cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ברצלונה אתלטיק
מאמן הקבוצה הנוכחי הוא רפאל מארקס. בשנת 2008 השתנה שם הקבוצה מ"ברצלונה ב'" ל"ברצלונה אתלטיק", בשנת 2010 הוחלט להחזיר את השם של הקבוצה ל"ברצלונה ב". בשנת 2022, החליט נשיא המועדון ז'ואן לאפורטה לשנות את שם הקבוצה בחזרה לברצלונה אתלטיק.
ס.ד. אספנייה אינדוסטריאל
הקבוצה נוסדה ב-1 באוגוסט 1934 תחת השם "סוסייטאט אספורטיבה אינדוסטריאל אספנייה", הקבוצה שימשה במקור כמועדון הספורט של בית החרושת עם אותו השם. חולצת הקבוצה הובלטה בפסים כחולים ולבנים אנכיים. החברה הייתה בבעלות משפחתו של ג'וזף אנטוני דה אלברט, שהיה לזמן קצר נשיא המועדון בשנת 1943. בתקופת נשיאותו של אלברט במועדון, הקבוצה, שהייתה ידועה אז בשם "קלאב דפורטיבו אספנייה אינדוסטריאל" (CF Barcelona), הפכה לקבוצת המילואים של מועדון הכדורגל ברצלונה והחלה לשחק את משחקיה באצטדיון לס קורטס.
בתחילה הקבוצה שיחקה בליגות אזוריות מקומיות, אך ב-1950 היא העפילה לליגה השלישית, וב-1952 היא העפילה לליגה השנייה. בשנת 1953 היא סיימה כסגנית בית 1 בליגה השנייה ומאוחר יותר למשחקי הפלייאוף של הליגה, אך היא לא העפילה לליגה העליונה מאחר שהייתה קבוצת משנה של מועדון הכדורגל ברצלונה.
ס.ד. קונדל
לאחר שהשיגה העפלה נוספת לפלייאוף בשנת 1956, הקבוצה הפכה לעצמאית ובלתי תלויה במועדון הכדורגל ברצלונה, ושמה שונה ל-"קלוב דפורטיבו קונדל". הקבוצה לבשה חולצות כחולות עם שני פסים לבנים אלכסוניים. בעקבות העצמאות, היא הייתה מסוגלת להעפיל לליגה העליונה, הלה ליגה. עם זאת, היא שיחקה במשך עונה אחת בלבד בליגה העליונה, וירדה חזרה לליגת המשנה ב-1957. בשנת 1968 הצטרפה שוב למועדון הכדורגל ברצלונה ושימשה כקבוצת המילואים שלו.
ברצלונה אתלטיק
ב-1970, נשיא ברצלונה אגוסטי מונטאל החליט לאחד את "קלאב דפורטיבו קונדל" עם קבוצת נערים אחרת של המועדון בשם "אתלטיק קטלוניה", וקרא לקבוצה המאוחדת "ברצלונה אתלטיק". אתלטיק קטלוניה הייתה קבוצה שנוסדה רק ב-1965 כתוצאה מאיחוד של שתי קבוצות אחרות: "קטלוניה דה לס קורטס" (נוסדה ב-1918) ו-"ס.ד. פברה קואטס" (נוסדה ב-1926).
לה מאסיה
ב-1979 המועדון חנך את בניין "לה מאסיה" מהמאה ה-18 כמטה אקדמיית הנוער שלו, במבנה אבן עתיק, ששימש לפני כן כחווה חקלאית. היה זה מועדון הכדורגל הראשון בספרד שהביא ילדים מכל רחבי תבל וגידל אותם במקום אחד והוא נוסד בהשראת אוריול טורט.
במהלך השנים למדו באקדמיה 500 בני נוער בגילאים 11 עד 18. מתוכם 12 אחוזים הגיעו לקבוצה הבוגרת של ברצלונה ו-40 אחוזים הגיעו לקריירות מקצועניות בקבוצות אחרות. נכון ל-2011 לומדים בו 60 נערים: 48 בכדורגל, 11 בכדורסל ואחד בהוקי. המועדון מממן את כל ההוצאות. התלמידים לומדים עשרה חודשים רצופים בשנה. מתחילים ב-7.00 בבוקר, אוכלים בחדר האוכל ונוסעים לבית ספר רגיל בעיר, שם לומדים בכיתה מיוחדת במערכת שעות מקוצרת. ב-14.00 שבים למאסיה לארוחת צהריים, לומדים ואחר-הצהריים מתאמנים עד שעה 21.00 בלילה; ב-23.00 יש כיבוי אורות.
שליש מהתלמידים הם מקטלוניה, שליש מיתר ספרד ושליש ממדינות אחרות, בהן: ברזיל, שווייץ, ארגנטינה, הרפובליקה הדומיניקנית, קמרון, סנגל וניגריה. מנהל האקדמיה הוא קרלס פויגרה. ב-2012 הקימה ברצלונה מבנה חדיש שיוכל לאכלס 83 תלמידים. במועדון גם למד הישראלי גיא אסולין.
השנים האחרונות
ב-1981 מונה קרלס רשאק, מהשחקנים הבולטים בהיסטוריה של הקבוצה הבוגרת, לתפקיד מאמן הקבוצה. בעונתו הראשונה כמאמנה זכתה הקבוצה באליפות הליגה הספרדית השלישית, בפעם הראשונה בתולדותיה. בניגוד למאמנים אשר מתחילים את דרכם בקבוצת נוער, רשאק אימן את הקבוצה במשך לא מעט שנים, עד 1987. לאחר ארבע שנים מעזיבתו של רשאק זכתה הקבוצה באליפות הליגה השלישית בפעם השנייה. לאחר החלטת התאחדות הכדורגל הספרדית שכל קבוצת מילואים צריכה להיקרא על שם קבוצת האם שלה, נקראה הקבוצה "ברצלונה ב'".
ב-1996 מונה חואנדה ראמוס המצליח למאמן הקבוצה, אך היא לא נחלה הצלחה בעונה זו. עם זאת, היא העפילה לליגה השנייה פעמיים נוספות ב-1998 וב-2001, בתקופה בה ירדה ועלתה בין ליגות בתדירות גבוהה. ב-2007, כאשר הקבוצה הייתה בליגה הרביעית, מונה למאמנה ז'וזפ גוארדיולה, מהסמלים הגדולים של המועדון. יחד עם עוזרו פרנססק וילאנובה, הוא הצעיד את הקבוצה לאליפות הליגה הרביעית (Tercera Division) והעלה אותה לליגה השלישית. בסיום העונה קודם לתפקיד מאמן הקבוצה הבוגרת והוביל אותה לאחת מהתקופות הטובות בתולדותיה. בשנת 2008 שונה שם הקבוצה בחזרה ל"ברצלונה אתלטיק" ובשנת 2010 הוחלט להחזיר את השם הישן "ברצלונה ב".
הפארק הלאומי פנץ'
הפארק הלאומי פנץ' (पेंच नेशनल पार्क; באנגלית: Pench National Park) הוא פארק לאומי במדינת מאדהיה פרדש שבמרכז הודו. לאורך הפארק עובר הנהר פנץ', ממנו קיבל הפארק את שמו. האזור נחשב כמקום מקודש ב-1965 אך הוכרז כפארק לאומי רק בשנת 1975. ב-1992 הוכרז כאזור שימור לטיגריסים.
בפארק ישנה תיירות המפורסמת ברפטינג שלה וישנם כמה כפרים בסביבתו. חלק מהתיירות יכולה להתבצע ברכיבה על גב פילים.
הפארק מכסה 758 קמ"ר (מתוכו 299 קמ"ר הוא לב השמורה והשאר אזור חיץ) ובתוכו שמורה פנימית לטיגריסים. הפארק מכוסה בגבעות קטנות וביערות חמים של עצי טיק. המשקעים עולים על 1,000 מ"מ לשנה בממוצע.
פארק זה ידוע עקב היותו מקור ההשראה לספרו של הסופר האנגלי רודיארד קיפלינג, ספר הג'ונגל. בנוסף צולמה סדרה של דייוויד אטנבורו על חיי הטיגריסים בשמורה.
החי והצומח
הפארק מכוסה בעצי טיק לצד עצים טרופים שונים וכן בשתילים ובעשבים כמו במבוק ובעצים ממין Sterculia urens המכונים "עצי רפאים". צמח חשוב נוסף בפארק הוא Madhuca longifolia, המושך חיות רבות לפרחיו ולפירותיו בעונת היובש ושבטי השמורה מכינים ממנו מזון ובירות.
יונקים נפוצים בפארק כוללים אייל נקוד, אייל סמבר, נילגאי, חזיר בר הודי, ארבע קרן ואיילי מונטיאק ואפילו אוכלוסיות של פרי גאור, טורפים כמו נמר הודי, צבוע מפוספס, זאב הודי, דול מצוי, תן זהוב, דוב שפתני, חתול ביצות, גחניים ושועלים, קופים כמו לנגור אפור ודרבניים.
בפארק ישנם מעל 210 מיני עופות שחלקם חולפים בנדידה בפארק ביניהם: טווס הודי, תרנגול בנקיבה, עופות דורסים כמו נשרים ונץ דגים, ברווזים כמו ברווז חד-זנב וברווז שורק קטן, אנפות, חסידתיים, קוקלים, שלדגיים, מגליימיים, כחל הודי, עופות דרונגו, חנקני קוקייה, מיני לונכורה, מיינה ובולבול אדום-שת.
רוסלאבל
תולדות היישוב
רוסלאבל נוסדה בשנת 1137, ובשנת 1408, תחת שלטון הדוכסות הגדולה של ליטא, הוענקו לה זכויות אזרחיות שונות. בשנת 1610 נכבשה העיר בידי ממלכת פולין, ובשנת 1623 הוענקו לה זכויות מגדבורג. בשנת 1654 נכבשה העיר בידי הרוסים.
יהודי רוסלאבל
בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, ורובם היו בעלי מלאכה. לאחר פרוץ מבצע ברברוסה הצליחו רבים מיהודי העיר להימלט מזרחה. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים ב-3 באוגוסט 1941, ערכו אלו רישום של היהודים שנותרו בה, והטילו עליהם גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב ואיסור על קשר עם לא יהודים. באוגוסט 1941 רצחו הגרמנים מספר יהודים בעיר.
בין 600 ל-800 היהודים שנותרו בעיר רוכזו באוקטובר 1941 בגטו מגודר וצפוף שהוקם בה. כעבור כחודש נרצחו כל יושבי הגטו, ונקברו בקבר אחים בשטח בית העלמין היהודי המקומי.
בן זיני
בן זיני (נולד ב-29 במאי 1996) הוא זמר, שחקן ואושיית רשת ישראלי.
ביוגרפיה
זיני נולד בחדרה, כבן בכור ולו חמישה אחים קטנים. בנעוריו עבר עם משפחתו לתל אביב, והוא למד בתיכון אליאנס שבתל אביב, במגמת פסיכולוגיה וסוציולוגיה. זיני שירת בצה"ל בהנדסה קרבית. במהלך השירות התפרסם בזכות סרטון שהעלה לדף הפייסבוק "חיילים מצייצים" בו הוא מטפס על קטרפילר די-9. זיני החל להעלות סרטונים הומוריסטיים ברשתות החברתיות שזכו לצפיות רבות.
בשנת 2017 הוציא את הסינגל הראשון שלו - דואט עם בת זוגו, טיילור מלכוב, בשם "טיי", כצמד בשם בן זיני וטיילור. בהמשך, פרסמו זיני ומלכוב עוד מספר סינגלים יחד.
בשנת 2018 השתתף עם מלכוב בסדרה "החיים על פי בן וטיי", ששודרה בערוץ kidZ ב-HOT.
ב-2019 השתתף בעונתה השלישית של "האח הגדול VIP" ברשת 13, העפיל לגמר והגיע למקום השלישי. במרץ של אותה שנה הוציא יחד עם מלכוב ושי חי, יוצא תוכנית הריאלטי "האח הגדול" את השיר "נסיכה שלי". בנוסף, החל באותה שנה להשתתף גם בסדרה "התחנה" בערוץ KidZ ב-HOT.
החל מדצמבר 2019 משודרת בהוט סדרה המתח "תברחו", בה הוא משחק.
בפברואר 2020 השתתף בעונה השנייה של נינג'ה ישראל VIP במקצה 2 והגיע למקום החמישי. ביולי אותה שנה הוציא בן זיני את השיר "מאמי בוקר טוב". בדצמבר השתתף בעונה השלישית של "נינג'ה ישראל" במקצה ה-VIP והגיע למקום העשירי. ב-29 באפריל של אותה שנה הוציא את השיר "חלק ממני".
בשנת 2021 השתתף יחד עם מלכוב בעונה השלישית של תוכנית המציאות "זוג מנצח VIP" והיו לזוג השני שהודח. בדצמבר אותה שנה השתתף בעונה הרביעית של "נינג'ה ישראל" (הפעם לא במקצה ה-VIP), אך לא עבר את שלב המוקדמות.
במאי 2022 הוציא את השיר "הכול כלול עלי", וביולי את השיר "ילדה טובה". ב-8 באוגוסט הוציא את השיר "מונשרי" עם אנאל ולנזי.
חיים אישיים
בשנת 2017 החל לצאת עם טיילור מלכוב, ובאפריל 2020 הם נפרדו. בשנת 2022 נעצר אביו, יקותיאל זיני, בחשד שהבריח יחד עם שותפים, 36 ק"ג קוקאין מקולומביה לישראל, בתוך תיבות שהוצמדו לדופן של ספינת פחם שהפליגה לנמל חיפה.
זיני מתגורר ברמת השרון.
בלדה לשוטר
בלדה לשוטר הוא פזמון ישראלי בביצוע אושיק לוי.
רקע
השיר, שכתב אהוד מנור והלחינה נורית הירש, נכלל בפסקול הסרט השוטר אזולאי, שיצא ב־1971. מנגינת השיר מלווה את הליכתו של השוטר אברהם אזולאי, שאותו מגלם שייקה אופיר, בסצנת הסיום של הסרט. לאחר טקס קבלת דרגת הסמל וההודעה על סיום תפקידו במשטרה, השוטר פונה אל חצר התחנה, שבה נמצאים פרחי משטרה המתרגלים סדר. כאשר הם פונים ומצדיעים לעברו המצלמה מתמקדת בפניו של אזולאי, שמצדיע להם בחזרה, בעוד עיניו מתמלאות דמעות. פזמון זה, שנחשב אחד מגדולי הלהיטים הישראלים בכל הזמנים, הושמע פעמים רבות בתחנות הרדיו. הוא אף צעד במצעד הפזמונים של הגל הקל כתשעה שבועות בשנת 1971. ב־2013 בחר אתר האינטרנט "נענע10" את השיר לאחד מעשרת שירי הקולנוע הישראלי הטובים בכל הזמנים.
טיסה 800 של TWA
טיסה 800 של חברת TWA הייתה טיסת נוסעים מנמל התעופה ג'ון פ. קנדי (JFK) בניו יורק לנמל התעופה שארל דה גול בפריז, שהתרסקה בים מול לונג איילנד ב־17 ביולי 1996 עם 230 איש על המטוס, בהם הגיטריסט המצליח מרסל דאדי.
העובדות
מטוס הבואינג המיושן 131–747 של חברת TWA נועד לטוס ב-17 ביולי 1996 מניו-יורק לפריז. המטוס עוכב למשך כשעתיים וחצי משום שהמטען של אחד הנוסעים לא הועמס, ובמשך כל הזמן הזה מערכת מיזוג האוויר של המטוס, שמוקמה בדיוק מתחת למכל הדלק המרכזי שהיה ריק כמעט לחלוטין מדלק, פעלה, בעודה מצננת את תא הנוסעים, אך מחממת את דפנות המכל. לבסוף, המטוס המריא מנמל התעופה בשעה 20:20.
דקות ספורות לאחר ההמראה של המטוס מנמל התעופה JFK, בשעה 20:31, התפוצץ מכל הדלק המרכזי שלו. המטוס היה אז באוויר, בגובה של כ-3,000 מטר, מול לונג איילנד, 20 מיילים דרום-מערבית לאיסט המפטון. בעקבות הפגיעה שגרמה לפיצוץ המכל, הופיעו בגוף המטוס סדקים מסביב לחרטום, אשר גרמו לכך שהחרטום - כולל תא הטייס - התנתק משאר המטוס וצלל לאוקיינוס. שאר המטוס, משוחרר ממשקל החרטום, נסק כלפי מעלה בכוח המנועים שעדיין המשיכו לפעול במשך כחצי דקה נוספת, וצלל לאוקיינוס מגובה של כ-4,000 מטר.
החקירה וההסבר הרשמי
תחילה סברו רבים שמדובר בפיגוע טרור, והחקירה, שנוהלה על ידי הוועדה הלאומית לבטיחות התעבורה (NTSB) ועל ידי ה-FBI התנהלה זמן רב בכיוון זה דווקא. סברה זו מקורה בכך, שעדי ראייה רבים דיווחו שראו דבר-מה שנראה כמו טיל; מאוחר יותר, דו"ח ועדת החקירה הסביר זאת בכך, שהעדים ראו למעשה את ירכתי המטוס נוסקים לאוויר לאחר הינתקות החרטום. ה-FBI היה משוכנע בכך כיוון שמצא שרידים מיקרוסקופיים של חומרי נפץ.
ברם, ככל שרב חומר החקירה, ובכלל זה חלקי המטוס אשר חולצו מקרקעית האוקיינוס, גרסה זו נראתה פחות ופחות סבירה. לא נמצאו ראיות לכך שחומר נפץ התפוצץ במטוס. לעומת זאת, חקירה של שברי המטוס, ובמיוחד של שברי תא הדלק המרכזי, הראתה סימנים של גל הדף שהתפשט בתוך התא וטרק את המחיצה הפנימית הקדמית שלו אל דופן התא עצמו; ממצאים אלה העלו באופן ניכר את החשד שהייתה זו התפוצצות של דלק אשר גרמה לתאונה.
כדי לסתור את הנחת ה-FBI החליטו החוקרים לשחזר את המטוס כולו ולבנות אותו מאלפי חלקיו מחדש.
החוקרים ניסו לאמת שהטמפרטורה של אדי הדלק במיכל יכולה הייתה להגיע לנקודת ההבזקה, באמצעות טיסת מבחן מסוכנת ששיחזרה את התנאים בטיסה המקורית, והצליחו בכך. הטמפרטורה שנמדדה במיכל בעת הטיסה הגיעה עד לכדי 57 מעלות צלזיוס. טמפרטורה שבה אדי דלק המטוסים יכלו להיות מוצתים.
בשלב הבא היה על החוקרים לאתר את מקור הניצוץ. החוקרים שיערו כי הניצוץ נוצר במיכל, אך האופן היחיד שבו אדי הדלק שבתא ההרמטי היו יכולים להתלקח היה באמצעות מד הדלק החשמלי, אך הלה פעל במתח נמוך מאוד של 5 וולט, ולא יכול היה לגרום לניצוץ שיפוצץ את אדי הדלק. אז החוקרים שמו לב לשני מרווחים קצרים ביותר (שני מיקרו-שניות כל אחד) של שקט מוחלט ברעש הסטטי בהקלטות שבקופסאות השחורות, אשר הראו על כך שבזמן של שקט זה אירע קצר חשמלי במערכת החשמלית של המטוס. קצר זה יכול היה לגרום לעליית מתח פתאומית במד הדלק, לניצוץ חשמלי ולפיצוץ הדלק בתא המרכזי. מסקנתם הייתה שכבלים של מתח גבוה של תאורת המטוס נשזרו עם כבלים במתח נמוך של מד הדלק, ועקב בידוד פגום, הזרם בעל המתח הגבוה חדר למיכל דרך הכבל של מד הדלק וגרם לניצוץ שגרם לפיצוץ שביקע את המיכל. כך צירוף של התחממות הדלק עקב הפעלת מזגן בשל שהיה ממושכת על הקרקע עם כבלים בעלי בידוד פגום גרמו לתאונה החמורה הזו.
ועדת החקירה אימצה את הגרסה הזו והיא ההסבר המופיע במסקנות הוועדה, שפורסמו ב-23 באוגוסט 2000. שגם ה-FBI הסכים לו לבסוף. העיקריות שבהמלצות הוועדה היו לשים חומר בידוד בין המיזוג לבין מכל הדלק כדי למנוע את התחממותו, ולבצע בדיקה לאיתור והחלפת כבלים בעלי בידוד פגום.
הייתה זו אחת החקירות המסובכות והארוכות ביותר בחקירת תאונות מטוס, שהתמשכה על פני ארבע שנים ארוכות.
לאחר האסון
לאחר האסון, חברת TWA חידשה את הקו מניו יורק לפריז תחת המספר 924. באביב 2001, לאור קשיים פיננסיים, חברת TWA התמזגה עם חברת "אמריקן איירליינס".
בשנת 2005, מנהל התעופה הפדרלי, אשר קודם לכן עסק בעיקר בהגנת תא הדלק מפני מקורות הינצתות (ignition) מבחוץ, תיקן תקנה, שלפיה יש למלא את תא הדלק בחנקן, על-מנת להוריד את יכולת ההידלקות (flammability) של תערובת הדלק/אוויר שבתא. מערכת זו, לפי הערכת המנהל, תוכל למנוע 8 מתוך תשע תאונות אפשריות שהיו מתרחשות לולא הוצאה תקנה זו.
הסברים אלטרנטיביים
שלושה טייסים, שטסו בטיסות מסחריות מערבה מניו יורק לכיוון פילדלפיה דווחו, כל אחד בנפרד שראו טיל באוויר באזור בו התפוצץ המטוס.
צי ארצות הברית טען שהם ראו טיל טרידנט D5 ששוגר מהצוללת "וסט וירג'יניה" לכיוון האיים האזוריים.
אלואיס הבה
אלואיס הבה (בצ'כית: Alois Hába; 21 ביוני 1893, ויזוביצה – 18 בנובמבר 1973, פראג) היה מלחין צ'כי, שנודע בעיקר בחיבוריו המיקרוטונאליים, בהם עשה שימוש בייחוד בסולם של רבעי טונים, אף כי השתמש גם בסולמות של שישיות-טונים ובסולמות של שנים-עשר טונים. אחיו קארל האבה היה גם הוא מלחין ואביהם היה מוזיקאי.
הבה היה תלמידו של המלחין ויטצלאב נובאק. בעזרת הכנר והמלחין יוזף סוק ייסד ב-1924 מחלקה להוראה ומחקר במוזיקה מיקרוטונאלית בקונסרבטוריון של פראג. הוא הזמין כלי נגינה, כמו חצוצרות ופסנתרים ברבעי ובשישיות טונים. יצירתו המוכרת ביותר היא האופרה "אמא".
קאמיזה
קאמיזה (ביפנית: 上座) הוא מונח יפני המתייחס ל"מושב העליון" בתוך חדר, כלומר, המושב המכובד ביותר בחדר. המושג גם מתייחס למושב הטוב ביותר במטוס, רכבת ובמכונית. למושג זה ישנו גם מושג הופכי, שימוזה (下座), שפירושו הוא: מושב תחתי.
בחדר, קאמיזה הוא המקום הנוח ביותר, לרוב גם הרחוק ביותר מהדלת, משום שמקום זה הוא החם ביותר בחורף, והיה הבטוח ביותר במקרה של התקפה בתקופה הפיאודלית. בחדר ואשיצו מסורתי הקאמיזה יהיה מסודר כך שהאדם שיושב בו, גבו יהיה לטוקונומה, הקאמיזה תהיה הנקודה הכי קרובה לטוקונומה, ובחדר בו אין כזאת, פשוט הנקודה הכי רחוקה מהדלת. בחדר בסגנון מערבי, הקאמיזה תהיה ספה נוחה, כיסא בעלי ידיות או המושב שבראש השולחן. המושג היפני מתייחס לכל מושב של כבוד, ולא בהכרח לזה היפני.
בחירת מקום הישיבה
ביפן ישנה חשיבות גדולה לבחירת מקום הישיבה כאשר נכנסים לחדר. חשוב מאוד בתרבות היפנית להשאיר את הקאמיזה פנויה לאדם החשוב ביותר שנוכח, בין אם זה אורח מיוחד, או האדם בדירוג החברתי הכי גבוה. למרות זאת, אם אדם במעמד נמוך יותר, או שחשוב פחות, מעודד על ידי המארח לעבור לקאמיזה, מנומס מצידו להסכים. מקומות הישיבה המכובדים במכונית הם (מהמכובד ביותר): מאחורי הנהג, מאחורי הנוסע הקדמי, אמצע המושב האחורי, המושב הקדמי, והנהג. במטוסים או רכבות, המושב המכובד ביותר הוא זה שצמוד לחלון, לאחריו זה שקרוב למעבר, ולבסוף האמצעי.
פרובידנסיה
פרובידנסיה (ספרדית: Providencia) הוא אחד מהאיים הקריביים הנמצא מזרחית לניקרגואה. על אף שהוא ממוקם קרוב יותר לניקרגואה וקוסטה ריקה, האי משתייך, מסיבות היסטוריות, למחוז סן אנדרס ופרובידנסיה של קולומביה.
גאוגרפיה
אורכו של פרובידנסיה כ-7 קילומטר ורוחבו כ-4 קילומטר. האי הררי ומקורו געשי. ההר הגבוה ביותר מתנשא לגובה של 320 מטר מעל פני הים.
היסטוריה
האי פרובידנסיה יושב בשנת 1630 על ידי פוריטנים אנגלים. הם הקימו במקום מושבת עבדים וגם ניהלו פריבטיר, דבר שהביא לכיבוש האי על ידי הספרדים ב-1641. ניסיונות של אנגליה לכבוש חזרה את האי לא צלחו עד שלקראת סוף שנת 1665 הוביל הנרי מורגן כח של פיראטים אנגלים שכבש את האי פרובידנסיה ביחד עם סנטה קטלינה, אי לווין שלו. כח הפיראטים הרס את רוב המבצרים הספרדים שנבנו באי והקים בפרובידנסיה עיירה פיראטית. פרובידנסיה חזרה במהרה לשליטה של הספרדים אולם נכבשה שוב על ידי הנרי מורגן ב-15 בדצמבר 1670 ונשארה בשליטה של הפיראטים האנגלים עד 1689, אז הועברה לידי הספרדים וגורלה נקשר עם זה של האי סן אנדרס.
מיקרו
{{פירושונים|
בני דמתי
בני דמתי (נולד ב-11 באוגוסט 1960) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר-חלוץ.
קריירת משחק
דמתי חתם בצפרירים חולון והתחיל תקופה של 5 שנים רצופות, בעונה הראשונה נפצע ונעדר מספר חודשים, בהמשך היה חלק מצוות שהעפיל לליגה הבכירה בעונת 1986–1987, ירד חזרה לארצית בעונת 1988–1989 ועלה בשנית לליגה הבכירה בעונת 1989–1990 כשהצטרף לקבוצה רק במחזור ה-20 בעקבות שהות ממושכת בארצות הברית. בעונת 1990–1991 חתם אצל העולה החדשה לארצית מכבי עירוני אשדוד, איתה סיים עונה מוצלחת והגיע עד למקום ה-4. את עונת 1991–1992 התחיל במכבי עכו ובהמשך הצטרף לקבוצת הפועל חיפה והעפיל עימה לליגה הבכירה. בעונת 1993–1994 חזר לשמשון תל אביב לעונה פרישה בה סיימה הקבוצה במקום ה-4 והשתתפה במשחקי המבחן מול הפועל חיפה, אך הפסידה ונשארה בארצית.
בנבחרת הנוער
דמתי השתייך לסגל נבחרת הנוער של המאמן אמציה לבקוביץ'
חיים אישיים
בני דמתי הוא אחיו הצעיר של כדורגלן שמשון תל אביב ונבחרת ישראל גדעון דמתי. השניים שיתפו פעולה בתחילת הדרך בשמשון.
אנדרס פאלופ
אנדרס פאלופ קרברה (בספרדית: Andrés Palop Cervera; נולד ב-22 באוקטובר 1973 בל'אלקודיה) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער, וכיום מאמן כדורגל.
קריירה
פאלופ היה מחליפו של סנטיאגו קניזארס בוולנסיה במשך שנים אחדות והיה השוער הראשון של סביליה, אליה הצטרף ב-2005. בשנת 2006 זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במשחק הגמר, 4-0 על מידלסברו. ב-15 במרץ 2007 הוא זכה לתשומת לב רבה לאחר שהבקיע שער שוויון בתוספת הזמן בשמינית גמר גביע אופ"א מול שחטיור דונייצק, ובכך כפה הארכה. סביליה העפילה עד למשחק הגמר, שם גברה על אספניול בדו-קרב פנדלים שבו עצר פאלופ שלוש מתוך ארבע הבעיטות.
ביוני 2013 חתם פאלופ בבאייר לברקוזן הגרמנית, וכעבור כשנה הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
הוא נכלל בסגל נבחרת ספרד לקראת יורו 2008, אך לא השתתף ולו במשחק אחד.
דמוגרפיה של אינדונזיה
אוכלוסיית אינדונזיה היא הרביעית בגודלה בעולם, אחרי סין, הודו וארצות הברית, ומונה כ-260 מיליון איש. מפקד האוכלוסין האחרון שנערך בשנת 2000, מראה שינוי גדול מאז המפקד הראשון בשנת 1930 במהלך התקופה הקולוניאלית.
בתחילת שנות עצמאותה, אוכלוסיית אינדונזיה גדלה במהירות רבה, אולם, נתוני האוכלוסייה העדכניים מצביעים על ירידה מהירה בקצב גידולה בעקבות שינויים כגון עיור, תעשייה והגירה. בעוד שמפקד האוכלוסין בין השנים 1961-1990 מספק מידע עשיר אודות שינויים באוכלוסייה האינדונזית, בתרבות ובחברה, תכונה אחת חסרה במפקדים אלו והיא ההרכב האתני של אוכלוסיית אינדונזיה. זאת משום, שסוגיה זו לא הייתה מושרשת במפקד בין השנים הללו. בתור האוכלוסייה הרביעית בגודלה בקרב אומות העולם, היא מתפשטת לאורך למעלה מ-17,000 איים האוכלוסייה האינדונזית היא קבוצה המורכבת מלמעלה מ-300 קבוצות אתניות אשר רובן הגדול שוכנות באינדונזיה. האוכלוסייה האינדונזית שוכנות במחוזות שניתן לחלק אותן באופן גס ל-4 מחוזות מרכזיים: מערב ג'אווה (west Java), דרום סומטרה (south Sumatra), צפון סולאווסי north Sulawesi), ומלוקו (Maluku). דבר נוסף שניתן ללמוד ממפקד האוכלוסין הוא, שאחוז הסינים האתניים (סינים אשר מזהים עצמם כחלק מהעם האינדונזי) באינדונזיה מוערך סביב 1.5 אחוזים, נתון המצביע על ירידה בכמות הסינים אשר תועדו במפקד בשנת 1961. כאשר מנו כ39 אחוזים מהאוכלוסייה. נתון נוסף המאפיין את אוכלוסיית אינדונזיה, הוא ההתמקדות בהרכב האתני והדתי של מחוזות נבחרים. מרכז ג'קרטה מהווה את התרכזותם של בני הג'אווה שהם גם מוגדרים כקבוצה האתנית הגדולה ביותר באינדונזיה. מערב ג'קרטה הוא ביתם של סונאדאנס (Sundanese) שהיא הקבוצה האתנית השנייה בגודלה. קיימת הגירה רבה של האוכלוסייה האינדונזית ברחבי העולם. רבים מהאינדונזים היגרו להולנד לאחר מלחמת העולם השנייה, אולם, בעקבות תחושות דיכוי היגרו לארצות הברית והשתקעו שם
שטח המדינה
שטחה של אינדונזיה הוא למעשה ארכיפלג ענק המונה למעלה מ־17 אלף איים, כאשר שלושה מהם מחולקים לגבולות עם מדינות אחרות. באיים אלה שוכנים כ־250 מיליון נפש, נתון המציב את אינדונזיה כמדינה הרביעית בגודל אוכלוסייתה; כ־87 אחוזים מאוכלוסייה זו הם מוסלמים ולפיכך אינדונזיה היא בית לאוכלוסייה המוסלמית הגדולה ביותר בעולם. במרחב אנושי זה נבנית כיום הדמוקרטיה השלישית בגודלה בעולם, אחרי הודו וארצות הברית. יש הסבורים, כי לא ירחק היום ואינדונזיה - שנהנית ממעמד בולט בארגון האזורי "איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה" ונמצאת במקום ה־16 בעולם בתוצר הלאומי הגולמי שלה-תמלא תפקיד חשוב גם בכלכלה הגלובלית
קבוצות אתניות
ישנן מעל 300 קבוצות אתניות באינדונזיה, כאשר החשובות מבניהן הן בטאק (Batak), מיננקבאו (Minangkabau), קרוי(Krui) ופללוואן-פטלנגן (Pelalawan-Petalangan). הקבוצה האתנית הגדולה ביותר באינדונזיה היא בני הג'אווה (Javanese) המהווה כ 40 אחוזים מכלל האוכלוסייה. בני הג'אווה מרוכזים בג'קרטה, אך מיליונים היגרו לאיים אחרים ברחבי הארכיפלג בעקבות תוכנית ה-transmigration-הגירה. תוכנית זו נוצרה על ידי ממשלת אינדונזיה כדי להקל על האוכלוסין בבירה של ג'אווה על ידי העברת אנשים מאזור הליבה לאזורים פחות מאוכלסים באינדונזיה (הידועה בשם "הפריפריה"). הממשלה סיפקה קרקע, כסף ודשן למשך 18 חודשים על מנת לאפשר להם לקיים משק קטן. אחריהם, ניתן למנות את הסונאדאנסים, המלאווים, והמאדורים כקבוצות הגדולות הבאות באינדונזיה. יש לציין כי בקבוצות אתניות רבות, במיוחד בקלימנטן (Kalimantan) ובפפואה (Papua), יש רק מאה חברים. אוכלוסיית האינדונזים הסינים מהווה לערך 1.5 אחוז מכלל האוכלוסייה באינדונזיה על פי מפקד שנת 2000. הסיווג של קבוצות אתניות באינדונזיה אינו נוקשה, ובמקרים מסוימים לא ברור האם בגלל הגירה, מתרחשות השפעות תרבותיות ולשוניות; למשל, יש הרואים בבנטנזה (Bantenese) ובסירבוניזה (Cirebonese) חברים של העם הג'וואני; עם זאת, אחרים טוענים כי הם קבוצות אתניות שונות לחלוטין שכן יש להם דיאלקטים משלהן. זה אותו מקרה עם אנשי בדוי (Baduy) כי הם חולקים דמיון תרבותי רב עם הסנדאנים (Sundanese). דוגמה לאוכלוסייה מעורבת היא בני משפחת הבטאווי (Betawi), שהתערבבו לא רק על ידי נישואים עם עמים שונים באינדונזיה, אלא גם עם מהגרים זרים כמו ערבים, סינים והודים מאז תקופת בטאוויה (Batavia) הקולוניאלית - עיר שהייתה ידועה בשם ג'קרטה (Jakrata), ולאחר הכיבוש ההולנדי ועם הריסת העיר, שונה שמה לבטאוויה.
הודו המזרחית ההולנדית
בחינה היסטורית של הארכיפלג האינדונזי במאות השנים האחרונות קשורה באופן בלתי נמנע לפרק הארוך של האחיזה הקולוניאלית האירופית בו. פורטוגל, שפתחה את הפרק בתולדות אירופה והעולם המכונה "עידן התגליות" ואת המרוץ לעבר אסיה, הייתה גם המדינה האירופית הראשונה שימאיה הגיעו לאזור. החיפוש הנמרץ אחר ערוץ ימי לאסיה תוך שימוש בידע אסטרונומי שהיה בידי מוסלמים ובטכנולוגיות יציקה ליצירת תותחים קלים, אִפשר לפורטוגלים לפתח יכולות ימיות גבוהות, להקיף את אפריקה, וליצור בהדרגה אימפריה ימית שנפרשה על פני ארבע יבשות. עם זאת, במרבית המקומות הייתה הנוכחות הפורטוגלית קצרת ימים והשפעתה התרבותית והכלכלית הייתה מוגבלת. עד מהרה היו אלה ההולנדים שהחליפו את הנוכחות הפורטוגלית והקנו לאזור את השם "הודו המזרחית ההולנדית". הולנד ושכנתה אנגליה אמנם הצטרפו מאוחר למרוץ המסחרי והקולוניאלי. בראשית המאה השבע עשרה החלו ההולנדים להגיע לדרום מזרח אסיה. מהלך זה נעשה על ידי חברת הסחר ההולנדית רבת העוצמה, חברת הודו המזרחית ההולנדית המאוחדת, VOC. זו הוקמה בשנת 1602 כדי לנהל את פעילותה המסחרית של הולנד באסיה ובאפריקה ולצמצם את התחרות בין סוחריה. היא זכתה מהמדינה ההולנדית למונופול בפעילותה זו וסמכויות הביצוע שלה במרחב השליטה הקולוניאלי היו דומות לסמכויות הנתונות למדינה. מהמטה הראשי באמסטרדם, החברה הקימה את המטה האזורי שלה בעיר ג'קרטה שבמערב ג'אווה שאותה כבשו ההולנדים בשנת 1619. עם כיבושם, הרסו ההולנדים את העיר ג'קרטה ויסדו במקומה את בטאוויה (Batavia), על שם השבטים שהתגוררו באזור בתקופת האימפריה הרומית. בשנים הבאות החלה החברה להיאחז בארכיפלג האינדונזי הרחב. בשיאה, לקראת סוף המאה השבע עשרה, היא העסיקה כ־22 אלף עובדים והייתה לפיכך החברה הגדולה בעולם. אולם בעשרות השנים הבאות חולשתה של המדינה ההולנדית, לנוכח תחרות גוברת ביבשת הבית, נתנה גם בה את אותותיה. סמוך לסופה של המאה השמונה עשרה, לאחר קרוב ל־200 שנה, החברה התפרקה בשל קשיים כלכליים והאחיזה בארכיפלג האינדונזי עברה למדינה ההולנדית. מניעיה של השליטה הקולוניאלית ההולנדית באינדונזיה היו שיקולים כלכליים מובהקים.
מאבק לעצמאות וראשית צמיחתה של היסטוריה אינדונזית
תחת לחץ גובר של חוגים ליברליים בהולנד ותביעה בשם ערכים הומניטריים התחוללו תמורות נוספות במדיניות הקולוניאלית ההולנדית. בפתח המאה העשרים, חוללה הולנד שינוי מהותי במדיניותה הקולוניאלית באינדונזיה. השינוי היה קשור הן ללחצים מבית, בהולנד, והן בעובדה שעלה בידי הולנד, באמצעות מאמץ צבאי, להשלים את אחיזתה בארכיפלג. כתוצאה מההישגים הצבאיים, התעורר צורך בהגדרות פוליטיות חדשות המתייחסות לכלל השטח הנרחב שהיה נתון עתה לשליטתה הישירה. השינוי במדיניות הקולוניאלית, שעליו הוכרז בשנת 1901, הייתה הסתלקות מהתפישה שליוותה את הולנד מראשית נוכחותה בארכיפלג האינדונזי, ולפיה הפקת רווחים כלכליים היא ההצדקה הראשית לשלטונה שם. זו הומרה בעמדה הצהרתית חדשה, ולפיה הדאגה לרווחת הנתינים האינדונזים היא המעניקה בראש ובראשונה הצדקה לשליטה ההולנדית. "המדיניות המוסרית" כך נקרא הקו החדש, ביקשה לקדם רפורמות ותוכניות פיתוח במגוון תחומים. אלה עתידים היו להתגלות לימים כבעלי משמעות רבה וחשובה בהיסטוריה המודרנית של אינדונזיה. יתרה מזאת, סביר להניח שההולנדים לא חזו רבים מהשינויים הללו וודאי שלא ייחלו להם. התוצאות של מדיניות זו הביאו, למשל, לתחילת הצמיחה של נרטיב אינדונזי, ואף של כמה נרטיבים, שהבולט בהם היה הלאומי. הנרטיב האינדונזי ברובו, כלל את ההולנדים בתור הכובשים אך יחד עם זאת, ייחסו להם כבוד מסוים כיוון שראו בהם בתור מושיעים אשר סייעו להם ליצור זהות לאומית אחידה מחוץ לגבולותיה המקומיים, דבר אשר נעלם במהרה. גם התפישה הקולוניאלית החדשה, שביקשה לקשור יחד את הארכיפלג למסגרת אחידה, תרמה להבשלה של זהות חברתית משותפת מעבר לזהויות המקומיות החזקות. כתוצאה מתהליכים אלה ניצבו מערכות הזהות התרבותיות המקומיות מול האתגר של זהויות רחבות יותר, שהבולטת בהן הייתה זו הלאומית - והיא שתהיה ברבות הזמן לזהות המנצחת. ראשית צמיחתה של מגמה זו בשנות ה־20 של המאה העשרים והיא קשורה באופן ישיר גם לחשיפתם של אלפי אינדונזים לחינוך מערבי כתוצאה מפתיחת שערי בתי הספר המלמדים בשפה ההולנדית. אמנם החשיפה לחינוך ההולנדי הייתה מצומצמת בהיקפה, אך מסתבר כי היה בה כדי ליצור אליטה אקטיביסטית בעלת תודעה חדשה של זהות לאומית. אליטה זו, שאימצה מההולנדים את המושג המודרני של "אינדונזיה", לקחה אותו הרחק מהקשרו הקולוניאלי המקורי אל עבר רעיון של עצמאות מדינית.
אינדונזיה העצמאית - איחוד הדרגתי
בעת ההכרזה על אינדונזיה לא תמה הדרך להגשמת העצמאות, אלא היא רק בישרה את תחילתה. הידיעה על הכרזת העצמאות ועמה השמועות על ההצלחות הראשונות סחפו מגזרים נרחבים באוכלוסייה הילידית והחדירו בה רוח מהפכנית חסרת תקדים, אם כי בשולי הארכיפלג הייתה התמיכה מוגבלת מחשש מפני דומיננטיות של אנשי האי ג'אווה, מוסלמים או אנטי אריסטוקרטים. אף שמפקד הכוחות הבריטיים שהוקצו להשתלטות על הארכיפלג ניסה להימנע מכניסה למרכזי האוכלוסייה הגדולים ולצמצם את החיכוך עם כוחות הממשלה האינדונזית, באוקטובר 1945 פרצו קרבות ראשונים ובהדרגה השתלטו הכוחות של בעלות הברית על מספר ערים בג'אווה. בדצמבר 1949 הכירה הולנד בריבונותה של מדינת האינדונזים, שנקראה אז "הרפובליקה של ארצות הברית של אינדונזיה", על השטח שהיה מזוהה כהודו המזרחית ההולנדית. שתי המדינות הסכימו כי סוגיה זו שבמחלוקת תידון ביניהן בעתיד. אך עד מהרה בעיה פתוחה זו החריפה מאוד את יחסיהן, זאת בשל סירובה של הולנד לכל ויתור בנושא. כתוצאה מכך הודיעה אינדונזיה בשלהי 1957 על סילוק כ־46 אלף אזרחי הולנד שעדיין התגוררו בה והלאימה חברות ועסקים הולנדיים. לדידה של אינדונזיה, זו הייתה סוגיה עקרונית מהראשונות במעלה; לפי עמדת ההנהגה הלאומית, גבולות השליטה ההולנדית בסיום התקופה הקולוניאלית הם אלה שהגדירו את גבולותיה של אינדונזיה העצמאית. כלומר, כל מקום שבו הייתה אחיזה הולנדית נחשב חלק בלתי נפרד מהמדינה האינדונזית. לאחר רפורמות אלו בהרכב שטחה של אינדונזיה החל העם האינדונזי לגבש את זהותו הפוליטית עם הנהגה אוטונומית, ואת זהותו הרוחנית עם עליית האסלאם ודחיקה של הנצרות. נוסף על כך, אינדונזים רבים החלו להגר מהאיים הקטנים אל הערים המרכזיות במטרה לאמץ דפוסי כלכלה חדשים. גיבוש העם האינדונזי סבב סביב דחיקתם של ההולנדים אל מחוץ לגבולותיה החברתיים והעצמת הנרטיב האישי שלהם אשר עסק בסיפור של צמיחה לאומית באמצעות השפה ורוחניות דרך העמקה באסלאם.
משטר פוליטי
עוד בטרם תחילתה של המלחמה לעצמאות ועל סף הכרזת העצמאות ניצבה ההנהגה האינדונזית בפני הכרעות כבדות משקל באשר לדמותה כקהילה פוליטית. כאמור, תחילת עיצובו של הממסד הרעיוני של המדינה האינדונזית החל כבר במהלך הדיונים המקדימים בנושא, עוד בשלהי הכיבוש היפני. אלה, ביטאו את המחלוקת הרעיונית בין שתי גישות בסיסיות הנוגעות במישרין ליחסי דת ומדינה, גישות שהחלו להתבלט כבר בשנות ה־20 של המאה העשרים בצל השאיפה המתחזקת לעצמאות לאומית. האחת, שהייתה מרכזית בתנועה הלאומית, ביקשה לכונן את אינדונזיה על בסיס חילוני. האחרת הייתה של זרם אסלאמי דינמי שביקש לכונן את אינדונזיה כמדינה אסלאמית המושתתת על השריעה, ההלכה המוסלמית, או לפחות כמדינה בעלת צביון אסלאמי מובהק. חסידי המגמה החילונית ניצחו. הפילוסופיה או האידאולוגיה הקרויה פאנצ'אסילא; "חמשת העקרונות", שנקבעה כמסד למדינה החדשה, היא חילונית במהותה ושמה דגש על לאומיות (אחדותה של אינדונזיה), דמוקרטיה, צדק חברתי ואנושיות. גישה זו נשענת על הבנה בסיסית עמוקה, כי קיום פוליטי אינטגרטיבי בארכיפלג הענק מחייב גישה פלורליסטית, מה גם שגישה כזו תואמת מסורת תרבותית מקומית עמוקת שורשים של פלורליזם וסובלנות דתיים הנטועה בעיקרה באי המרכזי, ג'אווה. כמו כן נקבע מוטו לאומי ולו בולטות בשיח הפוליטי והציבורי: "אחדות בתוך מגוון" (Bhinneka Ika Tunggal ;בתרגום מלולי ממקור מעורב ג'אואני ומאלאי: "רבים, אך אחד"). אין ספק, חרף לחצים רבים מצד חוגים אסלאמיים בעלי עוצמה להקמתה של אינדונזיה כמדינה אסלאמית, או למצער כבעלת גוון אסלאמי ברור, על ידי השתתת חיי הרוב המוסלמי על ההלכה האסלאמית, המדינה האינדונזית הצעירה קיבלה הכרעה היסטורית ברורה היונקת ממסורת מקומית שורשית בדבר פלורליזם וסובלנות. אבל אי אפשר להתעלם מכך, שבמציאות של המדינה האינדונזית, כפי שקרה לא פעם בארכיפלג האינדונזי גם לפני כינונה של מדינה זו, התגלו לא פעם סדקים ואף שברים במסורת זו ולא פעם דומה היה שהיא עומדת להתנפץ אל מול גלי המציאות. למרות הכל, האבות המכוננים של אינדונזיה הצליחו לגבש, בצומת דרכים מכריע ובנסיבות מורכבות, תפישה פוליטית ייחודית. זו שימשה בסיס לבניית מודל ייחודי הנותן מענה, מוצלח למדי בראייה היסטורית רחבה, לאתגר של יציקת מגוון אתני, תרבותי, לשוני ודתי בארכיפלג ענק אל תוך מקשה פוליטית לאומית אחת.
בניית הדמוקרטיה השלישית בגודלה בעולם
בעלייתה של המדינה האינדונזית על נתיב דמוקרטי טמונים מספר רכיבים. הבולט מביניהם, למשל, העובדה שבאינדונזיה היו אלה המוסלמים המעוגנים באמונתם הדתית, ולא בעלי השקפת עולם חילונית מובהקת, כפי שאירע במדינות רבות, שהובילו את התהליך של בניית החברה האזרחית. בשנות המעבר הראשונות לדמוקרטיה דומה היה למשקיפים רבים, כי הניסיון הדמוקרטי האינדונזי עומד להתנפץ אל מציאות מסובכת ומאיימת, במידה רבה דווקא בגין היעלמותו של משטר סמכותי שהיטיב לשמור על יציבות ולהבטיח שקט פנימי באמצעות מדיניות של יד קשה. עם היעלמו של משטר זה, ועוד בטרם התייצבה המערכת השלטונית הדמוקרטית החדשה, עלו אל פני השטח מתחים דתיים ואתניים שהתפתחו בחלקם לאלימות קשה והולידו מגמות בדלניות, גילויים גוברים של אסלאם רדיקלי מיליטנטי ואף גילויי טרור של קבוצות המתיימרות לפעול תחת דגל האסלאם. כיום, אפשר לומר שהדמוקרטיה הנבנית באינדונזיה הוכיחה יכולת מרשימה למדי לצלוח מכלול של קשיים ואתגרים ולרשום לזכותה מאפיינים בולטים של דמוקרטיה הלכה למעשה. כך בולטת ההצלחה לקיים בחירות דמוקרטיות שמאפשרות חילופי הנהגה סדירים. עם זאת אי־אפשר להתעלם מהחולשות והפגמים הקיימים במערכת הפוליטית הדמוקרטית החדשה. לדוגמה, עדיין לא השתרשה תרבות של השתתפות פוליטית אמיתית מעבר למעשה החד־פעמי של הצבעה בקלפי. התרבות הפוליטית הנוכחית לוקה עדיין בגישה הפטרנליסטית שטופחה בתקופת המשטר הסמכותי ושורשיה גם במסורות תרבותיות מקומיות. מכאן גם נוכחותם הבולטת של גנרלים לשעבר בפוליטיקה האינדונזית העכשווית, כביטוי לנטייה בתרבות המקומית להעדיף דמויות סמכותיות וכריזמטיות ואולי גם עקב מעורבות הצבא בכלכלה. באופן דומה ניכר כי רוב המפלגות הן פטרנליסטיות באופיין (בעלות מעורבות גבוהה ברווחת האוכלוסייה) אולם, אינן עושות די לחינוך דור חדש על ערכים והשתתפות דמוקרטית. נקודת חולשה נוספת טמונה בעובדה שחוגים אסלאמיים שונים מנצלים את מדיניות הביזור לקידום חוקי עזר אסלאמיים ברמת השלטון המקומי. לא אחת חוקי עזר אלה פוגעים בבירור בערכים של סובלנות דתית, של פלורליזם, ושל זכויות נשים ומיעוטים. כיוון שהמערכת הפוליטית הדמוקרטית מציעה מרחב להבעת דעות מגוונות ולתרגומן לפעילות פוליטית, מתאפשר גם לחוגים אסלאמיים רדיקליים כיום לבטא בקלות ניכרת ובקולניות עמדות קיצוניות ואנטי־פלורליסטיות, שאינן סובלניות לאחר ואף עוינות אותו, לרבות עמדות המתריסות כלפי עצם קיומו של המשטר הדמוקרטי במדינה. עמדות אלה מתורגמות גם למעשי איבה כלפי מיעוטים דתיים, מעשים שאינם מלווים בתגובה נחושה וברורה של זרועות השלטון. מנגד, בתחום המאבק בטרור, מגלה המשטר נחישות רבה ואף נוחל הצלחות מרשימות, אף כי הוא עדיין ניצב מול איומים פוטנציאליים לא מעטים. עם זאת, בראייה כוללת אפשר לומר, שאינדונזיה מציגה כיום מודל דמוקרטי ייחודי ומרשים למדי בהישגיו.
יחזקאל רביד
יחזקאל רביד (רייבר) (12 ביוני 1933 – פברואר 1998) היה לוחם ומפקד בצה"ל וכיהן כסמנכ"ל הטלוויזיה הלימודית. פיקד על גדודים ויחידות צבאיות שונות ובהן חטיבת כרמלי, והשתחרר בדרגת אלוף-משנה.
דמוגרפיה של אינדונזיה
שפה
השפה האינדונזית היא למעשה נצר אחד של השפה המלזית. כאמור, לאבולוציה של השפה האינדונזית יש הרבה מן המשותף עם ההתעוררות הפוליטית של העם האינדונזי ומאבקם לחופש ושוויון בקרב העמים העצמאיים של העולם. כחלק מהמאמצים שלהם כדי לשפר את עמדתם מול ההולנדים, אינדונזים רבים היו להוטים להשיג מיומנות שליטה בשפה ההולנדית, שאותה ראו כמו המדיום הישיר ביותר והטוב ביותר עבור רכישת ידע, מיומנויות ומעמד חברתי השווה לאלה של שליטיהם ההולנדים. לפיכך, בהתחלה של המאה הנוכחית, אינדונזים רבים ביקשו רשות ללמוד הולנדית בבתי הספר. הופעת המלחמה ב-1939 שינתה את המצב הפוליטי והחברתי. ההולנדים בהודו, מנותקים ממולדתם על ידי הכיבוש הגרמני של הולנד, הבינו פתאום שיחסיהם עם האינדונזים באינדונזיה היו רופפים ולא טבעיים כאמצעי להשגת יחסים קרובים יותר, הם עודדו את השימוש בשפה האינדונזית בינם לבין עצמם.
יחזקאל רביד
חייו
רביד נולד בלודמיר שבחבל ווהלין, אז בפולין וכיום באוקראינה. לאחר 1941 בני משפחת רייבר הצליחו לשרוד את האקציות הראשונות והתחבאו במקומות שונים. ב-16 בדצמבר 1943, בעת רציחתם של כל יהודי הגטו, נרצחו אביו, אמו ואחותו. רביד ואחיו הסתתרו בבור מתחת לרצפה אצל הזוג לישצ'ינסקי, אשר קיבלו על כך את אות חסיד אומות העולם. הם שהו אצל מצילם עד 22 ביוני 1944. לאחר מכן עבר לבית יתומים. רביד עלה לארץ ישראל במסגרת עליית הנוער ב-1946 למשמר העמק.
רביד התגייס לצה"ל ב-1951. במלחמת ששת הימים לחם כמפקד גדוד 128 בחטיבת יפתח בקרבות שנערכו ברצועת עזה. לאחר מכן היה מפקד גדוד 906 (בית הספר למ"כים), והשתתף בפעולות המארבים במלחמת ההתשה בבקעת הירדן. מספטמבר 1973 עד יולי 1974 היה מפקד חטיבת כרמלי, אז חטיבה מרחבית 612, בגיזרת עמק הירדן. במלחמת יום הכיפורים נטלה החטיבה בפיקודו חלק בהגנת העמקים ורמת הגולן.
דמוגרפיה של אינדונזיה
שפה
אירועי המלחמה התרחשו במהירות וכתוצאה מכך, השפה ההולנדית נשארה מאחור. הפיתוח של השפה האינדונזית התרחש לאחר הפלישה היפנית. בהגיעם לאינדונזיה, היפנים גילו כי השפה האינדונזית הציעה את האפקטיביות הגדולה ביותר של תקשורת עם שבעים מיליון מבני הארכיפלג. השפה ההולנדית, איבדה את מעמדה המסורתי כשפה הרשמית; ומאז היפנים אסרו על השימוש בה בקרב האינדונזים, חשיבותה כשפה מרכזית דעכה במהרה. למרות שהיה ניכר כי הפולשים נועדו להפוך את השפה היפנית לשפה העיקרית באיים, את המטרה לטווח הרחוק שלהם ניתן היה להשיג תוך פרק זמן רב. בשנים הראשונות של ההסתגלות, היפנים היו צריכים לעקוב אחר השימוש הפשוט והמידי של השפה האינדונזית, אשר הייתה המדוברת בכל רחבי הארץ, על מנת להקל על יישום של האמצעים הדרושים בתחומי הממשל, הכלכלה, התקשורת, חינוך וכדומה. ההחלטה היפנית לפתח את השפה האינדונזית מהר ככל האפשר גרמה למהפך גדול בתוך הקהילה האינדונזית. במהרה כל מנהיג בכל תחום נטש את השפה ההולנדית לטובת האינדונזית. השפה האינדונזית שימשה לא רק עבור כתיבת חוקים ציבוריים והצהרות רשמיות, אלא בכל ההתכתבויות הרשמיות שבין גופים ממשלתיים והממשלה. ניתן לראות כי השפה עברה תקופה של צמיחה מאולצת כדי למלא פונקציות של שפה מודרנית במהירות האפשרית. כך פרחה השפה, והציפה את העם בתחושה חדשה. ככל שרבים מהם למדו לדבר בחופשיות, הם נעשו מודעים לקשר המשותף שלהם. השפה האינדונזית הפכה לסמל של אחדות לאומית ובהתנגדות למאמצי היפנים להשתיל את השפה והתרבות שלהם. עם הזמן, בעקבות הכניעה היפנית, מצב השפה האינדונזית השתפר במידה רבה מבחינת כוח ויוקרה, לא רק מול ההולנדית, אלא גם מול השפות האזוריות השונות של הארכיפלג, אשר לא היה להן הזדמנות להתפתח במהלך הכיבוש. יש לציין כי ההתאמה של האינדונזית לתפקידה כשפה הרשמית, תדרוש מחקר והדרכה קפדניים ביותר. עם זאת, השפה האינדונזית, כתוצר לוואי של לידתה של אומה חדשה ונמרצת, עשויה בהחלט להיות אחת מהשפות הדינמיות ביותר בקרב שפות אסיאתיות בשנים הבאות.
יחזקאל רביד
חייו
רביד סיים את שרותו הצבאי הסדיר ב-1976, ומונה לסמנכ"ל בטלוויזיה הלימודית, לימים הטלוויזיה החינוכית הישראלית.
דמוגרפיה של אינדונזיה
דת
אינדונזיה היא מדינה חילונית חוקתית. העיקרון הראשון לקוח מהתאוריה הפילוסופית של המדינה האינדונזית, פאנצ'אסילא (Pancasila), שהוא 'אמונה באל אחד ויחיד" - אמונה המשתייכת לאחת הדתות המונותאיסטיות-האסלאם. ישנן מספר דתות שונות הנהוגות בארץ, והשפעתן הקולקטיבית על החיים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים במדינה היא משמעותית. החוקה האינדונזית מבטיחה חופש דת. עם זאת, הממשלה מכירה רק שש דתות רשמיות (האסלאם, הנצרות הפרוטסטנטית, קתוליות, הינדואיזם, בודהיזם וקונפוציאניזם). למרות שמדובר בנתונים שנאספו על ידי הוועידה האינדונזית בנושא דת ושלום (ICRP), ישנן כ-245 דתות לא רשמיות באינדונזיה. החוק האינדונזי מחייב שכל אזרח אינדונזי יחזיק בתעודת זהות המזהה אותו עם אחת משש הדתות הללו, אם כי האזרחים יוכלו להשאיר את החלק הזה ריק. במפקד האינדונזי בשנת 2010, 87.18% מהאינדונזים זיהו עצמם כמוסלמים (עם יותר מ-99% סונים, 0.5 שיעים ו-0.2 אחמדים - פלג מוסלמי שנוסד בהודו), 6.96% פרוטסטנטים, 2.91% קתולים, 1.69% הינדים, 0.72% בודהיסטים, 0.05% קונפוציאניזם, 0.13% אחרים ו-0.38% לא נבדקו או לא נשאלו. ההנהגה הפוליטית של אינדונזיה מילאה תפקיד חשוב ביחסים שבין הקבוצות, לטובה ולרעה. היא מקדמת כבוד הדדי בכך שהיא מאשרת את הפנצ'אסילא, אך גם מקדמת תוכנית הגירה מאסיבית, שגרמה למספר קונפליקטים דתיים באזור המזרחי של המדינה.
יחזקאל רביד
חייו
בשנת 1980 בעקבות חתימת הסכם בין "גשר" לטלוויזיה הלימודית העלה תהיות בפני מבקר המדינה, בעקבות דוח המבקר נמנעה אפשרותו למלא את תפקידו, כפי שהתפרסם בדו"ח נציב תלונות הציבור. מקרה זה ודומים לו עמדו בבסיס חקיקת חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין).
דמוגרפיה של אינדונזיה
ספרות
הספרות האינדונזית יכולה להתייחס לכל הספרות המיוצרת בארכיפלג האינדונזי. אולם, היא מתייחסת באופן נרחב יותר לספרות המיוצרת באזורים עם שורשים לשוניים משותפים המבוססים על השפה המלזית, אשר אינדונזית היא נצר אחד שלה. הספרות עשויה לעזור בהפצת השפה האינדונזית וכך לקרב את דרום מזרח אסיה, כולל אינדונזיה, וגם מדינות אחרות בעלות שפה משותפת כגון מלזיה וברוניי. כמו גם אוכלוסייה בתוך עמים אחרים ובין מדינות שונות, כמו אנשי מלזיה המתגוררים בסינגפור. יש גם יצירות שנכתבו על אינדונזיה בשפות אחרות. ישנן מספר שפות וכמה מסורות ספרותיות מובחנות זו מזו אך קרובות בתוך הגבולות הגאוגרפיים של האומה המודרנית של אינדונזיה. לדוגמה, לאי ג'אווה יש תרבות וספרות היסטורית משלו. קיימות עוד מסורות כגון סנדאנית, באלינזית, באטק (Batak) ואף מדורס (Madurese). לאינדונזיה קיימת גם היסטוריה קולוניאלית הולנדית, בריטית ויפנית. בנוסף, קיימת גם השפעה של ההיסטוריה של האסלאם שהביא טקסטים בעלי השפעות לשוניות וספרותיות. יש באזור גם מסורת ספרותית שבעל פה.
יחזקאל רביד
חייו
השאיר אחריו אישה וארבעה ילדים.
Tamimi Group
קבוצת תמימי (בערבית: مجموعة شركات التميمي; באנגלית: Tamimi Group) היא קונגלומרט סעודי המפעילה מרכולים, בתי מלון, נדל"ן, ייצור מים, חשמל ונפט.
מטה החברה הראשי נמצא בעיר דמאם, ערב הסעודית, מלבדו מפעילה החברה מספר סניפים ברחבי המדינה ובפקיסטן.
תל יקנעם
תֵּל יָקְנְעָם הוא תל גדול ואתר ארכאולוגי הנמצא בין העיר יקנעם עילית למושבה יקנעם של ימינו. בערבית ולאורך רוב ההיסטוריה המאוחרת של האתר התל נודע בשם הדומה לקמון או קיימון. מקור שם זה כנראה בעיוות של השם העברי. האתר משתרע על שטח של כ-40 דונם וגובהו 60 מטרים. עם מספר הפסקות קצרות, תל יקנעם היה מיושב במשך 4,000 שנים מאז תקופת הברונזה הקדומה ועד ימי הסולטנות הממלוכית.
Tamimi Group
היסטוריה
בשנת 1949, הקימה את חטיבת המסחר (Tamimi Commercial) שעסקה ביבוא והפצה של מוצרים בערב הסעודית.
בשנת 1953, הקימה את חטיבת הנדל"ן.
בשנת 1976, החלה לפעול במגזר התעשייתי ופעלה בתחום החשמל, האנרגיה והנפט.
בשנת 1979, הקימה את חטיבת הקמעונאות המפעילה כיום כ-70 חנויות בערב הסעודית.
בשנת 1998, הקימה את חטיבת הבנייה.
בשנת 2009, החלה החברה לשתף פעולה עם התאגיד האמריקאי ג'נרל אלקטריק והקימה עמו מרכז להתפלת מים.
בשנת 2018, הקימה החברה את רשת המרכולים תמימי, שנחשבת לגדולה ביותר בעיר דמאם.
קרל הראשון, קיסר אוסטריה
קַרְל הראשון, קיסר אוסטריה (בשמו המלא: קַרְל פְרַנְץ יוֹזֶף לוּדְוִויג הוּבֶרט גֵּאוֹרְג אוֹטוֹ מָרִיָּה פוֹן הַבְּסְבּוּרְג-לותְרִינְגֶן, בגרמנית: Karl Franz Joseph Ludwig Hubert Georg Otto Marie von Habsburg-Lothringen, ובהונגרית: Károly Ferenc József; 17 באוגוסט 1887 – 1 באפריל 1922), היה המונרך האחרון מבית הבסבורג והקיסר האחרון של האימפריה האוסטרו-הונגרית בין השנים 1916–1918. הוא היה האחרון שנשא בתואר "מלך הונגריה" (בשם קָארוּיֵי הרביעי) ובתארים הנגזרים: מלך בוהמיה וקרואטיה (בשם קַארֶל השלישי), ומלך גליציה ולודומריה. בנובמבר 1918 הודיע לו ראש ממשלתו שרצוי כי "יוותר על השתתפותו בענייני המדינה", אך הוא לא הודח רשמית. עד מותו ניסה לרכוש לגיטימציה על מנת לחזור לכס השלטון.
קרל ירש את הכתר האוסטרו-הונגרי בנובמבר 1916, בעקבות מותו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה ובמהלכה של מלחמת העולם הראשונה. הוא ניסה ללא הצלחה להביא לשביתת נשק בין מעצמות המרכז ומדינות ההסכמה דרך משא ומתן חשאי. כדי למנוע את התפרקותה של האימפריה ניסה קרל להפוך את אוסטרו-הונגריה לפדרציה שבה לכל המיעוטים האתניים יוענק ייצוג שווה. ניסיונות אלו כשלו ובסיומה של מלחמת העולם הראשונה האימפריה קרסה לנוכח תסיסה אזרחית שנבעה מלאומיות בדלנית כמו גם עקב מחסור חריף במזון (שהוביל למהומות), האינטרס של מדינות ההסכמה להביא לפירוק אוסטרו-הונגריה ועוד.
קרל מעולם לא הודח מכסאו, ולכן המשיך לטעון לבעלות על הכתר גם לאחר התפרקות האימפריה ויציאתו לגלות. הוא ניסה לשוב לכס ההונגרי בשני ניסיונות הפיכה, שכשלו עקב ההתנגדות מצד העוצר ההונגרי, מיקלוש הורטי, שבפועל שלט על הונגריה. הורטי הגלה את קרל ומשפחתו אל איי מדיירה, מושבה של הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה. קרל נפטר עקב אי-ספיקה נשימתית באיי מדיירה, שנה אחת לאחר שהוגלה, בעודו בן 34 בלבד. בשנת 2004 הוכרז קרל כמבורך הכנסייה הקתולית בידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני. ההכרזה נבעה בעיקרה מאדיקותו הדתית של קרל בחייו וניסיונותיו להביא לסיום מלחמת העולם הראשונה, שבמסגרתם הוא פעל לצד האפיפיור בנדיקטוס החמישה עשר.
שנים ראשונות
קרל נולד בטירת פֶּרְזֶנְבּויג (Persenbeug) שבאוסטריה תחתית, ציסלייטניה, האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוריו היו אוטו פרנץ, ארכידוכס אוסטריה ומריה יוזפה, נסיכת סקסוניה, בתם של גאורג, מלך סקסוניה ומריה אנה, נסיכת פורטוגל, והיה אחיינו של פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. במקור לא היה קרל מיועד לרשת את הכתר, מצב שהשתנה לאחר סדרת משברי ירושה. ב-1889, רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה, בנו ויורשו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, התאבד ביחד עם הברונית מרי וטסרה אשר עמה ניהל פרשת אוהבים. ירושת העצר עברה לידי אחיו של פרנץ יוזף וסבו של הנסיך קרל, קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה. קרל לודוויג נפטר ב-1896 וירושת העצר עברה פעם נוספת לידיו של פרנץ פרדיננד. פרנץ פרדיננד נישא לסופיה, דוכסית הוהנברג, בת לאצולה זוטרה. מעמדה של סופיה והתעקשותו של פרנץ להינשא לה הובילו לשפל ביחסים בין פרנץ פרדיננד והקיסר פרנץ יוזף. לבסוף הקיסר פרנץ יוזף הכריז, כעונש על פרנץ פרדיננד, שכל צאצאיו לא יהיו בעלי לגיטימציה לרשת את הכתר. משמעות ההחלטה של הקיסר הייתה שירושת הכתר עברה לאחר פרנץ פרדיננד לאחיו הצעיר, אוטו פרנץ, וממנו לבנו של האחרון, קרל.
אביו של קרל, אוטו פרנץ, נהג לשתות משקאות חריפים, היה אלכוהוליסט ולאורך חייו נודע במספר רומנים מחוץ לנישואיו שהובילו לשערוריות. אמו של קרל, מריה יוזפה, הייתה לעומתו אישה קתולית אדוקה, ופעלה להרחיק את בנה מהשערוריות המשפחתיות. עוד בילדותו של קרל נהגה אמו לקחת אותו למיסה קתולית בכנסייה מדי יום. מכיוון שבעת שהוכר כיורש העצר העתידי היה קרל כבר נער בשנות העשרה המאוחרות לחייו, הוא היה מבוגר מכדי להישלח לקריירה מסורתית לבני אצולה בשורות הצבא האוסטרו-הונגרי. על כן הוריו הסכימו שבנם ישלח ללמוד לימודים אזרחיים באוניברסיטת קארל בפראג (הקרויה על שמו של קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה). בפראג למד קרל משפטים ומדעים פוליטיים והחל לטפח אידיאלים פוליטיים-חברתיים שהבדילו אותו מהבסיס המלוכני השמרן-אדוק. קרל טען כי יש להביא לרפורמות לשיפור חיי האזרח הפשוט על בסיס ערכים אוניברסליים. הוא המשיך לשמר אדיקותו עבור המסורת הדתית-הקתולית.
ב-1906 אוטו פרנץ נפטר מעגבת בגיל 41. מותו הביא לכך שקרל היה השני בסדר ירושת הכתר, אחרי דודו פרנץ פרדיננד. עקב מות אביו והתקרבותו לירושת הכתר, הקיסר פרנץ יוזף הורה להתחיל להסדיר את חינוכו ואת סדר יומו של היורש המיועד עבור הכנתו לקראת תפקיד הקיסרות. קרל הוצא מלימודיו באוניברסיטה ללא ההזדמנות לסיים תואר אקדמי ונשלח במהרה לשירות בצבא האוסטרו-הונגרי לפי החינוך המסורתי עבור יורשי העצר. בשנת 1911 נישא לזיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בתם של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל, ולזוג היו 8 ילדים. החתונה הוסדרה בידי פרנץ יוזף, אשר במקור שידך בין קרל וזיטה. נישואיהם היו מאושרים והם היו דומים בדעותיהם הפוליטיות ובאדיקותם הדתית. קרל עדיין לא קיבל חינוך סדיר בפוליטיקה השלטונית ונותר מחוץ למעשיות השלטון. הרחקתו מלימודי המנהל והמשטר וכן מהפעילות הפוליטית בחצר המלוכה נבעה בעיקר מההנחה שהוא יוכל ללמוד זאת בעת שלטונו של פרנץ פרדיננד.
סדר הירושה השתנה כאשר ב-28 ביוני 1914 פרנץ פרדיננד נרצח בידי גברילו פרינציפ, שהיה חלק מארגון היד השחורה – ארגון טרור סלאבי-לאומני אשר נתמך בידי ממלכת סרביה. לאחר הרצח הפך קרל ליורש העצר. הקרע ביחסי אוסטרו-הונגריה וסרביה ומשבר יולי, שהתרחש בעקבות הרצח, כמו גם מערכת הבריתות הצבאיות בין המעצמות האירופאיות, היו מבין הגורמים הישירים שהובילו לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. במסגרת המלחמה נאבקה אוסטרו-הונגריה לצד הקיסרות הגרמנית ובהמשך גם האימפריה העות'מאנית וממלכת בולגריה כחלק ממעצמות המרכז.
מלחמת העולם הראשונה
בהוראת הקיסר, נשלח קרל לקראת המלחמה ללמוד על המנהל הצבאי במטה הכללי האוסטרי (AOK; Armee ober kommando). ראש המטה האוסטרו-הונגרי, קונרד פון הצנדורף, סירב לאפשר לו להתערב בתכנונים אסטרטגיים עם פרוץ המלחמה. במקום זאת, קרל נשלח תחילה לבקר בחזית בשם הקיסר, צפה במצעדים צבאיים וחילק עיטורים. בהמשך נשלח קרל, בהיותו בדרגת קולונל, אל קרב גליציה כקצין קישור עבור צבא הקיסרות הגרמנית. בהמשך הוא נשלח לשרת במטה הצבא בטשן (צ'שין כפי שהיא ידועה בפולנית), תחת פיקודו של הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן. בהמשך הועלה קרל לדרגת סגן-פילדמרשל והיה מעורב במתקפת גורליצה-טרנוב, שהייתה למתקפת נגד של מעצמות המרכז בחזית גליציה.
במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב נגד הרוסים בגליציה, התברר לקרל עד כמה היה הצבא האוסטרו-הונגרי תלוי במקבילו הגרמני עבור המלחמה. לאחר הניצחון של מעצמות המרכז במתקפה, החלה הנסיגה הגדולה של הצבא הרוסי. באביב 1916 מונה קרל למפקד הקורפוס ה-20, שהיה חלק מהארמייה ה-11 בפיקוד ויקטור דנקל בחזית האיטלקית, והשתתף עם הקורפוס שבפיקודו במתקפת טרנטינו. ב-4 ביולי 1916 מונה קרל למפקד הארמייה ה-12 בחזית המזרחית, וב-13 באוגוסט 1916 הוא מונה למפקד קבוצת ארמיות הארכידוכס קרל (הקבוצה כללה את הארמייה הראשונה ואת הארמייה השביעית של האימפריה האוסטרו-הונגרית) בחזית המזרחית, והשתתף עימה בבלימת מתקפת ברוסילוב הרוסית.
פוליטיקה, משברים ותסיסה אזרחית
בתחילת דצמבר 1916 הוכתר קרל למלך הונגריה בחסות פרנץ יוזף לקראת מינויו לקיסר האימפריה. בטקס הכתרתו הוא הבטיח כי ישמר את חוקתה הקיימת של הממלכה, אשר אישרה את עקרון הדואליזם הקיסרי ובכך אישר קרל את שימור מעמדם המיוחס של ההונגרים (יחד עם זה של האוסטרים הגרמנים) בתוך המדינה הרב לאומית. בכך ויתר למעשה על ההזדמנות להפוך את הפלך ההונגרי של המלוכה הכפולה למבנה פוליטי פדרליסטי יותר עם מעורבות רבה יותר של אוכלוסיית העמים הסלאביים. מבקריו רואים זאת כאחת הטעויות האסטרטגיות הפוליטיות הגדולות שלו. עם מותו של הקיסר פרנץ יוזף ב-21 בנובמבר 1916 הוכתר קרל לקיסר. במקביל התמנה גם לגנרל-פלדמרשל, ולמפקדו העליון של צבא אוסטרו-הונגריה במהלך המלחמה. קרל ניסה, ללא הצלחה, להפחית את ההשפעה הגרמנית על האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בשנים הראשונות של המלחמה, הייתה אוסטריה דיקטטורה למעשה ללא כל ייצוג עממי. לאחר רצח פרנץ פרדיננד, הפרלמנט האוסטרי (בניגוד להונגרי) פוזר באמצעות צו חירום, מתוך חשש שלא ניתן יהיה להבטיח את פעולתו בזמן המלחמה. במאי 1917, כינס קרל את הרייכסראט (המועצה הקיסרית; הבית התחתון של הפרלמנט האוסטרי), מהלך שנתפס כאמצעי לפיוס מבקרי השלטון, ובכך הוא החזיר את הליך הייצוג העממי.
אחת מפעולותיו הראשונות של קרל בהיותו קיסר הייתה כניסה לשיחות שלום חשאיות עם צרפת; כאשר גיסו, סיסטו, נסיך בורבון-פארמה, אחיה של אשתו, אשר היה קצין בצבא בלגיה, שימש כמתווך. כאשר דבר השיחות הודלף באפריל 1918, התנער קרל ממעורבות במגעים עד אשר ראש ממשלת צרפת, ז'ורז' קלמנסו חשף את ההתכתבות החשאית. הדבר גרם לאוסטריה להסתבך דיפלומטית עם בעלות בריתה ונדרשה ממנה מעורבות רבה יותר במלחמה מצד האימפריה הגרמנית בת בריתה שעליה נשענה. באותה העת, חלק נרחב מהתסיסה האזרחית נבע ממחסור אספקה, דיכוי פוליטי, צנזורה ממשלתית, קשיי המלחמה, עיצומים מסחריים מצד מדינות ההסכמה ועוד. בתוך הממשל עלתה השאלה לגבי האפשרות להסדיר מונופול ממשלתי על חלוקת הייבולים בין תושבי האימפריה, הצעה שנתמכה בעיקר בידי גורמים סוציאליסטים.
תל יקנעם
תל יקנעם ממוקם בסמוך לאחת מהדרכים החשובות ביותר בעת העתיקה אשר עברה בוואדי מילק וקישרה בין דרך הים (ויאה מריס) והדרך המובילה צפונה לעיר צור. נקודה זאת הקנתה ליקנעם העתיקה ערך אסטרטגי וכלכלי רב.
קרל הראשון, קיסר אוסטריה
פוליטיקה, משברים ותסיסה אזרחית
מספר פוליטיקאים מהאופוזיציה (כגון נשיא צ'כוסלובקיה לעתיד, טומאש מסריק) יצאו לגלות כדי להימלט מרדיפות מצד רשויות השלטון האוסטרים. כמה צירים הועמדו לדין ונכלאו בגין חתרנות פוליטית; הסגן ססארה בטיסטי האיטלקי אף הוצא להורג באשמת בגידה. בניגוד לכוונותיו של הקיסר, הרייכסראט המחודש הפך כעת לזירה עיקרית בהסלמות הסכסוכים הלאומיים והתפוררות המלוכה. ממשלות הוקמו ופוזרו ללא הרף וללא בסיס פוליטי יציב בציסלייטניה. המצב הסלים עוד יותר בקיץ 1918. המתקפה האוסטרית בחזית האיטלקית הסתיימה בסטטוס קוו, ומיצוי היכולות הצבאיות של אוסטרו-הונגריה היה ברור לעולם בכלל.