cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Destiny's Child Video Anthology
הפקה וביקורת
הוא הופק על ידי אקיל בראון, בנות הלהקה ואביה של ביונסה מת'יו נואלס אשר שימשו במפיקים בפועל. על מנת לקדם את האלבום הציעו הלהקה לחברות הוצאה לאור עותקים של האלבום כדי לחלק לקוראים שלהם דרך האינטרנט.
עם יציאתו, האלבום קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים ששיבחו את הוויזואליה של הקליפים והכוריאוגרפיות שלהם.
רקע והוצאה
אלבום זה יצא לאור כחלק ממהדורה מיוחדת של סוני מיוזיק וחברת הבת שלה לגסי רקורדס וזהו גם היה האלבום האחרון שיצא לאור דרך מהדורה זו. עטיפת האלבום בו נראות בנות הלהקה בשמלות המדמות זנבות של בתולות ים נלקחה מתוך הקליפ לשיר "Cater 2 U" בו נראו בנות הלהקה באותן השמלות. לקראת הפצת האלבום הלהקה שיתפה פעולה עם אתר TheDrop.fm אשר הציע לקוראיו כחלק מרכישת הספרים את האלבום במתנה ביחד עם חולצות טריקו וספר ההופעות של הלהקה.
בנוסף לכך, מגזין Jet ארגן תחרות ובמסגרתה חולקו 5 עותקים בחינם של האלבום וגם מגזין Juicy ארגן תחרות דומה.
לאורדינה
לאורדינה (ברומנית ובהונגרית: leordina; ביידיש: לערדענא או לערדינא) הוא כפר במחוז מרמורש ברומניה. עד השואה התקיימה בלאורדינה קהילה יהודית קטנה, שמנתה בשיאה כחמישית מכלל האוכלוסייה.
גאוגרפיה
לאורדינה שוכנת בצפון מזרח מחוז מרמרוש באזור ההיסטורי טרנסילבניה, סמוך לגבול עם אוקראינה. הכפר נבנה על גדות נהר וישאו, קילומטרים ספורים מהעיירות רוסקובה ופטרובה , 20 ק"מ מוישאו דה סוס ו-42 ק"מ מהעיר סיגט ו-105 ק"מ מבירת המחזו באיה מארה.
בלאורדינה שתי תחנות רכבת בקו הרכבות בורשה-ווישוי-וילג' העובר גם במויסיי, וישאו דה סוס, פטרובה, וביסטרה.
היסטוריה
אזכורים ראשונים של המקום מופיעים כבר מהמאה ה-14, ובשמו הוא מופיע מהמאה ה-15.
במשך מאות שנים הייתה לאורדינה, כשאר חלקי טרנסילבניה, חלק מממלכת הונגריה. לאחר מלחמת העולם הראשונה הועבר האזור לידי רומניה במסגרת חוזה טריאנון. תכתיב וינה מ-1940 השיב את האזור לידי הונגריה של מיקלוש הורטי. לאחר מלחמת העולם השנייה הושבה טרנסילבניה לרומניה במסגרת חוזה פריז.
דמוגרפיה
רובם המכריע של תושבי הכפר הם רומנים. עד למלחמת העולם השנייה חיו בכפר יהודים רבים (ראו לקמן).
בשנת 1941 מנתה אוכלוסיית הכפר 2219 נפשות. במפקד האוכלוסין שנערך ב-2002 מנתה אוכלוסיית הכפר 2,593 נפש, רובם המכריע רומנים, שבעה אוקראינים, הונגרי אחד וטורקי אחד.
במפקד האוכלוסין שנערך ב־2011 חיו בכפר 2,547 איש, כ־95% מהם רומנים.
בלאורדינה מועצה מקומית הכוללת 11 חברים.
הקהילה היהודית
מוצאם של יהודי לאורדינה, כמו רוב יהודי מרמורש, הוא מגליציה השכנה. במפקד של שנת 1768 נמנה רוכל יהודי אחד בשם ישראל שאלאמון בלאורדינה, אך אין ידוע אם הוא נשאר בכפר או שחנה בו בדרכו ליעד אחר. אין תיעוד מדויק על מועד הגעתם של היהודים ללאורדינה, אך המסורת המקומית גורסת כי זה היה בסביבות שנת 1800. בשנים שלאחר מכן הוקם מקווה ובית קברות. קהילה ממוסדת הוקמה בסביבות 1850, ובאותה תקופה הוקם בית מדרש. בלאורדינה היו שלושה "חדרים" לא ממוסדים.
כשליש מהיהודים עסקו בחקלאות והיתר במסחר זעיר, בעלי מלאכה ופועלים בתעשיית העץ המפותחת שהתקיימה בלאורדינה.
היהודים בלאורדינה התחלקו לשלוש קבוצות: חסידי ויז'ניץ, חסידי קוסוב וחסידי סיגט, שבניגוד לשאר הכפרים בסביבה קנתה לה אחיזה רבה בלאורדינה, ואף בנו לעצמם בית מדרש מאבן בתחילת המאה ה-20. לכל אחת מהקבוצות היה בית כנסת משלה.
בשנת 1930 מנו יהודי הכפר 324 נפשות, ובמפקד קהילות הונגריה ערב הגירוש ב-1944 נמנו בו 234 נפש.
לאחר הכיבוש הנאצי באפריל 1944 רוכזו כל היהודים ושולחו לגטו בוישאו דה סוס, משם גורשו לאושוויץ.
לאחר גירוש היהודים מלאורדינה, הגיעו לשם עובדי כפייה יהודים, שהועבדו בסלילת כבישים. רבים מהם מתו מרעב, ומעינויים, ועם התקרבות הצבא הוציאו הנאצים להורג כ-400 עובדים, כרבע מהם יהודים.
לאחר המלחמה שבו יהודים בודדים ללאורדינה, אך לאחר זמן מועט כולם עזבו למחנות עקורים שהיוו תחנה בדרך לישראל, וכיום אין עוד יהודים בלאורדינה.
ללאורדינה לא היה רב רשמי מעולם, אך פעלו בה שוחטים שהיו גם מורי הוראה, כולם היו תחת חסותם של רבני משפחת טייטלבוים מסיגט:
טיר
בפגאניזם הגרמאני, טיר (Týr בנורדית עתיקה, Tíw באנגלית עתיקה, ו-Ziu בגרמנית עילית עתיקה) הוא אל, שמעבר למקורות הנורדיים מעט ידוע עליו. מקורו של טיר הוא בישות פרוטו-גרמאנית בשם *Tiwaz ובסופו של דבר מישות עליונה פרוטו-הודו-אירופית *Dyeus. בשל מקור שמו של טיר והנוכחות המעורפלת שלו במקורות הגרמאניים ששרדו עד ימינו, טוענים חוקרים רבים כי טיר שיחק תפקיד יותר חשוב במיתולוגיה הגרמאנית המוקדמת יותר.
בסיפורי המיתולוגיה הנורדית, המהווים את המקורות העיקריים ששרדו לתיאורי אלים גרמאניים, מקריב טיר את זרועו לזאב המפלצתי פנריר, שנושך את גופו בזמן ששאר האלים עוקדים אותו. מנובא שטיר ייאכל על ידי כלב מפלצתי דומה, גארם, במהלך אירועי ראגנארוק. במקורות הנורדיים, מתואר טיר לסירוגין כבנו של היוטון הימיר ב"זמר של הימיר" (Hymiskviða) מהאדה הפואטית, או של האל אודין ב"שפת השירה" (Skáldskaparmál) מן האדה הפרוזאית. "ההתנצחות של לוקי" (Lokasenna), מן האדה הפואטית, מתייחס לבת זוג שאין עליה מידע, אלה שמקבילה, ככל הנראה, לאלה הגרמאנית היבשתית Zisa.
התקופה הרומית
אף על פי שידוע, לפי בלשנות השוואתית, ששמו של טיר היה חלק מפרוטו-הודו-אירופית, ולכן שהיה ישות על-טבעית תקופה ארוכה מאוד של זמן, ישנן התייחסויות מועטות אליו במקורות מהתקופות שלפני התקופה הנורדית העתיקה (בערך מהמאה ה-8). כמו ישויות אחרות שהיו זרות לרומאים, אזכרו הרומים את טיר בצורה שניסתה למצוא מקביל אליו במיתולוגיה הנורדית. טקסטים לטיניים מתייחסים לטיר כמרס.
לדוגמה, בטקסט הבא שמופיע בעבודתו האתנוגרפית של טקיטוס "גרמאניה", טקיטוס כותב כי סוגדים ל"הרקולס ולמרס" (ת'ור וטיר) על ידי הקרבת בעלי חיים מהסוג המותר. מאוחר יותר ב"גרמאניה", טקיטוס מזכיר ישות שהוא קורא לה Regnator omnium deus (אל, אדון על כולם) ששבט מסוים סוגד לו ב"חורשה קדושה". ישנה סברה כי טקיטוס דיבר על הישות הגרמאנית *Tiwaz שקדמה לטיר.
במאה ה-6 כתב ההיסטוריון הרומי יורדנס כי הגותים, עם מזרח גרמאני, מאמינים כי אותו "מרס" הוא אביהם. הוא מרחיב וכותב כי הגותים היו ממיתים את השבויים שלהם כקורבנות אליו, ושהם חשבו שכדאי לרצות את אל המלחמה על ידי שפיכת דמים. את הדברים הראשונים שהם בזזו הם השאירו לו, ולכבודו הם היו גודעים את יד אויביהם התלויים.
התקופה הנורדית העתיקה
אצל העמים הצפון גרמאניים, כאשר הגיעה התקופה הנורדית העתיקה (בערך מהמאה ה-8 עד המאה ה-13, אבל ההתנצרות הגיעה לפני סוף תקופה זו) התפתח *Tiwaz ל-Týr. במקורות הנורדים העתיקים לטיר אזכורים רבים, אך פחות מאשר אלים בכירים אחרים כגון פריה, אודין או ת'ור. רוב האזכורים של טיר הם באדה הפואטית, שהיא לקט מהמאה ה-13 של שירים פגאניים מוקדמים יותר, ובאדה הפרוזאית, שנכתבה במאה ה-13 על ידי סנורי סטורלוסון.
אדה פואטית
למרות שלטיר אזכורים רבים באדה הפואטית, ב"זמר של הימיר" (Hymiskviða), ב"בלדה של סיגרדריפה" (Sigrdrífumál), וב"התנצחות של לוקי" (Lokasenna), טיר משחק תפקיד ראשי רק בזמר של הימיר, שהוא שיר שלא מופיע בשלמותו.
בזמר של הימיר, מציין טיר כי לאביו קדרה עצומה שבה הוא וחבריו האלים יכולים לבשל אייל. טיר ות'ור יוצאים למסע להחזיר את הקדרה. טיר פוגש את סבתו בעלת תשע מאות (תשע הוא מספר טיפולוגי במיתולוגיה הנורדית) ראשים, ששונאת אותו, ו"אחרת" שלבושה בזהב שעוזרת לו להחזיר את הקדרה.
לאחר שחזר מציד, אשת הימיר מספרת לו כי בנו בא לבקר והביא איתו את ת'ור, וכי השניים עומדים מאחורי עמוד. מיד אחר כך, הימיר מרסק את העמוד ושמונה סירי ברזל באמצעות מבטו בלבד. הימיר רואה את ת'ור ונבהל. הימיר מצווה שיבשלו לאורחיו שלושה שוורים, ות'ור אוכל שניים מהם. הימיר מספר להם שכדי ששלושתם יאכלו בערב הבא, הם יצטרכו לצאת לצוד. ת'ור מבקש פיתיון שהוא יוכל לשוט איתו אל המפרץ. הימיר מציע שור כפיתיון, ות'ור מסכים. השיר ממשיך ללא אזכור של טיר.
ב"בלדה של סיגרדריפה" (Sigrdrífumál), מעניקה הוולקיריה סיגרדריפה לגיבור סיגורד ידע על קסמים רוניים. קסם אחד קורא לאל טיר:
ב"התנצחות של לוקי", האלים עורכים סעודה, ולוקי מתחיל בהתנצחות שבה הוא מחליף עם אלים אחרים העלבות. ההקדמה הפרוזאית לשיר מציינת כי "טיר היה מהנוכחים, למרות שהייתה לו רק יד אחת משום שזמן לא רב לפני כן הזאב פנריר קרע ממנו את ידו השנייה בזמן שפנריר נֶעֱקַד". לאחר שלוקי מעליב את פרייר, טיר מגן על פרייר. לוקי משיב לו "אתה לא יכול להיות יד הימין של הצדק", התייחסות לפנריר, שתואר כבר כבנו של לוקי. טיר משיב לו שלמרות שהוא מתגעגע לידו הימנית, לוקי מתגעגע לפנריר, שיהיה קשור למקומו עד ראגנרוק. לוקי משיב בהעלבה שקשורה לאשתו של טיר: "שתוק, טיר. בני בא מאשתך. אתה לא שילמת לי אגורה או נתת לי אמה אחת של בד בתמורה, אפס עלוב". מלבד "מידע" זה, לא ידוע דבר על אשתו של טיר.
אדה פרוזאית
באדה הפרוזאית טיר מוזכר פעמים רבות בחלקים "ההטעיה של גילבי" (Gylfaginning) וב"שפת השירה" (Skáldskaparmál).
"האר אמר: 'יש גם אס ששמו טיר. הוא אמיץ לב והנועז ביותר, ויש לו יכולת משמעותית להביא ניצחון בקרב, טוב לאנשי מלחמה להתפלל אליו. ישנה אמירה שאדם הוא "טי"-אמיץ, אדם שעולה על גברים אחרים ושלא מהסס. טיר היה נבון עד כדי כך שאדם שנבון הוא בעצמו מכנים אותו "טיר-פיקח". הנה דוגמה שמוכיחה את גבורתו: כאשר האסיר ניסו לפתות את הזאב פנריר לשאת בעצמו את שרשראות גלייפניר, הזאב לא האמין להם שהם ישחררו אותו, עד שהם שמו בפיו את ידו של טיר כערבון. כשהאסיר סירבו לשחרר את פנריר, הוא נשך את ידו של טיר ממנו במקום שכעת נקרא מפרק הזאב (úlfliðr - מפרק כף היד) וכעת הוא בעל יד אחת בלבד ולא מיישב מחלוקות בין אנשים.
בחלק 34 של ההטעיה של גילבי, מסופר יותר על טיר ופנריר: "האסיר גידלו את פנריר בבית, ורק לטיר היה האומץ להאכילו".
מאוחר יותר בהטעיה של גילבי, האר מספר על המוות המנובא של טיר בזמן ראגנרוק: "אז גם יצא לחופשי הכלב גארם, אשר עָקוּד מול גניפאהליר. זהו היצור הרשע ביותר. יהיה לו קרב עם טיר ושניהם ימיתו אחד את השני".
"שפת השירה" פותחת בסיפור שבו שנים עשר אלים יושבים כל אחד על כס במשתה, כאשר אחד מהם הוא טיר. מאוחר יותר בשפת השירה האל הסקאלדי ברגי לענק אגיר (Ægir) (שמתואר קודם בשפת השירה כאדם שבא מאי דני בים הצפוני) על קנינגים . ברגי מספר שקוראים לאל אודין בשם "טיר-ניצחון", "טיר-תלוי", או "טיר-משא", ושלת'ור קוראים "טיר-מרכבה".
החלק התשיעי של שפת השירה נותן לסקאלדים (משוררים סקנדינביים) דרכים שונות להתייחס לטיר, "האסיר בעל יד אחת", "מזין הזאב", "אל-קרב", ו"הבן של אודין".
שמו של טיר מופיע בקנינגים שונים בשפת השירה המתייחסים לאל אודין.
שם ורונת טי
ישנם שמות מאותו מקור של השם האלוהי טיר בנורדית עתיקה, שכוללים את tíw ו-tíʒ באנגלית עתיקה, ו-Ziu בגרמנית עילית עתיקה. מילה מאותו מקור בגותית מייצגת את רונת-טי (מתוארת למטה). כמו יופיטר הרומי וזאוס היווני, השחזור הפרוטו-גרמאני *Tiwaz מקורו ב-*Dyeus הפרוטו-הודו-אירופאי, האל הבכיר. משמעות המילה týr יכולה גם להיות "אל" (באופן כללי), וכנגד Týr "האל".
בגלל מקור השם של טיר, חוקרים רבים כי לטיר היה תפקיד משמעותי הרבה יותר משנדמה מקריאת המקורות הסקנדינביים ששרדו, שבהם הוא דמות יחסית משנית. חוקרים מציעים כי אודין נהיה יותר חשוב בתקופה פרה-היסטורית וקיבל מטיר חלק מתכונותיו. הרמן רייכרט כותב כי בגלל המשמעות של "האל" אודין כנראה החליף את מקומו של טיר, ושהעובדה שטקיטוס מדבר על שני אלים שצבאות האויב קידשו יכולה להצביע על כך שבסביבות 1 לספירה היה ביניהם דו קיום.
מקור המילה ליום שלישי באנגלית, Tuesday, הוא במשמעות של "היום של tiw", הצורה האנגלית העתיקה של האל, ובצורה דומה בשפות גרמאניות אחרות. ישנה סברה גם שהמילה בגרמנית Dienstag במשמעותה המקורית עשויה להיות קשורה לטיר.
באלפבית הרוני, האלפבית ששימש את העמים הגרמאניים לפני אימוץ האלפבית הלטיני, הרונה שהוחלפה על ידי T, שמה טִיוַוז (Tiwaz), על שם טיר.
השערת האפס
השערת האפס (באנגלית: Null hypothesis) או בהסקה סטטיסטית, השערת H0, היא הצהרה כללית או עמדת ברירת מחדל לפיה אין הבדל בין שתי תופעות מדודות או ששתי דגימות נגזרות מאותה אוכלוסייה כללית. בדיקה (שדוחה או לא דוחה) של השערת H0 – ואז הסקה שיש (או אין) יסוד להניח כי קיים קשר בין שתי תופעות (למשל, כי לטיפול פוטנציאלי יש השפעה מדידה) היא משימה מרכזית בפרקטיקה מדעית מודרנית; תחום הסטטיסטיקה, וליתר דיוק בדיקת השערות, נותן קריטריונים מדויקים לדחייה או אי דחיית השערת H0 ברמת סמך נדרשת.
השערת H0 בדרך כלל נחשבת לנכונה עד שראיות מצביעות אחרת (בדומה למקרה שלפיו הנאשם במשפט מושבעים נחשב לחף מפשע עד להוכחת האשמה).
מרגרטה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה
מרגרטה קלמנטינה מריה, ארכידוכסית אוסטריה (בגרמנית: Margarethe Klementine Maria, Erzherzogin von Österreich, בהונגרית: Habsburg–Toscanai Margit Klementina Mária főhercegnő; 6 ביולי 1870 - 2 במאי 1955) הייתה ארכידוכסית אוסטרית, ואשתו של אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני.
ביוגרפיה
מרגרטה קלמנטינה נולדה ב-6 ביולי 1870 באלצ'וט, ליוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה, בנו של הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה שהיה בנו הצעיר של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכיהן כמשנה למלך בהונגריה, ולקלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, בתם של אוגוסט, נסיך סקסוניה-קובורג-גותה וקלמנטין, נסיכת אורליאן.
ב-15 ביולי 1890 התחתנה מרגרטה קלמנטינה בבודפשט עם אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני, ממנו נולדו לה שמונה ילדים. בשנת 1952 מת בעלה אלברט, וב-2 במאי 1955 מתה מרגרטה קלמנטינה ברגנסבורג.
משפחתה
ב-15 ביולי 1890 התחתנה מרגרטה קלמנטינה בבודפשט עם אלברט, נסיך טורן וטקסיס השמיני, ממנו נולדו לה שמונה ילדים:
יהושע גרוסברד
יהושע גרוסברד (1902 – 23 ביוני 1992) היה צייר ישראלי יליד פולין.
ביוגרפיה
יהושע גרוסברד נולד בשנת 1902 בסרוצק (סרוצ'ן) שבפולין הרוסית. בשנת 1911 עבר לעיירה צ'חנוב, שם למד בישיבה ועבד ביחד עם אביו בבנייה, צביעה ועיטור של בתי כנסת. בשנות ה-20 למד אמנות בווילנה ובוורשה והצטרף לאגודת הציירים היהודים בפולין. בשנת 1939 עלה לארץ ישראל כמעפיל, שם הצטרף אל רעייתו, הציירת בתיה גרוסברד, והתיישב בחיפה. הוא התפרנס מעבודתו כצבעי. בשנת 1945 הצטרף לאגודת הציירים והפסלים בארץ ישראל. הוא הצטרף כחבר למפלגת מק"י. בשנת 1953 היה ממקימי כפר האמנים בעין הוד. בשנת 1955 שהה כחצי שנה בפריז בירת צרפת. בשנת 1990 עבר להתגורר בפרדס חנה.
יצירותיו המוקדמות של גרוסברד, מתקופת שהותו בפולין, כמעט ולא נשתמרה. לאחר עלייתו לארץ ישראל יצר בעיקר ציורי שמן קטני ממדים. יצירותיו תיארו את הנוף העירוני של חיפה. הם מאופיינים בהדגשה של ממד האור והצבע, בהשפעת האמנות הפוסט-אימפרסיוניסטית. בשנות ה-60 החל ליצור גם מגזרות נייר ובהם מוטיבים עממיים או כאלו הלקוחים מן הספרות היהודית.
קישורים חיצוניים
על יצירתו:
איטליה של ערכים
איטליה של ערכים (באיטלקית:  Italia dei Valori) היא מפלגת מרכז קטנה באיטליה. המפלגה הוקמה בשנת 1998 על ידי אנטוניו די פייטרו.
היסטוריה
אנטוניו די פייטרו היה שר התעשייה בממשלתו של רומנו פרודי. הוא התפטר בנובמבר 1996 התפטר לאחר שהיה נתון בחקירה. כמועמד עצמאי, נבחר דה פייטרו בנובמבר 1997 לכהן כחבר בסנאט האיטלקי. במרץ 1998 הקים את המפלגה. בשנתיים שלאחר מכן ה-IDV לקחה חלק במסגרות פוליטיות שכללו גם מפלגות נוספות, ועדיין לא התמודדה בבחירות.
המפלגה התמודדה לראשונה כמפלגה עצמאית בשנת 2001, עם מצע פופוליסטי שכלל התנגדות חזקה להגירה ומחאה נגד בזבוז כספי ציבור. המפלגה קיבלה 3.9% בבחירות לבית הנבחרים, 0.1% מתחת לאחוז החסימה. מטעם המפלגה נבחר סנאטור אחד, שעבר כמה ימים לאחר הבחירות למפלגה אחרת. בשנת 2004 די ייטרו נבחר מטעם המפלגה לפרלמנט האירופי.
לקראת הבחירות ב-2008 ה-IDV כרתה ברית עם המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות, שבהן היא הגיעה לשיא כוחה והייתה המפלגה הרביעית בגודלה בפרלמנט האיטלקי- 29 נציגים בבית הנבחרים ו-14 סנאטורים. למרות ההישג והשותפות עם המפלגה הדמוקרטית, ה-IDV פעלה כסיעה עצמאית מתוך האופוזיציה. באותה השנה המפלגה הגיעה אף לשיא כוחה בפרלמנט האירופי, עם כ-8% מהקולות ו-7 מושבים.
בשנת 2009 נוצרו קרעים קשים בהנהגת המפלגה ונתגלו בה כמספר פרשות שחיתות. פילוגים אלו אף גרמו לעזיבתם של חברי פרלמנט (גם ברמה הארצית וגם ברמה האירופית). למרות היחלשויות אלו, הצליחה המפלגה בשנים 2011–2012 להגיע להישגים ברמה המוניציפלית, בכך שניצחה בבחירות המקומיות בנאפולי ובפלרמו. בסוף 2012 המפלגה נגררה למשבר נוסף, לאחר שהתקשורת הארצית דיווחה על סתירות במימון המפלגה. בנוסף על כך, המפלגה נפגעה בדעת הקהל לאור עלייתה של תנועת חמשת הכוכבים. בבחירות שנערכו בשנת 2013 המפלגה הפסידה את כל כוחה בפרלמנט, לאחר שקיבלה רק 2.2% מהקולות, ולא עברה את אחוז החסימה. לאחר הכישלון די פייטרו התפטר מראשות המפלגה. מנהיגים רבים נוספים עזבו גם הם את המפלגה. בבחירות לפרלמנט האירופי שנערכו בשנת 2014, המפלגה קיבלה רק 0.65% מהקולות ולכן לא הכניסה נציגים גם לפרלמנט זה.
אידאולוגיה
באופן כללי, המפלגה ממוקמת במרכז-שמאל, אך בתוכה מתקיים מגוון דעות (שמגיע לעיתים עד לשמאל קיצוני). המפלגה תומכת בבחירות בשיטה הרובנית, פדרליזם, מאבק בשחיתות וחיזוק היעילות של המגזר הציבורי. במאי 2012 הייתה ה-IDV למפלגה הפוליטית הראשונה באיטליה שתמכה בנישואים חד-מיניים.
מפקד הרפאים
מפקד הרפאים (באנגלית: The Phantom Major) הוא ספר מאת הסופרת הבריטית וירג'יניה קואלס, אשר יצא לאור בשנת 1958. הספר נחשב לאחד הראשונים בז'אנר הספרות הצבאית המתארת יחידות מיוחדות, ולראשון שנכתב על יחידת הקומנדו הבריטית SAS. הספר מתמקד בדמותו של מייסד היחידה ומפקדה הראשון סר דייוויד סטירלינג.
ספר
הספר מתאר את פעילות היחידה תחת פיקודו של דייוויד סטירלינג אשר כונה על ידי הגרמנים "מייג'ור הרפאים", מייסדה ומפקדה של ה־SAS במלחמת העולם השנייה. הספר מתאר את פועלו כמפקד היחידה בין השנים 1941–1943, מאבקו בממסד ופיקוד הבריטיים לשינוי תפישתם בנושא הפעלת כוחות קטנים בזמן מלחמה, ואת ימיה הראשונים של היחידה, עת הפכה מפלגה בת 60 לוחמים וארבעה קצינים ליחידה מסודרת המונה כ־700 לוחמים מיומנים.
בנוסף לדמותו של סטירלינג, בולטות בספר גם דמויותיהם של פקודיו פאדי מיין, מייק סדלר, פיצרוי מקלין, הלורד ג'ורג' ג'ליקו, אשר פיקד על שירות הסירות המיוחד, וג'וק לואיס – כולם אנשי מפתח בימיה הראשונים של היחידה. כן ניכרת בספר תרומתה של הקמא"ט, ובהם מפקדי הפטרולים ניק וילדר רובין גורדון וג'ייק אייזנסמית, שאנשיה לקחו חלק ברבות מן הפשיטות אותן הוביל ותכנן סטירלינג, תחילה כמי שאמונים על הבאת את הכוח אל היעד ומאוחר יותר, בשל רוחם הששה לקרב של אנשיה, גם כשותפים מלאים בפשיטות עצמן. הספר מתאר שיתוף פעולה של ה־SAS עם יחידת קבוצת החקירה המיוחדת (SIG) ובה לוחמים ארץ-ישראלים כמו ישראל כרמי וקארל כהנא (ששירת בצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה, לאחר שרות ב־SIG עבר לשרת ב־SAS והיה לימים מראשוני הצנחנים בצה"ל).
השפעת הספר על צה"ל
הספר יצא לאור בעברית בשנת 1958 בהוצאת משרד הביטחון, בתרגומו של יעקב גולדמן.
מייסד סיירת מטכ"ל ומפקדה הראשון, רב־סרן (לימים תא"ל) אברהם ארנן, ומאיר הר-ציון, שעזר לארנן להקים להכשיר ולאמן את לוחמי היחידה, התרשמו ממנו עמוקות, וארנן אף עיצב את חזונו בעבור הסיירת, אופייה וייעודה בהשפעתו. כך, בין השאר, השתמש ארנן במוטו של סטירלינג – "המעז מנצח" – בעבור הסיירת ואף תלה כרזה הנושאת את המשפט במשרדו. גם מפקדים אחרים ביחידה ובצה"ל הושפעו מן הספר, ובהם אהוד ברק, עוזי דיין וכן יוני נתניהו שעליו סופר כי ידע את הספר בעל־פה. דני רהב וולף, מוותיקי הצנחנים אשר פיקד על סיירת שקד סיפר לידיד כי שאף להידמות לסטירלינג. הספר "מפקד הרפאים" ניתן במשך שנים רבות כשי לבוגרי מסלול הלוחם בסיירת מטכ"ל וביחידת שלדג, שמייסדה ומפקדה הראשון, מוקי בצר, הושפע אף הוא מדמותו של סטירלינג. עם השנים ניתן הספר כשי גם למפקדים בחיל הרגלים וללוחמים ביחידות מובחרות אחרות.
בית התפילה הבהאי
אופיו של בית התפילה
לפי חזונם של מנהיגי הדת הבהאית, עתידים בתי התפילה הבהאיים להוות חלק ממרכזים לפעילות חברתית, הומניטרית, חינוכית ומדעית, אך מטרה זו טרם הושגה. בהווה משמשים בתי התפילה הבהאיים אך ורק לפעילות דתית כתפילה או ללימודי דת; ופגישות בהאיות אחרות מתקיימות במרכזים בהאיים, בבתים פרטיים או במבנים שכורים. בית התפילה הבהאי נזכר לראשונה אצל בהאא אללה בספרו אל-כתאב אל-אקדס, ואופיו של המוסד פותח על ידיו מאוחר יותר וכן על ידי בנו ויורשו, עבד אל-בהאא'. לפי הכתבים הבהאים, יהיו בתי התפילה פתוחים בפני מאמיני כל הדתות, ובהם יוכלו הכל לעבוד את האל ללא קשר להשתייכותם הדתית. עם זאת, בתי התפילה מיועדים אך ורק לתפילה ולקריאה בכתבי הקודש הבהאים והאחרים, וחל איסור על נשיאת דרשות או על עריכת טקסים. שירה מותרת בבניין, אך ללא ליווי של כלי נגינה.
הקמת בתי התפילה הבהאיים השונים התבססה על תרומות, ויצאה אל הפועל כאשר הקהילה המקומית הייתה מסוגלת לעמוד בהוצאה. בניגוד למקובל בדתות אחרות, אין הבהאים גובים כספים בעת טקסים דתיים, ורק בני הדת הבהאית רשאים לתרום מכספם לקופת הקהילה. בית התפילה הבהאי מנוהל על ידי האספה הרוחנית הבהאית הלאומית במדינה הרלוונטית.
יסודות אדריכליים
לכל בתי התפילה הבהאיים יסודות אדריכליים משותפים, ולפי קביעתו של עבד אל-בהאא', עליהם להיות עגולים בצורתם הכללית ולכלול תשע צלעות. בתוך המבנה אין מוצגים ציורים, תצלומים או פסלים, ואין מותקנים בהם מזבחות או דוכני דרשה. על המבנים לשאת כיפה, וכיום מתאפיינים כל בתי התפילה הקיימים בחלל מרכזי בודד. המושבים בכל בתי התפילה הבהאיים הקיימים פונים לעבר הקיבלה הבהאית, היא קבר בהאא אללה באל-באהג'ה שבעכו.
בתי התפילה הבהאים ברחבי העולם
ברחבי העולם קיימים (נכון לשנת 2018) עשרה בתי תפילה בהאיים, לפחות אחד בכל יבשת. בית התפילה הראשון שניצב באשגבאט בטורקמניסטן הולאם על ידי השלטונות הסובייטיים ולבסוף נהרס. מקדש הבאב בחיפה, מקדש בהאא אללה באל-באהג'ה ויתר מבני המרכז הבהאי העולמי בישראל אינם נחשבים לבתי תפילה בהאים, אך קיימת תוכנית להקמתו של בית תפילה בהאי בחיפה, בסמוך למערת אליהו.
עשרת בתי התפילה הקיימים כיום שוכנים בשיקגו, בקמפלה, בסידני, בפרנקפורט, בפנמה סיטי, בסמואה, בדלהי, בסנטיאגו, בבטאמבנג (קמבודיה) ובקאוקה. בנוסף לבניין המתוכנן בחיפה, נקבעו עד כה כ-120 אתרים ברחבי העולם בהם קיימת כוונה להקים בית תפילה בהאי, והמטרה המוצהרת היא כי לבסוף יבנה בית תפילה בכל קהילה בהאית.
מחלף גשר השלום
מחלף גשר השלום הוא מחלף בכביש 2 (כביש החוף) הנמצא בין מחלף פולג (נתניה דרום) לבין מחלף נתניה. המחלף נקרא על שם גשר השלום ורחוב שלום עליכם העובר בגשר המחלף, המחלף קרוי גם כמחלף ספיר על שם אזור התעשייה שנמצא בסמוך למחלף. זהו המחלף היחיד בארץ שנבנה על ידי רשות מקומית.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 נבנה השלב הראשון של המחלף כגשר בלבד המקשר בין הצד הדרום מערבי לדרום מזרחי של נתניה, במטרה להקל על עומסי התנועה במחלף פולג וכחלק מתוכנית אב במסגרת האישורים שקיבלה נתניה להקמת אצטדיון נתניה החדש, ועל מנת למנוע פקקי תנועה בעת משחקי כדורגל באצטדיון. לאחר מספר שנים, החלה עיריית נתניה באמצעות הח.ל.ת - החברה לפיתוח ולתיירות נתניה ובשיתוף החברה הלאומית לדרכים, לבנות רמפות עליה וירידה בתצורת יהלום ועלה תלתן והגשר הוסב למחלף. במהלך העבודות התגלה בית חווה מהתקופה הביזנטית עם רצפת פסיפס צבעונית מרשימה. הפסיפס הועתק ונמצא כיום סמוך לאנדרטת הניצחון.
מחלף זה הוא עורק תחבורה ראשי המהווה ציר תחבורה אופקי בין הצד המזרחי כולל פארק העסקים והטכנולוגיות ע"ש ספיר והשכונות החדשות של נתניה (קריית השרון, משכנות זבולון) ובין השכונות קריית נורדאו וגבעת האירוסים ממערב. מרמפת הירידה לכביש החוף לכיוון צפון, קיימת כניסה פנימה המובילה לאצטדיון נתניה ומרכז מסחרי.
החברה לפיתוח נתניה החלה להאיר את המחלפים והגשרים בעיר בנורות צבעוניות במסגרת פרויקט עירוני. סימון הגשרים נועד לסייע בזיהוי כניסות מרכזיות לעיר. תאורת הגשרים בוצעה באמצעות פסי 'לד'.
ראובן בן שחר
ראובן בן שחר (נולד ב-1957) הוא פוליטיקאי ישראלי וראש עיריית גבעתיים החמישי.
ביוגרפיה
בן שחר (לשעבר מורגנשטרן) נולד לניצול שואה, וגדל בגבעתיים. שירת בצה"ל כקצין מודיעין קרבי והגיע לדרגת רב-סרן. לאחר שחרורו כיהן במשך מספר שנים כראש אגף בסוכנות היהודית וכשליח עלייה בקרב סטודנטים בצפון אמריקה. לאחר מכן היה במשך תקופה ארוכה מייסד ומנכ"ל של חברה לייעוץ בתחום השיווק והקמפיינים הציבוריים.
בבחירות לרשויות המקומיות, שנערכו באוקטובר 2013, הוביל בן שחר פעם נוספת את רשימתו "כן לגבעתיים", אך כשל בניסיון להיבחר פעם נוספת לראשות העירייה ובמקומו נבחר רן קוניק. סיעתו זכתה בשלושה מושבים והוא נותר בתפקיד חבר מועצה. לקראת הבחירות לכנסת העשרים ב-2015 הוצב בן שחר במקום השלישי ברשימת קדימה לכנסת.
בשנת 2017 כיהן כמנכ"ל המועצה המקומית מבשרת ציון. בסוף שנת 2017 סיים את תפקידו במועצה המקומית מבשרת ציון, ובמקומו נכנס לתפקיד תמיר פרץ.
בן שחר נשוי ואב לשניים.
ירדן גלבוע
ירדן גלבוע (נולדה ב-27 בספטמבר 1984) היא שחקנית ובמאית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה
גלבוע נולדה לציקי ואיתן גלבוע, לה אח בכור.למדה בתיכון "אוסטרובסקי" ברעננה במגמת תיאטרון ולאחר מכן המשיכה ללימודי משחק ובימוי בבית הספר לאמנויות הבמה - סופי מוסקוביץ. עם סיום לימודיה התחילה ללמד בבית הספר בעצמה בגיל 26 בלבד.
את הכשרתה המעשית והמקצועית המשיכה לרכוש בעשור האחרון כשחקנית יוצרת ב"אנסמבל עיתים" של כלת פרס ישראל רינה ירושלמי.
כמורה מלמדת ומביימת במסלול לימודי המשחק של התיאטרון הקאמרי ובבית הספר למשחק אימפרו.
כבמאית יצירותייה הועלו בישראל בתיאטרון הקאמרי, תיאטרון צוותא, תיאטרון תמונע, תיאטרון יפו ועוד. יצירתה העצמאית "FREEDOM OF SPEECHLESS" עלתה כשיתוף פעולה ישראלי שווייצרי והוצגה ברחבי שווייץ וברלין. יצירתה "המדריך לגידול ילד" התקבלה לפרויקט החשיפה הבינלאומית לתיאטרון.
חיים אישיים
מאז 2012 נמצאת גלבוע בזוגיות עם המוזיקאי יאן קוגן, יוצא ברית המועצות לשעבר. לשניים בת משותפת.
בשנת 2022 העלו השניים מופע משותף בשם "חוזר לרוסיה" המתרחש בבר מסעדה רוסי בלב תל אביב הקהל מוזמן לחוות חוויה ייחודית לאכול לשתות ואפילו לרקוד ברחבת הריקודים כנהוג במסעדות הרוסיות, וכשהחגיגה בשיאה הערב מקבל טוויסט כשאט אט מתחילים לגעת בפצעים המדממים של ההגירה. .
שורשי החילון
שורשי החילון, מתירנות וספקנות ביהדות המאה ה-18 הוא ספרו של פרופ' שמואל פיינר מאוניברסיטת בר-אילן. הספר הוא פרי מחקריו על התמורות בתודעה ואורח החיים היהודי בעת החדשה; תמורות אלו הובילו אל תפיסות עולם חדשות ושונות על המותר והאסור להלכה ולמעשה, ובכלל זאת אל חילון, ביהדות במאה ה-19 ו-20. תופעת החילון ביהדות, שהחלה במערב אירופה, שונה במהותה ובהתנהלותה מהחילון בתרבויות ודתות אחרות; ועם זאת, היא הושפעה מהחברה האירופאית הסובבת, יצרה עמה זיקה והתכתבות תרבותית מסועפת.
„חלק ראשון: חירות וכפירה 1760-1700”
בפרק סוקר המחבר את תרבות ההנאות של חלקים בחברה היהודית מאז המאה ה-18; אשר זכו גם להתייחסותם המפורטת של רבנים מובילים, השפעות של הוגי דעות והלכי רוח כלליים, והמגמות בחברה היהודית. פתיחת שערי התעבורה הבינלאומית, גרמה להופעתם באירופה של מוצרים חדשים שצריכתם מסבה הנאה; אחד מהם היה משקה הקפה, שהגיע כבר במאה ה-16, אבל הפך לאהוד לאחר שתי מאות; והפופולריות הביאה לפתיחתם של בתי קפה רבים בערים המרכזיות של אירופה. לשומרי כשרות הייתה השתייה בבית קפה רגיל, אסורה להלכה, גם בשל השימוש בחלב נוכרי; בעיקר בשל החברה הנהנתנית לכאורה שישבה בבתי הקפה האופנתיים החדשים. רבנים, כגון יהונתן אייבשיץ ויעקב עמדן, ניסו למנוע את הישיבה, על ידי שביקרו בחריפות את הישיבה בהם, בצוותא חדא עם גויים ויהודים הלבושים בראוותנות יתרה או בחוסר צניעות. אופנת הלבוש החדשה במאה ה-18 הטרידה את הרבנים, בין השאר בשל חשש "מפני טשטוש ההבדל המגדרי בין נשים לגברים". כך למשל, קבל הרב יעקב עמדן "על 'המראה הנשי' של אותם גברים אופנתיים שלחייהם חלקות: 'הזכרים, הנקראים בשם יהודים המגלחים את פאותיהם להדמות לנקבות' ואילו לנשים המתהדרות באביזרי האופנה החדשה הייתה לעמדן תוכחה "בדברים חמורים ובאיומים קשים אף יותר מן הגברים", כגון שבשל לבושן המודרני הן עלולות למות בעת לידתן. ואל תוכחת הנשים הצטרפה שורת רבנים, כגון הרב צבי הירש קיידנובר בפרנקפורט, הרב צבי הירש לוין בלונדון, והרב יונתן אייבשיץ במץ. באותה עת, התברר כי תופעת הריונות מחוץ לנישאים ויחסי מין בין נשים וגברים פנויים או נשואים לאחרים הפכו לתופעה נפוצה, הגם שאסורה על פי ההלכה. התמודדות ההנהגה הרבנית עמה נעשתה בשני קטבים; האחד, גינוייה במילים קשות, והשנייה, היתרים, כגון ההיתר לגברים נשואים לחיות עם פילגש, שהציע הרב יעקב עמדן. להתהוות החילון ביהדות הסברים אחדים ומגוונים; פרופ' גרשם שלום הראה במחקריו, "בניגוד להיסטוריונים שקדמו לו", על פי פיינר, "ובסתירה גמורה לזיכרון הקולקטיבי היהודי", כי התמורה ביחסם של היהודים למצוות, להלכה, למהותה של היהדות ולהיררכיה התרבותית ביהדות כדת וכתרבות לאומית, ובמיוחד התפוררותם של אלה במגזרים רחבים בעת החדשה, הושפעה עמוקות מן התנועה השבתאית, שפרצה בשנות השישים של המאה ה-17. גם לאחר המרת דתו לאסלאם של שבתאי צבי ודיכוייה של השבתאות בקרב המוני היהודים על ידי הממסד הרבני, המשיכה השבתאות לתסוס במסתרים; ופרצה באדרת חדשה בתנועתו של יעקב פרנק במזרח אירופה. על פי גרשם שלום, למדנים ובעלי תפקידי רבנות שמו את לבם למגמות אלו, כבר מראשית השבתאות, לאחר משברי האמונה שגררו גם משברים נפשיים וכלכליים שהתחוללו בעטיָה; והחלו לרדוף כל גילוי שלה, אמיתי או מדומיָן, או כל תופעה רוחנית-תרבותית שנתפסה כשבתאית. כך למשל, נרדפו במאה ה-18, על שבתאיותם, שלכאורה, רבי נחמיה חיון על ידי רבי משה חגיז, רבי משה חיים לוצאטו (רמח"ל), והרב יהונתן אייבשיץ על ידי הרב יעקב עמדן.
„חלק שני: בעולם חדש 1780-1760”
בשלהי המאה ה-18, בשנת 1770 ראה אור חיבורו המשפיע של הברון הגרמני ד'אולבאק: שיטת הטבע; טענתו העיקרית הייתה כי האל הוא המצאה אנושית, המנצלת את "פחדיו הקמאיים" של האדם; ובנוסף, טען כי המוסר ואהבת הזולת טבעית לאדם, ולכן מיותרים "כתבי הקודש" וכוהניהם הנהוגים בדתות השונות. באותה תקופה יצא לאור ספרו (שחובר שני עשורים לפני כן) של דייוויד יום: דיאלוגים על הדת הטבעית, אשר העלה "שאלות נוקבות המעמידות בספק את האפשרות להוכיח את קיומו של אלוהים". החיבורים שהיו נושא לדיון ציבורי כללי, בוקרו על ידי הוגי דעות יהודים כגון הפרשן התלמודי הרב יהודה לייב מרגליות והרב יחזקאל לנדא, כאפיקורסות של "המאמינים בטבע". בתקופה זו, התחזקה "האמונה בטבע כתחליף לאמת המטאפיזית". מגמה זו קבלה תמיכה אצל חלק מהוגי הדעות של "הנאורות".
מיקלוש סינטאר
מיקלוש סינטאר (בהונגרית: Szinetár Miklós; בודפשט, 8 בפברואר 1932) הוא במאי תיאטרון, אופרה, טלוויזיה וקולנוע יהודי-הונגרי, תסריטאי, זוכה פרס האמן המצטיין, פרס האמן הדגול, פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגרייה המקביל לפרס ישראל) וזוכה פעמיים בפרס מארי יאסאי (הפרס הספרותי הממלכתי הגבוה בהונגריה) ובפרס בלה באלאז' (פרס הכבוד המקצועי הממלכתי ההונגרי הגבוה ביותר שניתן להעניק ליוצרי סרטי קולנוע ולמפיקי טלוויזיה).
לשעבר המנכ"ל הראשי של בית האופרה הממלכתית של הונגריה, לשעבר סגן נשיא הטלוויזיה ההונגרית, נשיא חבר הנאמנים של אגודת בני האלמוות, חבר קבוע באקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני (2022) ופרופסור אמריטוס.
קורות חיים
מיקלוש סינטאר נולד במשפחה יהודית. הוא למד הלחנה בהדרכתו של אלק הוזלה ולקח שיעורי שירה בהדרכתו של יוז'ף שאלאי. לא ידוע על קורותיו כילד בתקופת השואה. בין 1949 לבין 1952 למד בימוי תיאטרון באוניברסיטה לאמנויות התאטרון והקולנוע.
משפחתו
הוריו היו ד"ר ארנה סינטאר (1902–1996) נוירולוג ופסיכואנליטיקאי יליד דברצן ומלווין רווס (1897–1986).  סבו וסבתו מצד אביו היו שמואל סינטאר (1877–1944), סוחר עצים, וסרנה גולדשטיין (1881–1944), שניהם ניספו בשואה.
OpenStack
OpenStack הוא פרויקט "תשתית כשירות" - (Infrastructure as a Service (IaaS - למחשוב ענן. חברות Rackspace Cloud ונאס"א התחילו את הפרויקט בשנת 2010 ועד סוף שנת 2012 הצטרפו כ-150 חברות שונות למיזם. הפרויקט מפותח כקוד פתוח חופשי לשימוש תחת רישיון אפאצ'י. הוא תומך במערכות הפעלה רבות אך עיקר הפיתוח נעשה תחת מערכת ההפעלה לינוקס ועבורה.
היסטוריה
בחודש יולי 2010, Rackspace Hosting ונאס"א במשותף השיקו יוזמה חדשה בקוד פתוח למחשוב ענן בשם "OpenStack". מטרת הפרויקט היא לאפשר לכל ארגון ליצור ולהציע שירותי מחשוב ענן הפועלים על חומרה סטנדרטית. שחרור הגרסה הרשמי לקהילת הקוד הפתוח, בשם קוד "אוסטין", היה כעבור 4 חודשים תוך כוונה לשחרר עדכונים שוטפים של תוכנה כל מספר חודשים.
רכיבים
ל-OpenStack יש ארכיטקטורה מודולרית הכוללת את הרכיבים הבאים: רכיבים שיתווספו למהדורה הבאה:
תחום טריטוריאלי
תחום טריטוריאלי של מדינה הוא הטריטוריה בה מוחלת ריבונותה. תחום זה כולל את השטח היבשתי של המדינה, מימיה הטריטוריאליים וכן כל המרחב האווירי שמעל ליבשה ולמים הטריטוריאליים וכל התחום התת-קרקעי שמתחתם. החלל אינו נכלל בתחום הטריטוריאלי של אף מדינה.
לרוב, כניסה בלא היתר לתחומה הטריטוריאלי של מדינה היא עבירה על חוקיה. כניסה מכוונת בלא היתר לתחומה הטריטוריאלי של מדינה מצד מדינה אחרת, או כל גורם שמייצג אותה, ובמיוחד צבא, עשויה להתפרש כניסיון לפגוע בריבונותה של הראשונה ועלולה להוות עילה למלחמה. חדירה בלתי מורשית של בודדים לתחום הטריטוריאלי אינה נחשבת לפגיעה בריבונות, אך אסורה בחוקי כל המדינות.
רצף טריטוריאלי מתקיים כששטח המדינה הוא רציף, אחיד, ואין למדינה שטחים מופרדים. ישראל היא מדינה אחידה, לעומת רוסיה וארגנטינה שהן מדינות ללא רצף טריטוריאלי.
סיירת האבדון
סיירת האבדון (או פטרול האבדון; אנגלית: Doom Patrol) היא צוות גיבורי העל מבית DC קומיקס. סיירת האבדון הופיעה לראשונה בקומיקס "הרפתקה הגדולה ביותר שלי" - My Greatest Adventure מס '80 ביוני 1963 , ונוצרה על ידי הסופרים ארנולד דרייק ובוב הייני, והאמן ברונו פרמיאני. סיירת האבדון הופיעה בגלגולים שונים במספר חוברות קומיקס. אף על פי שסיירת האבדון אינה אחת מצוותי גיבורי העל הפופולריים ביותר, ספרי וחוברות של הסיירת מעולם לא הופסקו לצאת לאור מאז שהושקו בשנות ה-60.
בשונה מגיבור העל המסורתי, סיירת האבדון היא קבוצה של גיבורי על אשר כוחותיהם גרמו להם לניכור חברתי וטראומה אישית יותר מאשר תרומה לסביבתם. מוריי בוליטינוף כינה אותם "הגיבורים המוזרים ביותר של העולם". הצוות המקורי כלל את הצ'יף (נילס קולדר), רובוטמן (צוק סטיל), אלסטי-גירל (ריטה פאר), הגבר השלילי (לארי טיירינור), ביסט בוי (גארפילד לוגן), מנטו (סטיב דייטון) וקרייזי ג'יין (קיי צ'אליס).
עזתאללה נגהבאן
) היה ארכאולוג איראני שנודע כאבי הארכאולוגיה המודרנית האיראנית.
תולדות חייו
נגהבאן נולד באיראן בעיר אהוואז. הוא למד בבית הספר התיכון פִירוּז בַּהְרָאם.
ב-1949 סיים את לימודי התואר הראשון בארכאולוגיה באוניברסיטת טהראן, וב-1954 קיבל את התואר השני בארכאולוגיה מאוניברסיטת שיקגו. ב-1955 התמנה למרצה מן המניין במחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטת טהראן, וב-1962 נעשה פרופסור. מ-1967 עד 1978 הוא שימש בתפקיד ראש המחלקה, ומ-1975 עד 1979 – דקאן הפקולטה לספרות ולמדעי הרוח. מ-1960 עד 1965 היה המנהל הטכני של השירות הארכאולוגי האיראני, ומ-1965 עד 1979 – יועץ טכני של משרד התרבות האיראני. מ-1980 עד 2000 היה אוצר אורח במוזיאון האוניברסיטה של אוניברסיטת פנסילבניה.
נגהבאן היה המדען הראשי בחפירות רבות באתרים איראניים קדומים, ובכללם מָארְלִיכּ (במחוז גילאן), הַפְט טַפֶּה (ליד שוש ואהוואז), שם ייסד מוזיאון להצגת הממצאים מהאתר, ומישור המדאן שהוקם בו מרכז הכשרה לסטודנטים.
עם תרומותיו החשובות של פרופ' נגהבאן לארכאולוגיה האיראנית נמנות הרפורמות שערך בתוכנית הלימודים של המחלקה לארכאולוגיה באוניברסיטת טהראן, וייסודו של המכון הארכאולוגי. כשהצטרף נגהבאן למחלקה לארכאולוגיה, הציג ועודד את הגישה המדעית לתחום, אך רק בשנת 1967, כשנעשה ראש המחלקה, בנה את תוכנית הלימודים מחדש עם דגש על עבודת שטח, ובשנים 1970–1971 הפכה עבודת השטח לחובה. כדי לקדם את כל אלה, הקים מחנה לבית ספר השדה של המחלקה במישור קזווין באתר של חאן ספווי משוחזר, והשיג רישיון חפירה לתקופה ארוכה מהשירות הארכאולוגי האיראני. לאחר שהוסיף רכיב מעשי משמעותי למחלקה, הנהיג תוכנית לתואר שני הכוללת עבודת שדה נוספת בחפירות הַפְט טַפֶּה במחוז ח'וזסתאן בחורף. למכון הארכאולוגי שייסד ב-1958 ואותו ניהל עד 1979, היה תפקיד חשוב בכל הפיתוחים האלה: הוא נתן למדריכים ולסטודנטים את המשרדים, המעבדות ושירותי הספרייה שהיו צריכים כדי לנתח את התוצאות של עבודת השטח ולפרסם מאמרים.
סרטן (קבוצת כוכבים)
סרטן הוא המזל הרביעי בגלגל המזלות, בין תאומים לאריה. סמלו הוא ♋︎. זהו אחד המזלות המוכרים העתיקים ביותר, למרות שקבוצת הכוכבים עצמה עמומה למדי ואין בה כוכבים בהירים כלל.
מאחר שהיפוך הקיץ ביוני אירע בעת העתיקה בעת שהשמש הייתה במזל סרטן, מכונה עד היום קו הרוחב בחצי הכדור הצפוני בו השמש יכולה להיראות ישירות מעל ראשו של הצופה חוג הסרטן. כיום בזמן היפוך הקיץ נמצאת השמש בקבוצת תאומים.
גרמי שמיים מעניינים אחרים
M44 הוא צביר כוכבים המכונה "צביר הכוורת" ומכיל כ-75 כוכבים מדרגות בהירות 6 ו-7 הניתנים לצפייה במשקפת. הצביר נראה בעין ככתם מטושטש וקוטרו הוא כשלוש פעמים הירח המלא.
סדרת ההישרדות (1996)
סדרת ההישרדות (1996) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE). האירוע נערך ב-17 בנובמבר 1996, במדיסון סקוור גארדן שבמנהטן, ניו יורק, ניו יורק. האירוע היה האירוע העשירי בסדרת אירועי סדרת ההישרדות.
שבעה קרבות התנהלו באירוע, כולל אחד שהוקלט לתוכנית Free for All. בקרב המרכזי, סייקו סיד ניצח את שון מייקלס וזכה באליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF. עוד ברשימת הקרבות, ברט הארט ניצח את סטון קולד סטיב אוסטין בקרב אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות העולם במשקל כבד של ה-WWF, אנדרטייקר ניצח את מנקיינד ובמסגרת קרבות ההדחה המסורתיים: ג'ייק רוברטס, מארק מרו, רוקי מאיביה והסטוקר ניצחו את קראש, גולדאסט, ג'רי לולר והאנטר הרסט הלמסלי; דאג פרנאס, הנרי או. גודווין, פיל לאפון ופיניאס א. גודווין ניצחו את הבריטיש בולדוג, ליף קאסידי, מארטי ג'נטי ואואן הארט; קרב ההדחות בין דיזל, פארוק, רייזר ראמון וויידר לבין פלאש פאנק, ג'ימי סנוקה, סאביו ווגה ויוקוזונה הסתיים ללא הכרעה.
רקע
סדרת ההישרדות הוא אירוע שלם וצפה שנתי, המופק על ידי ה-World Wrestling Federation (ה-WWF, כיום ה-WWE) במתכונת של חודש נובמבר מאז שנת 1987. הוא אחד מארבעת אירועי השלם וצפה המקוריים של הארגון, לצד רסלמניה, רויאל ראמבל וסאמרסלאם; אירועים המכונים "ארבעת הגדולים". כמיטב המסורת, האירוע מכיל קרבות הדחה, שהם למעשה קרבות של שתי קבוצות המכילות ארבעה או חמישה מתאבקים, כשעל מתאבקי הקבוצה הראשונה להדיח את מתאבקי הקבוצה האחרת באחת משיטות ההדחה המקובלות.
קרבות הדחה
1
3
4
מרזי
נהר המרזי (באנגלית River Mersey) הוא נהר הזורם בצפון מערב אנגליה בממלכה המאוחדת. אורכו של הנהר 112 קילומטר, והוא זורם דרך הערים מנצ'סטר וליברפול. על שם הנהר קרוי מחוז מרזיסייד.
תחילתו של הנהר בעיירה סטוקפורט (Stockport) שבמנצ'סטר רבתי, ושפכו במפרץ ליברפול שבים האירי. החלק הרחב ביותר בנהר נמצא סמוך לשפכו בנמל אלסמיר (Ellesmere Port), שם רוחבו של הנהר 5 קילומטרים. על הנהר שטה מעבורת נהר המרזי, המחברת בין ליברפול לחצי האי וויראל. בנתיבה של המעבורת השתמשו עוד מהמאה ה-12, והיא פופולרית עד היום. מתחת לנהר עוברת מנהרת קווינסויי.
שווארמה
שווארמה הוא אוכל רחוב בשרי מזרח-תיכוני, העשוי מנתחי בשר מסוגים שונים, שניתן גם לשלב ביניהם, כגון בשר כבש, הודו, עוף ובקר.
דרך ההכנה
נועצים את נתחי הבשר בשכבות על גבי שיפוד מתכת ארוך (מכונה גם "סיח", מערבית: سِيخ), ובראש השיפוד נהוג להוסיף כמה נתחי שומן מן החי, כדי שבמהלך הצלייה יוסיפו טעם לבשר וימנעו ממנו להתייבש. השיפוד, שעליו נעוצות שכבות הבשר והשומן, נתלה בניצב בסמיכות למקור חום ומסתובב לאיטו סביב צירו. שיטת צלייה זו מבטיחה צלייה איטית ואחידה של הבשר ומאפשרת לנתחי השומן שבראש השיפוד לזלוג במורד שכבות הבשר ולהעשיר את טעמן. כיום נהוג להשתמש בשני סוגי מבערים, המכונים בשם המקצועי "פיאמה", אחד עשוי עם אבן מוליכת חום והשני עם סלילי מתכת. המכשיר מתחבר לגז ובעירת האבן או סלילי המתכת מקרינה את החום שצולה את הבשר. שיטת צלייה זו נקראת חימום אינפרה-אדום. לעיתים נעשה שימוש גם במדפים הנושאים גחלים, או בגריל חשמלי. השווארמה נחשבת כיום ל"מזון רחוב" ול"מזון מהיר", ואוכלים אותה על פי רוב במזללות המיועדות לכך ("שווארמיות" בעגה).
לאחר זמן מה שבו סבב שיפוד השווארמה מול מקור החום נוצרת על פניו שכבה של בשר צלוי היטב. בעת הכנת מנת שווארמה לסועד חותכים מגוש הבשר רק שכבת בשר צלוי זה באמצעות סכין חדה או מסור חשמלי. מאחר שגוש הבשר מורכב משכבות בשר הרי שמתקבלות רצועות דקות וקצרות של בשר צלוי ועסיסי. רצועות בשר אלה מתובלות בתבלינים שונים, כגון כורכום, הל, אגוז מוסקט וכמון ומוכנות להגשה. לאחר שנחתכו כאמור נתחים מן השווארמה לצורך הגשה, ממשיכים יתר הנתחים להתבשל מול מקור החום וכך נוצרת לאחר זמן-מה שכבה חדשה של בשר צלוי. את השווארמה אוכלים בדרך כלל בפיתה, בבגט או בלאפה, אך לעיתים גם בצלחת. מקובל לצרף לשווארמה מגוון תוספות, לפי טעמו של הסועד: חמוצים, מיני סלטים של ירקות, טחינה, חומוס, סחוג, עמבה) צ'יפס וחרדל.
שווארמה צמחית
כחלק ממגמת מציאת תחליפים צמחוניים למנות בשריות, ניתן למצוא גם גרסאות צמחוניות דמויות שווארמה, העשויות ממגוון מוצרים מן הצומח כגון: סייטן, טופו, פטריות וירקות שונים נוספים. ניתן להכין את הנתחים על המחבת או בדרך המסורתית, על שיפוד מתכת (במידה והרצועות רחבות מספיק וניתן לשפד אותן).
היסטוריה
מוצאה של השווארמה הוא מן המטבח הטורקי, שם היא נקראת "דונר קבב" (Döner) וביוון "גירוס" (Γύρος), שני שמות אלה מעידים על סיבוב. גם השם שווארמה מקורו בשפה הטורקית, והוא הצורה הערבית של המילה çevirme (צ'ווירמה - סיבוב או להסתובב). אם כי כיום משתמשים במילה זו בטורקיה עבור חיה שלמה משופדת מעל אש. ניתן למצוא שווארמה בכל רחבי המזרח התיכון ולמעשה, בכל העולם במקומות בהם יש מהגרים מן המזרח התיכון.
ברבות השנים החל המושג "שווארמה" לשמש גם ככינוי לצורת חיתוך של נתחי בשר נא (לרוב בשר בקר או כבש) בה חותכים את הבשר לרצועות דקות וצרות, טרם בישולו, והטבח המבשל אותו יכול לצלותו על-גבי מחבת או בתבנית תנור. בשיטה זו מתקבלים נתחי בשר צלויים המזכירים במראם שווארמה הנמכרת במזללות. כך נוצרה, במקביל לשווארמה המסורתית, "שווארמה ביתית", שאינה מצריכה ציוד ייעודי להכנתה.
בולט פור מיי ולנטיין
הקמת הלהקה
בתחילת דרכה הלהקה ניגנה גרסאות כיסוי לשירי מטאליקה, נירוונה ולימפ ביזקיט. בסיסט הלהקה, ניק קרדל, פרש מהלהקה שבוע לפני הקלטת שירם הראשון, והלהקה לא הקליטה אותו לבסוף. חברי הלהקה מצאו בסיסט חדש, ג'ייסון ג'יימס, ושינו את שמם מ-"Jeff Killed John" ל-"Opportunity In Chigago". זמן קצר לאחר מכן הם שינו שוב את השם לשם הנוכחי-"Bullet For My Valentine". באוקטובר 2004 הלהקה הוחתמה בחברת סוני רקורדס על ידי ויסיבל נויז.
התחלה
ב-15 בנובמבר 2004 בולט פור מיי ולנטיין פרסמו את אלבום הEP הראשון שלהם בבריטניה,Hand Of Blood, תחת הלייבל "ויסבל נויז". מאוחר יותר יצא האלבום גם בארצות הברית תחת הלייבל "טרוסקיל רקורדס" ונכללה בו רצועת בונוס נוספת -(To Choke Upon) Words 4. השיר "Hand Of Blood", מהאלבום הנושא את אותו שם יצא כסינגל ב-2004 וזכה להצלחה רבה, מושמע במשחק המחשב ניד פור ספיד מוסט וואנטד.
ב-3 באוקטובר 2005, יצא בבריטניה "The Poison", האלבום המלא הראשון של הלהקה. הסינגל הראשון מתוכו היה Suffocating Under Words Of Sorrow, אשר יצא ב-19 בספטמבר 2005. ב-14 בפברואר 2006 יצא האלבום גם בארצות הברית ביום האהבה (אירוניות לשמם Valentine). הסינגל המצליח מהאלבום היה "Tears Dont Fall" שזיכה את הלהקה בהצלחה גדולה בעולם. בנוסף הגיעו עוד סינגלים כגון
Scream Aim Fire ו-Fever
ב-29 בינואר 2008 הוציאו אלבום שני "Scream Aim Fire". אלבום זה הביא ללהקה את ההצלחה המוכרת שלה היום שהביא 2 מהלהיטים הגדולים בז'אנר המטאלקור- Scream Aim Fire וWaking The Demon. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד האמריקאי, ונכון להיום האלבום נמכר ביותר ממיליון עותקים בעולם ויותר מ-500 אלף בארצות הברית לבד. עם האלבום הלהקה יצאה לטורים בינלאומיים שהביאו לה הצלחה רבה.
ב-26 באפריל 2010 יצא אלבומם השלישי "Fever" כשעל עמדת המפיק עמד המפיק המוערך דון גילמור. האלבום הגיע ישירות למקום הראשון בבילבורד ומכר בשבוע הראשון שלו 71,000 עותקים בארצות הברית ו21,965 בבריטניה. אמנם הוא לא הוציא להיטים כמו קודמיו אך הצליח במכירות ומכר נכון להיום 500,000 עותקים ברחבי העולם.
Temper Temper
ב-28 בינואר 2011 מייקל פאדג'ט הכריז כי ללהקה כבר יש תבנית התחלתית של האלבום הבא ושהוא יישמע דומה לאלבום Fever. כמו כן, הוא ציין שהלהקה תתחיל לכתוב את השירים שייכנסו לאלבום ב-2011 ולקראת סוף השנה הם יתחילו להקליט את האלבום. ב-25 בנובמבר יצא השיר Temper Temper בבריטניה וב-30 באוקטובר הופץ בכל רחבי העולם.
הלהקה הודיעה שתוציא את אלבומה הרביעי "Temper Temper" אשר יצא ב-12 בפברואר. האלבום דלף לאינטרנט ימים ספורים לפני הוצאתו וקיבל תגובות טובות.
ב - 9 פברואר 2015 הלהקה הודיעה שהבסיסט שלהם, ג'ייסון ג'יימס, עוזב את הלהקה לאחר 12 שנה, ובשלב מאוחר יותר יודיעו על הבסיסט החדש.
Venom
ב-14 באוגוסט 2015 שוחרר האלבום החדש Venom. הלהקה שחררה מספר קליפים לשירים Venom, You Want A Battle?, Worthless.
חברי ההרכב לשעבר
ניק קרדל - בס
ג´ייסון ג´יימס (ג'יי) - בס וקולות רקע
ישיבת שערי תורה
ישיבת שערי תורה היא ישיבה גדולה חרדית כלל חסידית השוכנת בירושלים. בישיבה לומדים כ-220–270 בחורים, מתוכם כ-50–70 בחורים תושבי חו"ל. בראשות הישיבה עומד הרב יעקב ווייל.
תולדות הישיבה
הישיבה הוקמה בשנת התשס"ד 2004 על ידי הרב יחזקאל צבי יהודה (חצקל) מאירזון וגיסו הרב אברהם משה שארר בעקבות שינוי שיטת הלימוד בישיבות גור בהם שניהם לימדו עד השינוי. בהמשך סוכם כי הישיבה תהיה ישיבת המשך לישיבת שערי תורה הקטנה שבראשות הרב יעקב וויל שיעמוד גם בראשות הישיבה הגדולה. בשנותיה הראשונות התקיים בהיכל הישיבה גם כולל אברכים. בישיבה לומדים כ-170 בחורים ישראליים לצד כ-60 בחורים תושבי חו"ל. בישיבה קיימת קבוצה גדולה של חסידי גור.
צוות הישיבה
ראש הישיבה (עד פטירתו) היה הרב יחזקאל מאירזון, אחיו של הרב מאיר משה מאירזון מאנטוורפן ומחותנו של הרב שאול אלתר. הרב מאירזון היה הסמכות אחרונה בכל נושא בישיבה וגם מימן את ההוצאות הכלכליות של הישיבה. מנהלה הגשמי של הישיבה הוא פרץ הרשנבוים. הרמי"ם הם: הרב אלעזר אשכנזי, הרב אברהם משה שארר, הרב מאיר מוסקוביץ'. המשגיח הוא הרב יעקב ישראל פלינטנשטיין.
חומות קולדיץ
חומות קולדיץ (באנגלית: The Colditz Story) הוא סרט קולנוע בריטי בשחור-לבן משנת 1955, בבימויו של גאי המילטון, עם ג'ון מילס ואריק פורטמן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הספר "The Colditz Story" של פטריק רייד (1952) שמתאר את תקופת כליאתו כשבוי מלחמה בטירת קולדיץ ובריחתו משם לשווייץ ב-1942.
הצילומים נערכו בטירת קולדיץ שנמצאת כ-100 ק"מ ממערב לדרזדן שהייתה אז בשטח גרמניה המזרחית.
הגרמנים החשיבו את הטירה למחנה שבויים בעל דרגת סיווג גבוהה ביותר, שהבריחה ממנו נחשבה לכמעט בלתי אפשרית. למרות זאת נכתב בסוף הסרט כי משם היו יותר בריחות מכל מחנות השבויים הגרמנים בשתי מלחמות העולם וכי עד כיבוש הטירה באפריל 1945 היו בה 320 ניסיונות בריחה בהם הצליחו לברוח 5 פולנים, 15 הולנדים, 22 צרפתים ו-14 בריטים....
הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר.
תקציר העלילה
פט רייד (ג'ון מילס) מקגיל (כריסטופר רודס) ווינסלו (בריאן פורבס) מגיעים לטירת קולדיץ לאחר שנתפסו בניסיונות בריחה. בכלא יש שבויים בריטים, צרפתים, הולנדים ופולנים. כל קבוצה מנסה לארגן בריחה משלה ולכן נכשלת. לבסוף נבחר קולונל ריצ'מונד (אריק פורטמן) למפקד השבויים ומתאם כל הפעולות.
מפקד הכלא (פרדריק ולק) מזהיר את כל השבויים כי זה הכלא השמור ביותר וכי כל הבורח מסתכן בנפשו. קצין הביטחון הראשי פרים (דניס שו) מרחרח ומחפש בכל המקומות כדי לגלות מנהרות בריחה.
כל הבריחות מתגלות. ריצ'מונד מתכנן בריחה על ידי כך שהתחפש לקצין גרמני ויעסיק את הזקיף בעת שהבורחים יצאו מפתח המנהרה. התכנית פועלת יפה אבל היוצאים מהמנהרה נתפסים ואחד נפצע. בחקירה מתברר ששבוי פולני היה מודיע שמסר את תוכנית הבריחה בגלל לחץ של הגסטפו על משפחתו. הוא נשפט על ידי השבויים ומוצא להורג.
וינסלו מצליח להימלט בתוך משאית שמובילה כביסה אך נתפס כעבור מספר ימים.
מקגיל מתכנן בריחה ביחד עם רייד אך ריצ'מונד לא מאשר לו ובתגובה הוא מנתר מעל גדר הכלא ונורה למוות. לבסוף מתכנן רייד בריחה של ארבעה שבויים לבושים במדי גרמנים בעת שהשבויים מעלים הצגה לפני חבריהם ומפקדי הכלא. הבורחים מצליחים לעבור את השומרים בהצדעה אך כעבור זמן שניים מהם נתפסים. רייד ווינסלו מצליחים להגיע לשווייץ ושולחים הודעה לריצ'מונד לקול שמחת השבויים.
מקומיות (תורת הקבוצות)
המקומיות של פונקציה או של יחס היא פונקציה  המוגדרת באופן הבא:
המקומיות אינה משתנה תחת ייחוס.
יחסי ונצואלה–צ'כיה
יחסי ונצואלה–צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים בין ונצואלה לצ'כיה.
אג'ידיו דוני
אג'ידיו רומואלדו דוני (באיטלקית: Egidio Romualdo Duni, 11 בפברואר 1708 - 11 ביוני 1775) היה מלחין איטלקי, שלמד בנאפולי, עבד באיטליה, צרפת ולונדון וחיבר אופרות הן באיטלקית והן בצרפתית.
דוני נולד במאטרה ולמד מוזיקה אצל אביו, פרנצ'סקו דוני, ואצל שתי אחיותיו. בגיל תשע התקבל לקונסרבטוריו די סנטה מריה די לורטו, סמוך לנאפולי. שם עבד עם פרגולזי, פאיזיילו, לאונרדו וינצ'י ועוד מאמני האופרה האיטלקית.
דוני מת בפריז.
משטרת מינסק
משטרת העיר מינסק הידועה בשם המינהל הראשי לענייני פנים של עיריית מינסק (בבלארוסית: Галоўнае ўпраўленне ўнутраных спраў Мінск Гарвыканкама, ברוסית: Главное управление внутренних дел Минск Горисполкома) הוא כוח המשטרה העירוני הראשי בבירה הבלארוסית, העיר מינסק וזהו הגוף העיקרי האחראי לאכיפת חוק וניהול חקירות פשיעה בעיר. למינסק יש את המספר הגדול ביותר של שוטרים מבין הערים ברפובליקות הפוסט-סובייטיות. זהו גם אחד מכוחות המשטרה הפעילים ביותר בבלארוס בשל היות מינסק למרכז של מחאות רבות נגד השלטון.
היסטוריה
הכוח הוקם כמנהל ראשי של המיליציה של הפועלים והאיכרים ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס ב-30 בנובמבר 1920. ב-10 ביולי 1934 המנהל הפכה לגוף של קומיסריון הפנים העממי, שהוקם באותו יום במוסקבה. אחת המשימות העיקריות של הנהלת הגוף במינסק הייתה לאכוף את האידאולוגיה הקומוניסטית שהטילה המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. במארס 1946 הוחלף הקומיסריון במשרד הפנים של ברית המועצות.
בצו של משרד הפנים של בלארוס הסובייטית מ-2 ביוני 1947, הוחלט על הקמת שתי מחלקות חדשות במשטרה שנועדו לחזק את המאבק בגנבת רכוש המדינה והרכוש הציבורי.
המופע של אנדי גריפית'
המופע של אנדי גריפית' (באנגלית: Andy Griffith Show) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית קומית-דרמטית ששודרה במסגרת CBS בין אוקטובר 1960 לאפריל 1968. ב-2002, פרסם מגזין הטלוויזיה TV Guide רשימה של 50 תוכניות הטלוויזיה הגדולות של כל הזמנים, ודרג את "המופע של אנדי גריפית'" במקום התשיעי.
משטרת מינסק
היסטוריה
ב-5 ביוני 1991 הוציא משרד הפנים של הרפובליקה צו שהציב את משטרת מינסק תחת סמכותו של משרד הפנים.
המופע של אנדי גריפית'
פירוט כללי
אנדי גריפית' משחק שריף אלמן בעיירה הקטנה מייבורי שבצפון קרוליינה, חייו מסתבכים עם סגנו חסר הכישרון אך בעל הכוונות הטובות ברני פייפ (דון נוטס), דודתו הרווקה ועקרת הבית דודה בי (פרנסס בוויאר), ובנו הצעיר אופי (רון הווארד). אליהם מצטרפים אנשי העיירה, מכרים, וחברות זמניות שמסבכות עוד יותר את חייו.
הסדרה זכתה להצלחה רבה, ולעולם לא ירדו מתחת למקום השביעי במדד נילסן, כאשר העונה האחרונה סיימה במקום הראשון. אף שהסדרה וגריפית' לא זכו בפרסים, שחקני משנה זכו בשישה פרסי אמי. שידורים חוזרים עדיין נפוצים ברחבי ארצות הברית, והסרטים ניתנים לקניה בדי וי די.
משטרת מינסק
משטרת התנועה
יחידת משטרת התנועה הממלכתית אחראית לבטיחות בדרכים ברחובות מינסק. היחידה משתמשת כיום בשלושה סוגים של אופנועים, כולל ב.מ.וו. גרמני, שנרכש בשנת 2017. היחידה הייתה מעורבת בשערוריות רבות, כולל מקרה באוגוסט 2017, שבו שוטר שבר חלון רכב וגרר את הנהג החוצה לרחוב.
היחידה לחקירות פליליות
היחידה לחקירות פליליות אחראית לחקירת פשעים אלימים. היחידה בדרך כלל משתפת פעולה עם ה-FBI האמריקאי וה-FSB הרוסי כדי להילחם בפשעים מתקדמים מבחינה טכנולוגית.
יחידת הביטחון וההגנה
היחידה לביטחון והגנה מספקת אבטחה במהלך אירועים ציבוריים בבירה. מאז 2013, שוטרי המחלקה נדרשים ללמוד אנגלית.
התזמורת המשטרתית של מינסק
התזמורת של משטרת העיר מינסק פועלת כבר מ-10 באוקטובר 1964. בתקופה הסובייטית, התזמורת נסעה בכל רחבי ברית המועצות ולעיתים קרובות הופיעה במקומות שחוו קשיים, כולל צ'רנוביל ביולי 1986 ולנינאקאן ב-1989. היא הופיעה לראשונה כתזמורת בלארוסית בגרמניה בשנת 1993.
תיאטרון אפי
התיאטרון האפי הונהג על ידי המחזאי הגרמני ברטולט ברכט בתחילת המאה ה-20. השם אפי נגזר מהמילה הלועזית אפוס. התיאטרון האפי הוא תיאטרון סיפורי-לירי המבקש לשמש בסיס לדיון פוליטי.
הסוגה פרחה בגרמניה בתקופה שבין רפובליקת ויימאר לשלטון הנאצי ומטרתו של ברכט הייתה להביא את הצופה למודעות חברתית שתוליד בקרבו את הצורך בשינוי.
"ניכור העבודה" והמחזה האפי
ברכט, אבי המחזאות האפית, דגל ב"ניכור העבודה" שהייתה נפוצה בתחילת המאה ה-20. התאוריה אומרת שהאדם איבד את ערכו האינדיבידואלי ונהיה חלק ממכונה ענקית, האדם אינו בעל חשיבות בפני עצמו, רק ככוח עבודה, וכאשר האדם מת - תוך שניות נמצא לו תחליף, שכן כל אדם יכול לעשות את אותה עבודה בדיוק במפעל. כתוצאה מכך, האדם הרגיש מנוכר לחייו ויצירתו ומדוכא- ומכאן ברכט הפעיל את התיאטרון האפי, שהניכור הוא אמצעי הכרחי בו.