cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נגיף
אבולוציה
אנליזה ממוחשבת של רצפי DNA של נגיפים ומארחיהם מאפשרת הבנה טובה יותר של היחסים האבולוציוניים בין נגיפים שונים, ועשויה לסייע בזיהוי האבות הקדומים של הנגיפים המודרניים. נכון להיום אנליזות אלו לא סיפקו תשובה מהי התאוריה הנכונה מבין התאוריות שהוצעו. עם זאת נראה כי לא סביר שכל הנגיפים הידועים היום הם בעלי אב קדמון משותף, ונראה כי הנגיפים התפתחו מספר פעמים בעבר, על ידי מכניזם אחד או יותר.
י"א 2
רקע
השיר מושר בגוף ראשון ומבטא את כאביו של הדובר כלפי תקופת התיכון. בנוסף מתלונן הדובר כלפי מערכת החינוך שלא הכינה אותו לחיי הבגרות. קטע קטן בשיר מושר בגוף שני כפנייה של צוות בית הספר לאמו של הדובר ("גברת טונה") ובה מובעות תלונות על תפקודו הלקוי כתלמיד.
נגיף
מבנה
החומר התורשתי של הנגיף עשוי להיות DNA חד-גדילי או דו-גדילי קווי או מעגלי, או RNA חד-גדילי או דו-גדילי קווי. החומר התורשתי עשוי ליצור מולקולה קווית (בדומה לכרומוזומים של אוקריוטיים) או מעגלית (בדומה לחומר התורשתי בחיידק).
מלבד החומר התורשתי, עשוי הנגיף להכיל גם אנזימים חלבוניים בודדים. הנגיף עטוף במעטפת חלבונית הנקראת קפסיד (קופסית). ישנם נגיפים שבנוסף לקפסיד עטופים במעטפת שומנית של ליפידים. הקופסית מורכבת מתת יחידות חלבוניות זהות הנקראות קפסומרים וצורתה היא שאחראית לשוני בצורתם של נגיפים שונים. הקפסומרים מקודדים בגנום הנגיפי, ויוצרים בעצמם את מבנה הקפסיד, לרוב בנוכחות הגנום. נגיפים מורכבים עשויים להכיל בגנום שלהם גם חלבונים המסייעים בהרכבת הקפסיד.
י"א 2
רקע
בשיר סומפל קטע מתוך "הבובה זהבה" של להקת החלונות הגבוהים שהולחן על ידי שמוליק קראוס.
נגיף
מחזור חיים
נגיף אינו יכול לנוע באופן עצמאי, הוא תלוי בתנועת המדיום כדי לנוע ממקום למקום, אם זהו אוויר או מחזור הדם. הוא בוקע החוצה מהתא המאחסן (תא פונדקאי), ובאופן מקרי עלול לפגוש קרום של תא חי אחר, להיספח אליו ולחדור לתוכו.
י"א 2
רקע
השיר הגיע בשיאו במצעד השבועי של גלגלצ למקום השלישי. במצעד העברי השנתי של גלגלצ הגיע השיר למקום ה-14, ובמצעד השנתי של רשת ג' הגיע למקום ה-22.
נגיף
מחזור חיים
במקרים רבים גורם תהליך שכפול נגיפי כזה למחלות, חלקן קטלניות, אך לעיתים אין הוא גורם למחלה כלל, או גורם רק לזיהום מקומי קל. התפשטות הזיהום הנגיפי בגוף באמצעות מערכת הדם גורמת בדרך כלל לפגיעה קשה יותר.
נגיפי DNA
קיימים שני סוגי נגיפי DNA – בעלי DNA דו-גדילי ובעלי DNA חד-גדילי. זאת בניגוד לתאים החיים שבהם כל ה-DNA הוא דו-גדילי. במקרה של נגיף DNA חד-גדילי, הוא תמיד יהיה sense positive, כלומר, לגדיל יהיה mRNA בעל רצף זהה (ולא תמונת ראי).
בנוסף, קיים נגיף DNA המכיל גם intermediate RNA (לדוגמה משפחת ה-Hepadnaviridae, שהיא קבוצת נגיפים הגורמים לדלקות של הכבד).
שכפול הגנום של מרבית נגיפי ה-DNA מתרחש בגרעין התא המאחסן. על פני התא המאחסן יש חלבונים שונים שחלקם משמשים, בנוסף לתפקידם המקורי במחזור חיי התא, גם כקולטן מתאים לכניסת הנגיפים אל התא. אחרי היקשרות לקולטנים אלה, הנגיפים יכולים להיכנס אל התא באמצעות הסתפחות לממברנת התא או באנדוציטוזה. אחרי החדירה אל התא, נגיפים אלה או חלקים מהם חייבים לחדור באופן דומה את ממברנת הגרעין. נגיפי ה-DNA תלויים לחלוטין במנגנוני ייצור ה-DNA, ה-RNA והחלבונים של התא המארח. הגנום הוויראלי חייב לעבור את הממברנה של גרעין התא כדי להגיע למנגנון ייצור ה-DNA וה-RNA.
נגיפי RNA
קיימים שני סוגי נגיפי RNA – בעלי RNA דו-גדילי ובעלי RNA חד-גדילי. זאת בניגוד לתאים החיים שבהם כל ה-RNA הוא חד-גדילי.
את נגיפי ה-RNA החד-גדיליים ניתן לחלק ל-sense חיובי ו-sense שלילי.
נגיפי ה-RNA בנויים ברובם מחומצת גרעין מסוג RNA – שמוקפת מעטפת חלבונית בשם קפסיד עליה מצויים חלבונים המאפשרים היצמדות לקרום התא. הנגיף הוא היצור היחיד המוכר למדע שיכול להכיל RNA במקום DNA בתור חומר גנטי. התרבותם מתרחשת לרוב בציטופלזמה. נגיפי RNA ניתנים לסיווג לארבע קבוצות על פי צורת העתקתם. נגיפי RNA משתמשים באנזים RNA רפליקאז משלהם להעתקת הגנום שלהם.
דוגמאות מוכרות של נגיפי RNA הם נגיפי השפעת, נגיפים בעלי גנום המורכב ממקטעי RNA חד-גדיליים שליליים. דוגמה ידועה נוספת היא נגיפים מתת-משפחת נגיפי הקורונה בעלי גנום RNA חד-גדילי חיובי הגורמים למחלת הסארס ולמחלת הקורונה, שמקורם בסין. המיוחד בנגיפי הקורונה הוא הרצף הארוך יחסית של כ-30 אלף נוקלאוטידים המרכיבים את חומצת הגרעין בשרשרת בודדת של RNA.
ה-RNA עמיד פחות מה-DNA ולכן הוא פחות יעיל לשמירת חומר תורשתי בלא שינוי. אולם, הנגיפים מתרבים בכמות גדולה ובמהירות וכך הם מפצים על חיסרון זה. RNA יכול לעשות גם פעילות קטליטית כמו חלבון אולם הוא פחות יעיל מחלבונים בפעילות זו. ישנה השערה אבולוציונית שהייתה תקופה באבולוציה המוקדמת שבה כל פעילויות החיים נעשו על ידי ה-RNA. תקופה זו נקראת "עולם ה-RNA". על פי השערה זו, נגיפי ה-RNA הם שריד מתקופה זו ונגיפי הרטרו (ראו בסעיף הבא) הם שריד לשלב המעבר בין עולם ה-RNA ובין המצב המוכר לנו בביולוגיה.
נגיפים משעתקים לאחור
נגיפים משעתקים לאחור (Reverse transcribing viruses) מועתקים באמצעות שעתוק לאחור, תהליך יצירה של DNA על פי תבנית RNA. נגיפים אלו הם בעלי גנום RNA ומשתמשים ב-DNA כחומר ביניים בהעתקתם (כדוגמת רטרו-וירוסים), או נגיפים בעלי גנום DNA ומשתמשים בתוצר ביניים של RNA להעתקתם (כדוגמת נגיפי Hepadnaviridae). שני סוגים אלו הם בעלי אנזים רוורס טרנסקריפטאז.
רטרו-וירוסים לרוב משתמשים ב-DNA הנוצר משעתוק לאחור של הגנום שלהם למיזוג אל הגנום של התא המארח. HIV, הנגיף הגורם למחלת האיידס, הוא אחד הנגיפים הידועים מקבוצה זו.
מיון
מטרת מיון הנגיפים היא מתן שמות למגוון הנגיפים המוכרים למדע, וסיווגם לקבוצות על פי דמיון. ב-1962 אנדרה לווף, רוברט הורן ופאול טורנייר היו הראשונים שפיתחו שיטות למיון נגיפים, בהסתמך על מערכת לינאית היררכית. מערכת זו הסתמכה על מערכות, מחלקות, סדרות, משפחות, סוגים ומינים. הנגיפים סווגו על סמך מאפיינים משותפים (לא על פי מארחיהם), וסוג חומצות הגרעין המרכיבות את הגנומים שלהם. בהמשך הוקמה הוועדה הבינלאומית לטקסונומיה של נגיפים (International Committee on Taxonomy of Viruses; ICTV).
מיון ICTV
הוועדה הבינלאומית לטקסונומיה של נגיפים פיתחה את מערכת המיון הנוכחית וכתבה קווים מנחים אשר שמו דגש רב יותר על תכונות מסוימות של נגיפים כדי לשמור על אחידות בחלוקה למשפחות. מערכת כללית לסיווג נגיפים וטקסונומיה מאוחדת יוסדה החל מ־1966. במיון זה רמת המין היא הטקסון הנמוך ביותר במיון נגיפים. נכון להיום רק מקצת ממגוון הנגיפים הקיימים נחקרו, ובניתוח דוגמיות מבני אדם כ־20% מרצפי הנגיפים שנמצאו לא נצפו קודם לכן, ומדוגמיות מהסביבה, כגון ממי ים וממשקעים באוקיינוס, נמצא כי רובם הגדול של הרצפים חדשים לחלוטין.
המבנה הטקסונומי הכללי הוא:
בטקסונומיה הנוכחית (2018) של ICTV מוגדרות 14 סדרות: Caudovirales, Herpesvirales, Ligamenvirales, Mononegavirales, Nidovirales, Ortervirales, Picornavirales, Bunyavirales, Tymovirales, Muvirales, Serpentovirales, Jingchuvirales, Goujianvirales, ו-Articulavirales, הכוללות 150 משפחות, 79 תת־משפחות, 1,019 סוגים, ו־5,560 מינים.
מיון בולטימור
הביולוג זוכה פרס נובל דייוויד בולטימור הגדיר את סיווג בולטימור. במיון מודרני של נגיפים נעשה שימוש במיון בולטימור בצירוף מיון ICTV.
מיון בולטימור מתבסס על השוני ברכיבי הגנום, ועל ההבדלים בין המנגנונים המתווכים בין הגנום לייצור החלבונים. הגנום הנגיפי עשוי להיות חד-גדילי (ss) או דו-גדילי (ds), RNA או DNA, ועשוי להשתמש או לא להשתמש ברוורס טרנסקריפטאז (RT). כמו כן, נגיפי ssRNA עשויים להיות בעלי גנום RNA מובן (sense; +), או בעלי גנום חסר מובן (negative sense; -); נגיפי RNA שהגנום שלהם מתורגם ישירות לחלבונים, ללא שעתוק מתווך, הם הנגיפים בעלי הגנום המובן. לעומת זאת, נגיפי RNA שיצירת החלבונים שלהם דורשת שעתוק RNA מתווך, הם הנגיפים בעלי הגנום חסר המובן. על פי מיון זה ניתן לחלק את הנגיפים ל-7 קבוצות:
כדוגמה למיון נגיפים, הנגיף varicella zoster האחראי לאבעבועות רוח שייך לסדרה Herpesvirales, למשפחה Herpesviridae, לתת המשפחה Alphaherpesvirinae, לסוג Varicellovirus. במיון בולטימור שייך הנגיף לקבוצה I מאחר שהוא בעל DNA דו-גדילי (dsDNA) והנגיף לא עושה שימוש ברוורס טרנסקריפטאז.
מארחים
הנגיפים היו ידועים עוד לפני המצאת המיקרוסקופ האלקטרוני אך מדענים חשבו אותם לרעלן שיוצרים החיידקים, ומכאן שמם. במאה ה-20 החלו להצטבר עדויות לכך שנגיפים אינם חלק מחיידקים אלא יכולים להתקיפם, להתרבות בתוכם ואף לגרום למות החיידק. נגיפים מהסוג התוקף חיידקים כונו בקטריופאג'ים.
הנגיפים נטפלים ומזיקים לכל יצור חי. לאדם, לחיות, לצמחים, לפטריות, ליצורים איקריוטיים חד-תאיים ואף לחיידקים. יתרה מזאת, ישנם חיידקים ההופכים למחוללי מחלות בחיות ובצמחים רק כשהם בעצמם נתקפים בנגיף.
יש נגיפים של צמחים כדוגמת נגיף מוזאיקת הטבק. ישנם גם נגיפים אנימליים, המוכרים יותר לאדם כמחוללי מחלות השפעת, אבעבועות רוח ועוד. כל נגיף שאינו מצוי בתא אנימלי צמחי או חיידקי, נחשב לחלקיק דומם חסר תכונות המוגדרות כחיים – יכולת התרבות, צריכת אנרגיה ויצירתה, תנועה, גדילה או תגובה. גם בעלי חיים סובלים ממחלות הנגרמות על ידי נגיפים, למשל מחלת הפה והטלפיים, כלבת, נגיף הכשל החיסוני החתולי ("איידס חתולים") ועוד.
מחלות נגיפיות
נגיפים אחראים לרבות מן המחלות, בהן מחלות נפוצות כמו הצטננות, שפעת, אבעבועות רוח ושלבקת (הרפס). מחלות קשות שנגרמות על ידי נגיפים כוללות בין היתר את האבולה, כלבת, האיידס, שפעת העופות, SARS וקורונה. חלק מהמחלות הנגרמות על ידי נגיפים הן מחלות עונתיות. לדוגמה, בחורף נפוצים נגיפים של מערכת הנשימה כמו שפעת, RSV, נגיף הפארהאינפלואנזה ועוד. בקיץ, למשל, נפוצים נגיפי המעיים שעלולים לגרום לדלקת קרום המוח הנגיפית.
נגיפים מסוימים כמו אדמת, שלבקת ונגיף הציטומגלו מסוכנים לעובר בשליש הראשון של ההריון ולכן מחסנים היום נשים כנגד אדמת. נגיף ההרפס (שלבקת) הוא הנגיף הראשון שבודד בתרביות רקמה, ההרפס נמצא בגוף בצורה לטנטית (רדומה) ומתפרץ אצל אנשים שונים בכל פעם מחדש, במיוחד אחרי מחלת חום כלשהי, חשיפה לשמש, וסת אצל נשים ומועקה נפשית.
לזנים שונים של נגיפים יש מנגנונים שונים שגורמים למחלות באורגניזם המארח. ברמה התאית יכולים נגיפים לגרום להרס התא (Cell lysis), ובאורגניזמים רב-תאיים מוות של תאים רבים עשוי לפגוע בכל האורגניזם. נגיפים יכולים לפגוע בהומאוסטזיס ולגרום למחלה, אולם הם יכולים להתקיים באורגניזם גם מבלי לגרום נזק. דוגמה לכך היא נגיף ההרפס הגורם לשלפוחיות בעור, ויכול להיות רדום בגוף האדם בלי שיורגש. מצב רדום זה נקרא תקופת חביון (Latency). הנגיף עשוי להתפרץ מאוחר יותר ממצבו הרדום, כמו בשלבקת חוגרת.
נגיפים מסוימים גורמים למחלות כרוניות, שבהן ממשיך הנגיף להתרבות בגוף למרות מנגנוני ההגנה של המארח. דוגמאות לכך הם הפטיטיס B והפטיטיס C. בני אדם הנדבקים כרונית בנגיף נקראים "נשאים", ובאוכלוסיות שבהן יש שיעור גדול של נשאים הנגיף נחשב אנדמי.
הדבקה בין מינים
גלישה – יש נגיפים שחיים ללא השפעה על חיות המאגר המאחסנות, וכאשר הם במקרה עוברים לאדם, הם מפתחים בו את המחלה. דוגמה למקרה כזה היא בהתפרצות האבולה שהייתה ב-2014, כאשר החולה הראשון היה ילד, שעל פי החשד ננשך על ידי עטלף בקרבת ביתו, ואז הועבר הנגיף אל הילד שפיתח את המחלה, והפיץ אותה הלאה דרך הוריו.
דרך נוספת בה מתפתחת מחלה מנגיף היא כאשר חומר גנטי של זן הפוגע בבעלי חיים מתווסף לחומר גנטי של זן שמתאחסן באדם, והאחרון מפתח תכונה פתוגנית עקב כך.
זואונוסיס (באנגלית Zoonosis) – במקרה שהנגיף הוא פתוגן גם עבור חיה (היינו החיה גם תפתח מחלה) וגם עבור האדם, ויכול לעבור ביניהם.
אפידמיולוגיה
אפידמיולוגיה ויראלית היא הענף המדעי החוקר העברה של נגיפים ובקרה על כך. העברה יכולה להיות אנכית, מאם אל בנה, או אופקית, שבה נגיף עובר מאדם אחד לאחר. דוגמה להעברה אנכית היא תינוקות שנולדים כשהם נושאים את נגיף ההפטיטיס B או את נגיף ה-HIV. דוגמה נדירה יותר היא נגיף וריצלה-זוסטר, שאף על פי שהוא אחראי לדלקות קלות יחסית, עלול להיות קטלני לעובר. העברה אופקית היא הצורה הנפוצה ביותר של התרבות של נגיפים באוכלוסייה. העברה אופקית עשויה להתרחש כתוצאה ממגע עם נוזלי גוף בעקבות פעילות מינית, כמו הפטיטיס B, הפטיטיס C ו-HIV; כתוצאה ממגע עם רוק דרך הפה, כגון נגיף אפשטיין בר או כתוצאה מצריכת מזון או מים מזוהמים כמו נורווירוס; כתוצאה משאיפת נגיפים כדוגמת נגיף האינפלואנזה; או כתוצאה מהדבקה על ידי וקטור כמו הדבקה מיתוש בקדחת דנגי. קצב ומהירות ההידבקות בנגיף תלוי במגוון גורמים ובהם בין היתר צפיפות האוכלוסייה, מספר הפרטים הרגישים (כאלו ללא חיסון לנגיף), טיב מערכת הבריאות ומזג האוויר.
האפידמיולוגיה מנסה למנוע התפשטות של נגיפים באוכלוסייה כשמתפרצת מחלה ויראלית. אמצעי בקרה המתבססים על ידע אודות אופן התפשטות הנגיף ננקטים כדי למנוע את ההתפשטות. ישנה חשיבות להבנת המקור או מקורות ההתפרצות וזיהוי הנגיף האחראי, ומשזוהה הנגיף ניתן לעיתים לעצור את ההתפרצות באמצעות חיסון. כאשר חיסונים אינם זמינים תברואה וחיטוי יכולים לסייע במניעת התפשטות. לעיתים קרובות מופרדים חולים משאר הקהילה, ואלו אשר נחשפו לנגיף מוכנסים לבידוד. כדי לשלוט על ההתפרצות של מחלת הפה והטלפיים בבקר בבריטניה בשנת 2001 נשחטו אלפי פרטים של בקר. ברוב המחלות הויראליות באדם ובבעלי חיים ישנה תקופת דגירה שבמהלכה לא מופיעים סימנים או סימפטומים. לאחר תקופת הדגירה יש תקופה שבה הפרט הנגוע מידבק ויכול להעביר את המחלה לחיה או לאדם נוסף. הכרה של משכה של כל אחת מהתקופות חשובה לבקרה על ההתפרצות.
מגפות
ב-1918 התפרצה מגפת השפעת הספרדית, שנגרמה כתוצאה מנגיף אינפלואנזה A קטלני וחמור במיוחד. המגפה הייתה יוצאת דופן בכך שגרמה למותם של מבוגרים צעירים ואנשים אחרים שהיו בריאים בדרך-כלל, וזאת בניגוד לשפעת רגילה שהמתים ממנה הם בעיקר תינוקות, קשישים וחולים כרוניים. המגפה, שהתרחשה במהלך כשנה מ-1918 ועד 1919, קטלה בין 50 ל-100 מיליון נפש ברחבי העולם, כשההערכה הגבוהה מדברת על כ-5% מאוכלוסיית העולם ב-1918.
בשנת 2002 הופיעה מגפת הסארס שהחלה במחוז גואנגדונג בסין והתפשטה לכל העולם. בשנת 2017 זיהו מדענים סינים מווהאן את מקור נגיף הסארס במושבת עטלפים במחוז יונאן.
בשנת 2019 הופיעה מגפת הקורונה כאשר וירוס COVID-19 (המכונה גם נגיף המק"ס) התגלה בווהאן שבסין והפך עד מהרה למגפה כלל עולמית.
נגיף ה-HIV שככל הנראה התפתח במהלך המאה ה-20 באפריקה שמדרום לסהרה אחראי למגפת האיידס, שכיום חיים כ-38.6 מיליון נשאים שלה ברחבי העולם. להערכת סוכנות האו"ם למאבק באיידס וארגון הבריאות העולמי הפילה מגפת האיידס יותר מ-25 מיליון קורבנות מאז גילויה לראשונה ב-1981. בשנת 2007 היו כ-2.7 מיליון נדבקים חדשים במחלה, וכ-2 מיליונים מתו ממנה.
מספר נגיפים קטלניים במיוחד שייכים למשפחת Filoviridae. זוהי משפחה של נגיפים הכוללת בתוכה את נגיף האבולה וכן את נגיף מרבורג. התפרצות של נגיף מרבורג באנגולה עוררה עניין עולמי באפריל 2005.
סרטן
נגיפים הם גורם ידוע לסרטן בבני אדם ובאורגניזמים אחרים. הסרטן עצמו אינו מידבק, אבל הימצאות הנגיף מגדילה את הסיכון לכך שתאים בגוף יהפכו לסרטניים. הנגיפים העיקריים הקשורים לסרטן בבני אדם הם נגיף הפפילומה האנושי, נגיפי הכבד הפטיטיס B והפטיטיס C, נגיף אפשטיין בר וכן נגיף לימפוטרופי של תאי T אנושיים (HTLV-1). נגיפי הפטיטיס עלולים לעורר זיהום וירלי כרוני הגורם לסרטן הכבד. פגיעה של נגיף לימפוטרופי של תאי T אנושיים עלולה לגרום לפגיעה במערכת העצבים (HTLV associated myelopathy / Tropical spastic paraparesis) וללוקמיה של תאי T בבוגרים מסוג ATLL. נגיפי פפילומה אנושיים הם גורם מוכר לסרטן בצוואר הרחם, בעור, בפי הטבעת ובפין. בין נגיפי ההרפס (Herpesviridae) נגיף ההרפס הקשור בקפוסי סרקומה (KSHV) אחראי לסרקומת קפוסי וללימפומה, ונגיף אפשטיין בר גורם ללימפומת בירקיט, לימפומת הודג'קין, פגם בפרוליפרציית לימפוציטים מסוג B, ולגידולים סרטניים בלוע האפי.
המלחמה בנגיף
הגוף נלחם ברוב הנגיפים באמצעות יצירת אינטרפרון (קבוצת חלבונים המופרשים ממערכת החיסון). כתוצאה ממלחמה זו, מבריאים לבד ללא כל טיפול מרוב המחלות שנגרמות על ידי נגיפים. קיימות מחלות ילדים רבות כמו אדמת המאופיינות בכך שלאחר שנדבקים בהן מתחסן הגוף ובדרך כלל אין נדבקים בהן בשנית משום שהגוף מפתח נוגדנים שמקנים חסינות. כיום מחסנים את התינוקות כנגד רוב מחלות הילדים הנגרמות מנגיפים כי בגיל מבוגר עלולות מחלות הילדים להיות חריפות הרבה יותר ועלולות לגרום לסיבוכים. כ-30 אחוזים מהילדים שנדבקים ממחלות ילדים נגיפיות אינם מראים כל סימני מחלה אבל הם מתחסנים. את התרכיבים מכינים מנגיף מוחלש או מנגיף מומת.
במחקרים על תגובת התאים לנגיפים התגלתה תופעה מעניינת של "התאבדות" התא לפני שהושלם תהליך השכפול. בכך "מקריב" עצמו התא הנגוע ומונע את התפשטות הזיהום. מערכת החיסון נלחמת בנגיפים גם באמצעות לימפוציטים (תאי דם לבנים) מסוג B ו-T. תאי B נלחמים בזיהום באמצעות שחרור נוגדנים ואילו תאי T משחררים פרפורין (מולקולות שהורסות את התא הנגוע באמצעות הריסת מעטפת הליפידים של התא). נגיפים רבים רגישים לטמפרטורה גבוהה, ולעיתים קרובות נפגעת יכולת השכפול שלהם. לכן, במקרים רבים מגביר הגוף את חומו, בעזרת סוג של ציטוקינים, חלבונים המופרשים על ידי מערכת החיסון.
ניתן להשמיד נגיפים רבים על ידי חימום לטמפרטורה של 60 מעלות, וכן על ידי חשיפתם לחומרים כמו פורמלין או כלור, לעומת זאת אנטיביוטיקה אינה משפיעה על נגיפים. כשהם מוקפאים הם בעלי יכולת כמעט בלתי מוגבלת להמשיך להתקיים עד להפשרתם.
בפני מפתחי תרופות נגד נגיפים ניצב הקושי להשמיד את הנגיף בלי לפגוע בתא החי עצמו, בשל החיבור הסימביוטי בין הנגיף לבין מערכת ההתרבות של התא שיוצר מעין ישות חיה חדשה.
ברוב המקרים חשיפה לזיהום נגיפי והחלמה ממנו יוצרות בגוף חיסון נגד אותו סוג נגיף. ישנם סוגי נגיפים (למשל נגיף ה-HIV) המשנים את תכונותיהם על ידי מוטציות רבות ומהירות, מולן אין החיסון הקיים מספק.
שימוש בנגיפים ברפואה, בתעשייה ובחקלאות
בזכות יכולתו היעילה של הנגיף לגרום לתא המארח לייצר חלבונים בצורה סדרתית, עושה האדם שימוש בשיטות המחקות פעולה זו לצרכים במגוון תחומים בהם מחקר, רפואה, תעשייה וחקלאות.
בביולוגיה של התא וביולוגיה מולקולרית נעשה שימוש בנגיפים ככלי פשוט לשינוי וחקירת פעילותם של תאים. השימוש בנגיפים תרם מידע חשוב בנושאי ביולוגיה של התא. כך נגיפים סייעו במחקר הגנטיקה ובהבנת המנגנונים הבסיסיים של גנטיקה מולקולרית בהם שכפול DNA, שעתוק, עיבוד RNA, תרגום ואימונולוגיה.
גנטיקאים משתמשים בנגיפים כנשא (וקטור) כדי להוסיף לתא גנים, וכך לגרום לתא לייצר חומר זר, או לחקור את השפעת הוספת הגן לגנום. תחום שימוש בנגיפים לטיפול במחלות, וירותרפיה, מנצל את הספציפיות של נגיפים לפגיעה ב-DNA ובתאים מסוימים. בין היתר הנגיפים עוזרים בריפוי גני (gene therapy), שבו משתמשים בנגיפים כדי להחליף גנים פגומים בתקינים. כיוון מחקרי נוסף הוא במלחמה בגידולים סרטניים על ידי שימוש בווירוסים אונקוליטיים. וירוסים אונקוליטיים הם וירוסים התוקפים תאים ממאירים בצורה טובה, בעוד שפגיעתם בתאי הגוף התקינים קטנה יחסית או זניחה. ישנם וירוסים אונקוליטיים טבעיים, כגון וירוס הזיקה הפוגע בתאי עצב סרטניים ונמצא בשלבי אישור אחרונים לטיפול בחולי גליובלסטומה. באדם בוגר השפעת וירוס הזיקה על החולה היא זניחה, והצמצום בגודל הגידול הוא מבטיח. אולם, רוב הווירוסים האונקוליטיים המפותחים כיום עוברים שינויים גנטיים, כך שיהיו ספציפיים יותר לגידול, הרסניים יותר עבורו, ובטוחים יותר לחולה. הווירוס האונקוליטי המהונדס המוכר ביותר הוא וירוס ה-T-VEC, המשמש לטיפול בסרטן העור מסוג מלנומה. זהו הווירוס האונקוליטי הראשון שקיבל את אישור ה-FDA. וירוסים אחרים המשמשים את האנושות למעלה ממאה שנה הם הבקטריופאגים – וירוסים תוקפי חיידקים. במזרח אירופה נעשה שימוש בתרפיית פאג (שבה משתמשים בבקטריופאגים) כתחליף לאנטיביוטיקות, וכיוון מחקר זה צובר עניין עקב העמידות לאנטיביוטיקה שנרכשה על ידי חיידקים פתוגניים.
גם בתחום הננוטכנולוגיה יש עניין בנגיפים. מנקודת המבט של חוקרי חומרים ניתן להתייחס לנגיפים כחלקיקים אורגניים. פני השטח שלהם כוללים כלים המיוחדים לחציית מחסומים שמעמיד בפניהם התא המארח. גודלם וצורתם של הנגיפים, כמו גם מספרן וטבען של הקבוצות הפונקציונליות על פניהם מוגדר בדיוק. ככאלו משמשים נגיפים רבות במדע החומרים כפיגומים לשינויים בפני השטח הנקשרים בצורה קוולנטית. יתרון של הנגיפים הוא בכך שניתן לתפור אותם באמצעות אבולוציה מוכוונת.
בחקלאות עושים שימוש בנגיפים לצורך קטילת מזיקים. נגיפים עשויים לשמש את האדם גם כנשק ביולוגי.
שאול ויוהאנה
שאול ויוהנה הוא טרילוגיה, רומן בן שלושה חלקים, שכתבה הסופרת נעמי פרנקל, המתאר את יהדות גרמניה ערב עליית הנאציזם. חלקו הראשון של הספר יצא לאור בשנת 1956, וחלקו השלישי ב-1967.
הרומן הוא דגם מובהק של "הסיפורת ההיסטורית" בנושא השואה. היצירה מושתתת על רצף כרונולוגי, כאשר ליחידות הזמן בו יש סימוכין היסטוריים.
הספר נכנס לפנתיאון התרבות הישראלית, הביא לזכיית המחברת בפרס רופין ובפרס אוסישקין, וכלול בתוכנית הלימודים לבגרות בספרות של בתי הספר בישראל.
סיפור העלילה
הרומן מתאר את השנים 1933 - 1930 בברלין בירת גרמניה. זהו סיום תקופתה של רפובליקת ויימאר, שבסיומה עלתה המפלגה הנאצית לשלטון.
במרכז הרומן עומדות שלוש דמויות השייכות למשפחה יהודית אחת, משפחה חילונית, אמידה ומתבוללת. שלוש הדמויות שונות זו מזו, ומייצגות תפיסות עולם שונות:
במקביל מיוצגת התפיסה הנאצית בספר בדמותו של קצין המשטרה הגרמני, שהיה בתחילת הספר ידיד המשפחה. במהלך הרומן הוא נחשף לרעיונות הנאציים ומאמץ אותם אל ליבו מתוך שכנוע. חשיפת זהותו הנאצית מקבילה בטרילוגיה ליציאת הנאצים מן המחתרת ועלייתם לשלטון.
בספר לא מתוארים השמדת היהודים, מחנות ריכוז ומוות, שעדיין לא היו קיימים בשנים שבהם מתרחש הרומן. עם זאת הרומן מתאר שלוש שנים בחייה של משפחה שבה פערי דורות ופערי תפיסות, במציאות המבשרת את הנורא מכל, ואינה יודעת זאת.
לקריאה נוספת
שירב פנינה,"דרך האם : יחסי בת-אם ביצירת נעמי פרנקל, עמליה כהנא-כרמון ורות אלמוג", עלי-שיח, 34 (תשנד), עמ' 69-82.
N-יה סדורה
n-יה סדורה (או פשוט n-יה, מבוטא "אֵנִיָּה"; אפשר גם סְדוּרַת n; באנגלית: N-tuple) היא אוסף של n איברים (כש-n מספר טבעי כלשהו), לא בהכרח שונים, המסודרים לפי סדר. ל-n-יות עד עשר יש שם עברי מתאים: 2-יה נקראת זוג, 3-יה היא שלישייה או שלשה, 4-יה היא רביעייה, 5-יה היא חמישייה וכן הלאה.
n-יות מסומנות בצורה. שתי n-יות ו- שוות אם ורק אם \ m=k ולכל  מתקיים \ a_i=b_i.
מעל כל שדה \mathbb{F} ולכל מספר טבעי n, אוסף ה-n-יות הסדורות מהווה מרחב וקטורי סטנדרטי. פעולת החיבור מוגדרת כחיבור רכיב רכיב וכפל בסקלר מוגדר ככפל כל רכיב בסקלר. ה-n-יות במקרה זה נקראות וקטורים.
מקרה פרטי ידוע הוא זוג סדור, בו n=2. מזוגות סדורים אפשר לבנות באופן פורמלי כל n-יה סדורה, באינדוקציה: ה-n-יה שווה, על-פי ההגדרה, לזוג סדור, שרכיבו הראשון הוא \ a_1, ורכיבו השני הוא ה-(n-1)-יה הסדורה. אפשרות פורמלית אחרת היא לראות ב-n-יה (עבור n>2) פונקציה מן הקבוצה. בהתאם לכך, את קבוצת ה-n-יות הסדורות של איברי קבוצה A מסמנים A^n.
חן יאני
חן יאני (נולדה ב-20 בינואר 1983) היא שחקנית, תקליטנית, זמרת ודוגמנית ישראלית.
ביוגרפיה
חן יאני נולדה בקריית מוצקין ובהיותה בכיתה א' עברה עם משפחתה לקריית ביאליק, שם גדלה. אח של אביה, משה ינאי, היה שחקן בסרטיו של אורי זוהר.
בשנת 1998, כשהייתה בת 15, נבחרה לנערת השנה של מעריב לנוער. בגיל 17 עברה לפריז למשך שנה ואחר-כך לניו יורק וללונדון, שם עסקה בדוגמנות. היא הצטלמה למגזינים I.D. Magazine, The Face, Visioner, V Magazine, ווג איטליה, ווג צרפת, הופיעה על-גבי 16 עמודים בווג איטליה. עשתה קמפיינים לדולצ'ה וגבאנה, קנת קול, פול וג'ו. עבדה עם הצלמים קרייג מקידון, מריו טסטינו ודייוויד סימס.
בגיל 21 שבה לישראל. היא למדה אצל אייל כהן בבית ספר הדרך, אחר-כך למדה שנה מכינה בסטודיו למשחק ניסן נתיב. היא שיחקה בהצגת הילדים "פרח לב הזהב" מאת ובבימויו של מאיר מיימון, ביחד עם דנה פרנס וניב רז. היא עשתה את המסלול התלת-שנתי בסטודיו לאומנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין (2009-2006). בכיתתה למדו בין השאר עוז זהבי, דני לשמן, מירב שירום והדס מורנו. בתקופת הלימודים שיחקה במחזהו של ביליאנה סרבליאנוביץ' "הטרילוגיה הבלגרדית", בבימויו של רוני מנדלסון. שיחקה במחזה "השחף" של צ'כוב בבימויו של ניר ארז, ותפקיד ראשי של אולוון במחזה "סיבוב מסוכן" מאת של ג'יי. בי. פריסטלי.
היא הופיעה בתפקידי אורח בסדרות הטלוויזיה "הצרות שלי עם נשים" ו"הבורר". יאני שיחקה בתפקיד ראשי בסרט הקולנוע של תמר גלזרמן "המלחמה השנייה", לצד קרן ברגר. היא שיחקה בתפקיד משנה בסרטו של איתי לב "מלח ים" (2010), בו גם שרה את שירו של שלמה ארצי "אף פעם לא תדעי". היא שיחקה בסרטו של חיים בוזגלו "סרק סרק" (2012) בתפקיד מנהלת לשכתו של ראש השב"כ עמוס שניר (עמוס לביא).
ב-2011 יצא לבתי הקולנוע סרטו של דורון ערן "נמס בגשם", בו כיכבה חן יאני בתפקיד הראשי של טרנסג'נדרית. היא קיבלה את התפקיד אחרי שמורן מרציאנו, המלהק שלה, מתחום הדוגמנות, הראה להפקה את התמונה שלה מווג איטליה לבושה כגבר. יאני גילמה את דמותו של אסף, נער שנוהג ללבוש בסתר בגדי נשים. כשהוריו (לימור גולדשטיין ועמי ויינברג) מגלים זאת הם זורקים אותו מהבית. אסף עובר ניתוח לשינוי מין והופך לאנה, זמרת ששרה במועדון לילה. כשאביה גוסס מסרטן, מאתרת אמה את אנה באמצעות חוקר פרטי, אנה מגיעה לבית החולים על מנת לסעוד את אביה, במסווה של אחות. בסרט שרה יאני שני שירים, אחד מהם הוא "דני בוי". יאני זכתה בפרס מיוחד על פריצת דרך בפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה מספר 6. הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר.
מאז 2012 ועד 2018 שיחקה בהצגה ״גבול״ פרי עטה של מיכל אקרמן. מאז אוגוסט 2013 משחקת ביחד עם אביב זמר במחזהו של אסף פריינטא "עכבAרים", בבימויו של אלחנן שפירא.
ביוני 2013 השתתפה כרקדנית במופע HOUSEN של להקת המחול של שרון אייל (לשעבר כוריאוגרפית הבית של להקת בת שבע) וגיא בכר, במסגרת פסטיבל ישראל.
באוקטובר 2013 הצטרפה כסולנית ללהקת "המכשפות", ששינתה את שמה ל"המחשפות". היא משתתפת בסיבוב ההופעות של "המחשפות" הכולל את כל להיטי העבר לצד חומרים חדשים, את אחד השירים, "אשמיע קולי", כתבה והלחינה יאני. הלהקה מקליטה שירים חדשים עם חן יאני כסולנית, בהפקתה המוזיקלית של קורין אלאל.
במהלך חייה, יאני תקלטה במועדונים ובמסיבות בארץ ובעולם ובין השאר לצד שותפתה גילי סער.
באפריל 2018 יאני יצאה מהארון וסיפרה על הזוגיות שהיא מנהלת עם רקדנית להקת המחול בת שבע אימרה ואן אופסטל.
דון צ'ידל
ביוגרפיה
צ'ידל נולד בקנזס סיטי לבטי ודונלד צ'ידל, לצ'ידל אחות בשם סינדי ואח בשם קולין. צ'ידל למד ב"תיכון איסט" בדנוור, קולורדו שם סיים את לימודיו בהצלחה, לאחר מכן התקבל צ'ידל ל"מכון לאומנויות של קליפורניה".
קריירת משחק
צ'ידל פרץ לתודעה ב-1987 בדרמת המלחמה "גבעת האמיצים".
בשנת 1993 שיחק בעונה השנייה של הסיטקום "Hangin' with Mr. Cooper" ברשת ABC, למשך 2 פרקים בגילומו של בני. באותה שנה הצטרף לעונה השנייה של סדרת הדרמה בכיכובה של קתי בייקר, "סודות העיר" ב-CBS בתפקיד ג'ון ליטלטון. שנה לאחר מכן חזר לעונה השלישית של הסדרה.
בשנת 1995 שיחק צ'ידל בדרמת הפשע "האשה שלבשה כחול" לצידו של דנזל וושינגטון, תפקידו בסרט תרם משמעותית להמשך דרכו בתחום הקולנוע. בשנת 1997 שיחק צ'ידל בתפקיד ראשי בדרמת הפשע מועמדת 3 פרסי האוסקר של פול תומאס אנדרסון "לילות בוגי", בו גילם צ'ידל את באק סווף שמתחתן עם כוכבת פורנו מקומית בשם ג'סי וינסנט. בנוסף שיחק צ'ידל גם במותחן האקשן "וולקנו" לצידו של טומי לי ג'ונס.
בשנת 2000 השתתף צ'ידל לצד מייקל דאגלס ובניסיו דל טורו בדרמת הפשע זוכת 4 פרסי האוסקר של סטיבן סודרברג "טראפיק", בה גילם צ'ידל את דמותו של מונטל גורדון סוכן המנהל לאכיפת (חוקי) הסמים. בנוסף השתתף צ'ידל גם בדרמת המותחן הבדיונית של בריאן דה פלמה "המשימה מאדים" לצידו של גארי סיניז, בו גילם צ'ידל את לוק גרהאם, ניצול שמצא צוות המשימה על כוכב מאדים. כמו כן שיחק צ'ידל לצידו של ניקולס קייג' בדרמה הקומית "חתונה על תנאי".
בשנת 2001 קיבל צ'ידל את מועמדות פרס אמי השלישית שלו על תפקידו בסרט "דברים מאחורי השמש". צ'ידל גם הופיע במותחן האקשן "שם קוד: דג חרב" לצידם של ג'ון טרבולטה ויו ג'קמן ובקומדיית הפשע של סטיבן סודרברג "אושן 11" שם גילם צ'ידל את באשר טר, אחד מצוות השודדים. בשנת 2003 קיבל צ'ידל מועמדות רביעית לפרס אמי על תפקיד האורח שביצע בסדרה "ER".
שנת 2004 הייתה השנה הטובה והגדולה ביותר של צ'ידל מבחינה מקצועית עד כה עם מועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על משחקו בדרמת המלחמה ההיסטורית מועמדת 3 פרסי האוסקר "מלון רואנדה" שמבוססת על אירועים אמיתיים אודות מעשי הטבח שביצעו אנשי שבט ההוטו באנשי שבט הטוטסי במהלך רצח העם ברואנדה ב-1994. בסרט גילם צ'ידל את דמותו של פול ראססבגינה, מנהל בית מלון אירופאי ברואנדה שהקים מחנה פליטים עבור אנשי שבט הטוטסי במהלך רצח העם, מאמציו עזרו להציל 1200 נפשות מתוך מיליון שנרצחו. באותה שנה היה צ'ידל היה שותף לפרויקט גדול נוסף - סרטו זוכה 3 פרסי האוסקר של פול האגיס "התרסקות", אותו הפיק צ'ידל. מלבד ההפקה השתתף צ'ידל גם כשחקן ראשי בסרט וגילם את דמותו של גרהאם ווטרס, בלש במשטרת לוס אנג'לס המנותק ממשפחתו העניה. על משחקו בסרט קיבל צ'ידל מועמדות לפרס באפט"א. כמו כן הופיע צ'ידל בסרט ההמשך לקומדיית הפשע המצליחה של סטיבן סודרברג "אושן 12", בו המשיך לגלם את באשר טר, איש החשמל של הצוות.
בשנת 2007 השתתף צ'ידל בחלק השלישי בטרילוגיית קומדיית הפשע של סטיבן סודרברג "אושן 13". בנוסף שיחק צ'ידל בדרמה "שמור עלי", בסרט גילם צ'ידל את ד"ר אלן ג'ונסון, רופא שיניים שמנסה לעזור לחברו מתקופת לימודיו צ'ארלי פינמן (אדם סנדלר) שאיבד את אשתו ושלוש בנותיו בפיגועי 11 בספטמבר. לאחר מכן הופיע צ'ידל במותחן הפשע "הבוגד" ובקומדייה המשפחתית "בית מלון לכלבים". בשנת 2010 החליף צ'ידל את טראנס הווארד בתפקיד קולונל ג'יימס "רודי" רודס/וור משין בסרט גיבורי העל שובר הקופות "איירון מן 2".
בשנת 2011 שיחק צ'ידל בקומדיית הפשע האירית המוערכת "שומר חוק" בתפקיד סוכן ה-FBI וונדל אוורט. בשנת 2012 שיחק בדרמה של רוברט זמקיס "הטיסה" בתפקיד הפרקליט יו לאנג, עוד באותה שנה החל לככב צ'ידל ב"בית השקרים", סדרת טלוויזיה של רשת הכבלים שואוטיים, בה הוא מגלם את דמותו של היועץ העסקי מרטי קאן. על תפקידו זה זכה ב-2012 בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית. הסדרה שודרה במשך 5 עונות עד שנת 2016.
חיים אישיים
צ'ידל נישא בשנת 1997 לשחקנית ברידג'יד קולטר, ולהם שתי בנות.
בשנת 2008 ההיסטוריה המשפחתית של צ'ידל תועדה בסדרת הטלוויזיה "חיי אפרו-אמריקאים" ברשת PBS. בדיקת DNA העלתה כי צ'ידל הוא ממוצא קמרוני. בדיקת DNA נוספת העלתה כי בין אבותיו באפריקה, שליש מגיע מהאזור של סנגל וליבריה, קצת יותר מרבע מגיע מאזור קונגו-אנגולה, והשאר מגיעים ממערב ניגריה ובנין.
פיטופתולוגיה
פיטופתולוגיה (הצמד מילים של פיטו (Phyto) = צמח, פתולוגיה = מחלה) הוא תחום המחקר המדעי שעוסק במחלות צמחים הנגרמות כתוצאה ממזיקים מחוללי מחלות (פתוגנים) ותנאים סביבתיים.
מחלות צמחים מהוות גורם משמעותי מאוד בנזקים לחקלאות בכל העולם. אנשי מדע וחקלאים מתמודדים עמם במגוון דרכים שונות החל מפיתוח זנים עמידים באמצעות הנדסה גנטית וכלה בשימוש בחומרי הדברה טבעיים ומלאכותיים.
לצמחים, כמו ליצורים אחרים בטבע, ישנם מזיקים מחוללי מחלות מסוגים שונים - נגיפים, נמטודות, חיידקים, פטריות. אל מול מזיקים אלו, פיתחו הצמחים מנגנוני התגוננות מגוונים, הדומים במקצת לאלו הקיימים בקרב בעלי החיים, ומסייעים להם בהישרדותם. מנגנונים אלו מפותחים ומורכבים עד כדי כך שההתייחסות במחקר המדעי היא אל מערכת חיסון צמחית שלמה.
ניתן לחלק את מנגנוני העמידות של הצמחים לשניים - מנגנון התגוננות המונע מן המזיק להיכנס לצמח (כגון שכבת תאים המצפה את העלה) ומנגנון המופעל לאחר שהמזיק הצליח לחדור אל הצמח או לגרום לפציעתו.
מנגנון ההגנה הצמחי הפועל לאחר חדירת המזיק לצמח נחקר רבות בשנים האחרונות, בעיקר הודות להתקדמות בשיטות הביולוגיה המולקולרית. מרגע שהצמח זיהה כי מזיק (כגון פטרייה) הצליח לחדור לתוכו הוא מפעיל אות אזעקה המאותת לתאים כי מדובר במצב מצוקה. מרגע זה משתנים תהליכים ביוכימיים בצמח ובין היתר מופרשים הורמונים צמחיים (כגון אתילן, חומצה ג'סמונית וחומצה סאליסילית), מיוצרים חומרים רעילים למזיקים הנקראים פיטואלקסינים, נוצרים מחסומים טבעיים בתוך אזורים מסוימים בצמח המונעים מהמזיק להיכנס לצמח כולו ועוד. הפעלת תהליכים אלו ביעילות ויכולת ההישרדות של הצמח תלויה בעיקר במידת היכולת שלו לזהות כי מזיק הצליח להיכנס אליו ובתגובה להפעיל את מערכות ההגנה.
בישראל פועלת העמותה הישראלית למחלות צמחים במכון וולקני.
היבטים מולקולריים של עמידות צמחים למחלות
בשיטות גנטיות ומולקולריות הצליחו להראות כי קיימים גנים וחלבונים מיוחדים הנקראים R genes ו-R proteins שמבדילים, על פי רוב, בין זנים עמידים ורגישים. כלומר, צמח המכיל גן מיוחד יכול להתמודד בצורה טובה יותר עם מזיק מאשר צמח שאינו מכיל גן זה. בשל העניין הרב שעוררו גנים אלו כמו גם החשיבות הגדולה המיוחסת להם בכל הנוגע לחקלאות הם נחקרו בצורה אינטנסיבית. מחקרים מהשנים האחרונות מראים כי עקב מרוץ ההישרדות הקיים בין הצמחים לבין המזיקים, פיתחו המזיקים חלבונים מיוחדים שיודעים לעכב את פעילות מנגנון ההגנה הצמחי. בתגובה פיתחו הצמחים חלבונים היודעים לסתור את פעולת חלבוני המזיקים ובכך להקנות עמידות פעם נוספת.
בשיטות של הנדסה גנטית והכלאות, מוכנסים גני ה-R לצמחים ובכך מקנים עמידות לזנים שעד כה לא היו עמידים.
כיום ידוע, כי קיימים סוגים שונים ומשפחות שונות של גנים מסוג R הנבדלים ביניהם בעיקר במבנה. עם זאת, תכונה משותפת למרבית החלבונים היא היותם בעלי חלק של NBS-LRR שפירושו Nucleotide Binding Site - Leucine Rich Repeats. משמעות מבנה זה היא שבחלק אחד של החלבון מתרחשת הכרה של מולקולות פתוגניות ואילו בחלקו האחר, בעקבות הכרה זאת, מסוגל החלבון להקשר לאזורים רלוונטיים בדנ"א ובכך להשפיע על שעתוק גנים חשובים בתהליך ההתגוננות.
מקובל לחלק את משפחות הגנים הללו לחמישה סוגים, כאשר כל אחת מהן מתאפיינת בתכונה שונה של החלבון ומבנהו. מידע נוסף על משפחות הגנים הללו והאופן בו הם מזהים מולקולות פתוגניות, מצוי במאמרים אקדמיים רבים.
חלק מהחלבונים הנ"ל אינם מספקים הגנה מלאה בפני הפתוגן וכתוצאה מכך עשוי פנוטיפ העמידות להראות חלקי או כמותי. אף הגנה כמותית זאת היא על פי רוב ספציפית לגזע הפתוגן, ותלויה בעוצמת הפעלת מנגנוני ההגנה. מנגנוני ההגנה הפעילים הן בעמידות הכמותית והן בעמידות המלאה, הם על פי רוב זהים ונבדלים, כאמור, בעוצמת הפעלתם.
התאוריה השנייה מכונה תאוריית "השמירה" (Guard Theory). במקרה זה, שומר החלבון הפתוגני על חלבון אחר המהווה אתר לתקיפה מצד הפתוגן. מסתבר, כי חלבונים פתוגניים תוקפים חלבונים צמחיים להם תפקיד בבקרה על מערכות ההגנה של הצמח, ו"מאלצים" אותם לדכא את התגובות ההגנתיות. סביב אתרים אלו התפתחו בצמח מנגנוני הגנה המזהים "מצב מצוקה" של החלבון המותקף בדמות שינוי מבני (לדוגמה חיתוך חלק ממנו על ידי הפתוגן) ומסוגלים לעקוף את העיכוב הנ"ל ולהפעיל את מערכות ההגנה ביתר שאת. דוגמה ליחסי גומלין המבוססים על "שמירה" ניתן למצוא ביחסי הגומלין בין צמח הארבידופסיס לבין החיידק Pseudomonas syringae.
התאוריה השלישית (אשר נכון להיום אינה מקובלת עדיין על כלל החוקרים), היא תאוריית "הפתיון" (Decoy). תאוריה זאת דומה לתאוריית השמירה שהוזכרה לעיל, אך גורסת כי החלבון הנשמר אינו חלבון לו חשיבות בהפעלת מערכות ההגנה הצמחיות או בבקרה עליהן, אלא חלבון המחקה את מבנהו של החלבון המקורי במטרה למשוך אליו חלבונים פתוגניים. לאחר קשירתם של חלבוני הפתוגן, הם מזוהים על ידי הצמח באותו אופן המוזכר ב"תאוריית השמירה".
רב הנסתר על הנגלה בעולם זה של מערכות הגנה, חלבונים ודנ"א הפועלים בתיאום על מנת לאפשר התגוננות וקיום חיים בצמחים. העיסוק בתחום מוביל לגילויים ותובנות נוספות חדשות לבקרים, והמחקר החיוני להגנה על מקורות המזון של האדם והחי, מצוי בעיצומו.
סובארו לבורג'
סובארו לבורג (באנגלית: Subaru Levorg) היא מכונית סטיישן, הנעה 4x4 מתוצרת יצרנית הרכב היפנית סובארו המיוצרת משנת 2014 ועד היום, ביפן.
יצרנית הרכב סובארו היא חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני Subaru Corporation (שם רשמי: "פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社).
דגם ה"סובארו לבורג'" הוצג לראשונה בתערוכת טוקיו ("Tokyo Motor Show" ) בנובמבר 2013. בשנת 2015 הוחל שיווק הדגם באירופה.
אמזונאס
נהר האמזונאס (בספרדית: Rio Amazonas, "נהר האמזונות") הוא הנהר הגדול בעולם. שטח אגן הניקוז שלו כשבעה מיליון קילומטר רבוע והוא משתרע בתחומי תשע מדינות באמריקה הדרומית. הנהר הוא שני או ראשון באורכו (תלוי בהגדרה עליה מסתמכים), והוא הראשון בשפעת מימיו (פי חמישה מהנהר הבא אחריו). על פי אחת הגרסאות, שמו ניתן לו על ידי הנוסע הספרדי פרנסיסקו דה אורייאנה, ששט לאורכו בשנת 1541 ופגש אינדיאנים ארוכי שיער ונטולי שער חזה, שלבשו חצאיות ודמו בעיניו לאמזונות, הנשים הלוחמות המתוארות במיתולוגיה היוונית. לפי גרסה אחרת, הכובשים הספרדים הבחינו בלוחמות בקרב הילידים המקומיים, שניסו להדוף אותם ועל כן קראו למקום "נהר האמזונאס". אולם נראה שהשם הוא שיבוש שמו המקורי של הנהר, "אמאזונו" שפירושו "המיית ענני מים".
גאוגרפיה
האמזונאס הוא אחד מהנהרות הגדולים והמרשימים ביותר בעולם. הנהר זורם בצפון אמריקה הדרומית סמוך לקו המשווה. ישנה מחלוקת בין גאוגרפים ביחס לאורכו, המוערך בין 6,259 ל-6,800 קילומטר, והוא נחשב כיום לנהר הארוך בעולם. הנהר השני באורכו הוא הנילוס, שאורכו 6,695 קילומטר ועד לראשית המאה ה-21 נחשב לנהר הארוך בעולם. אין מחלוקת כי בשפעת מימיו אין אף נהר במידתו של האמזונאס, ובו זורמים כחמישית מכלל מי הנהרות בעולם. ראשיתו בנחלים הניזונים ממי שלגים בהרי האנדים בפרו, מאות קילומטרים בלבד מחופי האוקיינוס השקט, משם חוצה אפיקו את רוחבה של ברזיל, ולבסוף נשפך אל האוקיינוס האטלנטי.
גם יובליו של האמזונאס נמנים עם הגדולים בנהרות תבל ובהם: ריו נגרו, מדיירה, פורוס, טפז'וס, ז'פורה, ז'ורואה ושינגו. למעלה מ-1,100 יובלים ו-14 אלף יובלי משנה זורמים לנהר, מהם ארוכים מ-1,500 קילומטר. איי נהר רבים מצויים בו וביובליו.
אגן האמזונאס, הקרוי גם אמזוניה, הוא הגדול בעולם ושטחו עצום, בן כשבעה מיליון קמ"ר, קרוב במידתו לשטחה של ארצות הברית ללא אלסקה. אגן האמזונאס תופס יותר משליש משטחה של אמריקה הדרומית. מרביתו מכוסה ביער גשם טרופי הגדול ביותר בעולם והאקלים השורר בו חם ולח.
האמזונאס זורם בשטחן של ברזיל ופרו, אולם אגנו מנקז אזורים המצויים בשטחן של מדינות נוספות ובהן: בוליביה, אקוודור, קולומביה, ונצואלה, גיאנה, סורינאם, וגיאנה הצרפתית.
חמישית מכמות המים המתוקים בעולם שזורמים לים, מקורה באמזונאס. ספיקת מימיו של הנהר היא כ-220 אלף קוב בשנייה. כמות עצומה זו אפשר שתמלא את הכנרת, אם הייתה ריקה ממים, בחמש וחצי שעות בלבד. בשעה אחת זורמת בנהר כמות מים רבה יותר מאשר זורמת בכל ימות השנה בירדן. מדי יום מזרים הנהר אל האוקיינוס סחף בכמות של 1.3 מיליון טון. שטף המים הגדול גורם לירידת המליחות באוקיינוס ומשנה את צבע מי הים עד מרחק של 320 ק"מ ממוצא שפכו של הנהר.
תוואי הנהר
אוניות יכולות לשוט בו כ-3,700 ק"מ וזאת משום רוחבו הרב, אפיקו העמוק ובשל עקומת השתפלותו הנמוכה.
הנהר מתפתל בפשט שרוחבו עד 150 ק"מ וגדותיו ביצתיות לרוב. במקומות רבים מגיע רוחבו לעשרות ק"מ עד כי צופה בגדה אחת אינו יכול להבחין במראה הגדה האחרת. אף במרחק 3,000 ק"מ מן השפך גדול רוחבו מקילומטר. בחודש יוני מזרימים היובלים היורדים מן האנדים כמויות מים עצומות לאפיק האמזונאס. הנהר עולה על גדותיו ומציף שטחים מישוריים ברוחב של מאות קילומטרים. פני המים עשויים לעלות בשמונה מטרים בעונת ההצפה. אחר מספר שבועות נסוגים המים לאפיק הקבוע בהדרגה.
אפיק הנהר עמוק - כ-30–50 מטר ובקטע בן 1,450 הקילומטרים האחרונים לפני השפך עשוי עומקו להגיע לכדי 90 מטר.
בהיכנסו לברזיל ליד טבטינגה, נמצאים מי הנהר בגובה 81 מטרים מעל פני הים. משם זורם הנהר בשיפוע של 21 מ"מ לק"מ. במרחק של 1,600 ק"מ מן השפך גובה הנהר הוא רק 30 מטר, זו גם הסיבה לאיטיות זרימתו ולקיבולת המים העצומה הזורמת באפיקו. כתוצאה מכך ניכרת השפעתם של מי הגאות על מפלס מי הנהר גם במרחק 750 ק"מ מן השפך.
"גילוי" השפך והמקורות
רוחב הדלתה כ-270 ק"מ ויש בה איים רבים המצויים בין שתי זרועות ראשיות, התעלה הצפונית (Canal do Norte) והתעלה הדרומית (Canal do Sul). נתיב צר העוקף מדרום את האי מרז'ו יוצא אל מפרץ פארה.
מקור המים הרחוק ביותר משפך האמזונאס נתגלה ב-1953 מפלג מים בשם הוארקו, אשר נובע בגובה 5,400 מטר מקרחון מיסואי שבפרו. הנחל מתמשך לנהר טורו ואחריו לנהר סנטיאגו ומשם ממשיך לנהר אפורימק, שאחר התמזגותו עם נהר אורובמבה יוצר את נהר אוקיאלי, אחד משני המקורות העיקריים של הנהר. אורכו של נתיב מים זה הוא 6,440 ק"מ דרך התעלה הצפונית ואילו דרך מפרץ פארה אורכו 6,750 ק"מ, אולם מפרץ פארה אינו יחידה הידרולוגית של האמזונאס אלא של נהר טוקנטינס, וכמו כן רק 10 אחוז בלבד ממי האמזונאס עוברים דרכו. בהשוואה לנילוס נמצא שנתיב מים זה ארוך ממנו: מקורו של הנילוס בנהר לובירונזה אשר בבורונדי, והוא אינו אלא הסתעפות של נהר קאגרה הזורם אל ימת ויקטוריה ויוצא ממנה כנילוס הלבן. לפני שאבד הנתיב המפותל של הנילוס מדרום לסכר אסואן (כתוצאה מהיווצרות ימת נאצר) היה אורכו 6,670 ק"מ.
המקור העיקרי השני של האמזונאס הוא נהר מרניון המתחיל בהרי האנדים שבפרו, כ-140 ק"מ בלבד מן האוקיינוס השקט, אך עושה דרכו אלפי ק"מ מזרחה משם אל עבר האוקיינוס האטלנטי. נתיב המים משפך האמזונאס עד מקורות הנהר אוקיאלי ארוך יותר מן הנתיב העובר עד מקורות המרניון. אוקיאלי נשפך למרניון דרומית לאיקיטוס ועד היכנסו אל תחומי ברזיל ממשיך הנהר להיקרא מרניון. בברזיל הוא קרוי סולימואס (Rio Solimões), ורק לאחר שהריו נגרו נשפך אליו סמוך למנאוס, נקרא הנהר אמזונאס.
בעלי חיים בנהר וסביבתו
בנהר דגים ממשפחת האמנוניים, דגי גופי, דגי עלה, פיראניים ועוד חריתאים, צלופחים חשמליים, גרום לשונאים גדולים, שפמנונאים רבים (כמו הלוריקידיים או הקנדירו הטפיל), מיני טריגוני נהרות, כרישים שוריים השוחים משפכי הנהר לים, ואינספור דגי נוי. שפע הדגה באמזונאס מהווה מקור פרנסה עיקרי לתושבי האזור.
בנוסף, מצויים בנהר דולפיני נהרות, טפירים ברזילאיים, לוטרות ענק, תחשים, תניני אורינוקו, קיימנים, צבים (כצב אראו ומטמטא) וטורפי-על כנחש האנקונדה והיגואר. על גדות הנהג מאות מיני עופות, מאות אלפי מיני חרקים, לטאות כמו טגו תניני, איגואנה ירוקה או הבסיליסק ומכרסמים גדולים כמו הפקה והקפיבארה - הגדולה שבמכרסמים.
התיישבות
על אף שהאמזונאס זורם באזורים נידחים נרחבים, ישנם יישובים רבים המצויים סמוך לגדותיו. כמה מאות אלפי אינדיאנים גרים לאורך האמזונאס ויובליו, ועימם מתיישבים ברזילאים שהגיעו עת נפרצה הדרך ביער, משהוקם הטראנס אמזוניקה. הערים הגדולות הן:
ערים אלה שגשגו בתקופת הביקוש לגומי והתפתחו והתרחבו בשיעור ניכר ככל שמחיר הקאוצ'וק היה מניב רווחים, אולם עם העלייה בתפוקתו במקומות אחרים בעולם, הפך השוק הברזילאי למשני, וגדולתן של הערים צנחה באותה מהירות תלולה בה עלתה. עתה אין עוד ערים אלו מרכזי כלכלה מובילים, והן בעיקר משרתות את האוכלוסייה המתגוררת בהן ואת תושבי עיירות היער הרחוקות. בשל המרחקים העצומים בין היישובים במדינות ברזיל, אין מסוגלת תמיד העיר הגדולה במדינה כלשהי לשרת את כל תושבי אותה מדינה. מונצ'ה דוארדו במדינת פארה משרתת את לרנז'ל דו ז'ארי במדינת אמאפה, בעוד מקאפה היא העיר הגדולה במדינה זו.
אדי אדמס
אדי אדמס (באנגלית: Eddie Adams; 12 ביוני 1933 – 19 בספטמבר 2004) היה צלם אמריקאי שנודע בצילום תמונותיהם של ידוענים ופוליטיקאים במהלך עבודתו כצלם עיתונות. סיקר 13 מלחמות. ב-1 בפברואר 1968, בעת שסיקר את מלחמת וייטנאם עבור סוכנות הידיעות Associated Press צילם את התמונה בזכותה התפרסם בעולם – תמונתו של מפקד משטרת סייגון מוציא להורג אסיר ביריית אקדח לרקה.
אדמס זכה בשנת 1969 בפרס פוליצר לצילום עיתונות וכן בפרס העיתונות העולמית על צילומו המפורסם (אשר כותרתו הייתה "גנרל נויין נגוק לואן מוציא להורג אסיר וייטקונג בסייגון"). שנים מאוחר יותר ביכה אדמס את פרסומו כתוצאה מתמונה זו. האסיר שנהרג רצח שוטר דרום וייטנאמי ואת ששת ילדיו זמן מועט לפני שצולמה התמונה.
אדמס כתב על התצלום המפורסם בטיים מגזין בדברים לזכרו של הגנרל נויין:
הוא אמר פעם כי "הייתי מעדיף להיות ידוע בזכות סדרת תמונות שצילמתי של 48 פליטים וייטנאמים אשר הצליחו לשוט לתאילנד בסירה של 10 מטר, ומיד נגררו לים הפתוח על ידי הצי התאילנדי." התמונות והדיווחים שליוו אותן, עזרו לשכנע את הנשיא ג'ימי קרטר להעניק מקלט מדיני לכ-200,000 פליטים וייטנאמים שנמלטו מארצם בסירות. אדמס העיר, "עשיתי דבר טוב ואיש לא נפגע כתוצאה מכך." לצד זכייתו בפרס פוליצר, אדמס זכה ביותר מ-500 פרסים אחרים, כולל עיטור ג'ורג' פולק על צילומי חדשות בשנים 1968, 1977 ו-1978 וכן פרסים רבים מארגוני צילום ועיתונות שונים בעולם.
אדמס הלך לעולמו בניו יורק לאחר שחלה במחלת ניוון שרירים ALS.
ועדת החקירה של האו"ם בנושא עימות ישראל-עזה 2014
ועדת החקירה של האו"ם בנושא עימות ישראל-עזה 2014 (באנגלית: "United Nations Independent Commission of Inquiry on the 2014 Gaza Conflict", בתרגום רשמי: "ועדת החקירה הבלתי-תלויה של האו"ם בנושא עימות ישראל-עזה 2014"), הוקמה על פי החלטת מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם, כדי לחקור חשדות לפשעי מלחמה שבוצעו על ידי ישראל וחמאס החל מיום למחרת חטיפת שלושת הנערים (כלומר, הוועדה לא מוסמכת לחקור את אירוע החטיפה עצמו והשלכותיו) ועד לסיום מבצע צוק איתן. הוועדה הגישה את מסקנותיה ביוני 2015.
יו"ר הוועדה עד להתפטרותו בפברואר 2015 היה פרופ' ויליאם שייבס, אזרח קנדה ומומחה למשפט בינלאומי וזכויות האדם. שני החברים האחרים בה הם דואדו דאיין, אזרח סנגל ששימש שליח האו"ם לענייני גזענות ואפליה גזעית ומרי מקגוואן דייוויס שכיהנה כשופטת בבית המשפט העליון של מדינת ניו יורק. שייבס התפטר לאחר שנודע ששימש יועץ בתשלום לאש"ף ותחתיו מונתה דייוויס ליו"ר הוועדה.
רקע
האו"ם הודיע ב-11 באוגוסט 2014 על הקמת ועדת חקירה בלתי-תלויה בנושא עימות ישראל-עזה. ישראל, ארצות הברית, קנדה, וארגון UN Watch ביקרו את הקמת הוועדה בטענות שהמנדט שניתן לה איננו מאוזן וכי תוצאותיה נכתבו מראש. חלק מהביקורת התמקדה ביו"ר הוועדה שייבס על רקע מספר התבטאויות שלו כלפי ישראל בעבר, כגון טענתו שישראל מבצעת פשעים נגד האנושות, וכי "יש להעמיד אל עמוד הקלון הבינלאומי לא רק את בנימין נתניהו - אלא גם את שמעון פרס". בנוסף, שייבס מסרב להגדיר את חמאס כארגון טרור, ולדעתו מחמוד אחמדינז'אד "אינו אנטישמי". שר החוץ הקנדי, ג'ון ביירד, גיבה את טענות ישראל בדבר חוסר הנייטרליות של שייבס.
בריאיון לכלי תקשורת ישראלי אמר שייבס בתגובה כי "כמו כולם, יש לי השקפות באשר להיבטים שונים של העתיד של ישראל ופלסטין, והדרכים להשיג שלום וצדק. זה לא אומר שאני לא יכול להעריך עובדות ולהגיע למסקנות משפטיות קפדניות, חסרות פניות והוגנות".
בנובמבר 2014 החליטה ישראל שלא לאשר את כניסת חברי הוועדה לישראל. בנימוק הרשמי נאמר כי "ההחלטה התקבלה נוכח העוינות האובססיבית של המועצה כלפי ישראל, המנדט החד-צדדי של הוועדה והעמדות המוצהרות של יו"ר הוועדה נגד ישראל ומנהיגיה. בזמן שחמאס שיגר אלפי רקטות לעבר ישראל, קיבלה המועצה לזכויות אדם של האו"ם החלטה שקובעת מראש את 'אשמתה' של ישראל והקימה ועדת חקירה שתשמש חותמת גומי לעמדותיה הידועות. עדות לכך ניתן למצוא גם במנדט הוועדה שהונחתה לחקור את האירועים שהתרחשו רק אחרי החטיפה והרצח של שלושת הנערים".
בפברואר 2015 התפטר יושב ראש הוועדה ויליאם שייבס, לאחר שנודע ששימש יועץ בתשלום לאש"ף. לטענת שייבס מדובר באירוע זניח וחד פעמי משנת 2012, שבו שימש יועץ בתשלום לארגון תמורת 1,300 דולר. הוא החליט בכל זאת להתפטר מהתפקיד, כדי לא לעכב את פרסום הדו"ח. במקומו מונתה חברת הוועדה, מרי מקגוואן דייוויס.
השופטת האמריקאית מרי מקגוואן דייוויס עמדה בראש ועדה של האו"ם שמתחה ביקורת על דו"ח גולדסטון. ישראל שיתפה פעולה עם הוועדה, והדו"ח של מקגוואן-דייוויס היה מאוזן יותר מקודמו - דו"ח גולדסטון.
דו"ח הוועדה
הדו"ח פורסם ב-22 ביוני 2015.
עיקרי הדו"ח הם:
בריאיון עם השופטת האמריקאית מארי מקגוואן-דייוויס, שעמדה בראש ועדת החקירה, היא אמרה שהמסר העיקרי שחברי הוועדה רצו להעביר הוא שישראל חייבת לבחון מחדש את מדיניות הפעלת הכוח הצבאי שלה כיוון שזו הביאה להרס חסר תקדים בעזה ולהרג של כ-1,500 אזרחים חפים מפשע. "רצינו להבהיר שאי אפשר להטיל פצצה של טון באמצע שכונת מגורים צפופה."
מקגוואן-דייוויס סיפרה כי חלק גדול מהדו"ח התבסס על הסקירות והמסמכים שממשלת ישראל העלתה לאינטרנט במהלך השנה האחרונה. "השתמשנו בהרבה מהחומר שישראל העלתה לאינטרנט ונקודת המבט הישראלית מיוצגת בדו"ח שלנו".
תגובות לפרסום הדו"ח
ממשלת ישראל גינתה את הדו"ח. בתגובה הרשמית של משרד החוץ נאמר: "ידוע שהפקת הדו"ח נבעה ממניעים פוליטיים ופגועים מוסרית מלכתחילה, הוועדה למעשה קבעה כי ישראל אשמה מלכתחילה. ישראל נאלצה להגן על עצמה מול ארגון שירה לעבר אזרחים, תוך כדי סיכון אזרחיו כמגן אנושי".
ראש הממשלה בנימין נתניהו הגיב: "ישראל אינה מבצעת פשעי מלחמה, ישראל מתגוננת מפני ארגון שקורא להשמדתה ושמבצע פשעי מלחמה רבים. כל מדינה חפצת חיים הייתה נוהגת כך, אלא אם כן הוועדה מצפה ממדינה שאזרחיה מותקפים באלפי טילים לשבת בחיבוק ידיים". בהתייחס למטרת הדו"ח, האשים ראש הממשלה את מועצת זכויות האדם של האו"ם ב"אובססיה לישראל"; המועצה "קיבלה יותר החלטות נגד ישראל מאשר נגד סוריה, צפון קוריאה ואיראן יחדיו".
שגריר ישראל באו"ם, רון פרושאור, השיב לדו"ח: "מועצת זכויות האדם מתפקדת כחיילים של הפלסטינים ושל החמאס, והדו"ח המוטה שלה הוא הנשק שלהם."
ביום פרסום הדו"ח הרשמי בבניין מועצת זכויות האדם בז'נבה, נערכה ברחבת הכניסה שלו עצרת תמיכה בישראל ובצה"ל שארגנה מעבר לקשת - התנועה הציונית. בהשתתפות כ-1,000 תומכי ישראל יהודים ונוצרים, שהגיעו לשווייץ מאיטליה, גרמניה, בריטניה, צרפת, הונגריה והולנד.
לאונרדו ברוני
לאונרדו ברוני (באיטלקית: Leonardo Bruni; כונה גם לאונרדו ארטיני; 1370 בקירוב - 9 במרץ 1444) היה הומניסט, היסטוריון ומדינאי איטלקי, אשר נחשב להיסטוריון המודרני הראשון.
חייו
ברוני נולד בארצו, טוסקנה בסביבות שנת 1370. הוא היה תלמידו של הפוליטיקאי והמנהיג התרבותי קולוצ'יו סלוטטי, ממנו ירש את התפקיד קנצלר פירנצה. שנותיו בתפקיד - ראשית ב-1410 למשך כמה חודשים (עד שהתפטר) וב-1427 עד מותו ב-1444 - הסתמנו בלחימה תכופה. על אף שכיהן באחת מהמשרות הפוליטיות הרמות ביותר, עדיין היה חסר כוח ממשי יחסית למשפחת אלביצי ויריבתה, משפחת מדיצ'י. ברוני גם כיהן כמזכיר של ארבעה אפיפיורים בשנים 1405 - 1415.
פועלו
עבודתו החשובה ביותר היא "היסטוריה של אנשי פירנצה" ("Historiarum Florentinarum"), אשר נחשבת להיסטוריוגרפיה המודרנית הראשונה. ראשית, מכיוון שיש בה שימוש חלוצי בחלוקת ההיסטוריה לשתי תקופות: העת העתיקה, ימי הביניים. היסוד לרעיון זה הוא בכתבי פטרארקה, אשר הבדיל בין התקופה הקלאסית לבין הדעיכה התרבותית שאחריה. ברוני סבר כי ישנה בפירנצה תחייה תרבותית שהיא תחילתו של עידן חדש. סיבה נוספת היא הגישה החילונית שבה כתב, אשר התמקדה באדם ולא התיימרה להוסיף פרשנות תאולוגית לאירועים.
ברוני כתב בלטינית על חייהם של קיקרו ואריסטו, ובאיטלקית כתב על דנטה ופטרארקה. הוא תרגם מיוונית ללטינית כתבים היסטוריים ופילוסופיים רבים, בין השאר את עבודותיהם של אריסטו ופרוקופיוס.
קברו של ברוני נבנה על ידי ברנרדו רוסלינו ונמצא בבזיליקת סנטה קרוצ'ה.
מיון החלקיקים
מיון החלקיקים הוא מיון של חלקיקים בהתאם לתכונות הפיזיקליות שלהם. חלקיקים אלו יכולים להיות חלקיקים יסודיים או חלקיקים מורכבים. ברשימה להלן מוצגים הן חלקיקים שנתגלו באופן ניסויי והן חלקיקים שטרם נתגלו אך ישנן תאוריות המנבאות את קיומם.
חלקיקים יסודיים
חלקיקים יסודיים ("אלמנטריים") הם חלקיקים שאינם ניתנים לחלוקה. תכונת הספין חשובה להגדרת אופיו של החלקיק היסודי.
גארי פייטון
פייטון שיחק גם במשך שתי עונות בקבוצת מיאמי היט איתה זכה באליפות בעונת. הוא הרכז היחיד שנבחר לתואר שחקן ההגנה של העונה ב-NBA, ונחשב לאחד מהרכזים הטובים ביותר בתולדות המשחק. הוא מחזיק בשיא NBA בבחירות לחמישיית ההגנה של העונה, כאשר נבחר 9 פעמים בקטגוריה, הישג אותו הוא חולק עם מייקל ג'ורדן, ובשנת 2013 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
ביוגרפיה
פייטון גדל באוקלנד שבקליפורניה, שם שיחק כדורסל בתיכון סקייליין, ביחד עם גרג פוסטר. לאחר התיכון שיחק פייטון באוניברסיטת המדינה של אורגון. בעונתו השנייה באוניברסיטה צנחו ציוניו, והוא הוכרז כלא כשיר אקדמאית. בעקבות עידודו של אביו שיתרכז בלימודיו, הורשה פייטון לשוב ולשחק. במהלך ארבע שנותיו באוניברסיטה הפך פייטון לשחקן המעוטר ביותר בתולדות המוסד. באפריל 1990 הוא הופיע על שער המגזין ספורטס אילוסטרייטד כשחקן המכללות הטוב ביותר, נבחר לחמישיית השחקנים הטובה ביותר במכללות של שנת 1990, שלוש פעמים נבחר גם לחמישיית השחקנים הטובה ביותר בבית הפסיפי של המכללות (נקרא Pac-10), ובשנת 1987 נבחר ל"" הטוב ביותר ב-Pac-10. בנוסף, נבחר פייטון לחמישיית העשור של ה-Pac-10. עד הזמן בו סיים את לימודיו, שבר את שיאי המכללה בקליעות שדה, קליעות לשלוש, אסיסטים וחטיפות כדור - שיא שטרם נשבר מאז.