cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחידת אלפא (לטביה)
יחידת אלפא, רשמית "הגדוד המשטרתי המיוחד" (לטבית: Valsts policijas Speciālo uzdevumu bataljons „SUB”) היא יחידה מיוחדת של משטרת המדינה של לטביה. נוסדה בשנת 2006. בשנת 2011, לאחר תקרית ביקבפילס הושעתה הנהגת "אלפא". המשימה העיקרית של אלפא היא להבטיח את הסדר הציבורי.
אירועים
מאז הקמתה בשנת 2011, עובדי הכוחות המיוחדים של אלפא חרגו מסמכותם ב-41 מקרים.
במהלך מהומות ב-13 בינואר 2009, לוחם אלפא ירה בעיניו של המפגין אדגר גורבן עם כדור גומי.
בשנת 2011 השתתפו שני לוחמי החוליה המיוחדת של אלפא בשוד אולם ההימורים "הפניקס" ביקפילס, תוך רצח שוטר.
היחידה השתתפה בפיזור עצרת בבאוסקה.
בשנים 2008–2010 לשכת משטרת המדינה לביטחון פנים סירבה 59 פעמים לפתוח בהליכים פליליים בנוגע לפעילותם של לוחמי אלפא.
מוחמד אל-בדר
ביוגרפיה
מוחמד אל-בדר נולד בשנת 1926 כבנו הבכור של אחמד בן יחיא חמיד א-דין, אשר היה לימים לאימאם הזיידים ומלך צפון תימן. בשנת 1944 עקר מוחמד לתעז בדרום המדינה, שם שימש אביו כסגנו של האימאם יחיא במשך מספר שנים, זאת כדי להמשיך בלימודיו. זמן קצר לאחר רציחת האימאם יחיא, בחודש פברואר 1948, הגיע אל-בדר לבירה צנעא תוך שהוא מביע הסכמה שבשתיקה למשטר החדש. בינתיים הצליח סייף אל-אסלאם אחמד להימלט מתעז ולהגיע לחג'ה, שם גייס תמיכת שבטים מקומיים והכריז על עצמו האימאם אל-נסיר. בתוך חודש ממועד הרצח גייס אל-נסיר די תמיכה כדי להשתלט על צנעא ולהוציא להורג את מנהיג המרד. עוד בטרם היה בן 20 מונה אל-בדר, על ידי אביו אל-נסיר, כמושל עיר הנמל חודידה. אל-בדר אף מונה לשר הפנים בממשלת תימן.
לאל-בדר היה תפקיד מרכזי בדיכוי המרד נגד האימאם אחמד בשנת 1955, אותו הוביל אחיו של האימאם סייף אל-אסלאם עבדאללה, ועם תום המרד הוא הוכרז כנסיך הכתר. בשארית תקופת שלטונו של האימאם אחמד היה אל-בדר שר החוץ, והחל משנת 1958 שימש כמושל מטעם האימאם בצנעא. בשנת 1959, במשך החודשים שבהם שהה האימאם באיטליה לצורך טיפול רפואי, שלט אל-בדר בתימן כולה. האימאם אחמד נפצע קשה לאחר ניסיון התנקשות בחייו בחודש מרץ 1961 ואל-בדר תפס למעשה את השלטון במדינה.
ב-19 בספטמבר 1962 נפטר האימאם אל-נסיר בשנתו, ואל-בדר הוכרז אימאם ומלך ואימץ את השם אל-מנצור. אולם, שבוע לאחר המלכתו הפגיזו מורדים את ארמונו בצנעא והכריזו על הקמת רפובליקת תימן.
אל-בדר, בדומה למנהיגים צעירים אחרים בעולם הערבי, העריץ את נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר ובעת שאביו שהה באיטליה לצורך טיפולים רפואיים הזמין אל-בדר מומחים מצרים כדי לסייע במודרניזציה של תימן בתחום הצבאי ובתחומים אחרים. אביו אף צירף את תימן לרפובליקה הערבית המאוחדת. על רקע זה היה זה אך אירוני שהמרד שפרץ ב-26 בספטמבר 1962 נערך בתמיכה ובעידוד של מצרים והרפובליקה הערבית התימנית שקמה בעקבותיו לא הייתה מחזיקה מעמד לולא נוכחות הסיוע המצרי.
אף שהמורדים הכריזו כי אל-בדר נהרג בעת הפגזת ארמונו, הוא הצליח להימלט ללא פגע לצפון המדינה. בנדודיו בצפון המדינה גייס את תמיכת השבטים המקומיים אשר השתייכו לזרם השיעי של הזיידים, ואשר עבורם היה צאצא ישיר של הנביא מוחמד. ימים ספורים לאחר הימלטו מן הבירה כינס אל-בדר מסיבת עיתונאים בתחום ערב הסעודית. דודו, אשר הוכרז כאימאם בעת שנפוצה הידיעה על מותו של אל-בדר, ויתר על תוארו מיד לאחר שנודע כי אל-בדר בחיים, והכריז על נאמנותו למלך. עד מהרה הודיעו השבטים באזורים ההרריים בצפון ומרכז תימן על תמיכתם באל-בדר ועל כוונתם להילחם במשטר המורדים.
במהלך שמונה השנים שלאחר הדחתו התחוללה בתימן מלחמת אזרחים עקובה מדם שבה היה לאל-בדר תפקיד מרכזי. הוא פיקד על תומכיו בקרבות, בתנאי שדה קשים. מפקדתו נדדה בין מערות בהרי צפון-מערב תימן. בשנת 1967 עזב אל-בדר את תימן ועבר לערב הסעודית, שם שהה עד לתום מלחמת האזרחים. בשנת 1970 הכירה ערב הסעודית ברפובליקה הערבית של תימן, זאת על האף שאל-בדר המשיך להחזיק בתמיכת רוב השבטים במדינה. מדינות נוספות, בהן בריטניה הכירו אף הן ברפובליקה. אל-בדר, אשר נדהם מן השינוי בעמדת ערב הסעודית, עזב את ערב הסעודית והיגר לבריטניה, שם התגורר בקנט, אותה עזב רק לצורך עלייה לרגל, או לביקורי ידידים בעולם.
פינוי אוכלוסייה בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה
פינוי אוכלוסייה בבריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה הוא תהליך בו פונו אוכלוסייה, סחורות וממון בתחילת מלחמת העולם השנייה מחוץ לטווח ההפצצות.
בין השנים 1939–1941 פונו מרבית ילדי בריטניה מלונדון וערים מופצצות אחרות לאזורי ספר, הועברו סחורות ומשאבים מחוץ לטווח הפצצות בבריטניה ולמושבות בריטיות אחרות.
חנן עזרן
ביוגרפיה
נולד בישראל. בנעוריו היה כתב נוער בשבועון "מעריב לנוער". בשרותו הצבאי היה קצין תותחנים ובשירות המילואים, הגיע לדרגת רב-סרן.
בשנת 1976 סיים תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בספרות עברית קולנוע וטלוויזיה, ובשנת 2009 סיים לימודי תואר שני בתקשורת.
בשנת 1975 החל לעבוד בחטיבת החדשות בטלוויזיה הישראלית. במהלך השנים שימש בשורה של תפקידים, בהם כתב בנושאים פלילים, כתב בנושאים חברתיים וכתב בכנסת. בנוסף שימש כעורך ומגיש של מהדורות "חדשות הלילה" בערוץ. היה כתב ב"יומן" ובתוכנית מבט שני. הגיש את המגזין הפוליטי "כנסת".
ערך והגיש את תוכניות התחקיר "חשיפה", ובין השנים 2004–2009 את התוכנית "גילוי נאות". יצר גם כתבות תחקיר. בין כתבותיו הידועות היו חשיפת היומנים של מרדכי ואנונו, על סוחרי הנשק הישראליים, על התעשיות הביטחוניות הישראליות שכירי חרב ישראליים, קשרים עם איראן, ועוד. בשנת 1995 קיבל עזרן מעמותת "אמיתי" (שקדמה לעמותת אומ"ץ) עיטור מיוחד על הצטיינות בחשיפה עיתונאית לוחמת, יושר אישי ויכולת מקצועית.
יצר גם סרטים דוקומנטריים. על סרטו "מבריסק לירושלים", שעסק בחיי מנחם בגין, קיבל בשנת 1994 את פרס ראש הממשלה.
עזרן כתב כארבעה עשר מחזות בנושאים של ניכור חברתי ובדידות, חלקם הוצגו בתיאטרון "הזמן". על מחזהו "המכונה" זכה בפרס עיריית תל אביב לתרבות ואמנות. זכה גם בפרס רשות השידור לסיפור קצר שכתב.
בשנת 2012 פרש מהערוץ הראשון במסגרת הסכם פרישה.
נפטר ב- 25 במאי 2013 ממחלה. הותיר אחריו אישה ושני ילדים.
צל בבגדד
צל בבגדאד הוא סרט תיעודי משנת 2013 בבימויו של הבמאי דוקי דרור, ובתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. הסרט מתעד את סיפורה של לינדה עבדול עזיז מנוחין, עיתונאית ישראלית שבצעירותה נמלטה מארץ מולדתה עיראק, במהלך שנות ה-70, ואת הקשר שלה עם עיתונאי עיראקי צעיר שיוצר איתה קשר במאמץ לעזור לה לחקור את היעלמותו של אביה בעיראק זמן קצר אחרי שנמלטה משם. הסרט מדלג בין האירועים בישראל, ירדן ועיראק. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים חיפה והיה בין הגורמים שהובילו לעניין ציבורי בארץ ובעולם, בסיפור היעלמותם של קהילות יהודי ערב. הסרט הוקרן גם בספריית הקונגרס האמריקאי בוושינגטון עם פתיחת תערוכת הארכיון היהודי-עיראקי בארכיון הלאומי של ארצות הברית.
תקציר העלילה
הסרט נפתח עם מנוחין, עיתונאית ישראלית עצמאית הכותבת לכלי תקשורת בשפה הערבית, כשהיא חוצה את הגבול מישראל לירדן, בניסיון שלא צלח בסופו של דבר, להצביע בבחירות לנשיאות עיראק ב-2010. למרות שמנוחין מתחילה את היום באופטימיות בנוגע ליכולתה להשתתף בבחירות כעיראקית, היא נתפסת ומוחזקת בידי הרשויות העיראקיות בקלפי בשגרירות עד ששירותי הביטחון הירדנים מתערבים בעניין. עם שובה לישראל, מנוחין כותבת בלוג על חוויותיה בירדן, ובעקבות כך פונה אליה עיתונאי עיראקי שמתעניין בסיפור שלה ושל אביה, יעקב עבדול עזיז, שנעלם בעיראק כמה עשורים קודם לכן. יחד עם התעמקות הקשר בין שני העיתונאים, הם מתחילים לחקור יותר ויותר לעומק את עברה של מנוחין, כמו גם זה של הקהילה העיראקית-יהודית, בניסיון למצוא רמזים למה יכול היה להיות גורלו של אביה. בעוד הם נאבקים למצוא רמזים שיתחקו אחר עקבותיו של אביה, העיתונאי העיראקי יוצא לרחובות בגדאד, סורק את האזור אל מוסבאח בו מנוחין חיה בעבר עם משפחתה. בינתיים, בישראל, מנוחין מבקרת אנשים שהיו שייכים בעבר לקהילה העיראקית-היהודית בבגדאד, את אלה שהכירו את אביה לפני שהם עצמם נמלטו לישראל, כדי לנסות ולהבין טוב יותר את הנסיבות שבהן אביה נעלם.
יחידת אלפא (אוקראינה)
יחידת אלפא של שירות הביטחון האוקראיני (שם מלא - המרכז למבצעים מיוחדות למלחמה בטרור) היא יחידה מיוחדת בשירות הביטחון של אוקראינה. רשמית נושאת את השם "היחידה הצבאית E6117". היחידה מתניידת לרוב בשריוניות מדגם HMMWV M1114 UAH שהועברו מארצות הברית במרץ 2015.
היסטוריה
ב-28 ביולי 1974, הוקמה קבוצת אלפא בהוראתו של יו"ר הק.ג.ב. יורי אנדרופוב, לאחר טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972. ייתכן שהיחידה הוקמה כתגובה להקמת יחידת ה-GSG 9 על ידי גרמניה המערבית.
טטסוזאן נגאטה
טטסוזאן נגאטה (ביפנית: 永田 鉄山; 14 בינואר 1884 – 12 באוגוסט 1935) היה איש צבא והוגה דעות יפני קיצוני, לוטננט גנרל בצבא היפני הקיסרי. נגאטה היה המנהיג בפועל של סיעת טוסיי-הא הרדיקלית, שדגלה במלחמה טוטאלית במטרה להביא לעליונותה של האימפריה היפנית מעל שאר עמי אסיה, אידאולוגיה שהושפעה רבות מכתביו של אריך לודנדורף. האידאולוגיה קראה בפועל לדיקטטורה צבאית תחת הירוהיטו, קיסר יפן שיישאר בעל מעמד רשמי בלבד. הקיצוניות שאחזה בנגאטה ובקצינים רבים אחרים בני דורות בתוך שורות הצבא היפני הקיסרי נבעה מהתנגדות חריפה למוסד הדמוקרטיה הפרלמנטרית ששררה ביפן מאז רסטורציית מייג'י.
נגאטה היה מבין האדריכלים של תקרית מוקדן, שהיוותה את ההצדקה לפלישה היפנית למנצ'וריה. נגאטה התנגד לפעולות אלימות וטרור במטרה לחזק את ההשפעה של הצבא על הפוליטיה היפנית מכיוון שאלו עלולות להחליש את האחדות הלאומית היפנית. נגאטה פעל מאחורי הקלעים של הפוליטיקה היפנית במטרה לחזק את עמדת הצבא ותמך בשימוש בלוחמה ביולוגית ולוחמה כימית.
שנים ראשונות
טטסוזאן נגאטה היה יליד נאגנו, האימפריה היפנית. נגאטה היה בן למשפחת סמוראים לשעבר אשר איבדו את מעמדם החברתי ואת פרנסתם עקב רסטורציית מייג'י ופתיחתה של יפן לעולם המערבי. מצב זה הביא משפחות רבות של סמוראים לשעבר, בהם גם משפחתו של נגאטה, לפתח התנגדות עזה לדמוקרטיה ולעולם המערבי ולהתפתחותן של אידאולוגיות קיצוניות אנטי-מערביות רבות ברחבי האימפריה היפנית. הוריו קבעו לבנם קריירה צבאית ורשמו אותו ללימודי האקדמיה הצבאית היפנית מכיוון שקיירה צבאית הייתה הדבר הקרוב ביותר לחינוך תרבות הסמוראים שנבצר מהם מלהעניק לבנם עקב הרסטורציה והשינוי החברתי.
לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית והתקבל לשירות בשורות חיל הרגלים של הצבא היפני הקיסרי, נגאטה נשלח ביחד עם סדרה של מספר משלחות צבאיות יפניות ללימוד על הלוחמה הצבאית באירופה במהלך ולאחר מלחמת העולם הראשונה. במהלך משלחות אלו ביקר נגאטה בממלכת דנמרק, ממלכת שוודיה ורפובליקת ויימאר, שם למד בעיקר אודות גיוס אזרחי בעת צורך לאומי. בשנת 1921 הוא הפך לנספח צבאי מטעם הצבא היפני בשווייץ. נגאטה שב ליפן בשנת 1921 אך לא לכך חלק פעיל בהתערבות הצבאית של יפן בתוך המזרח הרחוק הרוסי במסגרת מלחמת האזרחים ברוסיה (ראו התערבות מדינות ההסכמה במלחמת האזרחים ברוסיה). הוא מונה לראש ההובלה מן הדרגה הראשונה של לשכת הפיתוח של משרד המלחמה בשנת 1926 ובהמשך מונה לראש מדור ענייני צבא בלשכה לענייני צבא.
פיתוח אידאולוגי
בעודו לומד בגרמניה קרא נגאטה, כמו רבים משותפיו במשלחת, את הספר המלחמה הטוטאלית של אריך לודנדורף. לודנדורף היה מפקד בכיר בצבא הקיסרות הגרמנית ובין השנים 1916–1918 היה השליט הצבאי בפועל של הקיסרות הגרמנית ביחד עם פאול פון הינדנבורג. לאחר המלחמה החל בקריירה פוליטית ונחשב לאחד מראשי המפלגה הנאצית. כתביו של לודנדורף תאמו את ההתנגדות למערב ולדמוקרטיה ששררה בדרגי הצבא היפני והשפיעו רבות על קצינים כגון נגאטה. במטרה להוכיח את המחויבות שלו לאידאולוגיה הצבאית של המלחמה הטוטאלית השתתף בפגישה סודית של מספר קצינים יפנים בעיר באדן-באדן, שם התחייבו כל הקצינים להביא לרפורמה במדינה ולחזק את השפעת הצבא היפני על הפוליטיקה והממשל. במהלך השבועה היו עמו אישים כגון יאסוג'י אוקאמורה והידקי טוג'ו.
תקרית מוקדן
עקב השפל הכלכלי הגדול הכלכלה היפנית נפגעה קשות ויפן נזקקה למשאבים טבעיים כדי לתחזק את הכלכלה הגודלת שלה. באיים היפנים כמעט ואין כל משאבים טבעיים ולכן רבים בצבא פנו לרעיון של סיפוח אזור מנצ'וריה, צפון מזרח הרפובליקה הסינית, שבאותה העת נאבקה כדי להתגבש כישות פוליטית מאוחדת מתוך תקופת המצביאים, במסגרתה המדינה הייתה מחולקת בין מצביאים שנאבקו על כוח והשפעה. הממשל היפני התנגד לפעולה צבאית במנצ'וריה אך פעילים בתוך הפלג הקיצוני בצבא דווקא תמכו ברעיון שעלול היה לערער את יציבותה של הדמוקרטיה היפנית. באותה העת שלטו היפנים על פורט ארתור, עיר בקצה חצי האי קוואנטונג בדרום מנצ'וריה אשר בו נמצא חיל מטעם הצבא היפני הקיסרי (צבא קוואנטונג) שנועד לשמור על פעילות סדירה של מסילת ברזל בדרום מנצ'וריה שהופעלה ותוחזקה בידי היפנים.
נגאטה וידא בשנת 1931 להפגיש בפורט ארתור בין שני אנשי צבא רדיקלים שתמכו ברעיון של סיפוח מנצ'וריה ורכשו התנגדות עזה לדמוקרטיה היפנית. אלו היו אישיווארה קנג'י וסיישרו איטגאקי. בפועל שני קצינים אלו ונגאטה היו שונים בתכלית מבחינה אידאולוגית; אישיווארה קנג'י היה בודהיסט קיצוני שתמך ברעיון של מלחמת גזע קדושה שתביא בסופו של דבר לנפילת המערב ולכניעת העולם המערבי בפני השלטון האוטוקרטי וה"קדוש" של הקיסר היפני, סיישרו איטאגקי תמך בהעשרת כוחו של הצבא כמה שרק אפשר במטרה לחזק את תפקידו בכלכלה היפנית ולספח את מנצ'וריה כדי לחזק כלכלה זאת ונגאטה שהיה אנטי-דמוקרט שקרא להביא לעליונות התעשייה היפנית לקראת "המלחמה הסופית" אשר חזה כי תבוא לפי רצון הגורל. שלושתם, למרות זאת, היו מאוחדים בהתנגדותם לדמוקרטיה וברצונם להפיל את השפעת המערב ולהסדיר את הקיסר היפני הירוהיטו בתור השליט העליון על כל העמים והגזעים שהיו לטעמם "נחותים" מן העם היפני.
השלושה החלו לתכנן תקרית שקרית שתשמש במטרה להצדיק כיבוש יפני של מנצ'וריה. לפני הוצאתה של התוכנית לפועל, נגאטה שב מפורט ארתור לטוקיו, ביפן עצמה במטרה שהדבר יראה כי לא היה לו מושג על אשר מבצעים חייליו. ב-18 באוגוסט 131 התפוצצה כמות קטנה של דינמיט בסמוך למסילת הברזל היפנית בדרום מנצ'וריה. הכוחות היפנים בפורט ארתור טענו כי הסינים אחראים לדבר והחלו בהוצאתה לפועל של הפלישה היפנית למנצ'וריה. האירוע לא התקבל בעין טובה מצדו של הקיסר הירוהיטו, אשר סירב להעביר חיילים נוספים לתמוך במוצב בפורט ארתור לכבוש את מנצ'וריה. למרות זאת, הקיסר לא היה בעל היכולת למנוע את תנועת הכוחות שכבר היו לפורט ארתור ויצאו לקראת כיבוש מנצ'וריה. למרות דרישות הממשלה, כוחות יפנים אנטי-דמוקרטים חצו את קוריאה היפנית והצטרפו לכיבוש של מנצ'וריה. בכך הפך הצבא לכוח שפועל בעצמאות מן הממשלה. חבל הארץ נכבש בידי צבא קוואנטונג והוקמה מדינת חסות יפנית בשם מנצ'וקוו אשר הונהגה בידי ממשלת בובות שהייתה כביכול תחת הנהגתו של פויי, קיסר סין לשעבר, אשר היה בן חסות של הצבא היפני מזה מספר שנים.
מנהיג טוסיי-הא
בהנהגת הסיעה הקיצונית עמד סדאו אראקי, גנרל ופוליטיקאי. היחסים בין הממשלה היפנית לבין הפלג הקיצוני בצבא היפני הגיעו לנקודת רתיחה כאשר מספר קצינים בצבא הוציאו לפועל את ניסיון ההפיכה של 15 במאי 1932. ההפיכה נכשלה להעלות את אראקי לתפקיד ראש ממשלת יפן עקב התערבות נחרצת מצדו של הירוהיטו, קיסר יפן אך במהלכה נרצח ראש הממשלה אינוקאי צויושי. לאחר ניסיון ההפיכה הכושל, נגאטה לקח את ההנהגה על פלג פנימי בתוך הסיעה הקיצונית שהתנגד נחרצות לשימוש באלימות ובפעילות צבאית נגד הממשל ובכך ערער את מעמדו של אראקי.
הדבר הוביל לקרע בפלג הקיצוני הצבאי בין הקודו-הא, בהנהגתו של סדאו אראקי, לבין הטוסיי-הא, בהנהגתו של נגאטו, שקרא לפעילות לא אלימה מתחת לשולחן במטרה להביא להשפעה רבה יותר ויותר על הממשל היפני מטעם הצבא. הקודו-הא דגלה בעם יפני אשר עליון מבחינה מנטלית מעל עמים אחרים, מאוחד במשמעת ברזל ונמנע מהנהנתנות שכביכול מובאת בידי המערב. הקודו-הא בנוסף לכך דגלה בכך שעל העם היפני להנהיג מאבק דמים נגד הקומוניזם. מן הצד השני, הטוסיי-הא דגלה יותר בפרגמטיזם ותחת הנהגתו של נגאטה הפכה הכלכלה היפנית לכלכלת מלחמה. הטוסיי-הא קראה למודרניזציה מסוימת אך לא בצורה ליברלית ודמוקרטית אלא בממשל ריכוזי המונהג בידי דוקטרינה צבאית לקראת מלחמה עתידית לא נגד הקומוניזם, אלא נגד ארצות הברית.
ההתנקשות
נגאטה מונה למנהל הלשכה לענייני צבא בשנת 1934 ודרך תפקיד זה פעל במטרה לקדם את האינטרסים של הצבא בתוך הפוליטיקה היפנית. עד אז הפך לדמות המרכזית של סיעת השליטה (טוסיי-הא). בעת מילוי תפקידו ב-12 באוגוסט בשנה שלאחר מכן, נגאטה נרצח בהתנקשות פוליטית בטוקיו על ידי הקולונל סאבורו אייזאווה, אותו פיטר זמן קצר לפני כן עקב תפקוד שלא כראוי. ידיעות על ההתנקשות בתוך הדרג הצבאי של יפן הגיעו תוך מספר שעות לעיתונאות המערבית והתפרסמו. ההתנקשות הייתה על רקע פוליטי מכיוון שאייזאווה היה מבין תומכיו של סדאו אראקי בסיעת הקודו-הא. מספר ימים לאחר ההתנקשות בחייו של נגאטה, הקולונל צ'וזאבורו יאמאדה, אחד העוזרים העיקריים של שאייזאווה בהוצאה לפועל של ההתנקשות, התאבד בטענה כי הוא לוקח על עצמו את האחראיות על ההתנקשות בחייו של נגאטה. לאחר ההתנקשות הועלה נגאטה במטרה להנציח את שמו, לדרגת לוטננט גנרל.
לאחר מותו
ההתנקשות בחייו של נגאטה הובילה בסופו של דבר למרד הנפל של 26 בפברואר 1936, ניסיון הפיכה כושל נוסף שהונהג בידי הקודו-הא והביא להיחלשותה של הסיעה. לאחר מכן הגיע אישיווארה קנג'י, שבפועל הפך ליורשו של נגאטה, לשיא אהדתו בקרב הציבור היפני. אף על פי שסיעת הטוסיי-הא הייתה זאת אשר עצרה את ההפיכה, מעמדה בפוליטיקה היפנית הכוללת נותר חלש. בבחירות הכלליות שהתרחשו באותה השנה שתי המפלגות הגדולות נותרו הריקן מינסייטו (המפלגה הדמוקרטית חוקתית) והריקן סייוקאי (ידידי המפלגה החוקתית), שתי המפלגות התנגדו לעליית כוחו של הצבא בפוליטיקה.
חשיבות היסטורית
תמיכתו של נגאטה בלוחמה כימית ולוחמה ביולוגית והפיתוח של אלו במדינת החסות של מנצ'וריה השפיעו על הנסיך קאנין קוטוהיטו, ראש המטה הכללי של הצבא, שלבסוף הותיר להשתמש בהם במלחמת סין–יפן השנייה. לנגאטה היה חלק מרכזי בהפלת הדמוקרטיה היפנית ובביטול סמכותה לעומת סמכות הפלגים הקיצוניים של הצבא. אף על פי שבשנותיו האחרונות הוא הוביל להתפלגות הזרם הקיצוני בצבא, הוא היה בעל תפקיד מכריע בהכנת סיעת הטוסיי-הא לקראת עליית ההשפעה שלה בתוך הפוליטיקה היפנית, לא דרך פעולות הפיכה וטרור אלא דרך התערבות ממושכת בפוליטיקה הפנימית.
1939 בארצות הברית
1939 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 163 שנה מיום היווסדה.
מערת קבורה כלקוליתית בפקיעין
האתר התגלה בשנת 1995 בעת עבודות תשתית בפקיעין, ונחפר על ידי הארכאולוגים צבי גל, הווארד סמיטליין ודינה שלם. המערה היא מערה קרסטית ובה זקיפים ונטיפים פעילים והיא נמצאת על גבעה ממערב לפקיעין. עושר הממצא מציב את האתר כאחד החשובים להבנת התקופה הכלקוליתית בארץ ישראל. אורך המערה כ-18 מטר ורוחבה נע בין 3 ל-5 מטרים. פנים המערה מחולק לשלושה מפלסים שנתחמו באבני גוויל ורוצפו, ועליהן הניחו את גלוסקמאות החרס.
מאפייני הנקברים
במערה נמצאו שרידיהם של כ-450 בני אדם, בני שני המינים מגיל נעורים ואילך. דבר זה מלמד כי תינוקות וילדים נקברו עדיין בצורה אופיינית לתקופה, בקנקנים מתחת לרצפות. כמו כן, ישנם הסוברים כי ריבוי שלדים על פני גלוסקמאות מלמדות על חברה מעמדית.
במחקר גנטי שפורסם בשנת 2018 על ידי חוקרים מאוניברסיטת תל אביב, רשות העתיקות ואוניברסיטת הרווארד התגלה כי מוצאם של 22 פריטים שהגנום שלהם נשתמר מתוך 650 הנקברים במערה מן התקופה הכלקוליתית היו ממוצא לבנטיני מקומי (~57% מהנבדקים) לצד עם גנים מאיראן (~17%) ומהרי הזגרוס (~26%), מה שמעיד על הגירה לארץ ישראל בתקופה זו. מאפייני המהגרים האלה היו גוון עור בהיר יותר ועיניים כחולות, מה שלפי הממצא הגנטי לא נמשך אל עבר תקופת הברונזה הקדומה באתר זה.
פדרו אוביאנג
פדרו אוביאנג (בספרדית: Pedro Obiang; נולד ב-27 במרץ 1992) הוא כדורגלן ספרדי-משווני המשחק בעמדת הקשר בססואולו ובנבחרת גינאה המשוונית.
קריירת מועדונים
אוביאנג נולד באלקלה דה אנארס והחל לשחק בקבוצות מקומיות, ממנה הצטרף לקבוצת הנוער אתלטיקו מדריד. בשנת הצטרף לזו של סמפדוריה האיטלקית. ב-12 בספטמבר 2010 אוביאנג חתם על חוזה לחמש שנים בקבוצה הבוגרת ובאותו יום ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצ הבוגרת בתיקו 3-3 ליובנטוס. ב-16 בדצמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית 0–2 לדברצן.
ב-10 ביוני 2015, אוביאנג חתם לארבע שנים בווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג. ב-15 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–2 ללסטר סיטי. ב-4 בפברואר 2017, אוביאנג כבש את שער הפרמייר ליג הראשון שלו במשחק הליגה נגד סאות'המפטון. ב-20 במרץ 2017, נפצע בקרסול וסיים את העונה. שער הליגה שלו נגד טוטנהאם הוטספר באותה עונה, נבחר לשער העונה של וסטהאם.
ב-24 ביולי 2019, אוביאנג חתם בססואולו מהסרייה א'. הוא אובחן כסובל ממחלת סימפונות ריאה באוגוסט 2021 והושמט מכל פעילות ספורטיבית כאמצעי זהירות. באוגוסט אובחנה אצלו דלקת סימפונות, ונאסר עליו לעסוק בפעילות ספורטיבית. ב-2 באוקטובר 2022 חזר לשחק כדורגל בניצחון 0-5 נגד סלרניטנה.
קריירה בינלאומית
בצעירותו, אוביאנג שיחק בנבחרות הצעירות של ספרד. בזכות מוצאו הפנגי, זכה להתעניינות גם מגבון וגינאה המשוונית, ממנה הגיעו סבו וסבתו.
אוביאנג זומן לסגל נבחרת גינאה המשוונית לקראת גביע אפריקה לאומות 2012, אך אוביאנג דחה את ההצעה. באפריל הביע את רצונו לייצג את המדינה וב-7 בנובמבר 2018 זומן לראשונה לסגל הנבחרת. 11 ימים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 0–1 ל. ב-22 במרץ 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–4 נגד.
מוות תאי
מוות תאי (באנגלית: cell death) הוא תיאור למצב בו התא הביולוגי מפסיק לתפקד. מוות תאי יכול להיגרם כתוצאה מתהליך טבעי של החלפת תאים, כלומר התחדשות של תאים ישנים בתאים חדשים. מצב זה יכול לנבוע מגורמים כגון: מחלות, פציעות מקומיות או מוות של האורגניזם שהתאים הם חלק ממנו. אפופטוזה – מוות של תאים מסוג I, ואוטופגיה – מוות של תאים מסוג II, הן שתי צורות של מוות מתוכנת של תאים, ואילו נקרוזה הוא תהליך לא טבעי המתרחש כתוצאה מזיהום או פציעה של התא.
מוות תאי מתוכנת
מוות תאי מתוכנת (Programmed cell death) הוא מוות של תאים המתוכנת על ידי תוכנית תוך תאית. מוות תאי מתוכנת בדרך כלל מקנה יתרון במהלך מחזור החיים של האורגניזם. לדוגמה, ההבחנה בין אצבעות הרגליים בעובר אנושי מתפתח מתרחשת מפני שתאים בין האצבעות מבצעים אפופטוזה. התוצאה היא שהאצבעות נפרדות. מוות תאי מתוכנת משרת פונקציות בסיסיות במהלך התפתחותה של הרקמה אצל אורגניזמים רב תאיים ואצל צמחים.
אפופטוזה
אפופטוזה הוא תהליך של מוות תאי מתוכנת אשר עשוי להתרחש באורגניזמים רב-תאיים. האפופטוזה עשויה להתרחש כאשר ישנם שינויים בתוך גוף האורגניזם אשר מצריכים את הסרת התא כגון מצב של נזק לתא; היווצרות בועיות בקרום התא, הצטמקות תאים, פיצול גרעיני התא, עיבוי כרומטין ופיצול די אן איי כרומוזומלי. מנגד, אפופטוזה עשויה להתרחש לאו דווקא במצבי מצוקה, אלא גם כאשר מוות התאים יגרום לייצור מחודש ומהיר יותר של תאים אחרים. הסברה הרווחת היא שנטייתם של התאים היא לשמור על הומיאוסטזיס ובשל כך מבצעים הרס תאי עצמי. נראה שיש הבדל במבנה ובביוכימיה של מסלולי הרס עצמי אלו; חלקם מתרחשים בצורת אפופטוזה, ואחרים עוקבים אחר מסלול כללי יותר. בדרך כלל שניהם מונעים מסיבות גנטיות וסינתטיות.
ישנן עדויות לכך שתסמינים מסוימים של אפופטוזה כגון הפעלת אנדונוקלאז, שהוא אנזים בגוף החי, יכולים להיגרם באופן מלאכותי מבלי קבלת אותות גנטיים. אולם, ככל הנראה אפופטוזה אותנטית ומוות מתוכנן של תאים כן חייבים להסתמך על אותות גנטיים. בנוסף, נראה כי מיטוזה ואפופטוזה קשורים אחד לשני בצורה כלשהי וכי האיזון המתקבל תלוי באותות המתקבלים מגורמי גדילה או הישרדות מתאימים בגוף האורזגניזם.
אוטופגיה
אוטופגיה, או ביוונית אוטופגוציטוזיס ("אוכל את עצמו"), הוא המנגנון הטבעי והמווסת של התא המסיר רכיבים מיותרים או לא מתפקדים. התהליך הוא תהליך קטבולי המביא להידרדרות אוטופגוזומית-ליזוזומלית של תוכן ציטופלזמי בכמויות גדולות, צירוף חלבונים לא תקין ואברונים עודפים או פגומים. האוטופגיה מתרחשת באמצעות ציטופלזמה המאופיינת בהיווצרותן של בועיות גדולות אשר מכלות אברונים ברצף מסוים עד להרס הגרעין. אוטופגיה נגרמת בדרך כלל בעקבות מצבים של מחסור בחומרים מזינים, אך קשורה גם לתהליכים פיזיולוגיים ופתולוגיים וממלאת תפקיד מרכזי בהומאוסטזיס.
גרסאות נוספות של מוות תאי מתוכנת
נתגלו דרכים נוספות למוות מתוכנת של תאים. דרכים חלופיות אלה להרס התא יעילות כמו אפופטוזה ויכולות לתפקד כמנגנוני גיבוי או כסוג העיקרי של מוות מתוכנת.
צורה אחת של הרס תאי מתוכנת נקראת אנויקיזיס. אנויקיזיס היא סוג של מוות תאי מתוכנת המתרחש בתאים תלויי עיגון (תאים אשר יכולים להתקיים רק בסביבה אינרטית, כלומר אדישה ולא ריאקטיבית), כאשר אלו מתנתקים מהמטריקס – הנוזל החוץ-תאי שמסביב.
סוג נוסף הוא מוות של תאים איסכמיים, או אונקוזיס. זהו סוג של מוות מקרי או פסיבי של תאים אשר נחשב לרוב לפגיעה קטלנית. התהליך מאופיין בנפיחות מיטוכונדריאלית (תוך תאית), בהיווצרות בועיות ובנפיחות של הגרעין והציטופלזמה.
אסון מיטוטי הוא סוג של מוות תאי מתוכנת הנובע מכניסה מוקדמת או לא נכונה של תאים למיטוזה. זהו האופן הנפוץ ביותר למוות של תאים סרטניים שנחשפים לקרינה מייננת ולטיפולים רבים אחרים כנגד סרטן.
מוות של תאים אימונוגניים הוא כל סוג של מוות של תאים המעורר תגובה חיסונית. מוות תאים אימונוגניים מנוגד לצורות האחרות של מוות תאי מתוכנת (אפופטוזה, אוטופגיה...) אשר אינן מעוררות תגובה חיסונית כלשהי ואפילו ידועות כיוצרות עמידות חיסונית.
פירופטוזיס היא הצורה הדלקתית ביותר של מוות תאי מתוכנת, אשר מתרחשת בתדירות הגבוהה ביותר לאחר הדבקה בפתוגנים (מחוללי מחלות) תוך תאיים, ועשויה להוות חלק מהתגובה האנטי חיידקית. תהליך זה מקדם סילוק של זיהומים חיידקיים, נגיפיים, פטרייתיים וחד תאיים שונים על ידי הסרת גומחות תוך תאיות ושיפור התגובות ההגנתיות של הגוף
אות מצטיין הרמטכ"ל
החל משנת 2013 מוענקת למקבלי האות סיכה מיוחדת.
קריטריונים
בוועדות קבלת אות מצטיין הרמטכ"ל האות על המועמד לעמוד בקריטריונים הבאים אשר נקבעו על ידי אכ"א:
הילד היפה ביותר בעולם
הילד היפה ביותר בעולם (באנגלית: The Most Beautiful Boy in the World) הוא סרט דוקומנטרי שוודי. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-29 בינואר 2021.
עלילה
הסרט עוקב אחרי ביורן אנדרסן, שחקן קולנוע ומוזיקאי שוודי. הידוע בעיקר בזכות משחקו בסרטו של הבמאי האיטלקי לוקינו ויסקונטי "מוות בוונציה", המבוסס על הנובלה בעלת אותו שם מאת תומאס מאן.
בסרט, שיצא בשנת 1971, גילם אנדרסן ילד פולני יפה תואר, בו מתאהב הגיבור הראשי של הסרט, גוסטב פון אשנבאך (דירק בוגרד). הסרט הוצג בפסטיבל קאן, ואנדרסן הוכרז בעיתונות הבינלאומית כ"נער היפה ביותר בעולם".
בעת צילום הסרט "מוות בוונציה" היה אנדרסן בן 16 בלבד, והסרט התיעודי עוקב אחר מהלך חייו מאז, ואחרי האופן השלילי בו התפתחו בשל הפיכתו לידוען בגיל צעיר כל כך.
שם הסרט נלקח מהכרזתו של ויסקונטי על אנדרסן בפרימיירת הסרט בלונדון.
קבלה
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-29 בינואר 2021. הוא היה מועמד לפרס חבר השופטים של הפסטיבל לסרט תיעודי.
הסרט זכה למספר גדול מאוד של סקירות ממגוון כלי תקשורת ברחבי העולם.
ג'ון רייט
ג'ון אמט רייט (אנגלית: John Emmett Raitt; 29 בינואר 1917 – 20 בפברואר 2005) היה שחקן וזמר אמריקאי, שהיה ידוע בעיקר בשל הופעותיו במחזות זמר.
קריירה
ג'ון רייט נולד בסנטה אנה, קליפורניה, לארצ'י רייט (Archie John Raitt), שעבד כמזכיר ב-YMCA, וסטלה וולטון (Stella Eulalie Walton). את דרכו בתיאטרון החל כתלמיד בבית הספר התיכון פולרטון (Fullerton), אז הצטיין דווקא באתלטיקה קלה ופוטבול. אחרי התיכון למד באוניברסיטת דרום קליפורניה ולאחר מכן באוניברסיטת רדלנדז, בה למד חינוך גופני. הוא סיים את לימודיו ב-1939. את דרכו המקצועית החל בשנת 1940. בשל היותו קווייקר, רייט היה סרבן מצפון ולכן לא שירת במלחמת העולם השנייה.
הוא ידוע ביותר בשל תפקידי הבמה שלו במחזות הזמר "קרוסל", "אוקלהומה!", "The Pajama Game" , "Carnival in Flanders" , "Three Wishes for Jamie" ו-"A Joyful Noise" , שבו קבע את הסטנדרט של גברים חזקים, נאים, בעלי קול חזק בתקופת עידן הזהב של מחזות הזמר של תיאטראות ברודוויי. התפקיד הראשי היחיד שלו בקולנוע היה בגרסה הקולנועית של "משחקי הפיג'מה" לצדה של דוריס דיי.
רייט השתתף פעמים רבות בתוכנית הטלוויזיה "The Bell Telephone Hour".
רייט הקליט מספר הקלטות אולפן של מחזות זמר של ברודוויי, ובהם אוקלהומה! (בתפקיד קורלי) וספינת השעשועים (בתפקיד גיילורד רייבנל).
חיים אישיים
אשתו הראשונה הייתה מרג'ורי היידוק (Marjorie Haydock), ממנה התגרש ב-1971. שלושת ילדיו של רייט נולדו לו מאשתו הראשונה: הזמרת והגיטריסטית בוני רייט ושני בנים נוספים, סטיבן ודייוויד. ב-1972 התחתן עם אשתו השנייה, קת'לין סמית' לאנדרי (Kathleen Smith Landry), וגם נישואין אלו הסתיימו בגירושין. בשנת 1981 גילה כי רוזמרי קריימר (Rosemary Kraemer), אהובתו מימי בית הספר התיכון התאלמנה. מאחר שזמן לא רב קודם לכן התגרש מאשתו השנייה, יצר עמה קשר. מאוחר יותר נישאו. בתו, בוני, שרה בחתונתם.
פודונג
כיום, ברובע נמצאים המרכז הפיננסי העולמי בשאנגחאי, בניין ג'ין מאו, בורסת שנגחאי, מגדל שאנגחאי המרכזי ומגדל פנינת המזרח יחד עם מרכזי עסקים רבים נוספים.
אאורל פלד
אאורל פלד, (במקור רוזנפלד, בהונגרית: Föld Aurél; בודפשט, 6 באוקטובר 1877 – וינה, 17 בנובמבר 1970) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון, מתרגם, בנו של במאי התיאטרון ז'יגמונד פלד, אחיהם של השחקנית אירן פלד והשחקן מתיאש פלד, בעלה של הזמרת סרנה סיקלאי.
ביוגרפיה
אאורל פלד הוא בנם של ז'יגמונד פלד וקטלין פְּלֶש. הוא החל את הקריירה שלו בכתב העת "הונגריה", שם הפך במהרה לכתב בעל שם. הוא היה במאי, מחזאי בתיאטרון של אביו מתחילת העשור הראשון של המאה ה-20 ועד מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1910 ארגן כמה הופעות של "משחקי הקאמרי". הוא מילא את שירותו הצבאי במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1919 עבר לווינה והחל לגדל סוסים. הוא חזר לבודפשט בשנת 1932. בין השנים 1932–1933 הפך למנהל האמנותי בתיאטרון ארקל שנקרא אז לשנה "וריאטה לבריולה". בין השנים 1932 - 1934 היה מנהל תיאטרון קיראי, בין השנים 1934–1939 היה השוכר והמנהל של התיאטרון העירוני, תיאטרון ארקל שפעל אז בשם זה. בין השנים 1935–1936 ניהל גם את "תיאטרון רויאל" בבודפשט, מאוחר יותר עסק שוב בעיתונות. הוא היגר לאוסטריה בשנת 1957. תרגם יצירות רבות להונגרית.
Fuser
משחקיות
עוד טרם השקתו פורסם תיאור המשחק על ידי הרמוניקס.
ב-Fuser, השחקן משחק בתור דיג'יי שמכין מיקסים בפסטיבלים גדולים. יש לו שולחן DJ וירטואלי עם ארבעה נגני תקליטים, ורשימת תקליטים בחלק העליון של המסך. לכל תקליט יש ארבע רצועות שהוקצו לפי צבע וקשורות לסוג כלי נגינה כמו תופים, גיטרה או שירה. בכל עת, השחקן יכול למקם תקליט, ואז לבחור רצועה ספציפית מאותו תקליט, ולמקם אותו על כל אחד מנגני התקליטים.
השחקן מוסיף את הרצועה של הכלי שבחר למיקס הנוכחי שנוצר על ידי שילובם של ארבעת התקליטים, והמנגנון של המשחק מתאים אוטומטית את הקצב של המיקס והסולם המוזיקלי.
ניתן להוסיף תקליטים או רצועות חדשות לכל נגן תקליטים, כך שיחליפו את הרצועה הקודמת במיקס. מושג זה ניתן להשוואה מהמשחק הקודם של הרמוניקס, DropMix, שהיה משחק קלפים פיזי המשלב טכנולוגיית NFC עם לוח משחק אלקטרוני ואפליקציית מובייל שפורסמה באמצעות הסברו.
למשחק יש מצב קמפיין לשחקן יחיד המציע מספר סטים ומקומות שונים. בכל סט, השחקן מנסה לעשות מיקסים, כשהוא מוסיף רצועות חדשות ביחס לקצב כדי לצבור נקודות נוספות. בנוסף, הקהל הווירטואלי יבקש בקשות, למשל לשירים ספציפיים, שירים מז'אנר ספציפי או סוג מסוים של כלי נגינה. בקשות אלה משתנות בהתאם למקום ולגורמים אחרים. השלמת הבקשות תוך זמן קצר צוברת נקודות נוספות. השחקן מדורג בסולם של חמישה כוכבים על סמך הציון הכולל שצבר במהלך המיקס. כדי להשיג ציון גבוה, לשחקן יש את ההזדמנות להתאים את תוכן ה"ארגז" (איפה שמאגר השירים נמצא) כך שיהיה יעיל ככל האפשר במעבר בין הרצועות. Fuser כולל מצב מרובה משתתפים (באמצעות תקשורת רשת) כדי לאפשר לשחקנים לשתף פעולה ביצירת מיקסים. המשחק מכיל גם מצב "פריסטייל", סגנון חופשי שיאפשר לשחקנים ליצור מיקסים משלהם ולשתף אותם עם אחרים ברשתות החברתיות.
פיתוח המשחק
הרמוניקס הודיעה על עסקת פרסום באמצעות NCSoft באוגוסט 2018 למשחק מוזיקה למחשבים אישיים וקונסולות. דן זוסמן מהרמוניקס אמר כי NCSoft ראתה את המשחק במצב מוקדם מאוד והפכה במהרה לשותפה בפיתוחו ובפרסומו, כולל תמיכה בהצגת המשחק באירועים בתעשייה. Fuser הוכרז באירוע PAX East ב-2020 בפברואר 2020, עם תוכניות לשחרורו ב -10 בנובמבר 2020.
זוסמן תכנן את המשחק עם מגוון רחב, מתוך הנחה שלקהל השחקנים יש מגוון רחב של טעמים מוזיקליים, כמו גם רצון לקבל שליטה רבה יותר על האופן שבו הם עובדים עם המוזיקה שלהם, וכך לאפשר להם להיות יצירתיים עם טעמם.
בנוסף, הרמוניקס גילתה כי עם משחקים כמו Rock Band, שהציעו מספר רב של שירים, השירים הפכו למעשה לשימוש חד פעמי מכיוון שלנגנים לא היה תמריץ רב ללמוד את השירים בפרטים, והקהל רצה משחק שייתן לשחקן הזדמנות להכיר יותר את מבנה השיר. בהשוואה לרבים ממשחקי העבר של הרמוניקס, Fuser אינו זקוק לכל ציוד היקפי מיוחד. פיוזר מציג משחקיות חדשה בהשוואה למשחקים הקודמים של הרמוניקס.
שירים
קטעי השירים הבאים נכללים ב-Fuser:
שלושה שירים זמינים כבונוסים בהזמנה מראש:
זוסמן אמר שכמו במשחקי הרמוניקס בעבר, גם שירים של להקות הקשורות קשר הדוק לעובדי הרמוניקס יופיעו ככל הנראה ברשימת השירים המלאה. זוסמן גם אמר כי לצורכי רישיונות המוזיקה, הם הבטיחו כי הזכויות לשירים במשחק לא רק כוללות את האישור לשחקן לערבב אותם עם שירים אחרים, אלא יש גם רישיון לשתף את השירים והמיקסים שאתם יוצרים ברשתות החברתיות.
קאיו אלבס
קאיו סזאר אלבס דוס סנטוס (בפורטוגזית: Caio César Alves dos Santos; נולד ב-29 במאי 1986), הידוע בשם קאיו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה
קאיו גדל במדינת סאו פאולו בברזיל והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של גרמיו ברוארי. בינואר, בטרם הגיע לגיל 17, הושאל לקבוצה הבוגרת של גוארני, וכעבור שנה חזר לברוארי. בשנת הושאל לאינטרנסיונל, במדיה ערך שמונה הופעות בליגת העל הברזילאית, ולאחר מכן הושאל לפלמיירס, במדיה כבש תשעה שערים ב-27 הופעות.
בינואר 2008 הגיע קאיו לגרמניה וחתם באיינטרכט פרנקפורט ששילמה עבורו 4 מיליון אירו. ב-16 בפברואר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–0 על הנזה רוסטוק. את שער הבכורה שלו כבש ב-20 במרץ 2008, בניצחון 2–1 על אנרג'י קוטבוס, ואת עונת 2007/2008 הוא סיים עם שער אחד בעשר הופעות ליגה. בעונת 2008/2009 כבש שני שערים ב-17 הופעות, ובעונת 2009/2010 הפך לשחקן משמעותי יותר בקבוצה וערך 26 הופעות בליגה, בהן כבש חמישה שערים. בעונת 2010/2011 כבש שער אחד ב-27 הופעות, אך בסופה ירדה הקבוצה לליגת המשנה. בעונתו האחרונה בפרנקפורט שותף קאיו בשמונה משחקים בליגת המשנה, ובסופה עלתה הקבוצה בחזרה לבונדסליגה וקאיו שוחרר מהמועדון.
באוגוסט 2012 חזר קאיו לברזיל וחתם בקבוצת באהיה, ובינואר 2013 עבר לאתלטיקו גויאניינסה. בקיץ חתם בגראסהופרס ציריך מליגת העל השווייצרית. בעונתו הראשונה במועדון היה קאיו מלך השערים של הקבוצה עם 13 שערים, בנוסף לשבעה בישולים, והקבוצה סיימה את העונה במקום השני בליגה. בעונת כבש 11 שערים, ובעונה שלאחר מכן שוב סיים את העונה עם 13 שערים. במהלך שנותיו בגראסהופרס הוביל קאיו את ההתקפה של הקבוצה לצידו של מואנס דאבור, ובעונתו האחרונה בקבוצה כבש 14 שערים. בסך הכל שיחק ארבע שנים במועדון, ולזכותו 51 שערים ב-131 משחקי ליגה.
ב-17 בספטמבר 2018 חתם קאיו עד תום העונה בהפועל תל אביב. ב-8 באוקטובר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף במשחק מול מ.ס. אשדוד שהסתיים בתיקו 0–0. ב-15 בדצמבר 2018 כבש את שערו הראשון בהפועל תל אביב, במשחק מול הפועל חדרה שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל בעונת 2018/2019 כבש שלושה שערים והוסיף ארבעה בישולים.
ב-16 בינואר 2020, לאחר יותר מחצי שנה שלא שיחק, חתם קאיו בקבוצת דספורטיבו ברזיל מהליגות הנמוכות בסאו פאולו.
ג'סי וייר
ג'סיקה לואיס וייר (באנגלית: Jessica Lois Ware; נולדה ב-15 באוקטובר 1984) היא זמרת-יוצרת ופודקאסטרית יהודייה-אנגלייה.
ראשית חייה
וייר נולדה בבית החולים קווין שרלוט בהאמרסמית', לונדון ב-15 באוקטובר 1984. היא גדלה בקלאפהאם, לונדון. היא בתם של הלנה (לבית קיל, מכונה בדרך כלל לני), עובדת סוציאלית, וג'ון וייר, כתב BBC Panorama, שהתגרש כשהייתה בת 10. היא אחותה הצעירה של השחקנית הבריטית האנה וייר. אמה תמכה בקריירה המוזיקלית שלה, וייר ראתה אותה כ"גיבורה שלה", ואמרה, "היא גידלה את אחותי, את אחי ואותי בכל כך הרבה אהבה וכיף ותמיד אמרה לי שאני יכולה לעשות מה שאני רוצה". אמה של וייר היא יהודייה.
וייר התחנכה בבית הספר "אליין", בית ספר עצמאי לחינוך משותף בדולוויץ' בדרום לונדון, ואחריו באוניברסיטת סאסקס, שם סיימה תואר בספרות אנגלית. לאחר לימודיה, וייר עבדה תקופה קצרה כעיתונאית בג'ואיש כרוניקל, עשתה עיתונאות ספורט בדיילי מירור ועבדה מאחורי הקלעים בחברת הטלוויזיה "Love Productions", שם הייתה קולגה של אריקה לאונרד, הידועה גם בשם אי. אל. ג'יימס, מחברת "חמישים גוונים של אפור".
קריירה מוזיקלית
בשנים שקדמו לצאת אלבום הסולו הראשון שלה, וייר עשתה קולות גיבוי בהופעות חיות עבור הזמר ג'ק פניטה (איתו יצאה לסיבוב הופעות בארצות הברית) ו-Man Like Me. וייר אמרה שלמדה הרבה בתקופתה עם ג'ק פניטה: "להופיע איתו היה אימון ממש טוב, כיוון שזכיתי ללמוד הכל איך אנשים אחרים עושים את זה - הצלחתי להופיע בשידור חי בלי הלחץ להיות סולנית. זה נתן לי טעימה למה לצפות, וזה הכין אותי למה שאני עושה עכשיו".
אחד מחבריה ללהקה של פניטה, טיק, הציג לראשונה את וייר בפני המוזיקאי SBTRKT והם המשיכו לשתף פעולה בפרויקט 'Nervous', משנת 2010. כתוצאה מכך פגשה את סמפה, הידוע כמשתף פעולה קבוע עם SBTRKT. הם יצרו יחד את "Valentine", אשר יצא במהדורה מיוחדת, תקליט ויניל בצורת לב על ידי חברת התקליטים "יאנג טורקס" בשנת 2011. השיר נכתב בהשראת שירו של ג'יימס בלייק, "The Wilhelm Scream" והתבסס על חוויותיהם האישיות באהבה. את הקליפ של השיר ביים מרקוס סודרלונד. שלל שיתופי הפעולה של וייר הובילו אותה להסכם תקליטים עם חברת "PMR רקורדס".
ב-14 באוקטובר 2011 הוציאה וייר את סינגל הבכורה שלה, "Strangest Feeling", בתקליט ויניל סגול מוגבל בגודל.
ב-20 באוגוסט 2012 הוציאה וייר את אלבום הבכורה שלה, Devotion, שהגיע בשיאו למקום החמישי במצעד האלבומים הבריטי. לאחר מכן, הוציאה את "Running" כסינגל המוביל מתוך האלבום. הסינגל השני מתוך האלבום, "110%", הגיע בשיאו למקום ה-61 במצעד הסינגלים הבריטי. הסינגל השלישי, "Wildest Moments" הגיע למקום ה-46. האלבום עצמו הועמד לפרס מרקיורי. לתמיכה באלבום, וייר יצאה לסיבוב הופעות בבריטניה בתחילת מרץ 2013. לאחר סיבוב ההופעות בבריטניה, יצאה לסיבוב הופעות באירופה במחצית השנייה של מרץ 2013, ולסיבוב הופעות בארצות הברית באפריל 2013.
ב-6 באוקטובר 2014 הוציאה את אלבומה השני, Tough Love, אותו החלה לכתוב מקודם יותר באותה השנה. האלבום הגיע בשיאו למקום התשיעי במצעד האלבומים הבריטי. באותה השנה, השתתפה וייר בשיר "The Crying Game" של ניקי מינאז', מתוך האלבום The Pinkprint. בהמשך, השתתפה בכתיבת השיר "New Man" של אד שירן מתוך אלבומו השלישי, ÷.
באוקטובר 2017 חזרה וייר לבמה לאחר היעדרות של שנתיים והוציאה את אלבומה השלישי, Glasshouse. האלבום הגיע בשיאו למקום השביעי במצעד האלבומים הבריטי.
באוקטובר 2018 הוצאיה וייר את הסינגל "Overtime".
ב-27 ביוני 2020 הוציאה וייר את אלבומה הרביעי, , לאחר שנדחה מיום צאתו המתוכנן הראשוני ב-5 ביוני. האלבום זכה לשבחים רבים ממבקרי המוזיקה והגיע בשיאו למקום השלשי במצעד האלבומים הבריטי.
ב-27 ביולי 2023 הוציאה את הסינגל "Freak Me Now" עם רוזין מרפי.
יחסי הוותיקן–חוף השנהב
יחסי הוותיקן–חוף השנהב מתייחסים למערכת היחסים הבילטרליים בין הוותיקן לרפובליקת חוף השנהב, שנוסדה בשנת 1970. כמות משמעותית של קתולים מתגוררים בחוף השנהב, והם כמעט חמישית מהאוכלוסייה, ושתי המדינות נמצאות במערכת יחסים לבבית.
חוף השנהב מקיים שגרירות ברומא בסמוך לוותיקן, ואילו לכס הקדוש יש נונציאטורה אפוסטולית באביג'אן. השגריר הנוכחי של חוף השנהב בוותיקן הוא סברין מתיאס אקאו.
היסטוריה
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים לראשונה באוקטובר 1970.
ביקורים
הנשיא אלאסן ואטארה ביקר בוותיקן בנובמבר 2012 ושוחח עם האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר. שניהם דנו ביחסים בין שתי מדינותיהן, כמו גם בתפקידה של הכנסייה הקתולית בחוף השנהב ובהתקדמות שעשתה המדינה בשנים האחרונות מאז המשבר הפוליטי בחוף השנהב. הם דנו גם באפשרות לחתום על הסכם מסגרת דו-צדדי, בדומה לאלו שחתם הוותיקן עם מדינות אפריקה אחרות, שיפרט את מעמדה החוקי של הכנסייה בחוף השנהב.
נעה לאה כהן
נעה לאה כהן (נולדה בכסלו ה'תשל"ו, דצמבר 1975, בנתניה) היא אוצרת וחוקרת אמנות יהודית עכשווית, מתגוררת בירושלים.
ביוגרפיה
נעה לאה כהן היא אמנית, מבקרת אמנות, מרצה לאמנות במכללת אפרתה ובשלוחה החרדית של בצלאל ואוצרת בגלריית מקלט, ירושלים ובביאנלה לאמנות יהודית עכשווית.
נעה לאה כהן היא ד״ר לאמנות יהודית עכשווית מאוניברסיטת בר-אילן. נושא עבודת הדוקטורט שלה היה: "ייצוגים קבליים בקרב אמנים יהודים עכשוויים חוזרים בתשובה בישראל", בהנחיית פרופ' איליה רודוב. כהן היא בוגרת תואר ראשון (2001) ושני (2011) באוניברסיטה העברית. ב-2003 במסגרת לימודיה לתואר שני באוניברסיטה העברית, התמחתה כהן במחלקה לאמנות ישראלית במוזיאון ישראל. עבודת המחקר שלה הייתה בנושא "מנחש אלי משיח: משיחיות ופוליטיקה באמנות ישראלית עכשווית", בהנחיית: פרופ' זיוה עמישי-מייזלש. העבודה עסקה באמני שוליים במגזר האורתודוקסי ובמיוחד בעבודתו של ברוך נחשון, אמן שומר מצוות, חסיד חב"ד במפגש ייחודי עם הרבי מלובביץ.
מחקר הדוקטורט של כהן, העוסק בתנועת התשובה, הוביל אותה להיות חוקרת פעולה ואוצרת ב"גלריית המקלט" בירושלים כשדה מחקר, החל בשנת 2014, לצדה של הציירת פנינה פרנק. הגלריה, ששוכנת בשכונה החרדית מקור ברוך בירושלים, נוסדה בשנת 2003 על ידי ראשוני החוזרים בתשובה במסגרת התנועה, הרב מרדכי (פופיק) ארנון, ואיקא ישראלי, ששימשו כ"סוכני סף" להתחדשות אמנותית בחברה החרדית. גלריית המקלט משמשת פלטפורמה ובית לאמנים מהפריפריה החברתית המבקשים לתרום את קולם הייחודי לשדה האמנות הישראלית והיא מאפשרת להם מקום ונראות. משנת 2017 הפכה נעה לאה כהן למנהלת המקום ומשמשת גם עורכת אמנותית של כתב העת הספרותי קול.שירה.אישה שנוסד בשנת 2018 ויוצא לאור מטעם גלריית המקלט.
פעילות אוצרותית
נעה לאה כהן החלה את דרכה בשתי תערוכות בהיכל שלמה במסגרת הביאנלה של ירושלים, כאוצרת משנה עם ד"ר נורית סירקיס בנק. בשנת 2013 אצרו את התערוכה צמאה נפשי-השתוקקות לקדושה במבט עכשווי ובשנת 2015 אצרו את אמא עילאה: אמהות בעולם היהודי, תערוכה שנדדה גם לקמפוס הר הצופים, האוניברסיטה העברית. בשנת 2015 אצרה תערוכת יחיד לאמן ראובן צוקרמן, מעומקא דליבא, בבית אות המוצר, ירושלים 2015. התערוכה התבססה על ספר אמן בשם תפילת ראובן בו יצר האמן דימוי העולה מהברכות הנמצאות בתפילת עמידה שהיא מעמודי התווך של המסורת היהודית. בשנת 2016 זכתה כהן אצרה כהן יחד עם פנינה פרנק את תערוכת חצרות שהתקיימה במסגרת מנופים, פסטיבל אמנות יהודית בירושלים. התערוכה עסקה בנושא החצרות בחברה היהודית האורתודוקסית שאינה עשויה מקשה אחת אלא מורכבת חצרות חצרות. האוצרות כהן ופרנק ביקשו להרחיב את מונח עירוב חצרות מתוך רצון להתכתב עם אופייה של שכונת מקור ברוך בה ממוקמת הגלריה ומתוך רצון לחבר בין פנים וחוץ מקום מוחשי ורעיון. בתערוכה קבוצתית זו כל אמן הביא את פרשנותו למונח זה ולמשמעות האתנית והדתית שעולה ממנו.ֿ
בשנת 2017 אצרה כהן את התערוכה הומור שחור – פופתודוקס, בבית חסיד, הביאנלה של ירושלים. וחשפה זרם חדש באמנות היהודית המאחד 15 אמנים העובדים בישראל ומחוצה לה, ועוסק בזהות האורתודוקסית ובזיקה הייחודית להומור ולפופ ארט אנדי וורהולי עם טוויסט עכשווי ומגזרי. שם התערוכה פופתודוקס – הוא הלחם של פופ ארט ואורתודוקס. בשנת 2017 אצרה כהן בתיאטרון ירושלים את התערוכה חריידי מייד המתמקד במבט אמנותי על המוצר החרדי, במסגרת שבוע העיצוב בירושלים.
בשנת 2019 נפתחה תערוכת רוסלנד בגלריית המקלט בפתיחה מרגשת בהשתתפותו של נתן שרנסקי, אסיר ציון ויו"ר הסוכנות היהודית לשעבר. התערוכה שבה אל הימים בהם רוסיה הקומוניסטית דגלה בנתק מכל סממן של דת או עולמות רוחניים אחרים. התערוכה בהשתתפות חמישה אמנים שהתקרבו ליהדות והביעו את עצמם חזותית, ניסתה ללכוד מעט מרוח התקופה. בשנה זו כהן אצרה גם את נון.צדיק.מזרח (2019) בהשתתפות האמן ז'אק ז'אנו בגלריית המקלט במסגרת שבוע העיצוב ירושלים. בשנת 2020 אצרה בגלריית המקלט את התערוכה מאגנום אופוס, שהיא החשיפה הראשונה של ג'ארד ברנשטיין, אמן שעלה מארצות הברית. ב-2020 בתקופה של אי ודאות שש צלמות מביאות את נקודות מבטן על הקורונה בתערוכה מקוונת לוט בערפל שאצרה כהן בגלריית המקלט במסגרת פסטיבל מנופים לאמנות עכשווית.
יבגני שאחוב
יבגני סרגייביץ' שאחוב (ברוסית: Евгений Сергеевич Шахов; נולד ב-6 ביולי 1962) הוא כדורגלן עבר סובייטי ואוקראיני ששיחק בעמדות הקשר וחלוץ בקבוצות מטאלורג זפוריז'יה ודנייפר דנייפרופטרובסק בתקופת ברית המועצות, ובשנות ה-90 שיחק חמש עונות בקבוצת מכבי פתח תקווה הישראלית. אחרי פרישתו ממשחק פעיל עבר לאימון, ושימש כעוזר מאמן במספר קבוצות בליגה האוקראינית.
קריירה
שאחוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת "מטאלורגז זפוריז'יה" מליגת המשנה הסובייטית. בשנת 1981 התגייס לשירות חובה בצבא הסובייטי. במהלך שירותו שיחק בקבוצה הצבאית סק"א אודסה. לאחר סיום שירות החובה חזר לשחק במטאלורג זפוריז'יה. בשנת 1987 עבר לקבוצת דניפרו דניפרופטרובסק. בעונת 1988 זכה עם הקבוצה באליפות ברית המועצות. באותה עונה היה שאחוב מלך השערים של ליגת העל הסובייטית. שנה לאחר מכן זכה עם דניפרו בגביע ברית המועצות. בשנת 1990 שיחק זמן קצר בקבוצת פ.צ. קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה.
בשנת 1991 הגיע לישראל. שיחק בקבוצת מכבי פתח תקווה עד לסוף עונת 1994/1995. לאחר מכן שיחק במשך עונה אחת במכבי יפו ועונה אחת במכבי נתניה. בשנת 1997 פרש ממשחק פעיל. שאחוב ניסה לקבל מעמד של תושב קבע בארץ, אך בקשותיו נדחו על ידי משרד הפנים. הוא נאלץ לעזוב את ישראל ולחזור לאוקראינה.
באוקראינה אימן קבוצות מליגת המשנה. בשנים 2008 - 2014 היה עוזר מאמן של קבוצת דניפרו דניפרופטרובסק מהליגה הבכירה באוקראינה.
משפחתו
ליבגני שאחוב יש שני בנים - סרגיי ויבגני, שניהם כדורגלנים מקצועיים. יבגני שאחוב הבן משחק בקבוצת א.א.ק. אתונה בעמדת קשר.
ורדה נגה
ורדה שפילמן-נגה (נולדה ב-2 בינואר 1958) היא זמרת ישראלית ועובדת סוציאלית קלינית.
ביוגרפיה
נגה נולדה וגדלה בחולון. למדה בבית הספר התיכון קוגל.
מוזיקה
בשנת 1979 הצטרפה נגה ללהקת הבנות "סקסטה", לאחר פרישתה של סמדר וימזר שהייתה חלק מההרכב המקורי של הלהקה. הלהקה התפרקה בשנת 1983 ונגה פרשה למעשה ממוזיקה והקדישה את זמנה בעיקר ללימודים אקדמיים ולגידול משפחתה, כאשר חלק מהשנים התגוררה בארצות הברית לשם נסעה בעקבות עבודתו של בעלה, המוזיקאי אודי שפילמן ששימש חזן בקהילות יהודיות בבּוֹקָה רָטוֹן שבפלורידה.
בשנת 2009, 15 שנה אחרי שירדה מהבמות, חזרה נגה לשיר, והעלתה יחד עם בעלה את המופע "שימני כחותם" שכלל ביצועים חדשים לשירים מהמקורות, רובם מתפילות השבת.
עיסוקים נוספים
עם פרישתה מקריירה מוזיקלית החלה נגה ללמוד לתואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטה הפתוחה אותו סיימה בהצטיינות בשנת 1999. המשיכה לתואר שני בעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן (סיימה בשנת 2005) ולאחר מכן לדוקטורט אותו סיימה בשנת 2011. עבודת התזה שלה עסקה בנושא "צמיחה אישית, יעילות עצמית הורית ואיכות חיי הנישואין במעבר להורות – השוואה בין הורים לפגים ובין הורים לתינוקות במועד". כיום נגה היא עובדת סוציאלית קלינית ופסיכותרפיסטית.
ברוס מריפילד
חייו
רוברט מריפילד נולד בטקסס כבן יחיד. ב-1929 משפחתו היגרה לקליפורניה, שם למד עד סיום בית הספר התיכון ב-1939. הוא למד שנתיים בקולג' של העיר פסדינה ומשם המשיך ללמוד כימיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס וסיים שם את לימודיו ב-1943. אחרי סיום לימודיו, עבד במשך שנה בקרן למחקר של פארק פיליפ, שם ערך ניסויים על תרביות תאים שגודלו על מצע של חומצות אמינו סינתטיות. הם הראו שם בין היתר על נחיצות של חלק מחומצות האמינו לצורך גידול. לאחר מכן הוא חזר ללמוד ועשה דוקטורט בביוכימיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, אותו סיים ב-1949. הוא פיתח במהלך תואר זה שיטה לכימות פירימידינים.
ב-1963 הוא פיתח שיטה שמכונה סנתוז פפטידים על מצע מוצק (solid phase peptide synthesis), עליה זכה בפרס נובל בהמשך. בשיטה זו יוצרים בצורה מלאכותית פפטיד בצורתו הלא מסיסה. הרעיון הוא לחבר לכדורים קטנים (bead) חומצת אמינו, וממנה לחבר חומצות אמינו נוספות. כל חומצה אמינית נוספת שמחוברת לשרשרת מוגנת בצורה כימית באמצעות טרטבוטיל (tert-butyl), כך שחומצות אחרות אינן יכולות להתחבר עד שהסימון הכימי לא מוסר, וכך לא מתחברת בטעות אותה חומצה אמינית פעמיים ברצף. טרם הסרת הסמן הכימי, חומצות האמינו שיש בתמיסה נשטפות ובצורה זו אפשר ליצור בכמות גדולה בצורה מלאכותית פפטיד עם כל רצף שרוצים. שיטה זו שפיתח קיצרה את זמני הניסוי והיצירה של פפטידים לניסויים רבים בהמשך וכן העלתה את יעילות הייצור מ-80% ל-99.5%. כמו כן, כיוון שהפפטיד המיוצר קשור לכדורים, הוא אינו נשטף החוצה בעת הניקוי של חומצות האמינו העודפות, דבר שחסך את הצורך בניקוי תוצרי הביניים של התהליך וכן אפשר שימוש של הרכיבים השונים בעודף לצורך זירוז נוסף של התהליך. השיטה החדשה הזו פתחה אפשרויות רבות למחקר של חלבונים, כמו גם אפשרה סנתוז מלאכותי של חלבונים למטרות שונות.
בעזרת השיטה הוא סינתז חלבונים רבים ובהם אינסולין וכן את האנזים ריבונוקלאז A. ב-1965 אף יצר מכונה אוטומטית שיוצרת פפטיד רצוי, דבר שלא היה אפשרי ללא שיטתו בשל הגדלים המשתנים שצריך לבודד בכל שלב. במעבדתו ייצרו חלבונים ונגזרות שלהם וכך היו יכולים לחקור את המנגנון בו עובדים החלבונים. כך למשל חקרו את התפקוד של ההורמון ברדיקינין באמצעות יצירת שרשרת פפטידית עם סטיות שונות מהשרשרת המקורית, וכך ידעו אילו חומצות אמינו חשובות ולאילו תפקידים. ב-1966 קיבל פרופסורה ממכון רוקפלר.
ב-1949 התחתן עם אליזבת ובהמשך נולדו לזוג שישה ילדים.
פרסים והוקרות
מריפילד זכה להוקרה ולפרסים רבים ובהם פרס לסקר (1969), פרס על שם גיירדנר (1970), פרס לעבודה יצירתית בנתוז כימי אורגני של האגודה האמריקנית לכימיה (1972), מדליית ניקולס (1973) ופרס נובל לכימיה (1984).
הוא חבר בכמה ארגונים מדעיים ובהם באקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית) (1972). כמו כן, החברה האמריקאית לפפטידים מעניקה פרס על שמו על הישגים יוצאי דופן בחקר פפטידים.
יחסי טאיוואן–יפן
יחסי טאיוואן–יפן לא מתקיימים במישור הדיפלומטי, אך ישנם קשרים כלכליים ותרבותיים חזקים מאוד בין הרפובליקה הסינית לבין יפן.
היסטוריה מוקדמת (1600–1950)
במהלך העשור הראשון של המאה ה-17 התקיים סחר אינטנסיבי בין יפן לבין האי טאיוואן. ההולנדים יישבו את טאיוואן בשנת 1624 והשתמשו באי כבסיס לסחר עם יפן.
במהלך תקופת שלטונה של ממלכת טונגנינג על האי טאיוואן, נהגה יפן לייבא עור צבי, סוכר, משי, מתכות יקרות, שריונות ובגדי כותנה מהממלכה. כסף יפני היה תקף לתשלום בטאיוואן במהלך אותה התקופה וסוחרים יפנים הורשו לחיות בעיר ג'ילונג. לאחר שהחלה תקופת הסגר ביפן - סאקוקו, הפך הסחר עם טאיוואן לפחות משמעותי.
בשנת 1874 פלשו חיילים יפנים לדרום טאיוואן על מנת לתקוף שבטים ילידים, כנקמה על רצח 54 מלחים יפנים בשנת 1871.
יעקב ברסימסון
יעקב ברסימסון היה אחד מהמתיישבים היהודים הראשונים בניו אמסטרדם (כיום ניו יורק), ובין היהודים הראשונים ששכנו בגבולותיה הנוכחיים של מדינת ניו יורק.
יחסי טאיוואן–יפן
היסטוריה מוקדמת (1600–1950)
ניצחון יפן על שושלת צ'ינג במלחמת סין-יפן הראשונה העביר את טאיוואן לשליטה יפנית מלאה. טאיוואן נשלטה על ידי האימפריה היפנית עד שנת 1945 והפסדה של יפן במלחמת העולם השנייה, אז הועברה לידי סין הלאומית, שהייתה על סף הפסד במלחמת האזרחים הסינית ובסופו של דבר השתמשה באי כמושב לממשלה הגולה שלה.
יעקב ברסימסון
ברסימסון נשלח על ידי המנהיגים היהודים באמסטרדם שברפובליקה ההולנדית כדי לבחון אפשרות של הגירה יהודית נרחבת לניו אמסטרדם. עם נפילת ברזיל ההולנדית היה הכרח עבור היהודים לעזוב את אירופה כדי למצוא מקומות חדשים. הוא הגיע לנמל ב-22 באוגוסט 1654 על האונייה "De Pereboom", לאחר שעזב את הולנד ב-8 ביולי. ברסימסון הוחלף על ידי קבוצה של 23 יהודים שהגיעה לניו אמסטרדם מרסיפה שבברזיל על סיפונה של האונייה "St. Charles", והוקמה ההתיישבות היהודית הראשונה בארצות הברית.
יחסי טאיוואן–יפן
הכרה ברפובליקה הסינית (1950–1972)
לאחר ההפסד במלחמת העולם השנייה נכבשה יפן על ידי ארצות הברית ותפקדה בפועל כמדינת בובות אמריקאית למשך מספר שנים. בכירי הממשל היפני ביקשו לקיים יחסים עם הרפובליקה העממית של סין אך אנשי ארצות הברית טרפדו את המגעים ואיימו על יפן כי הריבונות שלה לא תוחזר אם ינהלו יחסים עם הרפובליקה העממית של סין. בסופו של דבר יפן נכנעה ללחצים האמריקניים ופנתה לקיום יחסים עם הרפובליקה הסינית.
בשנת 1958 הוקמה בעיר נהה האגודה הסינית-ריוקיונית, שהיוותה בפועל מטה הכוחות האסטרטגיים האמריקניים באזור. בתחילת 1972 הוחזר האי אוקינאווה לשליטה יפנית אך האגודה נשארה במקום למשך מספר חודשים כמוסד לטיפוח היחסים שבין יפן וטאיוואן.