cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הוריישיו הורנבלואר
דמותו
הורנבלואר הוא אדם מופנם ומבודד, השופט עצמו בחומרה רבה. הוא סבור שהוא פחדן ושלא ניחן בסגולות המתאימות לפיקוד, ומענה את עצמו בשל כישלונו לרכוש את התכונות הנשגבות שהוא מאמין שאחרים נחונו בהם. זאת, למרות שרשרת הצלחותיו והוכחות ברורות שהוא אמיץ לב, בעל מחשבה מהירה וקור רוח בעת משבר. ליקויים אישיים לכאורה אלה הפכו אותו לאדם המודע לעצמו, בודד ומופנם, והבדידות הכפויה של קפיטן בצי המלכותי עוד מגבירה תחושות אלו. הוא חש עצמו מבודד מאלה שסביבו (כולל נשותיו וחברו הטוב ביותר, ויליאם בּוּש, המשמש כסגנו בחלק גדול מן הספרים), ומופנמותו וחוסר ביטחונו העצמי גורמים לו להתבודד עוד יותר, לשמור על שתיקה ולהתרחק עוד יותר מהסובבים אותו, הסובלים לא אחת ממצבי רוחו הקודרים.
הורנבלואר הוא ליברלי בדעותיו. הוא נגד עונש המוות, עד כדי כך שתכנן את בריחתו של איש צוות (הדייל האישי שלו) שנידון לתלייה על מוט התורן בספר "הורנבלואר וההוטספאר". הוא עשה זאת על אף שהאמין שעונשים גופניים (למשל שימוש במגלב) היא הדרך היחידה לקיים משמעת במצבי לחץ קיצוניים.
כמו ברומנים של קפטן פרדריק מריאט ופטריק או'בריאן (מחבר סדרת הספרים על ג'ק אוברי וביניהם "מאסטר אנד קומנדר" ("רב חובלים ומפקד") שעובד לסרט ב-2003) העוסקים באותה תקופה, אישיותו ורבים ממבצעיו של הורנבלואר מבוססים על אלה של הוריישו נלסון (כמו למשל מחלת הים, שגם נלסון סבל ממנה) ותומאס קוקרן. הסופר בריאן פּרֶט מציג בספרו The Real Hornblower: The Life and Times of Admiral Sir James Gordon, GCB מקור השראה אחר.
ביוגרפיה של הורנבלואר הקרויה The Life and Times of Horatio Hornblower מאת נורת'קוט פרקינסון (מחברו של חוק פרקינסון) הופיעה ב-1970.
סיפורים נוספים
הסיפור האמור לסיים את הקריירה של הורנבלואר הוא סיפור קצר בשם "המפגש האחרון", The Last Encounter. בסיפור זה הורנבלואר הוא אדמירל הצי, החי לאחר פרישתו בקנט. הוא פוגש באקראי את נפוליאון השלישי ומסייע לו להגיע לצרפת, לאחר שהאחרון עוכב בשל שרשרת של תקלות בתחבורה.
הספר האחרון שכתב פורסטר, ושלא הושלם, נקרא "הורנבלואר והמשבר", Hornblower and the Crisis. ספר זה מתרחש בין הספרים השלישי והרביעי, ובו הופך הורנבלואר לסוכן חשאי האמור לפתות את הצי המשולב, הצרפתי-ספרדי, לצאת מהנמל בפרול כדי שנלסון יוכל להילחם בו ולהביס אותו. על פי ראשי הפרקים שהותיר אחריו פורסטר, מסתיימת משימתו של הורנבלואר בהצלחה, שבעקבותיה מתרחש קרב טרפלגר.
תקצירי חייו של הורנבלואר על פי פורסטר
פורסטר מספק שני תקצירים של הקריירה של הורנבלואר. הראשון מופיע בפרק הראשון של "השיבה המאושרת" שהיה הרומן הראשון שכתב פורסטר על הורנבלואר. התקציר השני מופיע באמצע הספר "הקומודור", שבו מבקש ממנו הצאר ניקולאי לתאר את קורות חייו. התקציר השני אינו תואם לתקציר הראשון. בתקציר הראשון מתואר הורנבלואר כמבוגר בחמש שנים מאשר בשני. התקציר השני תואם לקורות החיים כפי שמופיעות בספרים.
סדר כתיבת הספרים
פורסטר לא כתב את הספרים לפי סדר כרונולוגי, ולפיכך יש כמה סתירות בסיפורים. הספרים נכתבו בסדר הבא:
ניתוח התנהגות יישומי
ניתוח התנהגות יישומי (ABA, ראשי תיבות של Applied Behavior Analysis), היא גישה טיפולית מבוססת-ראיות הנשענת על תאוריית הלמידה הביהביוריסטית. מטרת הגישה היא פתרון בעיות התנהגותיות על ידי תמרון ובחינה של הגורמים הסביבתיים המשפיעים על האדם.
הגישה משלבת אלמנטים של טיפול פסיכותרפי, עבודה סוציאלית וחינוך. הטיפול מניח שהתנהגויות בעייתיות וחלק מסוים מההפרעות הנפשיות הן דפוסי התנהגות - או הרגלים - לא יעילים שנרכשו במהלך החיים. מטרת הטיפול היא שינוי דפוסי התנהגות אלה תוך שימוש בעקרונות התנהגותיים, כהתניה קלאסית והתניה אופרנטית.
היסטוריה
המקורות של ניתוח ההתנהגות היישומי נמצאים בתחילת שנות ה-20 בעבודותיהם של החוקרים איוואן פבלוב, ג'ון ווטסון, ב. פ. סקינר. מחקריהם תרמו להיווצרות הגישה הביהביוריסטית בפסיכולוגיה אשר טוענת שניתן לחקור את התנהגות האדם בשיטות אמפיריות מדעיות. בשנת 1938 סקינר גיבש את תאוריית ההתניה האופרנטית שמתארת את האופן שבו ההתנהגות שלנו משתנת על ידי השפעות סביבתיות. התאוריה ידועה גם בתור "פרסים ועונשים". אם התנהגות מובילה לתוצאה חיוביות, אז התדירות של ההתנהגות הזו בעתיד עולה, אם ההתנהגות מובילה לתוצאה שלילית, אז התדירות שלה יורדת.
רוב המחקרים של סקינר בהתניה האופרנטית נוסו על בעלי חיים, בעיקר על חולדות ויונים. רק בשנת 1949 נעשה ניסיון ראשון לחקר התנהגות אופרנטית בבני אדם. פסיכולוג אמריקאי בשם פול פולר פרסם עבודת מחקר על יישום של טכניקות חיזוק חיובי בניסיון ללמד נער עם מוגבלות שכלית התפתחותית קשה להניע את ידיו. הרופאים טענו שהנער לעולם לא יוכל לנוע באופן פעיל, אך פולר השתמש במזרק עם חלב מתוק בתור חיזוק חיובי בכל פעם שהנער הרים את ידיו. הנער התחיל להרים את ידיו בתדירות גבוהה יותר.
בוא זמנית התפתחו גישות התנהגותיות טיפוליות בתחום הפסיכותרפיה. ב-1953 סקינר פרסם את ספרו "מדע והתנהגות אנושית" מה שיצר את הבסיס התאורטי של הטיפול ההתנהגותי. חוקרים כגון ג'וזף וולף, פרד ס. קלר אנ'] תרמו להתפתחות שיטות טיפוליות חדשות מה שבסופו של דבר הוביל להתפתחות גישות כגון CBT ו-BA אנ'].
בשנת 1959 פורסם המאמר הראשון "האחות הפסיכיאטרית כמהנדסת התנהגות" לפי העקרונות המודרניים של ה-ABA. המאמר מתאר שני מנתחי התנהגות שלימדו אחות בבית חולים פסיכיאטרי להתנהל עם התנהגויות בעייתיות של המטופלים. הפסיכיאטרים חשבו שאותם המטופלים זקוקים למתן רב של תרופות, להיות בבידוד, לקבל טיפול פסיכולוגי, אבל מה שהחוקרים גילו הוא שהרבה מההתנהגות הפסיכוטית של המטופלים הייתה מחוזקת. הם שמו לב שפעמים רבות מתי שהמטופלים התנהגו או דיברו באופן מוזר הם היו מקבלים כל מיני דברים ותשומת לב ובכך הוכיחו שחלק מן ההתנהגות הפסיכותית הייתה תחת שליטה של חיזוק חיובי שניתן על ידי האחיות.
בשנת 1968 שלושה חוקרים (דונלד באייר, מונטרוס וולף וטוד ריסלי) פרסמו מאמר שגיבש וייסד באופן רשמי את גישת ניתוח ההתנהגות היישומי, אשר נחשב עד היום לתיאור העיקרי של ה-ABA.
לראשונה התחום התפרסם בשנת 1993, כאשר קתרין מאוריס פרסמה את סיפורה האישי עם שני ילדיה בעלי האוטיזם. בספר היא מתארת את התסכול שעברה עם פסיכיאטרים, פסיכולוגים ועוד אשר טענו שצריך לשלוח את ילדיה לממסד, ואת האופן שבו היא גילתה על שיטת ה-ABA ועל המחקרים של איבר לובאס אשר עזרו לה לטפל בילדיה.
העקרונות של הטיפול ההתנהגותי
ניתוח ההתנהגות היישומי משתמש גם בניסויים על מנת למצוא את המשתנים אשר אחראים על שינוי ההתנהגות.
יחידת המידה בניתוח ההתנהגות
יחידת המידה היא הסתברות של הופעת אופרנט. את ההתנהגות מנתחים ברצף תלת שלבי: האירוע המקדים שגרם להתנהגות (תנאי מוטיבציה, גירוי מבחין), ההתנהגות עצמה (מה שהאדם אמר או עשה), והתוצאות של ההתנהגות (חיזוקים, ענישות והכחדות).
ניתוח פונקציונלי
במדע ההתנהגות הביהביוריסטי ההתנהגות נחשבת כפונקציה של הסביבה. בניתוח הפונקציונלי מחפשים וחוקרים את הקשר בין המשתנים הבלתי תלויים (השפעות הסביבה) למשתנים התלויים (התנהגות האדם).
התנהגות תגובתית (רספונדנטית)
רפלקסים בלתי מותנים מתארים בדרך כלל התנהגות יותר פרמיטיבית של האדם, שקשורה באופן ישיר לפיזיולוגיה ולאנטומיה של הגוף. רפלקסים בלתי מותנים קשורים לרוב לשרירים החלקים של הגוף ולבלוטות מסוימת, אך יכולים גם לערב את השרירים המחוספסים של השלד.
התניה הרספונדטית - כאשר קיים רפלקס עם כוח מסוים, אנחנו יכולים לקשר אליו גירוי נייטרלי, שבעבר לא גרם לתגובה משמעותית, ובכך ליצור רפלקס חדש עם גירוי חדש ותגובה קיימת.
הכחדה הרספונדטית - כאשר הגירוי הנייטרלי גורם להתרחשות הרפלקס המותנה ללא הגירוי הבלתי מותנה, כוחו של הרפלקס המותנה יורד עם הזמן, עד שהגירויי הנייטרלי כבר לא מעורר את התגובה הבלתי מותנת.
התנהגות אופרנטית
ניתוח ההתנהגות היישומי מתעסק בהתנהגות המורכבת של האורגניזם כשלם. עיקר התחום זוהי התנהגות, שמשפיעה על הסביבה, משתנת ומעוצבת על ידי תוצאותיה.
עיצוב ושימור ההתנהגות
חיזוק דיפרנציאלי - חיזוק הדרגתי ובודד של אופרנט כלשהו במטרה להתקדם להתנהגות היעד שאותה אנו נרצה ללמד.
שגרות של חיזוקים
כפי שידוע, התנהגות שלא מחוזקת מתחילה להיכחד. לכן, אם ברצונינו לשמר התנהגות, יש ליצור שגרה של חיזוקים.
חסך ורוויה
אלה הם מצבים שונים שבהם מתחזקת או נחלשת התנהגות כלשהי. לדוגמה, בן אדם לא שתה זמן רב, אז כל סוגי ההתנהגות שקשורים להשגת שתייה ולתהליך השתייה מתחזקות. אותו דבר כלפי אוכל. ההסבר הביולוגי של מצבים אלה הוא מובן מאליו, אך בניתוח ההתנהגות מסתכלים עליו אחרת. המושג "תמריץ" או "דרייב" לא מסמן מצב פיזיולוגי של הגוף, או מצב תודעתי וכו' אלה מסמן מצב שבוא רפלקסים מסוימים מתחזקים. אפשר לומר שקיימות שני קצוות בין חסך לרוויה, אך המצב עצמו אינו סיבה של התנהגות שמופיע, אלא התוצאה של השפעות גורמים שונים מהסביבה החיצונית. האדם לא תמיד אוכל רק כאשר מרגיש כיווץ בקיבה. אדם לא תמיד שותה כי הוא על סף עילפון. ישנם סוגים שונים של דרייבים שהסיפוק ביניהם משתנה. לדוגמה ארוחה גדולה יכולה להוריד למצב אפסי את כוח הרפלקסים שקשורים לאכילה לכמה שעות. והתנהגות מינית אחת מספיקה כדי להוריד את כוח הרפלקסים שקשורים למין למשך כמה שעות או יותר.
כאשר אדם מבצע פעילות גופנית (למשל, ריצה), הוא יוצר בגוף שלו מצב של "חסך" לשתייה. שני המשתנים שהשפיעו על התמריץ לשתייה הם - פעילות גופנית, פרק זמן מסוים שבו הגוף לא קיבל נוזלים, אקלים, וכו'.
הרגשות
בניתוח ביהביוריסטי הרגשות הן אירועים פנימיים הנלווים להתנהגות. הרגשות אינן בעלות תפקיד סיבתי בהתנהגות.
התנהגות מילולית
סקינר הציג את השפה והדיבור גם כסוג של התנהגות. הוא טען שזוהי התנהגות שיכולה להתפתח רק בחברה בין קבוצות של בני אדם. את ההתנהגות המילולית הוא הגדיר באופן הבא: זוהי התנהגות של דובר, אשר מחוזקת על ידי שינוי התנהגותו של המאזין. לדוגמה, אדם יכול לקחת בעצמו כוס מים ולקבל חיזוק, או שהוא יכול לבקש מחברו "תביא לי, בבקשה, כוס מים". דרך ההתנהגות המילולית האדם שולט על סביבתו דרך אנשים אחרים.
טיפול בשיטת ניתוח ההתנהגות היישומי
ניתוח ההתנהגות מסוימת של הילד יכולה להיות מוסברת בעזרת שלושה שלבים:
תגובות המטפל הן חיזוקים על פי עקרון ההתניה האופרנטית. מטרת החיזוקים הוא להגביר הישנות של התנהגות מסוימת אותה אנו רוצים לעודד. בתחילת התהליך החיזוק הוא מלא (לאחר כל תגובה רצויה) ובאופן מיידי. בהמשך התהליך ניתנים חיזוקים חלקיים בשכיחות יורדת ובמרווחי זמן גדלים לאחר ההתנהגות עצמה. את החיזוקים עצמם מתאימים לכל ילד.
לדוגמה, ילד שמגיב לגירוי באופן הרצוי מקבל חיזוק חיובי כגון ממתק אהוב, צעצוע אהוב וכן חיזוק מילולי: "כל הכבוד! יופי!" וכך גוברת ההסתברות שההתנהגות תחזור על עצמה. חיזוק שלילי הוא סילוק גירוי שאינו נעים, לדוגמה, המטפל מדליק מוזיקה בעצמה גבוה שאינה נעימה לילד, ורק כאשר הילד מבקש לכבותה (שזו ההתנהגות הרצויה), המטפל יעשה זאת.
בהסתמך על גישה זו, שיטת ABA מתייחסת לתסמונות הספקטרום האוטיסטי כבעלי מקור נוירולוגי, ויחד עם זאת באה על מנת לקדם ולשנות את המצב בו המטופל נמצא באמצעות עקרונות של עיצוב התנהגות.
הספקטרום האוטיסטי
הספקטרום האוטיסטי או הקשת האוטיסטית, הוא מונח המתייחס לכלל מצבי הלקות שיש להם מכנה משותף של תסמונות המתאפיינות בחסרים מתמשכים ובולטים במספר תחומים:
ילדים עם התפתחות תקינה לומדים מהסביבה ללא התערבות, ובאופן ספונטני. הסביבה הטבעית מספקת תנאים נכונים ללמידת שפה ויכולות חברתיות. לעומתם, ילדים בספקטרום האוטיסטי נחשפים למגוון דל של גירויים שאופיים לפעמים סטריאוטיפי וחזרתי. עבודה אינטנסיבית ומתמשכת, חושפת בפני הילד מגוון עשיר של גירויים, ומגדילה את הסיכוי לרכוש התנהגויות נאותות.
כאשר האבחון נעשה מוקדם, ניתן להתערב ולהעניק טיפול יעיל יותר. התערבות בגיל צעיר, משפרת את ההתפתחות הכללית, מפחיתה התנהגויות חריגות ומשפרת את הפרוגנוזה. על אף, שהתערבות בגיל מוקדם עדיפה, ההתערבות יעילה לשיפור התפקוד בכל גיל. בטיפול ההתנהגותי, קיימת הסתכלות אינדיבידואלית על הילד, בוחנים אלו התנהגויות חסרות, כגון: משחק, כישורי חיים, שפה. כמו כן, בוחנים אלו התנהגויות לא רצויות, כגון: גרייה עצמית, אגרסיביות ועוד. בטיפול מתמקדים לרוב, בפיתוח השפה והתקשורת, מיומנויות מוטוריות, עצמאות, כישורים חברתיים, מיומנויות קוגניטיביות ומיומנויות יומיומיות.
טיפול בשיטת ABA כולל בניית תוכנית טיפולית פרטנית ברורה ואינטנסיבית למטופל, בה הוא לומד התנהגויות חדשות או מגביר התנהגויות רצויות, ובמקביל הוא לומד להפחית התנהגויות לא רצויות. התוכנית נבנית על ידי מנחה ABA שהוסמך לכך, ומועברת על ידי מטפלים בהנחיית המנחה. במקביל נדרשת מעורבות גבוהה של ההורים וגורמים אחרים בסביבתו הקרובה של הילד המטופל, שמודרכים גם הם לפעול לפי כללי התוכנית. לרוב מתקיים הטיפול בתחילת התהליך בביתו של הילד, המהווה עבורו סביבה טבעית ומקום בטוח ללמידה.
תוכנית הטיפול מותאמת באופן אישי לכל ילד על פי צרכיו ויכולותיו. המטרה היא לשפר את מיומנויותיו של הילד. אופן הלימוד מבוסס על פירוק המטרה למרכיביה ולמידתה באופן הדרגתי ופרטני. כל צעד נלמד באופן חוזר עם הוראה מתאימה, עד שהילד מפנים ומבצע זאת בקלות, באופן עצמאי. החשיפה היא לכמות מידע קטנה בכל פעם, כאשר התגובה המצופה מהילד מוגדרת. תגובות הילד נרשמות ומוערכות ביחס להגדרות וקריטריונים ספציפיים ואובייקטיביים. רישום תגובות הילד, מאפשר מעקב על התקדמותו של הילד ובניית המשך תוכנית הלימוד האישית.
הגישה מובנית ויורדת לפרטים הקטנים ביותר, כגון, באילו מילים להשתמש, מהם הרמזים שיש לתת ובאילו מצבים, מספר השניות שיש להמתין בין הוראה להוראה וכדומה. התוכנית נקבעת על ידי מנחה התוכנית ומותאמת לילד. באופן הדרגתי מועברת השליטה על תוכני הלימוד וסדרי העבודה לילד. העברת השליטה לילד נכונה גם למטרות ומיוניות ספציפיות וגם שבהמשך הילד/נער/מבוגר יוכל לקבוע את תוכני המפגש כולו ולבחור על מה ירצה לעבוד.
הצוות שעובד עם הילד מורכב ממנחה בעל/ת הסמכה לעבודה ולבניית תוכנית ABA ובדרך כלל כמה מטפלים/ות. מנחה זה לרוב נפגש עם הצוות הטיפולי אחד לשבועיים ובפגישה הצוות עובר על התוכנית הטיפולית, על ההתקדמות בתוכניות, מקדם תוכניות, ומכין תוכניות חדשות. המטפלים אשר נמצאים עם הילד רוב השעות הן מרקע מגוון. ישנם המון סטודנטים לתואר ראשון בפסיכולוגיה ועוד אנשים בעלי מכוונות טיפולית. התחלופה של המטפלים יכולה להיות גובהה ולרוב המנחה היא הדמות אשר מלווה את הילד לאורך שנים רבות. ההדרכה לאופן העבודה ב-ABA יכול להינתן גם על ידי הצוות העובד עם הילד ועל ידי המנחה, גם לאנשים ללא רקע בשיטה. ישנה הנחה כי מטפל שבא לעבוד עם ילד אוטיסט יתחייב לשנה עבודה לפחות על מנת שיוכל ללמוד ולתרום לילד בעבודתו לאחר מכן. באופן כללי העסקה של צוות טיפולי מעין זה כרוכה בהוצאות כספיות משמעותיות.
מנתח התנהגות הוא איש מקצוע בעל תואר ראשון, שסיים לימודי תעודה באחד המוסדות המקנים תעודת מנתח התנהגות. נכון להיום, קיימים מספר מוסדות ללימודי ניתוח התנהגות יישומי: המכללה האקדמית בוינגיט, אוניברסיטת תל אביב, סמינר הקיבוצים, האוניברסיטה העברית, מכללת אורנים, המכללה האקדמית כנרת, המכללה האקדמית בית ברל, המכללה האקדמית לחינות ע"ש דוד ילין.
מאחר שאין עדיין הסמכה מוסדרת ומוכרת בישראל לתחום ניתוח התנהגות, ישנם מנתחי התנהגות שבנוסף לתעודה עוברים מבחני הסמכה של הבורד האמריקאי לניתוח התנהגות.
בישראל שני ארגונים למנתחי התנהגות:
סביבת העבודה
לרוב, סביבת העבודה תהייה בביתו של הילד בשעות אחר הצהריים לאחר בית הספר, לרוב הטרפיסט גם נוכח עם הילד בבית הספר בתור סייע/משלב. בהמשך סביבת העבודה יכולה להשתנות בהתאם לנושאים שעליהם רוצים לעבוד. כדוגמת חדר כושר, סופר ועוד.
בשלב הראשוני של הלימוד, הוא נעשה בתנאים מובנים. סביבת הטיפול קבועה ומוכרת לילד ובכך מקילה על הלימוד. רק תוכני הלימוד משתנים. העבודה נעשית ליד שולחן, ללא גירויים העלולים להסיח את דעתו של הילד, תוך מדידת ההתקדמות קבועה וברורה, ובשימוש מתוכנן של חיזוקים. בהמשך, העבודה נעשית בסביבה אחרת, שאינה מובנת. זאת בעצם ההכללה, כלומר לקיחת מיומנות שנלמדו בסביבה נטראלית יחסית (כדוגמת השולחן) ולאחר שמיונות זאת מושגת באופן זה מרחיבים את ביצוע המיומנות למצבים אחרים. לדוגמה ניתן לחשוב על קניות בסופר והתקשורת עם המוכר/ת. בתחילה תעשה עבודה אל מול הטרפיסט בבית שתדמה מצבים של קנייה בקופה. העבודה תהייה בהתאם לצרכיו של המטופל. מהמתנה בתור, הגשת המוצר, הקשבה למחיר, הוצאת הכסף, תשלום, המתנה לעודף וכולי. לאחר מכן כאשר מיומנות זו נעשית בהצלחה בבית תועבר מיומנות זו לסביבה חיצונית אמיתית וגם כן תנסה להיות בחנות קטנה למשל בלי הרבה לקוחות ולאחר מכן בסופר רועש וכן הלאה. המטרה היא לבנות את הפעולה בעזרת חווה של הצלחה ולבסוף להגיע למצב שבו הפעולה היא עצמאית ויכולה להעשות ללא לווי.
ביקורת על טיפולים בשיטה
היעילות והמוסריות של טיפול באוטיסטים בשיטת ניתוח ההתנהגות היישומי שנויים במחלוקת. ישנם אוטיסטים שטופלו בשיטה זו בילדותם משווים טיפולים אלה לטיפולי המרה בלהט"בים, וטוענים כי הוא מוביל לפיחות בתחושת הערך העצמי של האדם, לדיכאון ולפוסט-טראומה מורכבת.
מקורות נוספים
ספר הלימוד העיקרי בתחום הוא ספרם של ג'ון קופר, וויליאם הווארד וטימות'י הרון בשם Applied Behavior Analysis שפורסם לאור בשנת 2007 (מהדורה שנייה). בשנת 2019 יצאה מהדורה שלישית לספר.
ספר הלימוד העיקרי בעברית הוא ספרו של ד"ר איתן אלדר - ניתוח יישומי של התנהגות - עקרונות והליכים.
השדרה החמישית
השדרה החמישית (באנגלית: Fifth Avenue) היא ציר תנועה ראשי ברובע מנהטן, בעיר ניו יורק. השדרה חוצה את הרובע לאורכו מדרום לצפון. היא הפכה לאחד מסמליה המובהקים של ניו יורק, בשל מרכזיותה וריכוז האתרים שלאורכה.
מבנה
השדרה מתחילה בוושינגטון סקוור פארק בדרום, ועולה צפונה בקו ישר כסרגל (כיתר השדרות במנהטן) דרך גריניץ' וילג' ומידטאון עד הארלם והברונקס בצפון. בנוסף, תוחמת השדרה את גבולו המזרחי של הסנטרל פארק.
חלקה של השדרה העובר במידטאון הוא מסחרי ברובו (למשל אזור היהלומים). לאורכו בנייני משרדים (חלקם אתרים בולטים כגון בניין אמפייר סטייט, קתדרלת פטריק הקדוש ומרכז רוקפלר), וכן עסקים וחנויות יוקרה, ספריית העיר ניו יורק ומלון פלאזה המפורסם. צפונה יותר, בין הרחובות 60 ל-90, בחלקה הגובל בסנטרל פארק, נמצאים המוזיאונים העיקריים של ניו יורק, ביניהם מוזיאון המטרופוליטן לאמנות ומוזיאון גוגנהיים, עובדה שזיכתה חלק זה של השדרה בכינוי "מייל המוזיאונים". חלק זה של השדרה מציין גם את גבולו המערבי של האפר איסט סייד – רובע המגורים היוקרתי של צפון-מזרח העיר, שבתי המידות שבנו עשירי ניו יורק בתחילת המאה ה-20 בחלק זה של השדרה, כשפניהם לפארק, זיכו אותו בכינוי "שורת המיליונרים".
השדרה החמישית נסגרת לתנועה בחלק גדול מימי הראשון בשבוע, שבהם היא הופכת מסלול למצעדים שונים. כמה מהבולטים בהם – מצעד יום פטריק הקדוש של הקהילה האירית, מצעד הגאווה של הקהילה ההומוסקסואלית, והמצעד השנתי של תמיכה בישראל.
עונת 1998/1999 בלה ליגה
עונת 1998/1999 הייתה העונה ה-68 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-29 באוגוסט 1998 והסתיימה ב-20 ביוני 1999.
הליגה כללה 20 קבוצות. שתי הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה. הקבוצות שזכו במקומות ה-17-18 השתתפו במשחקי המבחן עם קבוצה מליגת משנה.
על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו אקסטרמדורה, דפורטיבו אלאבס וויאריאל.
ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם ה-16 בתולדות המועדון ובפעם השלישית ברציפות. היא לא זכתה בסופר קאפ הספרדי תוך הפסד לולנסיה בסיכום מפגש כפול - 4:3, 1:0.
סלמנקה וטנריפה ירדו לליגת משנה בסוף העונה. אקסטרמדורה וויאריאל השתתפו במשחקי המבחן. כתוצאה מהם הם ירדו לליגת משנה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: ראול גונזלס ( ספרד), ריאל מדריד, שכבש 25 שערים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק: קרלוס רואה ( ארגנטינה), מיורקה, שספג 29 שערים ב-35 משחקים.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
אהרן בן מאיר
רבי אהרן בן מאיר הכהן (~ד'תר"כ (859) - ~ד'תר"צ (929)) היה ראש ישיבת גאון יעקב בארץ ישראל, ככל הנראה בטבריה, בחציה הראשון של המאה ה-10, תקופת הגאונים. התפרסם כחולק בעניין סוד העיבור נגד רב סעדיה גאון וראש הגולה דוד בן זכאי.
יחוס משפחתו
הגם שרבי אהרן התייחס ככהן, מצד אמו התייחס לשושלת הנשיאות של הלל הזקן, הרב אהרן בן מאיר השתייך למשפחה של כהנים שמיוחסים לתנא רבי אלעזר בן עזריה. מבין יוצאי חלציו נמנה אביתר הכהן מחבר מגילת אביתר. בגניזת קהיר נתגלה כתב יד שבו כותב צאצא רבי אהרן - רבי מצליח הכהן גאון - את ייחוס המשפחה אליו;
פעילותו הציבורית
דוד בן זכאי שימש ראש הגולה בתקופה רגישה בארץ ישראל, בה המאבק בין הקראים לבין החכמים המסורתיים היה בעיצומו, ובעקבות כך נסע בן-מאיר לבגדאד כדי להשיג את תמיכת הח'ליפים ששלטו באזור. ליהודי בגדאד הייתה השפעה בחצר הח'ליפה אל-מקתדר, ועל כן בן-מאיר פנה אליהם כדי שיעזרו לו במאבקו נגד הקראים. בתקופה בה הגיע בן-מאיר לבגדאד התחוללה מחלוקת קשה בין החכמים המקומיים לראש הגולה דוד בן זכאי בנוגע למינוי גאון מחליף לרב יהודה גאון - החכמים תמכו ברב מבשר ובן-זכאי בחר ברב כהן-צדק. בן-מאיר התערב במחלוקת וצידד בחכמים, וכך יצר ידידות, זמנית, בינו לבין חכמי בגדאד.
המחלוקת על קביעת לוח השנה
יחסים טובים אלה לא האריכו ימים, ופרצה מחלוקת בין בן מאיר לחכמי בבל (ביניהם חכמי בגדאד) על אודות קביעת לוח השנה וקביעת המועדים. המחלוקת נסבה אודות שנת ד'תרפ"ב; לפי בן מאיר הייתה זו שנה חסרה ולפי חכמי בבל הייתה זו שנה שלמה. המחלוקת נסבה סביב הכלל של דחיית מולד זקן, שלפיו ראש השנה נדחה ביום אחד כאשר מולד הלבנה חל אחרי חצות היום. המולד של שנת ד'תרפ"ד חל 237 חלקים לאחר חצות היום, ולכן היה צריך לדחות את ראש השנה בשנה זו, וגם כן לדחות את ראש השנה בשנה הקודמת (ד'תרפ"ג) כדי שהיא לא תהיה ארוכה מדי (דחיית ג"ט ר"ד). לעומת זאת, בן מאיר טען שמסורת בידו שיש להוסיף 642 חלקים להגדרת "מולד זקן", ולכן אין לדחות את ראש השנה בשנת ד'תרפ"ד שבה המולד חל רק 237 חלקים לאחר חצות היום. ההבדל בהגדרת "מולד זקן" לא היה רלוונטי בעשרות השנים שקדמו אל זמנו של בן מאיר, עד לשנת ד'תרפ"ב שבה נוצר פער בשאלה האם יש לדחות את ראש השנה או לא.
בן מאיר הורה לתלמידיו לחגוג את המועדים כפי הוראתו, ואילו חכמי בבל, ובראשם ראש הגולה דוד בן זכאי ורב סעדיה גאון כתבו לו כי טעות בידו. כתוצאה מכך פסח נחגג בארץ ישראל ביום ראשון, ובבבל ביום שלישי. בתגובה לטענת חכמי בבל, קבע בן מאיר כי הסמכות לקבוע מועדים ולעבר את השנה נתונה לחכמי ארץ ישראל בלבד, ועל כן פסיקתו מוסמכת יותר משל בן זכאי ורס"ג. בעקבות המצב שנוצר, בו יהודים באזורים שונים חגגו מועדים בזמנים שונים, הזדעזעו חכמי בבל מהפילוג וניסו לשכנע את בן מאיר לחזור בו והפיצו בקהילות שונות מכתבים המזהירים שלא לנהוג כשיטת בן מאיר, וכן רב סעדיה גאון פרסם את "ספר המועדים" נגד שיטתו, אך בן מאיר התעקש ואף פרסם את לוח "ארבעה שערים" (של חכמי בבל) בגרסה שלו. מצב בלתי-אפשרי זה הוביל את רב מבשר ותומכיו, שבתחילה צידדו בשיטת בן מאיר, לעבור לצד של רב סעדיה גאון וחכמי בבל.
365 (שיר)
365 (נאמר: Three Six Five) הוא סינגל של המפיק והדי ג'יי הגרמני, זד והזמרת האמריקאית קייטי פרי. השיר יצא לאור ב-14 בפברואר 2019 יחד עם הווידאו-קליפ שלו שהופק על ידי וורן פו.
רקע
היו שמועות רבות על שיתוף הפעולה בין השניים לפני שהשיר הודלף בינואר 2019. השיר הוכרז בתחילת פברואר, ומאוחר יותר הוכנס לשזאם. ב-13 בפברואר 2019 קייטי פרי וזד החלו להתכתב בטוויטר באימוג'ים למשך שעות שלמות כטיזר לשיר עד שזד הפיץ את הטריילר.
יאסואו פוקודה
יאסואו פוקודה (ביפנית: 福田 康夫; נולד ב־16 ביולי 1936) ראש הממשלה ה-91 של יפן והנשיא לשעבר של המפלגה הליברלית-דמוקרטית. הוא מונה לשתי המשרות בספטמבר 2007 לאחר התפטרותו הפתאומית של שינזו אבה. ב־1 בספטמבר 2008 הודיע על התפטרותו מהתפקיד.
פוקודה היה מזכיר הממשלה הראשי לתקופה הרציפה הארוכה ביותר, שלוש וחצי שנים, תחת מנהיגותם של ראשי ממשלת יפן יושירו מורי וג'וניצ'ירו קואיזומי. הוא המקרה הראשון בתולדות יפן המודרנית שבו ראש הממשלה הוא בן לראש ממשלה בעבר.
שנותיו המוקדמות
פוקודה נולד בטאקסקי שבגונמה. הוא בנו הבכור של הפוליטיקאי (ומאוחר יותר ראש הממשלה ה-67 של יפן), טקאו פוקודה. הוא גדל ברשות המקומית סטאגאיה שבטוקיו, למד בבית ספר תיכון "אזאבו" ובשנת 1959 סיים את לימודיו עם תואר בכלכלה מאוניברסיטת ואסדה.
לאחר סיום לימודיו האקדמאיים עבד בחברת הנפט הגדולה "מרוזן פטרולאום" (כיום חלק מקוסמו אוֹיל קומפני). במהלך 17 השנים הבאות לא הרבה להתעסק בפוליטיקה, אלא התמקד בעבודתו כשכיר בכיר. הוא הוצב בארצות הברית בין השנים 1962 ו-1964.
בזמן שאביו טקאו פוקודה כיהן כראש הממשלה, בין השנים 1976 ו-1978, יאסואו פוקודה הפך, על יד ג'וניצ'ירו קואיזומי למזכירו הפוליטי האישי. בין השנים 1978 ו-1989 היה מנהל ה"מוסד קינזאי לעניינים פיננסיים". כמו כן, הוא שימש כנאמן שלו מאז 1986.
הקריירה הפוליטית
פוקודה הציג מועמדות לבית הנבחרים בשנת 1990 וזכה במושב. הוא נבחר ומונה לסגן המנהל של המפלגה הליברלית-דמוקרטית בשנת 1997, ומונה למזכיר הממשלה הראשי של ראש הממשלה דאז יושירו מורי באוקטובר 2000. הוא התפטר מתפקיד מזכיר הממשלה הראשי ב־7 במאי 2004 לאחר שערורייה פוליטית שקשורה הייתה לשיטת הפנסיה היפנית.
פוקודה נחשב לטוען לכתר למנהיגות מפלגתו בשנת 2006 אך ב־21 ביולי החליט לא להגיש מועמדות. שינזו אבה ירש את מקומו של מנהיג המפלגה וראש הממשלה הקודם, ג'וניצ'ירו קואיזומי.
אחת המטרות הפוליטיות הבולטות שלו היה לשים קץ לביקורים המיניסטריאליים למקדש יסוקוני. ביוני 2006 הצטרף פוקודה ל-134 מחוקקים אחרים עם הצעה אלטרנטיבית חילונית למקדש.
מחלוקת
בהיותו מזכיר הממשלה הראשי של ג'וניצ'ירו קואיזומי נחשפה תקרית האונס סופר פרי. ביוני 2003 העיר פוקודה מספר הערות שנויות במחלוקת בנוגע לקורבנות האונס במהלך דיון שלא לייחוס בהשתתפות עיתונאים, ביניהם הציטוט הבא מעיתון "שוקאן בונשון" (בתרגום חופשי מאנגלית):
בתגובה לציטטה שפורסמה טען פוקודה כי עורכי העיתון עיוותו את הערותיו וכי מעולם לא התכוון להגן על האנס. מאוחר יותר, במהלך דיון פרלמנטרי, אמר שאונס הוא "מעשה פלילי ופשע אכזרי".
מועמדותו לראשות הממשלה
לאחר התפטרותו של שינזו אבה, ראש הממשלה ה-90 של יפן, בספטמבר 2007, הודיע פוקודה על התמודדותו לראשות מפלגתו אשר צפויה לקבוע את זהות ראש הממשלה לאור העובדה שהיא מהווה רוב בבית הנבחרים. בין תומכיו ניתן למנות את שר החוץ נובוטאקה מצ'ימורו ואת שר האוצר פוקושירו נוקאגה שאף התכוון בתחילה להתמודד בעצמו. יריבו היחיד של פוקודה היה שר החוץ לשעבר טארו אסו שהודה בפומבי בתבוסתו, שבוע לפני הבחירות.
בבחירות הפנימיות של המפלגה ב־23 בספטמבר גבר פוקודה על יריבו: 330 קולות לעומת 197 קולות. לאחר מכן זכה ב-338 קולות בבית הנבחרים, כמאה קולות יותר מהרוב הנדרש. לעומת זאת, בבית היועצים (הבית העליון) נבחר המועמד איצ'ירו אוזאווה, חבר מפלגת האופוזיציה העיקרית ביפן, המפלגה הדמוקרטית, המהווה רוב בבית עליון בתוצאה של 133 קולות לעומת 106 קולות. המחלוקת נפתרה לזכותו של הבית התחתון בהתאם לסעיף 67 לחוקה. פוקודה מונה לראש הממשלה ה-91 של יפן יומיים לאחר מכן, ב־25 בספטמבר 2007 ובאופן רשמי הושבע יחד עם הממשלה שלו על ידי הקיסר אקיהיטו ב־26 בספטמבר.
ראש ממשלה
ב־1 באוגוסט 2008 ערך פוקודה סבב מינויים בממשלה, במסגרתו העביר שרים ממשרד אחד לאחר ומינה שרים חדשים. בין היתר החליף את השרים הכלכליים הבכירים: שר האוצר, השר למדיניות כלכלית ושר המסחר. ב־1 בספטמבר 2008 הודיע פוקודה על התפטרותו.
איגור מטוביץ'
איגור מטוביץ'  (בסלובקית: Igor Matovič; נולד ב-11 במאי 1973) הוא פוליטיקאי סלובקי, שכיהן כראש ממשלת סלובקיה. יליד טרנבה, למד באוניברסיטת קומניוס ונכנס לעסקי ההוצאה לאור. לאחר שהתחתן, הוא העביר את הבעלות על בית ההוצאה לאור לאשתו בשנת 2010, באותה השנה בה נכנס לפוליטיקה.
מטוביץ' הקים את תנועת האנשים הרגילים (Obyčajní ľudia) שהריצה קמפיין נגד שחיתות וכתנועה פוליטית בעלת אוריינטציה מרכז-ימנית. הוא נבחר למועצה הלאומית בשנת 2010.
מטוביץ' נבחר מחדש בשנת 2020, כאשר מפלגתו השיגה את מספר המושבים המספיק כדי להיכנס לממשלה קואליציונית עם שלוש מפלגות מרכז-ימין נוספות. בחירתו של מטוביץ' לממשלתו התקבלו על ידי הנשיאה זוזנה צ'פוטובה והוא מונה לראש הממשלה ב-21 במרץ 2020.
ראשית חייו והקריירה העסקית
איגור מטוביץ' נולד בטרנבה ב-11 במאי 1973. בשנת 1993 החל ללמוד בפקולטה לניהול באוניברסיטת קומניוס וסיים את לימודיו בשנת 1997. הוא הקים עסק בשנת 1997 ועבד כמנכ"ל חברת ההוצאה לאור RegionPRESS בשנים 2002–2010. מאוחר יותר העביר את העסק לאשתו, פאבלינה (Pavlína). סוכנות הידיעות הצרפתית תיארה אותו כ"מיליונר אקסצנטרי ובוס תקשורת לשעבר" שהפך ל"פוליטיקאי מנוסה בתקשורת אך בלתי צפוי".
קריירה פוליטית
בשנת 2010 הקים מטוביץ' את התנועה האזרחית "אנשים רגילים" (Obyčajní ľudia), שהייתה בדרך כלל תנועת מרכז-ימין והדגישה קמפיין למלחמה בשחיתות השלטונית. מטוביץ' פרסם את התנועה האזרחית באמצעות עלונים בחינם שהפיצה חברת הפרסום של משפחתו. יחד עם שלושה חברי פרלמנט אחרים בתנועת האנשים הרגילים (OĽaNO), הוא זכה לראשונה בבחירות בבחירות 2010 ברשימת סיעת החופש והסולידריות (SaS). הוא ישב באספת הבחירה עד פברואר 2011, כשהוא נתמך על ידי תנועת האופוזיציה Smer בשל הגבלות על אזרחות כפולה. התנגדותו לעמדת הממשלה הביאה לכך ש-SaS הודחה מהקואליציה. בשנת 2011 ממשלתה של איווטה רדיצ'ובה התפרקה, מה שהביא לבחירות חדשות בשנת 2012. בראשות מטוביץ', "אנשים רגילים" הפכה למפלגה פוליטית עצמאית. OĽaNO זכתה ב-8.55% וב-16 מושבים. התנועה נשארה באופוזיציה מכיוון שלא הייתה מוכן לעבוד עם מפלכת Smer-SD.
כמנהיג OĽaNO, מטוביץ' משך תשומת לב על ידי קמפיין למלחמה שחיתות. כדי להתנגד לחסינות הפרלמנטרית, הוא החנה את מכוניתו על מדרכה והראה את המעבר הפרלמנטרי שלו למשטרה שניסתה לגרור את רכבו; כדי להתנגד לשחיתות, הוא ערך בדיקת פוליגרף לפיה מעולם לא קיבל שוחד. עם זאת, רוברט פיצו האשים את מטוביץ' בחוסר כנות באשר להוצאת מכירה פיקטיבית של עסק ההוצאה לאור שלו בסכום של 122 מיליון קורונה סלובקית לעובד פאבל וונדאק, שכביכול קיבל את הכסף מחשבון פנימי. מטוביץ' הכחיש את הטענות הללו.
ראש ממשלת סלובקיה
מפלגתו של מטוביץ', OĽaNO קיבלה את מירב הקולות בבחירות לפרלמנט 2020 בסלובקיה שנערכו ב-29 בפברואר 2020 וזכתה ב-53 מושבים באספה הלאומית המונה 150 חברים עם 25.02% מהקולות. השחיתות הייתה נושא מרכזי בבחירות, שסייעו למטוביץ', שכבר מזמן מיצב עצמו כפעיל נגד השחיתות.
ב-13 במרץ הודיע מטוביץ' כי הגיע להסכמה לקואליציה שלטונית עם שאר המפלגות המרכזיות והימניות כמו "אנו משפחה", "חירות וסולידריות" ו"למען העם", אם כי הם לא הסכימו על תוכנית ממשלה משותפת. הוא לא חשף את המינויים שלו לקבינט החדש. מטוביץ' הגיש את הרכב הקבינט שלו לנשיאה זוזאנה צ'פוטובה ב-16 במרץ; היא קיבלה את כל המינויים. הרכב הקבינט החדש נחשף ב-18 במרץ והושבעה ב-21 במרץ.
הדיוויזיה ה-52 (בריטניה)
הדיוויזיה ה-52 של הצבא הבריטי (לואולנד) היא דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמות העולם.
מלחמת העולם הראשונה
בקיץ 1914 גויסה הדיוויזיה והחלה באימונים, וביוני 1915 לחמה במהלך המערכה בגליפולי כחלק מהקורפוס השמיני. בקיץ 1916 נשלחה הדיוויזיה למצרים, ובאוגוסט אותה שנה היא לחמה בקרב רומני. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב עזה הראשון ובקרב עזה השני, ולאחר מכן מילאה חלק חשוב בהבסת העות'מאנים בקרב עזה השלישי ואף נטלה חלק בכיבוש ירושלים. באפריל 1918 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה במהלך מתקפת מאה הימים, ובכלל זה במהלך הקרב השני על הסום וקרב אראס. לאחר המלחמה, בשנת 1919, שוחררו חייליה והדיוויזיה פורקה.
בין המלחמות
בשנת 1921 הוקמה הדיוויזיה מחדש, כחלק מהצבא הטריטוריאלי. בשנת 1939 הוחלט על הכפלת כוח הצבא הבריטי, ועל בסיס הדיוויזיה הוקמה הדיוויזיה ה-15 (הסקוטית).
מלחמת העולם השנייה
לאחר הפינוי מדנקירק נשלחה הדיוויזיה לצרפת כחלק מחיל המשלוח הבריטי השני, אולם פונתה תוך זמן קצר במסגרת מבצע אריאל. הדיוויזיה התאמנה בלוחמה הררית, והייתה מיועדת למבצעים בנורווגיה, אולם בסוף מבצעים אלו לא יצאו אל הפועל. בקיץ 1944 הוכפפה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה המוטסת הראשונה, ואף תוכננה ליטול חלק במבצע מרקט גארדן, אולם לבסוף חלקה במבצע בוטל. בסתיו 1944 נשלחה הדיוויזיה להולנד, שם לחמה בקרב שפך הסכלדה, כחלק מהארמייה הקנדית הראשונה. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה, כאשר הקרב האחרון שנטלה בו חלק היה הקרב על המבורג.
לאחר המלחמה
בשנת 1946 פורקה הדיוויזיה, ובשנת 1947 הוקמה הדיוויזיה הסקוטית ה-51/52, אולם היא פוצלה בשנת 1950 לחטיבה ה-51 (היילנד) ולחטיבה ה-52 (לואולנד), אשר הפכו בשנת 1961 לפיקודים מחוזיים, וכיום הם מהווים את גדודי המילואים של הרגימנט המלכותי של סקוטלנד.
יחסי אירלנד–ונצואלה
יחסי אירלנד–ונצואלה הם היחסים הדיפלומטיים בין אירלנד לוונצואלה.
סקירה כללית
אירלנד הייתה בין 28 מדינות האיחוד האירופי שהתעלמו מתוצאות הבחירות לאספה המכוננת הלאומית בוונצואלה 2017. אירלנד התעלמה גם מתוצאות הבחירות לנשיאות בוונצואלה 2018, בהם הוכרז ניקולאס מדורו כמנצח. בשנת 2019, במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה, הכירה אירלנד בחואן גואידו כנשיא ונצואלה.
אסטרואידה
אסטרואיד הוא צורה גאומטרית המתארת את מסלולה של נקודה קבועה על גבי מעגל המתגלגל (ללא החלקה) בתוך מעגל אחר בעל רדיוס גדול פי 4 מרדיוס המעגל הפנימי. בהגדרה אחרת, אסטרואיד הוא היפוציקלואיד בעל k=4. אורך העקום הוא פי 6 מרדיוס המעגל הגדול, והשטח הכלוא מתחתיה הוא \frac{3}{8} משטח המעגל הגדול.
בקואורדינטות קרטזיות ניתן להציג אסטרואיד כעקומה:
קונג אנגוו
קוֹנְג אָנְגְווֹ (בסינית מסורתית: 孔安國, בסינית מפושטת: 孔安国, בפין-יין: kǒng ānguó, בערך 156-74 לפנה"ס), המכונה דְזְה-גְווֹ (子國), היה מלומד קונפוציאני, פקיד ממשל בשושלת האן המערבית בסין העתיקה וצאצא של קונפוציוס. הוא כתב את "מסורת אדון קונג על הכתובים הנערצים", פרשנות על גרסת "הטקסט הישן" של הקלאסיקה של המסמכים שכללה גם את טקסט המקור. היצירה אבדה במרוצת השנים, אולם במאה הרביעית הופיע זיוף של טקסט המקור שהופיע בה, והוכר כקלאסיקה קונפוציאנית למשך יותר מאלף שנים.
רקע
קוֹנְג אָנְגְווֹ היה יליד צ'וּ'פֿוּ במדינת לו, אחת מהרבה ממלכות חצי-אטונומיות בשושלת האן המערבית. הוא היה בנו השני של קוֹנְג ג'ונְג, וצאצא דור אחד-עשר של קונפוציוס. הוא למד את הקלאסיקה של השירים ואת הקלאסיקה של המסמכים מן המלומדים הקונפוציאניים המפורסמים שֶׁן פֵּי ופֿוּ שֶׁנְג. הוא גם שימש מטעם חצרו של הקיסר ווּ מהָאן בתור מומחה הרבצת מוסר (諫大夫), קצין ומושל מחוז, וזכה להערכת הקיסר כמומחה לחמש הקלאסיקות.
על פי המסורת, באחרית ימיו כתב את הספרים "לימוד וניתוח המאמרות", "מסורת הטקסט הישן של קלאסיקת כיבוד ההורים" ו"אמרות מבית מדרשו של קונפוציוס".
"הטקסט הישן" של הקלאסיקה של המסמכים
על פי המסורת, הנסיך גונְג מלוּ הרס בניין במתחם משפחת קונג במהלך הרחבת ארמונו, וכמה טקסטים עתיקים התגלו חבויים באחד הקירות, כולל הקלאסיקה של המסמכים. כפי הנראה הם הוסתרו שם כדי להציל אותם משריפת הספרים של הקיסר הראשון. גרסה זו של הקלאסיקה של המסמכים הכילה 16 פרקים יותר ממה שהועבר על ידי פֿוּ שֶׁנְג. מאחר שהטקסטים המוחבאים היו כתובים בכתב החותם העתיק, הגרסה שנתגלתה קיבלה את השם "הטקסט הישן", בעוד שהגרסה של פֿוּ שֶׁנְג קיבלה את השם "הטקסט החדש". קוֹנְג אָנְגְווֹ כתב פרשנות לגרסת הטקסט הישן, בשם "מסורת אדון קוֹנְג על הכתובים הנערצים" (尚書孔氏傳), וההיסטוריון המפורסם סְה-מָה צְ'ייֵן למד ממנו את הטקסט, והתייעץ בו במחקריו על הפרקים שעוסקים בקיסרים הקדומים שון ויו'.
במהלך שושלת האן המזרחית (25-220 לפנה"ס) אבדה "מסורת אדון קוֹנְג על הכתובים הנערצים". ובתקופת שושלת ג'ין המזרחית הופעה לפתע עותק-כביכול של יצירתו של קוֹנְג. המלומד מֵיי דְזֶה הגיש לקיסר יְוֵּ'אן מגִ'ין עותק של גרסת "הטקסט הישן" של הקלאסיקה של המסמכים, כולל הקדמה שלכאורה נכתבה בידי קוֹנְג אָנְגְווֹ. חצר הקיסר קיבלה את הגרסה של מֵיי כאותנטית. בשנת 653, בתקופת שושלת טאנג, הפכה גרסת "הטקסט הישן" שהציג מֵיי דְזֶה לגרסה הרשמית של הקלאסיקה הקונפוציאנית. למרות שמלומדים רבים פקפקו באותנטיות שלה במהלך מאות השנים שלאחר מכן, מעמדה כגרסה רשמית נשמר במשך יותר מאלף שנים, עד תקופת שושלת צ'ינג. כיום הגרסה של מֵיי דְזֶה נחשבת זיוף של היצירה של קוֹנְג אָנְגְווֹ.
סופיה, דוכסית הוהנברג
סופיה מריה יוזפינה אלבינה, דוכסית הוהנברג (1 במרץ 1868 – 28 ביוני 1914) הייתה בת למשפחת אצולה זוטרה אשר נישאה בנישואים מורגנטיים לפרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. נרצחה יחד עם בעלה בידי גברילו פרינציפ במהלך הרצח בסרייבו - רצח אשר הוביל למלחמת העולם הראשונה.
תחילת דרכה
סופיה נולדה ב-1 במרץ 1868 בשטוטגרט שבממלכת וירטמברג. אביה היה בוהוסלב, רוזן חוטק וחוטקוב, אציל זוטר מבית בוהמי קטן, אמה הייתה וילהלמינה קינסקי, רוזנת ויצניץ וטיטאו. בגיל צעיר סופיה שימשה כעוזרת האישית של איזבלה, נסיכת קרוי, אשתו של הארכידוכס פרידריך, דוכס טשן.
בתאריך ובמועד לא ברורים, פגשה סופיה את פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, בנם של קרל לודוויג, ארכידוכס אוסטריה ומריה אנונציאטה, נסיכת שתי הסיציליות. השניים ניהלו רומן. פרנץ פרדיננד היה אחיינו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ובשל מות בן הקיסר, רודולף, נסיך הכתר של אוסטריה, מונה ליורש העצר של האימפריה האוסטרו-הונגרית. באותה תקופה שרת הארכידוכס פרנץ פרדיננד בחיל המצב בפראג, כך שהוא ביקר פעמים רבות בטירת האלבטורן שבה סופיה עבדה כעוזרת של הנסיכה איזבלה. בני הבית היו משוכנעים שהארכידוכס התאהב במריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של הנסיכה איזבלה והארכידוכס פרידריך. הייתה זו הנסיכה איזבלה שגילתה שהארכידוכס מאוהב למעשה במשרתת שלה, וכשהדבר התפרסם פרצה שערורייה באימפריה.
אשת יורש העצר
דודו של פרנץ פרדיננד, הקיסר פרנץ יוזף, הודיע לו שהוא אינו יכול להינשא לסופיה. חרף העובדה שמשפחת חוטק נחשבה למשפחת אצולה עתיקה מאוד, חוקי הנישואין של בית הבסבורג קבעו שיורש העצר זכאי להינשא אך ורק לבת לשושלת אשר שולטת, או שלטה בעבר, באחת ממדינות אירופה, ומשפחת חוטק לא הייתה כזו. השערורייה באה זמן קצר לאחר השערורייה שסביב מותו הלא מפוענח של יורש העצר הקודם, הנסיך רודולף, ובבית הבסבורג חששו מאובדן יוקרתה של משפחת המלוכה. לנוכח סירובו העיקש של פרנץ פרדיננד לוותר על סופיה, הושגה פשרה ביוזמתה של מריה תרזה, נסיכת פורטוגל, אמו החורגת של פרנץ פרדיננד וגיסתו האימתנית של הקיסר: פרנץ פרדיננד הורשה להינשא לסופיה, ובו זמנית לשמור על מעמדו כיורש העצר. כמו כן הוענק לסופיה התואר "דוכסית הוהנברג", אשר היה אמור לעבור בירושה גם לילדיה. עם זאת, היא לא יכלה לקבל את התואר "קיסרית אוסטריה ומלכת הונגריה" אשר היה שמור לאשת הקיסר, וילדיה לא יהיו זכאים לרשת את הכתר ואף לא יקבלו את זכויות היתר שהיו שמורות לבני הבסבורג. הזוג קיבל את התנאים, וב-28 ביוני 1900 נאלץ להופיע בארמון הופבורג בפני הקיסר, הארכיבישוף של וינה, האצולה האוסטרית וההונגרית ושרי שתי המדינות, כדי לחתום על מסמך רשמי שבו הובטחו התנאים.
סופיה ופרנץ פרדיננד נישאו בטקס צנוע יחסית ב-1 ביולי 1900, ברייכסטאדט שבבוהמיה. הקיסר לא השתתף בטקס, וכך גם אחיו של פרנץ פרדיננד ולמעשה כל משפחת המלוכה פרט לאמו החורגת ושתי אחיותיו החורגות של פרנץ פרדיננד. גם לאחר נישואיהם, לא הפסיק היחס המשפיל של האצולה כלפי סופיה. שר הטקס הקיסרי היה אלפרד, הנסיך השני ממונטנובו, אשר היה אויב מושבע של פרנץ פרדיננד. הוא ניצח על שלל השפלות קטנוניות כנגד הזוג, ובמקביל דאג לשמירה קפדנית של פרוטוקול הטקסים, וגרם לכך שאסור היה כמעט להכיר בקיומה של סופיה. בני אצולה רבים לא יכלו לארח אותה בטירותיהם, ונאסר עליה להשתתף באירועים רשמיים לצד בעלה. השפלה זו הפכה את פרנץ פרדיננד לכועס וממורמר עד כדי כך שהקיסר הטיל ספק בשפיותו. למרות זאת, הוא נותר קשור מאוד לסופיה. הוא אמר פעם:
הרצח
ביוני 1914, החליט פרנץ פרדיננד לצאת לביקור בסרייבו, בירת בוסניה אשר סופחה בידי אוסטריה. כאמור לעיל, בדרך כלל נאסר על סופיה ללוות את בעלה באירועים רשמיים, אולם בביקור זה הגיע פרנץ פרדיננד לא כנציג השלטון, אלא כנציג הצבא האוסטרו-הונגרי. לפיכך סופיה שמחה מאוד להתלוות אליו. מושל בוסניה, אוסקר פוטיורק, היה להוט לקשור קשרים עם יורש העצר, ולפיכך דאג שסופיה תכובד היטב. הוא התעלם מהתרעות בדבר תוכנית של לאומנים בוסנים קיצוניים לרצוח את יורש העצר, ובאופן כללי הזניח את השמירה. הדבר אפשר לארגון הסרבי הקיצוני "היד השחורה", לשתף פעולה עם מקבילו הבוסני "בוסניה הצעירה" להכין תוכנית לרצח. פרנץ פרדיננד עצמו העיר: "הדבר הזה לא ממש סודי, ולא אופתע אם יצפו לי כמה כדורים סרביים". בהזדמנות אחרת הוא העיר ש"שם יזרקו עלינו פצצות".
הביקור עבר בתחילה ללא כל בעיה. ב-27 ביוני נפגשה סופיה בעיר המרחצאות אילידזה עם ד"ר יוסיפ סונאריץ', פוליטיקאי קרואטי אשר היה חבר בולט בפרלמנט הבוסני. הוא היה מאלו שהתנגדו לביקור וסברו שהוא מסכן את ביטחון הזוג. סופיה אמרה לו: "ד"ר סונאריץ' היקר, טעית אחרי הכל. דברים כאלה לא תמיד קורים כמו שאתה אומר שהם קורים. בכל מקום שהיינו, כולם, עד אחרון הסרבים, קיבלו אותנו בידידות גדולה, בנימוס רב ובחום אמיתי. אנחנו מרוצים מאוד מהביקור." סונאריץ' השיב: "הוד מעלתה, אני מתפלל שכשיהיה לי הכבוד לפגוש אותך שוב מחר בערב תוכלי לחזור על המילים האלה. אבן גדולה תגול מעל ליבי". חרף חילוקי הדעות, למחרת נערך הביקור בסרייבו כמתוכנן. בשעה 10:15 חלפה השיירה המלכותית על פני החבר הראשון בקבוצת המתנקשים, מוחמד מחמדבשיץ'. הוא עמד וצפה בהם אולם לא ירה. מאוחר יותר טען כי לא הצליח למצוא זווית ירי נוחה ולכן החליט שלא לירות מחשש לסיכון המשימה. החבר השני בקבוצה, נֶדֶלקוֹ צַ'בּרינוביץ', זרק פצצה אל עבר מכוניתו של פרנץ פרדיננד, אבל החטיא. הפצצה הרסה את המכונית השנייה בשיירה ופצעה קשות את נוסעיה, שוטר ומספר אזרחים שהיו בקהל הצופים.
הפצועים פונו לבית החולים, והמכונית המשיכה בדרכה לכיוון בניין העירייה. ראש העיר לא שמע על המאורע, והתחיל לשאת נאום. פרנץ פרדיננד קטע את דבריו בזעם: "אדוני ראש העיר, אני בא לערוך אצלך ביקור, ואת פני מקדמים בפצצות! למה אתה מתכוון, כשאתה מדבר על נאמנות?". סופיה הייתה היחידה שהצליחה להרגיע אותו, ואף אפשרה לראש העיר לסיים את נאומו. פרנץ פרדיננד התעקש לבקר בבית החולים שבו אושפזו הפצועים. אחד מאנשי פמלייתו טען שהדבר מסוכן, אולם הוא הגיב במילים: "אתה חושב שכל סרייבו מלאה ברוצחים?". עם זאת, בעצתו של פוטיורק, הוחלט שסופיה לא תצטרף לנסיעה. כאשר סופיה שמעה על כך, היא סרבה להישאר באומרה: "כל עוד הארכידוכס יראה את עצמו בפומבי היום לא אעזוב אותו". עם זאת, פוטיורק שכח להודיע לנהג ליאופולד לוייקה על השינוי בתוכנית, וזה האחרון המשיך במסלול הקודם. פוטיורק הבחין בכך כאשר לוייקה פנה בפנייה הלא נכונה ליד הגשר הלטיני. הוא אמר ללוייקה לשנות את המסלול, וזה האחרון החל נוסע בהילוך אחורי אטי. רוצח נוסף בשם גברילו פרינציפ, בדיוק קנה מזון בחנות סמוכה כאשר הבחין במכונית בעלת הגג הפתוח הנוסעת באיטיות ישר לכיוונו. פרינציפ הבין שמדובר בהזדמנות שלא תחזור על עצמה, התקרב אל הדופן הימנית של הרכב וירה פעמיים מאקדח FN מדגם 1910 חצי-אוטומטי בקוטר 7.65 מ"מ מתוצרת פבריק נסיונל. הכדור הראשון פגע בבטנה של סופיה, השני בצווארו של פרנץ פרדיננד.
סופיה ופרנץ פרדיננד גססו במכונית, ונפחו את נשמתם בדרך לבית החולים. ב-3 ביולי התקיימה הלווייתם. אפילו לאחר מותם, הם סבלו מגינוני החצר ההבסבורגיים הנוקשים. ארונו של פרנץ פרדיננד היה גדול באופן ניכר מארונה של סופיה, והוצב על כן גבוה יותר. שניהם ידעו שלסופיה לא יינתן להיקבר בקריפטה הקיסרית בווינה לצדו של פרנץ פרדיננד, ולפיכך ביקשו לפני מותם להיקבר באחת המצודות האהובות עליהם בעיר ארסטטן בדרום אוסטריה. את מקומו של פרנץ פרדיננד בתפקיד יורש העצר מילא קרל הראשון. הרצח של הזוג המלכותי זכה לכינוי "הירייה שנשמעה ברחבי העולם", והובילה ל"משבר יולי" אשר לאחריו פלשה אוסטריה לסרביה. אל המלחמה נגררו גם האימפריה הרוסית, הקיסרות הגרמנית, צרפת, בלגיה ובריטניה והיא הפכה למלחמת העולם הראשונה.
משפחתה
סופיה ילדה לפרנץ פרדיננד ארבעה ילדים:
אנדרה גיו
אנדרה גיו (בצרפתית: André Guillot; 15 באוקטובר 1908 - 23 בפברואר 1993) היה שף צרפתי, השף של מסעדת "אוברז' די וייה מארלי" (l’Auberge du Vieux Marly) במארלי-לה-רואה.
ביוגרפיה
חלקה הראשון של הקריירה שלו שימש כשף בבתים פרטיים, בכלל זה בשירותו של הסופר הסוריאליסטי רמון רוסל (Raymond Roussel), עשיר אנין טעם שלביתו הובאו פירות וירקות מקוט ד'אזור ברולס-רויס. במלחמת העולם השנייה נפל בשבי, אחריה עבד במספר מוסדות ואחר-כך התיישב בנורמנדי במארלי-לה-רואה ב-1952, שם היה שף המסעדה "אוברז' די וייה מארלי". המסעדה הצרפתית בעלת השם הגדול ביותר שמדריך מישלן האדום התעלם ממנה. ב-1966 דירג מדריך ג'וליארד את המסעדה כ"מסעדה הטובה ביותר בשכנות לפריז" והיא קיבלה 17.5/20 נקודות במדריך גו מיו ותרנגול שחור מוכתר (הציון הגבוה ביותר) מידי מדריך קלבר.
גיו פרש ב-1972, לימד בישול. בין השפים אותם לימד נכללו ז'אן-מארי אמט, פייר בארדש, ז’אק קאניה, גי ז'דה, אמיל יונג, גי מארטן, מארק מנו, ז'אן-פייר רוברט, אנרי סגן (Henri Seguin) וז’ראר וייה.
אנדרה גיו מוכר כממציאו של הרטבים בלי קמח, על ידי סילוק הרביכה והקמח, הוא הסמיך את הרטבים באמצעות צמצום, ההצלחה נזקפת גם לזכות מתכון מגדנאות מיוחד.
כריסטיאן מיו תיאר אותו כ"הבלתי מובן ביותר מבין השפים הצרפתיים הגדולים ביותר", הוא נחשב כחלוץ המטבח הקל, הרבה לפני עידן הדיאטה.
הוא היה גלוי לב ולא היסס לתקוף מסורות מבוססות היטב, כך למשל תקף את הנוהג להבעיר את המנה לעיניו של הלקוח כהצגה גרידא וגרס שיש לעשות זאת במטבח בלבד.
הוא הלך לעולמו ב-1993 בסן-ז'רמן-אן-לה.
חוות רוח
חוות רוח היא מתחם שבו פועלות יחדיו טורבינות רוח אחדות לשם ייצור חשמל. חוות רוח משתנות בגודלן, מחוות שבהן פועלות טורבינות רוח מעטות, לכאלה שבהן פועלות מאות טורבינות רוח. ישנן חוות רוח יבשתיות וחוות רוח ימיות.
חוות רוח יבשתיות גדולות פועלות בסין, בהודו ובארצות הברית. ההספק של חוות רוח גדולה מגיע לאלפי מגוואט. בדצמבר 2020 פעלה חוות הרוח הימית הגדולה בעולם בבריטניה, עם 174 טורבינות רוח, בהספק כולל של 1,218 מגוואט.
כיוון שאינן צורכות דלק בפעולתן, חוות רוח נחשבות למקור טוב לאנרגיה ירוקה. עם זאת, גם לחוות רוח השפעה סביבתית, כאשר הן מתפרסות על שטח נרחב, גורמות לפגיעה בבתי גידול ועוד.
למיקום של חוות רוח יש השפעה מהותית על מידת הצלחתה. המיקום נקבע לפי מהירות הרוח השוררת בו, אך גם לפי נגישות לרשת החשמל, נגישות פיזית לאתר ומחירי החשמל המקומיים. ככל שהמהירות הממוצעת של הרוח גבוהה יותר, כך תגדל יצירת החשמל בטורבינת הרוח, ותהיה כדאית יותר מבחינה כלכלית. תנאי הרוח האידיאליים הם זרימה יציבה ונטולת מערבולות של רוח מכיוון מסוים. מבחינה זו, מעברי הרים הם מיקום אידיאלי לחוות רוח, משום שהם מכוונים את הרוחות לכיוון יחיד. לאיתו מקום מתאים לחוות רוח, מבחינת משטר הרוחות שבו, מסייע אטלס רוחות, תוך אישוש המידע באמצעות מדי רוח ושבשבות.
מאפיין חשוב בתכנון של חוות רוח הוא המרחק בין טורבינות הרוח. כאשר הטורבינות קרובות מדי זו לזו, הטורבינות שבחזית מול הרוח בולמות את הרוח לטורבונית שמאחוריהן. מאידך, רווחים גדולים בין הטורבינות מגדילים את השטח הכולל הנדרש לחוות הרוח, ואת דרכי הגישה והכבלים הנדרשים. המרחק המקובל בין טורבינות היא פי 3.5 מקוטר המדחף של הטורבינה.
יתרונות
בחוות רוח עלות הפקת חשמל נמוכה, עקב הניצול של אנרגיה זמינה. רוח אינה עולה כסף, ולא נדרש דבר כדי ליצור אותה. למעשה, העלויות העיקריות הכרוכות בהפקת החשמל בחוות רוח הן עלויות התכנון וההקמה של החווה. השקעה ראשונית זו עשויה להיות כדאית, משום שתהליך ייצור החשמל והתפעול השוטף זולים. עקב פשטות המערכת כמות התקלות בה נמוכה יחסית.
חשמל זמין בשעות שיא - ישנם זרמי רוח בשעות צריכת השיא בחורף כאשר יש סופות והפרשי טמפרטורות הגורמים לשקעים ורמות ברומטריות, אשר גורמים לרוחות חזקות. אלה הן בדיוק השעות שבהן מפעילים את החימום בבתים ויש צריכת שיא. יתרה מכך, היכולת לקיים מתקני ייצור באופן מדולארי מאפשר קרבה של המתקנים ובכך הבטח אספקה ברמה גבוהה יותר ואמינה יותר לצרכנים.
בארצות בהן מותקנות חוות רוח בים ישנם זרמי אוויר קבועים בשעות קבועות ולכן ניתן לקבל גרף ייצור קבוע ואמין בהתאם לצרכים וכן ניתן גם לבצע אדפטציה של שעות פעילות התעשייה לשעות בהן האנרגיה מופקת, בכך להוזיל את עלויות הייצור באופן משמעותי.
חסרונות
הפקת חשמל מרוח מזיקה לסביבה פחות מייצור חשמל בתחנות כוח קונבנציונליות, אולם חוות הרוח משפיעות על הסביבה בתוכה הן פועלות. המפגעים העיקריים המיוחסים לניצול אנרגיית הרוח הם: רעש, פגיעה בנוף, בטיחות, פגיעה בבעלי חיים, עלות החומרים באנרגיה ופגיעה בניצול קרקעות. החששות העיקריים הם מפני הרעש שיוצרים להבי טורבינות הרוח, הפגיעה בנוף והנזק לבעלי חיים. כמו כן ישנם מחקרים שהוכיחו שלחוות גדולות ישנה השפעה שלילית על האקלים ולשימוש מאסיבי בטורבינות בינוניות יכולה להיות השפעה על האקלים הקרוב. להלן פירוט של החסרונות ופתרונותיהם:
יחסי אירלנד–ערב הסעודית
יחסי אירלנד–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים בין אירלנד לערב הסעודית.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בספטמבר 1974 אירלנד וסעודיה נהנו מיחסים מצוינים במשך שנים רבות. כמעט כל האזרחים האירים העובדים בסעודיה הם עובדים אורחים, בחסות המעסיק שלהם.
ריצ'י ואלנס
ריצ'י ואלנס (באנגלית: Ritchie Valence, ובשמו המלא: Richard Steven Valenzuela; 13 במאי 1941 - 3 בפברואר 1959) היה זמר אמריקאי, מחבר שירים ונגן גיטרה.
ב-3 בפברואר 1959, תאריך שנודע מאוחר יותר בכינוי "היום שבו מתה המוזיקה", נהרג ואלנס בתאונת מטוס קל במדינת איווה. בתאונה נהרגו גם באדי הולי וג.פ. "ביג בופר" ריצ'רדסון.
ילדותו ונעוריו
ואלנס נולד בשכונת פקוימה, בעיר לוס אנג'לס, למשפחה ממוצא מקסיקני. כבר בגיל 5 הראה עניין במוזיקה ובעידודו של אביו החל ללמוד נגינת גיטרה וחצוצרה. בגיל מאוחר יותר אף למד בעצמו לתופף. אף שהיה שמאלי, בזכות רצונו העז ללמוד לנגן על הגיטרה, הצליח לסגל את האחיזה המסורתית של נגנים ימנים.
קריירה
בזכות כישרונו בנגינת הגיטרה ובשירה, אִלתר ואלנס לעיתים קרובות בעת הופעותיו. אלתורים אלה לא הוקלטו בתקליטיו המסחריים. בחודש מאי 1958 שמע את ואלנס נשיא חברת תקליטים מקומית, בוב קין, והזמינו להקליט בביתו. בעקבות הקלטה ביתית זו הוחתם ואלנס על חוזה הקלטות. משיקולים מסחריים החליט ואלנס לקצר את שם משפחתו.
במהלך ימי חייו הקצרים הספיק ואלנס לפרסם שני תקליטים בלבד. תקליטו הראשון הוקלט בחודש יולי 1958 והכיל את השירים: "Come On, Let's Go" ו-"Framed". תקליטו השני הכיל את השירים: "Donna" ו-"La Bamba". לאחר הקלטת שיריו החליט ואלנס להפסיק את לימודיו בתיכון ולהתרכז בקריירת זמרה. אמרגנו, בוב קין, תכנן עבורו לוח הופעות ברחבי ארצות הברית וכן הופעות בתוכניות טלוויזיה. הופעתו הראשונה של ואלנס הייתה ב-6 באוקטובר, בתוכנית הטלוויזיה של דיק קלארק "American Bandstand", אשר שודרה מפילדלפיה. בתוכנית הוא שר את שירו "Come On, Let's Go". בחודש נובמבר טס ואלנס להוואי והופיע לצדם של באדי הולי ופול אנקה. בחגיגות חג המולד, הופיע בניו יורק לצדם של זמרים שהשפיעו רבות על סגנונו, בהם צ'אק ברי, בו דידלי, האחים אברלי, דוויין אדי, אדי קוקרן וג'קי וילסון. ב-27 בדצמבר שב והופיע בתוכנית הטלוויזיה "American Bandstand", הפעם עם שירו "Donna".
לאחר ששב ללוס אנג'לס הופיע בסרטו של אלן פריד "Go Johnny Go". בין הופעותיו הרבות המשיך ואלנס להקליט שירים באולפן בלוס אנג'לס, שירים אשר התפרסמו בתקליטים שיצאו רק לאחר מותו. בתחילת 1959 יצא ואלנס למסע הופעות, משותף למספר אמנים, במערב התיכון של ארצות הברית. לאחר שהאוטובוס בו נסעו האמנים התקלקל, החליט באדי הולי, שהיה בין המשתתפים במופע, לשכור מטוס קל בו יטוס יחד עם להקתו, כדי להספיק להגיע במועד להופעתם הבאה. ואלנס הצטרף לטיסתם. המטוס המריא משדה התעופה במייסון סיטי, איווה, בעת סופת שלג עזה, והתרסק זמן קצר לאחר ההמראה. כל נוסעי המטוס נהרגו.
מורשתו
ואלנס היה ממבשרי הצ'יקנו רוק והיווה השראה למוזיקאים לטינים רבים, בהם: לוס לובוס, קרלוס סנטנה ואחרים, בשעה שזמרים לטינים מעטים בלבד הצליחו בעולם מוזיקת הרוק והפופ.
להיטו "לה במבה" נותר שירו הידוע ביותר והצליח במצעדי פזמונים בארצות הברית.
ב-1987 יצא למסכי הקולנוע הסרט המוזיקלי "לה במבה", שנסב אודות קורות חייו של ואלנס. את דמותו של ואלאנס גילם השחקן לו דיאמונד פיליפס.
9 בפברואר
9 בפברואר הוא היום ה-40 בשנה, בשבוע ה-6 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 325 ימים (326 בשנה מעוברת).
רועי פרננדס
רועי פרננדס (נולד ב-10 בפברואר 1976) הוא שחקן סנוקר ישראלי. במשך קריירה של כ-20 שנה זכה בתארים רבים בישראל, בתואר אלוף ישראל ובתארים בינלאומיים. בנוסף, פרננדס הוא היצרן היחיד בישראל למקלות סנוקר וחבר הנהלה בהתאחדות הסנוקר בישראל.
קריירה
פרננדס החל לשחק סנוקר בגיל 16 ואת הרצף הראשון (באנגלית: Break) של מעל 100 נקודות עשה כבר בגיל 18. את הרצף המקסימלי של 147 נקודות ביצע בגיל 23. במשך 15 שנה זכה ברציפות בתואר אלוף ישראל (שיא שעדיין לא נשבר) ובתארים נוספים בישראל ובעולם.
בין התארים:
ספינופס
ספינופס (שם מדעי Spinops) הוא סוג דינוזאור ממשפחת הצרטופסיים שחי בקרטיקון העליון באלברטה שבקנדה באמריקה הצפונית.