cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי הוותיקן–ספרד
מאז 1978
הדבר היה מנוגד לממשלות הקודמות של ספרד, שרבות מהן דאגו לקדם את התרבות והזהות ההיסטורית הקתולית של ספרד.
השיטפון בנהר הצהוב (1887)
השיטפון בנהר הצהוב, שאירע בשנת 1887, היה אסון טבע רחב ממדים בנהר הצהוב (הוּאַנג הֶא) שבסין. הנהר מועד לשיטפונות גם בשנים רגילות מפני שהוא זורם בין שתי סוללות עפר שמעבר להן מישורים ארוכים; אולם השיטפון הקיצוני, שהחל בספטמבר 1887, על פי ההערכות הנמוכות ביותר, גרם למותם של מעל 900,000 אנשים (ההערכות הגבוהות מציינות כ-2 מיליון), והוא אחד האסונות הטבעיים הקטלניים ביותר שתועדו.
היסטוריה
במשך מאות שנים, חקלאים שחיו על גדות הנהר הצהוב בנו סוללות כדי לנתב ולשמור על מי הנהר, אשר עם הזמן עלה מפלסם עקב טין וסחופת שהצטברו על הצד הפנימי של הגדות. בשנת 1887, עלה הנהר על גדותיו עקב מספר ימים רצופים של גשם כבד. הוא עלה אף על גובה הסוללות ב-28 בספטמבר, ובכך יצר שיטפון כבד.
מכיוון שאין מדד בינלאומי לעוצמתו של שיטפון, הוא נמדד בדרך כלל בגובה הנזק שנגרם ומספר הקרבנות. נהוג לחשוב שמי הנהר הצהוב פרצו את הסוללות המלאכותיות בהואיואנקואו שבמחוז חנאן. עקב האופי המישורי של השטח באזור, השיטפון התפשט במהירות ברחבי צפון סין וכיסה שטח עצום של כ-130,000 קילומטרים רבועים, תוך הטבעה של שטחי חקלאות, עיירות ואזורים מסחריים. לאחר האסון, כ-2 מיליון בני אדם נותרו ללא קורת גג. התנאים שלאחר האסון הובילו למחסור חמור באמצעים ומגיפות רחבות היקף, וגרמו למותם של כמות גדולה של אנשים — על פי הערכות ייתכן ואף יותר מאשר השיטפון עצמו.
אטיקי אודוס
אטיקי אודוס (יוונית Αττική Οδός, "דרך אטיקה") הוא כביש אגרה בבעלות פרטית בחבל אטיקה ביוון. הכביש המקיף את אתונה ממזרח ומצפון, מהווה כביש טבעת לעיר. הקטע העיקרי של אטיקי אודוס ידוע גם ככביש מהיר A6, וממנו מסתעפים ארבעה קטעי דרך משלימים (A62, A64, A642 ו-A65) המהווים חלק מהמיזם.
אטיקי אודוס מחובר למערכת הכבישים המהירים של יוון באמצעות כביש A1 המוביל לסלוניקי ולצפון יוון וכביש A8 המוביל אל הפלופונסוס. הכביש הוא חלק מכביש טראנס אירופי E94. אורכו הכולל של אטיקי אודוס הוא 76 ק"מ, והוא תרם רבות להפחתת עומסי התנועה וזיהום האוויר במרכז העיר.
תוכניות להמשך פיתוח הכביש
מעבר לציר אגלאו הנמצא לקראת השלמה, מתוכננים מספר מיזמים שיעמידו את אורכו הכולל של הכביש על 141 ק"מ:
נתונים טכניים
הכביש כולל שני מסלולי תנועה, כשבכל אחד מהם שניים או שלושה נתיבים וכן שוליים רחבים המיועדים לתנועת רכב חירום. הכביש כולל 52 מנהרות ומאות גשרים ומעברים עיליים ותחתיים. בקטע הכביש העיקרי 21 מחלפים (כולל תחנות אגרה), ולאלה נוספים 6 מחלפים ותחנות אגרה בציר אימיטוס (מחלפים אלה מסומנים באות Y היוונית). בציר אגלאו 4 מחלפים נוספים. עלותו של המיזם כולו מוערכת ב-2,6 מיליארד אירו.
אגרה
הכביש מתפקד ככביש אגרה והתשלום עבור הנסיעה בו נגבה במחלפי הכניסה אליו ובקצותיו. התשלום אינו מושפע מאורך הנסיעה בכביש, אך הוא מדורג בהתאם לסוג הרכב ומשקלו. התשלום נעשה באמצעות כרטיסי מנוי במספר מסלולי חברות, או בתשלום חד פעמי לפקידי האגרה בכניסות אל הכביש.
בטיחות
אטיקי אודוס נחשב לאחד הכבישים הבטוחים באירופה והוא נבנה לפי תקני בטיחות מחמירים הכוללים הפרדה מסלולית מלאה, שוליים רחבים למעבר רכב חירום, גידור, מערכת תאורה מקיפה ואספלט חדשני המפחית את סכנת ההחלקה. בנוסף מצויד הכביש בחיישנים לניתור רמות הפחמן החד-חמצני, במנהרות ובמערכת אוטומטית לאוורורן, וכן שילוט אלקטרוני מתעדכן. לאורך הכביש פזורות מאות מצלמות המעבירות את תמונות הכביש בזמן אמת אל מרכז השליטה והבקרה סמוך למחלף פאניה. ממרכז זה מופעלות יחידות סיור המסוגלות להעניק סיוע במקרה הצורך.
אויגורים
האוּיְגוּרִים (באויגורית: ئۇيغۇر, הגייה:, בסינית: 维吾尔) הם עם טורקי ממרכז אסיה, הנאמד בכ-10 מיליון נפשות. כ-80% מהאויגורים מתגוררים בשינג'יאנג, מחוז אוטונומי בצפון-מערב סין, שם הם מהווים כמעט מחצית מהאוכלוסייה. באזור זה התקיימה האימפריה האויגורית במהלך המאות ה-8 וה-12 לספירה. נכון לשנת 2010 מרבית האויגורים הם מוסלמים סונים. מתוך 55 קבוצות המיעוטים המוכרות על ידי הממשל בסין, האויגורים הם הקבוצה החמישית בגודלה, ונכון לשנת 2010 הם מהווים כ-0.76% מכלל האוכלוסייה בסין.
היסטוריה
בעבר התקיימה באזור צפון סין של היום האימפריה האויגורית, אשר בין היתר השפיעה בצורה ניכרת על האימפריה המונגולית בתחילת דרכה. האויגירים האמינו בעבר בדתות סיניות קדומות. במהלך המאה ה-9, החלו רבים מהאויגורים להאמין בנצרות, בגרסתה האשורית המוקדמת, ואימצו לעצמם את הכתב הארמי. לאחר התמוטטות האימפריה שלהם, במהלך המאה ה-12, האויגורים התאסלמו. הם השפיעו רבות על המונגולים, ניתן לציין את הכתב הארמי-אויגורי אשר אומץ על ידי ג'ינגיס חאן ככתב הרשמי של אימפריה המונגולית, ובמהלך השנים נודע ככתב המונגולי. כיום האויגורים הם מוסלמים סונים ושפתם נכתבת באמצעות האלפבית הערבי, הקירילי, והלטיני.
האויגורים בגלות
קהילות של אויגורים בגלות קיימות בפקיסטן, אפגניסטן, רוסיה, קזחסטן, קירגיזסטן, מונגוליה, אוזבקיסטן, גרמניה, טורקיה וקבוצה קטנה במחוז חונאן בדרום-מרכז סין. ניתן למצוא רבעים אויגוריים בערים הסיניות הגדולות כגון שאנגחאי ובייג'ינג. בצפון אמריקה קיימות קהילות קטנות אך פעילות מאוד של אויגורים בעיקר בלוס אנג'לס, סן פרנסיסקו, ניו יורק, וושינגטון די. סי., טורונטו וונקובר. קבוצות הגולים השונות פועלות לכינונה של מדינה אויגורית עצמאית בחבל הגובל בפקיסטן ואפגניסטן, אותה הם מכנים מזרח טורקסטן.
הסכסוך הסיני-אויגורי
בשנת 1933 פרץ המרד האויגורי הראשון בשלטון הסיני. האויגורים דרשו עצמאות במחוז שינג'יאנג. כשנוסדה הרפובליקה העממית של סין באוקטובר 1949 זכו האויגורים לאוטונומיה חלקית באזורים בהם הם היוו רוב האוכלוסייה בשינג'יאנג. המתיחות בין האויגורים לשלטון הסיני נמשכה לאורך השנים. על אף שישנם אויגורים הנושאים במשרות ציבוריות במחוז, הכוח בפועל נמצא בידי קבוצת הרוב בסין - ההאן. אף על פי שעל פי החוק יש לאויגורים אוטונומיה, הם עדיין מנהלים מאבק חלוקה על משאבים כיוון שהם רוצים יותר שליטה בהקצאת המשאבים שלהם.
בתחילת יולי 2009 היו התנגשויות בין כוחות החוק של סין לבין מפגינים אויגורים בעיר אורומצ'י, בהתנגשויות נהרגו כ-200 אנשים. ב-1 במרץ 2014 נכנסה קבוצה של שמונה טרוריסטים לתחנת רכבת עמוסה בעיר קונמינג, בירת מחוז יונאן שבדרום סין, ודקרה למוות, באמצעות סכינים ומצ'טות, 29 נוסעים. באירוע זה גם נפצעו כ-140 אנשים. שום גוף לא לקח אחריות על האירוע, אך לטענת הרשויות מבצעי התקיפה היו אויגורים אם כי לא הוכח קשר לאויגורים פרט לדגל מזרח טורקסטאן שנמצא במקום. ב-29 ביולי 2014 התבצע אירוע דקירה נוסף, שבו נהרגו עשרות אזרחים.
לאחר תקופה מסוימת של התנגשויות אלימות, השתנה היחס של השלטון הסיני לאויגורים והפך לאגרסיבי יותר. הממשלה כלאה ללא משפט מיליוני אויגורים במחנות חינוך מחדש. דיווחים שונים מעידים על מעשי עינויים כחלק מניסיון להרחיק את האסירים מזהותם האתנית ומאמונתם המוסלמית. בעקבות דיווחים אלו ואחרים הטילה ממשלת ארצות הברית סנקציות כלכליות על סין, כחלק ממלחמת הסחר בין המדינות. סין מבצעת מהלכים נוספים במטרה להחליש את הזהות האתנית הלא-סינית של האויגורים, כאשר בין היתר הראו צילומי לוויין שהממשל הרס בתי קברות מקומיים. עם התפתחות הטכנולוגיה של העשור השני של המאה ה-21, הקימה ממשלת סין מערך ריגול המוני בשינג'יאנג, הכולל פריסה רחבה במיוחד של מצלמות עם טכנולוגיית זיהוי פנים וזיהוי תנועה, תחנות משטרה וציוד האזנה, לצד רישום מפורט של התושבים מבחינת מידע ביומטרי, תמונות, במקרים מסוימים גם רישום ביולוגי המבוסס על איברים פנימיים וכן מעקב כללי אחר התנהגויות הנחשבות "חשודות" דוגמת כניסה לבית דרך דלת אחורית או יצירת קשר עם קרובי משפחה מחוץ לסין.
במחצית השנייה של העשור החלה ממשלת סין בהפעלה של מדיניות אגרסיבית להקטנת הילודה האויגורית. קודם לכן לא אכפה הממשלה את מדיניות צמצום הילודה הסינית על האויגורים ונפוצו בקרבם משפחות מרובות ילדים. מגוון פעולות בנושא דוגמת מעצר של הורים למשפחות מרובות ילדים ושליחת ילדיהם לבתי יתומים, גרמו לירידה של למעלה מ-60% בין השנים 2015 ו-2018.
בשנת 2018 דיווחה ועדה של האו"ם בז'נבה כי סין מחזיקה כמיליון אויגורים במחנות סודיים לחינוך מחדש במחוז שינג'יאנג.
בשנת 2020 פרסם המרכז למדיניות גלובלית בוושינגטון שהרשויות בסין העבירו מאות אלפי אויגורים בשיאנג'ינג לעבודה בכפייה בקטיף כותנה. בייג'ינג הכחישה וטענה שמדובר ב"מניפולציה של ארצות הברית".
קישורים חיצוניים
, סרטון של ריכוז עצירים אויגורים בסין, לקראת הובלתם למחנה-כליאה
שאול לבמור
שאול לבמור (באנגלית: Saul Levmore; נולד ב-1953) הוא יהודי אמריקאי, פרופסור למשפטים, מופקד הקתדרה על שם ויליאם ב. גרהאם ודיקן בית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו.
קורות חיים
שאול לבמור הוא בן למשפחה יהודית אמריקאית. הוא בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת קולומביה ב-1973, דוקטורט בכלכלה מאוניברסיטת ייל ב-1978 ודוקטורט במשפטים מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל ב-1980. היה מופקד הקתדרה על שם ברוקואו באוניברסיטת וירג'יניה והצטרף לבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו ב-1998 ונעשה הדיקן ב-2001. לבמור שימש כפרופסור אורח באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת טורונטו, אוניברסיטת מישיגן ואוניברסיטת נורת'ווסטרן. לבמור נבחר כחבר האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 2000 והוא מכהן כנשיא אגודת הדיקן למשפטים האמריקאית.
תחומי מחקרו הם סקרי שווקים, תאוריית הבחירה הציבורית, חוק מסחרי, חוקי תאגידים, חוקי חוזים ודיני נזיקין. הוא גם כתב על תורת המשחקים, שיפוי לעבדים לשעבר, ביטוח, טרור, אחריות על מכירת סחורה, חוקי מיסוי, וההתפתחות של זכויות קניין רוחני. הוא פרסם מאמרים רבים בנושאים אלה והוא מחברו של הספר 'תאוריות העל למשחקים וחידות ואושיות דיני הנזיקין' Super Strategies for Games and Puzzles and Foundations of Tort Law.
לבמור נשוי לפרופסור ג'ולי רוין, המלמדת אף היא בבית הספר למשפטים.
אגם גואוסט
שטחו של האגם 11.6 קמ"ר, והוא מנקז אגן ניקוז ששטחו 6,460 קמ"ר. עומקו הממוצע של האגם 14.5 מטרים, ועומקו המרבי 34 מטרים.
האגם שוכן למרגלות הרי הרוקי הקנדיים, בגובה של 1,188 מטרים על פני הים. לחופו הצפוני עובר הכביש המהיר 1A של אלברטה, ולחופו הדרומי עובר הכביש המהיר הטראנס קנדי.
נופש ופנאי
האגם קופא בין החודשים דצמבר למאי. בחודשים שהאגם אינו קפוא הוא משמש לדיג (בעיקר דגי טרוטה).
התנודות הגדולות במפלס המים משפיעות על בעלי החיים באגם, וכן על אפשרויות הנופש והפנאי באגם.
הרוחות העזות באזור מאפשרות שיט והפלגה על הקרח (iceboating), ונסיעה על הקרח.
מטריצת היחידה
דוגמאות למטריצת היחידה בסדרים שונים:
מאחר שמטריצת היחידה היא מקרה פרטי של מטריצה אלכסונית, אפשר לכתוב אותה גם כ-:
בחישובים לפי קואורדינטות וחשבון טנזורים שימושי להציג את מטריצת היחידה באמצעות הדלתא של קרונקר:
תהי מטריצה מעל שדה F, אזי: כלומר: מטריצת היחידה היא איבר נייטרלי ביחס לכפל מטריצות.
מטריצת היחידה (מסדר n) היא מטריצה אוניטרית ומטריצה הרמיטית ובפרט מטריצה סימטרית ומטריצה אורתוגונלית, עמודותיה וכן שורותיה מהווים בסיס אורתונורמלי למרחב הווקטורי F^n. הדטרמיננטה של מטריצת היחידה שווה ל-1. מטריצת היחידה היא מטריצה אלכסונית שכל ערכיה העצמיים שווים ל-1. זו מטריצה הפיכה ודרגתה שווה ל-n.
מטריצה מסוג זה מנוצלת בכמה תחומים של אנליזה נומרית לרבות פירוק אינטרפולטיבי.
הרולד מור
הרולד גרגורי "האל" מור ג'וניור (באנגלית: Harold Gregory "Hal" Moore, Jr; 13 בפברואר 1922 – 10 בפברואר 2017) היה לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית. מור היה אחד ממקבלי עיטור צלב השירות המצוין (Distinguished Service Cross), שהוא העיטור השני בחשיבותו בצבא האמריקאי. מור התפרסם בזכות פיקודו על הכוחות האמריקאיים בקרב יה דראנג, ב-14 בנובמבר 1965.
ביוגרפיה
מור נולד בבארדסטון שבקנטקי. בנעוריו עבר מור להתגורר בוושינגטון, שם סיים את לימודיו בתיכון. לאחר מכן, המשיך לאוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. אחרי שנתיים באוניברסיטה נסע לג'ורג'יה שם עבד עבור חבר בית הנבחרים.
ב-1945 סיים מור את לימודיו באקדמיה הצבאית בווסט פוינט כקצין חיל רגלים ואחר כך סיים תואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת הרווארד. בשנים 1945 עד 1948 הוצב ביפן כמפקד מחלקה ברגימנט החי"ר המוצנח ה-187. ב-1948 הוצב בדיוויזיה המוטסת ה-82 שבסיסה בפורט בראג, ושירת ביחידת ניסויים של מצנחים. במלחמת קוריאה פיקד על פלוגת חיל רגלים ומרגמות כבדות. ב-1954 חזר לווסט פוינט ושירת כמדריך ללוחמה טקטית במשך שלוש שנים. לאחר מכן שירת כמפקד הגדוד ה-1 ברגימנט החי"ר ה-7 בדיוויזיית הפרשים הראשונה, אשר לחם בקרב יה דראנג, במלחמת וייטנאם. מור פיקד על הגדוד בלחימה כנגד כוחות אויב עדיפים ובתנאים קשים. על האופן בו פיקד על הגדוד עוטר בצלב השירות המצוין.
לאחר הקרב קודם מור ומונה למפקד חטיבת החי"ר המוטסת ה-3 בדיוויזיית הפרשים הראשונה ופיקד עליה במבצעים מוטסים בגזרת בונג סון. בתפקידו הבא שימש מור כמפקד דיוויזיית החי"ר ה-7 ולאחריו מונה לפקד על בסיס פורט אורד שבקליפורניה. מור תיאר את חוויותיו מן הלחימה בקרב יה דראנג בספרו "חיילים היינו וצעירים!" (1992). הספר, שהפך לסרט בשנת 2002 ("חיילים היינו"), מוגדר כקריאת חובה לקציני החי"ר בצבא ארצות הברית.
מור היה נשוי לג'ולי (ממנה התאלמן) ואב לחמישה ילדים. שניים מילדיו משרתים כקציני קבע בצבא ארצות הברית, ועוד בן שפרש מהצבא בדרגת לוטננט קולונל.
במאי 2023 שונה באופן רשמי שמו של מחנה פורט בנינג ל-"פורט מור" על שמם של האל ואישתו ג'ולי כהוקרה על פועלם במלחמת וייטנאם (האל בשדה הקרב וג'ולי בתמיכה במשפחות השכולות). שינוי זה הוא חלק משינוי נרחב שבו צבא ארה"ב מתנער מדמויות שהיו מזוהות עם הקונפדרציה במלחמת האזרחים האמריקאית ובראשם הנרי בנינג שעל שמו המחנה היה קרוי עד עתה.
חוק
חוק (מונח משפטי המגדיר מהו חוק מדינה) הוא הוראה רשמית מחייבת, המנוסחת בכתב, באופן משפטי אחיד וברור, מחייבת את כלל התושבים וניתנת לאכיפה. חוקים נחקקים על ידי הגוף המחוקק במערכת השלטון במדינה, על מנת לשמור ולהגן על שלום הציבור ורווחתו, להסדיר את החיים בחברה ואת יחסי החברה-שלטון, וכדי שמוסדות השלטון יוכלו לנהל את המדינה בצורה מיטבית.
בחוק מפורטים איסורים והיתרים בנוגע להתנהגות הפרט וכן חובות וזכויות האזרח. החוק הוא נורמה משפטית מחייבת לדפוסי התנהגות, כללים ויחסים בין-אישיים. כל אדם חייב לציית לחוק (כולל מוסדות השלטון).
כל חוק תקף מרגע שנחקק ואושר על ידי המוסדות השלטוניים ואינו זקוק לאישור או להסכמת מרכיבי החברה על מנת שיהיה תקף. במדינות שונות, יש סמכות למוסד העליון של הרשות השופטת לקבוע שחוק מסוים איננו תקף מסיבות שונות.
החוק מהווה את הבסיס לפעילות השלטון. כמעט שלא התקיימו מצבים היסטוריים, שבהם שלטון חדל מלהתקיים בלא שינוי בחוקים הנוגעים.
ברוב המדינות, פועלים גופים לאכוף ציות לחוק תוך ענישה המוטלת על הפרתו, על ידי הרשות השופטת. שימוש בענישה זו מכונה אכיפת החוק, והוא חוקי ומקובל.
ברוב המדינות ישנם חוקים האוסרים גנבה, רצח ושוד. איסורים אלו והעונשים הנלווים להם מסדירים התנהגות מיטבית מבחינת השלטונות והחברה.
סדר חברתי מבוסס על מערכת החוקים שבחברה, ובציות לחוקים. לולא הייתה קיימת מערכת חוקים הייתה החברה חיה באי-סדר חברתי.
מבחינה משפטית טכנית "חוק" הוא חלק מן הדין. ה"דין" הוא מערכת כלל הנורמות המשפטיות החלות במערכת משפטית מסוימת, וכולל לדוגמה גם את התקדים המחייב, שנקבע על ידי בית המשפט הרלוונטי, או את המנהג המחייב, ושניהם שונים באופן מהותי מן החוק.
התחום העוסק בחוק ובשפיטה מכונה משפטים.
חוק יסוד
המשותף לחוקי היסוד:
בשנת 1992 כתב השופט אהרן ברק שכדי לזהות בין חוק רגיל לבין חוק יסוד, שנהנה ממעמד נורמטיבי גבוה, ניתן להשתמש במבחן צורני, כלומר שבשם נכתב שזהו חוק יסוד, במבחן מהותי שבוחן האם תוכן החוק הוא חוקתי, או מבחן שמשלב את התוכן והצורה יחד. ברק ציין שיש להעדיף את המבחן הצורני בלבד:.
חקיקה פרסונלית
חוק מייצג נורמה כללית, הרלוונטית לציבור כולו או לחלק ניכר ממנו. לעיתים נחקק חוק, שאף שהוא מנוסח בצורה כללית, גלוי וידוע שהוא בא להתמודד עם מקרה ספציפי, הנוגע לאדם יחיד או לגוף יחיד. חוק כזה קרוי חקיקה פרסונלית, ונחשב בדרך כלל כשימוש לא ראוי במנגנון החקיקה.
פעמים רבות, חוק שנחקק בחקיקה פרסונלית מכונה על שם האדם שאליו כוון החוק. דוגמה לכך הוא חוק שלילת תשלומים מחבר הכנסת ומחבר הכנסת לשעבר בשל עבירה, המוכר בשם "חוק בשארה", משום שהאדם היחיד שהחוק רלוונטי לגביו בעת חקיקתו הוא חבר הכנסת לשעבר עזמי בשארה.
לעיתים נחקק חוק בעקבות מקרה ספציפי, אך אין לראותו כחקיקה פרסונלית, משום שהחוק רלוונטי למקרים נוספים. דוגמה לכך הוא "חוק דרומי", שנחקק לאחר פרשת שי דרומי שבה שי דרומי ירה למוות במסיג גבול.
החוק בישראל
בישראל, החוקים נחקקים על ידי הכנסת. לאחר קבלת החוק בכנסת נחתם החוק בידי יושב ראש הכנסת, ראש הממשלה, השר האחראי על הנושא ונשיא מדינת ישראל, והחוק מתפרסם ברשומות. החוק נקרא בשם שנקבע בכנסת, ובשם השנה בה חוקק, לדוגמה: חוק התכנון והבנייה, תשכ"ה-1965.
בכך שונה ה"חוק" מן החיקוקים הבאים:
לכל אחד מדינים אלו תוקף שונה, אם הם סותרים זה את זה. מבחינה עקרונית המדובר בפירמידה של חיקוקים שבראשה ה"חוקה" ומתחתיה ה"חוק" כשמתחתיו חקיקת המשנה, (כאשר מבחינת הכמות החוקה היא מסמך קצר לרוב, ומספר התקנות והצווים בחקיקת המשנה הוא גדול בהרבה ממספר החוקים) ובמקרה של סתירה יחול הדין העליון בפירמידה (כך שהחוקה תחול במקרה של סתירה עם החוק, והחוק יחול במקרה של התנגשות עם חקיקת משנה).
דוגמה לחקיקה פרסונלית בישראל: בשנת 2001 תוקן בישראל חוק שחרור על-תנאי ממאסר ונקבע בו, שוועדת השחרורים לא תמליץ על קציבת עונשו של אסיר עולם שהורשע ברצח ראש הממשלה עקב מניע פוליטי-אידאולוגי ולא תמליץ על מתן חנינה לאסיר כזה. החוק מנוסח באופן כללי, אך כיוון שבעת חקיקת התיקון היה בישראל רק אדם אחד שהתיקון רלוונטי לגביו – יגאל עמיר – נטען לגביו שהוא פרסונלי. אף על פי שהכלל הוא שאין חקיקה רטרואקטיבית, החוק יחול עליו היות שהוא עוסק בשלב החנינה שהוא עתידי.
הוראת שעה
החוק, על־פי מהותו כקביעה של נורמה, נחקק בדרך כלל ללא הגבלת זמן, והוא בתוקף עד לשינויו או לביטולו. לעיתים נוצר צורך בקביעת נורמה זמנית, באמצעות חוק שתוקפו לתקופה קצובה, למשל שנה. חוק כזה קרוי "הוראת שעה". הצורך בהוראת שעה נובע משתי סיבות עיקריות:
כן נחקק לעיתים חוק, או שינוי בחוק, על מנת לקבוע מאורע מיוחד או לפתור בעיה מיוחדת. דוגמה לכך הוא תיקון בחוק שנועד לפזר את הכנסת מוקדם מהקבוע בחוק הרגיל.
שיק (גילוח)
שיק (Schick) היא חברה המייצרת מוצרי גילוח השייכת לחברת אנרג'יזר החזקות (Energizer Holdings). החברה משווקת באירופה תחת המותג וילקינסון סורד (Wilkinson Sword) ותופסת את המקום השני בעולם במוצרי גילוח לאחר ג'ילט (Gillette). לעומת זאת ביפן חברה זאת היא המובילה.
היסטוריה
החברה נוסדה על ידי קולונל ג'יקוב שיק (1887-1937), ממציא מכונת גילוח יבשה, אשר שווקה בארצות הברית ב-1926. ב-1927 מכר ג'יקוב שיק את מניות החברה לחברת American Chain & Cable Company. ב-1929 "מכונת הגילוח החשמלית היבשה" נכנסה לשוק תחת השם Schick Dry Shaver, Inc.
ג'יקוב פתח מפעל בסטמפורד, קונטיקט, מפעל אשר העסיק בראשית דרכו כ-100 עובדים. העסק גדל בהרחבה תוך שיפור המוצרים. לאחר מותו של מייסד החברה, נמכרה החברה לחברת Rainbow, Inc ב-1940 ושמה של החברה שונה לשיק, Schick Inc.
ב-1979 סגר המפעל את שעריו, המפעל וזכויות השיווק הועברו ל- Philips DAP.
בישראל
מוצרי המותג שיק מיובאים לישראל על ידי קבוצת שסטוביץ.
אנדריי קורוטאייב
אנדריי ויטלייביץ' קורוטאייב (ברוסית: Андрей Витальевич Коротаев; נולד ב-17 בפברואר 1961) הוא אנתרופולוג, היסטוריון כלכלי, וסוציולוג רוסי.
נודע כחוקר המערכות החברתיות והפוליטיות בתימן, במחקריו בתחום האנתרופולוגיה התרבותית, ובפיתוחם של מודלים מתמטיים של דינמיקה חברתית, כלכלית והיסטורית. עיקר תרומתו היא בחידוש המחקר בשדה ההיסטוריה הכלכלית.
פיתח סדרה של מודלים מתמטיים של הדינמיקה הפוליטית, הדמוגרפית לטווח ארוך של מצרים, והשתמשו בהם לצורך ניתוח המבנה הדמוגרפי של המהפכה המצרית של 2011.
הוא זיהה גם גלי זמן רב את הדינמיקה הגלובלית של המצאות.
הוא ידוע גם על תרומתו לתורת האבולוציה החברתית.
עבודותיו פורסמו באוקראינה, בארצות הברית, באנגליה, בצרפת, בגרמניה, באוסטריה, בשוודיה, ברוסיה, בבלגיה, בספרד, באיטליה, בהונגריה, בצ'כיה, באוסטרליה, בניו זילנד, בסין, ביפן, בנורווגיה, בטורקיה, במצרים, בתימן ובמדינות אחרות.
לאוראסיה
לאוראסיה הייתה תת-יבשת שהתפצלה מיבשת העל פנגיאה לקראת סוף עידן היורה. לאוראסיה הייתה היבשת הצפונית כאשר גונדוונה הייתה היבשת הדרומית. לאוראסיה כללה את צפון אמריקה, אירופה ואסיה למעט תת-היבשת ההודית. לפני כ-140 מיליון שנה התרחש פיצול נוסף בין האזור שהוא כיום צפון אמריקה (לאורנטיה) לבין האזור של אירואסיה ונוצר האוקיינוס האטלנטי.
יחסי סינגפור–רוסיה
יחסי סינגפור–רוסיה הם יחסים הדו-צדדיים בין סינגפור לרוסיה.
היסטוריה
רוסיה מינתה את הקונסול הראשון שלה לסינגפור, בשנת 1890, כאשר האי היה עדיין חלק מהאימפריה הבריטית כישובי המיצרים. ניקולאס השני מרוסיה ביקר בשנה שלאחר מכן בסינגפור במהלך מסעו ברחבי העולם.
עדיין נדרשת ויזה לאזרחי סינגפור המתכננים לבקר ברוסיה, אזרחי רוסיה יכולים להגיש בקשה לוויזה אלקטרונית אם הם מתכננים לבקר בסינגפור.
היחסים בין שתי המדינות
בשנת 2009 התנהל דיאלוג פוליטי בין המדינות, ובין הנוכחים היו נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב, ראש הממשלה ולדימיר פוטין ויו"ר מועצת הפדרציה, סרגיי מירונוב, וראש ממשלת סינגפור לי הסיין לונג, השר היועץ לי קואן יו, השר הבכיר גו צ'וק טונג וסגן ראש הממשלה השר טאו צ'י היין, וכן בכירים אחרים משתי המדינות.
הביקור הממלכתי הראשון של ראש מדינה רוסי בסינגפור היה בשנת 2009, אז ביקר נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב בסינגפור בין התאריכים 15–16 בנובמבר. הנשיא מדבדב נפגש עם ראש הממשלה לי הסין לונג והקבינט שלו. ההצהרה המשותפת בין רוסיה לסינגפור על ביקורו הממלכתי של נשיא רוסיה מדבדב בסינגפור קובעת את הצעדים הנוספים שיש לנקוט כדי לשפר עוד יותר את הקשרים הדו-צדדיים. אחת התוצאות העיקריות של ביקור המדינה של המנהיג הרוסי בסינגפור הייתה הקמת הוועדה הבין-ממשלתית רוסיה-סינגפור. המושב הראשון והשני של הנציבות התקיים בסינגפור, ספטמבר 2010, ובמוסקבה, ספטמבר 2011, בהתאמה. נכון לעכשיו, הנציבות מנוהלת על ידי סגן ראש הממשלה, ראש המטה של ממשלת הפדרציה הרוסית וויאצ'סלב וולודין וסגן ראש הממשלה, שר האוצר ושר כוח האדם של סינגפור טרמן שאנמוגראטנם. כראש ממשלת רוסיה, דמיטרי מדבדב פגש לאחרונה את ראש ממשלת סינגפור לי הסין לונג שוב בנובמבר 2015, וציין את הגידול בסחר בין המדינות, והרחבת הפעילות הכלכלית על ידי חברות רוסיות.
היחסים הבין-פרלמנטריים והבין-אזוריים גם התקדמו בשנים האחרונות. הפסגה האסיאנית-רוסית מתקיימת מדי שנה, ובה נפגשים מנהיגי המדינות החברות עם נשיא רוסיה.
סחר וכלכלה הוא הגורם העיקרי של השיתוף פעולה הדו צדדי. מלבד הסחר הדו-צדדי בשווי יותר מ-17 מיליארד דולר, השקעות, שיתוף פעולה מדעי וטכנולוגי קיבלו דחף נוסף, לאחר שנחתם הסכם בין ממשלת סינגפור לממשלת רוסיה להימנעות ממיסוי כפול ומניעת התחמקות פיסקלית ביחס למיסים על הכנסות שמקורן ב-1 בינואר 2010 או אחריו. ההסכם לקידום והגנה הדדית על ההשקעות נחתם ב-27 בספטמבר 2010.
הפורום העסקי השנתי רוסיה-סינגפור נערך בסינגפור בספטמבר 2011. בפורום השתתפו נציגי המגזרים הציבוריים והפרטיים של רוסיה, סינגפור, כמה מדינות עצמאיות ואזור אסיה-פסיפיק.
רוסיה וסינגפור חגגו 50 שנה ליחסים דיפלומטיים בשנת 2018. נשיא רוסיה פוטין נפגש עם מקבילו הנשיא חלימה והתארח בארוחת ערב ממלכתית. הוא השתתף גם בפסגת אסיה ורוסיה וחשיפת אבן היסוד של מרכז התרבות הרוסי וכנסייה רוסית אורתודוקסית.
נציגויות דיפלומטיות
סינגפור מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה בלבד, ורוסיה מחזיקה שגרירות בסינגפור בלבד.
סאם הארדי
סאם הארדי (באנגלית: Sam Hardy) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת השוער.
פנציקלידין
PCP או בשמו המדעי פאנציקלידין - Phencyclidine (קיצור לשמו הארוך יותר: פנילציקלוהקסילפיפרידין - Phenylcyclohexylpiperidine), הידוע גם בכינויו "אבק מלאכים" (Angel Dust), הוא סם דיסוציאטיבי והלוצינוגני (גורם הזיות). שימושו הרפואי הוא בהרגעה והרדמה. נוסחתו הכימית של ה-PCP היא C17H25N ומסתו המולקולרית היא 243.4 גרם למול. סם זה גורם לתחושת ניתוק מהסביבה, לחוסר רגישות לכאב, בלבול, אובדן עכבות, ובמקרים חריגים התקפים פסיכוטיים רצחניים וקואורדינציה נמוכה מאוד או אף בלתי אפשרית.
בשל תופעות אלו הוא מוגדר כסם מסוכן לשימוש. בארצות הברית נכלל הסם ב-Schedule II, ובישראל נכלל בפקודת הסמים המסוכנים כסם סימן ב'.
כימיה ורוקחות
ה-PCP הוא סם הרדמה והרגעה דיסוציאטיבי והלוצינוגני מקבוצת הסמים הכוללת גם קטמין וטילטמין.
מבחינה טוקסולוגית, PCP נחשב לנוירוטוקסין המזיק לתפקוד המוח. נזקי הסם ניכרים בחלקים שונים של מערכת העצבים כגון מערכות הקליטה.
היסטוריה
ה-PCP נוסה לראשונה אחרי מלחמת העולם הראשונה כסם מרדים בניתוחים. אך בגלל תופעות לוואי הוא נדחה משימוש רפואי עד שנות החמישים, עת נוסה מחדש בבני אדם תחת השם "סרניל" (Sernyl). עד מהרה נדחה הסם בשנית בשל תופעות הלוואי. לאחר מכן נעשה ניסיון למכרו כסם הרדמה וטרינרי בשם סרנילן, אך הוא נדחה. בשנות השבעים הוכנס החומר לרשימת החומרים המסוכנים האמריקנית. בשל זמן מחצית חיים ארוך בגוף האדם, ובשל תופעות הלוואי שלו הסם לא ראוי לשימוש רפואי. ה-PCP נספג ברקמות שומניות ומפורק במטבוליזם לחומרים אחרים הנקראים PCHP, PPC וPCAA. כאשר הסם נצרך על ידי עישון, הוא מתפרק בחלקו לחומרים PC ופיפרידין.
סאם הארדי
קריירה
בשנת 1902 חתם הארדי בקבוצת צ'סטרפילד מהליגה הלאומית באנגליה. הארדי רכש במהרה מוניטין של שוער מוצלח והחל למשוך את תשומת הלב של המועדונים הטובים באנגליה.
במאי 1905 חתם הארדי במועדון הכדורגל האנגלי ליברפול, ובמהרה נעשה שם לשוער המרכזי של הקבוצה. באותה עונה ליברפול זכו באליפות בליגה האנגלית הראשונה, בפעם השנייה בחמש השנים האחרונות. בעונתו השנייה בליברפול הארדי רשם-30 הופעות בליגה ובנוסף חמש הופעות בגביע האנגלי.
ב-1913 עזב הארדי למועדון הכדורגל אסטון וילה תמורת 1,500 פאונד.
ב-1921 עזב את וילה לטובת נוטינגהאם פורסט תמורת 1,000 פאונד.
בגיל 40 סאם נפצע הארדי ופרש ממשחק פעיל.
נבחרת
ב-1907 זומן הארדי לראשונה לנבחרת אנגליה, וב-14 באוקטובר ערך בנבחרת הלאומית את הופעת הפתיחה נגד נבחרת אירלנד במשחק בו נצחו האנגלים בתוצאה: 1-0 והארדי שמר על אי ספיגת שער במשחקו הראשון במדים הלאומיים.
חיים אישיים
בנו ג'ק הארדי, נכדו סם, ואחיינו אדגר היו כדורגלנים גם כן.
Rotavirus
ההדבקה בנגיף היא תוצאה של הדבקה צואתית-פומית (פקו-אוראלית). הנגיף פוגע בתאים במעי הדק וגורם להם ליצור אנטרוטוקסין, המביא לדלקת במערכת העיכול ולשלשולים חריפים, שלעיתים אף גורמים למוות כתוצאה מהתייבשות. אף על פי שהנגיף זוהה עוד ב-1973, ואחראי לכ-50% מן האשפוזים בעקבות שלשולים חריפים בקרב פעוטות וילדים, חשיבותו עדיין אינה מוכרת היטב בקהילת בריאות הציבור ובפרט במדינות מתפתחות. בנוסף לפגיעה בבריאות אדם, פוגע הנגיף גם בבעלי חיים.
מדי שנה מתים בעולם יותר מחצי מיליון ילדים מתחת לגיל חמש כתוצאה מהנגיף, וכמעט שני מיליון נוספים סובלים ממחלה חריפה. בארצות הברית גורם Rotavirus לכ-2.7 מיליון מקרים של דלקות חריפות במערכת העיכול בקרב ילדים, לכמעט 60,000 אשפוזים ולכ-37 פטירות בשנה. פעילות בריאות הציבור למאבק בנגיף מתרכזת בהספקת טיפול של תמיסה נגד התייבשות הניתנת דרך הפה עבור ילדים שנדבקו בנגיף ובחיסון למניעת המחלה.
בישראל, לפני תחילת החיסון כנגד הנגיף, הוא גרם לכ-4,400 אשפוזים של ילדים מדי שנה.
היסטוריה
ב-1943 הוכיחו ג'ייקוב לייט (Jacob Light) והוראס הודס (Horace Hodes) שגורם שבודד מצואה של ילדים הסובלים משלשול מידבק יכול לגרום לשלשול בבקר. שלושה עשורים לאחר מכן התגלה כי גורם זה הוא נגיף Rotavirus. מחקר שהתפרסם ב-1971 גילה כי נגיף המצוי בעכברים קשור לנגיף הגורם שלשול בבקר. ב-1973 תיארה החוקרת האוסטרלית רות בישוף נגיפים דומים שנמצאו בילדים עם גסטרואנטריטיס.
ב-1974 תומאס הנרי פלווט (Flewett) הציע לקרוא לנגיף Rotavirus לאחר שהבחין כי כאשר הנגיף נצפה באמצעות מיקרוסקופ אלקטרוני גופיף ה-Rotavirus נראה כגלגל (rota בלטינית); שם זה הוכר באופן רשמי על ידי הוועדה הבינלאומית לטקסונומיה של נגיפים ארבע שנים אחרי כן. ב-1976 תוארו נגיפים דומים גם בבעלי חיים. הנגיפים, שכולם גורמי גסטרואנטריטיס חמור, זוהו כפתוגנים הפוגעים בבני אדם ובבעלי חיים ברחבי העולם. סרוטיפים של Rotavirus תוארו לראשונה ב-1980, ובשנה שלאחר מכן גודלו לראשונה נגיפי Rotavirus מתאי אדם בתרביות תאים של כליות של קופים, באמצעות הוספה של טריפסין (אנזים המצוי בתריסריון של יונקים, והידוע כיום כחיוני לגידולו של הנגיף) למדיום הגידול. היכולת לגדל Rotavirus בתרבית תאים תרמה להאצת קצב המחקר, ובאמצע שנות השמונים כבר נבחנו חיסונים ראשונים לנגיף.
ב-1998 הותר לשימוש חיסון נגד Rotavirus בארצות הברית. ניסויים קליניים בארצות הברית, פינלנד וונצואלה הראו כי החיסון יעיל ב-80% עד 100% במניעת שלשול חריף הנגרם על ידי הנגיף Rotavirus A. היצרן הסיר את התרופה מהמדפים ב-1999 לאחר שהתגלה כי החיסון עשוי לגרום לסיכון מוגבר להתפשלות של המעי (סוג של חסימת מעיים), באחד מתוך 12,000 פעוטות שחוסנו. ניסיון זה עורר ויכוח עז באשר לסיכונים היחסיים ביחס לתועלת הגלומה בחיסון. ב-2006 שני חיסונים חדשים נגד הנגיף הוכחו כבטוחים וכיעילים בילדים. שני החיסונים, ROTARIX ו-ROTATEQ, הותרו לשימוש בישראל ב-2007.
תסמינים
גסטרואנטריטיס הנגרמת מ-Rotavirus היא מחלה קלה עד חריפה המתאפיינת בהקאות, שלשולים וחום נמוך. מרגע שנדבק ילד בנגיף, ישנה תקופת דגירה הנמשכת כיומיים לפני הופעתם של תסמינים. התסמינים הראשונים הם לרוב הקאות, ולאחריהם ארבעה עד שמונה ימים של שלשולים. התייבשות שמקורה מהידבקות בנגיף נפוצה יותר מאשר מהתייבשות שמקורה מפתוגנים חיידקיים, והיא הגורם העיקרי למוות כתוצאה מזיהום של Rotavirus.
הידבקות ב-Rotavirus A עשויה להתרחש לכל אורך החיים: ההידבקויות הראשונות גורמות בדרך כלל להופעת תסמינים, אך הידבקויות מאוחרות יותר הן לרוב ללא הופעה של תסמינים, בעקבות הגנה של מערכת החיסון. שיעור ההידבקויות שמלוות בהופעת תסמינים הן לפיכך הגבוהות ביותר בקרב פעוטות מתחת לגיל שנתיים, והשיעור יורד בהדרגה עד גיל 45. הידבקויות בקרב תינוקות זמן קצר לאחר הלידה, על אף שהן נפוצות, הן לרוב קשורות למחלה קלה או ללא הופעת תסמינים; הופעת תסמינים חמורים מתרחשת לרוב בקרב פעוטות מגיל שישה חודשים עד שנתיים, בקרב קשישים ובקרב אנשים בעלי כשל חיסוני. הודות לחסינות הנרכשת בילדות, מרבית המבוגרים אינם רגישים ל-Rotavirus; גסטרואנטריטיס במבוגרים נגרמת לרוב מגורם אחר מ-Rotavirus, אולם הידבקויות של מבוגרים בנגיף, גם ללא הופעת סימפטומים, עלולות להעביר את הנגיף לאנשים אחרים. עיקר ההידבקויות החוזרות בנגיף שבהן מופיעות סימפטומים הן עקב סרוטיפים שונים של נגיף Rotavirus A.
העברה של הנגיף
הנגיף מידבק מאוד ושמירה על היגיינה אינה מספיקה למניעה של העברת הנגיף: אמצעים סניטריים המספיקים למניעת חיידקים וטפילים, אין בהם די למניעת הנגיף, ושכיחות ההדבקה בנגיף במדינות שבהן הסטנדרטים הבריאותיים גבוהים דומה לזו שבמדינות עם סטנדרטים בריאותיים נמוכים.
אבחון
איבחון של זיהום מנגיף Rotavirus נעשה לרוב בעקבות אבחון של גסטרואנטריטיס שגורם לשלשול חריף. מרבית הילדים המגיעים לבית חולים עם גסטרואנטריטיס נבדקים לזיהוי Rotavirus A. אבחון ספציפי של Rotavirus A נעשה באמצעות זיהוי של הנגיף בצואה בבדיקת ELISA. שיטות אחרות לזיהוי, מיקרוסקופ אלקטרוני ואלקטרופורזה בג'ל, נמצאות בשימוש במעבדות מחקר. באמצעות RT-PCR ניתן לזהות את כל הזנים והסרוטיפים של Rotavirus הפוגעים באדם.
מינקיבצי
מינקיבצי (באוקראינית: Миньківці; בפולנית: Minkowce, מינקובצה; ברוסית: Миньковцы, מינקובצי; ידועה גם בתור מינקוביץ) היא עיירה במחוז חמלניצקי שבאוקראינה, על גדות נהר אושיציה (Ushytsya), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1407. בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכלל היישוב בשטחי האימפריה הרוסית.
יהודי מינקיבצי
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,600 יהודים, כמחצית תושביה. בתקופה הסובייטית פעלה בעיירה מועצה יהודית ממלכתית, והוקם בסמוך אליה קולחוז יהודי.
ב-11 ביולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו ריכזו תוך זמן קצר את יהודיה בגטו שהוקם בה, תוך שוד רכושם.
בסוף אוגוסט 1941 הובלו כ-2,200 יהודי הגטו שבעיירה לכפר הסמוך הליבוצ'וק, ושם נורו למוות עם יהודים נוספים מהסביבה.
אבנר שביט
אבנר שביט (נולד ב-23 במאי 1983) הוא סופר ועיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה
כבר בגיל שבע עשרה ראה אור הרומן הראשון פרי עטו, "זאת לא המסיבה שלך". למד באוניברסיטת הסורבון בפריז ועשה את חוק לימודיו לתואר ראשון בחוג לקולנוע ולטלוויזיה ובחוג לספרות צרפתית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2002 היה העורך הלשוני של מדור הספורט בעיתון "מעריב". שימש כתב ועורך קולנוע וטלוויזיה במקומונים "העיר" ו"עכבר העיר" בשנים 2003–2006. בשנת 2006 עבר לחברת yes הטלוויזיה בלוויין והיה עורך הערוצים yes 1, yes 3 ו-yes movies HD. ב-2008 שב ל"עכבר העיר" כמבקר הקולנוע של העיתון, וב-2010 עבר לאתר "וואלה!", שם הוא משמש מבקר וכתב קולנוע. כמו כן, טוריו מתפרסמים מדי שבוע ב"מעריב" והוא מגיש פינות קולנוע שבועיות ברדיו ללא הפסקה.
בולבול אדום-שת
בּוּלְבּוּל אֲדוֹם שֵׁת (שם מדעי: Pycnonotus cafer) הוא ציפור שיר. תפוצתה הטבעית מפקיסטן לדרום-מערב סין.
התנהגות ומאפיינים
הבולבול, ציפור רעשנית, מין פולש לאיים רבים באוקיינוס השקט (הוואי למשל), ומוכר בהם כמזיק לחקלאות, פוגע בפירות (שהם עיקר תזונתו), בפרחים ובקטניות שונות.
ניתן לראות את הציפור בעיקר בין ענפי עצים. באזורים חקלאיים, נופים פתוחים וכן באזורים עירוניים. מעופה מהיר וקופצני, חסר אחידות. עונת הרבייה נמשכת לאורך כל השנה. הקן נבנה בצורת ספל ובנוי מחומר צמחי ומקורי עכביש. מבפנים מרופד בסיבים רכים שונים. בקן מוטלות 2–5 ביצים מנוקדות בגוון ורוד-אדמדם. בשנה אחת מתרחשות כשלוש הטלות, כדי להתגבר על הרס הקנים בידי אויבים טבעיים. הדגירה אורכת 14 ימים בלבד. מחוץ לעונת הקינון נאספת הציפור בקבוצות גדולות.
המין נצפה בארצות המוצא, מקנן לעיתים במקומות לא שגרתיים, בתוך מנועים, בטורבינות ובבתים מיושבים. קיימת אפשרות כי הוברח על ידי מגדלי עופות, סוחרים או דייגים, על אף שהמין אינו מזמין פנים במיוחד. היו מקרים בהם נלכד המין על ידי הרשויות המקומיות, שהבחינו שמדובר במין פולש, ואז הצליח להשתחרר משביו.
בשנת 1977 צירף שירות הדגה וחיות הבר של ארצות הברית את הבולבול לרשימת בעלי החיים האסורים לייבוא ללא אישור מתאים.
שפה זרה
שפה זרה, במקום מסוים, היא שפה שאינה מדוברת בפי מרבית תושבי מקום זה. עברית, למשל, אינה שפה זרה בישראל, אך היא שפה זרה בכל מדינה אחרת בעולם. מבחינתו של אדם מסוים, שפה זרה היא שפה שאינה שגורה היטב בפיו, ובהתאם לכך, מבחינתו של תייר, העברית תהיה שפה זרה גם בזמן שהוא מבקר בישראל. ערבית היא שפה זרה מבחינתם של מרבית תושבי ישראל, אך היא איננה שפה זרה מבחינתם של ערביי ישראל (עבורם היא שפת אם).
מרבית בתי הספר בעולם מלמדים את תלמידיהם שפה זרה אחת לפחות. באירלנד נלמדות אנגלית ואירית בבתי הספר, ואף אחת מהן אינה נחשבת לשפה זרה.
סטארט-אפ ניישן סנטרל
סטארט-אפ ניישן סנטרל (באנגלית: Start-Up Nation Central - SNC) היא חברה לתועלת הציבור (חל"צ) שמטרתה העיקרית היא יצירת חיבור בין תעשיית ההיי-טק הישראלית לארגונים ומשקיעים מהעולם. במאגר המידע של SNC רשומות יותר מ-6,000 חברות היי-טק הפועלות בארץ.
מטרות הארגון הן קידום תעשיית החדשנות הישראלית וחשיפתה לעולם, שילוב אוכלוסיות שאינן מיוצגות מספיק בהיי-טק הישראלי ועידוד הפעילות העסקית של הענף, בעיקר מול חברות ומשקיעים מחוץ לישראל.
החל מספטמבר 2021 מנהל את החברה אבי חסון, לשעבר ראש רשות החדשנות.
היסטוריה
סטארט-אפ ניישן סנטרל הוקם בשנת 2012 בהשראת הספר "מדינת הסטארט-אפ" כחברה לתועלת הציבור במימונו של איש העסקים היהודי-אמריקני פול סינגר, מנהל קרן הגידור "אליוט מנג'מנט". כמנכ"ל הארגון מונה פרופ' יוג'ין קנדל.
בשנת 2018 עברו מרבית מכ-50 עובדי הארגון לבניין SNC ברחוב ליליינבלום בתל אביב הכולל את משרדי החברה ומקום לאירועים הקשורים לתעשיית ההיי-טק והחדשנות בישראל.
בשנת 2021 זכה הארגון בפרס על שם יגאל אלון מטעם עמותת דור הפלמ"ח. הפרס מוענק מדי שנה על "מעשה מופת חלוצי".
פעילות
הארגון מפעיל אתר אינטרנט הכולל מאגר מידע נרחב על תעשיית ההיי-טק הישראלית, עורך מפגשים וכנסים ויוזם פעילויות מיוחדות לקידום שיתופי פעולה עם גורמים מהעולם. במאגר המידע "פיינדר" באתר SNC רשומים (נכון לינואר 2019) יותר מ-6600 חברות הייטק, משקיעים, תוכניות האצה, תאגידים רב־לאומיים הפועלים בארץ וטכנולוגיות אקדמיות, והוא מאפשר חיפוש על פי קטגוריות וחיתוכים שונים.
מאז הקמתו ועד אמצע שנת 2018 סייע המיזם ליותר מ-260 חברות מ-52 מדינות להתחבר בהצלחה לתעשיית ההיי-טק הישראלית. במהלך תקופה זו נפגשו החברות הללו עם כ-800 חברות סטארט-אפ ישראליות, ו-SNC הייתה מעורבת בהקמה של מספר מרכזי חדשנות של חברות זרות בארץ.
Scale-Up Velocity
החברה הוקמה בעקבות דו"חות המחסור בהון האנושי שמפורסמים בשנים האחרונות, כמחקר משותף של Start-Up Nation Central ורשות החדשנות הממפות את מפת המועסקים בהייטק בישראל. הדו"חות משקפים מחסור חמור וכרוני של הון אנושי איכותי בתפקידי פיתוח, כך שנכון לדצמבר 2020 יש כ-13,000 משרות פתוחות בתעשיית ההייטק הישראלית. על רקע זה הוחלט להקים את Scale-Up Velocity במטרה לבנות ולהפעיל תוכניות הכשרה המוכוונות לאוכלוסיות שנמצאות בתת-ייצוג בתעשיית ההייטק כגון: חרדיות, ערבים, נשים, לוחמים משוחררים ועוד.
את החברה מנהלת סא"ל (במיל') מתי צויג ומשרדיה נמצאים בתל אביב.
התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה
התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה (באנגלית: Chautauqua Symphony Orchestra) היא תזמורת הקיץ הקבועה של מכון צ'אוטקואה, מרכז השכלה למבוגרים בצפון מדינת ניו יורק.
התזמורת מופיעה בקונצרטים ברוב ערבי שלישי, חמישי ושבת בעונה של תשעה שבועות במכון. התזמורת מכנסת את חבריה מתזמורות מקצועיות בכל רחבי ארצות הברית ואחדים אפילו מחוצה להן. כמעט כל הכנרים (וגם ויולן אחד) הם נגנים ראשיים בתזמורות האם שלהם, ראיה לרמתם הגבוהה של הבאים לנגן בתזמורת הקיץ המקצועית הזאת. אחדים מן הנגנים מופיעים עם התזמורת מזה 45 שנים ויותר.
מאסטרו אורי סגל פרש מתפקידו בשנת 2007. מחליפו במשרת המנהל המוזיקלי משנת 2007 עד שנת 2010 היה שטפן זנדרלינג. רפרטואר התזמורת במשך העונה כולל יצירות מוכרות לצד כמה יצירות בנות זמננו והזמנות חדשות של התזמורת. בין מבחר היצירות מעונת 2005 הקונצ'רטו לפסנתר מס' 3 של רחמנינוב, הסימפוניה השביעית של מאהלר ו"הכובע משולש הפינות"  של מנואל דה פאיה.
נוסף לקונצרטים הקבועים שלה, התזמורת מלווה מופעים של להקת הבלט ושל תוכנית "האמנים הצעירים" של האופרה של צ'אוטקואה.
כיום המנהל המוזיקלי של התזמורת משנת 2015 הוא המנצח והאבובן הבולגרי רוסן מילאנוב.
האופרה של צ'אוטקואה
האופרה של צ'אוטקואה (באנגלית: Chautauqua Opera) היא להקת האופרה הקיצית הקבועה של מכון צ'אוטקואה, מרכז השכלה למבוגרים בצפון מדינת ניו יורק. כלהקת אופרה המופיעה מדי קיץ, זו הלהקה הוותיקה ביותר הפעילה ברציפות בארצות הברית מאז היווסדה ב-1929. הלהקה מעלה כמה אופרות במהלך העונה, הנמשכת תשעה שבועות מדי קיץ מאז הקמתה. הפקות האופרה מבוצעות בשפה האנגלית בנורטון ממוריאל הול, בדרך כלל בערבי שני ושישי קבועים מראש במהלך העונה.
מנהלה הכללי של האופרה כיום הוא סטיבן אוסגוד. עונת 2005 שלה כללה את "מאדאם באטרפליי" של פוצ'יני, "כור המצרף" של וורד, "לוצ'יה די למרמור" של גאטנו דוניצטי ו"איש המוזיקה" של וילסון.
נוסף לכך, האופרה של צ'אוטקואה מנהל את תוכנית "האמנים הצעירים", שבמסגרתה היא מכשירה זמרים צעירים מוכשרים, המייעדים עצמם לקריירה של מוזיקה אופראית. משתתפי תוכנית האמנים הצעירים מגישים רסיטלים בימי שלישי אחר הצהריים, תחת השם "שירים אמנותיים במלון אתיניאום", שני קונצרטים של מוזיקה קלה עם התזמורת הסימפונית של צ'אוטקואה ושתי הצגות רוויו של תיאטרון מוזיקלי במשך עונת הקיץ.
נקודת טריטון
רכס זה מפריד בין קרחון נוגה, וקרחון נפטון.
גילוי ומיפוי הנקודה
החוף באזור זה התגלה לראשונה על ידי לינקולן אלזוורת', בטיסתו מעל האזור ב-23 בנובמבר 1935; החוף מופה באופן חלקי (וגס) בשנת 1960 על ידי וולפגנג לואיס גוטפריד יוארג (Wolfgang Louis Gottfried Joerg) בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו בטיסתו של אלזוורת'.
לשון היבשה נסקרה באופן חלקי בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם.
לשון היבשה נסקרה באופן יסודי בשנת 1949 על ידי משלחת חקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם
שמה של הנקודה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
בדומה האתרים סביבה, הקרויים על שם גופים במערכת השמש או קשורים אליה, נקרא הקרחון על שמו של הירח טריטון - שם זה ניתן בעת שניתן השם לקרחון נפטון הסמוך (טריטון הוא אחד מירחי נפטון).
קרחון לנון
קרחון לנון (באנגלית: Lennon Glacier) הוא קרחון בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון דרום-מערב, ונשפך אל חלקו החיצוני (הקרוב לים) של מפרץ לאזארב.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון נסקר על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי בין השנים 1975–1976.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1980 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של חוקר הקרחונים פיטר וילפרד לנון (Peter Wilfred Lennon), אשר חקר מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי את האי אלכסנדר בין השנים 1974–1976.
We Rock
We Rock הוא הסינגל המוביל של הפסקול של סרט הטלוויזיה משנת 2008, קאמפ רוק. השיר הושמע לראשונה ברדיו דיסני ב-19 באפריל 2008, ויצא על ידי חברת התקליטים וולט דיסני רקורדס ב-3 ביוני 2008. השיר נכתב על ידי קארה דיוגארדי וגרג וולס והופק על ידי גרג וולס. השיר מבוצע על ידי שחקני הסרט, דמי לובאטו, ג'ו ג'ונאס (האחים ג'ונאס), אארין דויל, רנה סנדס, אנה מריה פרז דה טגל, רושון פגאן, ג'ורדן פרנסיס, אליסון סטונר ומייגן ג'ט מרטין, עם קארה דיוגארדי כזמרת רקע.
נכון לדצמבר 2022, השיר הושמע למעלה מ-19 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-2.9 מיליון פעמים ביוטיוב.
נער בית הכיסא
משרת נער בית הכיסא (באנגלית: groom of the stool) הייתה קיימת אצל כמה מלכים באנגליה של המאה ה-16, ואולי עוד קודם לכן. נושא המשרה היה משרתו של המונרך, והיה אמור להתלוות אליו לחדר השינה, לדאוג לנוחיותו, ובעת הצורך להיות נוכח בבית הכיסא ולדאוג לנקיון אחוריו של המלך לאחר עשיית הצרכים.
המשרה הוענקה תמיד לחביבו של המלך, שזכה להתייחד עם המלך בלשכת בית הכיסא. היא אוישה על ידי בני אצילים ואנשי המעמד הגבוה. נושאי משרה רמת דרג זו נעשו לעיתים קרובות לאנשי סודו של המלך, משום שהייתה להם גישה לחדריו הפרטיים.
מקור המונח
המילה "stool" באנגלית, שמשמעותה המקורית "כיסא", משמשת גם במובן של "בית כיסא", ואילו המילה מציינת סוג של משרת אישי. נושא המשרה היה אחראי גם להלבשתו של המלך, ולכן יש היגיון במעבר לשימוש במילה "stole" שמשמעותה "גלימה", אשר מדגישה תפקיד נוסף של המשרת. קשר נוסף בין בית כיסא לבגדים מוצאים במילה נוספת שציינה באותה תקופה את שמו של בית הכבוד - "garderobe". חדר זה שימש גם כחדר בגדים, היות שהריח הגן על הבגדים מפני עשים. זה גם מקורה של המילה האנגלית "wardrobe" שמשמעותה כיום חדר ארונות או ארון בגדים.
סיפורו של הנרי נוריס
בתור אנשים מקורבים ביותר לכס המלכות, נערי בית הכיסא נאלצו ליטול חלק בכל ההתרחשויות בארמון המלך. המפורסם מכולם בהקשר זה הוא סר הנרי נוריס (Sir Henry Norreys), אשר הוצא להורג בעוון בגידה בשנת 1536. נוריס, נער בית הכיסא של הנרי השמיני, הואשם על לא עוול בכפו בכך שהיה מאהבה של המלכה אן בולין. נוריס הועלה לגרדום יומיים לפני הוצאתה להורג של אן בולין, במסגרת הקשר שנרקם בידי אויביה. ייחוסו הגבוה של נוריס שיחק לטובתו, ותומאס קרומוול לא זכה לענות אותו בזמן החקירה, כך שנוריס יכול היה להמשיך לטעון לחפותו לכל אורך החקירה מבלי לשלם על כך מחיר. לא ידוע אם המלך, שחיכה רק אחד עשר יום לאחר ההוצאות להורג על מנת להתחתן עם ג'יין סימור, השתתף בעצמו בקשירת הקשר או שהסתפק באישור ההוצאות להורג.
שינוי שם המשרה
בשנת 1660 שונה שם המשרה ל"נער הגלימה" (groom of the stole). לא מן הנמנע שהשימוש במילה האנגלית stole במקום המילה stool נועד לייפות את תיאור התפקיד, בעוד החובות המוטלות על נושא המשרה לא השתנו. כאשר מלכה עמדה בראש המדינה היו ממנים אישה לתפקיד "נערת הגלימה". משרת "נער הגלימה" בוטלה ב-1901, עם עלייתו לכס המלוכה של אדוארד השביעי.
מיקולינו
מיקולינו (ברוסית: Микулино; בבלארוסית: Мікулін, מיקולין) הוא כפר קטן במחוז סמולנסק שבמערב רוסיה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
הכפר נזכר לראשונה במאה ה-16 כיישוב בתחום הדוכסות הגדולה של ליטא. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי מיקולינו
בשנת 1897 נמנו בכפר 1,171 יהודים. בשנות השלושים של המאה ה-20 נותרו ביישוב כ-400, כשליש מתושביו.
באמצע יולי 1941, במהלך מבצע ברברוסה, נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו ריכזו את קרוב ל-300 היהודים שנותרו בו בגטו בן חמישה בתים.
ב-23 בפברואר 1942 הועברו כל יושבי הגטו שבכפר לרודניה הסמוכה מדרום, ושם נורו עם יתר יהודי הסביבה.
לוסיל קליפטון
לוסיל קליפטון (באנגלית: Lucille Clifton; 27 ביוני 1936 – 13 בפברואר 2010) הייתה משוררת אפרו אמריקאית וסופרת ילדים ידועה.
קורות חייה
לוסיל קליפטון, בשם נעוריה סיילס, נולדה בפרבר של שחורים שליד העיר באפלו, בצפון מדינת ניו יורק. הוריה היו עניים מאוד, והיא נאלצה לצאת לעבודה מגיל צעיר. היא הייתה חופפת שיער במספרה, ובמקביל נאבקה על השלמת לימודיה. כבר מילדותה התבלטה בכישרונותיה, גם בתחום המתמטיקה וגם בתחום הכתיבה היוצרת.
היא החלה את לימודיה באוניברסיטת הווארד ולמדה שם בין השנים 1953 ל-1955. אחר כך השלימה את לימודיה באוניברסיטה של מדינת ניו יורק, שליד עיר הולדתה באפלו. בשנת 1958 נישאה לפסל ופילוסוף פְרֶד קליפטון, שמת במיטב שנותיו. נולדו לשניים ארבע בנות ושני בנים.
בשנת 1967 המשפחה עברה לגור בבלטימור. בהיותה מתגוררת בעיר, לוסיל קליפטון התחברה לחבורת משוררים של העיר לרבות אנדרי קודרסקו. בשנת 1969 פרסמה לוסיל קלפטון את ספר שיריה הראשון, שזכה להיכלל בין עשרת ספרי השירה האמריקאיים הטובים ביותר, שערך "הניו יורק טיימס". מאז היא פרסמה קובצי שירה רבים שהקנו לה פרסי-ספרות חשובים, הייתה "שרת השירה" של מדינת מרילנד, נבחרה לנגידה של האקדמיה של המשוררים האמריקנים. בשנים 1985 עד 1989 כיהנה כפרופסור לספרות באוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז ולאחר מכן במכללת סנט. מרי שבדרום מרילנד.
שירתה עזת-הביטוי חושפת ללא רתיעה את עולם האישה בכלל ואת זה של האישה השחורה בפרט. לוסיל קליפטון קיבלה את פרס ספר השירה האמריקאי הטוב ביותר לשנת 2006. שם הספר "Blessing The Boats: New And Selected Poems 1988-2000", אסופה של 19 שירים העוסקים במיתוסים, משפחה, דרום ארצות הברית ואלוהים.
לוסיל קליפטון זכתה לפרסום רב הן בשל ספרי הילדים הרבים שלה והן בשל הופעותיה בתוכניות טלוויזיה שונות. היא זכתה לפרסים ספרותיים על שירתה (בהם פרס אניספילד-וולף למפעל חיים בשנת 2001), לעיטורי כבוד וציונים על כתיבתה לילדים, ולשבחים על עבודתה כמורה ומנחה בחוגי יצירה. לעברית תורגמו רק שירים מועטים משלה, בעיקר על ידי חובבים.
יחס שקילות
במתמטיקה, יחס שקילות הוא יחס בינארי שהוא רפלקסיבי, סימטרי וטרנזיטיבי.
כל יחס שקילות על קבוצה קובע חלוקה שלה לתת קבוצות שונות שנקראות מחלקות שקילות. שני איברים של הקבוצה הנתונה שקולים זה לזה אם ורק אם הם שייכים לאותה מחלקת שקילות.
הדוגמה הפשוטה ביותר ליחס שקילות היא יחס השוויון. דוגמאות נוספות כוללות חפיפת ודמיון משולשים, הקבלה בין ישרים, איזומורפיות של מבנים ועוד. זיהוי וחישוב של יחסי שקילות מעניינים הוא חלק חשוב במחקר המתמטי.
מרכזיותו של מושג זה בחשיבה המתמטית מודגמת באמרתו המפורסמת של אנרי פואנקרה, מגדולי המתמטיקאים במחצית השנייה של המאה התשע-עשרה: "מתמטיקה היא האמנות של קריאה באותו שם לדברים שונים".
הגדרה
יחס בינארי R מעל קבוצה A הוא תת-קבוצה של המכפלה הקרטזית A \times A, כלומר:. כלומר: הוא קבוצה של זוגות סדורים כך שכל איבר בזוג שייך ל-A. אם אזי מקובל לסמן.
יחס R מעל קבוצה A נקרא יחס שקילות אם הוא מקיים את התכונות הבאות:
סימטריה וטרנזיטיביות אינן מספיקות כדי להכריח יחס להיות רפלקסיבי. לדוגמה, היחס הריק (שלא מתקיים לאף זוג איברים) על קבוצה לא ריקה הוא סימטרי וטרנזיטיבי באופן ריק, אך אינו רפלקסיבי.
מחלקות שקילות
יחס שקילות מחלק את הקבוצה, שמעליה הוא מוגדר, למחלקות שקילות: בהינתן קבוצה A ויחס שקילות R שהוגדר עליה, מגדירים את מחלקת השקילות של איבר כלשהו כקבוצת כל האיברים השקולים לו. מתכונות יחס השקילות עולה שכל איבר בקבוצה יהיה שייך למחלקת שקילות אחת בלבד, ולכן יחס השקילות מחלק את הקבוצה לתת קבוצות זרות שהאיחוד שלהן הוא הקבוצה כולה.
בנוסף, בהינתן חלוקה של הקבוצה, ניתן לבנות יחס שקילות כך שכל זוג איברים נמצא ביחס שקילות אם ורק אם שני האיברים היו באותה קבוצה בחלוקה.
את מחלקת השקילות של איבר a כלשהו המקיים a\isin A ניתן לסמן ב- ā או Sa, ואת החלוקה של קבוצה A כלשהי למחלקות שקילות ב- πA או π אם ידוע באיזו קבוצה מדובר.
קבוצת המנה
אוסף מחלקות השקילות של קבוצה על פי יחס שקילות מסוים מכונה קבוצת המנה שלה. כל מחלקה מיוצגת לרוב על ידי איבר ("נציג") מהקבוצה המקורית. בדוגמה לעיל, תהיה קבוצת המנה לפי יחס השקילות שהוגדר, קבוצה המכילה את כל המדינות בעולם.
הגדרה זו משמשת, בין השאר, לצורך בנייה של מערכות מספרים, על ידי הגדרת מספר רציונלי כמחלקת שקילות של היחס. בצורה הזו קבוצת המספרים הרציונליים היא קבוצת המנה של לפי אותו יחס. גם בניית המספרים הממשיים מתוך הרציונליים יכולה להיעשות על ידי שימוש במחלקות שקילות, כאשר בונים את המספרים הממשיים על ידי השלמה של המספרים הרציונליים.
במקרים רבים במתמטיקה מגדירים פונקציות בין מחלקות שקילות על ידי נציגים של אותן מחלקות. במקרה כזה כדי שמה שיתקבל יהיה באמת פונקציה צריך לוודא שהערך המתקבל אינו תלוי בנציג שנבחר. לדוגמה כאשר מגדירים חיבור בין המספרים הרציונליים (שמוגדרים כמחלקות שקילות של זוגות סדורים של מספרים טבעיים) מגדירים זאת על ידי נציגים. במקרה הזה יש לוודא שלפעולה ולפעולה  יש תוצאות שקולות.
מאמץ פיתול
במכניקה של גוף קשיח, מוט שמצדי הציר שלו פועלים מומנטים מנוגדים בכיוונים (אחד עם כיוון השעון והשני נגד), הוא מוט העומד לפיתול. מאמץ פיתול מתקיים כאשר בקצות המוט פועלים שני מומנטים מנוגדים בכיוונם ומופעלים סביב הציר.
פיתול
במוט עגול הנתון לפיתול והעשוי מחומר אלסטי ומקיים את חוק הוק, מתקיים:
המכפלה GJ היא הקשיחות של המוט לפיתול.
מאמץ הפיתול
מאמץ הפיתול במרחק {\rho} מהציר של המוט העגול הוא:
מאמץ הפיתול המרבי הוא על מעטפת המוט במרחק הגדול ביותר מציר המוט
בחתך מלבני
מאמץ הפיתול המרבי בחתך מלבני ברוחב w ובעובי t לפי טימושנקו:
מומנט התמד (אינרציה) פולרי
מומנט האינרציה הפולרי J למוט עגול בקוטר d: ובמוט עגול חלול: אם מחלקים את מומנט האינרציה הפולרי ברדיוס מקבלים את Z_p מומנט ההתנגדות הפולרי אותו ניתן למצוא בלוחות טכניים לחתכים שונים.
המאמץ המותר לפיתול הוא 0.5 - 0.7 מהמאמץ המותר למתיחה.
המועצה להשכלה גבוהה
המועצה להשכלה גבוהה (מל"ג) מאז 1958, היא רשות פיקוח ממלכתית במדינת ישראל. בתור שכזאת היא הגוף המפקח על הקמת אוניברסיטאות ומכללות אקדמיות חדשות, הרחבת מוסדות להשכלה גבוהה קיימים ואישור תארים, המלצה להכרה במוסדות אקדמיים כולל שלוחות של מוסדות השכלה גבוהה מחו"ל, פיקוח על הענקת תארים מדעיים, העברת הכספים מהממשלה למוסדות והצעות לקידום חקירה מדעית בנושאים שונים. המועצה פועלת על פי, על-פיו אסור לה להגביל את חופש הדעה והמצפון, להתערב בקביעת תוכניות לימודים ולהתערב במינוי הסגל האקדמי ובדרכי ההוראה.
הרכב המועצה
החוק קובע שבמועצה יהיו 19–25 חברים ובראשם שר החינוך המשמש כיושב ראש המועצה. המועצה רשאית לבחור מתוכה סגן. בין החברים במועצה יו"ר הוועדה לתכנון ולתקצוב, ויו"ר התאחדות הסטודנטים בישראל. לפחות שני שלישים מבין חברי המועצה הם "בעלי מעמד בשדה ההשכלה הגבוהה, שהמליץ עליהם שר החינוך והתרבות, לאחר התייעצות עם המוסדות המוכרים להשכלה גבוהה". חברי המועצה מתמנים על ידי נשיא המדינה בהמלצת הממשלה לתקופה של חמש שנים.
עד תחילת המאה ה-21 כיהנו כסגני-יו"ר המל"ג שופטים בדימוס: השופט חיים כהן כיהן כסגן יו"ר המועצה הראשונה השנייה והשלישית (1958–1971), השופט משה לנדוי כיהן כסגן יו"ר המועצה הרביעית והשביעית (1971–1976, 1986-1992), השופט משה עציוני כיהן כסגן יו"ר המועצה החמישית והשישית (1976–1986) והשופטת שושנה נתניהו כיהנה כסגן יו"ר המועצה השמינית והתשיעית (1992–2002). החל מהמועצה העשירית סגני היושב ראש הם אנשי אקדמיה. פרופ' יחזקאל טלר כיהן כסגן יו"ר המועצה העשירית (2002–2007), פרופ' יצחק גל-נור ואחריו פרופ' נחום פינגר כיהנו כסגני יו"ר המועצה האחת-עשרה (2007–2012), ד"ר שמשון שושני, פרופ' חגית מסר-ירון וד"ר רבקה ודמני-שאומן כיהנו כסגני יו"ר המועצה השתים-עשרה (2012–2017) ופרופ' אדו פרלמן כיהן כסגן יו"ר המועצה השלוש-עשרה (2017–2022).
כסגן-יו"ר המועצה הארבע-עשרה, הפועלת מאז 2022, מכהנת פרופסור עידית תשובה.