cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Artpop
Artpop (בעברית: אומנות פופ, מעוצב: ARTPOP) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת האמריקאית ליידי גאגא. האלבום יצא לאור ב-6 בנובמבר 2013, על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס. גאגא החלה לעבוד על האלבום בשנת 2011, זמן קצר לאחר השקת אלבומה השלישי, Born This Way. העבודה על האלבום נמשכה עד 2013, בעוד שהיא עצמה התאוששה מהניתוח שעברה לאחר פציעתה בסיבוב ההופעות השלישי שלה, "Born This Way Ball". היא תיארה את האלבום כ-"חגיגה ומסע מוזיקלי פואטי וחיפוש של תופעה". בכתיבת והפקת האלבום היא עבדה עם המפיק האמריקאי-צרפתי רד וואן והדי ג'יי ווייט שאדו והמוזיקאי הגרמני זד. מילולית, האלבום מדבר על השקפותיה האישיות על תהילה, מין, סמים, מגדר, והעצמה עצמית עם הפניות מהמיתולוגיה היוונית והרומית.
הוצאתו של האלבום קרתה יומיים לפני יציאת סיבוב הופעות השיווקי של גאגא, "ArtRave" שנמשך בין ה-10 בנובמבר עד 13 במאי. ביציאתו, האלבום קיבל ביקורות מעורבות ממבקרי מוזיקה אך זכה להצלחה מסחרית והופיע במקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית עם מכירות של 258,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו והפך לאלבום השני ברציפות של גאגא שהגיע לפסגת המצעד. כמו כן, הוא האלבום התשיעי הנמכר ביותר בשנת 2013 עם כ-2.3 מיליון עותקים ונכון ליולי 2014 מכר מעל ל-2.5 מיליון עותקים בעולם.
ב-12 באוגוסט 2013, "Applause" הופץ בתור הסינגל המוביל מהאלבום ושהה בעשירייה הראשונה ביותר מ-30 מדינות ברחבי העולם, כאשר הבולט מתוכם הוא מצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית שהגיע בו למיקום ה-4. הסינגל השני, "Do what U want" יצא לאור ב-21 באוקטובר והגיע למקום הראשון בהונגריה, יוון, ופורטוגל ונכנס ל-20 המובילים במצעד הבילבורד הוט 100 במקום ה-13. זמן קצר לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים השיווקים, "Venus" ו-"Dope" שהגיעו למקומות הראשונים בספרד והונגריה. הסינגל השלישי והאחרון, "" יצא ב-28 במרץ 2014. בניגוד לסינגלים הקודמים השיר לא זכה להצלחה והגיע למקום ה-76 בארצות הברית.
גאגא קידמה את "Artpop" עם הופעתה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV אותו פתחה עם הסינגל המוביל וביצעה אותו גם בתוכנית בוקר טוב אמריקה ובטקס פרסי המוזיקה האמריקאית הופיעה עם "Do What U Want", בשיתוף אר. קלי ובתוכנית המציאות של ארצות הברית, "The X Factor" עם כריסטינה אגילרה. באותה תקופה יצא לסיבוב ההופעות הרביעי שלה,"ArtRave: The Artpop Ball" שנמשך מ-4 במאי 2014 עד ל-24 בנובמבר וכלל כ-79 הופעות עם 83 מיליון הכנסות בסיימו. הוא הוכתר כמסע ההופעות השביעי המרוויח ביותר לשנת 2014. ליידי גאגא זכתה בהמון פרסי מוזיקה ב-VMA 2013 ועקפה זמרות ולהקות כמו מיילי סיירוס, קאשה, בריטני ספירס, 1 דיירקשן, ביונסה, לנה דל ריי, מדונה, מארון 5 ואדל. אבל ליידי גאגא גם הצליחה לקדם זמרות כמו טיילור סוויפט, כריסטינה אגילרה, ניקי מינאז', אלכסיה קייט, ג'נט ג'קסון וגם את זמרת הפופרוק ופאנק של שנות האלפיים הידועה בשם הבמה שלה "P!NK". בשנת 2015 ליידי גאגא הופיעה באירוע התרמה לתשושי נפש ובעלי מוגבליות פיזיות קשות. במופע היא לבשה שמלה לבנה, שרה וניגנה את שיר שלה "DOPE" בשידור חיי בערוצי החדשות.
רקע וכתיבה
פיתוחו של Artpop החל זמן קצר לאחר יציאתו של "Born This Way" ב-2011. שנה לאחר מכן, מושגי האלבום "החלו לפרוח" כאשר שיתפה גאגא פעולה יחד עם המפיקים פרננדו גאריביי ו-"DJ White Shadow" לצד סבב ההופעות "Born This Way Ball". עד חודש מאי 2012, האלבום קיבל צורה מוגדרת והמנהל וינסנט הרברט ששיתף פעולה בהפקתו הבטיח כי "היו שיאים מטורפים ונהדרים".בראיון ל-MTV ב-2013 גאגא אמרה כי "יצרתי את האלבום כדי לשקף דמוי של לילה במועדון, כשאתה מקשיב לו הוא באמת זורם יפה וגורם להרגשה מהנה לך ולחברים שלך להיכנס לתוכו". באותה תקופה, החלה להציג שירים בפני חברת התקליטים שלה וקיוותה לחשוף את כותרת האלבום עד חודש ספטמבר, מאוחר יותר אמרה כי Artpop היה ל-"מאמץ האמיתי שלה" ושהוא משקף את "ביטחונה המוגבר בהשוואה לאלבומיה הקודמים".
גאגא גייסה את האמן ג'ף קונס לכתיבת האלבום בתחילת שנת 2013, כאשר השניים נפגשו בעבר באירוע אופנה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שלוש שנים קודם לכן, בו הופיעה גאגא. לדברי קונס, "היא פשוט תפסה אותי ונתנה לי חיבוק גדול סביב המותניים שלי" עליו השיבה, "אתה יודע ג'ף, הייתי מעריצה שלך, וכשהייתי ילדה שטיילה בסנטרל פארק הייתי מדברת עם חברי על עבודתך". בעקבות ניתוח יריכה בפברואר 2013 נאלצה גאגא לצאת להפסקת של חצי שנה במהלכה למדה ספרות איטלקית ומוזיקה יחד עם היצירה שלה, "Haus of Gaga". תקופה זו אפשרה לה לבחון ולשפר את כיוון היצירתיות שלה שאותו תיארה כ-"תהליך מבט מוקפד" והוסיפה "אני חייבת להביט בעבודה לפרקי זמן כדי שהיא תהיה טובה, עם הניתוח רעיונותי קיבלו את התחושה הנפלאה הזו שאמרה לי כי זה הרגע המתאים".
נושאים
גאגא תיארה את האלבום כ-"חגיגה ומסע מוזיקלי פיוטי שמפגין חוסר בגרות ואחריות", בניגוד להמנון ואופיו האפל של "Born This Way". בראיון באוגוסט 2013 אמרה למגזין V שהיא עברה "חוויה קוסמטית עם מילים" כשהיא בוחנת שמות פוטנציאליים לאלבום. תחילה, חשבה על שמות מועדפים כמו "פופארט", אך כאשר הטילה ספק בהשלכות התרבותיות של המילים ובאבולוציה של הכותרת לאחר השחרור, היא מצאה במהרה שם חלופי שהפך ל-"Artpop". באלבום זה, גאגא מנסה להחדיר פגיעות ליצירתה, ציורם של הולדת האלה ונוס מהמיתולוגיה הרומית של האמן פיירו וסנדרו בוטיצ'לי צוטט כמוזות החזון היצירתי שלה. היא הודתה כי הייתה מודעת לעצמה יותר ויותר בשיאו של "Born This Way" וכשנשאלה על ההחלטה לחדד את דמותה היא הגיבה בכך שאמרה,""נושאי האלבום סובבים בעיקר סביב תהילה, מין, והעצמה, תוך בחינה קצרה של תפקידי מגדר ומריחואנה עם הפניות כוללות מהמיתולוגיה היוונית והרומית, נגן ג'אז קלאסי ומוזיקה אלקטרונית ושימוש בפסנתר בצורה בלתי פוסקת. ספנסר קורנהאבר מאטלנטיק ראה באלבום "תשוקה גשמית והיבט של הרעיון הרחב יותר של החזקת רצון לתשומת לב". ג'ון אייזלווד ממגזין לונדון איבנינג סטנדרד הציע שירים כמו "Do What U Want" ו- "Dope" להדגיש את נטיותיה הכנועות בסקרנותה של גאגא ככותבת שירים. ג'ייסון ליפשוץ ממגזין הבילבורד העיר כי האלבום "באופן טבעי" מקיים את "שאיפתה מרחיקת הלכת" לחשוב מחדש על 'אלבום הפופ' כישות", ואילו ג'רי שיבר מהעיתון ארצות הברית כיום אמר כי צפה במילים כדי "לחזות למעללים של צפירה סקסית מועצמת הנאבקת בתהילה", דבר שציפה מגאגא. ג'ון פארלס מהעיתון ניו יורק טיימס טען כי "עם Artpop, גאגא חזרה ואמרה את הצורך שלה באהבת המעריצים שלה והכריזה על הציר החדש שלה ליישר קו עם עולם האמנות הוויזואלי".
הפקה
באמצע שנת 2013, גאגא יצרה קשר עם הראפרים, T.I., טו שורט, וטוויסטה כדי להקליט שירים חדשים שלאחר מכן נחשף כי הם משתתפים בשיר "Jewels n 'Drugs" מתוך האלבום. במהלך ראיון ל-MTV אישרו כי הם הקליטו את פסוקיהם בנפרד, בעיקר בגלל עומס בזמנים. טוויסטה הסבירה כי גאגא רצתה "להרכיב אווירה של אמנים" על מנת "לתפוס את המהות" של מה שהיא רוצה לעשות עם השיר. בנוסף, גאגא עבדה עם הראפרית אזיליה בנקס ביצירת שני שירים שכותרתם, "Red Flame" ו-"Ratchet" אך מעולם לא פורסמו מאחר ששיתוף פעולתן הסתיים בסכסוך. "DJ White Shadow" אמר בראיון שבזמן שעבד על "Do What U Want" עם גאגא במהלך המופעים באירופה כחלק מהסבב, "Born This Way Ball", הוא העלה את הרעיון להפגיש את גאגא ואת אר. קלי בשיר, בעודו אומר כי "נראה לי הגיוני להפגיש שני גאונים בשיר אחד". קלי אמר בראיון למגזין הבילבורד כי הוא נהנה מתהליך הקלטת השירים בזכות המקצועיות של גאגא. במסיבת עיתונאים שנערכה ביפן בשנת 2013, נשאלה גאגא מדוע היא עובדת יחד עם קלי, בעודה מגנה על שיתוף הפעולה בכך שאמרה, "ר 'קלי ואני כתבו עלינו לפעמים דברים מאוד לא נכונים, כך שבאופן מסוים זה היה הקשר בינינו". עם זאת, לאחר שידור הסרט התיעודי "Surviving R. Kelly" שיצא בינואר 2019, אשר פירט את ההאשמות בנושא התעללותו המינית של קלי נגד מספר נשים, גאגא פרסמה התנצלות על עבודתה יחד איתו ואמרה כי חשיבתה "מעוותת במפורש" וכי היה לה "שיקול דעת לקוי" באותה תקופה. לאחר מכן השיר הוסר מכל גרסאותיו באינטרנט ועותקי האלבום.
מוזיקה ומילים
Artpop תואר כאלבום המושפע מז'אנרים של סינת'פופ, טכנו, דיסקו רוק, ו-"EDM" על ידי מגזין בילבורד. התדמית האלקטרונית שלו הותאמה בתחילתו ל-"Born This Way". סאל סינקאמאני ממגזין "Slant" טען שגאגא "ממשיכה להיות סטודנטית של מדונה כאשר היא משקפת וידויים של אלבומה "Confessions on a Dance Floor" עם שירים כגון "Applause" ו-"Fashion!".אדם מרקוביץ, בביקורתו למגזין האינטרנאינטמט וויקלי אמר כי "מרבית השירים של האלבום ישתלבו מאוד עם שיריהם של "The Fame" ו-"Born This Way". הלן בראון מהדיילי טלגרף "נרתעה" מההאזנה לאלבום ואמרה כי "זה מרגיש כמו לשוטט שיכור במועדון עצום ומבוך, ולהציץ לסדרה מבוישת של חדרים חשוכים. בה היא מנסה להתייחס לז'אנרים מוזיקליים שונים כאילו היו כובעים בהתייחס לנוף הצליל העמוס של האלבום. בן קלי מ-"Attitude" תיאר את האלבום כ-"אודיסיאה בלתי פוסקת של צלילים אלקטרוניים המנוקבת על ידי נימוקים מלודיים חזקים".
שירים
האלבום מתחיל בשיר "Aura", המושפע מסגנון המזרח התיכון ונפתח בגיטרות בסגנון מערבי בקול מעוות של גאגא ו-"צחוק מטורף" כאשר היא נשמעת שואלת "האם תרצה לראות את הילדה אשר חיה מאחורי ההילה?, בראיון אמרה כי השיר מבטא את תחושתה שמאחר והיא לובשת תחפושות רבות אותן תיארה כ-"אופנה חזותית" זה לא אומר כי היא ריקה מתוכן, "הרעלות" שלה הן אלו שמגנות על היצירתיות שלה, וההילה שלה היא הדרך איתה היא מתמודדת עם ה-"שיגעון" שלה. השיר השני, "Venus" מציין את ונוס אלת האהבה הרומית, כוכב הלכת, והקשרה המיני של המילה. שהו שיר סינת'פופ ודאנס-פופ הכולל אלמנטים של מוזיקת דיסקו משנות השמונים, גאגא אמרה כי הוא מדבר על "מציאת אמונה במקומות אחרים, מעבר אליהם, וגם על יחסי מין בדרך מיתולוגית". "G.U.Y" (ראשי תיבות של נקבה מתחתיך) הוא שיר R&B ומוזיקת האוס שתואר כ-"צפירת ריקודים מצטמררת שעושה את ההבחנה בין שוויון בין המינים לרצון הגשמה מינית". השיר כולל את נושא הפמיניזם אותו תיארה כ-"להרגיש נוח מתחת, מפני שאת חזקה מספיק כדי לדעת שאת לא צריכה להיות בראש בשביל לדעת שאת שווה את זה". השיר הרביעי, "Sexxx Dreams" מושפע מז'אנר הסינת'פופ בהשראת הזמר פרינס. מילותיו מדברות על מפגש מיני עם מאהב שחברו נעלם בסוף השבוע. השיר החמישי, "Jewels n 'Drugs", הוא בסגנון היפ הופ המדבר על "סיפור על התמכרות לתהילה". השיר הבא, "Manicure" (מעוצב כ-"MANiCURE") הטקסטים המעורפלים שלו הם "הכרת תודה להטבות שטחיות", ומדברים על התחדשות פיזית ורוחנית לפני "ההכנה ליציאת תפיסת גבר או אישה". "Do What U Want" הוא שיר אלקטרופופ ו-R&B בהשראת שנות השמונים ומוזיקה אלקטרונית. במילותיו ניתן לשמוע את המשפטים, "עשה מה שאתה רוצה, מה שאתה רוצה עם הגוף שלי, תעשה מה שאתה רוצה, מה שאתה רוצה עם הגוף שלי, כתוב מה שאתה רוצה, אמור מה שאתה רוצה עליי, אם אתה תוהה, דע שאני לא מצטערת". מילות השיר מייצגות נושאים של כניעות מינית. "Artpop" הנושא את כותרת האלבום, הושווה לשירה של סלינה גומז משנת 2011 "Love You like a Love Song" ולסינגל "Can't" של הזמרת קיילי מינוג משנת 2001. מילותיו מדברות על "הסובייקטיביות של האמנות", ומתארות את גאגא אומרת לקהל שהיא "אמנית שיוצרת לטובת הבריאה". גאגא הסבירה שהמילים הן מטאפורה על אהבה.
"Swine" הוא שיר רוק אנד רול קל בליווי צרחות המשוואה את אופיו של מאהב לחזיר. בראיון אמרה כי "השיר מדבר על מערכות יחסים מאוד אישיות אשר עברה ועל מספר חוויות מינית מטרידות ומאתגרות שנתקלה בהן במהלך ראשית חייה", בכך ניתן לראות רמיזה על כך שנאנסה בגיל 19 על ידי מפיק המבוגר ממנה ב-20 שנה. השיר העשירי הוא "Donatella", אותו כינתה "המנון למנודים" והכרת תודה לחברתה המעצבת דונטלה ורסאצ'ה. גאגא תיארה אותו כ-"שיר פופ מהנה ומשוגע להפליא, המדבר על היותך אישה חסרת פחד שגאה בעצמה". "!Fashion" הוא שיר דאנס בהשפעת פאנק המציג את אהבתה של גאגא לבגדי הוט קוטור, מילותיו מדברות על "היכולת להתחפש ולהרגיש כאילו אתה הבעלים של העולם". הופעתה בשיר הושוואה לזו של הזמר דייוויד בואי. "Mary Jane Holland" הוא שיר דאנס וסינת'פופ המדבר על שימוש במריחואנה ועל "בילוי נהדר". גאגא השתמשה בשם השיר כאלטר אגו שלה כאשר היא "מסוממת" יחד עם חבריה באמסטרדם, בו תיארה את העישון כמה שעזר לה להוריד את הלחץ בלהיות מפורסמת וגרם לה להרגיש שהיא "מוסגלת להיות כל מה שהיא רוצה".
השיר ה-13, "Dope" מלווה בניגון פסנתר. לדברי גאגא, הוא החלק העצוב בשיר הקודם "Mary Jane Holland". לאחר שהיא פיתחה התמכרות למריחואנה והשתמשה בה כמנגנון התמודדות לחרדה, מה שהוביל אותה בסופו של דבר לתחושות פרנואידיות, והוסיפה כי השיר מבקש סליחה בפני כל מי שנאלץ להתמודד איתה במצבים אלו. "Gypsy" הוא שיר אירופופ ואלקטרופופ עם השפעות רוק. היא תיארה אותו כ-"מי שמטייל בעולם והבדידות קשורה אליו". השיר מציג את מעריציה של גאגא כאנשים שאיתם היא מרגישה בבית, ולכן איננה מרגישה לבד במסעותיה ממדינה למדינה. השיר האחרון של האלבום, "Applause" המושפע מז'אנרים כגון אלקטרופופ ויורודאנס, מדבר לדברי גאגא על ההבדל בין אמן לסלבריטאי, בעודה אומרת כי "אני חיה בשביל מחיאות הכפיים, אבל אני לא חיה בשביל תשומת הלב שאנשים מביאים לך רק כי את מפורסמת, אני חיה על כך שבכל הופעה שלי הקהל מוחה כפיים עבורי כי הם אוהבים אותה".
הוצאה
באוגוסט 2012, לאחר ששיתפה תמונה שלה עם הקעקוע בשם "ARTPOP" גאגא הודיעה ברשתות החברתיות שלה כי האלבום יקרא בשמו, "Artpop". האלבום היה אמור לצאת במקור בתחילת 2013, אך נדחה ללא הגבלת זמן לאחר שגאגא פיתחה דלקת סינוביטיס וקרע בירכה שדרש תיקון כירורגי והביא לכך שחלק מתאריכי סבב ההופעות "Born This Way Ball". ביולי 2013 אישרה גאגא כי Artpop יצא ב-11 בנובמבר 2013 בארצות הברית. ההזמנה המוקדמת של האלבום הייתה אמורה להתחיל ב-1 בספטמבר 2013, אך הועברה ל-19 באוגוסט 2013 "בגלל ציפייה ציבורית". מאוחר יותר הוקדמה ל-12 באוגוסט ובמקביל לשחרורו המוקדם של "Applause". גאגא תכננה להוציא גם מספר מהשירים שלא העלו באלבום בהם "Brooklyn Nights" אשר עבדה עליהם זמן רב אם כי תוכנית זו נותרה בלתי ממומשת.
עבודת אומנות
ב־7 באוקטובר 2013 גאגא חשפה את עטיפת האלבום של Artpop בשלטי חוצות של בילבורד ברחבי העולם אשר נוצר על ידי האמן ג'ף קונס, שכללה פסל עירום של גאגא עם כדור כחול אשר מכסה אותה מלפניה. הרקע מורכב מעבודות אמנות הכוללות את לידת האלה ונוס, אשר היוו השראה לקליפ "Applause" ולביצוע הופעת פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2013 עם השיר. קונס הסביר ל-MTV את משמעות העטיפה:"'עם הכריכה רציתי שיהיה שם את גאגא כפסל, כסוג תלת־ממדי של צורה ועם הכדור, כי הכדור באמת הופך להיות סוג של סמל לכל דבר - והיבט זה של השתקפות שכאשר אתה נתקל במשהו כמו כדור מביט, זה מאשר אותך, זה מאשר את קיומך ואז מתוך האישור הזה, אתה מתחיל לרצות יותר. יש התעלות שמתרחשת ובסופו של דבר היא באמת מובילה אותך לכל דבר. אז ההיבט הזה שם. אבל לא רציתי את גאגא שם מבודדת, אז ברקע יש את 'אפולו ודפנה' של ג'ובאני לורנצו ברניני - וזו העבודה שבה אפולו רודף אחרי דפנה והיא הופכת לעץ. וכך יש רק הצצות על דפנה פנים ושל אפולו. אפולו הוא אל המוזיקה ובכל פעם שאפולו היה מבצע מוזיקה הוא היה מתעלה, הוא היה משתנה וישותו הייתה הופכת נשית יותר. וזו ההתעלות שאתה יכול לחוות דרך אמנות וחיים. ההוויה שלך יכולה לשנות מגדר, האפשרויות שלך יכולות להשתנות, ההיקפים שלך יכולים להשתנות. וגם בצורות משולשות אלה שיוצאות הוא 'הולדת ונוס' של בוטיצ'לי, המציגה את גאגא כמובן בתפקיד ונוס - של טבע המשך אנרגיית החיים והמרדף וההנאה מהאסתטיקה ומהיופי. ועל הרצון להמשיך ולהתעלות'."וויל גומפרץ מהמגזין NME כתב כי "זהו כריכה קלאסית. כשאתה מפרט את 100 הכריכות הטובות ביותר במאה ה-21, הוא יהיה ממש שם למעלה. טיפוגרפית הוא AA+, ויזואלית הוא AAA". מאוחר יותר, גאגא גם חשפה בעמוד הפייסבוק שלה כי "500,000 העותקים הפיזיים הראשונים של Artpop יהיו מעוצבים עם "LADY GAGA + ARTPOP" חתוך מנייר כסף מתכתי ורוד חם + נייר כסף. רשימת השירים הוצגה בסדרת פוסטים של מעריצים שגאגא צייצה מחדש עם תמונות של ציור קיר שצויר על ידי מעריצים מחוץ לאולפן הקלטות בלוס אנג'לס, שם הושלם Artpop ב-9 באוקטובר 2013. במקור, רישום השירים אמור היה להיחשף ב-29 בספטמבר 2013. בפוסט בטוויטר, גאגא אמרה כי היא מאחרת בגלל שני שירים שנלחמו על המקום השתים עשרה באלבום. בינואר 2014 אישר משרד התרבות הסיני את יציאתו של ארטפופ ללא צנזורה במדינה, מה שהפך את האלבום לראשונה שיצא לאקרנים במדינה לאחר שהתפרסם "ברשימה השחורה על ידי הממשלה למוזיקה בלתי הולמת" בשנת 2011. עם זאת, כדי להימנע ממחלוקת נוספת עם שחרורו, כריכת האלבום הסינית שונתה כך שתכלול את רגליה של גאגא מכוסות בגרביונים, כאשר הכדור הכחול הוגדל לכיסוי שדיה החשופים.
הופעות חיות
ב-25 בדצמבר 2012, גאגא הכריזה על סרט תיעודי לאלבום בשם, "Life, The Creation of Artpop + You", אותו תיארה כמתנה למעריציה. את הסרט התיעודי ביים טרי ריצ'רדסון, משתף הפעולה הקודם בספר הצילום של גאגא "Lady Gaga x Terry Richardson", שלא פורסם בסופו של דבר. גאגא פתחה את טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2013 בהופעה של "Applause", בה החליפה מספר תלבושות ופאות צבעוניות מהקריירה שלה בעבר. לאחר מכן השתתפה בפסטיבל אייטונס ב-1 בספטמבר 2013 והוציאה שירים חדשים מהאלבום לקהל של 5,000 איש. גאגא כינתה את ההופעה שלה "SwineFest" על שם אחד השירים, "Swine" במהלך האירוע. בביצוע השיר "Jewels n 'Drugs" הצטרפו לגאגא על הבמה הראפרים טו שורט, טוויסטה ו-T.I. השותפים בשיר. המופע הוקלט ומאוחר יותר נכלל בדיסק שני במהדורת הדלוקס של האלבום. ב-9 בספטמבר הופיעה גאגא עם הסינגל המוביל, "Applause" בתוכנית בוקר טוב אמריקה והייתה לבושה כדמויות מרובות מתוך הקוסם מארץ עוץ.
קדימון לסרט מצ'טה קטלני, בו שיחקה גאגא את הדמות "הזיקית", יצא ב-4 באוקטובר והציג את גרסת האולפן האלטרנטיבית לשיר מתוך האלבום, "Aura". סרטון המילים של השיר, בבימויו של רוברט רודריגז, הועלה לחשבון ה-Vevo של גאגא חמישה ימים לאחר מכן, ובו מופיעות סצינות ודיאלוגים מתוך הסרט בין הדמויות. קטעים של השירים "G.U.Y.", "Artpop" ו- "Mary Jane Holland" מהאלבום פורסמו מעת לעת במהלך שבועיים בין התאריכים 14–28 באוקטובר. ב-24 באוקטובר נערכו מפגשי האזנה לקידום מכירות של האלבום בברלין, כאשר גאגא סיפקה ביצוע חי של השיר "Gypsy". לאחר מכן הופיעה ללא הודעה מוקדמת במועדון הלילה "G-A-Y" בלונדון כעבור יומיים וביצעה את "Venus", אשר במהלכו יצרה מחלוקת כשהתפשטה והייתה עירומה במהלך המופע. ב-27 באוקטובר ביצעה גאגא גם את "Venus" לצד "Do What U Want" בעונה העשירית של התוכנית האקס פקטור בממלכה המאוחדת. ההופעה עוררה מטח תלונות בפני ערוץ "ITV" ורשות התקשורת הבריטית על לבושה החשוף של גאגא ורקדניותיה. גאגא שבה לארצות הברית בשבוע שלאחר מכן להופעה עם "Dope" בטקס פרסי המוזיקה של יוטיוב והמשיכה להופיע עם שירים מהאלבום בתוכניות המופע של הווארד סטרן, סאטרדיי נייט לייב וטקס פרסי המוזיקה האמריקאית 2013 יחד עם הראפר אר. קלי.
לילה לפני צאתו של האלבום, גאגא אירחה מסיבת שחרור עבור האלבום, שכונתה "ArtRave". אשר התקיימה במחסן גדול בחצר הצי של ברוקלין בניו יורק, וכללה מסיבת עיתונאים והופעה חיה. במהלך מסיבת העיתונאים, גאגא חשפה את "השמלה המעופפת הראשונה בעולם", ועבודות חדשות של צמד הצלמים ההולנדי אינז ואן למסוורדה ווינודה מטדין, במאי התיאטרון האוונגרדי רוברט וילסון, אמנית הפרפורמנס מרינה אברמוביץ' והאמן ג'ף קונס. גאגא ביצעה קונצרט המורכב מתשעה שירים מהאלבום, שהוזרם בשידור חי ב-Vevo ובהמשך שודר מחדש באמצעות שותפי הסינדיקציה של האתר. הוא זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרים, שהחמיאו להופעתה ולהתלהבותה של גאגא.
ספיישל הטלוויזיה השני של חג ההודיה של גאגא, "Lady Gaga and the Muppets Holiday Spectacular" (ליידי גאגא ומופע חג החבובות), שודר ב-28 בנובמבר, וכלל הופעות של השירים, "Artpop" עם אלטון ג'ון, "!Fashion" עם רופול ו- "Gypsy" עם קרמיט הצפרדע. הייתה לה קבלת פנים מעורבת, כאשר חלק מהמבקרים שיבחו את גאגא על היותה קשורה למופע, בעוד שאחרים היו מאוד ביקורתיים כלפיה בגין השימוש בספיישל החג כ-"כלי תדמיתי בלבד לאלבום". הופעותיה לקידום האלבום נמשכו בדצמבר עם הופעה בתוכנית הצ'אט הבריטית, "Alan Carr: Chatty Man", פסטיבל ה-"Jingle Bell Ball", והופיעה בגמר העונה החמישית של התוכנית "The Voice". ב-18 בפברואר 2014, גאגא ביצעה את "Artpop" בתוכנית "Tonight Show" בכיכובו של ג'ימי פאלון, וב-13 במרץ היא הופיעה בראש הפסטיבל "SXSW" ובצעה שירים נוספים מהאלבום. ההופעה של "Swine" קיבלה תגובה חריפה על הכללתה של אמנית הפרפורמנס מילי בראון, שהקיאה על גאגא בצבעים שונים כמטאפורה לאונס.
סינגלים
"Applause" יצא כסינגל הראשון מתוך האלבום. בשל מספר הדלפות, הוא יצא לפני התאריך המתוכנן, ב-12 באוגוסט 2013. הסינגל החל להופיע בתחנות הרדיו המרכזיות בארצות הברית ב-19 באוגוסט 2013. הוא זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה, שמצאו אותו כ-"חזרה לעידן The Fame הידידותי למועדונים של גאגא". הוא נכנס לעשרת הראשונים במספר מדינות רבות, והגיע בשיאו למקום ה-4 בארצות הברית במצעד הבילבורד הוט 100. הקליפ המצורף של "Applause" הוקרן בבכורה בתוכנית בוקר טוב אמריקה ב-19 באוגוסט 2013, שצולם בלוס אנג'לס על ידי אינז ואן למסוורד ווינודה מטדין. השיר הוכתר כתואר פלטינה מרובעת על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA) לאחר שמכר 4 מיליון עותקים בארצות הברית. ב־3 בספטמבר 2013, גאגא פתחה בסקרים בחשבונה ברשת טוויטר וביקשה מהמעריצים לעזור לה בבחירת הסינגל השני מהאלבום, כשהיא מציגה את האופציות לשירים, "Aura","Manicure", "Sexxx Dreams" ו-"Swine". היא חשפה בחודש לאחר מכן כי "Venus" נבחר לסינגל השני, אם כי הפופולריות של "Do What U Want" בשיתוף אר. קלי הובילה לשחרורו כסינגל השני מהאלבום במקום. הוא זכה לתגובה חיובית בדרך כלל מצד המבקרים, שהחמיאו למקהלתו ומצאו שהוא להיט רדיו פוטנציאלי. השיר הגיע לשיא בין עשרת הראשונים במדינות מסוימות, כולל הממלכה המאוחדת, איטליה ודרום קוריאה,  כמו גם נכנס ל-20 המובילים במדינות רבות אחרות, כולל גרמניה, שוודיה וארצות הברית. גרסת אולפן חלופית ל-"Do What U Want", שם מוחלפים הקולות המקוריים של קלי בפסוקים חדשים ששרה כריסטינה אגילרה, פורסמה ב-1 בינואר 2014. ב-11 בינואר 2019, הודיעה גאגא על הסרת השיר מכל שרתי המוזיקה והוצאתו מן האלבום בעקבות החשדות בפדופיליה והתעללות כלפי נשים מצד אר. קלי. מהאלבום יצאו כ-2 סינגלים שיווקים, "Venus" ב-28 באוקטובר 2013 ו-"Dope" ב-4 בנובמבר 2013. "Dope" זכה להצלחה במצעדים והגיע למקום ה-8 במצעד הבילבורד הוט 100 ללא קידום רב ובחלק ממדינות אירופה נכנס גם כן לעשרת המובילים בעודו כובש שאת מצעדי ספרד והונגריה ובכך, הפך לסינגל השיווקי המצליח ביותר שלה עד כה.
"G.U.Y.", יצא כסינגל השלישי והאחרון מהאלבום. הוא נכנס לתחנות הרדיו המרכזיות בארצות הברית ב-8 באפריל 2014 והייתה לו קבלת פנים מעורבת מצד מבקרי המוזיקה, חלקם מצאו אותו קליט ואחד המסלולים הבולטים של האלבום, ואילו אחרים מתחו ביקורת על הפקתו ועל מילותיו. השיר הופיע לראשונה במצעדים הרשמיים של מספר מדינות, אך ברובם לא הצליח להיכנס לעשירייה הראשונה. עם זאת, בישראל כבש את המקום הראשון במצעד מדיה פורסט ישראל. הוא לווה בקליפ שצולם בטירת הרסט בקליפורניה אותו ביימה גאגא, ושילב גם חלקים מהשירים "Artpop", "Venus" ו- "Manicure" מלבד הסינגל עצמו.
סיבוב הופעות
בין 28 במרץ ל-7 באפריל 2014, גאגא ביצעה את מופעי הגמר באולם הנשפים המפורסם בניו יורק "Roseland Ballroom" לפני שנסגר לצמיתות. סבב ההופעות הקבוע שלה במקום, "Lady Gaga Live at Roseland Ballroom", הוכרז במקור עם ארבע הופעות, כאשר שלושה תאריכים נוספים נוספו מאוחר יותר עקב ביקוש פופולרי. כמחווה למקום הבמה עוטרה בשושנים, וגם תלבושותיה של גאגא כללו את נושא הוורדים. סבב ההופעות הקבוע זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה, שמצאו כי הוא מייצג טוב יותר את יכולותיה של גאגא כבדרנית מאשר הופעות הקידום הקומים שלה עבור האלבום. ההופעות נמכרו כאשר מחירי הכרטיסים היו מעל העלויות הממוצעות של הכרטיסים במקום, ושבעת התאריכים מכרו בסיומם כ-24,532 כרטיסים בסך הכל עם כ-1.5 מיליון דולר הכנסות. ב-4 במאי 2014, גאגא התחילה סיבוב ההופעות הרשמי לקידום האלבום בשם, "ArtRave: The Artpop Ball" שכלל כ-79 הופעות, 5 באסיה, 30 באירופה, 38 באמריקה הצפונית ו-6 באוקיאניה. ההופעה האחרונה של הסבב בפריז, צרפת, שודרה בשידור חי ברשת. מעצבי התלבושות והכוריאוגרפים של המופע שאפו לערוך מופע יחיד וצבעוני, וגופי התאורה תוכננו ליצור חוויה "חוויה נלהבת". הסבב זכה לשבחים רבים על ערכו הבידורי וכישוריה הקוליים של גאגא, אף על פי שקיבל ביקורת על רשימת השירים שכלל (כ-25 שירים, 13 מהאלבום), גרף כ-83 מיליון דולר מ-920,088 כרטיסים שנמכרו מתוך 74 ההופעות המדווחות במגזין בילבורד.
ב-13 בספטמבר הסבב הגיע להופעה בישראל שבה גאגא ביצעה דואט עם הזמר טוני בנט מול קהל של מעל ל-30,000 צופים. המופע כולו זכה לביקורות משבחות, הכתב אסף נבו מאתר "Mako" קרא למופע "מצטיין" ולגאגא "הכוכבת הכי צבעונית ופרובוקטיבית ואחת הזמרות המצליחות שידע עולם הפופ בשנים האחרונות, ענתה על כל הציפיות במופע פופ קצבי, צבעוני, מרשים ולעיתים אף מרהיב, כאשר ביצעה את מיטב הלהיטים שלה שכולנו אוהבים".
ביקורת
בשחרורו Artpop קיבל ביקורות מעורבת ממבקרי המוזיקה. באתר הביקורות Metacritic, הוא קיבל ציון של כ-61 נקודות מתוך 100 סך הכול שהתבססו על 30 ביקורות שונות. אדם מרקוביץ מהמגזין אנטרטיינמנט ויקלי, אמר כי "רוב שירי האלבום מהנים אבל שחוקים... האלבום לא עושה רושם כללי". ג'רי שרייבר, שכתב עבור העיתון USA Today סבר שהאלבום לא "מבדר באופן קבוע", והודה כי "גאגא יצרה את האלבום בעיקר למעריציה ולא למאזינים". סאל צ'ינקומני מהמגזין Slant, נתן לאלבום ביקורת חיובית ושיבח את הצלילים והמבנים שלו, בעוד שג'ייסון ליפשיץ מבילבורד "שיבח את המאמץ של גאגא בטוח ואמר "ברור לחלוטין שכול סנטימטר של כלי השיט שלה מתפתח ומחדש". הוא נתן לאלבום ציון של 4 כוכבים מ-5. בסקירה חיובית נוספת, עורך העיתון The Daily Beast, אמר כי "היו רגעים של גאוניות באלבום, שהיו ראויים לשיקול דעתו של פרס גראמי". רוברט קופסי מהאתר הבריטי Digital Spy אמר כי "לאלבום יש יותר שירים טובים מאשר רעים".
הלן בראון, כותבת בדיילי טלגרף, מתחה ביקורת על בחירתה של גאגא בז'אנרים שונים באלבום אך עם זאת אמרה כי הוא "מעולה לריקודים". אילו קארין גאנץ ממגזין הרולינג סטון כינה אותו "אלבום מוזר של דיסקו סוער ומיני אך לא סקסי". כמה עיתונאים סברו שהתגובה המעורבת יותר של המבקרים בהשוואה ליצירותיה הקודמות של גאגא הייתה לא הוגנת ונבעה מהתמקדות בגאגא עצמה ולא רק בתכני האלבום. ניק מסיט מעיתון פורבס מתח ביקורת על מבקרי המוזיקה, גינה את ביקורותיהם והתמקד ב-"אומן על האמנות עצמה", והאשים אותם בכך ש-"התכופפו לאחור רק כדי להזכיר את כל השאר ולא את המוזיקה". הוא סיכם כי "Artpop, "מספק סטייה מבורכת ממבני המקהלה הסטנדרטיים, ובסופו של דבר הוא מאמץ נועז". אד פוטון ממגזין טיימס אמר כי "מבחינתי בעקבות אלבומה הקודם, Born This Way אלבום זה עדיף בהרבה". המבקר רוברט כריסטגאו, טען כי "תגובת הביקורת הייתה חסרת מושג", ובסופו של דבר כינה את Artpop כאלבום הכי מוערך של 2013.
רשימות סוף שנה
Artpop נכלל במספר רשימות אלבומי סוף שנה על ידי מבקרי מוזיקה שונים, במגזין הבילבורד הגיע למקום ה-14 במצעד 15 האלבומים הטובים ביותר של שנת 2013 ואמר כי על גאגא כי "מדובר בהצהרה של זמרת וכותבת שירים אשר רוצה להיות יותר מסתם אמנית פופ". Digital Spy כלל את האלבום במקום ה-21 ברשימת 30 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2013 לצד Popjustice שמיקם אותו במקום ה-6 ברשימת 33 האלבומים הטובים ביותר של 2013 בטענה כי הוא "מדהים". Entertainment wise כלל אותו ברשימת סוף השנה בכותרת עשרת האלבומים הטובים ביותר וקרא לאלבום "מקורי וחדשני". עטיפת האלבום דורגה במקום ה-23 ברשימת "50 עטיפות האלבומי הפופ הטובים ביותר ב-5 השנים האחרונות" שנערך על ידי מגזין Complex.
אמריקה הצפונית
Artpop הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הבילבורד 200, וזיכה את גאגא באלבומה השני בפסגה, ובנוסף הפך לאלבום הרביעי בגודלו במספר העותקים הגבוה ביותר בשבוע ליציאת אלבום בשנת 2013 של זמרת כאשר במקום הראשון, Beyoncé של ביונסה, במקום השני, Prism של קייטי פרי, ובמקום השלישי, Bangerz של מיילי סיירוס. בשבועו השני ירד למקום השמיני עם מכירות של 46,000 עותקים, בירידה של כ-82%. בשבועו השלישי, עלה למקום השביעי עם 116,000 עותקים כתוצאה מקידומיה של גאגא ליום "Black Friday".
בהקשבה לשיטת מעקב מכירות האלבומים, "Nielsen SoundScan" האלבום מכר מעל 1,000,000 עותקים בארצות הברית נכון לאוקטובר 2017 והוכתר כתואר פלטינה על ידי RIAA. בעקבות הופעתה של גאגא בסופרבול LI בפברואר 2017, האלבום חזר למצעד למקום ה-174 לאחר מכירת 5,000 עותקים. בקנדה, האלבום נכנס לראשונה למיקום הראשון במצעד הרשמי עם כ-25,000 עותקים. ב-14 בנובמבר 2013 האלבום הוכתר כתואר פלטינה עבור מכירת 80,000 עותקים במדינה.
אסיה, אירופה ואוקיאניה
ביום הראשון ליציאתו ביפן, נחשף כי האלבום מכר 18,109 עותקים ויכנס למקום השני במצעד האלבומים הרשמי. לאחר מכן מכר כ-58,493 עותקים והגיע וכבש את המצעד. Artpop נכנס גם לפסגת האלבומים בבריטניה עם מכירות של 65,608 עותקים בשבוע ליציאתו, מה שהופך את גאגא לאמנית הסולו השלישית בתולדות המצעד שמחזיקה בשלושה אלבומי אולפן ראשונים בפסגת המצעד ביחד עם סוזן בויל ואבריל לאבין. בשבועו השני ירד למיקום התשיעי עבור 15,948 עותקים. בהמשך האלבום הוסמך על ידי "איגוד תעשיית ההקלטות של בריטניה", לתואר אלבום זהב עם מעל 207,243 עותקים. באוסטרליה, Artpop הופיע ביציאתו במקום השני בטבלת האלבומים של המדינה עם מכירות של 15,685 עותקים, כאשר במקום הראשון שהה האלבום השמיני של הראפר אמינם, "The Marshall Mathers LP 2" שהגיע לפסגת המצעד עם מכירות של 20,096 עותקים. בצרפת, האלבום הגיע למקום השלישי במצעד הרשמי, ומכר מעל 60,000 עותקים שלאחר מכן הוסמך כתואר פלטינה. בשנת 2013, האלבום מכר ברחבי העולם מעל 2,300,000 מיליון עותקים, והפך לאלבום התשיעי הנמכר ביותר של השנה. נכון ליולי 2014, הוא מכר כ-2,500,000 מיליון עותקים בעולם. מכירות העותקים של האלבום בעולם הובילו לביקורות רעות שאומרות כי הוא לא עמד בציפיות המכירות של האלבומים הקודמים של גאגא שמכרו מעל ל-7 מיליון עותקים לפחות כול אחד.
ואלה, או ארבע הזואות
ואלה, או ארבע הזואות (באנגלית: Vala, or the Four Zoas) היא אחת היצירות שלא הושלמו מתוך "ספרי הנבואה" אותם חיבר המשורר הבריטי ויליאם בלייק, שעליה החל לעבוד ב-1797. שמות תוארי הדמויות הראשיות של הספר הם ארבע הזואות (אורת'ונה, אוריזן, לובה ותרמאס) שנוצרו על ידי הנפילה של אלביון במיתולוגיה של בלייק. משמעות המילה זואות היא חיות, בשפה היוונית, כאשר קיימת סברה שבלייק העניק שם זה ליצירתו זו על בסיס ארבעת הכרובים המופיעים בחזון המרכבה של הנביא יחזקאל, שפניהם מתוארים כל אחד כפני אדם, אריה, שור ונשר המלווים את רוח אלוהים ויש לעיין בפסוק הבא מספר יחזקאל: . כאשר לדידו של בלייק, לובה הוא בעל פני אדם, אורת'ונה הוא בעל פני נשר, אוריזן הוא בעל פני אריה ותרמאס הוא בעל פני שור. היצירה מורכבת מתשעה ספרים, המכונים "לילות". אלה מתארים את יחסי הגומלין של הזואות, צורות הנפל שלהן והאצלותיהן. בלייק התכוון שהספר יהווה סיכום של היקום המיתולוגי שלו, אבל, לא מרוצה, הוא נטש את המאמץ ב-1807, השאיר את היצירה לא גמורה ובלתי חרוטה. טקסט היצירה פורסם לראשונה (עם חלק קטן מן האיורים הנלווים לו), רק ב-1893, במסגרת חיבורם הפרשני בן שלושת הכרכים של ויליאם בטלר ייטס ואדווין ג'ון אליס על יצירותיו של בלייק (The Works of William Blake: Poetic, Symbolic and Critical).
Artpop
המשך מתוכנן
באוקטובר 2012, גאגא ראתה את האלבום כ-"קצת יותר מודרני" והזכירה את האפשרות לפצל אותו לתקליט של שני חלקים. הראשון יכיל את "השירים המסחריים", ואילו השני יכלול את "החומר הניסיוני". באוקטובר 2013, גאגא חשפה שיש לה "הרבה שירים למערכה השנייה". בחודש שלאחר מכן, היא הזכירה שוב את ה-"חלק 2", והעירה כי הוא עשוי לצאת לפני סיבוב ההופעות שלה בטענה כי "יהיה נחמד להשמיע את שני החלקים בסיבוב ההופעות", לאחר מכן דחתה את רעיונותיה הקודמים לפצל את האלבום לשני חלקים באומרה, "זה היה במהלך הקמת האלבום ואני אפילו לא הייתי בטוחה לגמרי למה Artpop התכוון עדיין". בראיון המרכזי שלה ל-"SXSW" אישרה גאגא כי Artpop עשוי לכלול יותר משני חלקים, וקבעה עוד כי המערכה השנייה של האלבום הושלמה אך לא מוכנה לשחרור. באפריל 2014, גאגא הצהירה כי "יש אפשרות חזקה" שהיא תוציא חלק נוסף של Artpop, אך תוכנית זו מעולם לא התממשה.
ואלה, או ארבע הזואות
רקע
בלייק החל לעבוד על "ואלה, או המוות והמשפט של האדם הנצחי: חלום של תשעה לילות" בזמן שעבד על מהדורה מאוירת של "הרהורי לילה, יצירתו של אדוארד יאנג", אחרי 1795. הוא המשיך לעבוד על השיר במהלך העשור, אבל לאט לאט איבד את אמונתו שהוא יכול להשלים את העבודה כיוון שהוא סבל ממצב עמוק של דיכאון. לאחר 1800, הוא הצליח לעבוד על השיר שוב. שם השיר שונה מאוחר יותר ל"ארבע הזואות: ייסורי האהבה והקנאה במותו ומשפטו של אלביון האדם הקדמון" בשנת 1807, ושם זה משמש לתיאור את הגרסה השנייה של השיר. הראשונה הושלמה בין 1796 ל-1802. בפועל כתב היד של השיר נכתב על תחריטים מגולפים של "מחשבות לילה". השורות היו מוקפות בעיצובים גדולים והיו כ-2,000 שורות במהדורה המקורית של השיר ו-4,000 במהדורה השנייה. ביחס לגרסה המתוקנת של בלייק, הוא שינה בעיקר את שני ה"לילות" האחרונים.
Artpop
המשך מתוכנן
באפריל 2021, לאחר שדי ג'יי וייט שאדו פרסם בדיחה באפריל על שחרורו של החלק השני של האלבום, מעריציה של גאגא עשו עצומה בבקשה להוצאתו. בעקבות הצלחת היוזמה הוא הציע להביא את העצומה ל-10,000 חתימות ואז ישלח לה אותה. לאחר שקיבל למעלה מ-20,000 חתימות תוך פחות מ-24 שעות, וייט שאדו פרסם בחשבון האינסטגרם שלו וסיפר על החוויה שלו בתקופת ההפקה שלו וכיצד הוא באמת שיתף אותה עם גאגא וטען כי "יש לה רגשות (כמו כל אדם נורמלי אחר) וזה היה עידן של תקופה קשה גם עבורה. אני בטוח שהיא תהיה בסדר לבחון אותו יום אחד ולבנות עליו כשהזמן יתאים". הוא הוסיף כי, "המשיכו להעביר את המסר שלכם לאחראים. יש לכם את הכוח, אל תוותרו". גאגא הגיבה לקמפיין המעריצים בטוויטר ואמרה:
ואלה, או ארבע הזואות
רקע
היצירה "ואלה" גדולה בהרבה מכל העבודות שקדמו לה. "אירופה, נבואה" הייתה יצירה בת 265 שורות שהודפסה על לוחות נחושת ושמידותיה היו 23x17 ס"מ. הלוחות ששימשו להדפסת "ואלה" היו במידות 41x32 ס"מ. העבודה גם לקחה הרבה יותר זמן מהעבודות הקודמות שלו; רוב העיצובים של בלייק הושלמו בתוך שנה, אבל את תהליך הכתיבה של "ואלה" לקח לו עשר שנים כדי להשלים. מחברת שימשה כנראה כדי לכתוב את השיר או את העיצובים של העבודה, אבל אף אחת מהן לא שרדה. אחד מגיליונות כתב היד שימש במקור כדי ליצור את ההיסטוריה של אנגליה שננטשה על ידי בלייק ב-1793. העבודה אף פעם לא נכנסה לתהליך של חריטה וכתב היד ניתן לג'ון לינל. חלקים של העבודה שימשו מאוחר יותר ביצירתו "ירושלים: האצלתו של הענק אלביון".
Artpop
המשך מתוכנן
לאחר ההכרה של גאגא בקמפיין "BuyARTPOPoniTunes#", הגיעה העצומה ל-53,500 חתימות באתר "Change.org" (נכון ל-10 באוגוסט 2021). והאלבום, Artpop החל לטפס במעלות מצעדי אייטונס ברחבי העולם והגיע למקום הראשון ב-18 מדינות, כולל צרפת ואיטליה, במקום השני בארצות הברית, ובמקום השלישי בממלכה המאוחדת.
ואלה, או ארבע הזואות
השיר
השיר מחולק לתשעה "לילות". המהדורה המקורית מתחילה: זוהי קינתה של אינו שהרעידה את השמיים בזעם וכך מתחיל ספר ואלה אשר כל מי שקורא אותו האם בשכלו הוא יבין? את המשפט הנורא! השמים חייבים לרעוד, כדור הארץ חייב לנוע ולהצטמרר וההרים עם כל יער, נחל, ועמק: לבכות בפחד עגום ב"לילה" השני, נושא שליטת הנשים נדון, אבל ישנו דגש על האופן שבו יכולתן ליצור מגבילה אותן. האנושות נכלאת על ידי יצירה, והניסיון גורם לסבל רב: מהו מחיר הניסיון? האם גברים קונים אותו בשביל שיר או חוכמה בשביל לרקוד ברחוב? לא את זה קניתי עם מחיר מכל מה שיש לאדם, ביתו, אשתו, ילדיו. החוכמה נמכרת בשוק השומם בו אף אחד לא בא לקנות וגם בשדה הקמל שבו האיכר חורש את לחמו לשווא (שורות 11–15)
מובא פה קטע מתורגם נוסף מ"הלילה" השישי של היצירה, עמוד 73, שורות 16 - 34, מספרו של דייוויד וי. ארדמן: The Complete Poetry & Prose of William Blake, 1988. קטע זה מתאר את ניסיונו הנואש של אוריזן, הזואה המייצגת אצל בלייק את השכל האנושי קר הרוח, כביכול, להשתלט על העולם באמצעות מכשירים מתכתיים ומכניים רבי עוצמה:
נושאים
כמו רבות מעבודותיו של בלייק, העיצובים ב"ואלה" מתארים פעילות מינית או את אברי המין של האדם. בלייק השתמש בתמונות האלה, כחלק מחגיגה כללית של סקס ומיניות. דגש זה על מיניות חופשית מופיע ב"נישואי העדן והשאול", "חזיונות בנותיו של אלביון", ועיצוביו של בלייק המבוססים על ספרו של חנוך. אמונותיו של בלייק הדגישו את הצורך בפתיחות מינית ביחסים בשילוב עם חוסר קנאה. ב"ואלה", הרעיון של קנאה הוא נושא מרכזי ואחד הבסיסים של הסיפור. בין המהדורות השונות, הרעיון של השיר משתנה. המהדורה המאוחרת יותר הייתה בעלת קנה מידה רעיוני קטן יותר והיא מדגישה את הרעיון של מאסר המצוי ב"ספר אוריזן". הגרסה המוקדמת הדגישה את טבען של האינטליגנציה ובעיות רוחניות. מאוחר יותר מהדורה שמה דגש על הרעיון של התחדשות המצוי בתוך הנצרות. כשבלייק תיקן את השיר, הוא הוסיף תמונות יותר קונקרטיות וקשר את העלילה עם ההיסטוריה של הדרואידים ושל הנוצרים, יחד עם הוספת מקומות שונים בשיר המתייחסים אליהם. בשתי המהדורות של השיר, בלייק שינה את המערכת המיתולוגית שלו, ב"ספר אוריזן" ממאבק דואלי בין שני כוחות אלוהיים, לכדי מאבק של ארבעה היבטים המתפצלים מן הנצח. היבטים אלה של בלייק הם ארבע הזואות, המייצגים ארבעה היבטים של האל הכל-יכול ו"ואלה" היא העבודה הראשונה להזכיר אותם. בפרט, איחוד האלוהים/האדם של בלייק נשבר למטה לתוך רכיבי הגוף של Urizen (ראש), Urthona (החלציים), Luvah (לב), Tharmas (אחדות של הגוף) עם ארבע האצלות: Ahania (חוכמה, מהראש), Vala (טבע, מכל הלב), Enitharmon (מה שלא ניתן להשיג בטבע, מן החלציים), Enion (אמא אדמה, מן ההפרדה של אחדות). כפי שהן מפורשות על פי הבנתו של בלייק את האלוהי, הזואות מהוות למעשה את אלוהים האב (Tharmas, הגיוני), בנו של אלוהים (Luvah, אהבה), את רוח הקודש (Urthona, דמיון), השטן שהיה במקור החומר האלוהי (Urizen, שכל), שלהם האצלות המייצגות את הדחפים המיניים (Enion), טבע (ואלה), השראה (Enitharmon), הנאה (Ahania).
תגובת המבקרים
ב-1945, נורת'רופ פריי טען: "אין כמו פיצוץ אדיר של כוח היצירה בלילה התשיעי של "ארבע הזואות" בשום מקום אחר בשירה האנגלית." ג'י. אי. בנטלי ג'וניור, ב-2003, האמין כי "הישגו יוצא הדופן" של בלייק בין "השנים המופלאות" של 1795 ו-1800 היה "ואלה" ובנוסף טוען ש"השיר מספק ניתוח מעמיק של מגבלות האדם אבל אין רמז של בריחה מהכלא".
נואל אירווין
נואל מקינטוש סטיוארט אירווין (באנגלית: Noel Mackintosh Stuart Irwin; 24 בדצמבר 1892 – 21 בדצמבר 1972) היה קצין בכיר בצבא הבריטי, שמילא תפקיד בולט בצבא הבריטי לאחר פינוי דונקירק, ובמערכת בורמה במלחמת העולם השנייה. הוא גם היה אחראי לכמה רפורמות באימוניהם וציודם של חיילים בריטים לאחר התבוסה בצרפת בשנת 1940, שנועדו לעמוד בדרישות הלוחמה המודרנית.
ראשית חייו
נואל אירווין נולד ב-24 בדצמבר 1892 במוטיארי, ביהאר ואוריסה, הודו הבריטית, והיה בנם הבכור של ויליאם סטיוארט ארווין. הוא התחנך במכללת מרלבורו, לפני כניסתו למכללה הצבאית המלכותית, סנדהרסט.
אירווין סיים את לימודיו בסנדהרסט בשנת 1912 והוסמך כלוטננט משנה ברגימנט אסקס. הוא הועמד לגדוד ה-2 של הרגימנט, איתו הוא נשאר עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה כמעט שנתיים לאחר מכן, באוגוסט 1914.
מלחמת העולם הראשונה
הוענק לו הצלב הצבאי ב-3 ביולי 1915, צו השירות (DSO) ב-1 בינואר 1918 ואוזכר בשדרים ארבע פעמים, בנוסף לצלב המלחמה הצרפתי בנובמבר 1918.
בין המלחמות
לאחר תום המלחמה, הועלה אירווין לדרגת מייג'ור קבועה ב-3 ביוני 1919. בהמשך השתתף במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי כסטודנט בין השנים 1924–1925, ועם חבריו נמנו אלפרד ריד גודווין אוסטן, גווילם אייבור תומאס, דאגלס גרהאם, נואל ברספורד-פייר, האמפרי גייל, ארצ'יבלד ניי, וילוובי נורי, דאריל ווטסון, תומאס רידל-וובסטר ואוטו לונד. בעקבות זאת, שירת במטה ארמיית הריין הבריטית. בין 1920 ל-1932 שירת בתפקידי מטה, ובשנת 1927 הועבר לרגימנט הגבול.
בשנת 1933 מונה למדריך הראשי במכללה הצבאית המלכותית, סנדהרסט, במשך שלוש שנים. בשנת 1937 שימש כקצין מטה של הכוחות בריטים שהוצבו בסין.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, בספטמבר 1939, אירווין שהועלה לדרגת בריגדיר ב-15 במרץ 1939, מונה למפקד חטיבת הרגלים ה-6, שהייתה חלק מהדיוויזיה ה-2. ב-20 במאי 1940 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל ובמהלך הנסיגה לדנקירק מונה למפקד הדיוויזיה ה-2, ופיקד עליה במהלך קרב צרפת.
לאחר פינוי דנקירק במאי 1940, נעשה ארווין עמית מסדר האמבט ב-11 ביולי 1940. ב-28 באוקטובר הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-38 (וולשית) בבריטניה. ב-7 בנובמבר 1941, אירווין הועלה לדרגת לוטננט גנרל, ומונה למפקד הקורפוס ה-11, שבסיסו במזרח אנגליה והיה לו אחריות משמעותית להגנת בריטניה במקרה של פלישה גרמנית.
הוא הועבר למזרח התיכון בשנת 1942, לפיקוד על הקורפוס ה-4 בעיראק. מטה הקורפוס הועבר להודו לאחר כיבוש בורמה על ידי היפנים. אירווין מונה למפקד הראשי של המזרח, הודו ביולי 1942. לצבא המזרח היה אחריות רחבה להגנה על הגבול המזרחי של הודו מפני היפנים, ולשמירה על הביטחון באזורים נרחבים בהודו.
לקראת המתקפה בארקאן בשלהי 1942 עקפו ארצות הברית והמפקדה של הצבא המזרחי את מפקדת הקורפוס ה-15 לאחר חילוקי דעות עם המפקד המקומי, ביל סלים, והשתלטו על המבצע. ההתקפה נכשלה, עם השפעות חמורות על המורל והיוקרה של בעלות הברית. ב-6 באפריל 1943 נתן אירווין מסיבת עיתונאים בה הוא מתח ביקורת על ציוד, אימונים ומוטיבציה של צבאות בעלות הברית בהודו. אף שהתוודעו כי הדברים היו נכונים במידה רבה, סירובו של אירווין להודות בכל טענה שהייתה קשורה לעצמו ולאנשי צוותו גרמה לפיטוריו, והוא חזר לבריטניה בחופשת מחלה.
בשנת 1944 מונה למפקד על מחוז סקוטלנד המזרחי ונשאר בתפקיד זה עד תום המלחמה.
לאחר המלחמה
לאחר מכן שימש שלוש שנים כמפקד הכוחות הבריטי בפיקוד מערב אפריקה, שבמהלכן הועלה לדרגת קבע של לוטננט גנרל, ובשנת 1948 פרש לחיים פרטיים. ב-21 בדצמבר 1972 הוא מת בביתו בהולפורד, סאמרסט.
By Your Side (שיר של ג'ונאס בלו)
By Your Side הוא סינגל של המפיק המוזיקלי הבריטי, ג'ונאס בלו, בשיתוף פעולה עם הזמרת הבריטית, ריי, שיצא, על ידי קפיטול רקורדס, פוזיטיביה רקורדס ווירג'ין EMI רקורדס, ב-28 באוקטובר 2016, כסינגל השלישי מאלבום הבכורה של ג'ונאס בלו, Blue. רמיקס של PBH & Jack Shizzle נכלל באלבום האוסף של בלו, Jonas Blue: Electronic Nature – The Mix 2017. השיר נכתב על ידי כריסטי זקריאס, גרייס ברקר, The Invisible Men וג'ונאס בלו, והופק על ידי ג'ונאס בלו.
נכון לנובמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-332 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של הסינגל יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של ג'ונאס בלו ב-16 בנובמבר 2016. נכון לנובמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-118 מיליון פעמים.
כנופיית ברמינגהאם
כנופיית ברמינגהאם או פיקי בליינדרז (באנגלית: Peaky Blinders) היא סדרת דרמה בריטית של ה-BBC המתארת את קורותיה של כנופיית פשע בשנות העשרים של המאה ה-20, בשכונת סמול הית', בברמינגהאם שבאנגליה, בתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה.
הסדרה נכתבה בהשראת מעלליה של כנופיה שהטילה אימה על תושבי ברמינגהאם באותן שנים. חברי הכנופיה נהגו להחביא במצחיית כובע הברט שחבשו סכיני גילוח, איתם היו מעוורים את עיני אויביהם, ומכאן גם שמם: פיקי - מוחבא (הסכין המוחבא בכובע); בליינדרז - מעוורים. ברם, במקור שם הכנופיה הוא "פועלים עם כובעי פיקי": "בליינדר" הייתה מילת סלנג ל"פועל", וכובע "פיקי" הוא כובע קסקט. בסדרה, הכנופיה מורכבת מבני משפחת שלבי, כשבראשם תומאס (טומי) שלבי (קיליאן מרפי), שנודע בחוכמתו ובאכזריותו. הסדרה מתמקדת בהתחזקותה ועליית קרנה של הכנופיה, עד כי נהפכה לארגון כלל ארצי שהתפשט בכל רחבי אנגליה.
עונה ראשונה של הסדרה עלתה לשידור ב-12 בספטמבר 2013, העונה השנייה עלתה ב-2 באוקטובר 2014, העונה השלישית ב-5 במאי 2016, העונה הרביעית עלתה ב-21 במאי 2017, העונה החמישית עלתה באוגוסט 2019 והעונה השישית והאחרונה עלתה ב-27 בפברואר 2022.
עונה 1
בברמינגהאם שבבריטניה אחרי מלחמת העולם הראשונה, הכנופיה המקומית של משפחת שלבי פורקת בטעות ארגז מלא בכלי נשק שנועדו להישלח ללוב. הדבר מרגיז את וינסטון צ'רצ'יל, שר המושבות, ששולח לברמינגהאם קצין משטרה בשם צ'סטר קמפבל שמשימתו מציאת כלי הנשק. בכנס משפחתי, ארתור שלבי (הבכור) נוזף באחיו טומי המנסה ליהפך לסוכן הימורים. הדודה פולי מכריחה את טומי לספר לה על פרשת כלי הנשק וממליצה לו להחזירם לפני שיתפס ויוצא להורג. טומי מסרב ומבין שיש בידו קלף מיקוח רציני. כשארתור יוצא לקולנוע ביחד עם שתי נערות ליווי, המשטרה מפתיעה ועוצרת אותו לצורכי חקירה. ארתור לא יודע דבר על נשק השלל ולכן לא יכול היה לעזור למפקח קמפבל, וכשזה מבין זאת - הוא מעביר דרכו מסר לטומי על היותו מעוניין בעזרתו בחיפוש כלי הנשק. בינתיים, מוזגת חדשה בשם גרייס בורג'ס מגיעה לעבוד בפאב "גאריסון" (שם חברי ה"פיקי בליינדרז" נוהגים לשהות למטרות שתייה ועסקים). במקביל, חברו לנשק של טומי מהמלחמה, דני וויז-באנג (שהוא בעל הפרעה פוסט טראומטית) הורג איטלקי שמקושר למאפיה האיטלקית בהתקף טירוף. האיטלקים זועמים ורוצים לנקום בו, וכשטומי שומע על כך הוא עוצר בעדם מלהורגו ומבטיח לעשות זאת בעצמו. במקום, הוא מביים הוצאה להורג, עד כי המוות נראה אמיתי, ומזייף את מותו של דני - על מנת להשתמש בחשאי בשירותיו בעתיד. בינתיים, בני משפחת שלבי שואלים סוס מחבר של טומי, ג'וני דוגס, אדם שמקושר למשפחות הפשע החזקות בבירמינגהאם, בנוכחות בני משפחת לי - הצוענים. בין משפחת לי לאחים שלבי פורץ ויכוח, במהלכו הצוענים מקללים את אימם של האחים, ובמקום פורצת קטטה שבעקבותיה המשפחות מסתכסכות.
טומי מגיע לפאב ומתוודע לגרייס, וכחלק מתוכניתו להשתלב בעסקי המרוצים דורש ממנה ללבוש בגדי חג ולהילוות אליו לאירוע מרוצי סוסים בצ'לטנהאם. שם הם אמורים להיפגש עם שאר חברי הכנופיה, שחיכו להם. טומי משתמש בגרייס כדי לעשות עסקה עם בילי קימבר - ראש כנופיה גדולה וסוכן הימורים מקומי. בתיווך איש הכספים של קימבר הם מסכמים על עסקה שבה טומי והבליינדרז יעניקו שירותי הגנה ואבטחה לבילי קימבר תמורת אחוזים מהכנסותיו. בילי מסכים לעסקה ודורש גם חילופי נשים לכמה שעות. גרייס מתנגדת לקיים יחסי מין עם קימבר והוא מנסה לאנוס אותה, אך טומי מגיע ברגע האחרון ומציל את גרייס, בטענה שהיא כביכול לוקה במחלת מין שעלולה להדביק את בילי.
אחותו של טומי, איידה, היא הבוגרת היחידה במשפחה שאינה מעורבת בפשע. היא נמצאת במערכת יחסים סודית עם חברו לנשק לשעבר של טומי מהמלחמה, פרדי ת'ורן, שמבוקש על ידי הרשויות כפעיל קומוניסטי מחתרתי. כתוצאה מיחסיה עימו היא נכנסת להריון. כשטומי מגלה על מערכת היחסים ביניהם ועל הצרות של פרדי עם החוק, הוא דורש מפרדי ואיידה להתחתן, כדי שהילד לא יהיה ממזר, ואחר כך לעזוב את העיר. אבל אז הוא שומע מהסגן של קמפבל, מוס, שאם פרדי לא יוסגר לידי המשטרה אחותו איידה תיעצר באשמת שיתוף פעולה עם עבריין מבוקש. פולי חוששת שטומי מתכנן להרוג את פרדי ולכן מוסרת לו בסוד כסף כדי שיוכל לעזוב את ברמינגהאם ביחד עם איידה. פרדי מסרב לקבל את הכסף, מתעמת עם טומי בהמשך ומבהיר לו שלא יעזוב את העיר. טומי מחליט לשנות כיוון ומסכם עם המפקח קמפבל שימסור לו פרטים על קומוניסט אחר בשם סטנלי צ'אפמן, ובתמורה - זה יעלים עין ויניח לפרדי ואיידה לעזוב בשלום את ברמינגהאם.
בינתיים, מערכת היחסים של טומי וגרייס מתחממת וגרייס עוזרת לו בעסקים של הכנופיה. טומי מספר לה על המקום בו כלי הנשק מוחבאים (הקבר המזויף של דני וויז באנג) ומבקש ממנה לסמן בכוכב את היום בו הכנופיה תתאחד עם משפחת לי כדי להפיל את העסקים של בילי קימבר. כשהיום מגיע, גרייס נראית נסערת ובוכה בפני טומי שהיא עשתה משהו נורא. טומי שומע דיווח שכל אנשיו של קימבר קיבלו מידע על התוכנית שלו והם מגיעים להרוג אותו ואת משפחתו. הבליינדרז מתחמשים ומתכוננים לקרב גדול, אבל מגלים שהם בנחיתות מספרית מול אנשיו של קימבר, כי הם קבעו לנסוע למרוצים ביחד עם משפחת לי, אבל בגלל העדכון ברגע האחרון משפחת לי נוסעת לשם במקומם. כשמגיע הרגע, טומי נותן סימן ומשום מקום מגיע פרדי ת'ורן, ששוחרר מהכלא על ידי דני וויז באנג בהוראת טומי, עם מכונת ירייה (שמקורה בארגז כלי הנשק). לפתע עוברת איידה עם התינוק הטרי שלה, קארל (על שם קארל מרקס), ומבקשת משני הצדדים לא להילחם ולאבד את חייהם על עניינים טיפשיים. נראה כאילו כולם מסכימים איתה, אבל בילי מפתיע ויורה בטומי בטענה שהוא אחראי למצב, לאחר מכן בדני שמסתער עליו ללא הצלחה. טומי, נסער מהמוות של חברו, יורה לבילי כדור בראש והורג אותו, שולח את האנשים של בילי וכך הקרב נגמר. משפחת לי שנסעו למרוצים מצליחים להשתלט על המקום מפני שכל אנשיו של קימבר באו איתו והשאירו את המקום חסר הגנה. בינתיים בגאריסון, פולי מספרת לגרייס שהיא יודעת שהיא עובדת בתור סוכנת כפולה, ואף על פי שטומי עשוי לסלוח לה היא לעולם לא תשכח את הבגידה שלה.
גרייס מוסרת לקמפבל את מקום המחבוא המדויק של הרובים, כאשר מבחינים שכלי אחד חסר, אותו כלי ששימש את פרדי. קמפבל מרוצה בכל מקרה, וכשגרייס מודיעה לו שהיא מתפטרת, הוא מגלה הבנה להחלטתה. בהמשך הוא מתוודה שהערכתו כלפיה הפכה לאהבה ומציע לה נישואין. גרייס מסרבת, שוברת את ליבו של קמפבל וגורמת לו לתעב עוד יותר את טומי, כי הוא מבין שגרייס התאהבה בו ולכן השיבה פניו ריקם. העונה מסתיימת כשגרייס מחכה בתחנת הרכבת וקמפבל מגיע אליה כשהוא מכוון אליה אקדח.
עונה 2
העונה נפתחת עם סצנה מפרק הסיום של העונה הקודמת: אחרי שגרייס דחתה אותו, קמפבל מגיע כדי להרוג אותה, אך היא מפתיעה אותו ושולפת אקדח שהחביאה בתיקה.
העלילה נמשכת אל תוך 1921, שנתיים אחרי אירועי העונה הראשונה. המשפחה נמצאת בבית הקברות, וטומי מספיד את פרדי ת'ורן שמת משפעת. אחרי ההלוויה פולי וארתור הולכים ל'גאריסון' ומגלים שהמקום נחרב בפיצוץ. טומי מגיע ומחליט לחפש מי עשה זאת אך נופל למארב ונחטף משם על ידי אדם זר. לבסוף הוא פוגש שני אנשי IRA (המחתרת למען עצמאות אירלנד, ראשי תיבות: הצבא האירי הרפובליקני). הללו מאיימים עליו ודורשים ממנו לחסל יריב פוליטי שלהם. הם מספרים לו שקמפבל קודם לדרגת רב פקד, ומונה לאחראי על נושא אירלנד.
טומי מכנס פגישה משפחתית ומדווח על רצונו להתרחב ללונדון. חרף אזהרותיה של אזמה, טומי מסביר שהכנופיה האיטלקית בראשות דרבי סביני נמצאת בסכסוך עם הכנופיה היהודית בראשות אלפי סולומונס, והיהודים מפסידים. אם הם יתמכו ביהודים ויעזרו להם כנגד משפחת סביני, הם יוכלו להתרחב ללונדון.
לפולי יש סיוטים על בתה, שנלקחה ממנה ביחד עם בנה על ידי שירותי הרווחה. היא חולמת שהיא מתה, וכדי לבדוק מה באמת עלה בגורלה היא הולכת למגדת-עתידות צוענית, שמספרת לה כי בתה מתה, ופולי שוקעת בדיכאון. טומי מחליט לעודדה ומבטיח לברר מה עלה בגורל הבן שלה. אחרי חקירות הוא מגלה שבנה חי אצל משפחה מאמצת בכפר. טומי הולך לבקר אותו, אך אמו המאמצת מונעת ממנו להיפגש איתו. טומי מספר לפולי על כך, והיא מצידה תובעת ממנו לתת לה את כתובת הבית. טומי משיב לה שתוך כמה חודשים לבנה ימלאו 18 שנה ואז הוא יוכל להגיע אליה בעצמו.
הבליינדרז מגיעים ללונדון ונכנסים למועדון בבעלותו של דרבי סביני, מנהיג הכנופיה האיטלקית. הם פושטים על המקום ומכריזים שהוא עבר לבעלות חדשה - שלהם. היהודים מתרשמים מהפשיטה ומזמינים את טומי לפגישה, אבל סביני והאנשים שלו אורבים לטומי ותוקפים אותו ואת איידה. טומי נשאר לדמם למוות, אבל פתאום מגיח קמפבל עם השוטרים ומציל אותו.
טומי מתאושש בבית חולים, לשם קמפבל בא לבקרו ומעדכן אותו על משימת ההתנקשות שהוא צריך לבצע עבורו, בתמורה. טומי דורש כנגד רישיון לייצוא. אף שהוא צריך להתאשפז בבית החולים לכמה שבועות כדי להתאושש, טומי חושש להישאר בבית החולים, כמטרה נייחת למתנקשים של סביני, ומחליט להגיע במהירות ללונדון על גבי סירה, כדי להיפגש עם אלפי סולומונס, מנהיג כנופיית היהודים, וכורת איתו ברית במלחמה כנגד סביני. פאב ה'גאריסון' נפתח מחדש לאחר שיפוצים וטומי שוכר את ליזי כמזכירה. בנוסף, הוא קונה לפולי ולאיידה בית, במטרה להלבין כספים שצבר.
כעבור זמן בנה של פולי, מייקל, מגיע לברמינגהאם כדי לפגוש את אמו וטומי מציג אותו למשפחה. האחים שלבי מקיימים ראיונות ל"ניצבים" - שייעצרו על ידי השוטרים בתמורה לכסף, וכך ללמוד על דרכי הפעולה של המשטרה. הם שוכרים בין השאר נער בשם הרולד הנקוקס, המכונה דיגבת' קיד (כמו בילי הנער, דמות מסרטי מערבונים). התוכנית עובדת כמו שצריך, ודיגבת' נעצר, אבל סביני מחליט לשלוח מסר לבליינדרז ושולח מתנקש לרצוח את דיגבת'. המתנקש נכנס לתא שלו ומשסע את צווארו. טומי מכנס פגישה משפחתית ונשבע לנקום את מותו של דיגבת'. בנוסף מתקבלת ההחלטה לרכוש סוס מרוצים כדי שהבליינדרז יוכלו לחדור למרוצי הסוסים שנשלטים על ידי אנשי סביני. טומי לוקח בפעם הראשונה את מייקל איתו כדי לראות איך הם עובדים, חרף התנגדותה של פולי. טומי מתחרה עם אישה בשם מאי קרלטון במכירה הפומבית וזוכה בסוסה גזעית. מאי מספרת לו שהיא מאמנת סוסים ונותנת לו את כרטיס הביקור שלה. כמה דקות לאחר מכן עוזרו של סביני מחכה להם באזור כדי להתנקש בטומי. הבליינדרז מצליחים לטפל בו, וטומי אומר למייקל שלא ייספר לאימו מה קרה. בינתיים טומי ומאי נפגשים מספר פעמים ומתאהבים.
קמפבל מטיל על טומי לרצוח איש צבא בשם הנרי ראסל, שאחראי לזוועות באירלנד. עסקי שלבי הופכים לאט לאט לעסק חוקי וזקוקים לרואה חשבון, מייקל מציע את עצמו וזוכה במשרה. אחרי יום עבודה הוא הולך להשתכר עם אייזיאה חסוס, איש שליחויות של הבליינדרז, בנו של מטיף מקומי בשם ג'רמייה, חבר לנשק של טומי מהמלחמה. בבר נתקלים בגזען לבן המסרב לשתות באותו פאב עם אייזיאה בגלל צבע עורו הכהה. במקום מתפתחת קטטה, אבל היא נעצרת ברגע שמתברר שמייקל הוא הבן של פולי. כשארתור וג'ון שומעים על זה, הם שורפים את הפאב. בו זמנית, טומי נפגש עם קמפבל ומבטיח לו שאם הוא יהרג במהלך ההתנקשות או אחריה, הוא ידאג שגם קמפבל ימות. בלונדון, סולומונס נפגש עם סביני ושניהם מסכימים לסיים את המלחמה ביניהם ולהתאחד נגד הפיקי בליינדרז וכך הוא בוגד בטומי.
אלפי מזמין את ארתור ואת בילי קיצ'ן (עובד של הכנופיה) לפגישה ב"מאפיה" שלו (בה הוא מכין רום). הם משוחחים על חג פסח, ואלפי מספר שהיהודים נוהגים להקריב קורבן. השנה הם נתנו לקורבן שם - טומי שלבי. קיצ'ן נרצח במקום, וארתור נחטף ונמסר לידי המשטרה בטענה שהוא רצח את בילי. בינתיים קמפבל מכניס את מייקל למעצר על הקטטה בפאב, ומתוודה בפני טומי שהסיבה ששניהם כלואים היא להפעיל לחץ על טומי לבצע את המשימה שלו. הוא מאיים שיעצור גם איידה וטוען שהוא יודע מה הכתובת שלה בלונדון כבר מהרגע הראשון שלה שם.