cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדמה פראית (ספר)
עלילה
בשלב זה נודע לו מפי חבר שנחטף יחד עמו לצבא וראה את הטבלתו, כי למעשה הוא לא המיר את דתו- הוא היה מחוסר הכרה. גדליה מגלה שוב את פיוטר ברנוב שעדיין פועל להעברת ילדים יהודים על דתם, במהלך תקרית שהזדמנה ביניהם מאיים ברנוב על חייו וגדליה הורג אותו. מחשש לשלום הקהילה היהודית נמלט גדליה בדמותו של ברנוב לאמריקה במטרה "להרוג" רשמית את פיוטר ברנוב.
הספר נפתח בבואו של גדליה כפיוטר ברנוב לאמריקה של טרום מלחמת האזרחים, ועוקבת אחר מסעו שם כאשר במקביל נחשפת האמת על זהותו.
גדליה מגיע לניו יורק, ומתקשה להתקבל שם לעבודה מכיוון שהוא לא מסכים לעבוד בשבת. הוא פוגש שני צעירים יהודים, זעליג וצבי הירש, שהגיעו לאמריקה כדי לחפש את וולף - גיסו של זעליג שהשאיר את אשתו וילדיו בגליציה, נמלט לארצות הברית, והשאיר את אשתו עגונה. הוא מבין שלו, בדמותו של ברנוב, יהיה קל יותר למצוא אותו מכיוון שלא תופנה כלפיו אנטישמיות. לאחר שהם מוצאים את וולף ומקבלים ממנו גט גדליה מחפש עבודה אחרת ומתקבל לעבוד כמפקד שיירת העברת משכורות של חברת הרכבות, ומצרף אליו את צבי הירש וזעליג שאין להם כסף לחזור לגליציה. השיירה נשדדת ובעקבות צירוף מקרים האשמה מוטלת עליו. במקביל שולח אחיו של פיוטר ברנוב אחריו במטרה לרצחו.
גדליה מביים את מותו ונמלט מהמקום, אך נתפס על ידי ראש-השודדים שמתגלה כחברו מילדות שנוטר לו שנאת מוות ומעוניין להורגו. לאחר שהוא דוחה את הוצאתו להורג לבוקר והם מנהלים דיאלוג נוקב נעשה השודד חולה באפנדיציט, גדליה מנסה להציל אותו אך לא מצליח, והשודד מצווה לפני מותו לשחרר את גדליה.
גדליה חוזר לאירופה, מתיישב באנגליה עם משפחתו ומקיים את אורח החיים היהודי עליו חלם.
קורנליה ראו
קורנליה ראו היא אזרחית גרמנית ותושבת קבע באוסטרליה, שנעצרה שלא כדין לתקופה של עשרה חודשים בשנת 2004 וב-2005 במסגרת תוכנית המעצר המנדטורית של ממשלת אוסטרליה.
היא נעלמה מבית החולים מנאלי ב-17 במרץ 2004, ובפברואר 2005, נחשף כי נעצרה שלא כדין במרכז המתקן לנשים בבריסביין, בית סוהר, ומאוחר יותר במרכז המעצר בקסטר, לאחר שסווגה כחשודה כפליטה או לא אזרחית על ידי מחלקת ההגירה כשסירבה לחשוף את זהותה האמיתית.
החיים באוסטרליה
ראו למדה בבית ספר לאמנות ועבדה באירוח לפני שלקח עבודה כדיילת בחברת התעופה קוטאנטס. באפריל 1998 הצטרף ראו לכת בשם קניה תקשורת, אך ככל הנראה גורשה משם במהלך אירוע במלבורן.
מחלת נפש
באוקטובר 1998 אושפזה ראו במשך שלושה חודשים, לאחר שהתנהגות בלתי יציבה ככל הנראה על ידי הכת שהייתה בה. באותה תקופה היא אובחנה כחולה בהפרעה דו־קוטבית, אולם בהמשך אבחנו אותה הרופאים כחולה בסכיזופרניה. בשלב מסוים, הרופאים האמינו כי ראו סובל מהפרעה דו־קוטבית סכיזואקטיבית.
בין ינואר 1999 למרץ 2004 אושפזה ראו עוד מספר פעמים לאחר אירועים נוספים של התנהגות לא יציבה. בכמה הזדמנויות היא נעלמה לכמה ימים, ולפעמים נסעה מעבר לים, אך תמיד חזרה או יצרה קשר עם משפחתה, בדרך כלל עם אחותה, כריס ראו.
ב-1 בדצמבר 2003, ראו נעלמה, אך עד מהרה חזרה. ראו קיבלה טיפול תרופתי במצבה ולעיתים קרובות אושפזה בבית החולים, אך לא אהבה את הטיפול בגלל תופעות הלוואי. בסופו של דבר רופאיה של ראו ומשפחתה קבעו דיון בהוראת הקהילה ל-18 במרץ 2004, מה שהיה צריך להכריח את ראו ליטול תרופות.
היעלמות
ב-17 במרץ 2004, שחררה ראו את עצמה מבית החולים מנאלי ונעלמה. למחרת דיווח בית החולים מנאלי על ראו למשטרת ניו סאות' ויילס כ"חולה נעדרת", אף שלא ראו אותה בסכנה חמורה כלשהי.
ב-31 במרץ, המשטרה בקווינסלנד יצרה קשר עם מחלקת ההגירה (DIMIA) ומסרה לה את הפרטים שראו מסרה. לדברי המחלקה אין רשומות על הגעתו של אף אדם בשם אנה ברוטמאייר. המשטרה חזרה למלון, אך ראו עזבה, ובהמשך הם מצאו אותה כחמישה עשר קילומטרים צפונית לעיירה, שם הורו לה לחזור לתחנת המשטרה. שם היא העבירה מספר סיפורים שונים על איך ומתי נכנסה למדינה, אף אחד מהם לא היה עקבי. המשטרה פנתה שוב אל DIMIA, אשר ייעצה להם לעצור את ראו כחשודה כבלתי חוקי שאינה אזרח על פי הוראות חוק ההגירה האוסטרלי משנת 1958. נערך עליה חיפוש ובו דרכון נורווגי, ספר עם שני שמות (שניהם שונים מאנה וקורנליה) ו-2,413 דולר. בהמשך אותו יום היא הוסעה לקיירנס.
קווינסלנד
ב-2 באפריל ביקרה את ראו איריס אינדוראטו, קונסול הכבוד של גרמניה וצרפת בקיירנס. ראו תקשרה עמה בגרמנית, מכיוון שגורמים רשמיים לא ידעו באותה עת שראו יכולה לדבר אנגלית והניחו שהיא אזרחית גרמנית אבודה. אינדורטו אמרה שהשליטה שלה בשפה רהוטה אך "דמוית ילדים" מבחינת אוצר המילים וכי ראו לא הצליחה לזכור מידע בסיסי כמו שמות הוריה ואיפה היא נולדה.
בעת שהותה בכלא, ראו פגשה את דבי קילרוי, שניהלה ארגון בשם "האחיות שבפנים", כדי לתמוך בנשים בכלא. קילרוי פגשה אותה לראשונה בתחילת מאי, כאשר ראו הייתה ללא תרופות כבר חודשיים. ראו הזדהתה כאנה, אך דיברה איתה באנגלית רהוטה עם מבטא אוסטרלי. בכמה הזדמנויות, ראו ביקשה מקילרוי ליצור איתה קשר עם DIMIA, לשאול מתי תשוחרר מהכלא, מכיוון שהיא "לא עשתה שום דבר לא בסדר". אסירים אחרים הצהירו לתקשורת כי אנה ניסתה לטלפן ל-DIMIA אך לא הייתה מסוגלת כיוון שהיא לא זכרה מי היא.
ב-29 באפריל, קצין DIMIA יצר קשר עם יחידת הנעדרים במשטרת קווינסלנד, ושלח להם את המידע שאספו על אנה. מהיחידה נמסר כי אין להם רשומות התואמות את התיאורים שסופקו. ב-11 במאי, ראו שאלה אם היא יכולה להגיש בקשה לדרכון גרמני, ופקידים ב-DIMIA הכינו טופס עם השם אנה שמידט. ארבעה ימים לאחר מכן דחתה הקונסוליה הגרמנית בסידני את בקשת הדרכון, מכיוון שהיה בה מידע לא מספק. ב-17 ביוני, DIMIA יצרה קשר עם שגרירות אוסטרליה בברלין לצורך סיוע בזיהוי ראו.
במשך כל חודש יוני 2004, ככל שמצבה של ראו הידרדר, אסירים אחרים החלו לחשוד שהיא חולה, מכיוון שהיא צעדה ללא הרף כל היום וטרקה דלתות. קילרוי אמרה כי היא ניסתה להעלות את הנושא בפני גורמי BWCC, אך הם אמרו כי מדובר באחריות DIMIA. ב-5 ביולי הייתה אנה אחת מ -25 אסירים שנבדקו על ידי יחידת תקנים אתיים מממשלת קווינסלנד, שחקרה טענות על התעללות במערכת הכלא. במהלך הראיון שהוקלט, נזכרה אנה באירוע בו נשלחה לבידוד ביחידת המעצר, על ניסיון להשיג עיתון מחדר אחר בכלא. במהלך ששת החודשים של ראו ב-BWCC, היא בילתה חמישה שבועות בבידוד.
ב-30 ביולי, לאחר שכמה אסירים וצוות העובדים ב-BWCC הביעו חששות לשלומה של אנה, המליצה הפסיכולוגית של בית הסוהר להערכה פסיכיאטרית, כך שניתן יהיה להעריך את בריאותה הנפשית. שבוע לאחר מכן, ב-6 באוגוסט, גם קצין BWCC ביקש לבצע הערכה, כדי לקבוע אם ניתן להכניס את אנה לקהילה, במקום להישאר בכלא. בסופו של דבר, ב-10 באוגוסט, המליץ פסיכיאטר הכלא לפנות אותה לבית חולים לבדיקה מלאה, כדי לקבוע את בריאותה הנפשית. הדו"ח שלה ציין כי התנהגותה של אנה הייתה יוצאת דופן, והייתה בה היגיינה לקויה והיא התנהגה בצורה לא הולמת כלפי השומרים, במיוחד הגברים. אנה נלקחה לבית החולים הנסיכה אלכסנדרה בבריסביין ב-20 באוגוסט, שם נבדקה במשך שישה ימים. היא הוחזרה ל-BWCC ב-26 באוגוסט, לאחר שהרופאים לא הצליחו לאבחן את הסכיזופרניה שלה.
בתוך כך, ב-11 באוגוסט, משפחתה של ראו דיווחה עליה רשמית כנעדרת למשטרת ניו סאות' ויילס. המשטרה פרסמה בעיתונים והציבה כרזות בקרבת מקום. ב-12 באוגוסט, משטרת ניו סאות' ויילס יצרה קשר עם DIMIA כדי לחפש ברשומותיהם מידע על ראו. החיפוש לא חשף דבר, ולא היה שום שיתוף פעולה נוסף. המשטרה יצרה קשר עם DIMIA שוב שישה שבועות לאחר מכן, ב-24 בספטמבר, בניסיון לגלות האם ראו עזבה או ניסתה לעזוב את אוסטרליה. אך במחלקת ההגירה אמרו שהיא עדיין הייתה במדינה.
בסוף ספטמבר 2004 תכננו אנשי DIMIA להעביר את ראו למרכז המעצר בקסטר בסמוך לעיירה פורט אוגוסטה בדרום אוסטרליה. ראו סירבה לחתום על טופסי ההעברה, אך ב-6 באוקטובר היא בכל זאת הועברה לבקסטר.
בקסטר
ראו הגיעה לבקסטר בהמשך אותו יום והופנתה לפסיכולוג שם. הפסיכולוג בחן את ראו ב-7 באוקטובר, אך לא הצליח לאבחן סכיזופרניה, והצהיר במקום זאת כי יש לה בעיות התנהגות. לאחר שלא תקשרה עם גורמי DIMIA בראיון שלה ב-8 באוקטובר, היא הופנתה שוב לפסיכולוג, שבדק אותה שוב ב-12 באוקטובר. ב-14 באוקטובר דיווח הפסיכולוג כי טיפול בתרופות יהיה חסר תועלת, וכי יש להעביר את אנה למתקן בסידני, בו היה אזור לנשים בלבד שיתאים יותר לאנה. עם זאת, מחלקת ההגירה התנגדה ולא העבירה את אנה, למרות העובדה שהפסיכיאטר של BWCC ציין את התנהגותה הבלתי הולמת כלפי גברים.
ב-3 בנובמבר, ראו סירבה לשוחח עם הפסיכולוג וב-6 בנובמבר הפסיכיאטר ד"ר אנדרו פרוקאץ', המליץ להעביר אותה לבית חולים. הוא לא יכול היה לבצע אבחנה מסוימת, אך הוא האמין כי יש לה סכיזופרניה, יחד עם הפרעת אישיות. לפסיכיאטר משירות הבריאות הנפש גלנסייד, קמפוס של בית החולים המלכותי אדלייד, נמסר על התנהגותה של אנה, וטען כי לראו בעיות התנהגותיות שלא קשורות לבריאות הנפש. שירות בריאות הנפש (RRMHS) הציע שיחת וידאו, אולם בכירי בקסטר רצו במקום זאת שאנה תתאשפז בבית חולים, מכיוון שהם האמינו שהיא לא תשתף פעולה עם שיחת הווידאו. ב-17 בנובמבר, RRMHS הוריד את אנה מרשימת ההמתנה לטיפול בבית חולים, מבלי ליידע את הגורמים בבקסטר, שהאמינו כי בקשתם עדיין נשקלת.
למרות המלצותיו של ד"ר פרוקאץ', ראו הוכנסה לבידוד בתא, שנבנה במיוחד כדי למנוע מהומות ולהחזיק עצורים סוערים. שם הם מופרדים מהאוכלוסייה הכללית, מבודדים ומוחזקים במשך שמונה עשרה שעות ביום.
ב-24 בנובמבר הרשויות המנהלות את התיקים של אנה כי לדעתם אנה אינה גרמניה כלל אלא אוסטרלית עם הורים גרמנים. על דעה זו התבשרו הצוותים האחרים בבקסטר, כמו גם אנשי DIMIA בקנברה.
ב-5 בינואר 2005, הקונסוליה הגרמנית במלבורן אמרה ל-DIMIA כי ללא מידע כמו טביעות אצבעות, הם לא יוכלו לזהות את אנה, וב־14 בינואר, אמרו כי גורמים בגרמניה גם לא התקדמו בזיהויה. ראו עצמה יצרה קשר עם הקונסוליה ב-20 בינואר, כשהיא עדיין מזדהה כאנה שמידט, אך הצוות אמר לה כי הם עדיין זקוקים למידע נוסף. לאחר מכן אמרו אנשי הצוות הקונסולרי למנהלת התיקים של אנה בבקסטר כי השליטה של אנה בשפה הגרמנית עולה בקנה אחד עם הדעה שאנה שהיא אוסטרלית בעלת רקע גרמני. צוין בחקירת פאלמר כי לעיתים אנה מדברת אנגלית במבטא אוסטרלי, ולעיתים במבטא גרמני וגם דוברת גרמנית.
ב-4 בינואר, פסיכולוגים מבקסטר יצרו קשר עם RRMHS שוב, ואנשי גלנסייד בסופו של דבר חקרו את המידע שנשלח אליהם בנובמבר 2004. ב-7 בינואר, רופא מטעם שירותי הבריאות והרפואה הבינלאומית (IHMS), קבלן משנה של DIMIA, בדק את אנה שוב והציע כי היא עלולה לסבול מסכיזופרניה, או לפחות ממצב של סכיזופרניה. ב-24 בינואר דנו פקידי DIMIA בקנברה עם רופאי גלנסייד באפשרות לאשפז בכפייה את אנה. הרופא של IHMS ניסה שוב לבחון את אנה ב-31 בינואר, אך הוא לא הצליח לגרום לה לשתף פעולה וב-2 בפברואר פנה הרופא לפסיכיאטר בגלינסייד, שאמר כי יש לבדוק את אנה על פי חוק בריאות הנפש של דרום אוסטרליה משנת 1993 לצורך התחייבות אפשרית. הרופא בדק את אנה למחרת, ולאחר התייעצות עם הרופא של גלנסייד, הורה לאשפז את אנה.
חשיפה
ב-31 בינואר 2005 העיתון "The Age" במלבורן פרסם כתבה מאת אנדרו ג'קסון, תחת הכותרת "אשת המסתורין בבקסטר עלולה להיות חולה". את הסיפור ראו ידידים של משפחת ראו, שחשבו כי האישה שהכתבה התייחסה אליה יכולה להיות קורנליה ראו, ולכן הם יצרו קשר עם המשפחה.
חקירה
ב-9 בפברואר 2005 השרה לענייני הגירה והעניינים הרב-תרבותיים והילידים, הסנאטורית אמנדה וונסטון, הודיעה כי נציב המשטרה הפדרלית לשעבר, מיק פאלמר, יקיים בירור על הנסיבות סביב מעצרה של ראו. החקירה נודעה בשם "חקירת פאלמר". במאי 2005 הורחבה תקופת הבירור כדי לאפשר לפלמר לחקור פרשה של גירוש לא תקין של ויויאן סולון לפיליפינים בשנת 2001, שגם מצבה הנפשי לא נלקח בחשבון והייתהאזרחית אוסטרלית.
הדו"ח של חקירת פאלמר פורסם ב-14 ביולי 2005. ונסטון הציגה אותו בפרלמנט וקיימה מסיבת עיתונאים יחד עם ראש הממשלה ג'ון האוורד, בו התנצלו בפני ראו וסולון. דובר ההגירה מטעם הלייבור, טוני בורק, מתח ביקורת על החקירה ואמר כי רק לנציבות המלכותית יהיו הסמכויות הדרושות כדי לחקור את המצב כראוי. קורנליה ראו עצמה אמרה שהיא רוצה שהסנטורית ונסטון תוחלף כשר ההגירה על ידי מישהו מרקע אתני. ביולי 2005, ושוב בהמשך השנה, הבטיחה הממשלה כי ראו תפוצה. בפברואר 2008, עורכי הדין של ראו קיבלו הצעה מוגברת לפיצוי בסך של 2.6 מיליון דולר.
לאחר מכן
במאי 2008, ראו הורשתה לצאת לטייל לנסוע על ידי פסיכיאטר באדלייד, אולם לאחר מכן "הוחזקה בבידוד בבית חולים בהמבורג" במחלקה סגורה במשך 7 שבועות עד סוף אוקטובר 2008. היא התגוררה באדלייד תחת פיקוחו של נציב קבילות הציבור. משפחתה הביעה חוסר אמון מכך שהותר לה לנסוע לחו"ל כשהיא גם הייתה חופשית למשך "שלושה עד שישה חודשים מנטילת התרופות שלה".
ראו נעצרה כשהיא מתנהגת באופן לא תקין בעיר טפילה שבירדן בפברואר 2009. גורמים מקומיים טענו כי היא נלקחה למעצר מפני שלא שילמה למלונות ומוניות. ממשרד החוץ האוסטרלי אמרו כי הרשויות באוסטרליה ימשיכו לספק סיוע לראו. היא חזרה לאוסטרליה ב-22 במרץ 2009, מלווה בשני חובשים, עורכת דינה וסוכני המשטרה הפדרלית האוסטרלית. היא הגיעה לסידני ואז הוטסה לאדלייד שם נלקחה לבית החולים המלכה אליזבת עם אחותה והאפוטרופוס שלה, שם אושפזה.
חתול אמריקני מקורזל
חתול אמריקני מקורזל (מאנגלית: American Wirehair) הוא גזע של חתול הבית שמוצאו ממדינת ניו יורק.
היסטוריה של הגזע
הגזע התפתח מחתול משק בשם אדם, שהתגלה בשנת 1966 בצפון מדינת ניו יורק. אדם, שנולד להורים לא גזעיים (יש הטוענים שהוריו היו אמריקניים קצרי שער) בשגר שמנה 6 גורים, היה יוצא דופן בשל פרוותו הדלילה והקפיצית. מגדלת בשם ג'ואן אושה רכשה את אדם וחתולה נוספת מאותו השגר, והחלה בתוכנית גידול של חתולים מקורזלי פרווה. בתוכנית הגידול השתתפו גם קצרי שיער אמריקניים שהוכלאו עם המקורזלים. תקן הגזע נקבע בשנת 1967 והחל משנת 1977 הגזע הוכר באופן רשמי על ידי חלק מאגודות החתולים.
המוטציה הנדירה שגרמה לפרווה המקורזלת לא דווחה בשום מקום נוסף בעולם, ולכן כל המקורזלים החיים כיום, הם צאצאים של החתול אדם.
מבנה כללי
משקלם של הזכרים הוא 5-7 קילוגרמים, ואילו משקל הנקבות הוא 3.5-5.5 קילוגרמים.
כמו קצר השער האמריקני, המקורזל מופיע במגוון גדול של צבעים ודוגמאות פרווה. לא כל החתולים שנולדים להורים מקורזלי פרווה יהיו בעלי פרווה מקורזלת בעצמם.
לחתול שערות מגן, שערות פלומה, ושערות זיפיות. כל שלושת הסוגים קצרים וזיפיים מאוד, וכמה מהשערות מסולסלות לצורת קפיץ. לשערות הזיפיות צורה של חולץ פקקים.
סטיין
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דוני אוסמונד
דונלד קלארק אוסמונד (נולד ב-9 בדצמבר 1957) הוא זמר, רקדן, שחקן, מנחה טלוויזיה ובעבר אליל נוער אמריקאי. הוא זכה לתהילה לראשונה כשהופיע עם ארבעה מאחיו הגדולים בלהקה משפחת אוסמונד, אשר שיריה כיכבו מספר פעמים בין עשרת הלהיטים במצעדי הפזמונים, וזכו גם באלבומי זהב. לאחר מכן, בתחילת שנות ה-70, פנה לקריירת סולו, בה הגיע בעצמו למצעדי עשרת הגדולים.
דוני זכה לתהילה גם בזכות הצלחתו יחד עם אחותו במסגרת הצמד "דוני ומארי".
דוני השתתף בהצלחה גם בשתי תוכניות ריאליטי בטלוויזיה האמריקאית: הוא היה הזוכה בעונה ה-9 של התוכנית "רוקדים עם כוכבים", וזכה במקום השני בעונה הראשונה של התוכנית "הזמר במסיכה". בנוסף הוא הנחה את שעשועון הטריוויה "Pyramid" בין השנים 2002–2004.
ביוגרפיה
אוסמונד נולד ב-9 בדצמבר 1957 באוגדן, יוטה, כילדם השביעי של אוליב מיי (לבית דייוויס, 1925–2000) וג'ורג' וירל אוסמונד (1917–2007), אח לאלן, ג'יי, ג'ימי, מריל, וויין, מארי, טום ווירל אוסמונד. אלן, ג'יי, מריל, וויין ודוני היו חברים בלהקת הפופ משפחת אוסמונד (הידועה בשם האחים אוסמונד לפני שדוני הצטרף אליהם ב-1963). אוסמונד גדל כחבר בכנסייה המורמונית יחד עם אחיו.
קריירה
אביו של הזמר אנדי ויליאמס, ג'יי אמרסון ויליאמס, ראה את האחים אוסמונד (אלן, ויין, מריל וג'יי) מופיעים בספיישל טלוויזיוני של דיסנילנד כרביעייה, והזמין אותם לאודישן עבור "המופע של אנדי ויליאמס". לאנדי ויליאמס עצמו היו בתחילה הסתייגויות לגבי השתתפות ילדים בתוכנית, אך אביו שיכנע אותו לתת להם הזדמנות. האחים אוסמונד הוכיחו את עצמם במהירות כנכס לתוכנית, והפכו לאורחים קבועים בה. בשנת 1963, כשהוא בן 5, הופיע דוני לראשונה בתוכנית, עם השיר "You Are My Sunshine". כל האחים המשיכו להופיע במופע לאורך שנות ה-60, כשמדי פעם הצטרפה אליהם גם האחות מארי.
שנות ה-80'
בשנות ה-80, בתקווה להגיע לקהל מבוגר יותר, נטשו האחים את תדמיתם הקודמת, שנוצרה על מנת לפנות לצופים צעירים. הם פנו למוזיקת קאנטרי וזכו להצלחה מתונה, אולם דוני החליט לפנות למוזיקת פופ וזכה להצלחה רבה.
בתחילה הופיע כאחד מכמה סלבריטאים ואלמונים שנבחנו לשיר עבור הגיטריסט ג'ף בק בסרטון לסינגל "Ambitious" של בק מ-1985, שהופק על ידי פול פלאטרי, בביומו של ג'ים יוקיץ'. לאחר מכן, ב-1986 ביצע הופעה מפתיעה נוספת בהופעת קמע בקליפ האנימציה של לואיס קרדנס "Runaway".
הוא הופיע במשך מספר שנים, עד ששכר את שירותיו של גורו המוזיקה והבידור סטיבן מצ'אט, שציוות אותו לזמר והיוצר האנגלי פיטר גבריאל, כדי לבדוק האם יוכלו להפוך את תדמיתו של אוסמונד לזמר פופ צעיר עכשווי. ניסיונם הצליח, ואוסמונד הגיע בשנת 1989 למקום השני במצעד Billboard Hot 100 עם השיר "Soldier of Love" ובהמשך למקום ה-20 עם השיר "Sacred Emotion". אוסמונד יצא לסיבוב הופעות בעקבות אלבומו Eyes Don't Lie, אליו הוא גייס את הגיטריסט דיק סמית' מ-Earth, Wind & Fire ואת קני לוגינס, יחד עם הקלידן מארק ג'קסון.
שנות ה-90'
בשנת 1991 היה דוני הסולן האורח בגרסה עטורת הכוכבים של דוויזיל זאפה ל"Stayin' Alive" של ה-Bee Gees שהופיעה באלבומו של זאפה Confessions. השיר כלל גם סולואי גיטרה של זאק ויילד, סטיב לוקית'ר, וורן דהמרטיני, נונו בטנקורט, וטים פירס. אוסמונד שר את "No One Has To Be Alone", שנשמע בסוף הסרט המסע לעמק החלומות 9: המסע למים הגדולים. הוא גם שר את "I'll Make a Man Out of You" עבור הסרט "מולאן" של דיסני.
שנות ה-2000
בשנות ה-2000 הוציא דוני תקליט חג המולד, תקליט של שירי ברודוויי האהובים עליו וכן תקליט אוסף שירי אהבה פופולריים. בשנת 2004, הוא חזר לעשרת הגדולים בבריטניה בפעם הראשונה כאמן סולו מאז 1973, עם השיר "Breeze on By", אשר נכתב בשיתוף עם אליל הנוער לשעבר גארי בארלו, מלהקת הבנים הבריטית טייק ד'את משנות ה-90, והגיע למקום ה-8 במצעד הבריטי.
אלבום הסולו ה-17 שלו (והאלבום ה-61 כולל אלה עם אחיו) The Soundtrack of My Life כלל אוסף של שירי כיסוי בעלי משמעות אישית עבורו. הוא גייס את סטיבי וונדר לנגן מפוחית בשיר "My Cherie Amour".
תיאטרון
דוני זכה להצלחה רבה במהלך רוב שנות ה-90 כאשר כיכב בתפקיד יוסף במחזמר "יוסף וכתונת הפסים המשגעת", יותר מ-2,000 הופעות החל מחודש יולי 1992. יוצר המחזמר, אנדרו לויד וובר אף בחר בו מאוחר יותר לככב בגרסה המוסרטת של המחזמר משנת 1999, ואמר עליו כי "מבחינתי אין בחירה טובה יותר".
בספטמבר 2006 חזר דוני לברודוויי בתפקיד גסטון במחזמר "היפה והחיה" של דיסני. הוא היה אמור להופיע במשך תשעה שבועות, אך עקב הביקוש, הוא האריך זאת עד לחודש דצמבר. הוא שב לתפקיד לכבוד ההופעה האחרונה של המחזמר ב-29 ביולי 2007.
טלוויזיה
דוני הנחה במשך שתי עונות (2002–2004) את שעשועון הטריוויה Pyramid בטלוויזיה בארצות הברית ואף הופיע בתפקיד זה כאורח בסדרה "חברים", והיה מועמד בשנת 2003 לפרס אמי למנחה מצטיין. בשנת 2007 חזר והנחה את אותו שעשועון בגרסתו הבריטית.
בשנת 2001 תועד מסע השורשים שערך לוויילס בתוכנית Donny Osmond Coming Home של BBC Wales, בו הוא חנך שלט להנצחת אבות אבותיו.
בשנת 2012 השתתף דוני בעונה התשיעית של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" ואמר כי הוא עושה זאת כדי להוכיח שהוא רקדן טוב יותר מאחותו (שהשתתפה בעונה החמישית). הוא זכה במקום הראשון ואף הוזמן בהמשך כשופט אורח בעונה ה-18.
בפברואר 2019, נחשף דוני בדמות הטווס בתוכנית "הזמר במסיכה", שבה הגיע למקום השני.
כמו כן, הופיע דוני במהלך השנים במספר סרטים וסדרות בתפקידי אורח וכן כמדבב בתוכניות ובסרטי אנימציה.
דוני ומארי
בשנת 1974, דוני ואחותו מארי הנחו יחד במשך שבוע את "המופע של מייק דאגלס" ובעקבות כך הציע להם המפיק פרד סילברמן תוכנית טלוויזיה משל עצמם, שנקראה "המופע של דוני ומארי" וכללה מערכונים ושירים בהשתתפות זמרים ושחקנים אורחים. התוכנית שודרה ב-ABC בין 1976 ל-1979, וזכתה להצלחה רבה.
משנת 1998 עד 2000 הנחו יחדיו דוני ומארי גם את תוכנית האירוח "דוני ומארי", שגם היא כללה מדי פעם הופעות של השניים עם אורחים מוזיקליים. התוכנית הייתה מועמדת לפרס אמי בקטגוריית מנחה מצטיין במשך שנתיים רצופות ב-2000 ו-2001, אך בוטלה למרות זאת.
לאחר השתתפותה של מארי בתוכנית רוקדים עם כוכבים בשנת 2007, התחייב הצמד להופעות של שישה שבועות בלאס וגאס, החל מספטמבר 2008. הם זכו להצלחה כה גדולה עד כי תקופה זו הוארכה בסופו של דבר לאחת עשרה שנים, והם הוכרזו כאמני הבית של מלון פלמינגו, עד לפרישתם בנובמבר 2019. הופעות אלו נערכו באולם המופעים של מלון פלמינגו בלאס וגאס, המיועד ל-750 צופים. ההופעה בת 90 הדקות כללה גם שמונה רקדנים ולהקה של תשעה נגנים, ובמסגרתה שרו דוני ומארי יחדיו בתחילת המופע ובסופו, ובתווך ביצע כל אחד מהם קטעי סולו. המופע זכה בשלושה מהפרסים של Las Vegas Review-Journal - 2012 כולל "המופע הטוב ביותר", "המבצע הטוב ביותר" (דוני ומארי) ו"הזמר הטוב ביותר". דוני זכה בפרס "הזמר הטוב ביותר" בפעם השנייה בפרס Best of Las Vegas Review-Journal 2013.
עקב ההצלחה הרבה, עודכן בשנת 2014 שם האולם בו הופיעו ל"תיאטרון דוני ומארי".
בשנת 2008 הנחו השניים את תחרות מיס ארצות הברית שנערכה בלאס וגאס.
הצמד כיכב גם בהפקה לכבוד חג המולד (Donny & Marie – A Broadway Christmas), אשר תוכננה להציג בתיאטרון המרקיז בברודוויי בין התאריכים 9–19 בדצמבר 2010, אך שוב בעקבות הצלחה הוארכה התקופה עד דצמבר 2010 ושוב עד 2 בינואר 2011. במקביל העלו מופע דומה בדצמבר 2011 במרכז פורד לאמנויות הבמה בשיקגו ושוב בברודוויי בדצמבר 2014.
לכבוד השפעתם הרבה על תרבות הפופ האמריקאית, הוענק לדוני ומארי פרס תרבות הפופ בטקס פרסי ה-TV Land 2015.
חיים אישיים
דוני נישא ב-8 במאי 1978 לדברה (לבית גלן) מבילינגס, מונטנה. לבני הזוג חמישה בנים ו-13 נכדים.
כמו יתר בני משפחתו, גם הוא חבר בכנסייה המורמונית והוא משתף באמונתו ובדעותיו באמצעות אתר האינטרנט שלו. הוא אף התבטא נגד נישואים חד-מיניים, אך הבהיר כי אינו מגנה הומוסקסואליות.
שניים מאחיו הגדולים, וירל וטום, הם חירשים, ואחיינו ג'סטין הוא לקוי שמיעה, ודוני התייחס מספר פעמים לחוויית ההתבגרות איתם ולשימוש שלהם בשפת הסימנים.
יחסי אנדורה–מולדובה
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות אנדורה לבין רפובליקת מולדובה כוננו באופן רשמי ב-9 באוקטובר 1996 בטקס מיוחד בהשתתפות דיפלומטים שונים בו נחתם מזכר הבנות על כינון יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. הטקס התקיים בבריסל, עיר הבירה של בלגיה.
הסחר בין שתי המדינות בשנת 2018 הגיע לשווי של 264,290 דולר אמריקאי, כל הסחר הוא ייבוא מאנדורה ולא התקיים ייצוא ממולדובה לאנדורה בשנה זו.
רובה צלפים
רובה צלפים או רובה צליפה (מוכר גם בראשי תיבות: רוב"צ) הוא רובה מחורק-קנה (rifle) שייעודו הוא קליעה מדויקת במטרות מרוחקות וקרובות כאחת. רובה הצלפים הוא נשקו הייעודי של הצלף - חייל או שוטר המאומן בקליעה מדויקת. רובה הצלפים הוא המרכיב העיקרי במערכת נשק צלפים (Sniper Weapon System) הכוללת גם כוונת טלסקופית, אמצעי ייצוב (כגון חצובה או דורגל) ותחמושת צליפה (כגון תחמושת Match Grade).
דיוק
את הדיוק של הרובה ניתן למדוד בשני מדדים : לרוב משתמשים במדד השני להערכת הדיוק של הרובה, כי את הנפ"מ קשה יותר למדוד בפועל.
הדיוק ברובה צלפים נמדד לפי הפיזור הזוויתי של מקבץ יריות, כלומר: מהי הזווית המקסימלית בין נקודת המטרה לבין הפגיעות ביחס לקנה הרובה, כאשר יחידות המידה הן דקות קשת (MOA = Minute of arc). מכיוון שהפיזור נמדד לפי מקבץ יריות, הוא נקרא גם "יכולת קביצה" (מלשון "קבוצה") ואומרים על רובה בעל דיוק X שהוא "מקבץ בדיוק X" או "קובץ בדיוק X" או פשוט "מקבץ ב-X" או "קובץ ב-X". רובה צלפים בעל דיוק של 1 דקת קשת, הוא בעל פיזור מקסימלי של 2.9 ס"מ בירי לטווח של 100 מטר, או ביחידות מידה אמריקאיות מקובלות: פיזור מקסימלי של 1.047 אינץ' בירי לטווח של 100 יארד. הפיזור המקסימלי (כלומר: המרחק המקסימלי בין שתי הפגיעות הרחוקות ביותר זו מזו במקבץ ירי) של רובה עם דיוק של 1 MOA (כ-0.3 מילי-רדיאן) הוא 23 ס"מ בטווח 800 מטר. דיוק זה נחשב למספיק כדי להבטיח פגיעה במטרת אדם בטווח 800 מטר ומטה. כך למשל, ה-M24 SWS של צה"ל כאשר יורה תחמושת IMI תואמת מקבץ בדיוק של חצי דקת קשת, השקול לפיזור של כ-12 ס"מ בירי למרחק 800 מטר.
רובי צלפים עולים בדיוקם על הרובים הרגילים שבשירות הצבא והמשטרה אך לא על הדיוק של רובים ספורטיביים המשמשים לתחרויות קליעה. רובה סער המשמש כנשקו האישי של לוחם החי"ר פוגע בדרך כלל בדיוק של 6–3 MOA, או 2–1 מילי-רדיאן. רובה צלפים צבאי מהדור הישן מקבץ בדרך כלל בדיוק של 3–1 MOA (כ-0.3-1 מילי-רדיאן) ואילו רובה צלפים צבאי מהדור החדש ורובה צלפים משטרתי מקבצים בדיוק של 1.0–0.25 MOA (0.3–0.073 מילי-רדיאן). לשם השוואה, רובה ספורט המשמש לתחרויות קליעה מקבץ בדיוק של כ-0.3–0.15 MOA.
סקר שוק מ-2008 של הכוחות המזוינים של ארצות הברית עבור רובה צלפים מדויק (Precision Sniper Rifle או בראשי תיבות:PSR) קובע כדרישה 1 דקת קשת פיזור אנכי מקסימלי עבור מקבץ של 5 יריות בטווחים של 300, 600, 900, 1200 ו-1500 מטר, ואילו הפיזור האופקי יכול לעלות על 1 MOA, שכן הסקר מתפשר על דיוק בעבור מחיר סביר, אמינות בתנאי קרב קשים וכן נוחות השימוש והאחזקה. ב-2009 סקר שוק של פיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית קבע כדרישה 1 MOA כפיזור אנכי עבור מקבצים של 10 יריות במטרות בטווחים של 300, 600, 900, 1200 ו-1500 מטר. רובי הצלפים הקיימים כיום בצבא ארצות הברית - M24 SWS (המבוסס על רמינגטון מודל 700) ו-M110 SASS (המבוסס על ה-SR-25) לא עומדים בדרישות אלה, ומדויקים ברמה הנדרשת רק עד לטווחים של כ-800 מטר, בעיקר עקב מגבלות התחמושת (7.62x51 מ"מ נאט"ו).
אף על פי שלא קיימים תקני דיוק אחידים עבור רובי צלפים של המשטרה וסוכנויות אכיפת חוק, הם בדרך כלל מדויקים יותר ודיוקם נע בין 1.5–0.5 MOA. ה-FBI, סוכנות ביון ואכיפת חוק פדרלית בארצות הברית, קבעה תקן דיוק של חצי דקת קשת עבור מקבץ של 5 יריות בטווח 100 יארד עבור רובי הצלפים של יחידות ה-SWAT שלהם. עבור מצבים בהם נתקלים כוחות משטרה הפיזור המקסימלי הנדרש הוא בדרך כלל 1 MOA (כ-0.3 מילי-רדיאן), זאת כיוון שצלפי משטרה בדרך כלל יורים בטווחים קצרים למדי, הרבה יותר מאלה של צלפי הצבא. בטווח של 100 מטר ופחות, רובה עם דיוק (נמוך יחסית בסטנדרט של רובי צלפים של המשטרה) של 1 MOA יכול לפגוע במטרה בגודל 3 ס"מ במספר יריות עוקבות. גודל זה של 3 ס"מ קטן יותר מגזע המוח, מטרה מועדפת על צלפי משטרה בגלל אפקט ההריגה המהירה של פגיעה באיבר זה.
לרובי הצלפים המודרניים דיוק רב יותר ביחס לפעם: רובי ה-M40 של הנחתים, הרמינגטון M24, ה-H-S Precision Pro Series 2000 HTR "ברק" של צה"ל, המאוזר 86SR, השטייר SSG 69, ה-PGM Ultima Ratio, ה-PGM 338, המקמילן TAC-338, המקמילן TAC-50, רובי AI Arctic Warfare והבארט MRAD, כולם בעלי דיוק של כחצי דקת קשת ומטה, ונמצאים בשימוש צבאות וכוחות מיוחדים בישראל, בארצות הברית ובשאר העולם.
רובה הצלפים המדויק ביותר בעולם הוא הטנגו 51 של חברת Tactical Operations, שלו דיוק של רבע דקת קשת, ויכולת לקבץ גם בפיזור זוויתי קטן יותר (כלומר בדיוק גבוה יותר). רובים נוספים בעלי דיוק דומה הם הבלייזר R93 טקטי, ה-PGM Ultima Ratio, ה-Unique Alpine TPG-1, ה-DSR-1 ואף הרמינגטון M24 הוותיק, כאשר יורים בו תחמושת צליפה ברמת Match Grade.
להלן טבלה הממחישה את הדיוק של רובי צלפים. טווחי הירי ויחידות המידה נבחרו לפי הגדלים השימושיים בתחום הצליפה.
טווח יעיל מקסימלי
המגמה האחרונה היא רובים צבאיים לטווחים ארוכים במיוחד, ואלה באים בקליברים גדולים יותר מה-7.62 מ"מ הסטנדרטי, כגון ה-0.338 Lapua Magnum וה-0.50 BMG (קליבר 12.7 מ"מ נאט"ו של מקלע כבד M2 בראונינג) וכן 14.5x114mm. רובים אלה מאפשרים לצלף להסתכן פחות ולבזבז פחות זמן על הסוואה והסתתרות מכוחות האויב (כאשר הם לא מצוידים ברובים דומים). בארצות הברית פותחו שני רובי צלפים בקליברים ייחודים שכל מטרתם היא ירי לטווחים ארוכים במיוחד: ה-CheyTac Intervention בקליבר 0.408 אינץ' שיעיל עד לטווחים של כ-2300 מטר, והבארט M99 בקליבר 0.416 אינץ' שיעיל עד לטווחים של כ-2600 מטר.
עד 2002 כלי הירי שהחזיק בצליפה הארוכה ביותר, כלומר: הריגת לוחם אויב מהמרחק הגדול ביותר, לא היה רובה צלפים אלא היה דווקא מקלע כבד מדגם M2 בראונינג עם כוונת טלסקופית, שבאמצעותו רשם הצלף המעוטר קרלוס הת'קוק צליפה והריגה מטווח של 2,286 מטר. שיא זה נשבר רק במאה ה-21 בקרבות ההרריים של מלחמת אפגניסטן (2001-2014). בהרים אלה ובפרט בעמק שאח אי-קוט צפיפות האוויר נמוכה בהרבה מהצפיפות בגובה פני הים (העמק נמצא בגובה 2,432 מטר מעל פני הים), עובדה שמגדילה את הטווח האפקטיבי המקסימלי של הרובים במאות מטרים. להלן רובי הצלפים ששברו את שיא הצליפה הארוכה ביותר:
דגמים מפורסמים
ארצות הברית:
בריטניה:
גרמניה:
ישראל:
צרפת:
אוסטריה:
רוסיה:
פינלנד:
שווייץ:
צ'כיה
בלגיה
רשימה מורחבת: רשימת רובי צלפים בוויקיפדיה האנגלית.
יחסי מרוקו–פולין
יחסי מרוקו–פולין הם יחסי החוץ בין מרוקו ופולין.
סקירה כללית
באוקטובר 2017 מזכירת המדינה לענייני חוץ ושיתוף פעולה בינלאומי של מרוקו, מוניה בוצ'טה, ועמיתתה הפולניה יואנה ורונצקה קיימו ביום שני פגישה בוורשה במסגרת ההתייעצויות הפוליטיות הקבועות בין שתי המדינות. הפגישה התמקדה בהיבטים השונים של היחסים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים בין שתי המדינות, כמו גם הסיכויים לפיתוח שיתוף פעולה דו-צדדי. בינואר 2020 נשיא הסנאט הפולני, תומאש גרודזקי, בירך על ההתקדמות שעשתה מרוקו בשנים האחרונות בהנהגתו של המלך המלך מוחמד השישי.
בשנת 2020 מרוקו ייצאה לפולין בשווי כמעט 617 מיליון דולר ואילו פולין ייצאה למרוקו בשווי 438 מיליון דולר.
הרדמה ספינלית
החלל הספינלי גם נקרא החלל התת-עכבישי שבו נמצא הנוזל המוח והשדרה שמקיף את חוט השדרה.
מהלך ההחדרה
המטופל יכול לשבת על המיטה, או לשכוב על צדו עם ברכיים כפופות. זריקה קטנה של הרדמה מקומית מונחת באתר ההזרקה הספינלית תחת העור.
יש מספר סוגים של מחטים בשימוש. יש למטח Quincke קצה חד, והנוזל יוצא מקודקוד המטח. קצה המטח Whitacre זה יותר מעוגל, והנוזל יוצא מהצד של המחט. המחט Sprotte, כמו המחט Whitacre נקרא מטח עיפרון. יש בו פתח צדי ארוך.
היסטוריה
בשנת 1898 ביצע המנתח הגרמני אוגוסט בייר ניסויים הראשונים בהזרקה ספינלית לצורכי ההרדמה. הוא הזריק קוקאין בחלל הספינלית של עובד בן 34 שנים.
יתרונות וחסרונות של התהליך
להרדמה ספינלית יש השפעה מהירה מאוד. אובדן התחושה הזה אינטנסיבי בהשוואה להרדמה אפידורלית. עם זאת, הניקוב בקרום הקשה יכול להוביל לכאב ראש חמור. סיכון זה מופחת על ידי שימוש במחטים עדינות מאוד.
חוות הרוח עמק הבכא
חוות הרוח עמק הבכא היא חוות רוח הכוללת שלושים טורבינות רוח לייצור חשמל בצפון רמת הגולן. הטורבינות הוקמו באזור הנקרא "עמק הבכא", בשטח שבין הר חרמונית לקוניטרה.
רקע
הרעיונות להקמת חוות רוח ברמת הגולן החלו כבר בשנות ה-80. אזור רמת הגולן נסקר ונמצא כבעל תנאים טובים לניצול אנרגיית הרוח להפקת חשמל. טורבינה נסיונית הוקמה ב-1985 על הר בני צפת. בשנת 1992 הוקמה חוות הרוח הראשונה בישראל על הר בני רסן. החווה כוללת 10 טורבינות שגובהן 30 מטרים.
אזור עמק הבכא סומן כאזור מיטבי ברמת הגולן לניצול אנרגיית הרוח עקב הרוחות החזקות הנושבות בו. החל מראשית העשור השני של המאה ה-21 החלו רשויות המדינה בקידום התוכניות לבניית חוות רוח בעמק הבכא. במשך מספר שנים התנגד צה"ל לבניית הטורבינות במזרח רמת הגולן משיקולים ביטחוניים, אולם לבסוף הסיר הצבא את ההתנגדות לפרויקט עמק הבכא.
קיימות תוכניות להקמת חוות רוח נוספות בגולן, בין היתר באזור הר פרס (חוות רוח "בראשית") ובאזור היישובים הדרוזים בצפון הרמה.
הקמת החווה
בשנת 2013 רכשה אנלייט את הזכויות על פרויקט חוות הרוח עמק הבכא. הפרויקט נמצא בבעלות החברות אנלייט וא. א. בן-דב (בבעלות אלי בן-דב), אשר לצורך הפרויקט הקימו את חברת הבת "עמק הבכא אנרגיות רוח". עבודות הבניה של הטורבינות התבצעו על ידי החברות מנרב ונקסטקום.
התוכנית המקורית כללה הקמת 40 טורבינות, מרביתן בשטח שבין הר חרמונית לתל מחפי ומאגר בנטל, ותוכנית עתידית ל-6 טורבינות נוספות כחלק מתוכנית "חוות רוח אלרום". בשנת 2017 הוחלט על הקמת 30 טורבינות. בדצמבר 2020 אושרה הקמתן של 4 טורבינות נוספות. הטורבינות, מתוצרת ג'נרל אלקטריק, מתנשאות לגובה של כ-85 מטרים. אורך הלהבים הוא כ-51 מטרים.
חוות הרוח צפויה להפיק 109 מגה ואט חשמל אשר ימכרו לחברת החשמל. לצורך העברת החשמל לרשת הארצית הוקם קו מתח גבוה מצומת בראון (סמוך להר בראון) לעמק החולה.
העבודות להקמת הטורבינות החלו בסוף שנת 2018. הטורבינות הראשונות הוצבו במהלך 2020, ובמהלך שנת 2021 החלה חוות הרוח לפעול.
השלכות סביבתיות
חלק מתושבי היישובים הסמוכים לחווה הביעו דאגה עקב קרבת הטורבינות לבתים, בשל העובדה כי שלוש טורבינות ממערב להר חרמונית עתידות לקום במרחק של כ-800 מטרים מבתי קיבוץ אל-רום. כמו כן הובע חשש לפגיעה נופית.
בדומה לחוות רוח במקומות אחרים, קיים חשש לפגיעה בציפורים. ברמת הגולן מתווסף לחשש זה הפגיעה האפשרית באוכלוסיית הנשרים בגולן הפגיעה ממילא. בנוסף, קיים חשש מפגיעה בעופות נודדים כיוון שרבים מהם חולפים באזור עמק הבכא.
Paratrooper
Paratrooper הוא משחק מחשב שנוצר בשנת 1982 על ידי גרג קופרברג. מטרת המשחק היא למנוע מהצנחנים של צבא האויב לנחות באזור.
תיאור המשחק
השחקן שולט בתותח ארטילרי בתחתית המסך. התותח מסוגל להסתובב ולכסות תחום גדול של המסך, אבל הוא אינו מסוגל לזוז מהבסיס שלו. מסוקים טסים בחלקו העליון של המסך ומפילים צנחנים. התותח צריך ליירט את המסוקים ו/או הצנחנים ולמנוע מהם להצליח לנחות על הקרקע ולהשמיד אותו. הצנחנים מושמדים על ידי פגיעות ישירות של התותח, או שניתן לירות במצנח שלהם ובמקרה הזה הם יפלו למותם. לעיתים עוברים גם מטוסי סילון אשר מיירטים פצצות על התותח - ניתן לירות במטוסי הסילון ובפצצות שהם מטילים גם כן.
השחקן צובר נקודות על ידי ירי על המסוקים, הצנחנים, מטוסי הסילון, ועל הפצצות שהם מטילים. כל ירייה עולה לשחקן נקודה אחת, לכן אם השחקן מנסה להגיע לתוצאה טובה, הוא חייב לנסות ולחסוך בתחמושת.
המשחק מסתיים כאשר התותח נפגע ישירות מפצצה שהוטלה עליו, או כאשר צנחן הצליח לנחות ישירות על התותח, או כאשר ארבעה צנחנים מצליחים לנחות בשלום בצידי התותח (ארבעה בצד אחד ולא ארבעה באופן כולל). כאשר זה קורה, הם מסוגלים לבנות פירמידה אנושית ולטפס לתותח ולפוצץ אותו.
ביקור לוי אשכול באפריקה (1966)
בשנת 1966 ביקר ראש ממשלת ישראל דאז לוי אשכול באפריקה והיה בכך ראש הממשלה הישראלי הראשון שביקר באפריקה. במהלך הביקור, שנערך בין מאי ליוני 1966 ביקרו ראש הממשלה לוי אשכול ורעייתו מרים אשכול בסנגל, חוף השנהב, ליבריה, קונגו, מדגסקר, אוגנדה וקניה. המדינות נקבעו על פי חשיבותן היחסית ומידת ידידותן עם ישראל. ערב הביקור ישראל נאלצה לדחות הזמנות של מדינות נוספות.
לאחר ביקורו של לוי אשכול, לא ביקר ראש ממשלה ישראלי באפריקה עד לשנת 1986, אז ביקר באפריקה ראש הממשלה דאז שמעון פרס.
רקע
במהלך עשור השנים שקדמו לביקור, 1956-1966, היחסים עם מדינות אפריקה תפסו חלק חשוב ממדיניות החוץ של ישראל. ישראל עסקה בהרחבת קשריה של ישראל עם מדינות אפריקה השונות, במטרה למנוע בידוד מדיני סביב ישראל, מהלך שקידמו מדינות ערב, ולשם כך הן עשו מאמצים להידוק קשריהן עם מדינות אפריקה השונות. בנוסף לכך, כחלק ממדיניות החוץ של מדינת ישראל, היא ניסתה לסכל את שאיפותיו של נאצר, שליט מצרים, בדבר הפיכת מצרים למדינה מובילה באפריקה, ואף רתימת מדינות אפריקה למאבק נגד ישראל. חשיבות נוספת הייתה למדינות אפריקה, מפאת מספרן הגדול והשפעתן על ההצבעות באו"ם. ישראל אף קיוותה לנצל את קרבתה של אפריקה למטרות כלכליות, וייצוא סחורות ושירותים ישראליים. על שיקוליה של ישראל ביחסיה עם מדינות אפריקה נוסף ממד אידאולוגי, כחלק מהזדהותה של ישראל עם שאיפת עמי אפריקה לעצמאות ופיתוח.
ניסיונותיה של ישראל הצליחו לרוב. בין יתרונותיה היו אי תפיסתה כמדינה בעלת שאיפות קולוניאליסטיות, לצד תפיסתה כמדינה בעלת ניסיון רב בפיתוח והפרחת השממה, ניסיון שהיה חיוני למדינות אפריקה, שרובן היו צעירות וקיבלו עצמאות זה לא מכבר, לאחר שנים של שלטון קולוניאליסטי.
ישראל סייעה למדינות אפריקה בין היתר בנושאי פיתוח חקלאי והתיישבות, תשתיות, בריאות, שירותים, חינוך, ביטחון ועוד. הגופים שסייעו למדינות אפריקה היו בחלקם גופים רשמיים של מדינת ישראל, חלקם ממוסדות ההסתדרות וחלקם בידי משקיעים ישראלים עם ערבויות ממשלתיות. ישראל סייעה למדינות אפריקה באימונים צבאיים ובאספקת נשק לכמה מדינות.
בחודשים יוני-יולי 1960, עדות לקשר ההדוק עם מדינות אפריקה ביקר שר האוצר דאז, לוי אשכול בקונגו, חוף השנהב, סנגל, גאנה, ניגריה וליבריה, כחלק מביקורי גומלין בין שתי המדינות.
מטרות הביקור
הביקור, ראשון מסוגו, תוכנן לינואר 1965, אולם הקרע עם דוד בן-גוריון אילץ את אשכול לדחות את הביקור, ולבסוף הוא התקיים בחודשים מאי-יוני 1966, בשבע מדינות שונות: סנגל, חוף השנהב, ליבריה, קונגו, מדגסקר, אוגנדה וקניה. הביקור ארך כשבועיים.
בביקורו לוי אשכול הציב ארבע מטרות שונות: הידוק המגע האישי עם מנהיגי אפריקה; הפרכת התעמולה המצרית כי מדינת ישראל היא גרורה של תנועות הקולוניאליזם והאימפריאליזם, שיחס האפריקנים אליהן היה שלילי; גיוס תמיכת מדינות אפריקה במשא ומתן ישיר לשלום בין מדינת ישראל למדינות ערב; לפעול למען פירוק נשק הדדי של כל מדינות המזרח התיכון, בניגוד לתעמולה הסובייטית והמצרית שעסקה בעיקר בנושא הנשק הגרעיני הישראלי.
מהלך הביקור
במהלך ביקורו בחוף השנהב הצהיר אשכול כי ישראל מחויבת למאבק בגזענות והקולוניאליזם; שיבח את אישיותו של נשיא חוף השנהב, פליקס הופואה-בואני, שהוביל את מדינתו להתפתחות כלכלית תוך שיתוף פעולה עם מעצמות מהעולם המערבי.
לאחר מכן ביקר בסנגל, ליבריה, קונגו, מדגסקר, אוגנדה וקניה. במהלך ביקוריו במדינות השונות נשא אשכול נאום זהה בפני הפרלמנטים של המדינות. כמו כן במהלך ביקוריו הזכיר את דבריו של חוזה המדינה, בנימין זאב הרצל, משנת 1898:
לאחר הביקור
הביקור במדינות אפריקה השונות היה ביקור מוצלח, על אף הרשמים השליליים שקיבלו אשכול ופמלייתו, בנושא הפערים בחברה האפריקנית. בנוסף דבר הביקורים בקונגו ואוגנדה היו בספק באשר לקיומם, מאחר שזמן קצר טרם הביקורים נערכו במדינות הללו הפיכות צבאיות, אולם הביקורים התקיימו כסדרם, כדי לא לפגוע ביחסים עם מדינות אלו.
באוזני השרים אמר אשכול לאחר ביקורו על מדינות אפריקה:
.
בשנת 1967, לאחר מלחמת ששת הימים הצביעו רוב מדינות אפריקה נגד הצעת החלטה אנטי-ישראלית באו"ם.
מפוחית יד
מפוחית יד (או קונצרטינה) הוא כלי נגינה (ממשפחת כלי המפוח) הדומה לאקורדיון, אך קטן ממנו. בניגוד לאקורדיון המלבני, מפוחית היד היא בדרך-כלל בעלת חתך בצורת מתומן. עוד בניגוד לאקורדיון, כיוון הלחיצה של הכפתורים במפוחית היד אינו מאונך לכיוון הכיווץ של המפוח, אלא מקביל לו.
פרשת ישראל כהן
פרשת ישראל כהן (ידוע גם כ"דרבי של ישראל כהן") מתייחסת למשחק הדרבי החיפאי השני של עונת 2001/2002 שנערך ב-18 בפברואר 2002, בו ניצחה מכבי חיפה 2–1 את הפועל חיפה, וקשורה בבלם העבר, ישראל כהן. כהן, שחקן הפועל חיפה, הואשם כי מכר את המשחק, וגרם בכוונת תחילה להכשלות חוזרות ונשנות על שחקני מכבי חיפה, כאשר ההכשלה האחרונה הובילה לשריקת פנדל בדקה ה-92 ולהבקעת שער של וואליד באדיר, ולהפסד של הפועל חיפה בדרבי. בסיום אותה עונה ירדה הפועל חיפה לליגה הלאומית.
רקע
לאחר שנים מוצלחות של הפועל חיפה בהובלתו של רובי שפירא, שם שפירא קץ לחייו ב-14 בדצמבר 2001. המועדון נכנס למשבר ובית המשפט המחוזי בחיפה מינה מפרקים זמניים לקבוצה. כתוצאה מהמשבר, הפועל חיפה התמודדה כנגד הירידה בעונת. למשחק הדרבי במחזור ה-22 הגיעה הפועל חיפה בידיעה כי ניצחון ישפר את מצבה בטבלה, ותיקו יאפשר לה לשמור על מיקומה בטבלה מעל יריבתה בתחתית, בית"ר ירושלים, ולארח אותה בסיבוב השלישי. גם בשביל מכבי חיפה היה מדובר במשחק חשוב. הקבוצה הגיעה למשחק מהמקום השני, כאשר הפועל תל אביב מובילה את הליגה במקום הראשון. איבוד נקודות של מכבי חיפה בדרבי משמעותו הייתה איבוד האפשרות לארח את משחק העונה שבסיבוב השלישי (המחזור ה-22 היה האחרון בעונה הסדירה, לפני תחילת הסיבוב השלישי, כך שהמיקום בסוף הסיבוב השני קבע את סדר המפגשים ואת הביתיות בסיבוב השלישי).
מהלך המשחק
ב-18 בפברואר 2002 אירחה הפועל חיפה את הדרבי באצטדיון קריית אליעזר לעיני 12,000 צופים. שופט המשחק היה ערן פרוסט. בדקה ה-54 העלה ג'ובאני רוסו את מכבי חיפה ליתרון 1–0, ובדקה ה-84 הצליח יואב זיו לאזן את התוצאה ל-1–1. לאורך המחצית השנייה ביצע כהן הכשלות חוזרות ברחבה על ג'ובאני רוסו. בדקה ה-92 ביצע כהן הכשלה נוספת על רוסו, אחריה השופט שרק לפנדל, אותו הבקיע באדיר. לימים ישחזר רוסו את האירועים:. אלירן אלקיים, קפטן הפועל חיפה, ישחזר לימים את הדקות הראשונות שלאחר המשחק:. למחרת המשחק הקבוצה הודיעה לכהן שהוא מושעה מאימוני הקבוצה.
חקירת הפרשה
ב-21 בפברואר 2002, שלושה ימים לאחר המשחק, הורה היועץ המשפטי של ההתאחדות לכדורגל על פתיחת חקירה נגד כהן. כעבור יומיים, ב-23 בפברואר 2002 הוזמן כהן לחקירה ראשונה. כמו כן הוזמנו יוסי בניון (שחקן מכבי חיפה) וגיורא אנטמן (מאמן השוערים של מכבי חיפה) לחקירה, בעקבות דבריו של בניון לאנטמן במהלך המשחק כי "הוא (כהן) רוצה שיהיה פה פנדל". אלברט טל-שיר, איש המשק של הפועל חיפה, העיד בחקירה כי שמע את כהן משוחח בטלפון לפני המשחק ואומר "במשחק יהיו הרבה פנדלים". כהן עצמו הכחיש את הטענות שיוחסו כלפיו.
אחרית דבר
בסיום העונה הפועל ירדה לליגה הלאומית. המועדון דרש מההתאחדות לכדורגל להקפיא את הירידות מהליגה בעקבות פרשת ישראל כהן, וב-28 ביולי 2002 הציגו במועדון את דבריו של נשיא בית המשפט המחוזי בחיפה, השופט מיכה לינדנשטראוס (שטיפל בתיק הפירוק של הפועל חיפה). המועדון העביר את הדברים להתאחדות לכדורגל ודרש להקפיא את ירידת הקבוצה, אך ההתאחדות סירבה. לאחר שתי עונות בליגה הלאומית, חזר המועדון לליגת העל.
בקיץ 2002 הצטרף כהן למכבי כפר כנא. ב-22 בפברואר 2003, שנה לאחר הפרשה, שיחק כהן במדי כפר כנא נגד הפועל חיפה באצטדיון קריית אליעזר. המשחק הסתיים בניצחון 2–0 להפועל חיפה. ב-10 באפריל 2004 הגיע כהן פעם נוספת למשחק נגד הפועל באצטדיון קריית אליעזר, במדי קבוצתו החדשה, עירוני ראשון לציון. בסיום המשחק התעמת כהן עם אוהדי הפועל חיפה (המשחק עצמו הסתיים בניצחון 4–1 להפועל חיפה). כהן פרש ממשחק פעיל בשנת 2009. אוהדי הפועל חיפה ממשיכים להאשים את כהן במכירת המשחק.
התחנה המרכזית של באת'
התחנה המרכזית של באת' (אנגלית: Bath Bus Station) היא תחנה מרכזית השוכנת ברחוב מנברס שבמרכז העיר באת', אנגליה. התחנה נפתחה ב-1958, בניהולה של חברת בריסטול אומניבוס.
היסטוריה
סאות'גייט הוא אזור בבאת' בין רחוב מנברס במזרח לסנט ג'יימס פרייד במערב, שהושפע במידה הרבה ביותר מבליץ בדקר באפריל 1942. התחנה המרכזית נבנתה במסגרת פרויקט לחידוש אזור זה של באת', שבו שכנה תחנת הרכבת המרכזית שהייתה על המסילה המחברת את בריסטול ולונדון. התחנה המרכזית נבנתה ליד המחלבה הוויקטוריאנית, שהייתה עשויה מלבנים אדומות, ועליה ניכרו סימנים להפצצות הקשות. במהלך הבנייה נהרסו בניינים ורחובות ישנים על מנת לפנות מקום לתחנה, ובנוסף להם נהרסו גם מרכז הקניות סאות'גייט וחניון האם גארדנס. הרס המבנים העתיקים נודע בכינוי "האונס של באת'", והוא נפסק בשנות ה-60 בעקבות המחאה הציבורית. מאז אותם אירועים הוכרזה העיר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, וחלק ניכר מהבניינים שבמרכזה מוגנים באמצעות מעמד של בניין רשום.
מאז בנייתה הייתה התחנה מוקד לפעילות של מגוון שירותי אוטובוסים: אוטובוסים עירוניים, אוטובוסים מחוזיים, אוטובוסים מדינתיים וסיורים באוטובוסים עם גג פתוח. התחנה חוותה את תהליכי הלאמת והפרטת התחבורה הציבורית על ידי מפלגת הלייבור והמפלגה השמרנית בהתאמה, ואת הפיכת חברת בריסטול אומניבוס לחברת בדג'רליין, שנרכשה על ידי החברה הסקוטית פירסטגרופ ומותגה מחדש כפירסט סומרסט & אייבון בע"מ.
במשך 20 שנים היו תוכניות להרוס את התחנה המרכזית כחלק מתוכנית החידוש של אזור סאות'גייט. בתקופה זו היה הבניין בבעלות המועצה המקומית והוחכר לפירסטגרופ. אף אחת מהמפלגות ששלטו בעיר לא הייתה מוכנה לשפר או לתקן את מצבו הרעוע, ונראה היה כי הוא אכן ייהרס. אולם, הפיתוח מחדש היה שנוי במחלוקת ולעיתים קרובות היה צורך בבדיקות חוזרות, והפרויקט יצא לדרך בתחילת 2007 עם מינוים של קבלנים חדשים. בסופו של דבר נהרסה התחנה ביולי 2007.
קרפיון
קרפיון (שם מדעי: Cyprinus) הוא סוג דג מים מתוקים ממשפחת הקרפיוניים. אחד המינים בסוג זה הוא הקרפיון המצוי המשמש כדג מאכל.
היסטוריה
לישראל הובא קרפיון הראי (חסר הקשקשים) היוגוסלבי לראשונה בשנות השלושים, ובשנות השישים והשבעים הובאו למטרות טיפוח פרטים נוספים של קרפיונים מהולנד ומיוגוסלביה. לאותה מטרה הובא בשנת 1970 גם הקרפיון המקושקש שמוצאו מסין. הקרפיון ניכר בקשקשים הגדולים שלו, בסנפיר הגב הארוך ובארבעה בינים ליד הפה. הוא ניזון בפאונה של הקרקעית שהוא נובר בה ומחפש בה את טרפו. בטבע עיקר מזונו הם חסרי חוליות קטנים, המרכיבים את המקרו-פלנקטון של בית הגידול. בבריכת דגים הוא הנהנה העיקרי מהמזון המוסף - גרעיני דורה וכופתיות.
מינים
מיני סוג זה הם:
קרפיון מצוי
מוצאו של הקרפיון בסין, הוא הובא לישראל לצורך גידול בבריכות דגים. דגים רבים נמלטו מהבריכות והגיעו למערכת המים בישראל. במקרים רבים פוזרו דגיגים ממין זה כדי שיגדלו וכדי שדייגים חובבים יוכלו לדוג אותם.
רבייתו בתנאי בר – בעיקר בקיץ ובסתיו. הנקבה מטילה כ-100,000 ביצים לכל קילוגרם של משקל גופה. ההטלה מתקיימת בדרך כלל במים רדודים מאוד, והביצים מוטלות ומודבקות על אבנים וצמחים. הקרפיון מצוין בעמידותו הגבוהה בטמפרטורות גבוהות (עד 55 מעלות). וגם נמוכות מאוד, הטמפרטורה המיטבית לרבייתו היא בתחום של 20 - 28 מעלות. ידועה גם עמידותו הגבוהה לשינויי PH קיצוניים ולמליחויות גבוהות.
דג הקוי
הקוי (או הקרפיון היפני) הוא אחד ממיני הקרפיון והוא הדג המומלץ ביותר לגידול בבריכות דגים. מוצאו דווקא מסין, אבל את רוב הזנים המוכרים כיום פיתחו היפנים. הקוי הם כנראה הדגים הראשונים שהתחילו לגדלם לנוי - קיימת אגדה בת 2,500 שנה המספרת על אחד מקיסרי סין שבבריכה בארמונו הייתה להקה של קוי שחורים (ומלכותיים), ויום אחד, כך מספרת האגדה, נולד בבריכה דג קוי זהוב, שהוא למעשה דג הזהב הראשון בהיסטוריה. צאצאיו של אותו דג הגיעו גם אל איי יפן כחלק מהתרבות הסינית שאמצו היפנים, והם שקדו יותר מהסינים על פיתוח צבעים ודוגמאות כתמים חדשות, וכך נוצרו רב הזנים המוכרים כיום.
מוצאו (כפי שנזכר לעיל) הוא מסין, ובטבע הוא חי בנהרות ובאגמים של צפון סין. זהו דג חסון המסוגל לשרוד את החורפים הקשים של צפון סין, בהם טמפרטורת המים מגיעה לארבע מעלות מעל האפס. הקוי הם צמחוניים, ומכיוון שהם בעלי תיאבון רב, הם עשויים לגרום נזק ניכר לצמחי הבריכה, שאותם הם מסוגלים לאכול עד להשמדתם הגמורה.
מקוי הבר בצבע חום-ירקרק, פותחו זנים בצבעי שחור, אפור, לבן, חלודה, כל קשת הגוונים בין אדום לצהוב, וקיים גם זן בגוון תכלת, וכל צירוף אפשרי של צבעי כתמים. בעשורים האחרונים, עם התפתחות הטכנולוגיה האנושית, יצרו מדענים זני קוי חדשים, שבהם צורת, סידור וגוון הכתמים נקבע על ידי הנדסה גנטית, ואחד מהדגים ה"מהונדסים" הללו, לבן עם עיגול אדום על הראש - צורת הדגל היפני, נקנה על ידי יפני במכירה פומבית בסכום של כמיליון דולר, ונכנס לספר השיאים של גינס כדג היקר ביותר.
מאוחר יותר בהיסטוריה האנושית, כאשר אנשים החלו לגדל דגי נוי בתוך הבתים, הוכנס לתרבות הדג שידוע היום בשם דג זהב (Carassius auratus), גם הוא ממשפחת הקרפיוניים, ומכיוון שהוא דג קטן ו"קומפקטי" בהשוואה לקוי (גודל בוגר 30 - 40 ס"מ בלבד), הוא דחק את הקוי מהאקווריומים, ותפס את מקומו כאחד הדגים הפופולריים ביותר. גם על דגי הזהב עבר תהליך תירבות בדומה לקוי: גם דג זה מוצאו מסין, ושוב היו אלו היפנים שפיתחו את רוב הזנים המוכרים כיום.
אור לאומי
אור לאומי (נולד ב-25 באוקטובר 1996) הוא כדורסלן עבר ישראלי. שיחק כגארד, וגובהו 1.94 מטר.
ביוגרפיה
אור לאומי גדל במכבי תל־אביב החל מגיל הקט־סל. למד בחלק משנות לימודיו התיכוניים בבית־הספר Bishop Gorman שבלאס וגאס, והיה חבר בנבחרת־הכדורסל של בית־הספר.
לאומי היה חבר בנבחרת־הנוער, ושימש בה כקפטן הנבחרת. השתתף עם הנבחרת באליפות־אירופה דרג ב' שהתקיימה בבולגריה ותרם 10 ו־3.8 ריבאונדים בממוצע למשחק במהלך האליפות שהתקיימה בקיץ 2014.
בעונת הצטרף לעירוני רמת־גן וצורף גם לסגל הרחב של מכבי תל־אביב במסגרת הכרטיס הכפול, המאפשר לשחקן צעיר מקבוצה בליגת־העל, לשחק גם בקבוצה מן הלאומית, על־מנת שיצבור דקות משחק. הוא הגיע לממוצע של 4.4 נקודות למשחק ברמת־גן, ושיחק מספר מועט של משחקים במכבי תל־אביב.
בעונת שיחק באליצור אשקלון מן הליגה הלאומית. הוא צבר 15.8 נקודות בממוצע למשחק, 3.2 אסיסטים, ו־2.1 ריבאונדים, אך לקראת השלבים המכריעים של העונה הוא חזר לרמת־גן. בקיץ 2016 זו מונה כקפטן נבחרת־העתודה. במהלך אליפות־אירופה שהתקיימה בפינלנד, קלע לאומי 12 נקודות למשחק, קלט 3.3 ריבאונדים, ומסר 2.9 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב־31 באוגוסט 2021 הודיע על פרישה ממשחק פעיל, בעקבות פציעות רבות, בגיל 24 בלבד.
חיים אישיים
נשוי מ־18 במאי 2023 לטל לבנת (נולדה ב־1998), תכשיטנית במקצועה.
ניקולוז שראזאדישווילי
ניקולוז שֶׁרָאזָאדִישָׁווִילִי (בגאורגית: ნიკოლოზ შერაზადიშვილი; נולד ב-19 בפברואר 1996) הוא ג'ודוקא ספרדי יליד גאורגיה, המתחרה בקטגוריית המשקל עד 90 ק"ג, פעמיים אלוף העולם מהשנים 2018 ו-2021.
ביוגרפיה וקריירה
שראזאדישווילי נולד בשנת 1996 בגאורגיה ובגיל 10 החל להתאמן בג'ודו וכדורמים. בגיל 14, היגר עם משפחתו למדריד, ספרד. הוא אז החליט להתמקד בג'ודו והחל להתאמן במועדון ג'ודו בעיירה ברונטה ליד מדריד תחת הדרכתו של חואקין רואיז, ג'ודוקא אולימפי לשעבר. שראזאדישווילי קיבל אזרחות ספרדית בשנת 2014 ומאז מתחרה תחת הדגל הספרדי.
בגילאי נוער הצליח שראזאדישווילי להגיע להישגים נאים כאשר בשנת 2014 זכה במדליית כסף באליפות העולם לנוער ובמדליית ארד באליפות אירופה לנוער. בשנת 2015 זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית הכסף באליפות העולם לנוער ובשנת 2016 זכה במדליית כסף באליפות אירופה לנוער. במרץ 2016 זכה במדליה הראשונה שלו בתחרות מהסבב העולמי המקצועי כאשר זכה במדליית ארד בגראנד פרי טביליסי.
באליפות העולם 2018 אשר נערכה בבאקו, זכה שראזאדישווילי במדליית הזהב והפך לספרדי הראשון בנבחרת הגברים שזוכה בתואר העולמי כאשר הייתה זו מדליית הזהב השלישית בסך הכל של ספרד באליפויות העולם בג'ודו. הוא התחיל בסיבוב השני בו ניצח באיפון את אגיל בנולדל האיסלנדי דקה ועשרים שניות מפתיחת הקרב לאחר תרגיל אוצ'י-מטה. בסיבוב השלישי הוא ניצח בווזארי את מיכאיל איגולניקוב הרוסי שוב לאחר תרגיל אוצ'י-מטה ובשמינית הגמר ניצח באיפון את מיכאל זגאנק הטורקי דקה ו-48 שניות מפתיחת הקרב לאחר אוצ'י-גארי מוצלח. ברבע הגמר שראזאדישווילי ניצח באיפון את אשלי גונזלס הקובני לאחר תרגיל בשם סודה-צוריקומי-גושי ובחצי הגמר ניצח בווזארי את כריסטיאן טוט ההונגרי בזמן ניקוד זהב. בגמר שראזאדישווילי התמודד מול איבן פליפה סילבה מוראלס הקובני. כדקה וחצי מפתיחת הקרב הקובני עלה ליתרון של ווזארי לאחר תרגיל סומי-אוטושי שהטיל את שראזאדישווילי על צידו. 48 שניות לסיום הקרב שראזאדישווילי ביצע תרגיל בשם טאני-אוטושי שהעניק גם לו ווזארי. בתום ארבע הדקות כאשר היה שוויון בניקוד, הקרב נכנס לזמן ניקוד זהב שבמהלכו הצליח שראזאדישווילי לבצע תרגיל אוצ'י-מטה וקיבל ווזארי שני המשתווה לאיפון.
באליפות העולם 2021 אשר נערכה בבודפשט, זכה שראזאדישווילי בפעם השנייה בתואר העולמי. הוא החל בסיבוב השני בו ניצח בעונשים את פרוק בולקולוב הקירגיזי. בשמינית הגמר הוא ניצח בשני ניקודי ווזארי את פיוטר קוצ'זרה הפולני וברבע הגמר ניצח באיפון את אלטנבגאנה גנטולגה המונגולי תוך דקה ו-42 שניות. בחצי הגמר שראזאדישווילי ניצח באיפון את קנטה נגסאווה היפני ובגמר הוא ניצח בתוך זמן ניקוד זהב את דוולאט בובונוב האוזבקי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, שראזאדישווילי סיים במקום השביעי. הוא החל את התחרות עם שני ניצחונות בקרבות המוקדמים ובשלב רבע הגמר הפסיד באיפון למיכאיל איגולניקוב הרוסי 3 שניות לסיום הקרב. הוא נשר לקרבות בית הניחומים שם הפסיד לדוולאט בובונוב האוזבקי והודח.
ההפיכה הצבאית בסודאן (2021)
ההפיכה הצבאית בסודאן היא הפיכה צבאית שהחלה ב-25 באוקטובר 2021, כאשר צבא סודאן, בהובלת עבד אל-פתאח אל-בורהאן, עצר מספר בכירים בממשלה, כולל את ראש הממשלה עבדאללה חמדוכ, פיזר את מועצת הריבונות הסודאנית ולקח לעצמו את השליטה במרבית מנגנוני הממשלה.
ב-21 בנובמבר 2021, חתמו אל-בורהאן וחמדוכ, שהיה עד אז במעצר בית, על הסכם, לפיו חמדוכ יעמוד בראש ממשלה טכנוקרטית עד תום תקופת המעבר, שאמורה להסתיים בבחירות ביולי 2023. הפגנות של אזרחים שמתנגדים לשלטון הצבאי המשיכו לאחר חתימת ההסכם, שבו לא הוזכרו המפלגות שחלקו את השלטון עם חמדוכ לפני ההפיכה. חלק מהמפגינים טענו שההסכם יוביל לשליטה של הצבא בממשלה האזרחית. ההסכם כולל גם את שחרורם של העצירים הפוליטיים שנתפסו על ידי הצבא במהלך ההפיכה. מספר מדינות במערב, בכללן ארצות הברית, בירכו על ההסכם.