתו של האל פאונוס, ומרוחות יער פאונים (המוכרים גם כסאטיר). שלושת השמות מקורבים לפאן (Pan) מן המיתולוגיה היוונית (panis הוא המקביל היווני לפאונה).
ניתן לחלק פאונה לפי גודל:
תל מעמר
בשנת 1922 נערכה בתל חפירה ארכאולוגית ברשות ויליאם ג'ון פיתיאן-אדמס (W.J. Phythian-Adams) וג'ון גרסטנג הממצאים הראו שרידי התיישבות בראשית תקופת הברזל, התקופות הפרסית וההלניסטית, ולאחר פער חודשה בתקופה האסלאמית הקדומה.
בחפירת הצלה שבוצעה בשנת 1959 בשוליו הדרומיים של התל התגלו ארבעה קברים, שלושה היו מתקופת הברונזה התיכונה, הרביעי מהתקופה הפרסית.
בסקר ארכאולוגי שבוצע בתל נמצאו חרסים מתקופות אלה: הברונזה התיכונה ב', הברונזה המאוחרת, הברזל, הפרסית, ההלניסטית, הרומית, הביזנטית, הצלבנית, הממלוכית והעות'מאנית.
מיקומו של התל ליד נחל קישון היה כחלק מנתיב דרכים שפנה בעת העתיקה מדרך הים מזרחה, מהנמל של תל אבו הואם דרך תל מעמר, תל קשיש יקנעם לכוון מגידו.
ויליאם פוקסוול אולברייט הציע לזהות כאן את חרושת הגויים, עירו של סיסרא. הוא ביסס את זיהויו על השתמרות השם באל ח'ארתייה, הסמוכה לקיבוץ שער העמקים וכן על סמיכות התל לאפיק נחל קישון.
נוביה זמליה (סרט, 2011)
הסרט מתאר את מסעם האחרון של וילם ברנץ וג'ייקוב ואן היימסקרק בשנים 1596–1597 כאשר הם וצוותם ניסו לגלות את המעבר הצפון-מזרחי להודו. עם זאת, בגלל קרח הים, הם תקועים באי נובאיה זמליה ונאלצים לבלות שם את החורף. הסיפור מסופר דרך עיניו של חריט דה ויר ומבוסס באופן רופף על יומן שפרסם בשנת 1598 לאחר שובו. חריט מצטייר כמי שמנהל מערכת יחסים עם קתרינה פלנסיוס, בתו של האסטרונום, הקרטוגרף והכומר פטרוס פלנציוס, שהעלה את הרעיון של מעבר צפון מזרחי כדי להגיע להודו המזרחית. אפקט נוביה זמליה, שתואר לראשונה על ידי דה ויר, מוצג בסרט, גם אם בצורה לא היסטורית.
אוסצילוסקופ
אוֹסְצִילוֹסְקוֹפּ (באנגלית: Oscilloscope, נהגה "אוֹסִילוֹסְקוֹפּ", לעיתים מכונה בקיצור סְקוֹפּ; שם עברי: מַשְׁקֵף תְּנוּדוֹת) הוא מכשיר מדידה שמטרתו להציג בצורה ויזואלית נוחה אותות מתח חשמלי (בציר האנכי) כפונקציה של הזמן (בציר האופקי), או כפונקציה של מתח חשמלי אחר (בציר האופקי).
תיאור
אוסצילוסקופ טיפוסי הוא מכשיר בצורת תיבה ובחזיתו צג קטן, מחברים חשמליים וכפתורי בקרה רבים, וחיבור לרשת החשמל מאחור. כדי לשפר את דיוק המדידה מצוירת על המסך רשת עדינה המחלקת אותו לריבועים קטנים, בדרך כלל בצלע שאורכה כסנטימטר. כל צלע כזו נקראת חלוקה. את האות הנמדד מחברים לאחד ממחברי הקלט (המכונים כניסות). כל כניסה היא בדרך כלל מחבר קואקסיאלי מסוג BNC, שכבל קואקסיאלי מחבר אותה לנקודה בה נמדד המתח. חלק מהאוסצילוסקופים נמכרים עם התקני מדידה מיוחדים (probes) שכוללים לעיתים הגבר פנימי, ואלה מחוברים לסקופ בכבל מיוחד.
נוביה זמליה (סרט, 2011)
הפקה
הסרט צולם באיסלנד, בלגיה, קנדה והולנד. הסצינות שבהן מוצגת אמסטרדם צולמו בברוז' הבלגית.
אוסצילוסקופ
תיאור
במצב הפעולה הרגיל חוזר האוסצילוסקופ ומציג צורת גל בצג, משמאל לימין. אחד הכפתורים, בסיס הזמן (timebase/horizontal) מגדיר את המהירות שבה מוצג האות, ביחידות של שניות (או מילישניות, מיקרושניות, ננושניות וכו') לכל חלוקה אופקית. כשהמתח הנמדד הוא אפס הוא מוצג על הציר האופקי. כשהוא חיובי הוא מוצג מעליו, וכדומה. כפתור אחר שולט על הציר האנכי, וקובע את הרגישות שבה מוצג האות, ביחידות של וולט (או מיליוולט) לכל חלוקה אנכית. העקומה המוצגת מראה את השתנות המתח כפונקציה של הזמן שמתעדכנת ללא הפסקה. כיוון שהתצוגה מכוילת בשני הצירים, אפשר למדוד קצב של תופעות או הפרעות באות הנמדד, ולאמוד בדיוק טוב את גודל שינויי המתח.
נוביה זמליה (סרט, 2011)
פסקול
הפסקול והליווי המוזיקלי בוצע על ידי הדי ג'יי והמפיק ההולנדי ארמין ואן ביורן.
אוסצילוסקופ
תיאור
כשהאות הנמדד משתנה באופן מחזורי ניתן לראות אותו בצורה יציבה למדי על ידי בחירת חלוקת זמן שמתאימה לתדירות האות. לדוגמה, אם מודדים סינוס בתדירות 50 הרץ, כלומר זמן מחזור של 20 מילישניות, ניתן לשנות את חלוקת הזמן כך שהזמן הכולל שבו האות יוצג הוא 20 מילישניות. במצב זה אמור להיות מוצג מחזור יחיד של האות באופן יציב. חוסר יציבות של הסקופ או של מקור האות גורם במקרים רבים לאות המוצג לרטט על המסך והדבר מקשה על המדידה.
כדי להתגבר על בעיות אלה נמצאת ברוב הסקופים כניסת סינכרון המכונה טריגר (trigger). במצב טריגר אין הסקופ חוזר ומצייר את צורת האות ללא הפסקה, אלא לאחר הצגה יחידה הוא ממתין לאירוע מסוים לפני שהוא חוזר ומציג את האות שוב. האירוע הפשוט והנפוץ ביותר הוא השוואה של המתח בכניסת הטריגר למתח סף מסוים, והמתנה עד שהמתח חוצה סף זה (עולה מעליו או יורד מתחתיו). הסינכרון מאפשר להציג את המתח הנמדד בצורה יציבה, אם הוא מחזורי, או להציג כראוי אותות מיוחדים שאינם מחזוריים, כגון פולס יחיד.
שימושים נפוצים
שימוש אחר הוא בפעילות של פיתוח מעגלים. במקרים רבים מעגלים שתכנונם הושלם ומיוצרים בפעם הראשונה אינם פועלים לפי הדרישה, אם בגלל בעיות בייצור המעגל, הרכבת הרכיבים עליו, או בגלל טעויות תכנון. הסקופ מאפשר בדיקה של התנהגות האותות בכל נקודה במעגל והשוואתם לאות שאמור היה להיות באותה נקודה. כאשר יש הבדל נדרש תיקון המעגל, באמצעים שונים.
שימוש פחות מוכר, אך נפוץ, הוא במחקר ביולוגי, במיוחד בתחום של אלקטרופיזיולוגיה שבו נמדדים ערכי מתח וזרם מתבחינים ביולוגיים. משקף התנודות (אוסצילוסקופ) משמש כתצוגה של אותות חשמליים הנרשמים בעזרת אלקטרודה המחוברת לסדרת מגברים אלקטרוניים. במחקר המודרני חלק מתפקודי האוסצילוסקופ מוחלף על ידי תוכנות מחשב.
אוסצילוסקופ שק"ק
האוסצילוסקופ הפשוט והוותיק ביותר שנבנה מבוסס על שפופרת קרן קתודית (שק"ק), בסיס זמן, מגבר אופקי ומגבר אנכי, וספק כוח. סקופ כזה מכונה היום "סקופ אנלוגי" כדי להבחין בינו ובין "סקופים דיגיטליים" שנעשו נפוצים מאז שנות ה-90.
אנדוסימביוזה
אנדוסימביוזה (מיוונית: endo ("בתוך"), sym ("ביחד") ו־biosis ("חיים") ; בעברית: צַוְתָּאוּת תּוֹכִית) היא צורת סימביוזה ובה יצור אחד מתקיים בתוך האחר.
באנדוסימביוזה, המין הראשון, החי בתוך חברו, קרוי "אורח". השני - מארחו, קרוי "פונדקאי". זוהי סימביוזה מסוג הדדיות שכן שני המינים מפיקים תועלת מן השיתוף. תאוריה זו פותחה בפירוט על ידי החוקרת לין מרגוליס והיא נועדה בעיקרה לצורך הסבר אבולוציוני.
אבולוציה באנדוסימביוזה
התאוריה האנדוסימביוטית שהגתה מרגוליס, הסביר את הופעתם של האברונים מיטוכונדריה וכלורופלסט בתאים אאוקריוטיים במהלך האבולוציה. מרגוליס טענה, כי מקורם של אברונים אלו בחיידקים קדומים מסוג בקטריה, אשר נבלעו על ידי חיידקים גדולים יותר מסוג ארכיאה, והמשיכו להתפתח בתוכם בסימביוזה הדדית.
בעבר הרחוק, בתקופה בה החלה הפוטוסינתזה להתפתח, היו כל התאים פרוקריוטים, חיידקים חסרי אברונים. סביר מאוד שחלק מהחיידקים האלו טרפו חיידקים קטנים מהם על ידי הכנסתם לתא ועיכולם בתוכו. חלק מהנטרפים היו בתקופה זו אותם תאים המקיימים פוטוסינתזה, מסלול יעיל להפקת מולקולות עתירות באנרגיה. התאוריה מסתמכת על ההנחה שלחלק מהתאים הפוטוסינתטיים הייתה הגנה מעיכול על ידי החיידקים הגדולים. כך קרה שחיידק בלע תא פוטוסינתטי וזה לא התעכל, ונשאר לחיות בתוך בולעו. כשהדבר קורה ייתכן שהתנאים בתא הפונדקאי מיטיבים עם האורח, ויש לו מזון בשפע וכן הגנה מפגעי הסביבה. כך ימשיך האורח בפוטוסינתזה ויצברו עודפים מתוצרי התהליך בהם הפונדקאי יכול להשתמש. בהמשך אבדו אט אט המאפיינים התאיים של האורח והוא הפך תלוי במארחו, התא הפך לאברון הכלורופלסט, האברון העיקרי לביצוע פוטוסינתזה בתאים איקריוטיים צמחיים. תהליך מקביל קרה עם המיטוכונדריון, שהיה בעבר תא פרוקריוטי המבצע נשימה אווירנית, עד שהחל לבצע אנדוסימביוזה עם הפונדקאי שבלע אותו, וכך הפך לאברון העיקרי לייצור אנרגיה בתאים איקריוטיים אנימליים.
כיום התיאוריה האנדוסימביוטית היא תיאוריה מקובלת על רוב עולם המדע. עדויות רבות תומכות בתיאוריה: לכלורופלסט ולמיטוכונדריה דנ"א מעגלי ערום, בדומה לדנ"א בקטריאלי. הכלורפלסט והמיטוכונדריה מתרבים עצמאית בתאים. קרום התא הפנימי של המיטוכונדריה ושל הכלורופסט דומה בהרכבו לקרום בקטריאלי. ישנו דמיון גנטי גדול בין הגנום המיטוכונדריאלי לחיידק הריקציה Rickettsiales ובין הדנ"א הכלורופלסטי לחיידק הציאנובקטריה cyanobacteria. הקרמים הכפולים של אברונים אלו מוסברים בפאגוציטוזה הקדומה.
עדויות לאנדוסימביוזה, מוסיפות גם הן לאמינות התיאוריה שהגתה מרגוליס. כך לדוגמה, תצפיות מראות מיני ריסניות אשר אוכלות אצות, אך משמרות את הכלורופלסטים שבהן לשבועות אחדים אשר בהם הם ממשיכים את תפקודם לטובת הריסניות כאשר הריסניות מספקות להם חומרי הזנה.
דן יוהס
דן יוהס (נולד ב-16 באוגוסט 1947) הוא מלחין ישראלי, המייסד של אנסמבל המאה ה-21 ומנהלו האמנותי.
"התיבה" בניהולו של דן יוהס מהווה מקום מפגש לאמנים וחובבי אמנות, הכולל סטודיו, אולפן להקלטות ואולם קטן להופעות אמנותיות (בעיקר מוזיקה עכשווית) והרצאות.
דן יוהס היה בעבר יושב ראש איגוד הקומפוזיטורים בישראל.
וסטוורלד
וסטוורלד (באנגלית: Westworld, בתרגום מילולי: עולם המערב) היא סדרת מותחן מדע-בדיוני אמריקאית, אשר נוצרה על ידי ג'ונתן נולאן וליסה ג'וי עבור רשת הטלוויזיה בכבלים האמריקאית HBO. הסדרה מבוססת על סרט באותו שם מ-1973 מאת מייקל קרייטון. הסדרה שודרה במשך ארבע עונות, החל מ-2 באוקטובר 2016 ועד ל-14 באוגוסט 2022. נולאן ביים את הפרק הראשון, ולאחר מכן שימש כמפיק בפועל לצדם של ג'יי ג'יי אברהמס, ג'רי ויינטרוב ובריאן ברק. צילומי הסדרה נערכו בקליפורניה וביוטה.
הסיפור מתחיל ב"ווסטוורלד", פארק שעשועים בדיוני ומתקדם מבחינה טכנולוגית סגנון המערב הפרוע, המאוכלס ב"מארחים" שהם רובוטים דמויי אדם. הפארק מיועד ל"אורחים" בעלי שכר גבוה אשר מבקשים להתפנק ולממש את הפנטזיות הפראיות ביותר שלהם בתוך הפארק מבלי לחשוש מתגמול מצד המארחים, שמונעים על ידי התכנות שלהם שמונע מהם מלפגוע בבני אדם.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ yes Oh בלוויין, בערוץ HOT HBO בכבלים וכן בסלקום TV.
רקע עלילתי
הסדרה משלבת עולם טכנולוגי מתקדם אשר צופה על עולם פיקטיבי המעוצב בצורת המערב הפרוע, והיא מתוארת כ"אודיסיאה אפלה על עלייתה של התודעה המלאכותית ועתיד המין האנושי".
בעתיד, פארק שעשועים בשם וסטוורלד (עולם המערב, בתרגום חופשי לעברית) מציע למבקרים את ההזדמנות לחוות את הווי ותרבות המערב הפרוע באמצעות שטח גדול הבנוי כעיירה כפרית בשם סוויטווטר וכן אזור גדול של שטחים פתוחים או שטחים פרטיים. שטחי הפארק מאוכלסים על ידי "מארחים", אנדרואידים דמויי אנוש שנועדו לחקות סטראוטיפיים מוכרים בתרבות המערב הפרוע (כדוגמת הנערה הכפרית והמתוקה, מאדאם בית הבושת, האקדוחן הנועז וההרפתקן ופורע החוק) וכן רובוטים דמויי בעלי חיים, עם תכנות מתקדם, ותבנית מוגדרת מראש של נרטיבים משולבים, עם היכולת לסטות מהנרטיבים הללו בעקבות שינויים שנוצרים מאינטראקציות שהמבקרים מבצעים עימם. המארחים חוזרים על הנרטיב הקבוע להם מחדש בכל יום, לאחר שהזיכרונות שלהם מהיום הקודם נמחקים. למען ביטחונם של המבקרים, המארחים אינם מסוגלים לפגוע בכל צורת חיים כלשהי, תכנות המאפשר למבקרים חופש פעולה ללא הגבלה לעסוק בכל פעילות שהם ירצו, כולל קיום יחסי מין עם המארחים או אינוסם ואפילו רציחתם, מבלי לחשוש מההשלכות. במקביל, חברת "דלוס", בראשותו של ד"ר רוברט פורד, יוצר הפארק, המהנדס הראשי והמנהל היצירתי שלו, מעסיק צוות פיקוח שתפקידו לפקח על הפארק, לפתח נרטיבים חדשים, ולשחזר ולנתח באופן אנליטי מארחים לפי הצורך.
הסדרה עצמה נפתחת בעדכון שגרתי של תכנות המארחים, דבר הגורם לסטיות חריגות בהתנהגותם ומשפיע על חברת "דלוס" כשחלק מהמארחים, ובראשם דולורס ומייב, לומדים את האמת על קיומם ועל העולם בו הם חיים.
פיתוח
מאז תחילת 1990, אולפני האחים וורנר שקלו עשיית רימייק לסרט עולם המערב שיצא לאקרנים בשנת 1976, אך מסיבות לא ידועות, רעיון עשיית הרימייק ירד מהפרק, ולאחר עזיבתה של מנהלת האולפנים, ג'סיקה גודמן, בשנת 2011, עשיית רימייק לסרט נשקלה שוב. לאחר הצלחת הסרט שלו, חיי עם ליברצ'ה שהופק על ידי HBO, הבמאי ג'רי ויינטראוב, שבמשך שנים ניסה לשכנע ליצור את הרימייק לסרט, שכנע את "HBO" לאשר את ההפקה. ויינטראוב לקח את הפרויקט לתסריטאים ג'ונתן נולאן וליסה ג'וי, שראו בקונספט פוטנציאל לעשות משהו הרבה יותר שאפתני, וב-31 באוגוסט 2013, הוכרז כי ערוץ הכבלים "HBO" הזמין פיילוט לגרסה מחודשת לסרט בדמותה של סדרת טלוויזיה פוטנציאלית, ושנולאן, ג'וי, ג'יי ג'יי אברהמס, ג'רי ויינטראוב ובריאן ברק יפיקו בפועל את הסדרה המדוברת.
מאוחר יותר, "HBO" הודיעה ש"עולם המערב" תעובד לסדרת טלוויזיה שפרק הבכורה שלה ישודר בשנת 2015. באוגוסט 2015, "HBO" פרסמה את הטיזר הראשון, שחשף שבכורת הסדרה תתקיים למעשה במהלך בשנת 2016. זוהי הסדרה השנייה המבוססת על הסיפור המקורי של קרייטון לאחר הסדרה "מעבר לעולם המערב", ששודרה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, ששודרה במשך רק שלושה פרקים לפני שבוטלה.
אברמס הציע את נקודת מבטם של "המארחים" כנקודת המבט העיקרית בסדרה. נולאן לקח השראה ממשחקי וידאו כמו "ביושוק לנצח", "Red Dead Redemption" ו-"The Elder Scrolls V: Skyrim" כדי לקבל תובנה על הרכיב המוסרי של הנרטיב בספקטרום. במהלך המחקר של יוצרי הסדרה, הסרטים של סרג'ו לאונה סיפקו להם תובנות על נקודות התייחסות לדמויות ולמראה החזותי, הרומנים של פיליפ ק. דיק סיפקו להם תובנות בנוגע לדילמות הנוגעות לבינה מלאכותית, ועבור בניית עולם ונרטיב משולב בשביל הסדרה, הם נעזרו בעלילות סדרת משחקי "Grand Theft Auto".
נולאן הסביר שהסדרה תחקור את השאלה מדוע "האלימות היא ברוב הסיפורים שאנחנו אוהבים לראות, אבל היא לא חלק ממה שאנחנו אוהבים לעשות" באמצעות האורחים בפארק, שמשלמים תשלום נכבד כדי לספק את הדחפים האלה. הקיום האוטונומי של דמויות שאינן בשליטת השחקן במשחקי וידאו השפיע על קווי עלילה אינדיבידואליים בסדרה אשר מאותחלים מחדש בלולאה מתמשכת. דקלום מהמחזה הטרגי הידוע של ויליאם שייקספיר, רומיאו ויוליה - "These violent delights have violent ends" - הוא חלק מהסדרה כטריגר הגורם לכשל בתכנותם של המארחים ומשנה את הדרך בה הם תופסים את עצם קיומם. בנוסף, הסדרה בוחנת רעיונות שמוצגים בתפיסת החשיבה הדו-משמעית של ג'וליאן ג'יינס; תפיסה פסיכולוגית לפיה המוח מחולק לשני חלקים - חלק מהמוח אחראי על הזיכרונות ונותן את ההוראות והחלק השני מבצע את ההוראות, וכיצד באה התודעה משבירה של הקיר ביניהם על ידי חשיפתו של האינדיבידואל לסוגים חדשים של גירויים.
מעצבת התלבושות, אן קראבטרי, ניגש לעבודתה על ידי התמקדות בבגדים היסטוריים אמיתיים שהיוו חלק מתרבות המערב הפרוע משנת 1850 ועד לשנת 1890 כהשראה, ולא התמקדה בתלבושות המוצגות בסרטים מערבוניים. הבדים היו ארוגים, צבועים ומודפסים אישית עבור כל שחקן בעל דיאלוגים על מנת ללכוד את המורכבות של תלבושות (שרובם יוצרו מאפס בניו יורק ולוס אנג'לס). פיתוח העיצובים עבור הכובעים תוארו בתור החלק המאתגר ביותר של תהליך עיצוב התלבושות.
הסרט משנת 1973 שעליו מתבססת הסדרה כלל גם פארקים שמעבירים את הווי ותרבויות רומא העתיקה וימי הביניים, אך נולאן בחר שלא לכלול אותם בסדרה. בנוסף, אד ברבאקר שהיה אמון כמפיק הסדרה, כתב את הפרק הרביעי בשותפות עם נולאן.
מפיקי הסדרה והתסריטאים תכננו לפרוש את עלילת הסדרה עד כמשך חמש עונות.
מימון
פורסם שעונתה הראשונה נשאה תקציב של כ-100,000,000 דולר, עם מקדמה שנעה בין 8,000,000 ל-10,000,000 דולר לכל פרק, והפיילוט לבדו קיבל מקדמה של 25,000,000 דולר. רשת "HBO" וחטיבת הטלוויזיה של האחים וורנר השתתפו יחד בעלות הפקת הסדרה; ו-"HBO" גם שילם דמי רישוי לא מדווחים לחטיבת הטלוויזיה של האחים וורנר עבור זכויות השידור.
ליהוק
אנתוני הופקינס ואוון רייצ'ל ווד היו חברי הצוות הראשונים שהוכרזו רשמית, כשהם לוקחים על עצמם את תפקידיהם של ד"ר רוברט פורד ודולורס אברנאת'י, בהתאמה. באוגוסט 2014, הוכרז שהשחקנים ג'פרי רייט, רודריגו סנטורו, שאנון וודוורד, אינגריד בולסו ברדל, אנג'לה סרפיאן וסיימון קורטמן יצטרפו לצוות השחקנים. לאחר מכן, ג'יימס מרסדן ואדי רוזה לוהקו גם הם לצוות ואד האריס לוהק לתפקיד נבל מרכזי בסדרה, הידוע רק בשם האיש בשחור. ליהוק נוסף לצוות השחקנים כלל את דמטריוס גרוס, קייל בורנהיימר, קורי גרהם, לנה גיאורגאס, סטיבן אוג, טימותי לי דפריסט, פטולמי סלוקום, טנדי ניוטון ומירנדה אוטו.
ביולי 2015, נודע כי אוטו עזבה את הסדרה בשל התחייבויות קודמות לעונתה החמישית של הומלנד והיא הוחלפה על ידי סידס באבט קנודסן. בנוסף, שלושה שחקנים נוספים לוהקו לסדרה; איון ביילי, ג'ימי סימפסון וקליפטון קולינס ג'וניור. מאוחר יותר, ביילי הוחלף על ידי בן בארנס והתגלה שהשחקנית טלולה ריילי תגלם את אחת המארחות, לאחר שבעלה לשעבר, אילון מאסק, הצהיר כך בטוויטר; ריילי תקודם לתפקיד ראשי בעונתה השנייה של הסדרה.
לאחר שידור הפרק האחרון של העונה הראשונה, נולאן וג'וי חשפו שהם פעלו לפי שיטה קפדנית של "דע מה שאתה צריך לדעת" עם השחקנים, על מנת "לשמור על הסיפור טרי ועכשווי עבורם ככל האפשר". לדוגמה, במקרה של ווד, נולאן וג'וי נתנו לה הוראות משחק מוזרות, זאת מבלי להסביר מדוע, ולווד לקח קצת זמן עד שהסיקה שהיא למעשה מגלמת חמש דמויות נפרדות בתוך אותה המארחת: ארבעה מצבי התנהגות שונים עבור דולורס, בתוספת אישיותו הרצחנית של ואייט. בניגוד לכך, הופקינס היה מודע למסגרת העלילה הכללית של פורד מראש (באותה עת הציגו בפניו את התפקיד) במטרה להבטיח שהוא יוכל להעביר את מורכבותו של הדמות במלואה בביצועיו, אך אפילו עם זאת, הוקינס בתחילה קיבל תסריטים שנערכו מחדש, והוא נאלץ להתעקש על גישה לתסריטים שלמים.
ב־10 במאי 2022 פורסם כי השחקנית האמריקאית אריאנה דבוז לוהקה לתפקיד משני בעונה הרביעית של הסדרה.
צילומים
מאחר שרוב הסדרה מתמקדת במארחים ומסופרת מנקודת מבטם, סטדיקאמים שימשו במהלך צילומי כל העונה הראשונה, למעט מעט סצנות בפרק האחרון, שבו נעשה שימוש במצלמה ידנית על מנת להמחיש כמטאפורה את המארחים שהשתחררו מהתכנות שלהם וכעת פועלים מרצונם החופשי. צילומי הפיילוט של הסדרה התקיימו במהלך 22 ימים באוגוסט 2014 בלוס אנג'לס ובסביבותיה, כמו כן גם במואב, יוטה.
אתרי הצילומים בקליפורניה כללו אולפני קול שונים, הבאקלוטים של אולפני יוניברסל ואולפני האחים וורנר, חוות הסרטים של סרטי פרמאונט באגורה, חוות מלודי בסנטה קלריטה, מרכז התרבות "סקירבול" ו"מרכז הכנסים של לוס אנג'לס" בלוס אנג'לס, ובמרכז העיצוב פסיפיק שבמערב הוליווד. חוות מלודי, ששימשה כלוקשיין צילומים עבור העיירה סוויטווטר, שימשה בעבר למערבונים רבים, כגון ג'אנגו ללא מעצורים ושבעת המופלאים, אך שודרג באופן משמעותי עבור הסדרה על ידי מעצב ההפקה זאק גרובלר כדי להציג גרסה אידיאלית של אזור הספר האמריקאי, ומסכים ירוקים הונחו סביב סטים בקליפורניה במטרה להסתיר אובייקטים מודרניים כמו מגרשי חניה, כך שצילומים מקליפורניה יוכלו להיערך ולהשתלב באופן דיגיטלי עם צילומי חוץ מיוטה לאחר צילומם. עבור סצנות המראה את הגעתם של האורחים האנושיים, יוצרי הסדרה סגרו עסקה עם חברת "רכבת פילמור וסטרן" (או בקצרה "F&W") על מנת להשתמש ברכבת קטנה שנבנתה במקור עבור הסרט הפרש הבודד. בנוסף, "F&W" סיפקו כמה מאות מטרים של פסי רכבת שבאמצעותה הרכבת נעה לתוך הלוקשיין ששימש לצילומי סוויטווטר. הסצנות במעבדות "דלוס" ובמרכז הפעילות של וסטוורלד, צולמו באולפן קול בחוות מלודי. במעבדות "דלוס" ישנו שימוש רב בקירות זכוכית, כך שצוות הצילום נצרך להיזהר שלא לצלם את החלקים החשוכים שבסט, כמן כן להיזהר מלצלם השתקפויות לא רצויות. מרכז הקניות כיכר הות'ורן שימש כלוקשיין לצילומי קומת "האחסון הקר", שבה מאוחסנים המארחים שלא בעת התפקיד.
עבור המראה החיצוני הרחב של הסדרה, המפיקים שאבו השראה מעבודתו של ג'ון פורד, שצילם ארבעה מסרטיו המערבוניים בקאסל ואלי הממוקם ממזרח למואב. בתחילת 2014, נולאן ביקר בדרום יוטה עם אנשי מפתח בצוות ההפקה וסימן מיקומים כדי לחקור את האפשרות לצלם בהם, ומיד התאהב במקום. צילום הלוקשיין עבור הפיילוט התקיים מאוחר יותר, במשך חמישה ימים בדרום יוטה, כולל בקאסל ואלי. רוב הלוקשיינים ביוטה כללו אזורים צרים ולא נוחים שבהם צוות השחקנים וצוות ההפקה נאלצו לטייל רגלית הלוך ושוב עם כל הציוד שלהם. סצנות הרכיבה על הסוסים צולמו בחווה פרטית, שם המפיקים לא היו כפופים להגבלות רבות כמו בצילום בשטחים ציבוריים. על מנת למזג בצורה חלקה את הצילומים בקליפורניה עם הצילומים ביוטה, קירות ותפאורת הסטים נשלחו ליוטה, כך שהתאפשר צילומי השלמה לסצנות שצולמו במקור בקליפורניה. למשל, שיחות על המרפסת החיצונית של מרכז הפעילות של וסטוורלד צולמו על מרפסת ב"מרכז סקירבול" עם פני המצלמה לכיוון המרכז, ואז צילום הכתפיים של השחקנים צולמו ב"נקודת הסוס המת", כדי שזה ייראה כאילו מרכז הפעילות ממוקם על גבי הצוקים התלולים של הפארק הלאומי. סצנות פנים הרכבת נוצרו על ידי הרכבת סט של קרון הרכבת על גבי משאית שטוחה שנסעה הלוך ושוב לאורך כביש 128 ביוטה.
סצנות הדפסת המארחים באופן תלת־ממדי באמצעות דיו לבן צולמו תוך כדי ניצול אפקטים מעשיים כמעט לחלוטין, שחלקם לוטשו על ידי צוות האפקטים החזותיים. בנוסף, בסדרה ישנו שימוש באקדחים אמיתיים, שלרוב ניתנו כשהם לא טעונים ומתוך כבוד לשחקנים ולניצבים המעורבים, סצנות העירום צולמו במערך סגור, ובמהלך סצנות המין נכח יועץ מין על הסט.
ההפקה הופסקה באופן זמני במשך כמה חודשים בתחילת 2016, על מנת לאפשר לנולאן וג'וי לסיים לכתוב את התסריטים של ארבעת הפרקים האחרונים של העונה הראשונה. נקודת השיא של סיום העונה הראשונה צולמה בחוות פרמאונט באפריל 2016, עם כ-300 אנשים על הסט. הצוות בילה 10 ימים בחודש מאי בהכנת הסט צילומים; הכנות שכללו צורך לשנות מבנים שנבנו על ידי יוצרי הסדרה, כגון הקפלה, כך ש"קניינם הרוחני" של HBO לא "יופר". הפקת וצילומי העונה השנייה החלו ביולי 2017.
באוגוסט 2021 החלו צילומי העונה הרביעית בקליפורניה.
כותרות הפתיחה
כותרות הפתיחה עבור הסדרה נוצרו על ידי אולפן הייצור "אלסטיק", אשר יצרו גם את כותרות הפתיחה של רומא, קרניבל ומשחקי הכס עבור HBO. אומן האפקטים פטריק קלייר שימש בתפקיד המנהל היצירתי במהלך העבודה על כותרות הפתיחה, שדרשו כחמישה שבועות על מנת ליצור אותם בשלמות.
קלייר נפגש עם נולאן וג'וי בפברואר 2016 על מנת לדון בהתהוות כותרות הפתיחה. הוא התעניין בהחלטתם לגשת לסדרה מנקודת מבטם של המארחים, והאמין שהחלטתם נבעה ממחקר פסיכולוגי מובנה. כותרות הפתיחה מתרגמות אלמנטים נוכחיים בסדרה באמצעות תכנון בעזרת מחשב. לדוגמה, פעם אחת קלייר קיבל מהמלחין, ראמין דג'וואדי, מקטע קצר מצולם של ניגון בפסנתר על ידי עמיתו של דג'וואדי. לאחר מכן, המקטע שוחזר באמצעות דימוי ממחושב. קלייר ראה את המטאפורה שמאחורי הפסנתרן - "צורה פרימיטיבית של רובוט" - כדרך לבחון את הפער בין האדם למכונה, "שנוצרה כדי להיות מיותרת". המארחים, שמודפסים באופן תלת־ממדי באמצעות דיו לבן, נתנו לקלייר את הרעיון להעמיד את הנוף של הסוגה המערבונית לצד המדע בדיוני שבבסיס הסדרה. הצגת מוטיבים של האדם הוויטרובי של לאונרדו דה וינצ'י בכותרות באו משאיפתו של קליר להעביר את השקפת הסדרה על גוף האדם העירום. בכותרות הפתיחה נעשה גם רפרנס לקליפ של השיר "הכל מלא אהבה" משנת 1999 של הזמרת ביורק, שבוים על ידי כריס קנינגהאם, באופן שקלייר כינה "קצת מביש... כי אני מעריץ את כריס קנינגהאם ו... זה נראה כמו המקום המושלם לעשות את זה כי זה עסק בכל הנושאים הנכונים ובכל האסתטיקה הנכונה".
כותרות הפתיחה מתחילות עם יצירת כלוב צלעות של סוס, יחד עם קבוצה של מארחים שנוצרים על ידי מכונות תעשייתיות. סוס השלד מוצג דוהר כדי לחתור תחת האיקונוגרפיה של תיאור כזה. באשר למאמציו של קלר להציג את הנופים המערביים בניגוד לעולם הרובוטיקה, הוא חשב שזה הגיוני שהדבר ייעשה בתוך עין של מארח; מכתשים ועמקים נוצרים כחלק מסימולקרום בקשתית העין של המארח.
פסקול
הפסקול לסדרה הולחנה על ידי המלחין רמין ג'וואדי, שעבד עם נולאן גם על סדרת הטלוויזיה מבוקש. נושא הפסקול המרכזי משלב את השימוש בתווי בס, ארפג'ים ונעימות מלודיות, שמרכיבים יחד את רעיון פארק השעשועים. הפסקול של העונה הראשונה הופצה במלואה ב-5 בדצמבר 2016.
דג'וואדי דיבר על השירים המודרניים שנעשו בהם שימוש במהלך הסדרה, ואמר: "לסדרה יש תחושה אנכרוניסטית, זה פארק שעשועים מערבי, ובכל זאת יש בו רובוטים, אז למה אין שירים מודרניים, וזו כמטאפורה כשלעצמה, מקיפה את הנושא הכללי של הסדרה", אבל בכל זאת, דג'וואדי נתן לנולאן את הקרדיט על הרעיון בשימוש בשירים מודרניים.
הפסקול של הסדרה כולל את השירים "No Surprises", "Fake Plastic Trees", "Motion Picture Soundtrack" ו-"(Exit Music (For a Film" של רדיוהד, השיר "Black Hole Sun" של סאונדגארדן, השיר "Paint It Black" של הרולינג סטונז, השירים "Pine Apple Rag" ו-"Peacherine Rag" של סקוט ג'ופלין, השיר "Reverie L.68" של קלאוד דבוסי, השיר "A Forest" של הקיור, גרסתם של "The Animals" לשיר "The House of the Rising Sun", השיר "Back to Black" של איימי ויינהאוס והשיר "Something I Can Never Have" של "Nine Inch Nails". עלויות רישוי השימוש בשירים נעו בין $15,000 ל-$55,000.
ראמין הלחין גם גרסאות סימפוניות לנעימות מוכרות כמו השיר "Sweet Child o' Mine" שנכלל בקדימון לעונה השלישית, והנעימה "Wicked Games", שהושמעה במהלך הפרק הרביעי של העונה השלישית.
שידור
הסדרה עלתה לשידור באמריקה ובאוסטרליה ב-2 באוקטובר 2016, וב-4 באוקטובר 2016 בבריטניה ובאירלנד. נכון לעכשיו, הסדרה משודרת באפיק HBO בארצות הברית, באפיק "HBO Canada" שבקנדה, באפיק "HBO Latine America" באמריקה הדרומית, באפיק "Showcase" באוסטרליה ובאפיק "Sky Atlantic" בבריטניה ובאירלנד.
בישראל, הסדרה משודרת באפיקים "yes Oh" של Yes, HOT HBO של HOT ובסלקום TV.
ב-4 בנובמבר 2022 הוכרז כי הסדרה בוטלה לאחר ארבע עונות למרות שאיפת יוצריה שתופק עונה חמישית.
שיווק
לפני שידור הסדרה, רשת "HBO" ערכה תערוכת מציאות וירטואלית באירועים כדוגמת כנס הקומיק-קון, סן דייגו, שנקראה "Westworld: A Delos Destination" ("וסטוורלד: היעד של דלוס"). למשתתפים הותר ליצור בעצמם את התהליך שעוברים המבקרים שנכנסים לווסטוורלד ולפעול בסביבה תלת-ממדית, ובנוסף, המשתתפים קיבלו קוד בינארי שאיפשר להם גישה לאתר "DiscoverWestworld.com" כחלק ממסע השיווק.
מדיה ביתית
עונתה הראשונה של הסדרה (שקיבלה את הכותרת "המבוך"), הופצה למדיה ביתית ב-DVD, ב-Blu-ray וב-Blu-ray 4KUltra HD ב-7 בנובמבר 2017. הדבר נחשב להישג עבור הסדרה מכיוון שזו הסדרה המתוסרטת הראשונה בארצות הברית שהופצה ב-Blu-ray 4KUltra HD.
ביקורת
הסדרה התקבלה בשבחים מצד המבקרים, שנתנו שבחים מיוחד על הוויזואליות, העלילה וביצועי השחקנים. באתר "Rotten Tomatoes", העונה הראשונה קיבלה את הדירוג 88% על בסיס 78 ביקורות, עם רייטינג ממוצע של 8.13/10, ודירוג של 94% לכל פרק בממוצע. הקונצנזוס הביקורתי של האתר קרא לעונה הראשונה: "עם רמה מרשימה של איכות שמכבדת את המקור שלה, וסטוורלד הממכרת להפליא מאזנת בין דרמה אינטליגנטית ומרתקת לעומת אי-שפיות מוחלטת". האתר "Metacritic", נתן לעונה הראשונה את הציון 74 מתוך 100, על בסיס 43 ביקורות, דבר המציין ביקורות חיוביות באופן כללי.
העורכים של האתר "TV Guide" מיקמו את הסדרה במקום החמישי מתוך עשר סדרות הטלוויזיה המובילות לעונת השידורים של 17–2016. בסקירה הכוללת של הכתב טים סורטה, הוא ציין את האיזון המושלם של מיזוג העלילה המערבונית לרקע העתידני, ואמר: "ובכן, בווסטוורלד יש את שניהם, [והסדרה] ומוודאת שזה יהיה שילוב מעניין של סוגות שמפריעות לנוף הטלוויזיוני שלרוב יאמר שאנחנו [הצופים] נוכל לצפות רק בסוגה אחת". סורטה גם הוסיף "החזות הטובה של הסדרה וצוות השחקנים הנהדר שלה פותחות לרווחה את דלתות המסבאה, אך הפינוק האמיתי יהיה קיום דיון אינטליגנטי שישאל האם רובוטים יהרגו את כולנו בסופו של דבר. למרבה המזל, היוצר ג'ונתן נולאן הראה שהוא אחד שהולך לכיוון הזה במבוקש." הכתבת מארי מק'נמארה מ"לוס אנג'לס טיימס" שיבחה את הסדרה וכתבה בסקירה נרגשת:" זו לא רק טלוויזיה מצוינת, זו טלוויזיה חיה, מעוררת מחשבה שמשעשעת גם כשהיא בוחנת את הצד האפל של הבידור." דייוויד וינגד, כתב ב"סן פרנסיסקו כרוניקל", כתב ש"וסטוורלד אינה קלה להבנה בתחילה, אבל אתה תהיה בכל זאת מכור לה בעקבות סיפורים אינטליגנטיים יוצאי דופן, הוויזואליות העוצמתית והניואנסים יוצאי הדופן שבהופעות [השחקנים]."
הכתב ג'ף ג'נסן מ"אנטרטיינמנט ויקלי" גם שיבח את הסדרה ואמר ש"העומק של וסטוורלד לא טמון בכך שהיא שואלת שאלות על זיכרון, רצון חופשי, ועל מה שהופך אותנו אנושיים, אלא בשאלה האם אנחנו יכולים להיות אנושיים יותר ממה שהנחנו לעצמנו להיות, אם הסיפורים שלנו יכולים להיות עשירים יותר ומשמעותיים יותר ממה שהתרבות מאפשרת". מתיו גילברט מה"הבוסטון גלוב" הקניט את הסדרה באומרו: "לוסטוורלד יש פחות גיבורים מאשר למשחקי הכס, מה שמקשה מעט על פתיחת הסדרה, אבל כמו חידה טובה ומעוררת מחשבה, הסדרה משכנעת וממכרת". בסקירה קצרה של "הוליווד ריפורטר", טים גודמן כתב, "וסטוורלד נמצאת במיטבה בסוגיות עמוקות יותר שנשטחות באופן איטי, כמו תעלומה טובה. הפרקים המוקדמים הציגו במיומנות רבה את האטרקציות הבסיסיות של הפארק ואת הסיבות לבואם של מבקרים, אך גם גרמו לתחושת בלבול לגבי המניעים. [...] הסדרה נהנית ממספר הופעות בולטות". רוברט ביאנקו מ-"USA Today" כתב: "הפרס, מעבר לפרסומים החזותיים שהייתם מצפים להפיק מהפקות הענק ועתירות הממון של HBO, הוא קבוצה של דמויות שמתרחבות ונהיות מורכבות יותר ויותר".
עם זאת, בסקירה מתונה של "ניו יורק טיימס", המבקר הראשי, ג'יימס פוניבוזיק, אמר כי הסדרה היא "סדרת מדע בדיוני שאפתנית, אם כי לא לגמרי עקבית, ששואלת שאלות על דחפי בידור ניהיליסטיים תוך הפנמתם". האנק סטיובר, כתב מ"הוושינגטון פוסט" הצטרף לעמדתו של פוניבוזיק ואמר, "וסטוורלד מתנהלת באופן משמים ומדכא מתחילתו ועד סופו; חלקים ממנה הם דמיוניים ומסקרנים כמו כל דבר שהיה בטלוויזיה לאחרונה, במיוחד בתחום המדע הבדיוני." והוסיף, "זה בהחלט לא אותו הסייבורג דדווד שמעריצי HBO ביקשו שוב, אך זה גם לא מוצג כהרפתקאה מרתקת, נגישה." העיתונאי הראשי של "פיטסבורג פוסט-גאזט", רוב אוון גם כתב ביקורת פוחד אוהדת כלפי הסדרה ואמר, "זוהי ההגדרה של סדרה שמתנהלת בעצלתיים, הסדרה הזאת צריכה לרגש בדיוק באותה מידה שהיא משעממת." בסקירה פחות נלהבת של "וראייטי", מורין רייאן אמרה ש"וסטוורלד נראית נהדר,[...] אבל סצינות החוץ הרוויות בחמימות וחלקלקות פני השטח לא מספיקים כדי להסוות את ההססנות, ההתנשאות והריקנות שבבסיסן."
רייטינג
בפרק הבכורה של הסדרה דווח שמספר הצופים שצפו היה מעט פחות מהמספר הצופים בפרק הבכורה של בלש אמיתי, אבל עדיין הרבה יותר גבוה משל ויניל, מה שאומר שזה נראה כמו "...התחלה מבטיחה יחסית...". מנדי אדמס, מהאתר "iTechPost" ציינה כי "התגובות הרגשיות בטוויטר נאמדו בשיעור של 545% גבוה יותר לעומת פרק הבכורה של ויניל וב-326% יותר מהעונה האחרונה של הנותרים". פרק הבכורה של הסדרה משך 1.96 מיליון צופים, עם 0.8 מיליון איש בדמוגרפיה של 18-49. בפרק הבכורה צפו 3.3 מיליון צופים בשלושת לילות ימי ראשון בהם הוא שודר, כמו כן בשירותי הסטרימינג של "HBO". בעונה הראשונה צפו 2.2 מיליון צופים בשידור הראשוני שלה, מספר שגדל ל-3.5 מיליון, עם הכללת שידורים חוזרים וצפייה על פי דרישה. בעונה הראשונה היה ממוצע צופים מצטבר של 12 מיליון צופים, מה שהופך אותה לעונה הראשונה הנצפית ביותר של סדרת HBO, והבלוג "TorrentFreak" דיווח על הסדרה כממוקמת במקום השלישי לסדרות הטלוויזיה של 2016 שמורדות הכי הרבה כקובצי טורנט.
פרסים ומועמדויות
הסדרה הייתה מועמדת לעשרים ושניים פרסי אמי, שלושה פרסי גלובוס הזהב, שני פרסי סטלייט, ארבעה פרסי בחירת המבקרים בטלוויזיה ושני פרסי גילדת הכותבים של אמריקה.
קירוב זומפרלד
קירוב זומפרלד היא טכניקת קירוב שהומצאה על ידי ארנולד זומרפלד ונועדה לסט של אינטגרלים הנפוצים בפיזיקה של חומר מעובה ומכניקה סטטיסטית. מבחינה פיזיקלית, האינטגרלים מייצגים ממוצעים סטטיסטיים תוך שימוש בהתפלגות פרמי-דיראק.
כאשר הטמפרטורה ההופכית \beta גבוהה ביחס ל, ניתן לקרב את האינטגרל במונחי \beta:
ניתן לבצע קירוב זה גם כאשר תחומי האינטגרל הם מאפס לאינסוף. השינוי היחיד בקירוב יהיה שהאינטגרל של האיבר הראשון יהיה מאפס ל-\mu.
קירוב זומרפלד במודל האלקטרון החופשי
שימוש נפוץ לקירוב זומרפלד הוא חישוב תכונות אלקטרוניות שונות, כגון קיבול חום במתכות, שבהן תקף מודל האלקטרון החופשי. בחישובים אלה הפונקציה מייצגת את צפיפות המצבים הקוונטיים עבור יחידת אנרגיה. בנוסף, \beta מזוהה עם הטמפ' ההופכית ו-\mu כפוטנציאל הכימי. מכאן שהקירוב הנ"ל תקף עבור מערכות בהן \beta גבוהה (כלומר טמפ' נמוכה).
על פי מודל האלקטרון החופשי ניתן לקרב את האלקטרונים במתכת לגז פרמיונים. עבור גז כזה, ניתן להוכיח כי התלות של הפוטנציאל הכימי בטמפרטורה היא :
כאשר היא אנרגיית פרמי, T היא הטמפטורה וk_B הוא קבוע בולצמן. מכאן שהפוטנציאל הכימי מזוהה עם עד כדי תיקון מסדר שני של T. נשים לב ש-, כאשר T_F היא טמפרטורת פרמי שערכה עבור רוב המתכות הוא מסדר גודל של 10^4K. לשם השוואה, טמפרטורה החדר הנה 293K, כלומר מסדר גודל של 10^{2}K. מכאן שעבור מרבית השימושים הפרקטיים, ניתן להניח כי הטמפטורה אכן נמוכה, ושקירוב זומרפלד אכן מדויק גם בסדרים הנמוכים.
פיתוח הקירוב מסדר שני בטמפרטורה
אנחנו מעוניינים לפתח את האינטגרל עד הסדר השני בטמפ', כלומר \tau^2, כאשר היא התוצר של המכפלה של הטמפ' בקבוע בולצמן. נתחיל בהחלפת המשתנים :
נפצל את האינטגרל לשניים, I=I_1+I_2, ונשכתב את I_1 בעזרת החלפת המשתנה :
לאחר מכן, נבצע טריק אלגברי על המכנה של I_1:
ונקבל:
עתה נחבר את שני האינטגרלים ונציב בחזרה את המשתנה המקורי,, באיבר הראשון של I_1:
ניתן לפתח את המונה באיבר השני בעזרת קירוב טיילור מסדר ראשון, בהינתן ש- \tau<<\mu (כלומר קטן דיו מ-\mu):
נציב ונקבל:ערכו של האינטגרל המסוים באיבר השני הוא :ומכאן ש:
פיתוח הקירוב עבור סדרים גבוהים יותר
נרצה לפתח לטור את האינטגרל:
תחת ההנחה שכאשר הפונקציה  דועכת לאפס, וכאשר, הפונקציה אינה מתבדרת חזק יותר מאשר f דועכת. אם כן נגדיר:כך ש: עתה נוכל לבצע אינטגרציה בחלקים ולקבל: כאשר האיבר הראשון הראשון מתבטל מתוך ההנחה שלנו לגבי ההתנהגות של באינסוף.
נשים לב ש- f שואפת לאפס כאשר \varepsilon גדול מאוד מ- \mu, ושואפת לאחד כאשר \varepsilon קטן מאוד מ- \mu, ולכן עיקר התרומה שלה לאינטגרל היא כאשר. בהנחה ש- אינה סינגולרית ואינה משתנה מהר מידי באזור, הגיוני להניח כי עבור פיתוח של  בטור טיילור סביב , נקבל כי האיברים הראשונים הם המשמעותיים ביותר. במקרים בו ההנחה הזו אינה מתקיימת הקירוב עדיין תקף, אך אינו שימושי כיוון שנצטרך לחשב כמות גדולה של איברים בטור.
אם כן נפתח את סביב :
בנוסף על כך, כיוון ש- היא פונקציה זוגית סביב \mu, כל האיברים שבהם n אי-זוגי יתאפסו. אם כן, לאחר הצבת הטור והחלפת משתנים מ- בחזרה ל-  נקבל:
את האינטגרל שמופיע בסכום נוכל להציג כטמפ' בחזקת n המוכפלת באינטגרל חסר ממדים. נוכל לבצע החלפת משתנים ולהציג אותו כך:
בעזרת מניפולציות אלגבריות, ניתן לפשט את המקדמים a_n לצורה:כאשר \zeta הנה פונקציית זטא של רימן.
אז לבסוף קיבלנו את הפיתוח המבוקש:
פיתוח עבור סדרים גבוהים יותר בעזרת פונקציות יוצרות
אנחנו יכולים להשיג איברים מסדר גבוה יותר עבור קירוב זומרפלד, על ידי שימוש בפונקציות יוצרות עבור מומנטים של התפלגות פרמי. אלו נתונים לנו על ידי:
כאשר ופונקציית המדרגה  מחסרות את תרומת הטמפ' האפסיות. פיתוח בחזקות של \tau ייתן לנו לדוגמה:
דושאן בולוט
ראשית חייו
בולוט נולד וגדל בנובי סאד, סרביה. העניין שלו בכדורסל החל בגיל תשע. עד מהרה החל לשחק במגרשים סביב שכונתו. אז, כדורסל 3x3 היה בעצם הדרך היחידה שבה הספורט התנהל ברחובות העיר.
קריירת 3x3
בולוט החל לשחק בסבב העולמי בכדורסל 3x3 באוגוסט 2012, בקבוצת נובי סאד הסרבית.
קריירת BIG3
ב-3 במאי 2019, בולוט נבחר בבחירה ה-24 על ידי בול הוגס בדראפט ה-BIG3 של 2019. ב-21 ביוני 2019, הוכרז שבולוט נאלץ לפרוש ממשחק ב-BIG3 לאחר שלכאורה אוים על ידי פיב"א שלא יוכל לשחק באולימפיאדה אם לא יעזוב את הליגה.
ב-15 ביוני 2021, בולוט נבחר בבחירה השלישית על ידי קבוצת פאוור בדראפט 2021.
כיום הוא משחק בקבוצת אליינס.
קריירה בנבחרת הלאומית
בולוט מייצג את סרביה בכדורסל 3x3, במסגרת נבחרת סרביה. הוא זכה בשתי מדליות זהב באליפות העולם, ב-2012 ביוון וב-2016 בסין, ובמדליית כסף ב-2014 ברוסיה. בגביע העולם 2017 הוא זכה במדליית הזהב השלישית שלו עבור סרביה ונבחר לנבחרת הטורניר.
קריירת כדורסל
בולוט שיחק כדורסל 5 על 5 בקבוצות עיר הולדתו מרידיאנה ו-וויבודינה מליגת המשנה הסרבית. הוא שיחק גם בקוז'וב גבגליה בליגת העל המקדונית.
קלטג'ירונה
קלטג'ירונה (באיטלקית: Caltagirone, בסיציליאנית: Caltaggiruni) היא עיר בסיציליה, איטליה. נכון לדצמבר 2005, בעיר היו 39,228 תושבים.
בעיר נמצאת קתדרלת סן ג'וליאנו (באיטלקית: Catedrale San Giuliano) אותה בנה שימונה גולי, אדריכל ממסינה, מ-1620 עד 1639.
אתר מורשת עולמית
עיירה זו היא המערבית ביותר מבין שמונת היישובים של אזור ואל די נוטו, שהוכרו כאתרי מורשת עולמית. שמונת היישובים בנויים לפי אדריכלות הבארוק, סגנון ששלט באדריכלות של מבני ציבור, ארמונות וכנסיות מתחילת המאה ה-17 ועד המאה ה-18 ברחבי אירופה ואמריקה הקולוניאלית.
בשל מיקומה הגאוגרפי, העיירה מצויה בסכנה של פגיעה ממפולות סלעים הנגרמות מפעילות סייסמית.
סטבו פנדרובסקי
סטבו פנדרובסקי (במקדונית: Стево Пендаровски; נולד ב-3 באפריל 1963) הוא נשיא מקדוניה הצפונית החל מ-12 במאי 2019.
ביוגרפיה
פנדרובסקי הוא בעל תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת סקופיה בשנת 1987. לאחר מכן הוא קיבל תואר שני ודוקטורט באותה אוניברסיטה, שניהם במדע המדינה.
מאז 2008 הוא משמש כפרופסור עוזר לביטחון בינלאומי, מדיניות חוץ וגלובליזציה באוניברסיטה האמריקאית בסקופיה.
קריירה
פנדרובסקי החל את הקריירה הממשלתית שלו כעוזר השר ליחסי ציבור במשרד הפנים וכראש מחלקת אנליטיקה ומחקר במשרד בין השנים 1998–2001. הוא היה היועץ לביטחון לאומי והיועץ למדיניות החוץ הראשי של הנשיא בוריס טרג'קובסקי משנת 2001, ועד מותו של טרקובסקי בשנת 2004. לאחר שהוביל את ועדת בחירות המדינה בשנים 2004–2005 המשיך לשמש כיועץ לביטחון לאומי ויועץ מדיני חוץ ראשי לנשיא הבא, ברנקו צרבנקובסקי, משנת 2005 ועד לשנת 2009.
בבחירות לנשיאות מקדוניה הצפונית שנערכו ב-13 באפריל 2014 התמודד פנדרובסקי מטעם "מפלגת האיחוד הסוציאל-דמוקרטית של מקדוניה", וזכה ב-38.56% מהקולות ועלה לסיבוב השני. בסיבוב השני, שנערך ב-27 באפריל 2014 זכה פנדרובסקי ב-42.67% מהקולות, והפסיד את הנשיאות לנשיא המכהן, גיורגה איוואנוב.
בבחירות לנשיאות מקדוניה הצפונית שנערכו ב-21 באפריל 2019 התמודד שוב פנדרובסקי מטעם "מפלגת האיחוד הסוציאל-דמוקרטית של מקדוניה", זכה ב-47.75% מהקולות ועלה לסיבוב השני. בסיבוב השני, שנערך ב-5 במאי 2019 זכה פנדרובסקי ב-53.59% מהקולות, והפך לנשיא מקדוניה הנבחר.
רודסטר
רודסטר או ספיידר היא מכונית דו-מושבית פתוחה עם דגש על מראה או אופי ספורטיבי. במקור המונח היה התיאור האמריקאי למכונית ללא הגנה ממזג האוויר, עם השנים הוא התפשט בעולם והתרחב לכל רכב קבריולה דו מושבי. רודסטר הוא גם סגנון של מכוניות מרוץ באליפויות שבארצות הברית, כולל אינדיאנפוליס 500 בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20.
היסטוריה
במאה התשע עשרה המילה "רודסטר" התייחסה לסוס המתאים לרכיבה. עד סוף המאה התרחבה ההגדרה גם לאופניים ותלת אופנים. מקור המונח "רודסטר" ביחס לכלי רכב הוא בארצות הברית. לפני מלחמת העולם השנייה, המונח המקביל באנגלית בריטית היה טורר דו מושבי (two-seat tourer). בשנות ה-70 של המאה ה-20, המונח "רודסטר" הוחל על מכוניות קבריולה דו-מושביות בעלות מראה או אופי ספורטיבי. בשנת 1916 איגוד מהנדסי הרכב האמריקאי הגדיר את הרודסטר כ"מכונית פתוחה עם שניים או שלושה מושבים" אך הוסיף כי ייתכן שיהיו לה מושבים נוספים מסוג ראמבל. מושב הנהג ומושב הנוסע לרוב הוצבו יותר מאחור מאשר במכוניות טורינג.
למכוניות הרודסטר המוקדמות היה רק גוף בסיסי ללא דלתות, שמשות, או הגנות אחרות מפני מזג האוויר. החל משנות ה-20 של המאה ה-20 הן החלו להידמות למכוניות הטורינג עם דלתות, שמשות, גגות מתקפלים ווילונות צדדיים. החל מתקופה זו מושבי ראמבל במכוניות רודסטר קופלו לתוך גוף הרכב כשלא היו בשימוש.
גופי רודסטר הוצעו על מכוניות מכל הגדלים והמחירים, החל ממכוניות בייצור סדרתי כמו פורד T ואוסטין 7, מכוניות ספורט כמו Eniak Antique ועד למכוניות יקרות במיוחד כמו הקדילאק V-16, הדויסנברג מודל J ואפילו הבוגאטי רויאל.
זילותא דבי דינא
זִילוּתָא דבי דינא הוא מושג הלכתי האומר כי יש לחשוש לכבוד בית הדין ולכן יש להשתדל לקיים את פסקיו כל עוד שאינם מנוגדים להלכה, למרות שאם בית הדין היה יודע מלכתחילה את המידע הנוסף, היה מחמיר או פוסק אחרת, בדיעבד לא יחזור בו בית הדין מפסקו, וישתדל לקיים את הפסק הראשון, גם אם עכשיו נוצר ספק.
מחלוקת האמוראים
רב נחמן פסק שיש לתת עדיפות למי שיש לו את העדים שמעידים שהקרקע הייתה שייכת לאבותיו, בשונה מרבא ולבסוף היא אכן ניתנה לו.
לאחר זמן הופיע בעל הדין השני והביא עדים שהקרקע של אבותיו דבר שערער את עליונות הראיות של בעל הדין הראשון. רב נחמן פסק כי יש להחזיר את המצב לקדמותו ולהוציא את הקרקע מידי בעל הדין שלידיו ניתנה הקרקע בטעות. לעומת זאת טען רבא כי יש לחשוש לכבוד בית הדין.
במשנה
למרות זאת, פסק רב נחמן שאין לחשוש לכבוד בית הדין כאשר מבטלים בית הדין את פסקם הקודם, והביא ראיה לדבריו ממשנה אחרת שבה ברור שיש תנאים החולקים על כך, ולכן יכול הוא להסתמך על דעתו הקובעת כי אין לחשוש לזילותא דבי דינא, במקרים כאלו.
יסוד הדין
בגמרא לא מבואר מה יסוד הדין של זילותא דבי דינא. כיוון אחד להסבר מופיע בדבריו של הרשב"ם: העולה מדבר הרשב"ם הוא שבמידה ובית הדין יחזרו בהם מפסיקתם, יצטייר הדבר כמגוחך בעיני הציבור ומכאן שתדמית בית הדין עלולה להיפגע. ביסודו של דבר נראה שהחשש של זילותא דבי דינא נוגע לעניין תדמיתי-חיצוני, כיצד ייתפס בית הדין אחר מהלך שכזה, ואינו מבטא יסוד משפטי מהותי.
לעומת הרשב"ם, כיוון אחר עולה מדבריו של הראב"ן. הראב"ן במסכת יבמות עוסק באריכות בדין של זילותא דבי דינא ובמהלך דיונו מקשר בינו לבין דין נוסף, המופיע במסכת יבמות - "מה כח בית דין יפה". המקרה הנדון שם עוסק במצב בו אדם שלח גט לאשתו על ידי שליח, אך ביטל את הגט לפני שהגיע ליד האישה. מדאורייתא, יש בכוחו של הבעל לבטל את הגט, ולפיכך האישה איננה מגורשת, אף אם הגיע הגט לידה. אך תיקנו חכמים שאין לבטל את הגט, כדי למנוע תקלה. לדעת רשב"ג, תקנה זו חלה אף בדיעבד, ואף אם ביטל את הגט, אין הוא מבוטל: במידה ונפסוק שכאשר הבעל ביטל את הגט - הגט מבוטל, אזי תקנת חכמים, האוסרת את הביטול עצמו, היא למעשה חסרת כל תוקף משפטי. כדי להעניק עוצמה ומשמעות לתקנה, בהכרח חייבים לומר שגם בדיעבד הגט איננו בטל. העיקרון "אם כן מה כח בית דין יפה" איננו מבטא עניין תדמיתי אלא שיקול משפטי מהותי, הנוגע לתוקפו ועוצמתו של הדין. הראב"ן מקשר בין הדין של "מה כח בית דין יפה" לבין הדין של זילותא דבי דינא ומעצם ההשוואה ניתן להסיק שגם דין זילותא דבי דינא מבטא יסוד מהותי-משפטי: פסיקה של בית הדין תקפה ושרירה, כל עוד לא הוכח בצורה חד משמעית שהפסק מוטעה.
יש מן הראשונים (יד רמה, ראב"ן) שהשתמשו בביטוי "קם דינא" בהקשר של זילותא, שבאופן מובהק מתייחס לכוחו של בית הדין ולא לשאלה התדמיתית.
להלכה
לפי הראב"ן מסקנת רב נחמן היא כדעת רבא שחוששים לזילותא דבי דינא, אלא שלמרות שאת הפסק - לפי פירוש הראב"ן - ביצע לפני שרבא הקשה על דבריו מדבריו של רבי מנחם בר יוסי, הגמרא מסבירה שהוא לא טעה בה שכן חלוקים התנאים בכך, ויש גם דעה חולקת. רוב הראשונים חלוקים על הראב"ן ופוסקים שלהלכה לא חוששים לזילותא דבי דינא.
נחלקו הראשונים האם קיימת זילותא דבי דינא רק כאשר נעשה מעשה על פי בית הדין. לדעת התוספות והראב"ן, הגורם של זילותא דבי דינא קיים אפילו אם עדיין לא נעשה מעשה על סמך פסיקת בית הדין שכן קיימת זילותא בכך שהוא חוזר בו מפסקו. ראשונים אחרים (הרמב"ן, הרשב"א) גרסו כי כאשר מדובר בפסק של בית הדין האמור להביא ליידי מעשה, כל עוד לא נעשה אותו המעשה - אין חשש לזילותא בביטולו.
עופר וינטר
עופר וינטר (נולד ב-3 בפברואר 1971) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. שימש מפקד עוצבת האש, המזכיר הצבאי של שר הביטחון, ראש מטה פיקוד המרכז, מפקד חטיבת גבעתי, מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, מפקד חטיבת שועלי מרום, מפקד יחידת דובדבן ומפקד גדס"ר גבעתי.
ביוגרפיה
וינטר נולד ברכסים וגדל בקריית אתא. בן בכור מתוך ארבעה אחים. לדבריו, את מורשת הקרב קיבל מאביו דוד (דוצו), שבמהלך מלחמת יום הכיפורים היה חייל בגדוד 113 של השריון, ולחם משני צדי תעלת סואץ במשך 19 ימים ברציפות.
למד בפנימייה הצבאית לפיקוד-אור עציון, ובמכינה קדם-צבאית בני דוד בעלי במחזור ב'.
שירותו הצבאי
התגייס לצה"ל בנובמבר 1990, והתנדב לסיירת מטכ"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה. לאחר קורס קציני חי"ר היה מפקד צוות ביחידת מגלן, שאליה הגיע בעקבות מפקדו טל רוסו. לאחר מכן מונה למפקד פלגת לוחמים במגלן. במסגרת היחידה נטל חלק בעשרות פעולות, כולל במבצע ענבי זעם. בהמשך עבר לשרת בחטיבת גבעתי ומונה למפקד פלוגת החוד בגדוד צבר. לאחר מכן מונה למפקד פלס"ר גבעתי בין השנים 2000–2002 והוביל אותה במבצעים רבים ברצועת עזה.
בשנת 2003 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדס"ר גבעתי, ושירת בתפקיד עד שנת 2005. הוא הוביל את הגדוד בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה ברצועת עזה. על פעילותו ברצף מבצעים בעומק רצועת עזה, עוטר הגדוד בפיקודו ב-22 באפריל 2004 בצל"ש יחידתי, ממפקד פיקוד הדרום, דן הראל. במאי 2004 ספג הגדוד שישה הרוגים באסון הנגמ"ש הראשון, שבו הושמד נגמ"ש של פלחה"ן גבעתי. על רצף הפעולות שביצע גדוד הסיור בפיקודו, עוטר הגדוד ב-14 באפריל 2005 בעיטור המופת.
בהמשך היה נספח צה"ל במארינס בין השנים 2005–2007. בשנת 2007 מונה למפקד יחידת דובדבן. ביוזמתו השתתפה היחידה לראשונה בלחימה ברצועת עזה במהלך מבצע עופרת יצוקה. בתקופת פיקודו זכתה היחידה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות על פעילות מבצעית. את תפקידו סיים בנובמבר 2009. בדצמבר 2009 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת שועלי מרום, וסיים את תפקידו במאי 2011. ב-18 במאי 2011 מונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, תפקיד אותו מילא עד 21 ביולי 2013.
מח"ט גבעתי
ב-22 באוגוסט 2013 מונה למפקד חטיבת גבעתי, והוביל את החטיבה בין היתר במבצע צוק איתן. בראשית המבצע, ב-9 ביולי 2014, התפרסם "דף מפקד לקרב" שכתב לחיילי החטיבה ובו, בנוסף למסרים כגון הדגשת עמידה במשימה והגנת העם והמולדת, כתב: דף המפקד פורסם באמצעי התקשורת ועורר דיון בנושא מקומה של הדת והאמונה בצבא.
במהלך המבצע הרגו לוחמי החטיבה בפיקודו מחבלים רבים, וחשפו והשמידו מנהרות לחימה ותשתיות אשר שימשו את ארגון החמאס. החטיבה נטלה חלק מרכזי בקרב רפיח, בו נהרגו, ו, בנוסף נהרגו 42 מחבלים ועשרות אזרחים פלסטיניים. בהרצאה שנשא בשנת 2021 אמר שהתנגד לפעולה שהחלה את הקרב, משום שסבר שהסיכון בה עולה על תועלתה, אך מפקד פיקוד הדרום, סמי תורג'מן, קיים הערכת מצב והחליט לבצעה.
ב-29 באפריל 2015, קיבל את פרס מפא"ת לחשיבה יוצרת. הפרס ניתן לו, לצוות של מפא"ת-משרד הביטחון, שייטת 13, וחברות רפאל וארטמיס על פרויקט "מאורת הנחש" – מערכת המשלבת מספר טכנולוגיות להתמודדות עם איום תת-קרקעי, המערכת שולבה במהלך מבצע צוק איתן והוכיחה תרומה מבצעית משמעותית.
ב-21 ביוני 2015 סיים את תפקידו. לאחר מכן היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ג (2016-2015).
תפקידי תא"ל
ב-13 ביולי 2016 הועלה לדרגת תא"ל ומונה לראש מטה פיקוד המרכז, תפקיד בו שירת עד ספטמבר 2018. ב-11 באוקטובר 2018 מונה למזכיר הצבאי של שר הביטחון. במהלך תפקידו כיהן תחת שרי הביטחון אביגדור ליברמן, בנימין נתניהו, נפתלי בנט ובני גנץ. בתפקיד זה שירת עד 2 ביולי 2020. ב-9 באוגוסט 2020 מונה למפקד עוצבת האש, ושימש בתפקיד עד 21 בספטמבר 2022.