cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אקראיות
אקראיות לעומת אי-צפיות
על אף שאקראיות היא תכונה אובייקטיבית, לעיתים מה שנראה כאקראי לעינו של אחד עשוי להראות רחוק מאקראי לעינו של אחר. הדוגמה הטובה ביותר היא הצפנה. מחרוזת סיביות של טקסט מוצפן כלשהו נראית כאקראית לכל דבר למתבונן מהצד, אולם אינה אקראית מנקודת ראותו של בעל מפתח ההצפנה המתאים. לדידו לאחר פענוחה מקבלת המחרוזת 'האקראית' משמעות ברורה. בהקשר זה המחרוזת אינה אקראית אלא "בלתי צפויה". למעשה אחד ההיבטים החשובים של תכונת האקראיות הוא שקשה מאוד לקבוע האם מחרוזת סיביות היא אקראית אמיתית. תמיד קיים חשש שהמחרוזת אינה אלא חלק מתבנית מסוימת שניתן להבחין בה באמצעות מידע נסתר כלשהו כמו מפתח הצפנה למשל. זהו אחד המניעים לגילויים חדשים במתמטיקה שהתגלו כתוצאה מסקרנות ורצון להבין תופעות בלתי מוסברות.
ערכים מתמטיים ידועים כמו ערכו של פאי מקיימים תכונות הנראות לעין כאקראיות, אולם ברור שכיוון שנוצרו באופן דטרמיניסטי הם אינם אקראיים. על כן הם נקראים "אקראיים מדומים" (פסבדו-אקראיים). למתבונן מהצד שאינו מכיר את המערכת הם נראים כאקראיים. רצף פסבדו-אקראי, נקרא בלתי צפוי בהקשר זה.
מערכות כאוטיות הן בלתי צפויות עקב התלות העדינה בתנאים התחלתיים רבים. שאלת היותם בלתי צפויים מהיבט של חישוביות היא נושא פתוח. יש הסבורים כי קיים קשר בין אקראיות לבין אי-צפיות חישובית.
תופעות אקראיות כשלעצמן אינן אקראיות לגמרי, במובן שניתן לחזות או להעריך את סיכויי התרחשותן. ניתן לחשב את תוחלת חייהם של אטומים על אף שהתפרקותם אקראית. או למשל על אף שלא ניתן לנחש צד מטבע בהטלה בודדת, אפשר להעריך באופן סטטיסטי כי לאחר מספר רב של הטלות כמחצית מהן יהיו עץ. מקצת אירועים מאקרוסקופיים ניתנים לחיזוי מדויק על אף שברמה מיקרוסקופית הם בלתי צפויים.
אקראיות בהקשר דתי
אפשר לראות באקראיות מעין בחירה חופשית. כלומר אם אדם מסוגל לבצע החלטות לפי רצונו החופשי ואינו נשלט בידי צו עליון הרי שהחלטתו תהיה בלתי צפויה לעיני המתבונן. לפי הפילוסופיה הדתית המאמינה באל אחד וכי כל צעד ושעל בו צפוי ומכוון בידי ההשגחה העליונה, הרי שהאקראיות היחידה האמיתית שאפשר לייחס למקור כלשהו בטבע היא החלטות של בני אדם. היצורים התבוניים היחידים שמסוגלים לבצע החלטות לפי שיגיונות לבם ולא לפי צו טבעי כלשהו. אחרים סבורים כי אין אקראיות בהחלטות של בני אדם אלא פשוט בשל מורכבותם הרבה, קשה לצפות את התנהגותם.
המושג בחירה חופשית הוא יסוד חשוב בדת היהודית. רבי יוסף קארו ציין כבר ש"הטבע" בגימטריה שווה ל"אלהים". כלומר בכל מה שקשור לטבע, אין אירועים אקראיים. הכל גלוי וידוע לפני לבורא עולם. תופעות טבע אינן רק פועל ידיו של אלוהים אלא חלק בלתי נפרד ממנו. יוצא מן הכלל הוא בני אדם שלהם כושר החלטה וחופש בחירה לגבי מעשיהם וגורלם, לכאורה בסתירה לידיעה האלוהית האין סופית. הרמב"ם מיישב סתירה זו באופן פשוט, הוא מבחין בין ידיעת בני אדם לידיעה אלוהית. בני אדם מוגבלים בזמן ובמקום בעוד שידיעת אלוהים אינה מוגבלת, אין לפניו עבר הווה או עתיד. ועל כן הבחירה החופשית אינה סותרת את האמונה כי הטבע מכוון בידי אלוהים.
גם בני דתות אחרים מודעים לסתירה לכאורה בין הידיעה האלוהית לבין מושג הבחירה החופשית. תאולוגים נוצרים אחדים ניסו ליישב זאת באמצעות מושג אקראיות כבריאה אלוהית. הפילוסופיה הבודהיסטית (קארמה) אינה מאמינה באקראיות ולפי אמונתה כל אירוע המתרחש הוא תוצאה של שרשרת אירועים קודמים. מרטין לותר אבי הדת הפרוטסטנטית האמין על פי הבנתו את התנ"ך שלא קיימת אקראיות. לפי הבנתו הבחירה החופשית מוגבלת לרמה נמוכה מאוד של קבלת החלטות. הנצרות דגלה בעבר בהשקפת עולם דטרמיניסטית בעיקרה ולא האמינה באקראיות או בבחירה חופשית; זו אחת הסיבות להתנגדותה לתורת האבולוציה שלפיה התפתחות של אוכלוסיות מסוימות הייתה עקב וריאציה גנטית אקראית.
דונלד קנות', מדען מחשב ופרשן של הנצרות שחקר מספרים פסבדו-אקראיים, טוען שאלוהים ברא במכוון את האקראיות כדי לאפשר בחירה חופשית מוגבלת. הוא מאמין שאלוהים מעוניין שתהיה בידי בני אנוש יכולת החלטה עד לרמה מסוימת. בהתבסס על הבנתו בתחום המחשבים הקוונטיים, היא סבור שאלוהים מפעיל שליטה דינאמית בעולם מבלי להפר את חוקי הפיזיקה. גם ק.ס. לואיס, סופר ותאורטיקן נוצרי שחי במאה העשרים, התייחס רבות לנושא הבחירה החופשית. הוא כתב שאלוהים רצה שתהיה בידי בני אדם בחירה חופשית למרות הידיעה כי הדבר בהכרח יוביל לרוע וסבל, אולם החופש שווה אפילו את המחיר הזה. לדעתו עולם ללא בחירה חופשית לא מאפשר את היכולת לאהוב.
יישומים מעשיים
אקראיות במתמטיקה, פוליטיקה או דת, מנוצלת בעיקר בשל התכונה המולדת של הגינות או העדר ההטיה שבה. כמו השימוש שנעשה על ידי האתונאים באקראיות כדרך לחלוקה הוגנת של אדמות. אקראיות משמשת כיום בפוליטיקה בעיקר כדרך בחירה הוגנת של מושבעים במערכת המשפט האנגלו-סכסונית או במערכת הגיוס לצבא ארצות הברית ומדינות אחרות. כמו כן נעשה שימוש רב באקראיות בהימורים לסוגיהם באמצעות הטלת מטבע, קוביות, קלפי משחק ורולטות, הגרלות לוטו וכדומה. היכולת לייצר מספרים אקראיים באופן הוגן אף היא חלק חשוב בתעשיית ההימורים האלקטרונית השיטות ליצירת המספרים בדרך כלל מפוקחות בידי רשויות החוק. אקראיות משמשת גם למקרים בהם אין יכולת הכרעה, כמו ההחלטה באיזה צד או מי יתחיל ראשון במשחק כלשהו, או בבחירת אנשים למשימה לא רצויה. אקראיות משמשת גם לצורך סקרי דעת קהל, משאלים ומדגמים.
במתמטיקה, בעיות מסוימות ניתנות לפתרון רק באמצעות מספרים אקראיים. שיטת מונטה קרלו היא המפורסמת מבין השיטות המתמטיות שבהן משתמשים במספרים אקראיים כדי לפתור בעיות מתמטיות. כמו כן אקראיות מסייעת בבדיקת ראשוניות ובאלגוריתמים גנטיים.
יצירת אקראיות
קיימות למעשה שלוש דרכים עיקריות ליצירת אקראיות;
השימושים הרבים באקראיות הולידו שיטות רבות ומגוונות ליצירת מספרים אקראיים. השיטות השונות נבדלות ברמת אקראיותן מבחינה סטטיסטית, ובקלות תפעולן. לפני התפתחות המחוללים האקראיים החישוביים, נדרשה עבודה רבה בהכנת רצפים אקראיים ארוכים במידה מספקת ובאיכות הרצויה. כיום המגוון הוא עצום, אולם לא כל אלגוריתם ליצירת מספרים אקראיים אכן עומד בדרישות מינימליות של אקראיות.
מבחני מדידת אקראיות
בדיקת אקראיות היא משימה קשה. לא ניתן להוכיח מבחינה מתמטית כי רצף כלשהו הוא אקראי באמת, אולם ניתן לבדוק אקראיות מבחינה סטטיסטית חישובית. ישנם כמה כלים מעשיים למדידת אקראיות סטטיסטית של רצפים בינאריים. כולל מדידות המבוססות על מבחני תדירות, התמרה וסיבוכיות או שילוב ביניהם. בין המבחנים הידועים נמנים אלו של קאק, פיליפס, יון, הופקינס, בת', דאי, זאמן ומרסגליה. החומר המקיף ביותר אודות אקראיות הוא של דונלד קנות' בספרו The Art of Computer Programming כרך שני.
ראו: מחולל מספרים אקראיים: מבחנים סטטיסטיים.
תפיסות מוטעות ושגיאות נפוצות
לעיתים עולה טענה בפי מהמרים, שהיות שכל המספרים בסופו של דבר ייבחרו ברצף האקראי, אותם מספרים שלא הופיעו עדיין הם "הבאים בתור", במילים אחרות סיכוייהם גבוהים משל אלו שכבר הופיעו. טענה זו נכונה רק אם מדובר בבחירת מספרים ללא חזרות, למשל כאשר מספרים שנבחרו מוסרים מהערימה, ואז הסיכויים של אלו שטרם נבחרו גדלים, כמו במשחקי קלפים מסוימים. אולם כאשר מדובר במקרה הכללי של אקראיות הטענה אינה נכונה – אם מחזירים כל מספר שנבחר לערמה הרי שהסיכויים לבחירת כל מספר שווים, כמו במקרה של הטלת קוביות או בכל הגרלת לוטו נפוצה. דרך נכונה להסתכל על זה היא שתהליך אקראי כמו הטלת מטבע אינו מכיל זיכרון, כך שלתוצאות קודמות אין כל השפעה על תוצאות עתידיות. תכונה הסתברותית זו מכונה חוסר זיכרון.
תפיסה מוטעית אחרת היא האמונה שמספר מסוים הוא "מקולל" (ראו: חוק בנפורד) – אמונה טפלה שהיא כמעט היפוכה של הטענה הקודמת. לא מעט מאמינים שמספרים שהופיעו בתדירות נמוכה בעבר, נוטים להדיר רגליהם גם בעתיד. כמוה כטענה כי מספר מסוים "מבורך" שמושמעת מפי לא מעט מהמרים. מבחינה מתמטית אמונות אלו מופרכות, למעט מקרים יוצאים מן הכלל שבהם המכשיר המייצר את המספרים האקראיים נוטה לצד כלשהו. אמונות אילו לא לגמרי מופרכות כי באופן טבעי, אירועים בלתי צפויים או אי-ודאיים באופן מושלם אינם נפוצים, ותמיד קיימות הטיות מסוימות, דבר המאפשר ללמוד מהו האירוע בעל הסבירות הגבוהה ביותר שיתרחש. אולם לא ניתן להשליך לוגיקה זו על מערכות שפותחו במיוחד על מנת לבטל הטיה סטטיסטית, כמו גלגל רולטה או קוביות משחק.
שלום סעדיה גמליאל
הרב שלום סעדיה גמליאל (כונה בתימן: מארי סאלם סעיד אלג'מל; ז' בניסן ה'תרס"ז, 22 במרץ 1907 - ו' בתמוז ה'תשס"א 27 ביוני 2001) היה רב וסופר מיהודי תימן.
נולד בצנעא בירת תימן. למד אצל סבו, הרב אברהם בדיחי, ואצל אחרים. למד לימודי קודש לצד לימודי חול בבית הספר המתוקן ("אלמכתב") בניהול הרב יחיא קאפח ובנו הרב דוד קאפח בעת שלטון האימפריה העות'מאנית בתימן, עד סגירתו עם חזרת האמאם לשלטון. בשנת 1928 הוסמך לרבנות ונבחר לרב בית הכנסת בשכונה הגדולה של צנעא. בשנת 1932 התמנה ליועץ לענייני יהודים של מלך תימן, המלך יחיא. כמו כן שימש כפרנס ("עאקל") הפלג הדרדעי בצנעא, שבין תפקידיו היה תפקיד גביית הג'זיה.
בשנת 1944 עלה לארץ ישראל והחל ללמד בישיבת הרש"ש בירושלים. כעבור שלוש שנים נבחר לראש הישיבה.
ב-1950 מונה למנהל אזור ירושלים, חבל לכיש וחבל עדולם של שירותי הדת במשרד הדתות ושימש בתפקיד עד פרישתו לגמלאות בשנת 1978. בשנת 1950 מונה לרב של מחנה העולים "גאולה" על יד עדן וסייע בעליית יהודי תימן לישראל במסגרת מבצע מרבד הקסמים.
בשנת 1978 יצא הרב גמליאל לגמלאות וייסד את "מכון שלום לשבטי ישורון" בירושלים. פרסם ספרים מחקריים ותורניים. מרבית ספריו המחקריים מבוססים על מסמכים שהביא עמו מתימן.
נפטר בגיל 94 ונטמן בהר המנוחות בירושלים, והותיר אחריו ארבע בנות ובן.
עיסא (שבט)
העיסה נהגו לייחס את עצמם כצאצאיו של עקיל בן אבו טליב (عقيل بن أبي طالب), בן דודו של מוחמד, אך מאז אמצע המאה ה-20 הם טוענים כי הם צאצאיו של שייח' או קדוש שעל שמו הם קרואים. קברו של קדוש זה שוכן לפי המסורת בצפון-מזרח סומליה, ולפי האמונה הוא נגלה בדרך נס במסגד הנמצא בעיר ג'יבוטי.
באופן מסורתי העיסה הם רועים נוודים, אך הם עוסקים גם במסחר. בעת סלילת מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי בראשית המאה ה-20 הם הועסקו בעבודות שמירה וסיוע. במלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 לחמו העיסה לצד האיטלקים, ותוגמלו על-ידם בכלי נשק, אימונים צבאיים ובהזדמנויות עסקיות. במחצית השנייה של המאה ה-20, ציידה סומליה את העיסה בנשק, ואלה נלחמו נגד אתיופיה במסגרת החזית לשחרור סומליה המערבית. התערבות הצבא האתיופי במאבק בשנים 1971-1972 עלתה לעיסה במאות הרוגים ובתפיסת 200,000 ראשי בקר שעליהם פרנסתם העיקרית. לאחר שהחזית לשחרור סומליה המערבית הובסה, המשיכו העיסה להיאבק בשלטון המרכזי במדינה, ובין היתר השתתפו במלחמת אוגדן (1977-1978) לצד הסומלים. רגיעה הושגה לאחר חלוקת אתיופיה למחוזות אתניים.
בשטחה של ג'יבוטי, התקיימה יריבות בין העיסה והעפרים, הקבוצה האתנית האחרת והגדולה במדינה, שכן עם סיום השלטון הצרפתי במדינה, תמכו העיסה בהענקת עצמאות לג'יבוטי ובחיזוק הקשר בינה לסומליה; בעוד שהעפרים צידדו בהמשך השלטון הצרפתי. לבסוף, ב-1977, זכתה ג'יבוטי בעצמאות מלאה בהתאם לדרישת העיסה, ולמרות שהעפרים רבים מהם, השתלטו העיסה על השלטון, והקימו את המפלגה החוקית היחידה במדינה. יחסי שתי הקבוצות הגיעו לכלל מלחמת אזרחים בין השנים 1991-1994, ואף שהעיסה עדיין מרכזים בידיהם את מרבית הכוח הפוליטי בג'יבוטי, הותרה הקמת מפלגות נוספות.
באזור מגוריהם בצפון-מזרח סומליה, נתגלעו מתחים בין העיסה לבין שבטי דיר אחרים, ובסוף שנות ה-80 של המאה ה-20, גרם הסכסוך למנוסת בני עיסה לאתיופיה, ולשיכונם במחנות פליטים. גל פליטים נוסף נמלט מסומליה למדינות השכנות בשנת 1991.
עצם הרקה
עצם הרקה (TA: Os temporale) היא אחת מזוג עצמות המצויות מצידי הגולגולת, ומרכיבות את רוב החלק הצדדי שלה. העצם ממשיכה לכיוון בסיס הגולגולת ומרכיבה חלק קטן ממנו. בכל עצם רקה יש חמישה חלקים: החלק הקשקשתי (Pars squamosa ossis temporalis), החלק העוּלּי (zygomatic), החלק הסלעי (Pars petrosa ossis temporalis), החלק הפטמתי (pars mastoidea), החלק התוּפִּי (Pars tympanica ossis temporalis) וזיז חרטי (Processus styloideus ossis temporale).
החלק החשוב ביותר של העצם הוא החלק הסלעי, שבו נמצאת האוזן התיכונה ועצב הגולגולת השמיני, האחראי על השמיעה ועל שיווי המשקל. חלק זה מסתיים בחלק התופי, שאליו מחוברת האפרכסת. בנוסף לעצב השמיני, יוצא מעצם זו גם עצב הגולגולת השביעי, המעצבב את הפנים ואת רוב בלוטות הפנים.
News of the World (אלבום)
News of the World (בעברית: חדשות העולם) הוא אלבומה השישי של להקת הרוק קווין. האלבום יצא ב-28 באוקטובר 1977. שם האלבום הוא גם שם של עיתון שיצא בבריטניה. האלבום כולל את הלהיטים המוכרים של הלהקה, "We Will Rock You" ו-"We Are the Champions". האלבום זכה למעמד של אלבום פלטינה מרובע בארצות הברית ויחד עם האלבום "The Game" הוא האלבום הנמכר ביותר של קווין בארצות הברית.
האלבום נחשב לאחד מהאלבומים המוצלחים ביותר של קווין, למרות עזיבתה המהירה של הלהקה את הרוק המתקדם והתחלת ההקלטה באופן ספונטני ועצמאי יותר. בריאן מיי אישר זאת בתוכנית רדיו אמריקאית בשם "In the Studio with Red Beard" שהקדישה תוכנית שלמה לאלבום.
האלבום הופק, כמו קודמו, על ידי הלהקה עצמה ביחד עם המפיק מייק סטון. האלבום הוקלט באולפני סרם ווסט וווסקס באנגליה.
עטיפת האלבום
על עטיפת האלבום מופיע ציור מאת הצייר האמריקני פרנק קלי פריס.
מתופף הלהקה, רוג'ר טיילור, הציע את הרעיון לציור זה כשראה ציור דומה במגזין בשם "Astounding Science Fiction" מ-1953. בציור נראה רובוט (ששמו הוא פרנק) ענק מחזיק בגופת אדם, ובכותרת מופיע המשפט: "?Please... fix it Daddy" על מנת להמחיש את סיפורו של סופר המדע הבדיוני האמריקאי טום גודווין, "הפער בין". על עטיפת האלבום מחליפים חברי הלהקה את האדם המת המופיע בציור המקורי כשהם "מתים" בעצמם (מרקיורי ומיי מוחזקים בידו של הרובוט בזמן שטיילור וג'ון דיקון נופלים אל הקרקע). בצידה האחורי של העטיפה, ניתן לראות את טיילור נופל אל הקרקע אף הוא.
פריס, שהעריץ מוזיקה קלאסית, לא הכיר את הלהקה, אך האזין לה לאחר שצייר את העטיפה ואמר כי "חשבתי שאני פשוט שונא אותם, זה יהרוס את הרעיונות שלי". בסופו של דבר התחבר האמן אל המוזיקה של הלהקה ואף חיבב אותה.
We Will Rock You
We Will Rock You נכתב על ידי הגיטריסט של הלהקה בריאן מיי. הוא מבוצע בסגנון א-קפלה: למעט סולו גיטרה בסוף השיר, השירה מלווה ברקיעות רגליים ובמחיאות כפיים בלבד. השיר יצא לאור כסינגל באותה השנה לצד השיר We Are the Champions. השיר הפך באופן מיידי ללהיט כלל עולמי והגיע למקומות הראשונים בטבלאות הפזמונים של צרפת (#1), הולנד ובריטניה (#2), קנדה ואירלנד (#3) וארצות הברית (#4). בהופעות נהגה הלהקה לבצע את השיר בסוף ההופעה (לפני We Are the Champions) ובליווי תופים, וגם בתחילת ההופעה בעיבוד רוק כבד.
We Are the Champions
We Are the Champions נכתב על ידי סולן הלהקה פרדי מרקיורי, והוא זכה לפרסום רב ולהצלחה במצעדי המוזיקה של מדינות רבות ברחבי העולם. השיר מושמע בעיקר בתור המנון המנצחים בתחרויות ספורט שונות. זהו השיר החותם כל הופעה של קווין. הלהקה ביצעה אותו בגמר עונה 8 של אמריקן איידול לצד הפיינליסטים קריס אלן ואדם למברט, שאף מופיע איתם עד היום. נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הרבה להשתמש בשיר במהלך עצרות שלו בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. הלהקה כעסה על כך, וטענה שמעולם לא נתנה לו רשות להשתמש בשיר שלהם.
All Dead, All Dead
All Dead, All Dead נכתב ומושר על ידי גיטריסט הלהקה, בריאן מיי. השיר הזה מהווה ניגוד לשיריו האחרים של מיי, אשר מאופיינים בשירים קצביים, שמחים ומקפיצים בסגנון הארד רוק, זהו שיר עצוב ולחנו מתאפיין במוזיקה מלנכולית. בשיר זה, חוץ משירה מובילה, מיי גם מנגן בפסנתר. מילות השיר באות ממות חתולו של מיי, שדיבר על כך בתוכנית הרדיו In the Studio with Redbeard. בשנת 2017, לכבוד חגיגות ה-40 ליציאת האלבום, הוציאה הלהקה גרסה המשלבת את הגרסה הסופית לביצוע מוקדם של מרקיורי לשיר, בגרסה שכללה מילים שונות מעט. הגרסה ההיברידית הועלתה לאתר יוטיוב ולוותה בקליפ חדש לגמרי.
ג'ק מדיקה
ג'ק צ'פמן מדיקה (באנגלית: Jack Chapman Medica; 5 באוקטובר 1914 – 15 באפריל 1985) היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי בעל 3 מדליות, מהן אחת זהב ושיאן עולם במשחים ל-200 מטר ול-400 מטר חופשי.
ביוגרפיה
מדיקה נולד וגדל בסיאטל, וושינגטון.
שיאן עולם
בתחרות שחייה שנערכה בהונולולו, הוואי ב-30 באוגוסט 1934 קבע מדיקה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 4:38.7 דקות, שיפור לשיא העולם בן השנה של שוזו מקינו מיפן (4:46.4 דקות). שיא זה החזיק מעמד 7 שנים ונשבר על ידי בן ארצו ביל סמית' (4:38.5 דקות). בתחרות שחייה שנערכה בשיקגו, אילינוי ב-12 באפריל 1935 הוא קבע במשחה ל-200 מטר חופשי שיא עולם חדש של 2:07.2 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-8 שנים של בן ארצו ג'וני וייסמילר (2:08.0 דקות). שיא זה החזיק מעמד 9 שנים ונשבר על ידי ביל סמית' (2:06.2 דקות).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת ברלין (1936) זכה מדיקה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 4:44.5 דקות, לפני שונפיי אוטו (4:45.6 דקות) ושוזו מקינו (4:48.1 דקות) שניהם מיפן. מדליות כסף במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 19:34.0 דקות, אחרי נובורו טראדה מיפן (19:13.7 דקות) ולפני שונפיי אוטו (19:34.5 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 9:03.0 דקות, אחרי יפן שקבעה שיא עולם חדש של 8:51.5 דקות ולפני הונגריה (9:12.3 דקות).
לאחר שפרש משחייה תחרותית בתקופת מלחמת העולם השנייה, לימד מדיקה הישרדות במים בצי האמריקני. עקב מגבלת הראייה שלו, הוא לא גויס לצבא.
מדיקה עבד כמאמן שחייה באוניברסיטת פנסילבניה.
בשנת 1985 נפטר מדיקה בקרסון סיטי בירת מדינת נבדה.
גואייבסזאורוס
גואייבסזאורוס (שם מדעי: Guaibasaurus) הוא סוג של דינוזאור מהקבוצה דמויי זאורופודים. הוא שייך למשפחת הגואייבסזאוריים, משפחה קדומה של פרוזאורופודים, שנראים כמו תרופודים שהתפתחו לענקים, כמו הדיפלודוקוס והממנצ'יזאורוס. הגואייבסזאורוס התגלה בברזיל בשנת 1999 בידי החוקר חוסה בונפרטה. הדינוזאור קרוי על שם האזור בו התגלה, "Rio Guaíba Hydrographic Basin".
בניגוד לקרוביו המאוחרים יותר, הוא יכל לנוע על 2 רגליים, אולי כדי לנוע במהירות. הוא הגיע לאורך 2 מטרים ועצם הירך שלו הגיעה לאורך 27 ס"מ. כנראה שהוא היה אוכל-כול.
מריה סבנקוב
מריה סבנקוב (נולדה ב-2 באוגוסט 1988, וולגוגרד) היא מתעמלת אמנותית ישראלית. סבנקוב השתתפה באולימפיאדת בייג'ינג כחלק מנבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית, בצוותא עם קטיה פיסצקי, אלונה דבורניצ'נקו, ורוניקה ויטנברג ורחלי ויגדורצ'יק שהגיעה למקום שישי.
סבנקוב החלה להתעמל בגיל 6 ומשתייכת לאגודת עירוני חולון. הישגי השיא בקריירה שלה הם :
סבנקוב שברה שיא עם נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית כאשר זו עלתה לגמר בקרב רב קבוצתי באולימפיאדת ביג'יינג מהמקום השמיני. בגמר סיימה הנבחרת במקום שישי.
תכנון קיבולת
תכנון קיבולת הוא תהליך בו מעריכים את הקיבולת של משאב מערכת שתידרש בעתיד על מנת לאפשר היערכות מראש למענה לדרישות הקיבולת הצפויות. תוצר התהליך הוא דווח של הגידול הצפוי במשאבים על ציר הזמן.
ניתן לבצע תכנון קיבולת לכל משאב תשתיתי כגון: כבישים, רשתות חשמל, מכונות בפסי ייצור וחומרה של מחשבים (למשל מעבד, זיכרון פנימי ודיסקים).
תהליך תכנון קיבולת
תהליך תכנון קיבולת מורכב ממספר שלבים המתבצעים זה אחר זה כמתואר להלן:
בשלב זה מקבלים את רמת הבסיס של משאב מסוג מסוים ורמת הצריכה שלו. לצורך קבלת המידע ביחס לרמת הצריכה עשויים להידרש כלים ממוחשבים הדוגמים את ניצול המשאב ומפיקים דוחות. כך למשל לצורך הערכת רמת הבסיס של מעבדים מרכזיים של שרתים בתחום המחשוב, משתמשים ברשימות מצאי המכילות את סוגי, כמויות ותצורות השרתים. לצורך הערכת רמת הניצול של משאב זה, ניתן להשתמש במוניטור ביצועים. כלי זה הוא כלי ממוחשב המודד את השימוש במעבדים מרכזיים של השרתים ומאפשר הפקת דוחות של רמת השימוש במשאב זה על פי חתכים שונים, כגון: שעות ביום, ימים בשבוע ותאריכים בחודש.
הערכת הגידול או הקיטון מבוססת על מודלים ועשויה להתבסס על כלים ממוחשבים. שיטות אפשריות הן: ניתן להשתמש במספר רב של שיטות לביצוע ההערכה, כולל האפשרות לשלב שיטות שונות. כך למשל גידול במשאב של דיסקים במרכז מחשבים, ניתן לביצוע באמצעות שיטה של אקסטרפולציה.
חשוב לציין כי החישוב צריך להביא בחשבון רמת צריכה לא אחידה של המשאב ולתכנן מספיק משאבים לנקודות צריכת שיא (Peak). לדוגמה, בתכנון רשת חשמל יש להביא בחשבון שבשעות הבוקר קיימת צריכה גבוהה מאשר בשעות הלילה ולתכנן כמות אמצעי ייצור שתענה על הצרכים בשעות אלו.
חישוב זה מבוסס על הקיבולות הצפויות על פי החישוב בשלב של הערכת הגידול. בנוסף לכך הוא מתחשב באילוצים: טכנולוגיים, כלכליים ואחרים. כך למשל בחישוב קיבולת משאבי שרת מחשב, נדרשת התחשבות בקפיצות מדרגה: לא ניתן לרכוש גידול בכמות הנדרשת אלא על פי גודל שמיצר היצרן ועשוי להיות בהיקף משאבים גדול מהדרוש לארגון בזמן הרכישה.
אנטילוקפרה אמריקנית
אנטילוקפרה אמריקנית (שם מדעי: Antilocapra americana) היא מין פרסתן מעלה גירה ממשפחת האנטילוקפריים והיא המין היחיד בסוג אנטילוקפרה (Antilocapra) וממשפחתה, אך בעבר היו במשפחה מינים נוספים שנכחדו עד סוף הפליסטוקן.
תיאור
האנטילוקפרה היא החיה היבשתית המהירה ביותר באמריקה הצפונית, ובריצה למרחקים של כ-800 מטר עשויה להגיע למהירות של 86 קמ"ש. היא החיה המהירה ביותר למרחקים ארוכים, והחיה היבשתית השנייה המהירה ביותר בעולם, לאחר הברדלס, ועשויה לעבור 11 קילומטרים בכ-10 דקות, כלומר, במהירות של כ-66 קמ"ש.
לאנטילוקפרה 5 תת-מינים:
התנהגות ואקולוגיה
האנטילוקפרות הן טרף מושך בגלל משקלן ובשרן. על כן המבנה החברתי שלהן הוא עדר, שבו כל פרט ופרט עומד על המשמר ובוחן מדי פעם את הסביבה, גם תוך כדי אכילה. האנטילוקפרות מבחינות בתנועה ממרחק קילומטר ויותר. כשזה קורה, מרים הפרט שהבחין בטורף את זנבו. אחוריהם הלבנים משמשים כאזעקה, וכשמבחינה הלהקה בהתרעה היא פותחת בריצה מהירה.
הסיכון העיקרי לחייהן הוא הזאבים, מכיוון שגם הם מגיעים למהירויות מרשימות למרחקים ארוכים. אולם הזאב אינו יכול להתחרות בפרט בוגר, ויתרכז במקום בזקנים, בחולים ובעיקר בצעירים. כמו כל בעל פרסות, לומדים הצעירים ללכת ולרוץ תוך שעות אחדות בלבד מרגע לידתם ומשלב זה יהיו מוכנים לבריחה מטורפים - האנטילוקפרות מגיעות להישג מרשים אפילו בקנה מידה זה. אפילו בני שעות אחדות, שזה-לא-כבר למדו לעמוד על רגליהם, מגיעים עד לכ-60 קמ"ש למרחקים מרשימים ביחס לגילם. האנטילוקפרות גם מבצעות דילוגים גבוהים שמשמעותם נתונה במחלוקת.
הועלתה הסברה כי מהירות האנטילוקפרה האמריקנית התפתחה בעת שהיו באמריקה טורפים מהירים שנכחדו כבר, כגון הברדלס האמריקני, שהיה מהיר גם מהברדלס של היום. כיום אין לאנטילוקפרה טורפים המצליחים להשיג אותה, אלא אם הם טומנים לה מארב או תופסים פרטים חלשים וחולים.
היקף תפוצה
בשנת 1920 הצטמצמה אוכלוסיית האנטילוקפרות עד לכ-13,000 פרטים. אך הגנה על שטחי הגידול והגבלת זכויות הציד גרמו להתאוששות באוכלוסייתם וכיום מספרם עומד על בין 500,000 ל-1,000,000 פרטים.
ג'ירף מנומר
ג'ירף מנומר או ג'ירף צפוני (שם מדעי: Giraffa camelopardalis) הוא מין מהסוג ג'ירף שבעבר סווג כמין יחידי בסוגו אך פוצל לשלושה מינים. ג'ירף זה גדול וחי באזורים הצפוניים יחסית של אפריקה, בערבות עשב וסוואנות. הוא ניזון בעיקר מעלים של עץ השיטה בעזרת גובהו ולשונו הארוכה.
ברנהרד שלינק
פרופסור ברנהרד שלינק (בגרמנית: Bernhard Schlink; נולד בבילפלד שבגרמניה ב-6 ביולי 1944) הוא סופר, היסטוריון, משפטן ושופט גרמני, המתגורר בברלין.
קריירה
הוא מכהן משנת 1988 כשופט בבית המשפט החוקתי של נורדריין-וסטפאליה ומשנת 2006 כפרופסור למשפט ציבורי ופילוסופיה של המשפט באוניברסיטת הומבולדט בברלין. הוא מחלק את זמנו בין ברלין לניו יורק.
ספרו המפורסם ביותר, "נער קריאה", תורגם ליותר מ-50 שפות ועובד בשנת 2008 לסרט קולנוע בכיכובה של קייט וינסלט, שזכתה בפרס אוסקר על משחקה בו.
בארי (עיר)
ב-2016 עמדה אוכלוסיית העיר על 325,183 תושבים, ושטחה השתרע על 116 קילומטר רבוע.
העיר הוקמה בשנת 181 לפני הספירה כעיר בשם "בריום" שהייתה חלק מהרפובליקה הרומית. העיר נהרסה במהלך ההיסטוריה פעמים אחדות, אך בכל פעם הוקמה מחדש.
עד ימי הביניים
בארי הייתה עיר ביוון הגדולה (Magna Graecia), אזור ההתיישבות היווני בדרום איטליה מהמאה ה-8 לפנה"ס. ככל הנראה לא הייתה מן החשובות, שכן נמצאו רק מטבעות נחושת שהוטבעו בעיר.
בארי נכבשה על ידי הרפובליקה הרומית בסוף המאה השלישית לפנה"ס, לאחר מלחמת פירוס. העיר הייתה מאז לעמדה אסטרטגית חשובה בהיותה צומת על הדרך הרומית ויה טראיאנה, שממנה הסתעפה דרך לנמל טאראנטו. נמלה של בארי שימש מוצא למסחר הרומי עם ארצות המזרח.
הבישוף הראשון של העיר, גרבאסיוס, נזכר בוועידה הכנסייתית של סרדיקה בשנת 343. הבישופות של בארי (ecclesia varina) הייתה כפופה לפטריארך קונסטנטינופול עד המאה ה-10.
ימי הביניים
לאחר ההרס של המלחמות הגותיות נכתבה לעיר מערכת חוקים מסודרת, מעין חוקה, על ידי השלטון הלומברדי. חוקה זו השפיעה על כתיבת חוקות דומות בערים אחרות בדרום איטליה.
חשיבותה של בארי עלתה באמצע מאה ה-9, כשהפכה לאחד המרכזים של האימפריה המוסלמית בים התיכון, כאמירות בארי. בהמשך נכללה באמירות סיציליה המוסלמית. ב-885 העיר הפכה למושבו הרשמי של המושל הביזנטי.
בשנים 1009–1011 פרץ מרד נגד השלטון הביזנטי המקומי על ידי האציל מלוס מבארי ואחיו החורג דאתוס. המרד דוכא באכזריות ב-1018 על ידי הביזנטים בקרב קאנאי, שבו נכנסו הנורמנים לאזור בפעם הראשונה. ב-1025 נקשרה העיר ישירות למושב האפיפיור ברומא תחת שלטונו של הארכיבישוף ביזנטיוס וקיבלה מעמד של פרובינציה כנסייתית קתולית.
ב-1071 נכבשה בארי על ידי רובר גיסקאר הנורמני אחרי מצור של שלוש שנים. ב-1087 הוקמה בעיר בזיליקת ניקולאוס הקדוש לכבוד שרידי ניקולאוס הקדוש, שהוברחו בחשאי ממקום קבורתו בעיר מירה בחבל ליקיה שבאסיה הקטנה. ב-1095 הטיף פטרוס הנזיר בעיר בארי ליציאה למסע הצלב הראשון. באוקטובר 1098 כינס האפיפיור אורבן השני, מי שקידש את הבזיליקה בעיר ב-1089, ועידה כנסייתית, כחלק מסדרה של ועידות שדנו בסוגיות הפילוג הגדול בין הכנסייה הקתולית לבין הכנסייה האורתודוקסית.
בשנת 1117 התחוללה בבארי מלחמת אזרחים עם רצח הארכיבישוף ריסו. השלטון על בארי נתפס על ידי גרימולד אלפרניטס, יליד לומברדיה שנלחם כנגד הנורמנים. גרימולד הידק את הקשרים עם ביזנטיון וונציה והגדיל את פולחן ניקולאוס הקדוש בעירו.
ב-1156 נבזזה העיר ונחרבה. פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומלך סיציליה תיקן את מבצר באריס הסמוך לעיר. במשך השנים הבאות נבנתה ונהרסה העיר מספר פעמים.
עד המאה ה-19
איזבלה מאראגון, נסיכת נאפולי וכלתו של דוכס מילאנו ג'אן גלאצו ספורצה, הרחיבה את הטירה שבעיר ועברה להתגורר בה בשנים 1499–1524. ב-1557 הפכה העיר לחלק מממלכת נאפולי.
ב-1805 הוכתר נפוליאון בונפרטה למלך איטליה ומינה את גיסו ז'ואקים מירא (באיטלקית: Murat, מוראט) למלך נאפולי, ובכך גם לשליט בארי. ב-1808 בנה מירא מדרום ללב העיר רובע חדש הנקרא עד היום על שמו, "מוראטיאנו". תחת שליטתו של מירא גדל נמלהּ של העיר והפך לחשוב שבנמלי האזור.
המאה ה-19 - היום
בדצמבר 1943, במהלך מלחמת העולם השנייה, הופצצו העיר ונמלה על ידי חיל האוויר הגרמני. ההפצצה גרמה לטביעת עשרות אוניות, שמאחת מהן דלף גז חרדל, ולשיתוק הנמל עד לפברואר 1944. באפריל 1945 ניזוק הנמל שוב עקב התפוצצות אוניית תחמושת.
דמוגרפיה
בארי היא עיר בעלת אוכלוסייה מגוונת ביותר. זאת כתוצאה ישירה מהגירות חוקיות ובלתי חוקיות של אנשים שונים לעיר. ההגירות מגיעות לעיר בעיקר מאלבניה, ועל כן מהווים האלבנים את המיעוט הגדול ביותר בעיר. נכון לתחילת המאה ה-21 חי בעיר מספר קטן של יהודים. בבית העלמין של בארי קיימת חלקה יהודית, ובה קבורים בין השאר, כמה עשרות יהודים שנספו במחנות הפליטים שהיו בסביבות העיר, בדרכם לאניות המעפילים שיצאו מהנמל, בדרכן לארץ ישראל, בתקופת המנדט הבריטי.
חלוקה אתנית של תושבי העיר: קבוצות אתניות קטנות אחרות הן בריטים, פיליפינים ואתיופים.
ספורט
לעיר בארי יש קבוצת כדורגל איי.אס. בארי, המשחקת בסרייה ב', הקבוצה לא זכתה מעולם בתואר כלשהו והיא מתנדנדת לרוב בין הליגה הראשונה לליגה השנייה, בשנת 2009 העפילה הקבוצה לליגה האיטלקית הראשונה אחרי שמונה שנים של היעדרות אך כעבור שנתיים היא נשרה חזרה לליגה השנייה.
הר סויאט
הר סויאט (באנגלית: Mount Soyat) הוא הר בולט, בצידו המערבי של רכס ויסקונסין - רכס ההרים המרכזי של הרי הורליק (המהווים חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים), בארץ מרי בירד שבאנטארקטיקה.
ההר מתנשא מעל הגדה המזרחית של קרחון רידי צפונית למקום בו הוא מתאחד עם קרחון נורפוק.
גובהו של ההר 2,150 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-1,035 בגובהו באנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי ההר
רכס ויסקונסין (ובו גם ההר) מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שם קומנדר דייוויד סויאט (David Soyat), מצי ארצות הברית, שהיה קצין מבצעים אווירי (air operations officer) בטייסת VX-6 בתחנת מקמקרדו, בחורף האנטארקטי 1962.
עלייה ישרה
באסטרונומיה, עלייה ישרה (באנגלית: Right Ascension, מסומן בקיצור RA או α, במקור בלטינית: Ascensio Recta) היא אחת משתי הקואורדינטות במערכת הקואורדינטות המשוונית המתארת את הזווית בין ההיטל של מיקומו של גרם שמים על מישור קו המשווה השמימי ובין נקודת שוויון האביב, בה חוצה השמש את קו המשווה השמימי (הקואורדינטה השנייה היא נטייה). היחידות של העלייה הישרה אינן מעלות או רדיאנים אלא יחידות של זמן המבטאות את הזמן שלוקח לגרם שמים להגיע לנקודה הגבוהה ביותר בשמיים ביחס לגרם שמים עם עלייה ישרה 0, והן מבוטאות בשעות, דקות ושניות. על קו המשווה השמימי (נטייה 0°), שעה של עלייה ישרה שוות ערך ל-15 מעלות, דקה ל-15 דקות קשת ושנייה ל-15 שניות קשת. ככל שהמרחק מקו המשווה גדל, האורך זוויתי של כל יחידת עלייה ישרה מתכווץ עד שבקטבים השמיימיים (נטייה ±90°) אין יותר משמעות לעלייה הישרה, שכן לכל ערך שלה מתאימה אותה הנקודה - הקוטב השמיימי.
היסטוריה
השימוש במערכת הקואורדינטות המשוונית החלה רק במאה ה-18 כאשר לפני כן תוארו הכוכבים על פי הפרט שייצגו בקבוצת הכוכבים שאליה השתייכו ובספר אורנומטריה שפורסם בתחילת המאה ה-17 עוד נעשה שימוש במערכת הקואורדינטות האקליפטית. אטלס הכוכבים של ג'ון פלמסטיד "Historia Coelestis Britannica", שפורסם בשנת 1725 כבר השתמש במערכת הקואורדינטות המשוונית, והיחידות של העלייה הישרה ניתנו הן ביחידות זמן והן במעלות כאשר 0°=24h=00h הייתה נקודת שוויון האביב, ומפות הכוכבים נעשו בהיטל מישורי שעיוות לחלוטין את הקבוצות הרחוקות מקו המשווה השמימי. בקטלוג הערפיליות שפרסם ויליאם הרשל בשנת 1786 הוא ציין את המיקום של הערפיליות שבהן צפה, באמצעות הפרש העלייה הישרה והנטייה שלהן ביחס לכוכבים סמוכים שנמצאו באטלס של פלמסטיד. העלייה הישרה ניתנה בדקות ושניות שציינו את הבדל הזמנים בין הגעת הערפילית וכוכב הייחוס לשיא הגובה בשמים, ובנוסף ציין הרשל אם הערפילית מקדימה את הכוכב (ממערב לו) או עוקבת אחריו (ממזרח לו). בנו, ג'ון הרשל החל מקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833, עבר לציין את העלייה הישרה בצורה המקובלת היום, שעות, דקות ושניות ביחס לנקודת שוויון האביב, וכך נעשה גם בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים שפרסם בשנת 1864 וכן בקטלוג הכללי החדש שפרסם ג'ון דרייר בשנת 1888.
קטלוגים אסטרונומים רבים סדרו את גרמי השמים שבהם לפי העלייה הישרה שלהם, למשל ציוני פלמסטיד של כוכבי כל קבוצה ניתנו לפי העלייה הישרה של כוכבי הקבוצה, ציוני הערפיליות וצבירי הכוכבים בקטלוג הכללי של ג'ון הרשל ובקטלוג הכללי החדש ניתנו לפי העלייה הישרה של הערפיליות, וכך גם סודרו הכוכבים בקטלוג לויטן ובקטלוג גליזה לכוכבים קרובים שפורסמו במאה ה-20.
השפעות נקיפת ציר כדור הארץ
שינוי הכיוון של ציר כדור הארץ משפיע ישירות על העלייה הישרה של גרמי השמים. כתוצאה מתנועת ציר כדור הארץ משתנה המיקום של נקודת שוויון האביב ואיתו משתנה העלייה הישרה של כל גרמי השמיים. כדי לשמור על דיוק המיקום יש צורך לציין תמיד לאיזו תקופת יחוס מתייחסת העלייה הישרה של גרם השמים כאשר תקופות הייחוס המקובלות במאה ה-20 ובתחילת המאה ה-21 הן B1900 − 31 בדצמבר 1899 שעה 19:28 (שעון גריניץ'), B1950 − 31 בדצמבר 1949, 22:09 (שעון גריניץ') או J2000 − 1 בינואר 2000, 12:00 (זמן אוניברסלי מתואם). תוצאה נוספת היא חוסר ההתאמה בין קבוצת הכוכבים שבה נמצאת השמש ובין ההגדרות ההיסטוריות של גלגל המזלות, כך כיום בנקודת ההיפוך הקיצית השמש נמצאת מעל לחוג הסרטן, אך היא נמצאת למעשה בתחומי קבוצת תאומים ובנקודת ההיפוך החורפית השמש נמצאת מעל לחוג הגדי, אך היא נמצאת למעשה בתחומי קבוצת קשת. הנקודות היחידות שהעלייה הישרה שלהן לא משתנה הן הקטבים של ציר ההקפה של כדור הארץ את השמש (קוטבי המלקה), כאשר הצפוני נמצא בקבוצת דרקון בעלייה ישרה של והדרומי נמצא בקבוצת דג זהב בעלייה ישרה של.
צפייה בגרמי השמיים
עבור צופה ביום שוויון האביב, גרמי השמים בעלי עלייה ישרה של בין 00h ובין 12h יהיו מעל האופק ברגע שקיעת השמש, בחצות הלילה יהיו מעל האופק גרמי השמים עם עלייה ישרה בין 06h ובין 18h וברגע זריחת השמש יהיו מעל האופק גרמי השמיים עם עלייה ישרה בין 12h ובין 24h (זהה ל-00h). ביום שוויון הסתיו, גרמי השמים בעלי עלייה ישרה של בין 12h ובין 24h יהיו מעל האופק ברגע שקיעת השמש, בחצות הלילה יהיו מעל האופק גרמי השמים עם עלייה ישרה בין 18h ובין 06h וברגע זריחת השמש יהיו מעל האופק גרמי השמיים עם עלייה ישרה בין 00h ובין 12h. העלייה הישרה של השמש גדלה כל יממה בכ-4 דקות ועל פני שנה היא משלימה סיבוב שלם. העלייה הישרה של כוכבי הלכת גם כן משתנה כל יום, אך לא בקצב קבוע שכן היא תלויה בתנועת כדור הארץ וכן בתנועת כוכבי הלכת סביב השמש. כתוצאה מכך העלייה הישרה של כוכבי הלכת יכולה לגדול או לקטון (תנועה אחורית).
Change Your Life (שיר של איגי אזליה)
Change Your Life (בעברית: תשנה את חייך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האוסטרלית איגי אזליה, ביחד עם הראפר טי. איי, מתוך אלבום הבכורה שלה, The New Classic. השיר יצא לאור ב-12 בספטמבר 2013, על ידי חברות התקליטים וירג'ן EMI ודאף ג'אם, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-65 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איגי אזליה, נטלי סימס, ראג'ה קומארי, המסנג'רס, לאבי לונגומבה וטי. איי והופק על ידי המסנג'רס. ב-27 בפברואר 2015, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הזהב לשיר על מכירות של למעלה מחצי מיליון עותקים במדינה.
עם יציאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בדומה לשאר שירי האלבום.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של איגי אזליה ב-9 בספטמבר 2013, ארבעה ימים לפני צאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את אזליה כשהיא שוחה בתוך בריכה, תוך שהיא שרה את השיר ובהמשך מצטרף אליה גם טי. איי.
נכון למרץ 2020, מונה הצפיות של האודיו עומד על למעלה מ-145 מיליון צפיות.
בסיס חיל האוויר אינג'ירליק
בסיס חיל האוויר אינג'ירליק (טורקית İncirlik Hava Üssü) שוכן באינג'ירליק (İncirlik), כ-11 ק"מ מזרחית למרכז העיר אדנה ו-33 ק"מ מצפון-מערב לחוף הים התיכון בדרום טורקיה. הבסיס מופעל על ידי נאט"ו, הצבא הטורקי וחיל האוויר האמריקני. בשדה מסלול אחד מבטון באורך של 3,048 מטר ובקרבתו 57 דירים תת-קרקעים.
בבסיס מאוחסנות כ-90 פצצות אטום מדגם B61.
היסטוריה
ב-1951 החל חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית בהקמת הבסיס שנועד במקור לשמש לצורכי אימונים וכבסיס להתערבות מהירה בשעת חירום. ב-6 בדצמבר 1954 נחתם הסכם בין צבא טורקיה לבין חיל האוויר האמריקני להפעלתו המשותפת, וב-21 בפברואר 1955 נחנך הבסיס ונקרא בסיס חיל האוויר באדנה. יעודו של המתקן שונה לבסיס למפציצים ארוכי טווח המסוגל לתמוך בכל פעילות אווירית צבאית. באוקטובר 1955 חובר הבסיס לצינור דלק המגיע מיומרטלק (Yumurtalık) שלחוף הים התיכון, וב-28 בפברואר 1958 שונה שמו לבסיס חיל האוויר אינג'ירליק.
הבסיס שימש במחצית השנייה של שנות החמישים כמוקד הניסויים בבלון לחיזוי מטאורולוגי שנערכו על ידי חיל האוויר האמריקאי (פרויקט L119) וכבסיס העיקרי לטיסות הסיור של מטוס הריגול לוקהיד U-2 שפעלו מאפגניסטן במזרח ועד למרחב האווירי שמעל לים השחור במערב. ב-1 במאי 1960 הופסקה הפעלת הטיסות לאחר משבר מטוס הריגול U-2. בעקבות מלחמת האזרחים הראשונה בלבנון ב-1958, הופעלו מהבסיס טיסות סיור והפגנת נוכחות של חיל האוויר האמריקני גם בשמי לבנון. כתוצאה מכך הבסיס גדל באופן משמעותי וקלט גם מטוסי קרב ויחידות תומכות.
בשנות השבעים הסכים חיל האוויר הטורקי לאפשר לאמריקאים לעשות שימוש במטווח טילי אוויר-קרקע הנמצא במערב אנטוליה כמו גם מעל הים, ופעילות האימונים האווירית בבסיס התרחבה. ב-1975 ולאחר האמברגו שהטילה ארצות הברית על טורקיה בעקבות פלישת טורקיה לקפריסין ב-1974, הכריזה ממשלת טורקיה כי כל הבסיסים האמריקנים ברחבי המדינה ייסגרו ויועברו לידי צבא טורקיה. רק בסיס אינג'ירליק ובסיס חיל האוויר באיזמיר נותרו פעילים בשל כך שבוצעו בהם גם משימות של נאט"ו. בספטמבר 1978 הוסר האמברגו ופעילות חיל האוויר האמריקני הושבה לאחר חתימת הסכם לשיתוף פעולה צבאי וכלכלי בין ארצות הברית וטורקיה ב-29 במרץ 1980.
במלחמת המפרץ ב-1990 נוהלה המערכה האווירית בצפון עיראק מבסיס אינג'ירליק באמצעות 140 מטוסים, ולאחריה ועד 1996 נערכו ממנו פעולות פינוי וסיוע לאוכלוסייה הכורדית בצפון עיראק. מ-1997 ועד 2003 עסקו מטוסי חיל האוויר האמריקני בבסיס באכיפת החלטת האומות המאוחדות בדבר איסור טיסה בצפונה של עיראק (Operation Northern Watch).
התנועה האווירית בבסיס גדלה פי שישה לאחר פיגועי 11 בספטמבר והבסיס שימש כמוקד העיקרי לפעילות האווירית האמריקאית במלחמת אפגניסטן. פעילות זו קטנה לאחר הקמת בסיסים קרובים יותר באפגניסטן ובאוזבקיסטן.
אח"י תרשיש (סער 4)
אח"י תרשיש הייתה ספינת טילים של חיל הים הישראלי, מסדרת סער 4. הספינה נבנתה במספנות ישראל, הושקה בשנת 1975 ושירתה רוב ימיה בבסיס חיפה.
הספינות מסדרת סער 4 יועדו לשרת בזירת ים סוף. תעלת סואץ הייתה אז חסומה לשיט ספינות, והעברתן לים סוף תוכננה בהפלגה מחיפה למפרץ שלמה סביב יבשת אפריקה. מועד היציאה נקבע ל-15 באוקטובר 1973, אך הפלגתן נדחתה בשל פרוץ מלחמת יום הכיפורים. שתי הספינות הראשונות מתוך הסדרה השתתפו באופן פעיל במלחמה והיוו תוספת כוח משמעותית בזירת הים התיכון.
בספינות סער 4 ובמערכותיהן הוכנסו שיפורים רבים שנלמדו בספינות הטילים מהדגמים הקודמים. באח"י תרשיש הוכנסו שיפורים שנלמדו על ידי מספנות ישראל בעת בניית הספינות הקודמות בסדרה. צוות אח"י תרשיש למד את המערכות החדשות, את נוהלי התפעול ואת תרגולת הקרב עוד כאשר הספינה הייתה בבנייה.
הפלגה לארצות הברית
זוג ספינות סער 4, "אח"י תרשיש" בפיקוד שאול חורב ו"אח"י יפו" בפיקוד בני אריאלי, הפליגו לניו יורק בקיץ 1976 וייצגו את ישראל בחגיגות 200 שנה לעצמאות ארצות הברית. אל"ם אלי רהב שסיים תפקיד מפקד שייטת הסטי"לים פיקד על המבצע ומפקד חיל הים האלוף בנימין תלם הצטרף להפלגה.
בתום הביקור המוצלח בארצות הברית וביוזמת התעשייה הביטחונית המשיכו הספינות לביקור בנמל קרטחנה בקולומביה, בו נעשתה הצגת יכולות לחיל הים של קולומביה. הביקור שודר בטלוויזיה על ידי צוות שהגיע במיוחד מעיר הבירה בוגוטה. הספינות עשו רושם מצוין והאדמירל הקטור סלאזר, מפקד הצי האטלנטי של קולומביה, היה מלא התפעלות. עם זאת, החליטה קולומביה בסופו של דבר לרכוש כלי שיט מאיטליה.
ניסוי הנחתת מסוק
אח"י תרשיש הייתה הראשונה לבצע ניסוי הנחתת מסוקים. בשנת 1977 הותקן בירכתי הספינה מנחת במקום תותח 76 מ"מ. נעשו ניסויי הנחתה עם מסוק בל 205 ביום ובלילה.
פעילות נגד מחבלים
באותה תקופה נעשו פעולות רבות למניעת הברחות נשק מהים. אח"י תרשיש יחד עם ספינת דבור תקפו סירת מחבלים והשמידו אותה בדרכה לחופי ישראל.
מעבר בתעלת סואץ
אח"י תרשיש הייתה ספינת הטילים הראשונה שעברה בתעלת סואץ. המעבר היה בדצמבר 1979, בחג החנוכה.
מפקד הספינה היה ישעיהו פטוקה, אורח הכבוד היה מפקד חיל הים. להפלגה הצטרפו מפקד בסיס חיפה ומפקד שייטת ספינות הטילים. הספינה התקבלה בנמל פורט סעיד בארוח של מפקד בסיס חיל הים המצרי שם. באותו לילה הודלק בספינה נר חמישי של חנוכה שצוין בחנוכיה מוארת על תורן הספינה.
מנוע אחד התקלקל במהלך ההפלגה ומלבד זה לא היו אירועים מיוחדים.
הנתב המצרי הודיע שמהירות השייט הנדרשת בתעלת סואץ היא 7 קשר, מהירות נמוכה כזאת מחייבת הפעלת מנועים לסירוגין וזה פוגע בכשירות המנועים ועלול לגרום לתקלות.
לכן הורה מפקד הספינה להדמים את מד המהירות ועבר את התעלה במהירות גבוהה יותר (10–12 קשרים).
שירות נוסף
הספינה סיימה את תפקידיה בחיל הים בשנת 1995. היא נמכרה לצ'ילה בשנת 1997, ושירתה בשם LM PAPUDO, על שם קרב ימי שנערך בשנת 1865 בין צ'ילה לאימפריה הספרדית. בשנת 2008 נגרטה.
מישל מירובסקי
מישל מירובסקי (בפולנית: Michel Mirowski; 24 באוקטובר 1924 – 26 במרץ 1990) היה רופא קרדיולוג יהודי-פולני-ישראלי-אמריקאי אשר פיתח את הדפיברילטור האוטומטי המושתל הראשון בתוך קוצב לב.
ביוגרפיה
נולד בוורשה בירת פולין כמרדכי פרידמן (Mordechai Frydman). אמו נפטרה ממחלת לב בגיל 34, בהיותו ילד. בהמשך, אביו, שחשש מאנטישמיות, שינה את שם המשפחה לשם שיישמע פולני יותר - מירובסקי, ושינה גם את שמו הפרטי של בנו למייצ'יסלב (Mieczysław).
עם תחילת מלחמת העולם השנייה ברח מזרחה לאוקראינה, שם הסתתר במשך חמש השנים הבאות בזהות בדויה. ב-1944 התגייס ושימש כקצין ברגימנט פולני. בתום המלחמה נרשם ללימודי רפואה באוניברסיטת גדנסק. הוא גילה כי כל משפחתו נספתה בשואה, היה לציוני ועלה לארץ ישראל. ואולם, היות שבארץ לא פעלו באותה תקופה בתי ספר לרפואה, הוא שב לאירופה ולמד רפואה בליון שבצרפת.
בשנת 1954 חזר לישראל הצעירה, והחל לעבוד בבית החולים תל השומר כאסיסטנט הבכיר לפרופ' הרי הלר. אחר כך התמחה בקרדיולוגיה במכון הקרדיולוגי במקסיקו סיטי. עם חזרתו לארץ שימש כקרדיולוג בבית החולים אסף הרופא.
בשנת 1966 החל פרופ' הלר לסבול מטכיקרדיה חדרית (הפרעה בקצב הלב), ונפטר כעבור שבועיים. מירובסקי ניסה להגות שיטה שתוכל למנוע מוות כמו זה של הלר. הוא הגה את הרעיון של מכשיר שיושתל בלב, יזהה בעיות בקצב הלב וינסה לתקנן באמצעות זרם חשמלי. בשנת 1968 היגר מישראל לבולטימור שבמרילנד, ארצות הברית, שם החל בניסויים קלינים בבעלי חיים. בשנת 1970 פרסם לראשונה את התוצאות, אולם זכה לתגובות סקפטיות מהקהילה הרפואית. בשנת 1975 הושתל המכשיר בלב של כלב. בשנת 1980 הושתל המכשיר הראשון בלב אדם, בבית החולים ג'ונס הופקינס (המסונף לאוניברסיטת ג'ונס הופקינס בבולטימור). המכשיר שיוצר נמכר על ידי חברת Intec-Medrad, שהקים מירובסקי עם שותפים, חברה שנמכרה בשנת 1985 לענקית התרופות אלי לילי.
היה נשוי לאנה ואב לשלוש בנות. נפטר בשנת 1990, בן 66 במותו.
אחד הבניינים של אוניברסיטת "ג'ון הופקינס" וגם הקתדרה לקרדיולוגיה שם קרויים על שמו.
הוא זכה להיכלל ב"היכל התהילה הלאומי של הממציאים" (National Inventors Hall of Fame, מוזיאון ממשלתי אמריקני באוהיו).
בזיליקת סן מרקו
בזיליקת סן מרקו היא קתדרלה בת המאה ה-9 הנמצאת בוונציה שבאיטליה. הבזיליקה היא אחת הדוגמאות החשובות ביותר של אדריכלות ביזנטית. הכנסייה צופה על כיכר סן מרקו, מרכז השלטון והמסחר העתיק של ונציה, ומחוברת בצדה הדרומי לארמון הדוג'ה של ונציה. הכנסייה אף משמשת כמקום מושבו של הפטריארך והארכיבישוף של ונציה מאז 1807, ועל פי המסורת הנוצרית קבור בה מרקוס הקדוש (ומכאן שמה).
הבזיליקה, המכונה גם "כנסיית הזהב", ידועה בסגנון הביזנטי המרהיב שלה, בפסיפסים המוזהבים הרבים שבה ובאוצרות קונסטנטינופול הבזוזה המעטרים אותה, והיא מסמלת את עושרה של הרפובליקה של ונציה.
היסטוריה
הכנסייה נבנתה לראשונה כמבנה זמני בתוך ארמון הדוג'ה בשנת 828, כאשר סוחרים ונציאנים הביאו לעיר את שרידיו של מרקוס הקדוש, מחברה של הבשורה על-פי מרקוס. ב-832 נבנתה כנסייה חדשה, בסמוך לארמון הדוג'ה, במקום בו ניצבת הבזיליקה עד היום, והועברו אליה שרידיו של מרקוס. המבנה נשרף במהלך מרד בעיר בשנת 976 ונבנה מחדש שנתיים לאחר מכן, ב-978. לאחר חורבן נוסף נבנתה הכנסייה שוב ב-1063 במבנה הבסיסי אשר שרד עד היום. הבזיליקה הורחבה במהלך השנים, ונוספו לה עיטורים אשר נבזזו מקונסטנטינופול וכן חפצי אמנות מעשי ידי אמני ונציה. חלק מהאבנים אשר מהם נבנתה הכנסייה הובאו על ידי ספני ונציה ממסעותיהם במזרח התיכון. העמודים והכותרות הוסרו ממבנים עתיקים שקרסו בארצות המזרח ונרכשו על ידי סוחרים ונציאניים.
מוזיקה
בזיליקת סן מרקו מילאה תפקיד חשוב מאוד במוזיקה של תקופת הרנסאנס וביצירת האסכולה הוונציאנית של תקופה זו, הודות לחללה הפנימי היחיד במינו ביציעי המקהלה שלו, המוצבים זה מול זה. האדריכלות המרווחת של הבזיליקה חייבה פיתוח סגנון מוזיקלי, שינצל את אפקט ההד בצורה הטובה ביותר, במקום לחפש דרכים לבטל אותו. כך פותח סגנון הפוליכוראליות הוונציאני, הסגנון האנטיפונאלי המפואר, המציב קבוצות זמרים ונגנים להשמיע את תפקידיהם לפעמים אלה מול אלה ולפעמים יחדיו, מאוחדים בצליל העוגב. המלחין הראשון שפרסם אפקט זה היה אדריאן וילארט, שהתמנה למאסטרו די קאפלה בסן מרקו בשנת 1527 ונשאר בתפקיד זה עד מותו בשנת 1562. ג'וזפו צארלינו, אחד הכותבים רבי ההשפעה בעולם המוזיקה של דורו, כינה את וילארט "פיתגורס החדש", והשפעתו של וילארט חדרה לעומק, לא רק כמלחין אלא גם כמורה, הואיל ורוב הוונציאנים שבאו אחריו היו תלמידיו. ג'ובאני גבריאלי, אחיינו ותלמידו של אנדראה גבריאלי, פיתח סגנון כתיבה זה ושכלל אותו.
טוקיו הוטל
טוקיו הוטל (בגרמנית: Tokio Hotel) היא להקת רוק/אלקטרופופ/סינת'פופ שנוסדה בשנת 2001 בשם Devilish בעיר מגדבורג במדינת סקסוניה-אנהלט שבגרמניה, על ידי ארבעה נערים שהיו בני 12 עד 14 בעת הקמתה. הלהקה זכתה להצלחה ניכרת בעשור הראשון של המאה ה-21, ונחשבת לאחת מהלהקות הגרמניות הפופולרית ביותר ברחבי העולם.
ראשית הדרך
התאומים הזהים ביל וטום קאוליץ (נולדו ב-1 בספטמבר 1989 בלייפציג, גרמניה המזרחית). הופיעו במועדונים קטנים באזור העיר מגדבורג החל מגיל 7. לאחר מפגש בין השניים לבין גיאורג ליסטינג, נגן גיטרה בס, וגוסטב שפר, מתופף, החליטו הארבעה להקים להקה משלהם בשם Black Questionmark. לאחר מכן, שונה שם הלהקה ל-Devilish. הלהקה צברה מספר קטן של מעריצים ואף הקליטה באולפן ביתי דמו של מספר שירים אותם שלחה לחברות תקליטים, אך ללא תגובות חיוביות.
בשנת 2003 פנה סולן הלהקה ביל למבחני בד לתוכנית הכישרונות הצעירים Star Search, ששודרה בטלוויזיה הגרמנית. הוא התקבל לנבחרת המתמודדים והספיק לבצע שיר אחד בלבד לפני שהפסיד את מקומו בתחרות. בזמן זה שודרו בתוכנית תמונות של להקת Devilish וחבריה.
בעקבות הופעתו בתוכנית, ביקר מפיק מוזיקלי מהמבורג במועדון במגדבורג שבו הופיעה הלהקה. לאחר שהיה מרוצה מהופעתם החליט להחתימם על חוזה הקלטות בלייבל BMG. לאחר מכן נקנתה BMG על ידי חברת סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, וחוזה ההקלטות של הלהקה בוטל. מפיק הלהקה דאג לחתימה על חוזה חדש בחברת יוניברסל מיוזיק גרופ. בין 2004 ל-2005 עבדה הלהקה על כתיבת, עיבוד והקלטת שירים לאלבום הבכורה בעזרתם של ארבעה מפיקים שונים. כמו כן, הלהקה שינתה את שמה לטוקיו הוטל (מלון טוקיו), כיוון שהעיר טוקיו ביפן הייתה מקום אליו חלמו חברי הלהקה להגיע ולהופיע, ומלון בגלל רצונם בסיבוב הופעות ומעבר תכוף מבית מלון אחד למשנהו.
סינגל הבכורה, Durch den Monsun, יצא לאור בגרמניה וזכה להצלחה רבה ששיאה בהגעה לראש מצעד הפזמונים הגרמני בקיץ 2005. כמו כן, טוקיו הוטל זכו להצלחה במדינות נוספות באירופה. בעקבות ההצלחה, הלהיט Durch den Monsun תורגם לאנגלית ויצא כסינגל בשם Monsoon בשנת 2007. השיר Monsoon זכה להצלחה רבה במצעדי הפזמונים ובמכירות במדינות רבות, כולל בארצות הברית וישראל. בהמשך נכלל באלבום אוסף בשם Scream, שהכיל גרסאות באנגלית לשירים שהוציאה הלהקה במקור בשני אלבומיה הראשונים בגרמניה, Schrei! ו-Zimmer 483. אלבום זה יצא לאור בגרמניה בשם Room 483.
הלהקה פרסמה עד כה שבעה אלבומי אולפן, כאשר שלושה מהם בשפה הגרמנית, וארבעה בשפה האנגלית. האלבומים החדשים יוצאים לאור באנגלית בלבד, ומושפעים בין היתר מרובוטיקה וממדע בדיוני, וכן מתרבות שנות ה-80 של המאה ה-20 ותרבות מועדונים של מוזיקה אלקטרונית. בהתאם, הם מכילים צלילי סינתסייזר רבים, תכנות רב יותר של כלי המוזיקה, וכן שירה בקולות גבוהים, כולל פלסט.
בתחילת שנת 2016, סולן הלהקה, ביל קאוליץ, הוציא לאור אלבום סולו בשם I'm Not Ok תחת שם הבמה Billy, בהפקה משותפת עם אחיו התאום.
סגנון המוזיקה
לפי המגזין הגרמני פרנקפורטר רונדשאו "סגנון המוזיקה של הלהקה מוגדר כפופ רוק עם מלודיות קליטות ואלמנטים של בלדות רומנטיות אך המילים מלאות בסגנון ה"אימו" שמותאם בדיוק לטובת ז'אנר הפופ רוק". לפי מגזין הרולינג סטון "טוקיו הוטל מצליחים להביא שני אלמנטים נפלאים של היותם רוקרים אמיתיים עם בלדות סנטימנטליות מרגשות.".
באלבומים אשר הוקלטו לאחר המעבר לקליפורניה, משנת 2014 והלאה, טוקיו הוטל מפיקים מוזיקה אשר מושפעת רבות מז'אנר האלקטרו-פופ והסינת'פופ. שינוי ז'אנר זה התאפשר בין היתר עקב הפיכתו של טום, גיטריסט הלהקה, למפיק המוזיקלי בפועל, וכן לסיום ההתקשרות החוזית של הלהקה עם חברת יוניברסל מיוזיק גרופ והמפיקים שליוו אותם בשנים הראשונות.
כיום הלהקה מקליטה ומפרסמת מוזיקה בשפה האנגלית בלבד.
דיסקוגרפיה
סינגלים:
DVD's:
קישורים חיצוניים
http://www.fr.de/panorama/angriff-auf-familienmitglied-tokio-hotel-werden-von-stalkern-verfolgt-a-1110159
יוקיה אמאנו
יוקיה אמאנו (ביפנית: 天野之弥; 9 במאי 1947 – 18 ביולי 2019) היה יושב ראש הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א). לפני תפקידו זה כיהן כדיפלומט יפני ואיש שירות ציבור עבור האומות המאוחדות ועבור חטיבות הבת בארגון זה.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1947. בשנת 1968 החל ללמוד משפטים באוניברסיטת טוקיו. בשנת 1972 הצטרף למשרד החוץ. שם התמחה בנושאי המאמץ הבינלאומי למניעת ופירוק נשק גרעיני.
במהלך השנים אמאנו קודם במשרד החוץ ועבד בתפקידים רבים. עבד בשגרירויות יפן בלאוס, בלגיה וארצות הברית, והיה הקונסול הדיפלומטי של יפן במרסיי.
פעל ולקח חלק במשא ומתן למען הארכת האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, האמנה למניעת ניסויים גרעיניים, אמנת הנשק הביולוגי ותיקון אמנה בדבר כלי נשק קונבנציונליים מסוימים.
מספטמבר 2005 ועד ספטמבר 2006 שימש אמאנו כיו"ר חבר הנאמנים של סבא"א. בתקופה זו, סבא"א ומנכ"ל הארגון, מוחמד אל-בראדעי, קיבלו את פרס נובל לשלום. אמאנו ייצג את סבא"א בטקס הענקת פרסי נובל שנערך בדצמבר 2005.
ב-2 ביולי 2009 נבחר אמאנו, כנציג יפן, לעמוד בראש הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, במקום ראש הסוכנות היוצא מוחמד אל-בראדעי. ב-1 בדצמבר 2009 נכנס לתפקידו כיושב ראש סבא"א. במרץ 2013 הוא נבחר לכהונה שנייה כראש הסוכנות ושימש בתפקיד עד למותו ב-18 ביולי 2019.
אמאנו היה נשוי ודיבר יפנית, אנגלית וצרפתית.
בית הקיבוץ המאוחד
בית תנועת הקיבוץ המאוחד היה מבנה ציבור שתוכנן והוקם בין השנים 1956–1960 ברחוב סוטין 27 בתל אביב, סמוך לגן סוטין, בתכנונם של האדריכלים זיוה ארמוני וחנן הברון. לאחר שהמגרש נמכר ליזם, נהרס הבניין ב-2009.
סגנון הבניין
הבניין מהווה דוגמה לסגנון וטכנולוגיית הבנייה בשנות ה-50 וה-60 בישראל של המאה ה-20, ומהבולטים במבני הסגנון הברוטאליסטי שנבנו באותה התקופה. המבנה אופייני לסגנון הבנייה בתנועת הקיבוצים: צניעותו, פשטותו והשימוש בתוכנית החופשית ביקשו לשקף את האידאולוגיה של התנועה הקיבוצית.
טכנולוגיית הבנייה
השימוש המושכל בבטון בשילוב זכוכית, מתכת ועץ הם ההופכים את הבניין לדוגמה מובהקת לסגנון הבניה הברוטליסטי, המותיר את חומרי הבניין חשופים ואינו מסתיר את שלד הבניין. בכך ביקשה תנועת הקיבוץ המאוחד לשקף ערכים של שוויון, צניעות ואמת.
תולדות המבנה
חשיבותו של הבניין, נובעת גם מערכו האורבני; בראשיתו תוכנן הבניין כמבנה ציבור המשתלב באזור הבנייה החדש של תל אביב של אחרי מלחמת העצמאות, עם שגשוגה של התנועה הקיבוצית מחד ועם התבססותה של החברה הבורגנית בצפונה של תל אביב מאידך. החדרת מבנה בעל ייעוד של משרדים, קפיטריה ואולם מופעים בלב שכונת מגורים נועד לא רק להוות מוקד לחברי הקיבוצים שהגיעו ל"עיר הגדולה", אלא לשמש כמגדלור לחברה והתרבות הקיבוצית בלב המטרופולין ההולך וקם בלב המדינה הצעירה.
במקור, תוכנן להקים שני מבנים כשחניון, מעבר מקורה וגשר - מקשרים בין המבנים. מבנה אחד מוארך ומרכזי תוכנן ברחוב סוטין ונועד לאכלס את ועדות התנועה השונות (והוא שהוקם בסופו של הדבר). מבנה נוסף, קטן מהראשון, תוכנן לקום לצד רחוב נהרדעא ונועד לאכלס את החברות התעשייתיות של התנועה. לאחר השלמת יסודות הבניין שברחוב סוטין התחוור למנהלי התנועה כי לא יעמדו בנטל הכספי להקמת שני המבנים. בעקבות זאת, נגנזו תוכניות הבניין השני והשטח נימכר (ובמקום ניצבים מגדלי מגורים).
עם צמצום הפרויקט, הוחלט להגביה את המבנה ברחוב סוטין כך שבסופו של הדבר יתנשא לגובה חמש קומות (במקום שלוש כפי שתוכנן במקור).