cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המרכז להכשרה ולהשתלמות שופטים
המרכז להכשרה ולהשתלמות שופטים על שם השופט זוסמן הוא מוסד במסגרת הרשות השופטת בישראל שייעודו הכשרה והשתלמות לשופטים ולרשמים, ובכלל זה הערכה למועמדים לשפיטה.
המרכז אחראי על חניכה של שופטים ורשמים ומקדם פעילויות למידה והדרכה גם בבתי המשפט השונים. מדי שנה עורך המרכז השתלמות בה נוטלים חלק כלל השופטים שהתמנו בשנה החולפת. במרכז ההערכה מתבצע תהליך הערכה ומיון של מועמדים לתפקידי שיפוט שהופנו למרכז על ידי ועדת המשנה של הוועדה לבחירת שופטים. במרכז מועברות השתלמויות מגוונות לשופטים מכהנים הן בתחומים משפטיים מקצועים והן בתחומי ניהול.
מנהל המרכז ומועצת המנהלים שלו נבחרים בידי נשיא בית המשפט העליון והם כפופים אליו. עם הקמתו נקבע כי בראש המרכז יכהן שופט מכהן, אם כי לא יושב בדין ולא שופט בדימוס כפי שהיה נהוג במכון להשתלמויות שופטים. תנאי ראש המרכז הם כשל שופט מחוזי עם תוספת שכר ייחודית ורכב צמוד. המרכז ממוקם בבניין בית המשפט העליון ותקציבו הוא מהנהלת בתי המשפט.
בראש המרכז עומדת משנת 2018 השופטת דפנה בלטמן קדראי. קודם לכן כיהן בתפקיד השופט יגאל מרזל.
מלאכת עשיית שתי בתי נירין
מְלֶאכֶת הָעוֹשֶׂה שְׁתֵי בָּתֵּי נִירִין (וגם שְׁנֵי בָּתֵּי נִירִין) היא מלאכה מל"ט מלאכות שבת.
יעקב מכלוף
קורות חיים
יעקב עלה מטריפולי שבלוב ואחרי שחרורו מצה"ל שימש כמורה בעיירה. כראש מועצה, הוא טיפל בנושאי תעסוקה, שיכון וביטחון - בעת מלחמת ההתשה. בשנת 1965, שימש דוד לוי כסגנו של מכלוף.
מלאכת עשיית שתי בתי נירין
לפי שיטת הרמב"ם ורבי מנחם המאירי מלאכה זו, היא עשיית נפה או כברה או סל או סבכה או סריגת מיטה בחבלים. כוונתם, לכאורה, היא, שכאשר החל העושה לעשות את הכלי, ויצר בו שני חורים שנוצרו כתוצאה מסריגת השתי והערב, הוא עבר על איסור זה. אך גדולי פרשני הרמב"ם, פירשו שגם כוונת הרמב"ם היא כרש"י.
אבא גורדין
מֵאִיר אַבָּא לייבוביץ' גוֹרְדִין (בכתיב יידי: גאָרדין; ברוסית; Аба Лейбович Гордин; 1887 מיכלישקי, ליד וילנה, ליטא – 23 באוגוסט 1964, רמת גן) היה מחנך, סופר יידי, משורר, מתרגם, פעיל אנרכיסטי רוסי ומראשוני האנרכיסטים בישראל.
שנותיו הראשונות
באוסטרוב למד בחינוך דתי מסורתי, ואף השלים לימודיו בישיבה גבוהה, על אף ש"התפקר" ואיבד את אמונתו כבר בגיל 14. את "ההתפקרות" ייחס לאותו מעבר בין אוגוסטוב הליטאית לאוסטרוב החסידית, מעבר שיצר אצלו ריאקציה וניכור לסביבתו החדשה. בצורה אוטודידקטית החל ללמד את עצמו דקדוק עברי, שפות ומדעים ולקרוא ספרות יפה.
פעילות ציונית
בעקבות פרעות קישינב ב-1903 נתפס לפעילות ציונית, וארגן עם אחיו ואחיותיו חוגים עיוניים ציוניים, בכללם חוג דוברי עברית בהגייה הספרדית. בנוסף הקימו האחים ספרייה עברית והפיצו בולי קק"ל ושקלים. בעת ההיא שלל גורדין את גישת הציונות הרוחנית של אחד העם, ותמך בציונות המדינית של בנימין זאב הרצל ומקס נורדאו. כמו־כן, הוא החל אז להחטיא את הרבים – חבריו לישיבה – בפרסום של ספרי מין בקרב צעירי העיירה ובהטפה לציונות.
עם המשך פעילותם הציונית של האחים אבא וזאב וולף גורדין, גדל הקרע עם הוריהם ומשפחתם, והם עזבו את הבית. בחייהם העצמאיים החלו להתעמק בזרמים הפוליטיים השונים באימפריה הרוסית, ונתפסו גם לפעילות סוציאליסטית. באותה תקופה הפך אבא לפעיל בתנועת "צעירי ציון" בדווינסק.
מהפכת 1905
עם פרוץ מהפכת 1905 עשה את דרכו למוסקבה, והפך לפעיל בתנועה להשתחררות מעול הצאר. הוא הקריב את חייו האישיים על מזבח המהפכנות, ויתר על חיי אהבה ומשפחה, ושילם מחיר ברעב, במאסר ובמצוקה.
באותה עת מהפכנית אימץ אורח חיים צמחוני, נטש את הפעילות ב"צעירי ציון" ובתנועה הציונית, והחליט כי יש להיאבק על זכויות היהודים ברוסיה עצמה, לצד מאבק בלתי מתפשר במשטר העריץ של הצאר. הוא ואחיו זאב התקרבו לתנועה האנרכיסטית והושפעו מספרו של מקס שטירנר, "האגו ועצמו", ומכתביהם של האנרכיסטים פייר-ז'וזף פרודון, מיכאיל באקונין, לב טולסטוי ופיוטר קרופוטקין.
חינוך ופדגוגיה
בשנת 1908 פתחו צמד האחים גורדין בית ספר עברי ראשון בסמורגון בשם "עבריה", בהשראת "יאסניה פוליאנה" של לב טולסטוי. בבית ספר זה הנהיגו האחים שיטות לימוד חדשניות, כמו עברית בעברית ורעיונות של קדמה חברתית. למוסד ולאחים גורדין יצא שם טוב ברחבי "תחום המושב", מה שהוביל לסיקור נרחב ולביקורים תכופים מצד רבים מקרב הקהילה היהודית. שיטתם הפדגוגית כבשה את לבם של מחנכים עבריים מרכזיים כשמואל לייב גורדון, יצחק אלטרמן ויצחק אפשטיין. באותן שנים כתב גורדין, יחד עם אחיו וגם בנפרד, ספרי ילדים, ספרי הדרכה וחינוך ("גן תאטרוני"), ספרי הגות ("ספר הגולה – מגילה ליהודים בגלות") וספרי שירים, שאליהם נלוו תווי הנגינה והשירה שלהם.
לאחר מספר שנים עזבו האחים את בית הספר שהקימו מאחוריהם, ובפרוץ מלחמת העולם הראשונה נדדו ברחבי אוקראינה, מעיר לעיר לאורכו של הדנייפר, ועסקו למחייתם במתן שיעורים פרטיים.
מלחמת האזרחים ברוסיה
עם פרוץ מלחמת האזרחים ברוסיה, נטל בה אבא חלק, לצד הכוחות האנרכיסטיים והצבא השחור, שנתנו את הטון בפדרציות בערי התעשייה הגדולות: מוסקבה, פטרוגרד, דווינסק, כמו גם בקרב החיילים והמלחים בקרונשטאדט. הוא עצמו נפצע בקרבות, וגם האחות שטיפלה בפציעתו נהרגה מרסיס של רימון. בעיתונו, המשיך לתאר בהתרגשות את ניצחונותיהם של האנרכיסטים במקומות רבים ברוסיה, בתארו את העם המביע את מורת רוחו מסיאובה ומסילופה של ההתקוממות העממית נגד השעבוד על ידי שלטון הבולשביקים הרודני. גם אחרי ניצחונם של הבולשביקים, הוא האמין כי האנרכיזם עוד ישוב וינצח, וכי הוא העתיד של רוסיה. בזמן זה כתב עשרות כרכים (ביידיש, באנגלית ובעברית) במדעי החברה והמוסר, שבהם הביע את שלילת הקפיטליזם והמרקסיזם, לאור הוגים אנרכיסטיים שהשפיעו על כתיבתו, כגון פרודון, קרופוטקין, באקונין, טולסטוי, אריקו מלטסטה, אליזה רקליו. ניצחון אוקטובר והשתלטות הבולשביקים לא גרם באופן מיידי למשטר הרודנות, והבולשביקים טרם העזו ליטול לעצמם מונופול על ההמונים, ועדיין אפשרו את השתתפותם של הסוציאליסטים המהפכנים בשלטון, ואת פעילותם של האנרכיסטים ברחוב, כשרבים עדיין נמנו על אוהדיהם. עם זאת, בהדרגה, הלכה וגברה ההתנכלות אליהם מצד השלטונות. גורדין, לעומת אנרכיסטים אחרים, החליט שאין זה נכון להילחם בבולשביקים בכוח בשלב זה, אך זעק מעל דפי עיתונו כנגד ההוצאות ההמוניות להורג ללא חקירה ומשפט, בכותבו כי "אכן כדאי היה לסלק את ניקולאי וקלגסיו, להדיח את קרנסקי ולבצע את המהפכה, כדי לחזור, מחמת גורל ביש לראשית ממש, לתקופת איוואן האיום-(לאון האיום)" ו"מוציאים להורג ללא כל משפט, ללא כל חקירה, לפי שרירות-לב פרועה, לפי קפריזה של מפקד משטרה שיכור, שכיום שמו "קומיסר", לפי צו מי ממיתים? לפי צו המפלגה שעשתה את הקריירה הפוליטית שלה על גבי צעקותיה נגד גזר דין מוות". משטר הרודנות הבולשביקי, יחד עם הסוציאליסטים המהפכניים, פירק את נשקו של "המשמר השחור" האנרכיסטי, אסר אלפי פעילים אנרכיסטים ברחבי רוסיה, וסגר את מועדוניהם.
פעילות אנרכיסטית בברית המועצות של הבולשביקים
וככל שגבר הדיכוי השלטוני, כך החריפה תגובת האנרכיסטים, ובעיתונו של גורדין התפרסמו מאמרים בלשון חריפה וללא פשרות, "לא אין אתם מסוגלים לדבר אמת, אתם המכנים את ביטאון מפלגתם "אמת" ("פראבדה"), כל מדיניותכם מושתתת על שקר, על הבטחות שאין בדעתכם לקיימן. ואפילו אותנו, תנועה סמוכה לכם במערכות הדמים של אוקטובר, רימיתם, באורח שפל, בערמת בגידה. המהפכה הסוציאלית - הרי זו הייתה למילה שהתרוקנה מתוכנה...ריקה אפילו יותר מהמילה חופש על שפתי הרמייה שלכם....זאת מכנים אתם דיקטטורה של הפרולטריון? לא, אדונים, זו הדיקטטורה של הביורוקרט. הרודנות הגרועה ביותר. זו היא שרירותו הפרועה של רודן פורע פרעות. ופרעות - זו מלאכתם של אנשי המאה השחורה. פועלים, פקחו עיניכם וראו הנעשה בשמכם, שכורי יין השלטון אתם!...אכן, מוגרה הקונטר-רבולוציה, אולם היא חיה, וקן בנתה לעצמה בתוך המהפכה. גם אלת המהפכה נטעה בגנה שני עצים: עץ החירות ועץ השלטון. ותצווה: מכל עצי הגן אכל תאכלו, ואך מעץ השלטון לא תאכל שביום אכלכם ממנו מות תמותו וגרש תגורשו. חולים חדשים. דם נשפך. הרס לא ישוער. רעב. התפוררות. בריונות. יצרים פרועים".
עם צמצום חופש העיתונות, הגברת הצנזורה הבולשביקית ואיסור הופעתם של עיתונים רבים, ניסה גורדין להילחם על "חופש הביטוי", על זכותו לפרסם את ספריו, מחקריו ושיריו. גורדין הבין שמחנה האנרכיסטים נחל תבוסה, והוכרע בידי כוח אלים, ובוגדני לשיטתו. והבין כי מעתה אין דרך אלא לנסות ולהסתגל למצב, ולנצל את סדקי חופש הביטוי היחסי עד תום, לצורכי הפצת האנרכיזם. רבים מהאנרכיסטים, כמו גם אחיו זאב וולף, חלקו על דעתו, ירדו למחתרת, והמשיכו בלחימתם במשטר, גם עם נשק בידם.
לצד ניסיונותיו להסתגל למצב, המשיכו הרדיפות אחר מתנגדי המשטר, ובבית הסוהר נפגשו האחים גורדין מחדש. באותה עת, ניסח אבא הצהרה על מטרות האנרכיזם בתנאים הקיימים בברית המועצות, והביע בה את האמונה שהמרקסיזם ימגר את הקפיטליזם, ואילו האנרכיזם יירש לבסוף את המרקסיזם באופן דטרמיניסטי, ומכאן שאין לו עניין מיוחד במיגור בכוח של השלטון הבולשביקי. הוא שלל הן שיתוף פעולה עם הדיקטטורה הבולשביקית והן פעולות מחתרת כנגדה. עם זאת, באותה עת נבחר כאנרכיסט לסובייט המוסקבאי. בשעת הבחירות וההצבעה לסובייט זה נכחו באותה עת גם אנרכיסטים ידועי שם שגורשו מאמריקה - אמה גולדמן ואלכסנדר ברקמן.
ב-1922 המשיך גורדין להיאסר באופן תדיר, ופגש בבתי הסוהר גם את הסוציאליסטים המהפכניים, שגם אותם החלו כבר לרדוף. מחוץ לכלא, המשיכה הפעילות האנרכיסטית, כשחבריו של גורדין מארגנים הרצאות, ומקימים מועדון, ירחון ותיאטרון.
עלייתו של סטלין, נטישת ברית המועצות והשתקעותו בסין ובארצות הברית
לאחר מותו של לנין, ועלייתו של סטלין, הבין גורדין שביטחונו האישי בסכנה גדולה אף יותר מבעבר. בזיכרונותיו הוא מספר כי כשהחליט לצאת את ברית המועצות, פנה לידידו ומגנו בסובייט המוסקבאי, לב קמנייב, שטח בפניו את תחושותיו, ביקש רישיון יציאה, והזמין אותו להצטרף אליו. קמנייב, שהיה באותה עת יושב ראש הסובייט המוסקבאי, יושב ראש המועצה לעבודה ולהגנה, ובעל תפקיד בכיר בסובנארקום, סירב, כמצופה, להצעתו של גורדין. שנים מספר לאחר מכן סיים את חייו בהוצאה להורג בתקופת "הטיהורים הגדולים".
משלא קיבל אישור יציאה, ברח גורדין ממוסקבה ב-1924, תחילה לסמרה, אז לאירקוטסק, שם קיבל המלצה מרב המקום על מישהו שיכול להבריח אותו מברית המועצות, ואז, בהסגת גבול, מצא את עצמו בחרבין שבסין. לאחר התיישב בשאנגחאי, הרצה והסביר בה את המתרחש ברוסיה מנקודת מבט אנרכיסטית, וניסה למשוך אנשים נוספים לאמץ את ההשקפה האנרכיסטית. ב-1926 הגיע לארצות הברית והשתקע בניו יורק, בה ארגן חוגים אנרכיסטים, ופרסם את שירתו ביידיש, את כתביו האנרכיסטים, ושני כרכי אוטוביוגרפיה על רקע פעילותו המהפכנית ברוסיה בשם "זכרונות וחשבונות". בארצות הברית חזר בתשובה, ונמנה עם מייסדי "החברה המוסרית היהודית", שמטרתה המוצהרת הייתה "לבצר את יסודותיה של תורת המידות שביהדות, ולהפיץ השכלה וחינוך מוסריים בהמוני העם" ו"לחשוף את היהדות שביהודי...לעצבו כאדם נאמן ליושר האוניברסלי ולצדק הכלל אנושי". הוא הפך לעורך ומוציא לאור של ביטאונה - "יידישע שריפטן" (בעברית: כתבים יהודים), תפקיד אותו מילא בין השנים 1936–1957. חזרתו בתשובה לא גרמה לו להתנער מאמונותיו האנרכיסטיות, וב"יידישע שריפטן" ביטא אמונה בערכו הנצחי של מוסר היהדות כעוגן הצלה לעולם כולו. בכתב העת פורסמו מאמרים כנגד המרקסיזם, ה"אפיקורסיות" ודוקטרינות שונות באנרכיזם, לצד ציטוטים מ"הקפיטל" של קרל מרקס ומ"חובות הלבבות" של רבי בחיי אבן פקודה. כמו כן, באותה תקופה, פרסם מאמרים בכתב העת היידי לספרות "היימיש".
הגירתו לישראל ואחרית ימיו
באוקטובר 1958 היגר לישראל וחי ברמת גן. בארץ הקים אגודה אנרכיסטית בשם "אגודת שוחרי חופש" (אשו"ח), בה היו, לפי ההערכות, כ-150 חברים ואוהדים שהגיעו להרצאות ולימי עיון שארגנה האגודה. בספריית האגודה רוכזה ספרות אנרכיסטית בשלוש לשונות: יידיש, עברית ופולנית. גורדין כתב, ערך והוציא לאור את הירחון האנרכיסטי של "אגודת שוחרי חופש", "פרובלימות: ירחון לבעיות החברה והתרבות" ("פראבלעמען: חודש-שריפט פאר געזעלשאפט און קולטור-פראגעס"), שהיה דו-לשוני (ביידיש ובעברית), בין השנים 1959–1964. הוא האמין באנרכיזם כתורת המשך לנבואה ולחסידות, וכדרך יהודית מקורית לתיקון עולם. ברוח זו ערך את כתב העת והטיף למאזיניו.
בתקופת ישיבתו בארץ חיבר גורדין סדרת חוברות לנוער על גדולי ישראל, ובהם רש"י, המהר"ל מפראג והאר"י.
גורדין פרסם ביידיש למעלה משלושים כרכים של הגות, שירה, מסות, תורת האנרכיה ומאמרים שונים. לעברית תורגמו אחדים מהם, וכן נתפרסמו תרגומיו מרוסית לעברית.
אבא גורדין נפטר בבית החולים תל השומר שברמת גן ב-1964, בגיל 77, ונטמן בבית הקברות קריית שאול.
משפחתו
גורדין היה בנו של הרב יהודה לייב גורדין. הוא עצמו לא נישא מעולם ולא היו לו ילדים.
אחת מאחיותיו הייתה מאשה רגנשברג, אשתו של רבי חיים-דוד רגנשברג, ר"מ ה"בית מדרש לתורה" בשיקגו ולאחר מכן ראש ה-"Hebrew Theological College" בסקוקי.
אחות אחרת הייתה בלומה רזיאל (1914-1884), שבין ילדיה, אחייניו, היו מפקד האצ"ל, דוד רזיאל וחברת הכנסת מטעם חרות, אסתר רזיאל-נאור.
Anything But Lonely
Anything But Lonely (בעברית: הכול מלבד (להיות) בודדה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן, מתוך אלבום המחזמר של "היבטים של אהבה" (1989). השיר יצא לאור כחלק מאלבום המחזמר ותיפקד כשיר הנושא של המחזמר. הוא הופק על ידי אנדרו לויד ובר.
בחלק מרחבי העולם הופץ השיר על גבי תקליט 7 אינץ' ביחד עם השיר "Half a Moment".
רקע וכתיבה
"Anything But Lonely" נכלל באלבום Sarah Brightman Sings the Music of Andrew Lloyd Webber (1992).
שירת הים (יישוב)
שירת הים היה מאחז בדרום רצועת עזה, על חוף הים התיכון במרכז רצועת החוף של גוש קטיף, שפונתה במסגרת תוכנית ההתנתקות.
היישוב נבנה על תשתית של עשרה בתי נופש שנבנו בסמוך לרצועת החוף ושמשו קצינים מצריים לפני מלחמת ששת הימים. בתום המלחמה הועברה הבעלות על מבנים אלו למנהל האזרחי. בקשות למתן אישור להתיישבות יהודים במקום נדחו. ב-20 בנובמבר 2000 אירע במבואות כפר דרום פיגוע שבו נהרגו שני אזרחים ונפצעו עשרות, רובם ילדים שהיו בדרכם לבית הספר. בט"ו בשבט תשס"א (2001) הקימה קבוצת צעירים מישיבת תורת החיים את "שירת הים" כתגובה. היישוב מעולם לא הוכר על ידי ממשלת ישראל. השם שירת הים הוענק למקום על ידי רוחמה שפירא, וזאת בעקבות סמיכות הקמת היישוב ל"שבת שירה" שבה נקראת בבתי הכנסת "שירת הים".
ההתנתקות
עד תהליך ההתנתקות התגוררו במקום כ-20 משפחות בקראוונים ובמבנים נטושים ובמקום הוקמו גינת משחקים ובית כנסת. ביישוב התגוררו במאי 2005 כ-16 משפחות. התושבים ייעדו את יישובם לשמש כאתר נופש ותיירות, למרות המצב הביטחוני הקשה באזור.
לקראת מועד ביצוע תוכנית ההתנתקות הוקמו לאורך החוף ליד שירת הים עשרות סוכות שקלטו לתוכן עשרות רבות של מתנחלים חדשים. חלקם הגדול הסתננו לגוש קטיף דרך מחסומי הצבא והמשטרה. בשירת הים וביישוב הסמוך, כפר ים, פרצו בחודש יוני 2005 עימותים קשים עם תושבי אזור המואסי הסמוך ועם כוחות הביטחון.
היישוב פונה ב-18 באוגוסט 2005, במסגרת יישום תוכנית ההתנתקות. בני הנוער שהיו שבמקום, בהנהגתו של אריה יצחקי הכריזו על הקמת אוטונומיה יהודית שנקראה "הרשות היהודית העצמאית של חבל עזה". הם הציתו מחסומים, צמיגים, פחי אשפה ועצי תמר וחלקם התבצרו בבית הכנסת ובמוסדות ציבור אחרים. יצחקי אף איים לירות בשוטרים ובחיילי צה"ל.
אחרי תלאות ממושכות הושג הסכם על פתרון קבע לקהילה ביישוב משכיות בבקעת הירדן. עד להקמת הבתים במשכיות עברו המתיישבים למגורים זמניים ביישוב הקהילתי חמדת, בקרבת משכיות. בחודש דצמבר 2006, נתן שר הביטחון, עמיר פרץ, את האישור הסופי להרחבת היישוב בכ-30 בתים צמודי קרקע חדשים. ההחלטה קוממה את מחלקת המדינה האמריקנית, ואת האיחוד האירופי, אשר מיהרו לפרסם הודעות המבקרות את ההחלטה. בספטמבר 2009 החלו במקום עבודות לבניית 20 בתי קבע. לצד בתי הקבע קמה שכונת קראוונים וכיום מתגוררים מפוני שירת הים במשכיות.
Pygame
Pygame ( בעברית: פָּיְגֵיים ) הוא סט של מודולים בשפת פייתון, שעוצבו לצורך קידוד משחקי וידאו, והוא פורסם לראשונה באוקטובר 2000. הוא מכיל ספריות של גרפיקה וסאונד שעוצבו כך שיתאימו לשימוש בשפת התכנות פייתון. Pygame הוא חוצה פלטפורמות, כלומר, ניתן להשתמש בו במספר מערכות הפעלה.
היסטוריה
Pygame פותח במקור על ידי פיט שינרס ( Pete Shinners ) על מנת להחליף את ספרית PySDL אחרי שהפיתוח שלה התעכב. Pygame פותח על ידי הקהילה משנת 2000, ופורסם תחת הרישיון החופשי והחינמי LGPL.
ארכיטקטורה ופיצ'רים
Pygame משתמש בספרית Simple DirectMedia Layer, (בקיצור SDL), על מנת להשיג תכנות משחקים בזמן אמת מבלי המכניקות ברמות הנמוכות יותר של שפות C ונגזרותיה. אפליקציות ב-Pygame יכולות לרוץ במערכת ההפעלה אנדרואיד באמצעות השימוש ב Pygame Subset For Android ( בקיצור: pgs4a ). שמע, רטט, מקלדת, וכו נתמכים באנדרואיד.
ספריות עזר ל-Pygame
Pygame עצמו אינו מכיל תמיכה מובנית בגרפיקה מתקדמת יותר כגון כפתורים, תוויות, scroll bar, color picker וכו'. לשם כך, פותחו ספריות עזר אשר מספקות את הכלים הללו, ועוד. דוגמה למספר ספריות פופולריות לכך:
דוגמאות קוד
דוגמה לתוכנית Hello World פשוטה ב-Pygame :
דייב פרל
דייוויד מייקל פָרֵל (נולד ב-8 בפברואר 1977), המכונה גם "פיניקס", הוא נגן הבס של להקת לינקין פארק.
פרל נולד בעיר פליימות' במסצ'וסטס ובגיל 5 עבר ביחד עם משפחתו לקליפורניה. לפרל אח גדול בשם ג'ו ואח צעיר בשם טיילר. אמו של דייב למדה אותו כיצד לנגן בגיטרה. בנוסף דייב יודע לנגן בגיטרת בס, גיטרה חשמלית, צ'לו וכינור. בנוסף הוא ניגן בקונטרבס בכמה קונצרטים. ב-1999, דייב סיים את לימודיו ב"אוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס" יחד עם בראד דלסון שהיה שותפו לחדר במעונות.
לפני שהצטרף ללהקת "Xero" (אשר מאוחר יותר שינתה את שמה ללינקין פארק), דייב היה גיטריסט להקת "טייסטי סנקס", לאחר ששינתה את שמה ל"סנקס", הפך דייב לנגן הבס שלה. דייב היה נגן הבס של להקת "Xero" עד שהחליט לצאת למסע הופעות עם להקתו הקודמת. הוא חזר והצטרף ללהקת "Xero", שבינתיים הפכה ל"לינקין פארק", לאחר יציאת הדיסק "Hybrid Theory" בשנת 2001. את דייב החליף בינתיים באסיסט שכור (ניתן לראותו בקליפ One Step Closer).
הוא מנגן בגיטרה מסוג ארני באל סטינג ריי באס ומשתמש במגבר SWR. החלום של דייב היה להיות מתופף, אך הזה עדיין לא התגשם. למרות זאת, הוא מנגן גם בצ'לו ובכינור, באלבומו השני "Reanimation".
בהתאם לכינוי שלו "פיניקס" (שפירושו עוף החול), יש לו שני קעקועים של עוף החול בגבו. דייב נישא ללינסדי ב-28 בדצמבר 2002, וב-2007, הוא הפך לאבא.
קישורים חיצוניים
Linkin Park
Hana
Hana הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת האנגליה סופי אליס-בקסטור. האלבום יצא לאור ב-2 ביוני 2023, על ידי חברת התקליטים קוקינג ויניל.
אפהפן
אפהפן (שם מדעי: Himatione sanguinea) הוא מין של ציפור ממשפחת הפרושיים האנדמית להוואי. זהו המין היחיד ששרד בסוג Himatione, לאחר היכחדותו של המין Himatione fraithii. תפוצתו נרחבת והוא מבין פרושי הוואי הנפוצים ביותר, כאשר הוא מצוי לאורך האיים: הוואי, מאווי, לאנאי, קאואיי, מולוקאי ואואהו.
תיאור
ציפור זו בעלת דו-צורתיות זוויגית באורך של 13 ס"מ ומשקל של 16 גרם בזכרים ו-14.4 גרם בנקבות, הקטנות יותר. צבעם הכללי הוא אדום בהיר עם קצוות כנפיים וזנב שחורים ואזות שת אפור-לבנבן. המקור שחור ומעוקל בשביל לינוק צוף מפרחים. הצעירים בעלי נוצות צהובות-חומות בהירות עם אזור שת בהיר והם משנים את גווניהם עד לגיל שנתיים. הציפור ניזונה מצוף של פרחים שונים מהוואי, ביניהם מצמחי שיטה, היביסקוסים ילידים, Sophora chrysophylla, Myoporum, Myrsine, Melicope, Cheirodendron ו-Broussaisia. בנוסף הם ניזונים מחרקים ועכבישים החיים בקרבת הפרחים.
היא מקננת על חללי עצי Ilex anomala ועוד, בתוך צינור לבה ועל שרכים גדולים כמו Cibotium. הנקבה מטילה 1 עד 4 ביצים ודוגרת עליהם במשך 13 ימים. הגוזלים עוזבים כעבור 4 חודשים את הקן.
לפרוש זה ישנו הטווח הגדול ביותר של תפוצה מבין פרושי הוואי והוא איננו בסכנת הכחדה, אם כי עדיין נפגע מהתפשטות המין נמייה הודית קטנה להוואי וכן נפגע ממלריה הפוגעת בעופות הילידים.
דורון מנשה
דורון מנשה (נולד ב-28 במאי 1964) הוא פרופסור חבר בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה, עורך ראשי של כתב העת דין ודברים, מגשר ובורר במסגרת המוסד הישראלי לבוררות עסקית, המרכז הישראלי לגישור ובוררות, והפדרציה לבוררות ועומד בראש התוכנית לתואר שני בתורת השפיטה וההליך הפלילי של אוניברסיטת חיפה. תחום מומחיותו הוא דיני ראיות.
ביוגרפיה
דורון מנשה, בן אמצעי לשלושה בנים, גדל והתחנך בבני ברק. למד בתיכון עירוני בני ברק. שירת בצה"ל ביחידת מודיעין 8200, הוסמך כעורך דין, חבר לשכת עורכי הדין בישראל, בשנת 1991.
את לימודי התואר הראשון והשני (בהצטיינות יתרה) והשלישי (בציון מעולה) במשפטים עשה בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. הוא גם בעל תואר מוסמך לפילוסופיה בהצטיינות יתרה מאוניברסיטת תל אביב. בין 1986–1989 שימש כעמית הקרן הבינלאומית לחינוך אייסף, וכיום נמנה עם רשת הבוגרים שלה.
מנשה החל ללמד באוניברסיטת חיפה בשנת 2000 וכן לימד באוניברסיטת תל אביב ובמכללות אחדות. הוא מייסד של תוכנית המוסמך בתחום השפיטה וההליך הפלילי במסגרת לימודי ה-LL.M שבפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה בשנת 2006 והראש האקדמי שלה מיום היווסדה ועד היום.
שימש במשך שנים אחדות עורך כתב העת המשפטי המקוון הראשון בישראל "הארת דין" ומאז שנת 2018 משמש כעורך של כתב העת "דין ודברים".
מנשה מנהל אורח חיים דתי (חוזר בתשובה), נשוי, ואב לחמישה ילדים. מתגורר ברמת גן. הוא משורר שפרסם לאחרונה ספר שירים בהוצאת סלונט וחבר אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל, וכן חבר אקו"ם. מנשה מנהל ערוץ יוטיוב בשם "איש דיני הראיות ובו הרצאות ושיחות שונות שונות בדיני ראיות ובתיאוריה אודותיהם; מנשה מנהל בנוסף דף בשם "הפרויקט של פרופסור מנשה" שם הוא מפרסם שירים בנושאים שונים.
הגותו ומחקריו
תחום מחקרו העיקרי של דורון מנשה הוא התאוריה של דיני ראיות. הוא משלב היבטים תאורטיים-עקרוניים והביטים ישומיים-פרקטיים. כתיבתו עוסקת בהיבטים הלוגיים של דיני הראיות, לרבות ניתוח מתמטי של כללים, יישום של עקרונות כלכליים של המשפט ובאופן ספציפי בהקשר של תמריצים לגילוי אינפורמציה.
מנשה הוא בעל מומחיות בראיות הנוגעות לתחומים משפטים ספציפיים כגון משפט וטכנולוגיה, עבירות שוחד וצווארון לבן בכלל (ראו מאמריו בעניין פרשת דרעי ובעניין פרשת הולילנד בעניינו של אהוד אולמרט) ובהקשרים של מדע ובריאות, בפרט בהקשר של הוכחת "עוולות המוניות" עקב חשיפה לסיכון חשיפה לרעלנים (Toxic Torts).
מנשה עוסק במקום שיש לתת לרחמים בשיפוט ובענישה וכן טבע ההוכחה המשפטית, בהמשגה של מושגי יסוד בדיני הראיות כגון ערך הוכחתי, קבילות, עדות כבושה, דרגות הוכחה, בניסוח אסטרטגיות הכרעה של קביעת ממצאים עובדתיים, בהתייחסות לקשיים תאורטיים ופרקטיים בזיהוי חשודים וביישום הגישה הכלכלית של המשפט על דיני הראיות.
כתביו של דורון מנשה צוטטו בבית המשפט העליון הישראלי. לדוגמה: בפסק הדין על הערעור בפרשת הולילנד, בפסק הדין על הערעור בפרשת רצח תאיר ראדה, בפסק הדין המקבל את בקשתו של רומן זדורוב למשפט חוזר, וכן בפסק הדין על הערעור בפרשת ניר סומך והערעור במשפטו של אלאור אזריה.
תכלית דיני הראיות
בניגוד לגישה המסורתית-פורמליסטית של דיני הראיות לפיה מטרת דיני הראיות היא גילוי האמת רואה דורון מנשה בדיני הראיות תחום שחלים בו עקרונות שונים המצויים בקונפליקט זה עם זה כאשר גילוי האמת הוא רק אחד מהם. בנוסף לגילוי האמת חל על דיני הראיות עיקרון ההגנה על חפים ועיקרון זה מגביל על עיקרון גילוי האמת.
עיקרון גילוי האמת מנביע שיקולים אפיסטמולוגיים בעוד שעיקרון ההגנה על חפים מנביע שיקולים נורמטיביים וכך חולשים על דיני הראיות הן שיקולים אפיסטמולוגיים והן שיקולים נורמטיביים, כאשר השיקולים הנורמטיביים מגבילים את היקף החלות של השיקולים האפיסטמולוגיים.
השיקולים הנורמטיביים קובעים הן את הקצאת סיכוני המשגה של ההליך המשפטי בתוך כך פיתח מנשה רעיון הקרוי אסטרטגיית ההכרעה.
הקצאת סיכוני המשגה
במשפט פלילי הקצאת סיכוני משגה של ההליך המשפטי צריכה לשקף את האיזון בין עיקרון ההגנה על חפים לבין אכיפת המשפט הפלילי. היות ששיקולים נורמטיביים מצדיקים הגנה חזקה במיוחד לעיקרון ההגנה על חפים באופן שהרשעת החף חמורה מזיכוי האשם, הרי שהדבר מחייב הקצאת סיכוני משגה בלתי שוויונית לפיה יש ליטול סיכון גבוה למשגה בזיכוי וסיכון נמוך במידת האפשר למשגה בהרשעה. הסיכון למשגה בהרשעה צריך להיות נמוך במידת האפשר עד לצעד אחד לפני אי ההיתכנות של אכיפת המשפט הפלילי.
הקצאה זו של סיכוני המשגה חלה על כל ההליך המשפטי ולא רק על קריטריון הכרעת הדין בסוף ההליך. בכך חולק דורון מנשה על גישתו של לאודן, לפיה למעט בשלב ההכרעה הסופי, השיקול היחיד הרלוונטי הוא השיקול האפיסטמולוגי בדבר מקסום גילוי האמת. לעומת זאת, במשפט אזרחי מוצדקת הקצאת סיכוני משגה שוויונית כנגזרת של עיקרון השוויון בין הגנה על תובעים להגנה על נתבעים.
אסטרטגיית ההכרעה
אסטרטגיית הכרעה היא כינוי למתווה שמנחה את שיקול הדעת השיפוטי בעת קבלת החלטות במסגרת הליכים משפטיים. כלומר, מטרתה העיקרית היא להנחות את לבית המשפט על פי אילו קווים כלליים עליו לקבל את הכרעתו הספציפית.
Like a Prayer (שיר)
"Like a Prayer" (בעברית: כמו תפילה) הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום אולפן בעל אותו השם, Like a Prayer. השיר יצא כסינגל המוביל מתוך האלבום ב-3 במרץ 1989, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס.
בנוסף לכך, הוא גם נכלל באלבומי האוסף: The Immaculate Collection ו-Celebration.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והופק על ידי מדונה ופטריק לאונרד. "Like a Prayer" היה לנקודת מפנה מבחינה מוזיקלית בקריירה המוזיקלית של מדונה, שכן הוא הציג גישה מוזיקלית בוגרת יותר מתוך רצונה לפנות לקהל בוגר יותר. מבחינה לירית, השיר עוסק בילדה נלהבת שמתאהבת באלוהים והוא הופך להיות לדמות הגברית בחייה.
מבחינה מוזיקלית, "Like a Prayer" הוא שיר פופ רוק שמשלב מוזיקת גוספל וקולות רקע של מקהלה וגיטרת רוק. המילים לשיר הן דו-משמעיות, כיוון שהן לא רק עוסקות בדת אלא הם מכילות גם רמיזות מיניות. השיר זכה לשבחים רבים מטעם מבקרי המוזיקה ברחבי העולם ולהצלחה מסחרית אדירה; הוא הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר בקריירה של מדונה.
הצלחה מסחרית
השיר הגיע למקום הראשון בארצות הברית ובכך הפך לשיר השביעי שלה לעשות זאת, ובנוסף הגיע למקום הראשון במדינות רבות נוספות ביניהן: אוסטרליה, קנדה, דנמרק, פינלנד, אירלנד, איטליה, ניו זילנד, נורווגיה, שוודיה והממלכה המאוחדת.
לסיכום, הפך השיר לשיר הנמכר ביותר לשנת 1989, ולאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי מרי למברט ומתאר את מדונה כעדה לרצח של נערה אך אדם שחור שהיה נוכח במקום נעצר אף על פי שלא הוא ביצע את הרצח. לאחר מכן מדונה הולכת לכנסייה ומתפללת לכך שיהיה לה את הכוח ללכת ולהעיד לטובת אותו אדם. אם כי הקליפ גם עורר בערה רבה מפני שבאחד מהסצנות נראים צלבים בוערים באש.
בעקבות כך, הוותיקן גינו את הקליפ וגם משפחות וקבוצות קתוליות יצאו במחאה נגדו. בנוסף אנשים רבים החרימו מוצרים של חברת פפסי שהשתמשו בשיר בשביל פרסומות מה שהוביל לכך שפפסי ביטלה את החוזה שלהם עם מדונה אך היא זכתה בפיצויים על כך.
הופעה
מדונה ביצעה את השיר בחמישה מסיבובי ההופעות שלה שהאחרון מביניהם היה, "Rebel Heart Tour". עם השנים הוא זכה לגרסאות כיסוי רבות ועם השנים גם לחקר ופרשנויות על ידי חכמי מוזיקה וחוקרים על תוכן השיר והקליפ. השיר עצמו וכן גם האלבום ממנו לקוח בשיר נחשבו לנקודת מפנה בקריירה של מדונה מכיוון שאנשים ראו בה לראשונה גם אמנית ולא רק כוכבת פופ.
הצלחתו העצומה של השיר הובילה אותו למכור חמישה מיליון עותקים ובכך הפך לאחד מהשירים הנמכרים בהיסטוריה.
גרסאות כיסוי לשיר
בסדרה "לא כולל שירות" ביצעה אלינור אהרון גרסה בעברית שכתבה נירית ירון בשם "כמו תפילה".
השיר בוצע בעונה הראשונה של סדרת הנעורים האמריקאית Glee.
ב-25 ביוני 2021 ביצעה הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס את השיר במופע "Stand By You", מופע שיזמה לכבוד חודש הגאווה.
דורון מנשה
אסטרטגיית ההכרעה
אסטרטגיית הכרעה עשויה להיקבע בחקיקה ראשית על ידי המחוקק או בפסיקה תקדימית על ידי בית המשפט. אסטרטגיית הכרעה יכולה להתקיים בהקשר של סדר הדין ודיני הראיות. בהקשר זה, כאשר אסטרטגיית ההכרעה נקבעת על ידי בית המשפט, אזי בית המשפט אינו ממלא תפקיד פסיבי בשימוש בכללי סדר הדין ודיני הראיות, אלא ממלא תפקיד אקטיבי בכך שעוד בטרם הכרעת דין ספציפית הוא שוקל בדעתו בדבר הכרעתו בשאלת אסטרטגית ההכרעה.
אסטרטגית הכרעה יכולה להיות אסטרטגית הכרעת דין באשר לסיום ההליך המשפטי. במקרה זה ככל שמדובר בהכרעה עובדתית מדובר באסטרטגיית הכרעה באשר למידת ההוכחה ויישומה. אולם לא מדובר רק בהכרעת דין. אסטרטגיית הכרעה מתקיימת אף באשר להחלטות במהלכו של ההליך השיפוטי שאינן הכרעות דין, אלא החלטות ביניים. כל החלטה במהלך ההליך השיפוטי עשויה להשפיע על תוצאות ההליך השיפוטי בסיומו כלומר על הכרעת הדין.
במשפט הפלילי, על אסטרטגית ההכרעה לשקף את המסקנה לפיה יש לחתור למקסום ההגנה על חפים עד הגבול שממנו והלאה לא ניתן לאכוף ביעילות סבירה את המשפט הפלילי. במונחי הקצאת סיכוני המשגה, יש להקצות ככל הניתן את סיכוני המשגה על המדינה (להסתכן בזיכוי האשמים) עד לרמה שהקצאת סיכון נוספת לא תאפשר את אכיפה סבירה של המשפט הפלילי ומרמה זו ואילך ניתן להקצות סיכוני משגה על הנאשמים (סיכוני הרשעת חפים).
בכך מציע דורון מנשה גישה השונה מהגישה הביסיאנית-פסקליאנית, גישת ההסתברות האינדוקטיבית של ג'ונתן כהן ומודל הסבירות היחסית מיסודו של רונלד אלן.
לעומת זאת, אסטרטגית ההכרעה במשפטים אזרחיים משקפת הקצאת סיכוני משגה שוויוניים בין תובעים לנתבעים, בין משגים בהם ניתן סעד שלא היה נכון ליתן אותו למשגים בהם לא ניתן סעד שהיה נכון ליתן אותו. כמו כן, מתקיים שוויון בין הערכת סעד בחסר להערכת סעד ביתר.
קישורים חיצוניים
ממאמריו:
מצודות טיגארט
מצודות טיגארט (באנגלית: Tegart, רווח בעברית גם בכיתוב טיגרט או טגארט) הן שרשרת מצדיות ומצודות משטרה שהוקמו בארץ ישראל ביוזמתו של סר צ'ארלס טיגארט, ולכן נהוג לכנותן (בעיוות קל של שמו של יוזם הקמתן) "הטיגארטים". בפי אנשי היישוב הן כונו גם "טייגרים". המצודות הוקמו במסגרת שני מיזמים:
הקמת המצודות
מצודות טיגארט הוקמו ביוזמתו של סר צ'ארלס טיגארט, קצין משטרה בריטי ששירת בהודו כמפקד משטרת כלכותה ורכש מומחיות בדיכוי מרידות ובלוחמה בטרור. טיגארט הוזעק לארץ ישראל בשנת 1937, בשיאם של מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט, כדי לתאם בין הזרועות השונות של המנדט הבריטי שפעלו נגד המורדים מערביי ארץ ישראל ונגד הכוחות הערביים הבלתי סדירים שחשו לעזרתם מעבר לגבולות סוריה ולבנון.
ביוזמתו של טיגארט הוקמה בשנת 1938 גדר הצפון, שנועדה לחסום את הגבול הצפוני. על תוואי הגדר הוקמו 5 מצדיות, על פי דגם סטנדרטי שכלל מבנה מרובע ובראשו צריח מצולע הצופה לכל הכיוונים, ובו חרכי ירי. הראשונה הוקמה בנבי יושע (כיום מצודת כ"ח), השנייה בסאלחה (כיום מושב אביבים), השלישית באזור הכפר סעסע (כיום היישוב מתת), הרביעית בכפר תרביחא (כיום מושב שומרה), והחמישית באזור היישוב באסה (כיום בשטח מושב יערה). שתי מצדיות נוספות נבנו ב"קו השני", כביש עכו-צפת, האחת במג'ד אל-כרום והשנייה בפראדיה - כיום מושב שפר.
תכנון
בנובמבר 1938 הקים הנציב העליון, הרולד מקמייקל, ועדה בראשות טיגארט, לתכנון מבני המשטרה בארץ ישראל. בוועדה היו חברים גם מפקד משטרת המנדט, אלן סונדרס ומומחים אחדים. רוברט היינינג (Robert Haining), מפקד הצבא הבריטי בארץ ישראל, הציב דרישות טקטיות לעיצוב תחנות המשטרה, ובהן היכולת להגן על כל תחנה בכוח אדם מזערי. הוועדה קבעה את משימותיה של כל תחנת משטרה ואת מספר השוטרים הדרוש למילוי משימות אלה, ובהתאם לכך הגיעה למספר התחנות הנדרש. יחד עם מפכ"ל המשטרה וסגנו קבע טיגארט פריסה של 77 תחנות משטרה בשלוש רמות: הצעה זו התחשבה בקיומן של מצודות גדר הצפון, שבנייתן הסתיימה טרם הקמת הוועדה.
בהתאם לתוכנית זו הוקמו בשנים 1940–1941 55 מצודות משטרה גדולות, ובשנים 1942–1943 הוקמו עוד שבע מצודות. אף על פי שהמרד הערבי הגדול הסתיים בשנת 1939 המשיכו הבריטים בהקמת המצודות על פי התוכנית, בהתחשב בסכנות בפניהן ניצבה ארץ ישראל לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. עצם הקמתן ופיזורן בכל רחבי הארץ ולא רק בצפונה העיד על מטרה זאת. הקמת המצודות נעשתה בחלקה על ידי חברת "סולל בונה", אותה ניהל באותה עת דוד הכהן, ובחלקה על ידי חברות פרטיות. לשבע המצדיות של גדר הצפון היה תפקיד חשוב בדיכוי המרד הערבי הגדול (1936–1939) וחסימת גבולות הארץ מפני תגבורות של כוחות בלתי סדירים שעלולות היו לחוש לעזרת המורדים. למצודות הגדולות היה מקום חשוב במערך הצבאי הבריטי להגנת הארץ מפני פלישת כוחות אויב.
מבנה
כל אחת מן המצודות מוקמה על שטח של מספר דונמים (כדוגמת תחנת משטרת טבריה, תחנת משטרת עפולה, תחנת משטרת בית ליד, תחנת משטרת יריחו ותחנת משטרת באר שבע). כל המצודות, שהוקמו בערים חשובות, בצומתי דרכים ובנקודות אסטרטגיות ברחבי הארץ, פעלו הן כמפקדות והן כבסיסים לכוחות משטרה.
למצודות הגדולות שהוקמו ברחבי הארץ היה סגנון אדריכלי אחיד: חזית בת שתי קומות ומשני צדדיה מגדלי שמירה ותצפית עם חרכי ירי, וחומה שהקיפה חצר גדולה ומוגנת, שבה נבנו מבנים נוספים. בכל מצודה הייתה כניסה ראשית אחת וכניסה נוספת לחצר. גנרטור סיפק חשמל בעת הצורך. המבנה הוקף בגדר תיל במרחק מאה מטר ממנו. כמה מן המצודות תוכננו כהרחבה של תחנת משטרה קיימת או מבנה ממשל קודם, ולכן ניתן לזהות בהן שילוב סגנונות אדריכליים.
רבות מן המצודות הכילו מאגרי מים עיליים על גגותיהן. בשנת 2009 נמצא מרתף תת-קרקעי רחב ידיים מתחת למצודה בנצרת אשר ככל הנראה נועד לאגירת מים ולשימושים נוספים. ב-2012 התגלה מאגר דומה גם במצודת כ"ח. מפעל המים במצודת המשטרה בתרשיחא פעל באופן הבא: ממאגר המים בהר אגר שהכיל 1,041,214 ליטרים מים [קצת פחות מ-1,125 קוב] נמשך צינור תת-קרקעי בקוטר 5 ס"מ שאורכו כ-900 מטר למטה אל מאגר המים בחצר מצודת המשטרה שהכיל 499,783 ליטרים מים [פחות מ-600 קוב]. במאגר זה הותקנה משאבה שהעלתה את המים למבנה. בנוסף פעלה במצודה מערכת אגירת מים פנימית שהייתה קשורה, ככל הנראה, אל המאגר בחצר.
המצודות בתקופת המדינה
עשר שנים לאחר תחילת הקמתן היה לחלק ממצודות טיגארט, כמשטרת לטרון, משטרת סמח', משטרת עיראק סואידן (כיום מצודת יואב) ומצודת נבי יושע (כיום מצודת כח), תפקיד מכריע במלחמת העצמאות. מספר קרבות דמים קשים נערכו על מצודות אלה, עד שהכוחות הישראלים הצליחו לכבשן (הניסיונות בלטרון נכשלו והמצודה נכבשה רק במלחמת ששת הימים). כיום הן משמשות כאתרי זיכרון ומורשת לאומית.
לאחר הקמת המדינה הפכו חלק מן המצודות לתחנות של משטרת ישראל ולבתי כלא של שירות בתי הסוהר (כלא רמלה, כלא "אשמורת" בבית ליד, כלא שקמה, בית סוהר שאטה, בית המעצר ג'למה) וחלקן הפכו לבסיסי משמר הגבול וצה"ל, לרבות משכן בתי כלא צבאיים כדוגמת כלא 6 בבניין מצודת עתלית וכלא מגידו בבניין מצודת לג'ון וכן כלא סודי של אמ"ן (מתקן 1391, שדבר קיומו פורסם בעיתונות בישראל ובעולם בשנת 2005), השוכן במצודת טיגארט ליד קיבוץ ברקאי.
בשתיים מן התחנות שכנו שניים מן הפיקודים המרחביים של צה"ל, פיקוד הדרום בתחנת באר שבע ופיקוד הצפון בתחנת נצרת. אחדות מן התחנות נהרסו חלקית וחלקן הוטמעו במסגרת מכלול מבנים גדול יותר ולא ניתן להבחין בצורתן המקורית.
מצודות טיגארט שנשארו מחוץ לקווי שביתת הנשק של 1949 הפכו למרכזי שלטון ומחנות צבא ירדניים (בגדה המערבית) ומצריים (ברצועת עזה). בתקופת פעולות התגמול, בשנים 1955 ו-1956, כוונו אחדות מן הפעולות נגד בסיסים מצריים וירדניים ששכנו במצודות טיגארט, הידועות שבהן הן הפשיטה על משטרת ח'אן יונס, "מבצע אלקיים", שנערך ב-30 באוגוסט 1955, ופעולת התגמול הגדולה מכולן נגד משטרת קלקיליה, "מבצע שומרון", שנערך ב-10 באוקטובר 1956.
לאחר מלחמת ששת הימים וכיבוש יהודה ושומרון ורצועת עזה על ידי צה"ל, עברו התחנות שבשטחים אלה לידי השלטון הצבאי הישראלי. מצודות טיגארט בערים הפכו למטות הממשל הצבאי בנפות השונות, ואחרות שימשו כמחנות ליחידות צה"ל, מתקני אימונים או מתקני כליאה. לאחר הסכמי אוסלו נמסרו מרבית בנייני הממשל והמתקנים לידי הרשות הפלסטינית, שהמשיכה להפעילם כמרכזי שלטון, בסיסי משטרה ומתקני כליאה וחקירה. מרכז השלטון של הרשות הפלסטינית מוקם ברמאללה בקומפלקס של מבנים שנבנה על יסוד מצודת טיגארט שהורחבה, ונודע בשם "המוקטעה". שם היה מקום מושבו של יאסר ערפאת, עליו הוטל מצור בעת מבצע חומת מגן ב-2002.
בית הכלא המרכזי של הרשות הפלסטינית הוקם בבניין משטרת יריחו, תחנת משטרה אופיינית למצודות טיגארט. ב-14 במרץ 2006 נתפס הבניין על ידי כוחות צה"ל במבצע הבאת ביכורים, שנועד לתפיסתם של רוצחי השר רחבעם זאבי. במהלך המבצע נהרס חלק מהמבנה.
מורשת
מצודות טיגארט – בפריסתן הארצית, בגודלן הרב, בצורתן האופיינית ובציפוי ה"שפריץ" החום בהיר שלהן, הפכו לחלק בלתי נפרד מנוף הארץ ומהמורשת הביטחונית שלה. חלקן הוסב ברבות הימים לאתרי הנצחה ולמוזיאונים לכוחות הביטחון השונים ומורשתם: משטרת לטרון הפכה לחלק ממוזיאון יד לשריון, משטרת עיראק-סואידן (מצודת יואב) הייתה למוזיאון גבעתי, ובמתקן המשטרה בשפרעם-קריית אתא הוקם בית מורשת משטרת ישראל. האחרון עבר מהצפון לבית שמש, שם לא הוקמה מצודת טיגרט, אך הוא שמר על איור המצודה בסמלו. כמו כן, מיצדיות הטיגרטים מגדר הצפון מופיעות בסמל יחידת משמר הגבול.
מצודות טיגארט אחרות סובלות מהזנחה ועזובה. חלקן שימשו כמתקני אימונים של כוחות הביטחון השונים ללוחמה בשטח בנוי או לוחמה בטרור, דבר שהותיר אותן במצב רעוע. "המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות" עוסקת בניסיונות להצלת מצודות טיגארט העזובות והפיכתן לאתרי מורשת.
מצודות הטיגארט נתפסו מלוות את ההיסטוריה הציונית בארץ ישראל מאז הקמתן ועד היום. בהקמתן השתתפו פועלים יהודים ובהמשך, כתחנות משטרה בריטיות שימשו חלקן כבתי מעצר בהם שהו עצירי המחתרות היהודיות בתקופת המנדט הבריטי. במלחמת העצמאות שימשו חלק מהמצודות, כמו מצודות לטרון, גשר ומצודת כ"ח זירות של קרבות שנצרבו באתוס הציוני. בהמשך, מצודות רבות המשיכו לשמש מוקדים חשובים בדמות תחנות משטרה ובסיסי צבא. דוגמה לקשר זה הם תולדותיו של גבריאל שטרנברג ומצודת הטאגרט של רחובות. שטרנברג, שעלה כחלוץ מצ'רנוביץ, עבד בשנות השלושים בהקמת בנין משטרת רחובות, מאוחר יותר היה עצור בו בגלל היותו לוחם בלח"י ולבסוף, בשנות השבעים, היה מפקד משטרת רחובות – כל זאת באותו מבנה בריטי.
פילוסופיה - מונחים
המונחים הפילוסופיים נוצרו מאז העת העתיקה ביוונית עתיקה, שפות סינו-טיבטיות, סנסקריט, פאלי, ערבית, לטינית, ומאז העת החדשה בגרמנית, צרפתית ואנגלית. לרוב, השפה המקורית בה נטבעו לראשונה היא השפה בה הם כונו בהמשך לאורך ההיסטוריה האקדמית. חלק מהמושגים קיבלו מובנים נוספים על ידי הוגים שחידשו אותם או השתמשו בהם.
מונחים פילוסופיים הופיעו בעברית בספרות הולכת וגדלה של כתבים מקוריים ומתורגמים מאז תחיית הלשון העברית. למרות זאת, עד כה לא הוסכם על תרגום מקובל למונחים בסיסיים רבים. ועדת המינוח של האקדמיה ללשון העברית הוציאה לאור מספר מילוני מונחים, אולם עבודתה בתחום הפילוסופיה נמשכת שנים רבות ועדיין לא נסתיימה. עם זאת, מונחים רבים השתרשו בשפה העברית, אם על פי המקובל באקדמיה ואם בתרגומים של חיבורים פילוסופיים מקוריים.
סִידְּהָארְתַה גַאוּטַמַה (בודהה)
לעיתים מחלקים את הדרך המתומנת האצילה לשלושה חלקים עיקריים:
טריטון הפסים
טריטון הפסים (שם מדעי: Triturus vittatus או: Ommatotriton vittatus) הוא דו-חי ממשפחת הסלמנדריים. טריטון הפסים נמצא בסכנת הכחדה בישראל והוא חיה מוגנת. לצורך שמירה על אחד מבתי הגידול של הטריטון הוקמה באזור השרון הצפוני בשנת 1989 שמורת עין ארובות.
מבנה
גוף הזכרים מגיע לאורך של כ-12 ס"מ, בעוד אורך גופן של הנקבות מגיע עד ל-10 ס"מ. צבעו של טריטון הפסים הוא חום אפור, כאדמה. צבע בטנם צהוב-כתום, ופס לבן (אשר העניק לטריטון הפסים את שמו) משתרע לאורך גופם. בדרך כלל מוקף הפס המדובר בפסים שחורים, ובאזור האוזניים ישנו כתם בהיר.
קראנצ'באנג לינוקס
קראנץ'באנג לינוקס (באנגלית: CrunchBang Linux) הייתה הפצת לינוקס המבוססת על דביאן. ההפצה עוצבה כך שתשתמש ביחסית מעט מאוד משאבי מערכת. פיתוח ההפצה הופסק ב-6 בפברואר 2015 על ידי מפתחה פיליפ ניובורו, ובמקום זה המליץ למשתמשים להשתמש בהפצה דביאן. ההפצה זכתה לביקורות אוהדות ולאחר סיום פיתוחה נוצרו הפצות דומות לה, דוגמת BunsenLabs, CrunchBang++ ו-CrunchBang-Monara.
טריטון הפסים
התנהגות ותזונה
במשך רוב ימות השנה טריטון הפסים נמצא מחוץ למים, על אדמה יבשה. ביציאתו ממקווי המים יוצר טריטון הפסים מעטה סביב גופו על ידי הקשחת ריר הנפלט מעורו. המעטה מבודד את הטריטון מהסביבה, מונע מהטריטון לאבד נוזלים ועוזר לו להסתגל לחיים על הקרקע. טריטון הפסים מסתתר בשעות היום בצל (נקיקים או תחת אבנים) ופעיל בלילה. במשך הקיץ טריטון הפסים נכנס למעין תרדמת קיץ שמשכה כחמישה חודשים.
קראנצ'באנג לינוקס
תוכנה
ההפצה אינה כוללת סביבת שולחן עבודה, ובמקום זה משתמשת במנהל חלונות הקרוי Openbox. רבות מהתוכנות המותקנות מראש בהפצה הן מבוססות GTK+. בעבר ההפצה הייתה מבוססת על ההפצה אובונטו, אך היא החלה להיות מבוססת על דביאן החל מגרסה 10, שגרסת אלפא ראשונה שלה שוחררה ב-20 במרץ 2010.
טריטון הפסים
התנהגות ותזונה
בתחילת דרכם הראשנים ניזונים מבעלי חיים זעירים. לקראת סוף הגדילה הם ניזונים מטרף גדול יותר כמו זחלי יתושים או ראשני דו-חיים אחרים. בימיהם כבוגרים אשר חיים חיי קרקע (לאחר סוף גילגולם) הם ניזונים מחרקים ומרכיכות. לבגרות מינית הם מגיעים בגיל שנתיים או שלוש, כאשר אורכם כשבעה סנטימטרים.
רבייה
עונת הייחום מתרחשת לאורך התקופה שבה גשמי היורה (הגשמים הראשונים של אותה שנה, משתנה בהתאם לתבניות האקלים המקומיות) יוצרים שלוליות ומקווי מים זעירים בחגווים ושקעים טבעיים. טריטוני הפסים נמשכים למקווי מים אלו ומזדווגים בהם. בעת יציאת הטריטונים ממסתורם ומתרדמת הקיץ שבה שקעו, מי הגשמים שוטפים את המעטה הקשיח שהפרישו הטריטונים לפני תרדמת הקיץ ומעוררים השלת עור בטריטונים. צבע הזכרים משתנה לאפור עם נקודות ירוקות ושחורות. כרבולת קרומית ואפורה שעליה פסים כהים מתפתחת על גבם מקודקוד הראש עד לסוף זנבם (משמשת בתור קרום שחייה). באזור השוקיים ובצדי אצבעות הגפיים האחוריות מתפתחים קפלי עור, ואזור הביב תופח. גם אצל הנקבות מתפתח קרום שחייה (על הזנב בלבד) והאזור האחורי של גופה תופח בעקבות נפחן של הביצים שהיא מייצרת (שאינן מופרות בשלב זה).
כאשר לטריטון הפסים (זכר ונקבה כאחד) מתפתח קרום שחיה באזור הזנב, הוא מוכן להיכנס אל השלוליות ומקווי המים אשר הצטברו מן גשמי היורה, וכך מתחיל השלב האקוואטילי (המימי) בחייהם. גם בשלב זה הטריטונים פעילי לילה בלבד, למעט מקרים מיוחדים כגון יום מעונן במיוחד. בשלב זה, הטריטונים מתחילים לאכול בתכיפות גבוהה מבשלב הקיום הקרקעי. אצל הנקבות האכילה מסייעת להתפתחות השחלות, אשר אינן מפותחות בשלב הקיום הקרקעי.
הזכר מזהה את הנקבה לפי ריחה, ולאחר מכן מתחיל תהליך החיזור: הזכר נעמד מול הנקבה וחוסם את דרכה, תוך כדי כשכוש זנבו לשני הצדדים. לאחר מכן הזכר מפריש מבלוטות הביב חומרי ריח אשר מגרים את הנקבה. בשלב זה, הנקבה (במידה והחליטה להיענות לו) מתחילה לעקוב אחריו כשאפה נוגע בזנבו הכפוף. הזכר מטיל על הקרקע תיק זרע אשר נקרא ספרמטופור. הספרמטופור הוא בעצם גוף המכיל תיקי זרע לבנים מצופים בשכבת ריר מוקשה הנדבק אל ביב הנקבה העוקבת אחרי הזכר. תאי הזרע חודרים לביב ומגיעים לתוך צינוריות הביצים, שם הם מפרים את הביצים. מכאן מובן כי תהליך ההפריה בטריטון הפסים הוא פנימי.
עניין הרבייה והחיזור קשור בקשר ישיר אל טמפרטורת הסביבה:
הביצים והעוברים (ראשנים)
לאחר ההפריה נקבת טריטון הפסים מטילה בין חמישים למאה ביצים בקפלי עליהם של צמחי מים (הביצים נדבקות לעלי הצמחים כך שהעוברים מוגנים מפני טורפים). לאחר מספר ימים כל ביצה מתארכת, כך שניכרת בכל ביצה צורתו של ראשן. לאחר 2-3 שבועות בוקעות הביצים, ומכל ביצה יוצא ראשן צהבהב חסר גפיים, בעל שלושה זוגות זימים חיצוניים בצדי הראש. גודלו של הראשן בבקיעה הוא מילימטרים ספורים.
בימיו הראשונים של הראשן הוא פולט חומר דביק מבלוטות המצויות בקדמת עיניו. חומר רירי ודביק זה עוזר לראשן להידבק לעצמים וצמחים כדי למנוע שקיעה אל תוך הבוצה (קרקעית מקווה המים או השלולית). רק לאחר כשישה שבועות הראשן מתחיל לגדל גפיים, תחילה קדמיות ורק לאחר מכן אחוריות. התפתחות הראשנים (כל גלגולם) יכולה להימשך משלושה שבועות עד לשלושה חודשים: ראשנים שגדלים בטמפרטורה של 18 מעלות צלזיוס וסביבה בה קיים שפע מזון מסיימים את התפתחותם תוך 3 שבועות אך מגיעים לגודל של כ-30 מילימטרים בלבד, עקב קצב התייבשות מהיר של מקווה המים המאלץ אותם לצאת ליבשה מוקדם יחסית. סיכויהם לשרוד את הקיץ קלושים לעומת ראשנים אשר גדלים במקווי מים גדולים המאפשרים תהליך צמיחה ממושך, ואשר מגיעים לגודל של 50 מילימטר.
שימור
במרץ 2021, במסגרת מבצע התנדבות מיוחד ברמת השרון, הועברה אוכלוסיית טריטון הפסים יחד עם הקרפדה הירוקה, חפרית עין החתול והאילנית המצויה, מבריכת החורף שלהם לבריכה חדשה בשטחי הכפר הירוק. זאת, כי על אזור מחייתם האחרון, עומדים להקים שכונת מגורים.
Ram Ranch
Ram Ranch הוא שיר מאת המוזיקאי הקנדי, גרנט מקדונלד, שיצא ב-30 באוגוסט 2012, כחלק מהאלבום.
בשנות ה-2010, השיר נהיה תופעת אינטרנט עם רמיקסים, פרודיות וסרטוני תגובה לווידאו קליפ של השיר. ב-2022, השיר זכה לתשומת לב במיינסטרים לאחר שהושמע על ידי מפגיני הנגד של שיירת החירות, בין היתר על ידי הצפת ערוצי Zello. בעקבות זאת, נוצר בטוויטר ההאשטאג.
נכון ליוני 2023, השיר הושמע למעלה מ-11 מיליון פעמים בספוטיפיי.
צ'ינוואט
צ'ינוואט הוא הגשר הזורואסטרי המפריד בין עולם החיים לעולם המתים, העולם הבא. משמעות השם "צ'ינוואט" באווסטית, או בשמו המלא "צִ'ינְוֲואטוֹ פֶּרֶטוּם", הוא "גשר הדין", הצ'ינוואט מוזכר באווסטה, ספר הקודש של דת זרטוסתא, שם הוא מוזכר בשמות תואר שונים, כגון "חזק", "מוגן היטב" ו"זה שנוצר על ידי מזדא".
בוליביאנה דה אביאסיון
בוליביאנה דה אביאסיון (בספרדית: Boliviana de Aviación) המכונה לעיתים קרובות פשוט בואה (BoA), היא חברת התעופה הלאומית של בוליביה הנמצאת בבעלות מלאה של המדינה. החברה הוקמה באוקטובר 2007, במקום חברת Lloyd Aéreo Boliviano, והחלה את פעילותה בחודש מרץ 2009. בסיס הפעילות המרכזי של החברה נמצא בקוצ'במבה, למרות שמרבית הטיסות הבינלאומיות מופעלות מסנטה קרוס דה לה סיירה.
לחברה הסכם שותפות קוד עם חברת התעופה הספרדית איבריה.
Make Believe
Make Believe (בעברית: לְהַעֲמִיד פָּנִים או הַעֲמָדַת פָּנִים) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האנגלייה שרה ברייטמן, מתוך פסקול הסרט, Granpa (1988). השיר יצא לאור כחלק מפסקול הסרט ותיפקד כשיר הנושא של הסרט. הוא הופק על ידי הווארד בלייק, שכתב אותו גם כן.
לאחר יציאתו של הסרט בשנת 1988, הוחלט להוציא את "Make Believe" כסינגל במטרה לעזור בקידום המסחרי שלו.
רקע וכתיבה
בשנת 1984, בעקבות הצלחתו של סרט חג המולד המונפש The Snowman, הזמין ערוץ 4 סרט הנפשה נוסף מאולפני TVC; מפיק הקולנוע ג'ון קואטס פנה לדיאן ג'קסון ולמלחין הווארד בלייק והציע את ספר התמונות של ברנינגהאם, Granpa, כבסיס לסרט הנפשה חדש, היות שהוא טען שהרעיון יכול להצליח.
לאחר מכן, הוחלט ליצור את הסרט Granpa בנוסף לפסקול נלווה, מתוכו יצא "Make Believe" כשיר הנושא.
תמיר שאבי
תמיר שאבי (נולד ב-1950 בעיראק) היה ראש עיריית אור יהודה בין השנים 1993–1998. הוא היה ראש העירייה הראשון של אור יהודה, שכיהן כהונה שלמה, מאז שהוכרזה כעיר.
שאבי עלה עם משפחתו מעיראק, אל אור יהודה, כשהיה בן שנה. הוא היה רב-סרן בחטיבת הצנחנים, למד לתואר ראשון במדעי המדינה ובכלכלה וסיים תואר שני ביחסים בינלאומיים. בין השנים 1993-1982 היה אחראי פרויקט שיקום שכונות בעיירה וזכה בפרס קפלן על הישגיו במיזם.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 1993 התמודד על ראשות העיר אור יהודה וזכה. בתקופתו נבנתה שכונת נווה סביון. בבחירות 1998 הפסיד לראש העיר הקודם, יצחק בוכובזה ונשאר כחבר מועצה באופוזיציה.
כיום מתגורר בגני תקווה, מכהן כחבר דירקטוריון במספר חברות הנסחרות בבורסה ונחשב למומחה בדיוני ועדת גבולות (כנראה גבולות מוניציפליים).
בנעוריו היה שאבי אתלט מצטיין בריצת 800 מ', בעל שיא אישי של 1:57.4 ד', שהושג באליפות ישראל באתלטיקה 1969, בה נטל את מדליית הכסף, לאחר יאיר פנטילט. מאמנו היה מנחם קורמן.
מצעד הגאווה באנקרה
הצעדה נגד הומופוביה וטרנספוביה באנקרה (בטורקית: Homofobi ve Transfobi Karşıtı Yürüyüş) הוא מצעד גאווה והפגנה למען זכויות להט"ב בטורקיה המתקיים מדי שנה בבירת טורקיה, אנקרה. האירוע התרחש לראשונה בשנת 2003 ונצפה מדי שנה מאז ביום ראשון האחרון של חודש יוני או ביום ראשון הראשון של חודש יולי, לציון סוף שבוע הגאווה בעיר.
משתתפי הצעדה מתאספים בג'בג'י. זוהי שדרה רחבה להולכי רגל ואחד המרחבים הציבוריים החשובים ביותר של אנקרה, אזור ההתרחשות התכוף של באיראם ופסטיבלים אזוריים.
כף אוונסן
כף אוונסן או קייפ אוונסן (באנגלית: Cape Evensen) היא לשון יבשה, בחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי, בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי לשון היבשה
האי התגלה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905, בפיקודו של ז'אן-באטיסט שארקו.
מקור השם
שארקו נתן לחצי האי את שמו.
שארקו קרא לחצי האי על שמו של קפטן סי. ג'יי. אוונסן (C.J. Evensen), רב החובל של האונייה הרת'ה (Hertha), אשר חקר את החוף המערבי של חצי האי האנטארקטי בשנת 1893.
אזור ציפורים בעל חשיבות
חצי האי הוכרז כאזור ציפורים בעל חשיבות (IBA) על ידי ארגון BirdLife International מאחר שמצוייה בו מושבת רבייה של כ-180 זוגות של קורמורנים קיסריים וכן מושבות רבייה של שחפי הקלפ ושל חמסניים.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 364
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, 1960, P 179
Fortinet
פורטינט (באנגלית: Fortinet) היא חברה אמריקאית רב-לאומית טכנולוגית המפתחת ומשווקת מוצרי אבטחת מידע.
החברה מעסיקה כ-5,000 עובדים ומספקת שירותים ללקוחות ברחבי העולם. משרדיה הראשיים נמצאים בעיר סאניווייל, קליפורניה, ארצות הברית.
היסטוריה
פורטינט הוקמה בשנת 2000 על ידי קן סיה (Ken Xie) ומייקל סיה (Michael Xie) במטרה לספק שירותי אבטחת מידע.
עד לשנת 2004, גייסה החברה כ-90 מיליון דולר במספר סבבי גיוס.
בחודש דצמבר 2009, הונפקה החברה בבורסה לניירות ערך, נאסד"ק, תחת סימן המסחר FTNT.
בסוף שנת 2017 דיווחה פורטינט על הכנסות של מעל 416.7 מיליון דולר, עלייה של 15% לעומת 2016.
נכון ל-31 בדצמבר 2017 היו לפורטינט מעל ל-300 פטנטים בארצות הברית.
מוצרים עיקריים
לחברה קשת רחבה של מוצרי אבטחת מידע הנמצאות בשימוש בישראל ובעולם:
תל קטיפא
תל קטיפא הייתה התנחלות על חוף הים התיכון, בצפון גוש קטיף.
תל קטיפא הוקם בערב יום העצמאות תשנ"ב, 1992 על ידי קבוצת צעירים רווקים, דור שני למתיישבי גוש קטיף. היישוב נקרא על שם אתר ארכאולוגי הסמוך ליישוב, מהתקופה הכנענית והקרוי תל קטיפא. באתר נמצאו שרידי כפר חקלאים-רועים.
בתחומי היישוב היה אגם מים טבעי, אשר מימיו מקורם במי תהום ששימשו את בני היישוב להשקיית החממות. בשיאו כלל היישוב כ-24 משפחות.
ככל יישובי גוש קטיף, גם תל קטיפא פונה במסגרת תוכנית ההתנתקות (אוגוסט 2005) שעליה החליטה ממשלת ישראל בשנת 2004.
ב-2006 התגוררו משפחות תל קטיפא בקרוואנים באבן שמואל, ב-2007 עבר היישוב לשקף שבחבל לכיש, ולאחר מכן ליישוב קבע ביישוב הקהילתי נטע.
להט"ב - מונחים
להלן מילון מונחים הכולל נושאים ותת-נושאים הקשורים ללהט"ב.
בוגרת
בהלכה, בוגרת היא אשה בגיל שלמעלה משתים עשרה וחצי שנים. החל מגיל זה היא נחשבת כעומדת בפני עצמה, ואינה ברשות אביה עוד, כפי שהייתה קודם לגיל זה, למרות שטרם נישאה. כמו כן היא אינה נחשבת עוד בתולה שלמה (בניגוד לנערה), אף אם טרם קיימה יחסי אישות.
קנייני האב
בניגוד לקטנה ונערה, לאב אין בעלות ממונית על מעשי ידיה של בתו בוגרת, הוא לא יכול להפר את נדריה, ואינו זוכה במציאתה. הוא אף לא יכול למוכרה כאמה עבריה.
בתולים
על פי התורה, בוגרת, אף אם טרם קיימה יחסי אישות, אינה נחשבת עוד לבתולה גמורה. ישנה מחלוקת תנאים בשאלה האם כהן גדול (המצווה לשאת רק בתולה) יכול להתחתן עם בוגרת בתולה. רבי מאיר סבור שהמילה "בבתוליה" (במקום "בתולה") בא למעט בתולה חלקית, ולפי רבי אלעזר ורבי שמעון ההפך הוא הנכון, המילה בבתוליה (במקום "בתולה") באה לרבות נישואי בוגרת, היות שאינה בתולה לחלוטין.
בנוסף, אדם הנושא בוגרת, אינו יכול לטעון לקידושי טעות, אם טוען על פי עצמו שהבוגרת אינה בתולה, כל זמן שאין עדות שזינתה. הראשונים חלוקים בנושא, לפי שיטת התוספות מדובר כאשר האדם טוען טענת "פתח פתוח", כלומר אדם יכול לחוש אם האשה אותה הוא נושא קיימה יחסי אישות עם גבר אחר, או שזו לה הפעם הראשונה והיא עדיין בתולה, וזאת על ידי תחושת קרום הבתולים בשעת הביאה הראשונה (תחושה המכונה 'פתח פתוח מצאתי'). לפי שיטת רבינו חננאל ההפך הוא הנכון; האדם יכול לטעון את טענת פתח פתוח, אך לא יכול לטעון "טענת דמים", שמשמעה שלא נמצאו דם כתוצאה מקריעת קרום הבתולים בשעת הביאה הראשונה, ומכאן שנבעלה לגבר זר, וזאת, מכיוון שלעיתים כלים דמיה של בתולה, ובשעת נישואיה אין לה כבר את דמי הבתולים, אף שטרם קיימה יחסי אישות (במקרים בהם האדם נאמן על פי עצמו, הנאמנות מתבססת על הכלל אין אדם טורח בסעודה ומפסידה, כלומר לאחר שאדם טרח לשאת אשה והוציא הוצאות לצורך כך, אנו מתייחסים לטענותיו כנכונות). לדעת רבי אלעזר בתלמוד הירושלמי, מעת שבגרה האשה לא ניתן לטעון עליה לא טענת 'פתח פתוח' ולא טענת 'דמים'.
יש אומרים שלכל הדעות, כאשר הבתולה הבוגרת כבר בגרה והגיעה לסביבות גיל עשרים, אין עליה לא טענת 'פתח פתוח' ולא טענת 'דמים'.