cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ביאזט (סדרת טלוויזיה)
עלילה
סדרת הטלוויזיה, כמו הרומן, מתארת באופן אמנותי את ההגנה על מבצר ביאזט - אחד הפרקים הבולטים ביותר של מלחמת רוסיה-טורקיה בשנים 1877–1878. במשך 23 יום, חיל המצב הרוסי הקטן בפיקודו של סא"ל פאצביץ' ואז סרן שטוקביץ, כשהם מתגברים על רעב וצמא, בגידה וקריאה לכניעה, מסרב בעקשנות למסור את המצודה לכוחות האויב. 12,000 טורקים צרים על המצודה, אך החיילים הרוסיים מחזיקים מעמד.
קונדוז (מחוז)
מחוז קוּנדוּז (בדארי: کندز ופשטו: کندوز) הוא אחד מ-34 מחוזותיה של אפגניסטן, הממוקם בצפון-מזרח המדינה, בגבול עם טג'יקיסטן. מספר תושביה הוא כ-953,800, המשתייכים לקבוצות אתניות רבות, בעיקר פשטונים, אחר כך אוזבקים וטג'יקים, עם מסורות של חברה שבטית. בירת המחוז היא העיר קונדוז. בסמוך לבירת המחוז שוכן שדה התעופה קונדוז. רוב שטח המחוז הוא מישורי פרט ל 12% המכוסים הרים וגבעות.
המחוז נשלט על ידי עמק הנהר קונדוז. הנהר זורם בהיקף בלתי סדיר מדרום צפונה ונשפך אל נהר אמו דריה המהווה גבול בין אפגניסטן לטג'יקיסטן השכנה. בשר ח'אן בנדר נבנה גשר חדש מעל אמו דריה. מי הנהר על יובליו מספק השקיה לשדות החקלאיים של האזור המוכה בצורת. ישנם גם שדות המושקים על ידי גשמים וכן כרי מרעה.
דמוגרפיה
אף על פי שלא התקיים מפקד אוכלוסין מהיימן, בשנת 2012 מעריכים כי אוכלוסיית המחוז היא בערך 953,000 תושבים. הקבוצות האתניות העיקריות באזור הן הפשטונים (34%) והאוזבקים (27%), אחר כך הטג'יקים (20%), הטורקמנים, (9.4%),הזארה (3.5%) ערבים דוברי פרסית (4.6%), 3.5% חזארה וקבוצות אתניות אחרות - בלוצ'ים, פשאים, נוריסטנים וכו'. כ-94% מהתושבים הם מוסלמים סונים, ו 6% מוסלמים שיעים. השפות העיקריות במדוברות במחוז הן דארי, פאשטו ואוזבקית.
באקטריה, הלניזם ובודהיזם
בימי קדם שטחי המחוז קונדוז היו חלק מחבל הארץ הידוע ביוונית בשם באקטריה. במחוז קונדוז נמצאה בזמנו העיר אלכסנדריה על נהר אוקסוס שהוקמה על ידי אלכסנדר מוקדון ואשר פרחה בימי הממלכה היוונית-באקטרית ונודעה בשם "אי-חאנום" (המאה ה-4-המאה ה-2 לפנה"ס) במקום העיר קונדוז של ימינו עמדה העיר העתיקה דרפסאקה שהיה במאה השלישית מרכז חשוב ללימודים בודהיסטים ויישוב משגשג.
הפתאלים, סאמאנים, ע'זנווים, גורים, חווארזמים,
השם קונדוז אינו מוזכר בספרי הגאוגרפים המוסלמים בכל תקופת ימי הביניים. בשטח המחוז קונדוז של ימינו היה קיים מחוז ההיסטוריה טוחארה או מאוחר יותר, טוחאריסטן. הוא נשלט על ידי האימפריה ההפתאלית יד לפלישת הערבים בשלהי המאה ה-6-תחילת המאה ה-7. דרפסאקה הייתה לבירת ההפתאלים בשם ואלואליג' או בדיאן. אחרי הערבים, שלטו באזור הסאמאנים הפרסים (980-819),הע'זנווים (בערך 980–1151), הגורים (1215-1151) והשאהים של חווארזם (1221-1215).
המונגולים
בשנת 1221 האזור נכבש על ידי המונגולים ונכלל באולוס של צ'אגאטאי חאן. לא ברור אם במאה ה-13 נכבש המחוז קונדוז על ידי השושלת קארט מהראט
הטימורים
שם העיר קונדוז (קוהנדיז) הוזכר לראשונה בימי מסעות הכיבוש של טימור לנג. קונדוז והאזור מסביב סופחו לאימפריה של שושלת הטימורית. בסוף המאה ה-15 האזור נשלט על ידי אחד הסולטנים משושלת טימור, סולטן מחמוד מרזה אבן אבו סעיד. בשנים 1495-1494 כבש אותו סולטן חוסיין מרזה בייקארא ששלט בו עד יום מותו בשנת 1506. באותה שנה נפל בידי האוזבקים ב-2 בדצמבר 1510 האוזבקים הובסו בקרב מרב על ידי שאה אסמעיל הראשון, מנהיג פרס הספווית ובני בריתו, ביניהם באבור, גם הוא מצאצאי טימור לנק, שהפך למייסד האימפריה המוגולית בהודו וסביבתה. החל משנת 1511 קונדוז נכנסה לתחום שליטתו של באבור. עד 1514 השתמש בה באבור במסעות הצבאיים שלו מעבר לאמו דריה לכיוון העיר חיסור והמחוז ואחש, מסעות שנכשלו בעקבות הנסיגה ההפרסית בשנת 1512.באבור סיפח את קונדוז לאמירות בדחשאן בת חסות של ממלכתו. בשנים 1520–1524 האוזבקים וגם הספווים חידשו את הקרבות אך באבור הצליח לשמור את האזור עבור האמירים בני חסותו והחל משנת 1526 הוא נכלל באימפריה המוגולית בהנהגתו. בשנת 1546 באביב הגיע לאזור הומאיון, בנו של באבור, שנאלץ באותה תקופה להימלט מהודו. הוא נחל ניצחון בקונדוז והשתלט על חבל בדחשאן שאת ניהולו מסר לאחיו מרזה חינדל.
אוזבקים
בשנת 1584 האוזבקים בראשות עבדאללה חאן כבשו את בדחשאן. הם הקימו מספר חאנויות, ביניהם החאנות של בדחשאן שכללה גם את קונדוז, החאנות בלך והחאנות חולם. בשנים 1645–1649 חזרו המוגולים מהודו לזמן קצר לבלך ולבדחשאן, לרבות בקונדוז, אך גורשו סופית על ידי האוזבקים. בבדחשאן שלטה במאות הקרובות שושלת אוזבקית שהקימה את העיר פאיזאבד. שושלת זו טענה עוד במאה ה-18 שנציגיה הם צאצאים של אלכסנדר הגדול. בקונדוז קבע את מושבו מושל של ה"מיר" האוזבקי.
החאנות האוזבקית של קונדוז
בשנת 1859 החאנות קונדוז הפכה סופית לבת חסות של שליט קאבול, דוסט מוחמד, יחד עם עוד אזור שמצפון להרי הינדו קוש והידוע כ"טורקסטן האפגני". האפגנים היו בדרך לכבוש את בדחשאן כשהאמיר בקונדוז הסכים לשלם מס ולהכיר את דוסט מוחמד כאדונו.
אפגניסטן
בשנת 1888 חאנות קונדוז סופחה לאפגניסטן. העיר קונדוז נחשבה למקום לא בריא בגלל מכת המלריה. תחת השלטון המקומי של שר חאן נאשר מחוז קונדוז הפך לאחד העשירים באפגניסטן בגלל הקמת חברת ספינצאר לפשתן שהתנהלה עד אחרי מלחמת העולם הראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-20. בשנות ה-1920 המוקדמות קלט האזור מהגרים רבים מהטורקסטן הרוסי שנמלטו מפני השלטון הקומוניסטי. בין מאה אלף למאתיים אלף פליטים טג'יקים ואוזבקים התיישבו בצפון אפגניסטן. בשנות ה-1930 האזור היווה בסיס לפעילות צבאית של הבסמ'צים, מתנגדים לשלטון הסובייטי ברפובליקות הסובייטיות שהקימו הקומוניסטים במרכז אסיה.
תחת השלטון האפגני אזור קונדוז היה עד שנת 1964 חלק ממחוז קטגאן. ב-1964 הוחלט על הקמת מחוז קונדוז.
מלחמות אפגניסטן בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21
בשנת 1980 בעת התערבות ברית המועצות באפגניסטן הגיע לאזור כוח צבאי סובייטי:הדיוויזיה 201 הממונעת של רובאים. באותה תקופה פעלו במחוז כוחות מזוינים של שתי מפלגות איסלאמיסטיות עיקריות:מחד - המפלגה האסלמית של אפגניסטן בראשות גולבדין חכמתיאר שבסיסה בנפת אימאם סאהיב. תחת דגלה התאחדו קבוצות רבות של מוג'חידין - של חולמרוד, טימור שאה, ד"ר שאמס, סופי פיאנד, מוללה עוסמן, סאמיוללה ואחרים, ומאידך - "החברה האסלאמית של אפגניסטן" בראשות בורחנודין רבאני שמקורה היה בנפה השכנה פאיזאבאד שבבדחשן ושכללה קבוצות בראשותם של אריף חאן, רחמטוללה, ביסמוללה, ארבוב חיידר, ג'אבר ואחרים.
מאוחר יותר בשנות ה-1990 האזור הפך בסיס לתנועת התנגדות אסלאמיסטית טג'יקית נגד המשטר הטג'יקי הפרו-רוסי בדושנבה ושהיווה איום על הסדר הפוסט-סובייטי במרכז אסיה. בשנת 1997 נכנס האזור לשליטה של הטליבאן.
דוקלה פראג
דוקלה פראג (בצ'כית: Dukla Praha) הייתה קבוצת כדורגל צ'כית שבסיסה בעיר הבירה, פראג.
קונדוז (מחוז)
מלחמות אפגניסטן בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21
בשנת 2000 מושל המחוז, אריף חאן, האיש החזק של האזור, נרצח בפשאוור בפקיסטן. הוא הוחלף בתפקיד, עד שנת 2001, על ידי אחיו, חאג' עומר חאן. בהמשך הפך חאג' עומר חאן לנציג המחוז קונדוז בבית התחתון - וולאסי ג'ירגה ולזמן מסוים שימש כיועץ של הנשיא חאמיד כרזאי.
דוקלה פראג
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1948 כ "ATK Praha", מועדון ספורט של הצבא הצ'כוסלובקי. ב-1956 שינה המועדון את שמו ל"דוקלה פראג", לזכר הנופלים בקרב מעבר דוקלה במלחמת העולם השנייה שנערך בספטמבר-אוקטובר 1944 במעבר דוקלה.
קונדוז (מחוז)
מלחמות אפגניסטן בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21
בנובמבר 2001 בימי מלחמת אפגניסטן השנייה נגד שלטון הטליבאן המקום נכבש על ידי כוחות נאט"ו בעיקר מאמריקאים. במסגרת זו גרמניה שלחה לכאן 4000 חיילים כדי להבטיח שיקום המחוז. בשנת 2009 התחילו לוחמי טליבאן להסתנן באזור. ב-4 בספטמבר 2009 כששתי משאיות דלק של נאט"ו הותקפו על ידי מורדים, מפקד מן הכוח הגרמני הזעיק עזרה. מטוס קרב אמריקאי הפציץ את המקום והרג מעל 90 אנשים, לפחות 40 אזרחים שבאו לאסוף את הדלק. באותו חודש חברי טליבאן והארגון אל-קאעידה יחד אוהדיהם ועם צוותים צבאיים פקיסטנים הוטסו ברכבת אווירית לפקיסטן כדי לא ליפול בשבי בידי כוחות נאט"ו. חיילי נאט"ו נשארו באזור עד לשנת 2010. ב-8 באוקטובר 2010 מושל המחוז, מוחמד עומר, נהרג על ידי מטען. ב-10 בפברואר 2011 מחבל מתאבד רצח את המוזל האפגני הבא ועוד שישה אנשים בנפת צ'רדארה, שבה התעצם המרד נגד השלטון המרכזי.
דוקלה פראג
היסטוריה
דוקלה פראג הייתה מהבכירות בליגה הצ'כוסלובקית. היא זכתה ב-11 אליפויות צ'כוסלובקיה. בנוסף זכתה ב-8 גביעי צ'כוסלובקיה ונחשבה לאחת הקבוצות המוצלחות יותר של מזרח אירופה במהלך שנות ה-60.
קונדוז (מחוז)
מלחמות אפגניסטן בסוף המאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21
באפריל-אוקטובר 2015 התנהל קרב על השליטה בעיר קונדוז בין מורדים של טאליבאן לכוחות הביטחון של הממשלה בקאבול. ב-28 בספטמבר הטליבאנים הצליחו להשתלט על בירת המחוז, קונדוז. זו הייתה בפעם הראשונה מאז 2001 שהטליבאן הצליחו להשיג שליטה על עיר חשובה במדינה. ב-3 באוקטובר באותה שנה הפצצות אוויריות ממושכות של ארצות הברית על מרכז הטראומה בקונדוז גרמה למותם של 12 אנשי צוות של הארגון "רופאים ללא גבולות" ושל 10 מטופלים, כולל שלושה ילדים. נספרו 37 פצועים, כולל 19 אנשי צוות רפואי. ב-13 באוקטובר לוחמי טליבאן נסוגו מן העיראחרי לחימה קשה עם הכוחות האפגנים, הנתמכים על ידי כוחות מיוחדים והפגזות אוויריות של כוחות ארצות הברית. במאי 2017 הטליבאן כבשו את המחוז קאלא-אי-זאל. בשנת 2021 בנסיבות נסיגת הצבא האמריקני מאפגניסטן כוחות הטליבאן יצאו למתקפה וכבשו את המחוז.
כלכלה
האזור היה אחד העשירים באפגניסטן עד לפלישה הסובייטית. עדיין מפותחת בו החקלאות - גידולי אורז, תירס, חיטה, מלונים ופירות אחרים, ירקות, שומשום. קיימים גם מטעי כותנה שהוקמו בתחילת המאה -ה-20 על ידי חברת Spinzar Cotton Company מיסודו של שר ח'אן נאשר. תושבי המחוז מגדלים גם בעלי חיים. קיימת גם תעשייה מקומית הכוללת בתי חרושת לטקסטיל, לעיבוד מתכות, נגריות הנמל שיר חאן בנדר מספק מוצא לייצוא של תוצרת המחוז ולייבוא מוצרים משאר ארצות אסיה, לרבות מן המפרץ הפרסי.
דוקלה פראג
היסטוריה
בשנות ה-90, לאחר סיום התקופה הקומוניסטית, המועדון לא הצליח למצוא ספונסורים ובסופו של דבר נסגר.
קונדוז (מחוז)
תחבורה
נמל התעופה קונדוז היה מחובר בשנת 2014 בטיסות ישירות עם בירת המדינה, קאבול. הגשר בפנג'י פויון מחבר את המחוז עם טג'יקיסטן.
מערכת הבריאות
אחוז המשקים יש להם מים נקיים לשתייה צנח מ-25% בשנת 2005 ל-16% בשנת 2011. אחוז הלידות המטופלות במיילדות או בכוח עזר מיומן עלה באותה תקופה מ-6% בשנת 2005 ל - 22% ב-2011.
דוקלה פראג
היסטוריה
מועדון בשם דוקלה פראג הוקם מחדש בשנת 2001 והחל לשחק באליפות פראג. בשנת 2011 הוא הצליח לחזור לליגה העליונה.
קונדוז (מחוז)
חינוך
שיעור האוריינות אצל תושבים מעל גיל 6 צנח מ-33% בשנת 2005 ל=-20% בשנת 2011. גם שיעור התלמידים בגילאי 6–13 ירד מ-62% ב-2005 ל-50% ב-2011.
ספורט
למחוז קונדוז יש נבחרת לקריקט. שחקן הקריקט האפגני מרווייס אשרף ח'אן, שמקורו במחוז קונדוז, ידוע כמשתתף בתחרויות קריקט בינלאומיות.
קישורים חיצוניים
"Gwilim Law "Administrative Divisions of Countries", McFarland & Company, Jefferson, North Carolina, 1999
מאשל מונטנו
מאשל מונטנו (באנגלית: Machel Montano; נולד ב-24 בנובמבר 1974 בקרנג') הוא זמר סוקה טרינידדי.
ביוגרפיה
מונטנו נולד בקרנג' שבצפון טרינידד וגדל בסיפריה שבדרום האי. הוא התפרסם כזמר כבר בגיל 7. ב-1984 הקים, יחד עם אחיו הבכור וכמה משכניהם את להקת Pranasonic Express, שהחליפה את שמה ל-Xtatik ב-1989. במשך השנים התחלפו כמה מחבריה, אך מונטנו נשאר הסולן והדמות הבולטת בה.
במקביל לפעילותו בלהקה, פיתח גם קריירה עצמאית. ב-1984, והוא בן 9 בלבד, הופיע במדיסון סקוור גארדן בניו יורק. את אלבומו הראשון, "Too Young To Soca", הקליט ב-1985. ב-1986 השתתף בתוכנית הטלוויזיה האמריקנית "Star Search", בהנחייתו של אד מקמהון. ב-1987 זכה במקום השני בפסטיבל כותבי השירים הלאומי של טרינידד וטובגו עם שירו "Dream Girl", וגם היה לטרינידדי הראשון שזוכה במקום הראשון בפסטיבל השירים הקריבי בברבדוס, ולאדם הצעיר ביותר שזוכה בתחרות זו.
ב-1997 נבחר שירו "Big Truck" ל-"Carnival Road March" - השיר שלצליליו צועדים המתחרים בקרנבל בהגיעם לנקודות השיפוט. מאז נבחרו שישה שירים נוספים של מונטנו ל-Carnival Road March: "Band of De Year" (2006, יחד עם פטריס רוברטס), "Jumbie" (2007), "Advantage" (2011), "Pump Yuh Flag" (2012), "(Ministry of Road (MOR" (2014) ו-"Like Ah Boss" (2015).
בשנת 2011 זכה מונטנו לראשונה בתחרות מלך הסוקה הבינלאומי, הנערכת בסמוך לקרנבל, עם שירו "Advantage". זכייה זו הייתה הראשונה מבין חמש זכיות רצופות בתואר. בכולן היה השיר עמו זכה ל-Carnival Road March, למעט ב-2013, אז ביצע את השיר "Float", וחלק בתואר מלך הסוקה עם סופרבלו הוותיק.
ספריית עץ חיים
ספריית עץ חיים היא הספרייה של הקהילה היהודית הפורטוגזית באמסטרדם. ספרייה זו היא הספרייה היהודית הפעילה הוותיקה ביותר.
היסטוריה
בשנת 1639 התאחדו הקהילות הספרדיות של אמסטרדם לקהילה אחת בשם 'תלמוד תורה', בראשותו של רבי שאול מורטירה. הרב מורטירה הקים בעיר ישיבה בשם 'עץ חיים' (או 'מדרש עץ חיים'), ולבית מדרשה נאספו ספרי הקודש של כל הקהילות הספרדיות בעיר. בשלב זה, תחילת דרכה של הספרייה, מנתה הספרייה 246 ספרים בלבד.
בשנת 1672 מונו לספרנים שני מנצחי המקהלה של הקהילה. ב-1675 שוכנה הספרייה במבנה בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם, בו היא שוכנת עד היום.
בקטלוג הספרייה מ-22 במרץ 1764 נמנו 685 ספרים, הקטלוג נערך על ידי הספרן 'הגזבר האדון שלמה אנריקס פירירה'. ב-1816 נקבע תקנון חדש ל'מדרש עץ חיים', והוקדשו בו מספר סעיפים לספרייה, בתקנון נכתב שהחל מעתה ימונו שני ספרנים בשכר שנתי של שישים גולדן, במסגרת תפקידם עליהם "לנקות את הספרייה שמונה ימים לפני חג הפסח ולפני ראש השנה, כלומר הם ינערו היטב את הספרים ויסירו מהם את האבק, כך שהספרים יהיו במצב מסודר ונקי". כמו כן נכלל בתקנון סעיף הקובע "אם יתברר שהספרנים אינם ממלאים את תפקידם כראוי וכן אם יחסר ספר מהספרים... הם יכסו את כל ההוצאות".
במלחמת העולם השנייה, החרימו הנאצים את הספרייה והעבירו אותה לגרמניה, לאחר המלחמה הוחזרו כמעט כל הספרים לספרייה למעט כמה כתבי יד וספרים נדירים שהועברו מיד עם כיבוש הולנד לכספת בנק ונאבדו. בשנת 1971 רצתה הנהלת הספרייה להעבירה לישראל, אולם תוכנית זו לא יצאה לפועל. בשנת 2003 הוכרה הספרייה כחלק מתוכנית זיכרון עולם.
החל ממרץ 2014 הספרייה משתפת פעולה עם הספרייה הלאומית של ישראל ועם ספריית רוזנטליאנה לדיגיטציה של מאגר הספרים שלה והנגשתו ברשת.
ספריית עץ חיים האשכנזית
הקהילה האשכנזית באמסטרדם החזיקה גם היא ספריה בשם עץ חיים, עם הדלדלות הקהילה בשנות ה-80 של המאה ה-20, נמסרה הספרייה לספריית מרדכי ועדינה כץ, שבישיבת הר עציון, שם היא שוכנת בחדר המכונה 'חדר אמסטרדם'.
טריטוריית ויסקונסין
טריטוריית ויסקונסין הייתה טריטוריה מאורגנת ומאוגדת של ארצות הברית שהתקיימה מ-3 ביולי 1836 עד 29 במאי 1848, אז התקבל החלק המזרחי של השטח לאיחוד כמדינת ויסקונסין. בלמונט נבחרה בתחילה כבירת הטריטוריה. בשנת 1837 נפגש בית המחוקקים הטריטוריאלי בברלינגטון, מעט צפונית לנהר סקאנק במיסיסיפי, שהפכה לחלק מטריטוריית איווה ב-1838. באותה שנה, 1838, הבירה הטריטוריאלית של ויסקונסין הועברה למדיסון.
שטח הטריטוריה
טריטוריית ויסקונסין כללה בתחילה את כל המדינות של ימינו ויסקונסין, מינסוטה ואיווה, כמו גם חלק מהדקוטות ממזרח לנהר מיזורי. חלק גדול מהשטח היה במקור חלק מהטריטוריה הצפון-מערבית, אשר נמסרה על ידי בריטניה ב-1783. החלק במה שהוא כיום איווה והדקוטות היה במקור חלק מרכישת לואיזיאנה, פוצל מטריטוריית מיזורי ב-1821 והוצמד לטריטוריית מישיגן ב-1834.
החלק שהיה בעבר חלק מהטריטוריה הצפון-מערבית ואשר הפך מאוחר יותר למדינת ויסקונסין היה חלק מטריטוריית אינדיאנה כאשר זו הוקמה בשנת 1800. בשנת 1809, הוא הפך לחלק מטריטוריית אילינוי; לאחר מכן, כאשר אילינוי עמדה להפוך למדינה ב-1818, אזור זה צורף לטריטוריית מישיגן. לאחר מכן טריטוריית ויסקונסין פוצלה מטריטוריית מישיגן בשנת 1836 כאשר מדינת מישיגן התכוננה להפוך למדינה. ב-1838 הפך קטע השטח ממערב למיסיסיפי לטריטוריית איווה.
רוב האדמה שנותרה בטריטוריית ויסקונסין המקורית הייתה במקור חלק מרכישת לואיזיאנה, אם כי חלק קטן היה חלק משטח עליו ויתרה בריטניה הגדולה בהסכם 1818. אדמה זו ממערב למיסיסיפי פוצלה מטריטוריית מיזורי ב-1821 וצורפה לטריטוריית מישיגן ב-1834. ב-1838, הוקמה טריטוריית איווה, שצמצמה את טריטוריית ויסקונסין לגבולות במשך עשר השנים הבאות; עם הענקת מדינה לוויסקונסין, גבולותיה צומצמו שוב, למיקומם הנוכחי.
במפקד האוכלוסין של ארצות הברית 1840, 22 מחוזות בטריטוריית ויסקונסין דיווחו על ספירות האוכלוסיה הבאות:
היסטוריה
קיימים אי סדרים בציר הזמן ההיסטורי בתחילת הטריטוריה. לאחר שהקונגרס סירב לעתירתה של מישיגן להקמת מדינה, למרות עמידה בדרישות המפורטות בפקודת צפון-מערב, אנשי מישיגן אישרו את חוקתה באוקטובר 1835 והחלו בממשל עצמי באותה תקופה. עם זאת, מישיגן לא נכנסה לאיחוד עד 26 בינואר 1837, והקונגרס לא ארגן את טריטוריית ויסקונסין בנפרד ממישיגן עד 3 ביולי 1836.
בתקווה לספק רציפות מסוימת בממשל במהלך אותה תקופת ביניים, פרסם המושל בפועל של טריטוריית מישיגן, סטיבנס טי מייסון, ב-25 באוגוסט 1835, כרוז, שקרא לבחירת מועצה מחוקקת מערבית (המועצה הטריטוריאלית השביעית של מישיגן), שזכתה לכינוי ה-Rump Council. מועצה זו הייתה אמורה להתכנס בגרין ביי, ויסקונסין, ב-1 בינואר 1836. עם זאת, בגלל המחלוקת בין מישיגן ואוהיו על רצועת טולדו, הידועה בשם מלחמת טולדו, הנשיא ג'קסון העביר את מייסון מתפקידו ב-15 באוגוסט 1835, והחליף אותו בג'ון ס. הורנר. הורנר פרסם כרוז משלו ב-9 בנובמבר 1835, וקרא למועצה להתכנס ב-1 בדצמבר 1835 - מה שנתן לצירים פחות מחודש ללמוד על השינוי ולנסוע לישיבה. הדבר גרם למטרד ניכר בקרב הנציגים, שהתעלמו מכך. אפילו הורנר עצמו התרשל מלהשתתף. המועצה התכנסה ב-1 בינואר כמתוכנן קודם לכן, אך הורנר, על אף שהתכוון להשתתף, התעכב בשל מחלה ובהיעדרו של המושל המועצה יכלה לעשות מעט יותר מאשר לבצע כמה תפקידים מנהליים וטקסיים. על הזיכיון שלה לרצועת טולדו, מישיגן קיבלה את חצי האי העליון.
הנשיא אנדרו ג'קסון מינה את הנרי דודג' למושל ואת הורנר למזכיר. האסיפה המחוקקת הראשונה של הטריטוריה החדשה כונסה על ידי המושל דודג' בבלמונט, במחוז לאפייט הנוכחי, ב-25 באוקטובר 1836. בשנת 1837 הפכה ברלינגטון, איווה, לבירה הטריטוריאלית השנייה של טריטוריית ויסקונסין. בשנה שלאחר מכן, טריטוריית איווה הוקמה והבירה הועברה למדיסון.
חוק ההסמכה של ויסקונסין
בשנת 1846, הקונגרס אישר את חוק ההסמכה של ויסקונסין, שהיה הצעד הראשון בדרך למדינה עבור ויסקונסין. ויסקונסין תהפוך למדינה החמישית שנוצרה מהטריטוריה הצפון-מערבית הישנה. מורגן לואיס מרטין, הנציג הטריטוריאלי של ויסקונסין לקונגרס, טען בתחילה שהמדינה המוצעת צריכה לכלול את כל השטחים שנותרו בטריטוריה הצפון-מערבית המקורית כפי שהוגדרה בתקנות צפון-מערב משנת 1787.
רוב חברי הקונגרס האמינו שמדינה כזו תהיה גדולה מדי. בסופו של דבר הם קיבלו את הטיעון של סטיבן דאגלס מאילינוי, יו"ר ועדת בית הנבחרים לטריטוריות, לפיה הקונגרס אינו מחויב לתקנות צפון-מערב, והעבירו חקיקה המאפשרת להקים מדינה שישית משארית הטריטוריה הצפון-מערבית שלא נכללה במדינת ויסקונסין החדשה. עם זאת, הצעות חוק שלאחר מכן ב-1847 וב-1848 לארגון "טריטוריית מינסוטה" נדחו בטענה של"מינסוטה" לא היו קרוב ל-5,000 הזכרים הבוגרים החופשיים הנדרשים למעמד טריטוריאלי חוקי.
טריטוריית ויסקונסין לאחר שוויסקונסין הפכה למדינה
בקיץ 1848 התארגנו תושבי האזור וקראו לסדרת פגישות. עם תחילת הפגישות הללו, הנציג הטריטוריאלי האחרון לקונגרס ג'ון ה. טווידי הגיש רשמית את התפטרותו, ובכך פינה את המושב. מזכיר המדינה ג'ון קטלין נסע לסטילווטר, מינסוטה, ובתפקיד המושל בפועל של הטריטוריה פרסם כתבי בי-דין לבחירות מיוחדות למילוי המושב, שבהן זכה הנרי ה. סיבלי ב-30 באוקטובר
כשסיבלי נסע לוושינגטון לתפוס את מקומו בקונגרס, הוא לא זכה להכרה מיידית. רק לאחר קרב פוליטי ארוך הורשה לשבת ב-15 בינואר 1849. במשך תקופה מסוימת, היו בו זמנית נציגים בקונגרס הן ממדינת ויסקונסין והן מטריטוריית ויסקונסין, מצב חסר תקדים. סיבלי עשה את הסדר הראשון שלו לדחוף את החוק הדרוש להקמת טריטוריית מינסוטה, שהתרחש ב-3 במרץ 1849.
בית מחוקקים
האסיפה המחוקקת של טריטוריית ויסקונסין הייתה מורכבת ממועצה (שוות ערך לסנאט) ונציגים. המושב הראשון של האסיפה המחוקקת הראשונה התכנס בבלמונט, מחוז איווה (כיום במחוז לאפייט), ב-25 באוקטובר, והתפזר ב-9 בדצמבר 1836. למועצה באותה תקופה היו 14 מושבים, ובראשה עמד הנרי ביירד ממחוז בראון. היו 26 נציגים; יו"ר הבית היה פיטר ה. אנגל ממחוז דובוק ("מחוז דובוק" כלל בשלב זה את כל השטח ממערב לנהר המיסיסיפי ומצפון לקו הרוחב של הקצה הדרומי של האי רוק).
הישיבה האחרונה של האסיפה הייתה הישיבה השנייה של האסיפה המחוקקת החמישית, שהתכנסה ב-7 בפברואר והתפזרה ב-13 במרץ 1848. נשיא המועצה המונה 13 חברים היה הורציו נ. וולס ממילווקי, ודובר בית הנבחרים המונה 26 חברים היה טימותי ברנס ממחוז איווה.
ביו-קונברג'נס
ביו-קונברג'נס (באנגלית: BioConvergence) הוא תחום מולטידיספלינרי במדעי החיים ומונח כולל לטכנולוגיות חדשניות, המשלבות בין דיסציפלינות מתחומי הביולוגיה עם תחומי ההנדסה השונים, וזאת לצורך מתן מענה לאתגרים שטרם נפתרו בתחומי הרפואה, חקלאות, מזון, אנרגיה וביטחון.
מחקר של חברת הייעוץ מקינזי, צופה כי לפתרונות המפותחים כחלק מתחום הביוקונבר'גנס עשויה להיות השפעה כלכלית של עד 4 טריליון דולר לשנה במהלך 10 עד 20 השנים הבאות. בנוסף, טוען המחקר כי מחצית מההשפעה היא בתחום הבריאות והמחצית השניה בתחומים כמו חקלאות, חקלאות ימית ומזון, מוצרי צריכה, פיתוח של חומרים חדשים ואנרגיה.
ביו-קונברג'נס בעולם
בשנים האחרונות ניכרת האצה בתחום המחקר הרב-תחומי המשלב הנדסה עם ביולוגיה, המקבלת ביטוי בהקמת מוסדות מחקר ומודלים חדשים במרכזים שונים בעולם. דוגמאות אפשר למצוא בארצות הברית כמו מכון WYSS באוניברסיטת HARVARD, מכון KOCH באוניברסיטת MIT, תוכניות BIO-X ו-Bio-Design שהוקמו באוניברסיטת סטנפורד, ומכון Weill Neurohub בתחום הנוירולוגיה בסן פרנסיסקו. מכונים אלה משלבים חוקרים ביולוגיים מתחומי מחקר שונים ביחד עם חוקרים מתחומי המתמטיקה, הפיזיקה, מדעי המחשב וההנדסה במטרה להאיץ פיתוח של טיפולים חדשניים. ב-2022 הקימה אוניברסיטת אוקינאווה ביפן מרכז מחקר וחדשנות בנושאי הביו-קונברג'נס.
ב-2022 הכריזה מנכ"לית חברת Merck במסגרת דיון בפורום הכלכלי העולמי, שכותרתו "האם ביו-קונברג'נס הוא עתיד המדע", כי פיתוחי ביו-קונברג'נס הם המפתח לקידום תחום הרפואה מותאמת אישית.
ביו-קונברג'נס בישראל
בשנת 2020, רשות החדשנות הכריזה על תחום הביו-קונברג'נס כעל תחום בעדיפות לאומית. באותה שנה חתם הבנק האירופי להשקעות (EIB) על הסכם שיתוף פעולה עם והסכם מימון בסך 50 מיליון אירו עם ישראל לפיתוח טיפולים ל קורונה ולצרכים רפואיים ללא מענה. ב-2022 המועצה למחקר ופיתוח אזרחי (מולמו"פ) בישראל בחרה בביו-קונברג'נס כאחת מחמשת תחומי העדיפות הלאומית המדעיים-טכנולוגיים לחמש השנים הבאות. בחירת תחומי המיקוד הטכנולוגיים התבצעה על סמך מיפוי עמוק שבוצע ע”י ועדה בראשה עמדה פרופסור רבקה כרמי, עד 2018 נשיאת אוניברסיטת בן גוריון. המיפוי בוצע באקדמיה, בתעשייה ובמרכזים הרפואיים
במאי 2022, פורום תל"מ (תשתיות לאומיות למו"פ) ורשות החדשנות הודיעו שישקיעו בתחום 1.2 מליאררד ש"ח ב-5 השנים הקרובות, על מנת להפוך את ישראל למובילה עולמית בתחום. התוכנית תתמקד בבניית תשתיות ופיתוח יכולות, כולל פיתוח הון אנושי, הקמת חברות הזנק, קידום מחקר יישומי, שיתופי פעולה בינלאומיים ועוד בתחומים בהן לישראל חוזקות והכוללים בין היתר תחומים כמו התקנים ביו-הנדסיים, ביו-הדפסה, הנדסת רקמות, מיקרוביום סביבתי, ביולוגיה סינתטית ועוד.
במאי 2022, הכריזו אוניברסיטת בן-גוריון וסורוקה מרכז רפואי אוניברסיטאי, על שיתוף פעולה אסטרטגי לפיתוח טכנולוגיות רפואיות חדשות בתחום הביו-קונברג'נס.
רות קליגר
רות קליגר (בגרמנית: Ruth Klüger; 30 באוקטובר 1931 – 6 באוקטובר 2020) הייתה ניצולת השואה ילידת וינה, פרופסורית ללימודי גרמניה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין. היא כתבה ב-1992 את הספר רב המכר, המספר על ילדותה ברייך השלישי. הספר תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2010 בהוצאת יד ושם, תחת הכותרת "נופי זיכרון". כמו כן היא כתבה את הממואר Still Alive על הזמן שהייתה כלואה במחנות הריכוז.
בגיל 11 היא נשלחה לטרזיינשטט ואחר כך לאושוויץ. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה והשואה, היא עברה לארצות הברית. בזמן הלימודים היא הכירה את ליזלוטה מרשל והן נהפכו לחברות קרובות.
היא למדה ספרות גרמנית באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובשנת 1967 סיימה תואר שלישי בנושא.
נפטרה ב-6 באוקטובר 2020 בביתה שבאירוויין, קליפורניה.
הנסיכה אביגיל ובית החרושת לרגשות
הנסיכה אביגיל ובית החרושת לרגשות הוא ספר ילדים ונוער צעיר של הכותב ינץ לוי. הספר פורסם לראשונה ביולי 2021, על־ידי כנרת זמורה דביר ואויר על־ידי אבי בלייר.
תקציר העלילה
הסיפור מתאר את חייה המושלמים של הנסיכה אביגיל שהתהפכו ביום שאימה מתה. מרוב צער אביה חלה וזנח את תפקידיו כמלך וכאב לנסיכה. לכן אביגיל נאלצה לדאוג לעצמה, לאביה ולשלום הממלכה. יום אחד הגיע לממלכה אורח מוזר, מר טיקונוביץ, שפניו לא שידרו שום רגש.
האורח הציע למלך עסקה, הוא ישאב ממנו את העצב בעזרת מכונת "שואבורגש אדישי", ובתמורה המלך יאפשר לו לשאוב את הרגשות של כל תושבי הממלכה. המלך הסכים, ואף אביגיל נכנעה לעסקה והשתכנעה שעדיף לחיות בלי רגשות. בעקבות כך, תושבי הממלכה נותרו חסרי רגשות.
מסרים
הספר מעביר את המסר שיש חשיבות לרגשות, לנאמנות בעלי החיים, לעזרתם וליכולתו של האדם לסמוך עליהם. בנוסף, הספר מעביר מסר של העצמה נשית בכך שיש גיבורה בסיפור ולא גיבור, המצילה את הממלכה בזכות עצמה, מבלי גיבור שבא לעזור ולהציל את הממלכה.
מניע עלילתי ואמצעים רטוריים
ינץ לוי, מחבר הספר, הרגיש שמנעד רגשותיו היה מצומצם, למעשה הוא חשב שאינו מרגיש דבר. עד שיום אחד עבר סערת רגשות שהכבידה עליו והכאיבה לו. הדבר גרם לו להביט על שואב האבק כעל בעל מזל שאין לו לב המסבך אותו ברגשות. לוי השתמש בשואב כמטפורה לשאיבת רגשות בעלילה, וכך השתמש באמצעי רטורי מסוג האנשה בסיפרו.
ביקורת
לדברי חלק מהמבקרים, הספר "הנסיכה אביגיל ובית החרושת לרגשות" הוא ספר קליל והומוריסטי. הספר עושה תיקון מגדרי לספרי האגדות שאנו כבר מכירים, בהם גיבור מציל את הנסיכה. הספר מכיל את יסודות האגדה המכילה התחלה סוחפת ונגמרת בסוף טוב. בנוסף, הספר עוסק בנושאים חשובים שאינם בהכרח קיימים בחייהם של הילדים. לעומת זאת, יש מבקרים הטוענים כי הספר יוצר עומס ומכביד על הקוראים הצעירים בנושאים כמו עוני, כאב ומוות. כמו כן, הספר אינו מצליח להעביר את ההומור ואת הקלילות הקיימים בספרים האחרים של ינץ לוי.
קטריקס ודורון ביטון
רקע
שני הזמרים גרים בנתניה. שניהם התפרסמו בנפרד בזכות הרשת. הראשון היה דורון ביטון, שבגיל 21 העלה סרטון ויראלי ובו חיקויי חיות מצחיקים אשר צבר במהרה 20 אלף לייקים. ביטון, שבאותה עת היה בלש במשטרה הצבאית, נכנס לכלא הצבאי בגין עריקות וקיבל שם את ההשראה לסרטון. משם המשיך להפצת סרטונים נוספים אשר פורסמו ב"הצינור" עם גיא לרר וב"סטטוסים מצייצים". בהמשך שיתף פעולה עם צוות "שרוטונים" המפיק סרטונים קומיים ועם עמוד "דיבוב מצחיק", הוא גם דיבב את יוסי בניון בתוכנית "בובה של לילה" וכן הופיע בסדרה "שנות ה-80". ביטון אף לוהק לתפקיד ראשי בסדרה "שוברי גלים", שנמנע ממנו לאחר שעבר תאונת אופנוע קשה, וביצע תפקיד משני במקום. במקביל קטריקס החל לפרסם את עצמו ברשת כזמר ויוצר. ב-2014 הוציא את השיר "תמיד כשאת פה" בו אירח את סטטיק.
קטריקס ודורון נפגשו במועדון, במסיבת יום הולדת של חבר משותף. הם התחברו והחלו לצאת יחד למסיבות. עם הזמן דורון תלווה להקלטות של קטריקס, וקטריקס התלווה אל דורון להשקות. בשלב מסוים השניים החלו ליצור שירים יחד.
הופעה כצמד
באוקטובר 2015 הוציאו את הסינגל הראשון שלהם, "להיות איתה". באוקטובר הוציאו סינגל נוסף, "אוהבת לרקוד" אשר זכה להצלחה ניכרת.
במרץ 2016 הוציאו את השיר "מה שהיא רוצה" בהפקת הצמד פלג ואלון. בנובמבר 2016 הוציאו בשיתוף עם עודד פז את השיר "שחרר". את הכתיבה, הלחן וההפקה ביצע אבי מסיקה בליווי ניגונו של יהודה קיסר. באותו חודש הוציאו את השיר "רק רשת" בשיתוף מנהלת ליגת העל בכדורסל. שם השיר נובע מהקריאה הידועה פרשן הכדורסל שימי ריגר אותו הם מצטטים בפזמון עם מבטא אמריקאי. הקליפ צולם בהיכל טוטו חולון משתתפים בו שחקני נבחרת ישראל בכדורסל וכן להקת המעודדות של הפועל חולון. בספטמבר 2016 הוציאו את השיר המפורסם ביותר שלהם, "חופשיה" שנכתב בשיתוף דולב רם ופן חזות והופק על ידם. השיר זכה ל-30 מיליון צפיות ביוטיוב. הוא בין 50 הסרטונים הישראלים הנצפים ביותר ביוטיוב ובמקום החמישי לשנת 2016.
קרל התשיעי, מלך שוודיה
קרל התשיעי (בשוודית: Karl IX; 4 באוקטובר 1550 – 30 באוקטובר 1611) היה מלך שוודיה מ-1604 ועד מותו. הוא היה בנם הצעיר של גוסטב ואסה, מלך שוודיה ושל אשתו השנייה, מרגרט ליונהבורד, אחיהם של אריק הארבעה עשר, מלך שוודיה ויוהאן השלישי, מלך שוודיה ודודו של זיגמונט השלישי ואזה, מלך פולין ושוודיה. על פי צוואתו של אביו הוא קיבל את התואר, דוכס סדרמאנלנד, אך הוא לא קיבל בפועל את הבעלות על מחוז זה להדחתו של אחיו, אריק הארבעה עשר ועלייתו למלוכה של יוהאן השלישי ב-1568.
קטריקס ודורון ביטון
הופעה כצמד
בפברואר 2017 הוציאו את השיר "דווקא איתו" בו אירחו את כוכב הישרדות שגיא ביטבוקס. את השיר הפיקו דולב רם ופן חזות ובקליפ דגמנה טיילור מלכוב. במרץ כיכבו על שער ראש אחד וכן זכו לכתבת אמצע. במאי נבחרו לתת את הופעת החימום בהופעה של הראפר ג'יי באלווין, שהתקיימה באמפיפארק רעננה. ביוני 2017 הוציאו את שיר הרגאטון "קרנבל בלב" בהפקת סתיו בגר. ביולי 2017 השתתפו בתוכנית של MTV ישראל וכן בפסטיבל המוזיקה "קוקה קולה וואו פארטי". באוגוסט 2017 נתנו את מופע החימום של הזמר האמריקאי שון פול אשר הופיע בזאפה לייב פארק בראשון לציון. באותו חודש השתתפו בפסטיבל "ראש אחד" בהשתתפות 15,000 איש. בספטמבר הופיעו יחד בגמר הישרדות. בדצמבר 2017 השתתפו בהוצאה מחודשת לשיר "ב.מ.וו שחורה" של אתניקס ובכך החליפו את הקומיקאי שלום אסייג. בגרסה המעודכנת הם שילבו קטע ראפ לו ניסחו מילים חדשות והשיקו אותה בסיבוב הופעות משותף עם אתניקס ואייל גולן. באותה שנה הם ביצעו את שיר השנה של ערוץ הילדים, "אל תפריעו לי לרקוד", את השיר הם כתבו והלחינו יחד עם דורון מדלי. הם הופיעו גם בשנה העוקבת עם גרסת כיסו לשירו של אליעד נחום, "תמיד חלמתי".
בתחילת 2018 יצאה הסדרה "המלון של פיני" בכיכובם של ישראל קטורזה וגיה באר גורביץ'. הצמד מבצע את שיר הנושא של הסדרה ואף כיכב בה. במרץ 2018 יצאו עם השיר "גוצ'י & פראדה" בקליפ בו משתתפות בנות סדרת הטלוויזיה "#itgirls". במאי 2018 הוציאו לכבוד מצעד הגאווה את השיר "פריטי בוי" יחד עם צמד הזמרות קייט ואור. ביולי 2018 הוציאו את השיר "בחופים של תאילנד". באוגוסט השתתפו בפסטיבל שוקו טרה ראש אחד אשר התקיים בזאפה לייב ראשון לציון. בספטמבר השתתפו במופע השקת האלבום של מוטי טקה, "בלבלה", אשר התקיים בהאנגר 11.
קרל התשיעי, מלך שוודיה
אריק הארבעה עשר וקרל התשיעי אימצו את המספור המלכותי שלהם על פי היסטוריה בדיונית של שוודיה. למעשה היה קרל המלך השלישי בתולדות שוודיה ששמו היה קרל.
קטריקס ודורון ביטון
הופעה כצמד
בינואר 2019 שיתפו פעולה עם הדי ג'יי גיא מר מהדג נחש בשיר "לרפרש" המציג את הפעילות ברשתות החברתיות ובייחוד באפליקציות הכרויות. בהמשך עשו שימוש בשיר בתור קמפיין לחברת גולן טלקום. ביוני 2019 נפרד הצמד בעקבות חילוקי דעות מקצועיים. בפברואר יצא שירם האחרון, "לא משנה לה" אשר זכה להצלחה מועטה. ביוני הצמד התפרק.
קרל התשיעי, מלך שוודיה
קרל עלה לכס המלוכה על גלי האהדה לנצרות הפרוטסטנטית במהלך התקופה המתוחה בין הפלגים השונים של הנצרות. תוך קצת יותר מעשור, התפתחו מתחים אלה למלחמת שלושים השנים. עימותים אלו גרמו כבר למריבות שושלתיות ששורשיהן במאבק לחירות הדתית שהייתה הרקע להדחתו של אחיינו של קרל והעלתה אותו לכס המלכות.
קטריקס ודורון ביטון
הופעה כצמד
ביולי 2022 הצמד הודיע על חזרה לשיתוף פעולה מוזיקלי, ואף שחררו שיר משותף העונה לשם "רוטשילד".
בפברואר 2023 הצמד הוציא שיר נוסף בשם "איזה מזל", ואף חזרו להופיע יחד.
קרל התשיעי, מלך שוודיה
תקופת מלוכתו של קרל עמדה בסימן תחילתו של החלק האחרון הן של הרפורמציה הפרוטסטנטית והן של קונטרה-רפורמציה. עם מותו של אחיו בנובמבר 1592, עבר כס המלכות השוודי לאחיינו, שהיה בעל ברית של בית הבסבורג, זיגמונט השלישי ואזה, מלך פולין ושוודיה. במהלך התקופות המתוחות מבחינה פוליטית ששררו אז, ראה קרל בחומרה את ירושת כס המלכות של שוודיה הפרוטסטנטית על ידי אחיינו הקתולי המסור. בעקבות זאת התחוללו כמה שנים של מחלוקות דתיות.
קטריקס ודורון ביטון
בידור
באוקטובר 2017 השתתפו באתגר החיקויים של אשלי וקסמן בקשי.
קרל התשיעי, מלך שוודיה
במהלך תקופה זו, משלו קרל והמועצה המלכותית השוודית בשמו של זיגמונט כאשר זה שהה בפולין. לאחר כמה תהליכים מוקדמים, אילצה אספת המעמדות של שוודיה ב-1595 את זיגמונט לוותר על כסאו לטובת קרל. בסופו של דבר החל צעד זה תקופה של כמעט שבעה עשורים של לוחמה בלתי סדירה בין שני הענפים של בית ואסה כששניהם ניסו לאחד את הכתרים של פולין ושל שוודיה ולטעון כל אחד ללגיטימיות שלו לכתר מאוחד זה.
קטריקס ודורון ביטון
בידור
בינואר 2018 העבירו מופע סטנדאפ בתוכנית "טין ניק סטנדאפ שואו" בערוץ טין ניק מבית ניקלודיאון. במרץ אותה שנה השתתפו בתוכנית המתיחות "בלאגניקס" באותו ערוץ.
קרל התשיעי, מלך שוודיה
באופן דומה, התוצאה של המאבק הפנים שושלתי בבית ואסה, החריפה והקצינה את המעשים שבוצעו מאוחר יותר על ידי הנסיכים הקתולים של האימפריה הרומית הקדושה, כמו הצו להשבת רכושו של הממסד הקתולי. למעשה, צעדים אלו הביאו את הפוליטיקה האירופאית לנטישת הגישה של פתרון מחלוקות באמצעות מגעים דיפלומטיים ופשרה במהלך הקזת הדם הגדולה של מלחמת שלושים השנים.
קטריקס ודורון ביטון
הוקרה
בשנת 2017 ראש אחד, מגזין הנוער הגדול בישראל, העניק לצמד את פרס "פריצת השנה במוזיקה". הצמד נבחר על ידי בני הנוער שהשתתפו בהצבעה.
קרל התשיעי, מלך שוודיה
דוכס
ב-1568 היה קרל המנהיג האמיתי של המרד נגד אריק הארבעה עשר. עם זאת, הוא לא שיתף פעולה עם אחיו, יוהאן השלישי. יחסיהם של השניים היו מאולצים במידה זו או אחרת. מחד, הוא לא חש כל אהדה לצעדיו הדתיים של אחיו, ומאידך, הוא התנגד בתקיפות למאמציו של אחיו להגביל את סמכותו כדוכס סדרמאנלנד. האצולה השוודית ורוב חברי הפרלמנט תמכו ביוהאן. יחד עם זאת, במסגרת מאמציו של קרל לאחד את הממלכה, הוא נאלץ לוותר על יומרותיו לשלוט באופן עצמאי בדוכסות שלו. אך כקלוויניסט אדוק, כפי שהוא היה, לא ניתן היה להזיזו מדעותיו בסוגיות דתיות. על רקע זה פרץ משבר עם מותו של יוהאן ב-1592. היורש לכתר היה בנו הבכור של יוהאן, זיגמונט השלישי, שכבר עלה קודם לכן לכס מלכות פולין והיה קתולי מסור. החשש שזיגמונט עלול להחזיר את האמונה הקתולית כדת השלטת של שוודיה, גרמה לחרדה מצדו של הרוב הפרוטסטנטי, במיוחד פשוטי העם והאצולה הנמוכה, וקרל התייצב בחזית המאבק כמגינם וכמגן של שושלת בית ואסה כנגד השפעות זרות.
מבחינתו של קרל היה ברור שזיגמונט, כמלך נבחר, היה חייב לאשר את ההחלטות של הסינוד של אופסלה, שהתקיים ב-1593, ולפיכך להכיר בעובדה ששוודיה הייתה במהותה מדינה לותרנית פרוטסטנטית. על פי ההסכם, קרל והמועצה המלכותית של שוודיה חלקו את סמכותם ומשלו בשמו של זיגמונט עקב מגוריו בפולין. בשנים 1593 – 1595, הייתה משימתו של קרל קשה במיוחד. הוא התנגד בעקביות לנטיותיו ולהנחיותיו הקיצוניות של זיגמונט. היה עליו גם לרסן את האצולה ששאפה להגדיל את כוחה על חשבונו של המלך הנעדר.
עקב אילוצי השעה הצטרך קרל לעבוד בשיתוף פעולה עם הכמורה ועם פשוטי העם ולא עם האצולה. לפיכך, הצליח הפרלמנט לקבל על עצמו סמכויות בתקופת ממשלת העוצרות שלו באופן שלא היה להם קודם לכן. ב-1595, בחר הפרלמנט בקרל כעוצר וניסיונו לכפות על קלאוס פלמינג, מושל אסטרלנד (דרום פינלנד של היום), להכפיף עצמו לסמכותו ולא לסמכות המלך, גרמה לפרוץ מלחמת אזרחים. קרל שאף להגדיל את כוחו וזיגמונט ניסה לפתור את הסכסוך בדרכי שלום במשך כמה שנים, עד שהוא מאס בכך וקיבל אישור מבית המחוקקים של האיחוד הפולני-ליטאי לפתור את הבעיות שגרמו לפילוג בין נתיניו השוודים ופלש לשוודיה בראש צבא שכירי החרב שלו.
מלך
בסופו של דבר, הכריז הפרלמנט שישב בלינשופין ב-24 בפברואר 1604, שזיגמונד ויתר על כס המלכות השוודי והכיר בקרל כריבון. הוא הוכרז כמלך קרל התשיעי. תקופת מלכותו הקצרה של קרל עמדה בסימן של לוחמה רצופה. העוינות מצדה של פולין וניתוק הקשרים עם רוסיה, הביאו אותו לנהל מאבקים מעבר לים כדי להשיג את השליטה בליבוניה ובאינגריה, במסגרת מלחמת פולין-שוודיה (1611-1600) ובמסגרת מלחמת אינגריה, בעוד שיומרותיו לטעון לשליטה בלפלנד גרמו למלחמה נגד דנמרק במהלך שנת מלכותו האחרונה.
בכל המאבקים הללו, הוא לא נחל הצלחה בולטת, בין השאר הודות לעובדה שהוא וצבאותיו נאלצו להילחם מול מצביאים גדולים כמו יאן קרול חודקביץ' וכריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק וכן בשל חוסר מזל מקרי. בהשוואה למדיניות החוץ שלו, מדיניות הפנים של קרל התשיעי הייתה בסדר חשיבות נמוך מבחינתו. בכל אופן, היא היוותה המשך למעשיו בתקופת שלטונו כעוצר.
מותו ומורשתו
קרל התשיעי מת ב-30 באוקטובר 1611. בנו בן ה-17, שהשתתף כבר במלחמותיו של אביו, ירש אותו כגוסטב השני אדולף. כשליט, היה קרל החוליה המקשרת בין אביו הגדול לבין בנו שהיה שליט גדול לא פחות. הוא המשיך את פועלו של גוסטב הראשון ליצירת מדינה פרוטסטנטית גדולה בשוודיה. הוא סלל את הדרך ליצירת של האימפריה הפרוטסטנטית של גוסטב אדולף.
אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו
אינטרמארשה–ואנטי–גובר מאטריו (בצרפתית: Intermarché-Wanty-Gobert Matériaux) היא קבוצת אופני כביש בלגית בדרג ה-UCI World Team. אינטרמארשה, רשת מרכולים, ואנטי, חברת הנדסה, וגרופ–גובר מאטריו, ספקית חומרי בניין בלגית, הן הספונסריות הראשיות של הקבוצה, שקנתה ב-2021 את רישיון הוורלד טים של CCC.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-2008. בשנת 2011 הפכה למקצוענית עם הצטרפותה לדרג הפרו קונטיננטל. הקבוצה ידועה בעיקר ביכולות שלה במרוצים חד יומיים בבלגיה או בהולנד, המזכירים קלאסיקות, ורוב הישגיה בשנות קיומה הגיעו במרוצים כאלו. הרוכבים הבולטים שלה בשנותיה הראשונות היו דנילו נאפוליטאנו האיטלקי, סטיבן ואן דייק ההולנדי, ביורן ליוקמנס וז'מפי דרוקר.
משנת 2013, הקבוצה מוזמנת לשלושה מונומנטים מתוך החמישה, לייז'–בסטון–לייז', רונדה ון פלנדרן ופריז - רובה.
ב-2021, קנתה הקבוצה את רישיון הוורלד טים של CCC ועלתה לדרג הבכיר של קבוצות בענף, שקבע שתהיה מוזמנת לכל מרוצי הוורלד טור, והיא צפויה לערוך הופעות בכורה בג'ירו ד'איטליה והוואלטה אספניה.
פרשיות סימום
בנובמבר 2013, פרש סטיבן ואן דייק, מרוכבי הקבוצה הבולטים בשנותיה הראשונות, לאחר שהושעה לתקופה של שמונה שנים בעקבות שימוש בחומר אלטרנטיבי שמטרתו להגדיל את האוזון בגוף.
אן ריצ'רדס
ביוגרפיה
דורותי אן ויליס נולדה בטקסס כבת יחידה להוריה. גדלה בעיר וייקו. סיימה לימודים לתואר ראשון באוניברסיטת ביילור. לאחר נישואיה עברה עם בעלה לעיר אוסטין וקיבלה תעודת הוראה מאוניברסיטת טקסס וב-1955 החלה ללמד היסטוריה ומדעי החברה בבית ספר תיכון בעיר. במקביל הייתה פעילה בקמפיינים של פוליטיקאים דמוקרטים מקומיים. היא גם הדריכה מועמדות למשרות פוליטיות בטכניקות של קמפיין בחירות. היא הייתה פעילה למען הצעת התיקון לחוקת ארצות הברית לשוויון לנשים (Equal Rights Amendment), אשר לא אושרה בשל מספר לא מספיק של מדינות מאשררות. ב-1976 ניצחה בבחירות למשרה פוליטית במחוז טראוויס בטקסס ושבה וזכתה בבחירות אליה ב-1980. באותה שנה סיימה טיפול מוצלח בהתמכרות לאלכוהול.
ב-1988 נשאה את הנאום המרכזי בוועידת המפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות. הנאום נחשב לנאום פוליטי בולט – בין השאר בזכות חוש ההומור שהפגינה ריצ'רדס במהלכו – ותרם לפרסומה ברמה הלאומית. ב-1989 פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Straight from the Heart".
ריצ'רדס נישאה ב-1953 לעורך הדין דייוויד ריצ'רדס, פעיל במשפטי זכויות אזרח. הם התגרשו בשלהי שנות השבעים. נולדו להם ארבעה ילדים. בתם הבכורה ססיל היא פעילה למען זכויות נשים והזכות להפלות בארצות הברית.
מושלת טקסס
בקיץ 1990 זכתה ריצ'רדס במועמדות המפלגה הדמוקרטית לבחירות למשרת מושל טקסס ובנובמבר ניצחה בפער קטן (49% מהקולות לעומת 47%) את המועמד הרפובליקני קלייטון ויליאמס. בינואר 1991 החלה בכהונתה כמושלת. היא אמנם הייתה האישה השנייה שנבחרה לתפקיד זה, אך נחשבה הראשונה שנבחרה בזכות עצמה, לעומת המושלת מרים פרגוסון (כשכיהנה בשנים 1925–1927, 1933–1935), אשר נחשבה לשליחה של בעלה, המושל המודח ג'יימס פרגוסון.
במהלך כהונתה כמושלת התמקדה ריצ'רדס במאמצים להבריא את כלכלת טקסס, להפחית את הנטל הבירוקרטי על עסקים במדינה, ולהשוות את המימון הכספי לבתי הספר במדינה על ידי העברת כספים ממחוזות עשירים למחוזות עניים (מהלך שכונה Robin Hood plan). היא פעלה למען הגדלת מספר מקומות הכליאה בטקסס נוכח הצפיפות בבתי הכלא בה ולמען תוכנית לגמילה מסמים לאסירים. היא תמכה בהצעה להטיל הגבלה על מכירת כלי נשק מסוימים במדינה. עם זאת, היא חתמה ב-1993 על חוק מדינתי ששב וקבע כי יחסי מין בין בני אותו מין הם עבירה פלילית. ריצ'רדס נחשבת כמי שפעלה רבות למען תעשיית הסרטים והמוזיקה בטקסס.
ב-1994 התמודדה שנית בבחירות על משרת המושל מול המועמד הרפובליקני ג'ורג' ווקר בוש (לימים נשיא ארצות הברית) והפסידה לו בפער של 45.8% מול 53.4%. בבחירות באותה שנה נחלו מועמדי המפלגה הרפובליקנית הצלחות בכל רחבי ארצות הברית, כולל זכייה ברוב בשני בתי הקונגרס.
לאחר הקריירה הפוליטית
לאחר סיום כהונתה כמושלת שימשה ריצ'רדס כיועצת לחברות ומשרדי עורכי דין וכיהנה במועצות המנהלים של גופים שונים. היא גם הייתה תומכת פעילה במועמדותם למשרות פוליטיות של מועמדים דמוקרטים שונים ברחבי ארצות הברית. היא כיהנה במשרת פרופסור אורח לממשל באוניברסיטת ברנדייס ומאוחר יותר הצטרפה לחבר הנאמנים שלה. בשלהי חייה העבירה קורס על נשים ומנהיגות באוניברסיטת טקסס באוסטין. בחמש השנים האחרונות לחייה התגוררה בניו יורק ובטקסס.
בתחילת שנות האלפיים סבלה ריצ'רדס מאוסטאופורוזיס, כתבה ספר על התמודדותה עם המחלה והרבתה להרצות עליה בפני נשים.
ריצ'רדס חלתה בסרטן הוושט, כנראה בשל שימוש רב בטבק ובאלכוהול במהלך חייה. ב-13 בספטמבר 2006 נפטרה מהמחלה בביתה בעיר אוסטין. היא נקברה בבית הקברות של מדינת טקסס באוסטין.
במהלך חייה זכתה ריצ'רדס בפרסים ואותות כבוד רבים, לרבות מסדר הנשר האצטקי מממשלת מקסיקו, פרס מהיכל התהילה לנשים של טקסס ופרס מאיגוד הקהילות היהודיות בארצות הברית. לאחר מותה נקראו על שמה גשר במרכז העיר אוסטין ובית ספר יסודי לבנות בעיר, שריצ'רדס הייתה בין הפעילים להקמתו. בשנים 2012 ו-2014 הופקו שני סרטי תעודה אודותיה.
סאני איילס ביץ'
סאני איילס ביץ' (באנגלית: Sunny Isles Beach) היא עיר בת כ-22,000 תושבים הממוקמת בסמוך למיאמי ביץ', פלורידה, ונמצאת על אי מחסום מוקף במימי האוקיינוס האטלנטי ונתיב המים התוך-חופי בחצי הדרך בין מיאמי ופורט לודרדייל.
היסטוריה
בשנת 1920 רכש הארווי בייקר גרייבס, משקיע פרטי, שטח אדמה בגודל 5.92 ק"מ לפיתוח כאתר תיירות, וכינה את המקום "סאני איילס" ("איים שמשיים"). באותה שנה החלה בניית העיירה, אשר הוכרזה כעיר ב-1997.
עם השלמת גשר האולובר בשנת 1925, הפך השטח לנגיש מחוף מיאמי, ומשך אליו יזמים שהרחיבו נחלים, חפרו תעלות וכניסות, ויצרו איים וחצאי איים לבניית נכסים ומלונות ומוטלים על קו החוף במפרץ ביסקיין.
בשנות ה-20 בנה קרל גראהם פישר, בעליו של פישר איילנד, מסלול מרוצים מעץ מלא עם עמדות ל-12,000 צופים, המכונה "המסלול המהיר פולפורד-מיאמי". אירוע זה, שנערך ב-22 בפברואר 1926, זכה לכינוי "מרוץ גביע קרל גראהם פישר", והיה מבשר למרוצי המכוניות בערים אחרות בפלורידה כדייטונה ביץ' וסברינג. בספטמבר 1926, לאחר מרוץ אחד בלבד, נהרס המסלול על ידי הוריקן מיאמי.
סאני איילס התפתחה באטיות עד שנות ה-50 של המאה ה-20, כאשר הבתים החד-משפחתיים הראשונים נבנו באזור חופי הזהב. במהלך שנות ה-50 וה-60 הוקמו למעלה מ-30 מוטלים לאורך שדרת קולינס, כולל אושן פאלם, המוטל הראשון בן שתי קומות בארצות הברית, עוצב על ידי נורמן גילר בשנת 1948, הוא פותח ובבעלות משפחת גינגולד במשך 45 השנים הבאות וסיפק מקפצה לפיתוח כלכלי של סאני איילס.
בשנת 1982 נקבע מזח סאני איילס ביץ' כאתר היסטורי. בראשית אמצע שנות ה-80 הוא עבר שיקום ונפתח מחדש לציבור בשנת 1986. המזח נפגע קשה באוקטובר 2005 על ידי הוריקן וילמה וכעבור שמונה שנים הוא שופץ ונפתח מחדש, ב-15 ביוני 2013, כ"מזח הדיג של ניופורט".
רוב תושביה הם יהודים ובתוכם מתגוררת גם קהילה גדולה מתושבי נתניה.
לעיתים מכונה העיר גם "מוסקבה הקטנה", בשל דוברי הרוסית הרבים המתגוררים בה.
פיגוע הגרזן בבת עין
פיגוע הגרזן בבת עין היה פיגוע גרזן שהתרחש ב-2 באפריל 2009, בו נרצח שלמה נתיב בן ה-13 בידי מחבל פלסטיני תושב ח'ירבת סאפא בן 26.
תכנון הפיגוע
המחבל, מוסא אברהים מוסא טיט, רכש גרזן כשבועיים לפני הפיגוע, והסתיר אותו בוואדי הסמוך לבת עין, ובבוקר הפיגוע אסף אותו ויצא לביצוע הפיגוע.
הפיגוע
בצהרי יום חמישי ח' בניסן תשס"ט (2 באפריל 2009) בסמוך לשעה 12:00 חדר מוסא אברהים מוסא טיט מחבל פלסטיני מחופש ליהודי חרדי, ליישוב בת עין ותקף בגרזן שני נערים: שלמה נתיב שנרצח ויאיר גמליאל (בנו של עופר גמליאל ממחתרת בת עין) שנפצע באורח קל־בינוני.
כיתת הכוננות של היישוב ירתה לעבר המחבל, שלא נפגע והצליח להימלט. המחבל נעצר כשבועיים לאחר מכן, ב־16 באפריל, על ידי כוח של צה"ל, מג"ב ושב"כ. בחקירתו בשב"כ הודה מוסא טיט בביצוע הפיגוע, ושחזר אותו בפני חוקריו. הוא הסגיר את כלי הרצח אשר שימש לביצוע הפיגוע ונותר מוסתר בזירה.
The Body Acoustic
The Body Acoustic הוא אלבום אוסף שהוציאה הזמרת האמריקאית סינדי לאופר ב־2005. הוא כולל עשרה שירים שיצאו בעבר, שהוקלטו ועובדו מחדש אקוסטית, וכן שני שירים חדשים. שם האלבום נוצר בהשראת השיר "I Sing the Body Electric", של וולט ויטמן.
רקע
באלבום משתתפים כמה אמנים בהם אדם לזארה, שאגי, שרה מקלכלן, ג'ף בק, ויויאן גרין, אני דיפרנקו ופאפי. מהדורת ה-DualDisc של האלבום כוללת בתוכה את הגרסאות המשופרות של שירי האלבום, ארבעה קליפים חדשים שביימה לאופר בעצמה וכן את הרקע ליצירת האלבום.
אמריקן יוניברסיטי
אמריקן יוניברסיטי (באנגלית: American University; בראשי תיבות: AU) היא אוניברסיטה פרטית בוושינגטון די. סי. המצטיינת בעיקר בתחומי לימוד שנועדו להכשרת אנשי ציבור, דיפלומטים ומדינאים כיחסים בינלאומיים, מינהל ציבורי, מדיניות ציבורית ומדע המדינה ותחומים משיקים כתקשורת המונים, כלכלה ומשפטים. האוניברסיטה, שנוסדה בשנת 1893 על ידי הכומר המתודיסטי ג'ון פלטשר הרסט. כחמישית מתלמידי המוסד מגיעים ממדינות מחוץ לארצות הברית. על אף זיקת המוסד לכנסייה המתודיסטית, אין דרישה מהסטודנטים או הסגל להזדהות עמה.
היסטוריה
הכומר המתודיסטי ג'ון פלטשר הרסט פעל למען הקמת מוסד להכשרת עובדים עבור השירות הציבורי ובחר גם את האתר, באזור הכפרי של מחוז קולומביה. החוק להרמת המוסד עבר בבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1893, הבנייה החלה ב-1905 והלימודים החלו ב-1914. האוניברסיטה קיבלה לשורותיה מיומה הראשון נשים ואפרו-אמריקאים, מעשה לא מקובל באותה תקופה.
בעת מלחמת העולם הראשונה העניקה האוניברסיטה לצבא ארצות הברית זכות שימוש במתקניה ובפרט במעבדות הכימיה שלה, בהן הוקם חיל הלוחמה הכימית של צבא ארצות הברית (United States Army Chemical Corps). במתקן זה עבדו בין היתר ג'יימס בריאנט קונאנט ורוברט מוליקן. חלק אחר ממתקני האוניברסיטה שימש את חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית כמתקן מחקר, ניסוי ופיתוח של אמצעי לחימה (Camp Leach).
בעת מלחמת העולם השנייה התמקם באוניברסיטה בית הספר של צי ארצות הברית לשליית מוקשים ומגורי נשים בשירות מילואים של הצי (WAVES).
ב-1947 פתחה האוניברסיטה את תוכנית ההתמחות שלה, במסגרתה היא מציעה לסטודנטים מאוניברסיטאות ברחבי ארצות הברית סמסטר הכולל לימודים ושהייה בבירה ותעסוקה במוסדות הממשל. בין בוגרי תוכנית זו נמנים בין השאר המועמדים לנשיאות פול ראיין ומייקל דוקאקיס, מזכירת הבריאות דונה שלאלה, סנטורים, חברי קונגרס, שתדלנים ובכירי ממשל. ב-1949 התמזג קולג' וושינגטון למשפטים ונכלל באוניברסיטה. ב-1955 הוקם בית הספר למנהל עסקים ולכלכלה (שנקרא בשנת 1999 ע"ש רוברט קוגוד), ב-1957 נוסד בית הספר לממשל ולשירות הציבורי וב-1958 נוסד בית הספר לשירות הבינלאומי.
בשנות השישים נעזרו זרועות הממשל האמריקאי (בהן ה-CIA ומחלקת ההגנה של ארצות הברית) באוניברסיטה במסגרת צוותי חשיבה לקביעת מדיניות ומימנו מחקרים לתועלת הממשל.
ב-1979 החלה לשדר תחנת הטלוויזיה (American University Television (ATV, שבה יצרו ושידרו סטודנטים של האוניברסיטה בלבד. החל מ-2007 משדרת הטלוויזיה של האוניברסיטה באינטרנט.
ב-1986 תרם איל ההון הסעודי עדנאן חשוגי 5 מיליון דולר להקמת מרכז ספורט על שמו, המרכז הוקם ונשא את שמו על אף התפוצצות פרשת איראן-קונטראס, שהכתימה את שמו. רק עם הפסקת התרומה השוטפת של חשוגי באמצע שנות התשעים הוסר שמו מהמרכז.
קמפוס
לאוניברסיטה שני קמפוסים סמוכים. הקמפוס המקורי הוותיק תוכנן על ידי פרדריק לו אולמסטד בשדרות מסצ'וסטס בצפון-מערב וושינגטון די. סי. כאשר מבני האוניברסיטה שוכנים בגן ציבורי המשמש גם כארבורטום. לקמפוס זה הצטרף ב-1987 קמפוס מזרחי בשדרות נברסקה, אליו הועבר קולג' וושינגטון למשפטים.
ארגון אקדמי
האוניברסיטה מורכבת משמונה חטיבות, המכונות קולג'ים או בתי ספר, המאכלסות את התוכניות האקדמיות שלה:
עונת 2011/2012 בסרייה א'
עונת 2011/2012 בסרייה א' הייתה העונה ה-110 של התחרות אורגנה על ידי Lega Serie A. המשחקים החלו ב-9 בספטמבר 2011 והסתיימו ב-13 במאי 2012.
בליגה השתתפו 20 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
אטאלנטה, רובור סיינה ונוברה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
יובנטוס זכתה באליפות הליגה בפעם ה-28 בתולדות המועדון. במהלך העונה הקבוצה לא הפסידה אף משחק ליגה.
בסיום העונה, ב-11 באוגוסט 2012 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו יובנטוס ניצחה 4:2 את נאפולי וזכתה בגביע.
בסיום העונה לסרייה ב' ירדו לצ'ה, נוברה וצ'זנה. במקום הקבוצות שירדו, לסרייה א' העפילו פסקארה, טורינו וסמפדוריה.
כדורגלנים מצטיינים
זלאטן איברהימוביץ',, שחקנה של מילאן כבש 28 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
התאחדות הכדורגל האיטלקית העניקה פרס לכדורגלן השנה לאנדראה פירלו, יובנטוס
קטריקס
עומרי "קטריקס" קטרי (נולד ב-5 בדצמבר 1993) הוא זמר ואושיית רשת ישראלי.
קריירה
תחילה, הגיח אל התעשייה שהופיע כצמד היפ הופ "קטריקס ודורון ביטון" והגיעו להצלחה רבה עם שירים שהפכו ללהיטים כמו "חופשייה", "מה שהיא רוצה". בשנת 2019 הודיעו על פירוק הצמד וקטריקס החל את הקריירת סולו שלו. במהלך השנים הוציא שירים רבים "סופרמן", "לטעום הכל" ו"פאפי". בשנת 2022 הודיעו על קאמבק לצמד למספר שירים "רוטשילד" ו"איזה מזל".
אמבריתופודיים
אמבריתופודיים (שם מדעי: Embrithopoda) היא סדרת יונקים נכחדת מקבוצת אפרותריה - יונקים שהתפתחו בעיקר באפריקה. האמבריתופודיים חיו בתקופות האאוקן עד האוליגוקן באפריקה, אסיה ואירופה והם נראו כמו קרנפים בעלי 2 קרני עצם ענקיות על ראשם.
למרות דמיונם לקרנפים, הם דווקא היו קרובי משפחתם של הפיליים וכן של התחשים, השפנים וכן לסדרת היונקים המימיים דסמוסטיליים. קרניהם הגדולות העמיסו על ראשם וצוואריהם וכנראה שהם היו יצורים איטיים ומסורבלים כמו הקרנפים ואף יותר. כנראה שהם היו שוכנים באזורי מים או ביצות וכן ביערות גשם טרופיים.
בויאנה סטמנוב
בויאנה סטמנוב (בסרבית: Bojana Stamenov או Бојана Стаменов; נולדה ב-24 ביוני 1986 בבלגרד) היא זמרת סרבית.
שיריה של סטמנוב הם בעיקר מסוגות מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז וג'אז. בנוסף, היא מופיעה בפני ילדים בתיאטרון בושקו בוהה בבלגרד.
בשנת 2012 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה "!Ja imam talenat", הגרסה הסרבית ל-"America's Got Talent, וסיימה במקום הרביעי.
בשנת 2015 נבחרה לייצג את סרביה באירוויזיון שנערך באותה שנה בווינה. היא הופיעה עם השיר "Beauty Never Lies" ("יופי לעולם אינו משקר"), וסיימה במקום העשירי.
פטריק טרוטון
פטריק ג'ורג' טרוטון (באנגלית: Patrick George Troughton; 25 במרץ 1920 – 28 במרץ 1987) היה שחקן אנגלי. היה ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בסרטי מדע בדיוני ובסרטי אימה. תפקידו הידוע ביותר הוא דמותו של הדוקטור השני בסדרת המדע בדיוני הוותיקה "דוקטור הו", שאותו גילם בין השנים 1966 ועד 1969.
ביוגרפיה
טרוטון נולד במיל היל שבמידלסקס, לאלק ג'ורג' טרוטון שהיה עורך דין ולדורותי אבלין אופורד. היה לו אח גדול ממנו, אלק רוברט, ואחות צעירה מרי אדית. הוא למד בבית ספר במיל היל וחי בה את רוב חייו. כבר בבית הספר שיחק בהצגה "Bees on the Boat Deck" בהפקת ג'יי בי פריסטלי.
הוא למד משחק ב-" Embassy School of Acting" שבסוויס קוטג', אחר כך זכה במלגת לימודים ב-Leighton Rallius Studios בלונג איילנד, ניו יורק. כשפרצה מלחמת העולם השנייה חזר לאנגליה על ספינה בלגית. הספינה עלתה על מוקש מול חופי בריטניה והחלה לשקוע, טרוטון הגיע לחוף בסירת הצלה.
לפני דוקטור הו
בין תפקידיו הבולטים על המסך היו קטל ב-"Chance of a Lifetime" (1950), סר אנדרו פוקס ב"סקרלט פימפרנל" (1955), ויקרס בפרק בסדרה "האיש הבלתי נראה", פינאוס ב"ג'ייסון והארגונאוטים" (1963), קווילפ ב"בית ממכר עתיקות" (1962), פאולוס ב-"Paul of Tarsus" (1960). הוא דיבב את וינסטון סמית בתסכית רדיו של ה-BBC עיבוד לספר 1984. עוד לפני "דוקטור הו" הופיע במספר רב של תוכניות טלוויזיה.