cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
SARS-CoV-2
וריאנט אלפא ("הווריאנט הבריטי")
ב-23 בדצמבר 2020 דיווח משרד הבריאות בישראל כי התגלו 23 מקרים של נגיף קורונה מהזן שהתגלה באחרונה באנגליה. אותרו כמה בדנמרק, הולנד אוסטרליה, איטליה, דרום אפריקה ובצרפת בזמנים שונים. אליהן הצטרפו ארצות הברית ומדינות רבות אחרות.
וריאנט בטא ("הווריאנט הדרום אפריקאי")
נקרא גם B.1.351 או V2.501. המוטציה התגלתה לראשונה בדרום אפריקה, כאשר מחלקת הבריאות של המדינה דיווחה על כך ב-18 בדצמבר 2020. חוקרים ובכירים דיווחו כי שכיחות המוטציה גבוהה יותר בקרב אנשים צעירים ללא רקע רפואי מורכב, אך עודנה גורמת לחולי רציני. מחלקת הבריאות הדרום אפריקאית ציינה כי המוטציה עלולה להביא לגל נוסף של התפרצות מגפת קורונה במדינה, בשל מהירות התפשטותה העולה על זו של נגיף הקורונה המוקדם יותר.
הזן כנראה השפיע על תוצאות הניסויים הקליניים לפיתוח חיסון נגד COVID-19 של חברות ג'ונסון אנד ג'ונסון ונובה ווקס.
וריאנט גמא ("הווריאנט הברזילאי")
נקרא גם P.1 הוא וריאנט שנוצר במהלך מגפת הקורונה בברזיל. התגלה לראשונה ביפן, בנוסעים שחזרו מברזיל. הוא הופיע כנראה בדצמבר 2020 במנאוס ועד סוף מרץ 2021 לפחות 50% ממקרי הקורונה החדשים בברזיל נגרמו על ידו. משם התפשט למקומות אחרים. כפי הנראה הוא מדבק פי 1.4–2.2 מהזן הרגיל. ממחקר שנערך עלה שבין 25% ל-65% מהמחלימים מווריאנטים אחרים עלולים להידבק ב-P.1.
וריאנט דלתא ("הווריאנט ההודי")
נקרא גם B.1.617.2. וריאנט שנוצר במהלך מגפת הקורונה בהודו. אותר ב-5 באוקטובר 2020 ונודע לציבור הרחב במרץ 2021 לאחר שבהודו פורסם שהזן אותר ברבות מהמדינות והטריטוריות של הודו. מוטציה זו מכילה כ-29,789 נוקלאוטידים. עד יוני 2021, אותר ב-60 במדינות. מדובר בזן בעל שתי מוטציות שכל אחת מהן נמצאה כבר בנגיפי קורונה קודמים, אולם לראשונה הן נמצאו יחד בנגיף אחד. שתיהן משפיעות על חלבון המעטפת המסייע לנגיף להיצמד לתא הנדבק ולחמוק מנוגדנים מסוימים. לפי הבריטים, וריאנט דלתא מדבק ב-40% יותר מווריאנט אלפא, שהוא כשלעצמו מדבק הרבה יותר מהווירוס המקורי שיצא מסין. ביוני 2021 אמרו בארגון הבריאות העולמי שהווריאנט ההודי החליף את הווריאנט הבריטי בתור הווריאנט הדומיננטי ביותר ברחבי העולם. בבריטניה (שבה העלייה במקרי ההדבקה נראתה בעיקר בקרב צעירים ולא מחוסנים), נטען שהתסמינים של נדבקי הקורונה היו שונים בחלקם. שיעול הפך לפחות שכיח, ואובדן חוש ריח וטעם כבר לא הופיע ברשימת 10 הסימפטומים הנפוצים. התסמינים הבולטים היו כאב ראש, כאב גרון, נזלת וחום. עד סוף יולי 2021, הזן אותר ב-132 מדינות.
וריאנט אומיקרון ("הווריאנט הדרום אפריקאי השני")
נקרא גם B.1.1.529. וריאנט שנוצר במהלך מגפת הקורונה בבוטסואנה ומגפת הקורונה בדרום אפריקה. בודד לראשונה ב-11 בנובמבר 2021. הווריאנט מכיל לפחות 50 מוטציות שונות, מתוכן יותר מ-30 מוטציות בחלבון הספייק, מספר חריג ביחס לווריאנטים שקדמו לו. חלק מהמוטציות מוכרות מווריאנטים אחרים, חלק חדשות. הוא גרם לצעדי מנע בתחום הטיס בחלק מהמדינות.
וריאנט "אטא"
הווריאנט נושא כמה מאותן מוטציות שנראות בשושלת "אלפא" (B.1.1.7), כולל מוטציה בחלבון S המסייעת לווירוס להתחמק מנוגדנים מסוימים, ומחיקת חומצת אמינו, שמשנה את צורת חלבון הספייק ועשויה גם לסייע לווריאנט להימנע מנוגדנים, על פי הניו יורק טיימס. נכון לתחילת 2021, עדיין לא ברור אם "אטא" מדבק יותר מווריאנטים קודמים של הווירוס. החיסון של מודרנה מייצר נוגדנים מנטרלים שמכוונים לווריאנט "אטא", אם כי השפעתם המנטרלת מעט פחות חזקה "ביחס לאלה נגד זן אבות", כך הודיעה החברה ב-29 ביוני 2021.
וריאנט "איוטה"
נקרא גם B.1.526, וריאנט שנוצר במהלך מגפת הקורונה בארצות הברית. זוהה לראשונה בנובמבר 2020 בעיר ניו יורק. וריאנט ה-"איוטה" זוהה בלפחות 43 מדינות ובכל מדינות ארצות הברית. בארצות הברית, וריאנט זה מהווה 6% מכלל דגימות ה-SARS-CoV-2 שרוצפו מאז שזוהה הווריאנט, על פי אוניברסיטת סטנפורד. ברחבי העולם, "איוטה" מהווה 2% מרצפי וירוס קורונה. לווריאנט יש שתי מוטציות בולטות של חלבון הספייק: המוטציה הראשונה, שנמצאת בכמה זנים אחרים של SARS-CoV-2, ייתכן שמסייעת לווירוס להתחבר בצורה יציבה יותר לקולטני ACE2 בתאים אנושיים. המוטציה השנייה, ייתכן שמסייעת לווריאנט להתחמק מנוגדני מערכת החיסון. מחקר ראשוני, המפורט בדו"ח CDC ב-16 במאי, טוען כי זן ה"איוטה" אינו גורם למחלה חמורה יותר וכי אינו קשור לסיכון מוגבר לזיהום לאחר שאדם מתחסן, או להדבקה מחודשת. עם זאת, סוגי המוטציות שנמצאו מצביעים על פוטנציאל להעברה מוגברת של הווירוס ולהתחמקות מנוגדנים מסוימים במערכת החיסון. מחקרים שפורסמו ב-24 במרץ 2021 בכתב העת bioRxiv מצביעים על כך שחיסוני ה-mRNA על ידי מודרנה ופייזר מגינים מפני זן ה"איוטה".
וריאנט "למבדה"
נקרא גם C.37, התגלה לראשונה בפרו באוגוסט 2020. עד כה אותר "למבדה" ב-29 מדינות, עם רמות התפשטות גבוהות במדינות דרום אמריקה. לווריאנט יש שבע מוטציות בחלבון הספייק של הווירוס בהשוואה לזן המקורי של SARS-CoV-2 שהתגלה בווהאן. לחלק מהמוטציות הללו יש פוטנציאל להגביר את העברת הווירוס או להפחית את יכולתם של נוגדנים מסוימים לנטרל או להשבית את הווירוס. בבחינת העדויות המוקדמות שהצטברו, טרם נמצאו הוכחות לכך שווריאנט זה גורם למחלה קשה יותר או הופך את החיסונים הנמצאים כיום ליעילים פחות, על-פי משרד הבריאות של אנגליה.
מניעה וטיפול
למניעת הדבקה בנגיף, ארגון הבריאות העולמי המליץ על רחצת ידיים נכונה עם מים וסבון, עטיית מסכות, היגיינה בשיעול והתעטשות לשקע המרפק כחלק מהיגיינת הפה, והישמרות מתחלואה נשימתית כגון הצטננות ושיעול על ידי הימנעות ממגע וחשיפה לאנשים בעלי תחלואה נשימתית.
בנוסף ארגון הבריאות העולמי פרסם שאין כמעט חשש להידבקות בנגיף באמצעות קבלת חבילה, שחיסון נגד דלקת ריאות לא מתאים למניעת הידבקות הנגיף, ששטיפת האף או שימוש בשטיפת פה אינם יעילים למניעת הדבקה בנגיף, וששימוש בשום או בשמן שומשום אינם מועילים למניעת המחלה.
בדצמבר 2020 אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי את החיסון של חברות פייזר ומודרנה לשימוש חירום, ובעקבות זאת נשלחו מיליוני מנות חיסון לכלל מדינות העולם, ביניהן ישראל, ארצות הברית, גרמניה ובריטניה.
חסינות
במהלך מגפת הקורונה השקיעו חוקרים ברחבי העולם משאבים רבים בניסיון לאפיין את מידת החסינות שנותרת בגופו של אדם שהחלים מהנגיף, ואת משך הזמן שלה. בחודשים הראשונים של המגפה, מתוך יותר מ-14 מיליון מאומתים לנגיף, היו מקרים בודדים שבהם דווח על הידבקות מחדש בנגיף, והם שויכו בדרך כלל במחקר למרווח הטעות הסטטיסטית של הבדיקה. בסוף אוגוסט 2020 דווח על אדם מהונג קונג שנדבק מחדש בנגיף, ארבעה וחצי חודשים לאחר שהחלים מהמחלה. דיווחים דומים התקבלו גם מהולנד ומבלגיה (וגם בישראל ). מוטציות בנגיף שגורמות להופעת זנים (וריאנטים) חדשים יכולות לגרום להדבקה חוזרת.
על פי מספר מחקרים, זני קורונה נוספים שקרובים לנגיף, שנפוצו באזורים שונים בעבר, אולי הקנו לחלק מהאוכלוסייה באזורים מסוימים חסינות מהנגיף, עוד לפני החשיפה לנגיף עצמו. לפי מחקר שהתפרסם בקיץ 2020 בכתב העת Cell, בקרב כ-60% מהאנשים בקליפורניה, שלא נחשפו מעולם ל-SARS-CoV-2, קיימים תאי זיכרון חיסוני שמזהים את הנגיף, ואולי מקנים חסינות מסוימת מפניו. מחקר אחר בגרמניה הצביע על אפשרות ל-81% חסינות באוכלוסייה. יש המשערים שתאי הזיכרון החיסוני קובעים מי יחלה קשה בקורונה. תאים אלה אולי מעניקים ל-20% מהאוכלוסייה או יותר הגנה מסוימת בעקבות חשיפה קודמת לנגיפים אחרים ממשפחת הקורונה. לטענת ד"ר קרוטי מלה-ג'ולה, שהיה מחבר שותף למחקר הראשון שהראה שקיימים תאי זיכרון חיסוני (תאי T) בדם, "ייתכן שהם עוזרים. ייתכן שהם לא עושים כלום. וייתכן שהם מזיקים". לפי מומחים, הקשר בין מערכת החיסון לנגיף עדיין אינו מספיק ברור. בסוף שנת 2020 במקומות בודדים בלבד ניתן היה לבחון נתונים של חסינות אוכלוסייה במקרים של הדבקה נרחבת בנגיף. בעיר מנאוס בברזיל, שבה התפשטות הנגיף לא נבלמה, המגפה החלה לדעוך רק לאחר שנדבקו למעלה מ-60% מהאוכלוסייה, אולם גם מגמת הדעיכה הזו התהפכה עם הזמן וכמות הנדבקים החדשים שבה לעלות.
אפידמיולוגיה והתפרצות הנגיף
הנגיף התגלה לראשונה בעיר ווהאן במחוז חוביי שבסין, לאחר שבבדיקת חומצות גרעין בדגימה מחולה בדלקת ריאות, שנחשד שחלה בסארס, נמצא נגיף קורונה בעל רצף גנטי חדש. ב-19 בינואר 2020 הוכח כי המחלה מועברת מאדם לאדם, לאחר ששני אנשים בפרובינציית גואנגדונג שבסין נדבקו מקרובי משפחה.
במהלך חודש ינואר הנגיף התפשט במהירות לכל מחוזות סין ולמדינות רבות ברחבי העולם בכל היבשות. הדבקה מאדם לאדם אומתה בכל האזורים. ב-30 בינואר 2020 המחלה הוכרזה על ידי ארגון הבריאות הבין-לאומי כמצב חירום בריאותי בין-לאומי וב-11 במרץ 2020 כפנדמיה (מגפה רבתי).
לפי ההערכות מספר ההתרבות הבסיסי (R_0) של הנגיף נע בין 1.4 ל-3.9, ומשמעות הדבר שללא נקיטת אמצעי הגנה, כל הדבקה חדשה צפויה להביא ל-1.4 עד 3.9 הדבקות חדשות כאשר כל הקהילה אינה מחוסנת. מספר ההתרבות עשוי להיות גבוה יותר במקומות צפופים כגון באוניות תענוגות.
מקרה המוות הראשון תועד ב-9 בינואר 2020 ודווח יומיים אחר כך, ועד לסוף אותו חודש מאות חולים מתו ונרשמו אלפי מקרי הידבקות בסין. הנגיף התפשט בכל העולם ודרש אמצעי תגובה מגוונים כמו שימוש בריחוק חברתי ופיתוח תרופות וחיסונים. אמצעים אלה סייעו לצמצם הדבקה או להקטין את נזקי המחלה. האמצעים הקיימים ואופי הזן גרמו לתגובה מותאמת.
מחלת נגיף קורונה 2019 שגרם הנגיף היא מחלה יוצאת דופן בין מחלות הנשימה הויראליות. בין הסיבות לכך:
א. באוכלוסייה בסיכון נרשמת (בכל הזנים העיקריים שאותרו עד 2022) מחלה קשה משמעותית – אוכלוסייה הכוללת נשים בהריון, נשים וגברים עם השמנת יתר, חולים כרוניים ומבוגרים. היה קשה להגן מהדבקה על אוכלוסיות אלו באופן ממוקד בעת התפשטות נרחבת.
ב. בילדים, נגרמת מחלה דלקתית רב-מערכתית קשה (PIMS/MIS-Cׂ ) בשיעור משמעותי (1 ל-2,500) בכל הזנים עד לאומיקרון (המידע על וריאנט אומיקרון של נגיף הקורונה נחקר בינואר 2022).
ג. המחלה מסוגלת לגרום השפעה משמעותית חוץ-ריאתית, ונמצאה קשורה לשכיחות יתר של אירועים קרדיאלים, נוירולוגים, כלייתים ועוד, כמו לתסמינים מתמשכים בקרב חלק לא מבוטל מהחולים (כמו לונג קוביד).
ד. מדבקת מאוד – גם כשהיא טרום-תסמינית וכאשר היא א-תסמינית.
ה. בשל מוטציות בנגיף, היא עשויה להשתנות באותן תדיר ויכולה להפוך בכל שלב לחמורה (או קלה) יותר קלינית / מדבקת יותר / פורצת חסינות.
בישראל
התפשטות מגפת הקורונה העולמית בישראל החלה לקראת סוף פברואר 2020. המקרה הראשון של חולה בקורונה התגלה בישראל ב-27 בפברואר 2020.
ההתמודדות עם התפרצות הנגיף כללה הנחיות של משרד הבריאות שנועדו למנוע את התפשטותו, ובכללן ריחוק חברתי, וכן בידוד בית למי ששהו בקרבת חולים או שבו ממדינות שבהן התפרצה המחלה, ביטול אירועים המוניים, ומתן טיפול רפואי בבתי החולים למי שהתגלו כחולים. מספר הטסים מישראל אל מחוצה לה והמגיעים אליה, צומצם בהדרגה. מטעם משרד הבריאות פורסמו גם הנחיות כמו הימנעות מלחיצות ידיים, שמירה על מרחק של לפחות 2 מטרים מאדם לאדם ובהמשך שימוש במסכות והקפדה על כללי היגיינה כגון רחצת ידיים.
חמאם אל-באשה
חמאם אל-באשה הוא חמאם היסטורי השוכן מדרום למצודת עכו, בצפונה של עכו העתיקה.
היסטוריה
החמאם הוקם בשנת 1795 על ידי מושל צפון הארץ, אחמד אל-ג'זאר, והוא קרוי על שמו. לפי הסברה הוא הוקם על שרידיו של בית מרחץ צלבני, וחזיתותיו המזרחית והצפונית חופפות למבנה הקדום. בדומה לחמאמים אחרים ברחבי האימפריה העות'מאנית, הוא שימש גם כמקום מפגש חברתי. עד קום המדינה תפקד המבנה כחמאם, ומ-1954 ועד שנות ה-90 כמוזיאון עירוני.
בין השנים 2000–2003 שופץ המבנה על ידי רשות העתיקות והחברה לפיתוח עכו העתיקה, וכיום מוצגת בו מצגת אור-קולית קבועה בשם "הבלן האחרון". המופע מתחקה אחר תולדות העיר באמצעות סיפורה של שושלת בלנים דמיונית, ועושה שימוש באלמנטים הוויזואלים של המבנה.
המבנה
חדרי החמאם ערוכים סביב חצר פנימית (3 בתרשים) המובילה אל מלתחה שבמרכזה מזרקת שיש ולאורך קירותיה ספסלי שיש (4 בתרשים). משם עברו הרוחצים דרך חדרי שירות לחדר פושר (7 בתרשים) שבשני צדדיו ארבעה חדרים פרטיים, ולאחריו לחדר חם (8 בתרשים) שאליו צמודים תנור הסקה ומאגר מים. החדר החם בנוי בצורת מתומן ובארבע פינותיו חמישה חדרים קטנים לשימוש אישי (בפינה הצפון-מזרחית יש שני חדרים). החדר החם וכל חדרי המשנה עטורים בכיפות. כיפת החדר החם נחה על ארבעה עמודי שיש מסיביים, והיא מחוררת בפתחים עגולים קטנים רבים, המחדירים את אור קרני השמש דרך חלונות זכוכית צבעונית. קרני אור אלה יצרו אפקט ייחודי בשילוב אדי המים שעלו מרצפת החדר. מבנה בית המרחץ מעוטר ברצפות שיש, בעמודי גרניט ופורפיר ובאריחי קרמיקה צבעוניים שהובאו מדמשק ומאנטוליה.
החמאם הקטן
בדרומה של העיר שוכן חמאם נוסף הידוע בשם "החמאם הקטן" או חמאם אל-שעבי. חמאם זה, שנבנה בידי דאהר אל-עומר, קטן בהרבה מחמאם אל-באשה. הוא נזכר לראשונה בשנת 1704 כחלק ממסגד אל-רַמל, והיה בשימוש עד שנות ה-40 של המאה ה-20. כיום הוא הרוס חלקית.
החלקה יפנית
החלקה יפנית היא שם כולל למספר תערובות המשמשות לשינוי כימי של השיער, במסגרת החלקת שיער הנעשית לרוב, במכונים לעיצוב שיער. החלקה יפנית נבדלת מרוב ההחלקות האחרות בכך שהיא קבועה, ולא דועכת עם הזמן.
היסטוריה
המתכון הבסיסי של תערובת זו פותח במקור על ידי חברת יוקו (Yuko), שהיא חברת בת של חברת פייטן (Phiten) היפנית, המפתחת מוצרי אופנה, בריאות, וקוסמטיקה, ואשר רשמה עליו פטנט. במרוצת השנים, חברה זו, וכן, חברות אחרות, פיתחו מהמתכון הבסיסי תתי-מתכונים שונים (כלומר, פורמולות שונות הנבדלות מעט זו מזו בהרכבן הכימי) והן משמשות להחלקת שיער מסוגים שונים (כגון שיער יבש במיוחד, שיער צבוע, שיער חלק-יחסית וכו'). כך קרה שבעידן הנוכחי כל חברה למעשה מציעה סדרה אחת או יותר של פורמולות החלקה אשר כל אחת מהפורמולות שבסדרה מתאימה לסוגי שיער שונים.
פיתוחי יוקו
חברת יוקו פיתחה את סדרת "G-Cream" (המכונה בארץ בקרב ספרים "יוקו סיסטם", כלומר, "מערכת יוקו") הכוללות שתי פורמולות המשמשות להחלקת שיער. האחת, הפורמולה "H1" (הנקראת בעגת הספרים "יוקו סילבר") ומיועדת לשיער בריא ועקשן במיוחד, כלומר שלא עבר חמצון, צביעה, או תהליכים דומים; השנייה, הפורמולה "S1" (הנקראת בעגת הספרים "יוקו גולד"), שהיא חלשה הרבה יותר באפקט שלה, ומיועדת לשיער מעובד או פגום, או לשיער חלק יחסית. לשתי הפורמולות הללו של סדרת G-Cream יש חומר-מנטרל המתאים לכל אחת מהן, H2, וS2-, בהתאמה ל-H1, ו-S1, וכל הכיתובים הללו מופיעים על שפופרות החומרים.
פיתוח נוסף וחדש יותר של חברת יוקו נקרא "Straight Duo" (שפופרת סגולה-ורודה).
תחליפים
במרוצת השנים הסדרה של חברת יוקו הועתקה ושונתה, על ידי חברות כגון Q8 cosmetics (שפיתחה למשל את סדרת ה-"Nutristraight") הכוללת מספר מוצרים, ו-Zotos international (שפיתחה את סדרת ה-"Quantom thermal Straightener"), הכוללת, את הפורמולות "Normal/Resistant Formula" ו-"Color Treated Formula". תערובת Q8 נחשבת לתחליף העיקרי למוצרי יוקו, וספרים רבים מעדיפים להשתמש בו כאשר עלותו נמוכה יותר להם (על אף שייתכן וידרשו את אותו המחיר אותו היו דורשים לשימוש באחת מפורמולות יוקו).
בטיחות ואתיקה בביצוע החלקה יפנית
החלקה יפנית (ובכלל זה גם כל החלקת שיער אחרת) אמורה להתבצע במכונים מקצועיים אשר צוות מעצבי השיער בהן מוסמך ומאומן היטב בביצוע החלקות שיער (מסוג ספציפי או בכלל), והוא משתמש בתערובות חומרים קונבנציונליות ומוכרות כבטוחות (תחת שימוש נכון) על ידי רשויות הבריאות של אותה מדינה (במקרה זה משרד הבריאות הישראלי). ראוי כי אריזות החומר יהיו גלויות לעיני הלקוחות, ותוכנן יעורבב בסמוך ללקוח, ולא מאחורי דלתיים סגורות (הן שפופרת החומר המחליק והן שפופרת החומר המנטרל, אשר תמיד צריכות להתאים זו לזו). אין סיבה שמספרה מסוימת תסטה מדפוס פעולה זה. חלק ממכוני עיצוב השיער אף נותנים תעודת אחריות על החלקה יפנית.
לחברות השונות המפתחות את פורמולות ההחלקה היפנית (כגון חברת יוקו), נציגויות במדינות השונות (לרוב מדובר ביבואן הרשמי באותה מדינה) ויבואן זה מאגד תחתו מכוני עיצוב שיער העובדים עמו ישירות.
כאמור קיימים מכוני עיצוב שיער אשר שירותם העיקרי הוא ביצוע החלקות שיער. לא אחת, כאשר ספרים לא מקצועיים שאינם מיומנים בביצוע החלקה (זו ואחרות כגון החלקת קרטין) או השתמשו בחומרים מחתרתיים או אסורים, התוצאה הייתה רחוקה מזו שהייתה מתקבלת בעשייה נאותה, והדבר גרר תביעה משפטית מצד הלקוח.
החלקה יפנית אף פעם לא אמורה להתבצע כאשר הספר עוטה מסכה על פניו, ואין צורך שהלקוח יעטה מסכה או מגבת על פניו שלו.
תחזוק החלקה יפנית
ספציפית בהחלקה יפנית, תהליך התחזוק והשמירה של ההחלקה מתחלק לשני שלבים: כמובן שכן יש להשתמש בשמפואים רפואיים המכילים מלחים בצורה ניכרת במקרים של מחלת עור (כגון פסוריאזיס קרקפת, סבוראה, מחלות גורמות קשקשת, ואחרות) הדורשים זאת. כאמור, עיקרון זה אינו מאוד קריטי וספרים מסוימים נוטים להגזים מאוד בחשיבותו, לעיתים מתוקף אינטרס כלכלי שיש להם במכירת שמפואים נטולי מלחים כביכול.
גם תמרוקים לשיער עדיפים להיות כאלה המיועדים לשיער שעבר החלקה יפנית (לדוגמה, מסכת שיער ללא מלחים וסרום המכיל כמות נדיבה של קרטין וסיליקון ושהוא מועט יחסית בשומן או שמן העלולים לפגום מעט באיכות פיזורו של השיער.
שיפוץ החלקה יפנית כושלת
כאשר ספרים שאינם מקצועיים מספיק מבצעים החלקה יפנית, או בפרט כאשר הם משתמשים בחומרים הנחשבים זולים יותר מחומרים מסורתיים, או אף מחתרתיים, התוצאה יכולה להיות הרת-אסון. גידול שיער אורך חודשים רבים ואף שנה ויותר וקבלת שירותיו של ספר אשר אינו בעל מומחיות וידע בנושא החלקות שיער יכול לפגוע בתוצאה של גידול ממושך זה (אשר אינו תמיד נעים לחלק מהאנשים, ודורש משאבים שונים). כאשר ניתן לשפץ החלקה יפנית (לא תמיד הדבר אפשרי), ניתן לנקוט שתי גישות לצורך זאת:
מנהלת תנופה
מנהלת תנופה שהחלה את דרכה כמנהלת סל"ע (סיוע למתיישבי עזה וצפון השומרון), שכונתה גם "מנהלת ההתנתקות", היא גוף שהוקם במשרד ראש הממשלה לטיפול במפוני תוכנית ההתנתקות. בראש המנהלת עמד יונתן בשיא, איש הקיבוץ הדתי, באמצע 2006 החליפה אותו צביה שמעון שהוחלפה בנובמבר 2009 על ידי בנצי ליברמן שהחזיק בראשות מועצת יש"ע במהלך תוכנית ההתנתקות. ב-2011 מונה ליברמן כראש מינהל מקרקעי ישראל והוא הוחלף על ידי הרב ד"ר אופיר כהן, ממפוני הגוש.
מטרתה של מנהלת תנופה היא לדאוג למפונים ביום שאחרי, בעיקר מבחינת דיור חלופי (הן קבוע והן זמני), פיצויים, פרנסה וסיוע פסיכולוגי להסתגלות.
בפועל, המנהלת הסתכסכה עם רוב המתנחלים שיועדו לפינוי ורק מעטים פנו אליה לפני ביצוע ההתנתקות. כשבוע לפני ההתנתקות העלתה המנהלת קמפיין תחת הכותרת "לכל מתיישב יש פתרון" אך הוא הורד בעקבות תביעה של הפורום המשפטי למען ארץ ישראל שטענה שמדובר בקמפיין שקרי.
כנגד המנהלת ויונתן בשיא הוטחו האשמות קשות על אטימות, אדישות וחוסר ארגון שהותירו עשרות מפונים ללא קורת גג או דיור חלופי. גם שיכון המפונים בבתי מלון באופן זמני גרר ביקורת קשה על המנהלת עקב חוסר סדר, צפיפות רבה ומחסור במצרכי יסוד למפונים. בעקבות התלונות הקשות, גם מצד אלו שהתפנו מרצון וגם מצד בכירים בצה"ל, הקים מבקר המדינה ועדת בדיקה לחקירת תפקוד המנהלת. דו"ח מבקר המדינה שפורסם בנושא מצא ליקויים רבים בפעולתה של המנהלת והגדיר את הטיפול במפונים כמחדל. למרות הבקורת הקשה על תפקודה, זכתה המנהלת גם לרגעי נחת, מספר מפונים קראו להשארתו של בשיא בתפקיד, והוא זכה לשבחים על יוזמתו לשכן את מפוני עצמונה בשומריה.
ב-2 ביולי 2006 החליפה צביה שמעון את יונתן בשיא כראש המנהלת. ב-9 באוגוסט 2009 החליטה ממשלת ישראל להאריך בשנה את פעילותה של מנהלת סל"ע. ביולי 2011 החליטה הממשלה כי מנהלת תנופה תיסגר במחצית שנת 2013.
ישראל בסקין
ישראל סולומונוביץ' בסקין (ברוסית: Израиль Соломонович Бескин; 25 בנובמבר 1895 – 15 בינואר 1964) היה גנרל יהודי-סובייטי בחיל התותחנים של הצבא האדום.
ביוגרפיה
ישראל בסקין נולד בעיר ויטבסק שהייתה אז בתחום המושב של האימפריה הרוסית (כיום נמצאת העיר בתחומי מדינת בלארוס) למשפחה יהודית קשת יום. למד בתלמוד תורה. מגיל צעיר נאלץ לעבוד כדי לעזור בפרנסת המשפחה. בשנת 1914 הצליח לעבור מבחנים אקסטרניים ולקבל תעודת בגרות. התקבל ללימודים באוניברסיטת חרקוב, אך נאלץ לקטוע את לימודיו בגלל בעיות כלכליות. בשנת 1915 גויס לשירות חובה בצבא הרוסי. נטל חלק בקרבות מלחמת העולם הראשונה, שירת ביחידת תותחי שדה. על אומץ ליבו בקרבות עוטר בשני עיטורי צלב גאורגי הקדוש. ב-1918 התנדב לצבא האדום. בשנת 1919 למד בבית ספר לקציני חיל תותחנים במוסקבה. לאחר סיום בית ספר נשלח לסיביר, שם לחם נגד צבאו של אלכסנדר קולצ'ק. בתום מלחמת האזרחים נשאר בצבא קבע ומילא תפקידי פיקוד שונים ביחידות הארטילריה. בשנים 1933–1935 למד באקדמיה צבאית במוסקבה. בשנים 1939–1940 השתתף במלחמת החורף כקצין תותחנים ראשי של דיביזיית פרשים. בתחילת 1941 הועלה לדרגת קולונל ומונה לקצין תותחנים ראשי של קורפוס ממוכן מס' 27, אשר הוצב באוזבקיסטן.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות במבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה הועבר הקורפוס, בו שירת בסקין מערבה. הוא השתתף בקרב סמולנסק ובקרבות להגנת מוסקבה. בתחילת 1942 מונה למפקד כוחות הארטילריה של הארמייה ה-65 איתה השתתף בכיתור הכוחות הגרמנים בסטלינגרד, קרב קורסק ובקרב דנייפר. בינואר 1943 הועלה יישראל בסקין לדרגת גנרל-מאיור. החל מתחילת 1943 ועד סוף המלחמה פיקד בסקין על כוחות הארטילריה של הארמייה ה-70, אשר השתתפה בשחרור בלארוס, מבצע ויסלה-אודר ובמתקפת פומרניה המזרחית. על תפקידו בניהול כוחות הארטילריה במתקפת הצבא האדום בפומרניה המזרחית (שסייעה בכיתור ברלין) הוענק לישראל בסקין הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות. בתום המלחמה הועלה לדרגת גנרל לייטננט.
לאחר המלחמה מילא תפקידי פיקוד ומטה שונים בצבא הסובייטי, היה קצין ארטילריה ראשי במחוז צבאי של אזור מזרח סיביר. בשנת 1953 פרש מהשירות הצבאי. לאחר השחרור התגורר בעיר אירקוטסק. נפטר ב-14 בינואר 1964.
עיטורים
ישראל בסקין עוטר בעיטורים הבאים: תואר גיבור ברית המועצות, 3 עיטורי לנין, 3 עיטורי הדגל האדום, עיטור סובורוב מדרגה ראשונה, עיטור קוטוזוב מדרגה ראשונה, עיטור סובורוב מדרגה שנייה. כמו כן עוטר בעיטור פולני "צלב גרונוולד".
יחסי פרגוואי–רוסיה
יחסי פרגוואי–רוסיה הם יחסי החוץ בין פרגוואי ורוסיה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-14 במאי 1992. לפרגוואי יש שגרירות במוסקבה, אשר במקביל מוסמכת לארמניה, אזרבייג'ן, בלארוס, קזחסטן, טג'יקיסטן ואוזבקיסטן. לרוסיה יש שגרירות באסונסיון.
היסטוריה
ב-30 באוקטובר 1862 התקיימו המגעים הראשונים שנכתבו בין רוסיה לפרגוואי. נשיא פרגוואי פרנסיסקו סולנו לופס שלח מכתב לאלכסנדר השני, קיסר רוסיה על הכתרתו לראשות המדינה. בשנת 1909 השגריר הרוסי הראשון הציג את תעודותיו לנשיא פרגוואי.
תחלואה נלווית
תחלואה נלווית (בלועזית: קוֹמוֹרְבִּידיוּת, מאנגלית: comorbidity, מלטינית: co = ביחד ; morbus = מחלה) היא מושג ברפואה המציין קיומן של ישויות קליניות (מחלה, הפרעה או מצב קליני חריג אחר) המתווספות למחלה או הפרעה ראשית. המושג הוא חלק מהגישה ההוליסטית והאינטגרטיבית הקיימת ברפואה מימי קדם, ברפואה הקדומה של סין, מצרים, בבל ויוון העתיקה.
תחלואה נלווית ברפואה בכלל
ברפואה, תחלואה נלווית מתארת את קיומן בו זמנית של מחלות והפרעות שונות. מחקרים אפידמיולוגיים בודקים את משקלן של כל המחלות שיש לחולים בקבוצה מסוימת בפרוגנוזה, תמותה ומדדים אפידיומולוגיים אחרים. נכון להיום, אין עדיין דרך מוסכמת להעריך את משקלה של התחלואה הנלווית. אחת הבעיות המתודולוגיות בניסויים האקראיים המבוקרים הנחשבים מדד הזהב ברפואה המבוססת ראיות היא הוצאתם ממדגמי הנבדקים של בעלי התחלואה הנלווית.
המושג "קומורבידיות" או "תחלואה נלווית" (או תחלואה הקיימת בו-זמנית - concomitant אצל אותו פרט) הונהג בשנת 1970 על ידי אלוואן ה. פיינשטיין, חוקר אמריקאי בתחום האפידמיולוגיה הקלינית שחקר את המחלות הנלוות אצל חולי קדחת שיגרונית חריפה והשפעתן. פיינשטיין הצביע על כך שהתחלואה הנלווית משנה את המהלך הקליני אצל חולים בעלי אותה אבחנה ראשית על ידי השפעה על עיתוי האיבחון, הצפי הפרוגנוסטי, בחירת הטיפול ועל תוצאות הטיפול. בהמשך חקר פיינשטיין את השפעת התחלואה הנלווית בפרוגנוזה של חולי סוכרת.
מבחינים לעיתים בכמה סוגים של תחלואה נלווית אצל מטופל מסוים: א. קיומן האקראי של שתיים או יותר מחלות או הפרעות, ללא תלות ביניהן. ב. קיומן של שתיים או יותר מחלות או הפרעות, כשהן תלויות אחת בשנייה -כולל קשר של גרימה (תחלואה נלווית אטיולוגית etiological comorbidity או החמרה, הפרעה אחת היא משנית ביחס לאחרת (למשל, ההפרעות המרובות הנגרמות על ידי הסוכרת או על ידי האלכוהוליזם הכרוני) ג. קיומן בו זמנית אצל אותו אדם של הפרעות או מחלות שיש להן תשתית גנטית משותפת מסוימת (למשל נטייה לאפיונים אישיים של דחיית תסכול והפרעה בוויסות הרגשות במקרים עם קיום בו-זמנית של הפרעת קשב וריכוז ודיכאון).
כשהתחלואה הנלווית כוללת מספר רב של מחלות או הפרעות היא מכונה לפעמים hypercomorbidity, כשהיא בהיקף קטן יותר - hypocomorbidity.
מבחנים רבים מנסים לתקנן את המשקל או הערך של המחלות הנלוות, בין אם הן משניות או שלישוניות. כל מבחן מנסה להפוך את כל אחד מהמצבים הנלווים למשתנה יחיד שמודד את שיעור התמותה או השלכות אחרות. חוקרים מתקפים מבחנים כאלה מפני שיש להם ערך מנבא, אבל אף מבחן לא הוכר עדיין כסטנדרט.
בהרבה חולים, במיוחד מעל גיל 65 התחלואה הנלווית היא הכלל ולא היוצא מן הכלל. ככל שמתקדמים בגיל עולה שיעור התחלואה הנלווית היכולה לכלול מחלות לב, סוכרת ומחלות מטבוליות אחרות, מחלות פרקים ועצמות, מחלות כרוניות של הראות, דמנציה, הפרעות דיכאוניות וחרדתיות ועוד הפרעות כרוניות כמו עצירות, בורסיטיס כרוני, נפילות, הפרעות שינה, ירידות בחושים, למשל אצל חולה מסוים במחלת אלצהיימר יכולות להתקיים בו זמנית מחלות כמו ארתריטיס עקב היפראוריצמיה (צינית), קרצינומה של הערמונית, סוכרת ועוד.
שיעור בתחלואה הנלווית המרובה מגיעה בגיל הזקנה ל 99-49% עם 2.5-6.5 מחלות כרוניות בממוצע אצל פרט אחד.
תחלואה נלווית בפסיכיאטריה בפרט
בפסיכיאטריה תחלואה נלווית "פסיכיאטרית" מתייחסת לקיומן של יותר מהפרעה נפשית אחת אצל אדם בזמן נתון. במדריך האבחנות הרשמי DSM, החל מהמהדורה השלישית (1980) צוינו 3 צירים של קטגוריות אבחנתיות עבור מטופל מסוים. בציר I של ההפרעות הנפשיות הקליניות - הפרעה דיכאונית נפוצה מאוד כתחלואה נלווית להפרעות אחרות באותו הציר - הפרעת פאניקה, הפרעות אכילה, הפרעה טורדנית-כפייתית, מצבים פסיכוטיים וכו'. במקרה מסוג זה הייתה מצוינת מהי ההפרעה הראשית או שהיוותה הסיבה לפנייה וייעוץ או טיפול. הציר III כלל את התחלואה הרפואית הכללית הנלווית, שיש לה רלוונטיות להפרעות הנפשיות. הציר II ציין קיומן של הפרעות אישיות ושל פיגור שכלי. האבחנות הראשיות המבוססות על ציר זה זכו לעיתים קרובות לביקורת בגלל התחלואה הנלווית הגבוהה, שמגיעה ל-60% במקרים מסוימים, מה שרמז על אפשרות לאבחנה לא מדויקת מספיק (ומכאן לא תקפה). זאת אחת הסיבות שבמהדורה DSM -5 החלוקה לשלושת הצירים האבחוניים I,II וIII בוטלה.
בתחום הפסיכיאטריה הגבולות בין הקטגוריות האבחנתיות הם לעיתים קרובות מעורפלים, קיימת מידה רבה של חפיפה של תסמינים. התחלואה הנלווית מתייחסת תכופות לקיומן בו זמנית של תסמונות מאשר של מחלות ומשקפת הקושי לאבחן אבחנה אחת בלבד. 2. מצד שני גם בתחום הפסיכיאטריה ישנה חשיבות רבה לאבחון התחלואה הנלווית נפשית, כולל הפרעות הקשורות לשימוש לרעה ולהתמכרות לסמים פסיכואקטיביים, ליקויים קוגניטיביים וכו', ולאבחון התחלואה הנלווית ה"גופנית" -קיומן של מחלות גופניות, והתחלואה היאטרוגנית הנפשית והגופנית - תופעות לוואי של טיפולים שונים.
הפרעות נפשיות יותר שכיחות אצל החולים במחלות גופניות מאשר באוכלוסייה הכללית. מצד שני, אצל הסובלים מהפרעות נפשיות ההפרעות הגופניות הן יותר שכיחות גם כן מאשר באוכלוסייה הכללית.
המושג co-morbidity אומץ על ידי המכון הלאומי לבריאות הנפש של ארצות הברית. בפורומים אחרים משתמשים גם בשם "co-occurring disorders". התחלואה הגופנית הנלווית בהפרעות נפשיות קשות יותר כמו סכיזופרניה לא תמיד מקבלת את תשומת הלב המספקת, חלקה אינה מאובחנת ואינה מטופלת באותה מידה כמו אצל מטופלים בריאים נפשית לחולים בהפרעות פסיכיאטריות קשות יותר יש גם שיעורי תמותה גבוהים יותר לעומת האוכלוסייה הכללית. המחלות הגופניות הכרוניות אחראיות על יותר ממחצית משיעור התמותה היתרה אצל חולי סכיזופרניה ומחלה דו־קוטבית.
סוגים של תחלואה נלווית
לפי הרצף הכרונולוגי, היחס של גורם ונגרם (אטיולוגי) ומשקל הסימפטומים (random comorbidity) ותחלואה נלווית טרנס-נוזולוגית -קיומן בו זמנית של ישויות נוזולוגיות הקשורות ביניהן מבחינה פתוגנטית
אנה סופיה, נסיכת דנמרק
אנה סופיה, נסיכת דנמרק (בדנית: Anna Sophie af Danmark; 1 בספטמבר 1647 – 1 ביולי 1717), הייתה בתו של פרדריק השלישי, מלך דנמרק ואשתו של יוהאן גאורג השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה.
ביוגרפיה
אנה סופיה נולדה ב-1 בספטמבר 1647 בפלנסבורג, לפרדריק השלישי, מלך דנמרק ולסופיה אמליה מבראונשווייג-לינבורג, בתם של גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג ואנה אלאונורה מהסן-דרמשטדט. היא קיבלה חינוך מעולה, וידעה דנית, גרמנית, לטינית, צרפתית, ספרדית ואיטלקית.
ב-4 באפריל 1694 חלתה פילגשו של יוהאן גאורג במחלת אבעבועות שחורות ומתה כתוצאה מכך, וזמן קצר לאחר מכן מת אף הוא עצמו כתוצאה מכך, ואחיו פרידריך אוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1697 נבחר פרידריך אוגוסט למלך פולין, ובעקבות כך המיר את דתו לקתולית. אשתו, כריסטיאנה אברהרדינה מברנדנבורג-ביירוית לא אהבה את מעשיו של בעלה, היא סירבה להמיר את דתה לקתולית יחד אתו. על אף שאוגוסט ניהל את חצרו מדרזדן, בשל ריבוי פילגשיו וחוסר העניין שלו בה, רוב הזמן היא לא גרה איתו שם, וניהלה חיים שקטים וצנועים באחוזה ליד דרזדן, שהייתה קרובה למגורי אנה סופיה, שלעיתים קרובות ביקרה באחוזת כלתה, שכן היא וכלתה היו ידידותיות זו לזו. אנה סופיה סייעה בגידול נכדה פרידריך אוגוסט, נסיך סקסוניה, וב-1 ביולי 1717 מתה באחוזתה בפרטין.
משפחתה
ב-9 באוקטובר 1666 התחתנה אנה סופיה עם יוהאן גאורג השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ממנו נולדו לה שני בנים:
ולנטיניזם
ולנטיניזם היה זרם נוצרי גנוסטי שנוסד על ידי ולנטינוס ונקרא על שמו.
הוולנטיניזם נוסד במאה השנייה והיה אחד הזרמים הגנוסטיים הנפוצים ביותר ברחבי האימפריה הרומית, ובעיקר במצרים, באסיה הקטנה, בסוריה ובצפון אפריקה. הוולנטיניזם התפצל בהמשך לשתי אסכולות, המערבית והמזרחית והמשיך לפעול באימפריה הרומית גם לאחר שזו הוכרזה כ"אימפריה נוצרית". הכנסייה הנוצרית ראתה בוולנטיניזם איום ורדפה את חסידיו. בין אבות הכנסייה הנוצרית שיצאו נגד הוולנטיניזם נמנו אירנאוס מליון והיפוליטוס מרומא ובין חסידיו הידועים היו הראקלאון, תלמי (שני ראשי האסכולה המערבית), אקסיוניקוס ותאודוטוס.
האמונה
עיקרי אמונת הוולנטיניזם ידועים מהכתבים שנותרו מהפולמוס עם הכנסייה הנוצרית, אך לא ברור אם מדובר בעיקרי האמונה מתקופת ולנטינוס או מהתפתחות מאוחרת יותר, אחרי פילוג האסכולות.
על פי אמונת הוולנטיניזם בראשית הייתה השלמות האלוהית, המכונה גם פלרומה ובמרכזה האב שייצר שלושים טיפוסים שמימיים והאחרון שבהם סופיה, החוכמה, שמזוהה גם עם רוח הקודש. בשלוש התנסויות רגשיות של סופיה הביאה זו לעולם שלושה סוגי אנשים: אנשי הגוף, אנשי הנפש ואנשי הרוח. הראשונים קשורים לשטן, הסוג השני שואפים אל הנשמה, אך קשורים חלקית לשטן והסוג השלישי הוא שיכול לשוב אל הפלרומה.
חדירת הלוגוס לתוך מרים, אם ישו היה ניסיון להשיב את סופיה (המיוצגת על ידי מרים) אל הפלרומה. לפי הוולנטיניזם ישו היה אדם בשר ודם ששכן בתוכו הלוגוס, כך שהם מבדילים בין האדם שנצלב ומת ובין הייצור האלוהי ששכן בתוכו ותפיסה זו העמידה אותם במחלוקת קשה עם הכנסייה הנוצרית. התעקשות חסידי הוולנטיניזם להציג עצמם כנוצרים, הפכה אותם, בעיני הכנסייה הנוצרית, למשהו גרוע מכופרים סתם, למינים.
כיסוי ראש לנשים (הלכה)
כיסוי ראש הוא חיוב הלכתי על נשים יהודיות שנישאו לכסות את שיער ראשן. לכיסוי הראש מקובל להשתמש במטפחת ראש, כובע או פאה נוכרית. בעבר, במיוחד ביהדות ארצות האסלאם, נהגו גם הרווקות לכסות את ראשן, אך כיום אין כמעט הנוהגות כך.
ישנן נשים שאינן מקפידות לכסות את ראשן בקביעות, אך נוהגות כך בבית הכנסת ובאירועים דתיים וחשובים אחרים.
בתורה ובחז"ל
מקור דין זה במשנה במסכת כתובות המונה את הנשים שאיבדו את זכותן לקבלת תשלום הכתובה בעת גירושיהן, ביניהם אישה היוצאת למרחב הציבורי "פרועת ראש". . בתלמוד שם מבוארת החלוקה הבאה:
בספרי ההלכה
דין זה הובא בספרי ההלכה. לדבריהם, חיוב התלמוד בכיסוי ראש הוא גם לנשים פנויות או לנערות, וכן נהגו ביהדות תימן. אולם ברוב המקומות לא כיסו הרווקות את ראשן, וכך הוא המנהג כיום. מקור להיתר הוא מדברי המשנה המתארת כלה לפני חתונתה ההולכת ללא כיסוי ראש. הרב אברהם אבלי הלוי גומבינר סבור שיש לנערות ופנויות ללכת רק עם שיער אסוף, אך רוב הפוסקים חלקו עליו והתירו זאת, כשהם מפרשים את דברי הרמב"ם והשולחן ערוך "אחת פנויה ואחת אשת איש" כהתייחסות לגרושה ואלמנה ולא לרווקה.
דאורייתא, דרבנן, או מנהג
לשיטת רוב ככל פוסקי ההלכה, כיסוי הראש הוא מצווה מדאורייתא, ולפיכך החיוב קיים לעולם, ואינו משתנה לפי המנהג והמקום. הם מסתמכים על דברי הגמרא, "דאורייתא היא". אבל הרב ישראל איסרלן בספרו תרומת הדשן כותב כי לדעת הרמב"ם המצוה היא מדרבנן, והוא מפרש את דברי הגמרא "דאורייתא היא" שהכוונה היא לרמז מן התורה. הרב עובדיה יוסף הביא דוגמאות נוספות לכך, שהמילים "דאורייתא היא" אינן מוכיחות שמדובר באיסור דאורייתא, אך הסיק לבסוף כי כיסוי הראש הוא מצווה מדאורייתא.
גם באחרונים יש דעות בודדות הסוברות כי חיוב כיסוי הראש הוא מדרבנן. ביניהם ניתן למצוא את הרב יוסף ניסים בורלא, והרב יוסף משאש שהסיק כי כיסוי הראש מקורו במנהג המוזכר בתורה, ואינו חיוב מדאורייתא או דרבנן, ולפיכך הוא משתנה כפי מנהג המקום. הרב משאש הסתמך על פרשנות הקובעת כי כל האיסור נבע מהנורמה שאישה שהולכת ללא כיסוי ראש נחשבת כמבוזה ופרוצה, ולכן כיום, שהנורמה שונתה, מותר. במקום מושבו בתלמסאן שם כיהן כאב בית הדין, חשב כי המנהג התבטל בכל העולם, ולפיכך פסק הלכה למעשה לזוג שעמדו להתגרש, כי האישה אינה חייבת לכסות את ראשה. עם זאת, מדובר כאמור בדעת מיעוט, ולדעת רוב הפוסקים כיסוי הראש הוא חיוב מדאורייתא.
כיסוי מפאת דברים שבקדושה
הגמרא במסכת ברכות דנה באיסור אמירת "דברים שבקדושה", כגון קריאת שמע, בזמן חשיפה למראות או קולות שעלולים לעורר הרהור עבירה. בין היתר, נקבע שם בקצרה כי "שער באישה ערווה", כלומר שיער האישה נחשב לצורך העניין לדבר שעלול להביא להרהור עבירה. לפיכך אסור לגבר ללמוד תורה, לקרוא קריאת שמע או לומר שאר דברים שבקדושה כנגד שיער גלוי של אישה, כמו נגד מראות לא צנועים אחרים. דין זה תקף לכל גבר בכל זמן, אפילו בעלה של האישה. אולם במשך השנים חיו יהודים במקומות שבהם נשים לא נהגו לכסות ראשן, ולכן היו פוסקים שקבעו שאין איסור לקרוא קריאת שמע כנגד שיער של אישה מכיוון שכבר אין חשש שיביא להרהור עבירה.
ישנה מחלוקת בין הפוסקים לגבי כיסוי ראש לרווקות בעת תפילה ולימוד תורה. רוב הפוסקים האשכנזיים מצאו סיבות שלא לדרוש מרווקות כיסוי ראש, אולם יש מהפוסקים הספרדיים אשר דורשים מבנות לכסות את ראשן בעת תפילה, אמירת ברכות ולימוד תורה. כך פסק הרב עובדיה יוסף, ובחלק מבתי הספר של רשת בני יוסף נוהגות כפסקו. בבתי הספר שבנשיאותו של הרב מאזוז מקפידים שהילדות תכסינה את ראשן בשעת תפילה ולדעתו אין הבדל בין בנות לבנים בדרישה לכיסוי ראש.
שיעור הכיסוי הנדרש
ישנם דעות ומנהגים שונים בין הקהילות היהודיות השונות בעניין סוג וגודל הכיסוי הנדרש ואורך השיער שניתן להשאיר מחוץ לכיסוי, אם בכלל. בגמרא מובא שאסור לומר דברים שבקדושה כנגד "טפח באשה", כלומר טפח חשוף מגופה, וכנגד "שער באשה". ישנה מחלוקת האם השיעור של טפח נאמר גם לעניין שיערה, או לעניין גוף האישה בלבד. לפי האפשרות האחרונה, נכתבו פסיקות שונות מאוד בנוגע לשיעור הרלוונטי לאיסור השיער. יש שפסקו שהאיסור אפילו על פחות מטפח ויש שפסקו שאפילו יותר מטפח מותר כל עוד רוב השיער מכוסה.
בציבור החרדי מקובלת השיטה המחמירה שמחייבת כיסוי מלא, ובחלקים מהציבור החסידי יש אף נשים שמגלחות כליל את שיער ראשן לאחר נישואיהן כדי לוודא שלא יצא אפילו מעט שער מהכיסוי. מנהג זה מושפע מהנהגה של אישה בשם קמחית המוזכרת בתלמוד ובמדרשים, עליה מסופר שאפילו קורות ביתה מעולם לא ראו את קלעי שערה.
כיסוי הראש בפאה נוכרית
שימוש בפאה נוכרית ככיסוי ראש מעורר מחלוקת הלכתית. ישנן דעות הסוברות כי פאה נוכרית שווה לכיסוי ראש רגיל, בעוד דעות אחרות רואות בפאה פתרון עדיף על כיסויי ראש אחרים, ודעות אחרות רואות בפאה דבר שאינו יכול לשמש כלל ככיסוי ראש.
הדעה המתירה
המתירים את השימוש בפיאה ככיסוי ראש מתבססים על דברי המשנה במסכת שבת,, משנה העוסקת באיסור הוצאה מרשות לרשות. המשנה קובעת כי יציאת נשים מביתן כשלראשן פאה נוכרית מותרת בשבת, על פי הכלל שתכשיט הצמוד לגוף מותר. בספר שלטי הגיבורים דייק מכאן כי דווקא בנוגע לאיסורי שבת עולה שאלת האיסור בפאה נוכרית, אבל שימוש בפיאה ככיסוי ביום חול מותר. כמו כן, מדברי ראשונים רבים עולה כי הפאה הנוכרית המוזכרת במשנה שימשה כתכשיט, ועל כן אין מניעה לשיטה זו שהפאה תהיה הדורה ויפה.
בין הרבנים המתירים שימוש בפאה נוכרית ככיסוי ראש נמנים הרמ"א, המשנה ברורה, הרב משה פיינשטיין, החזון איש ועוד, גם מקרב רבני יהדות המזרח יש המתירים, מהם: הרב בן ציון אבא שאול, הרב שלום משאש, והרב יוסף קאפח.
בקרב המתירים בולטת דעתו של הרבי מליובאוויטש רבי מנחם מנדל שניאורסון שטען שכיסוי הראש בפאה עדיף על כיסוי במטפחת, וביקש והציע פעמים רבות שנשים תלכנה רק עם פאה מחוץ לביתם.
הדעה האוסרת
הדעה האוסרת מבוססת על פרשנות הערוך ל'קפלטין' המוזכר בתלמוד ירושלמי ככיסוי אסור. כך נאמר בירושלמי: "היוצאה בקפליטין למבוי, יש בה משום יוצאה וראשה פרוע" ופירש הערוך טענות נוספות הועלו משום פריצות, הרהור או מראית עין, מפני שהפאה דומה מדי לשיער טבעי ואף עלולה להיראות כשיער טבעי בפני אנשים זרים, סיבה הפוסלת אותה משימוש ככיסוי ראש. בשיטה זו החזיקו הרב שמואל יהודה קצנלבוגן בספרו י"ב דרשות, הרב עובדיה יוסף וכן כתב היעב״ץ, הגאון מווילנא, שות באר שבע, חתם סופר ועוד. הראשון לציון הרב יצחק יוסף (בנו של הרב עובדיה יוסף) הביא ב"קונטרוס על פאה נכרית", יותר משלושים רבנים שאוסרים, רובם מעדות המזרח.
על הראיה שהובאה ממסכת שבת משיבים המתנגדים כי הפאה הנוכרית המוזכרת במשנה שונה במראה משיער טבעי באופן ניכר בבירור, בניגוד לפאה נוכרית מודרנית שעלולה בקלות ליצור רושם של שיער טבעי. להסבר זה נמצאו סימוכין בדברי התוספות, תירוץ נוסף מובא בפוסקים, שבמשנה במסכת שבת מדובר על פיאה שנועדה לעבות את שיער האשה ומדובר שם שמניחים את הפיאה מתחת לכיסוי ראש. עם זאת, מפאת הצורך של גרושות ואלמנות צעירות להתחתן מחדש, גם מבין האוסרים יש שהתירו לנשים אלו חבישת פאה.
המנהג כיום בציבורים השונים
ברוב הציבור החרדי ליטאי ובחסידויות שמקורן מפולין ובלארוס (כגון חסידות גור וחסידות חב"ד) נוהגות הנשים ללכת עם פאה נוכרית. בחסידויות שמוצאן מהונגריה (כגון חסידות בעלז, חסידות סאטמר) ורומניה, נוהגות הנשים לחבוש על הפאה כובע. בציבור הדתי לאומי ובעדה החרדית, חובשות הנשים מטפחות לכיסוי ראשן.
בציבור החרדי הספרדי ישנן נשים ההולכות במטפחת או כובע בהתאם לפסיקתו של הרב עובדיה יוסף, אך ישנן גם נשים רבות החובשות פאה. ישנם גם ראשי ישיבות ספרדיות המורים לתלמידיהם כי על נשותיהם להשתמש בפאה.
בחסידות חב"ד מקפידות הנשים על כיסוי ראשן דווקא בפאה נוכרית, זאת על פי הוראתו של הרבי מחב"ד.
אירוע מפורסם שנקשר בעניין הפאות הנוכריות אירע בשנת ה'תשס"ד (2004), אז נפוצה ידיעה בקרב הציבור החרדי ששיער הפאות הנוכריות מגיע בחלקו מהודו, שם נתרם השיער כחלק מפולחן עבודה זרה ולכן אסור לשימוש. בתקופה זו אסרו רבים על חבישת אותן פאות שנחשדו שמוצאן מהודו, ובקרב הציבור התפשטה תופעה של שריפת פאות, מכיוון ש"עבודה זרה טעונה שרפה". בעקבות אותה פרשה קיים כיום פיקוח על שיווק הפאות על מנת לוודא שאין שיער שמקורו בעבודה זרה.
סגנון הפאות המותרות
חלק מפוסקי ההלכה בדורות האחרונים סייגו את ההיתר לשימוש בפאה נוכרית, וטענו כי רק פאה במראה פשוט ומוקפד מותרת, בעוד פאה נוכרית במראה טבעי "מודרני" (תסרוקת פרועה וארוכה) אסורה בשימוש. בדעה זו מחזיקים הרב שמואל הלוי וואזנר והרב יוסף שלום אלישיב. הנימוק העיקרי לדבריהם הוא האיסור על אישה למשוך תשומת לב יתרה, והיות שפאה במראה פרוע או בנפח בולט עלולה למשוך תשומת לב יתרה, יש לאוסרה בדומה לאיסור לבישת "בגד אדום". הדברים באו לידי ביטוי בתקנון שנוסח על ידי בית דין "משמר התורה". עם זאת, הרב משה שטרנבוך הביע את דעתו שקשה לנסח תקנונים בעניין זה.
ישנם פוסקים שסברו אחרת, ביניהם הרב שלום משאש, שכתב כי. הרב יצחק עבאדי כתב כי .כך גם דעתו של הרב יוסף קאפח הסבור שמותר לחבוש פאה.
דוגו ארגנטינו
דוֹגוֹ אַרְגֶּנְטִינוֹ הוא גזע של כלב. זהו כלבה הלאומי של ארגנטינה.
היסטוריה של הגזע
האחים הדוקטורים למשפחת מרטינז יסדו את הגזע בשנת 1920. אחד מהאחים מרטינז שהיה גנטיקאי וצייד נלהב רצה כלב ציד אידיאלי ומושלם שיוכל להתמודד עם חזירי בר, פומה ויגוארים. כך עירב 10 גזעים שונים עד אשר קיבל את הגזע הרצוי. בתהליך השתתפו כלב הקרבות של קורדובה כבסיס, ועליו התווספו המסטיף ספרדי, דני ענק לגובה, בולדוג אנגלי ובול טרייר לאומץ ונחישות, פוינטר אנגלי לחוש ריח מפותח במיוחד, דוג דה בורדו להוסיף לעוצמת הלסתות, כלב הרים פירנאי לצבע הלבן, אייריש וולפהאונד למהירות, בוקסר לאינטליגנציה ואופי. התוצאה הייתה כלב ציד מעולה בעל מהירות ועוצמת לסתות אימתנית. הכלב משמש גם ככלב משטרה בארגנטינה, ובשל פוטנציאל מסוכנותו הוא מורחק מבריטניה, אוסטרליה, ניו- זילנד ואיסלנד.
מבנה כללי
גובה: 60–68 ס"מ (זכר), 60–65 (נקבה) משקל: 40–45 ק"ג (זכרים); 40–43 ק"ג (נקבות). תוחלת החיים: 10–12 שנים.
יחסים עם האדם ותוקפנות
מדובר בכלבים צייתנים ולכן הם משמשים לעיתים ככלבי שמירה או הגנה. עם זאת, מדינות רבות (כולל ישראל) חוקקו איסורים כנגד גזע הדוגו ארגנטינו ודומיו, בשל הסכנה בתוקפנותו נגד בני האדם.
זניט (משגר לוויינים)
זניט הוא שמו של משגר לוויינים רב־שלבי שפותח בברית המועצות על בסיס המאיצים של המשגר הכבד מטיפוס אנרגיה. כיום מיוצר המשגר על ידי תאגיד יוז'נוי האוקראיני.
דגמי המשגר
למשגר זניט מספר דגמים, שהתפתחו במשך השנים לכלל משפחה של משגרים בעלי ביצועים שונים:
פיטר דינקלג'
פיטר היידן דינקלג' (באנגלית: Peter Hayden Dinklage; נולד ב-11 ביוני 1969) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בזכות תפקידו כטיריון לאניסטר בסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" (2019-2011) של רשת HBO; עבורו זכה בארבעה פרסי אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטובה ביותר בסדרת דרמה.
ביוגרפיה
דינקלג' נולד עם אכונדרופלזיה, הגורמת לגמדות. גובהו הוא 1.35 מטר. נולד במוריסטאון שבניו ג'רזי, בארצות הברית. בנם של דיאן, מורה בבית הספר היסודי למוזיקה, וג'ון קרל, סוכן ביטוח בגמלאות. שני הוריו הם בגובה ממוצע. דינקלג' הוא בוגר בית הספר דלברטון בניו ג'רזי בשנת 1987; ומיד לאחר מכן החל ללמוד תואר באמנויות הבמה בבנינגטון קולג', שם סיים את לימודיו בשנת 1991.
קריירה
בשנת 1995 שיחק בקומדיה העצמאית "רעש, מצלמים" לצד סטיב בושמי. בשנת 1996 שיחק בתפקיד קטן בסרט הפשע "הקליע" בכיכובם של מיקי רורק וטופאק שאקור.
בשנת 2002 שיחק בדרמה "13 ירחים" לצד ג'ניפר בילס. בשנת 2005 שיחק כאיש יער בסרט "לאסי" ושיחק ובסדרת הטלוויזיה של CBS "על הסף".
בשנת 2006 שיחק את הפרקליט בן קלאנדיס בסרט הדרמה המשפטי "משפטו של ג'קי די", ושיחק בסרט "חדר הלימבו" לצדה של מליסה לאו. בשנת 2007 שיחק את דמות הנבל בסרט "אנדרדוג". בשנת 2008 שיחק דינקלג' בתפקיד טרמפקין בסרט "סיפורי נרניה: הנסיך כספיאן".
בשנת 2010 שיחק בקומדיה האוסטרלית "גם אני אוהב אותך" לצד השחקניות רוז ביירן ואיבון סטרהובסקי, בסרט "הטקסים האחרונים של כופר גאה" לצד ג'ון פוסטר, בסרט "ג'ון הקדוש של לאס וגאס" לצד סטיב בושמי ובסרט "פיט סמולס מת" לצד מארק בון ג'וניור.
בשנת 2011 שיחק בסרט הקולנוע "פיסת גן עדן" לצד קייט הדסון וגאל גרסיה ברנאל.
בשנים 2011–2019 שיחק בסדרת הפנטזיה המצליחה של HBO "משחקי הכס" המבוססת על סדרת הספרים "שיר של אש ושל קרח" מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. דינקלג' גילם במשך שמונה עונות את דמותו של טיריון לאניסטר "השימדון". טיריון הוא גמד עוקצני וערמומי שמתעב יחס לא הוגן כלפי חפים מפשע. על תפקיד זה זכה להערכה רבה, פרסום רב ופרסים בהם ארבעה פרסי אמי (מתוך שמונה מועמדויות) ולפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
בשנת 2014 שיחק דינקלג' בתפקיד ד"ר בוליבר טראסק בסרט "אקס-מן: העתיד שהיה". ושיחק בסרט הביוגרפי "עוּבדוֹת אֲמִתִיוֹת" בכיכובו של ג'ון הוקס. בשנת 2015 שיחק דינקלג' בסרט "פיקסלים" לצד אדם סנדלר בתפקיד אדי פלאנט, אלוף במשחק דונקי קונג.
בשנת 2016 שיחק בקומדיה הפרועה "הבוסית" בכיכובה של מליסה מקארתי.
בשנת 2017 שיחק בדרמת המסתורין של הבמאי מארק פלנסקי, "זיכרון מחדש" בתפקיד סאם בלום, ושיחק בדרמת זוכת הפרסים "שלושה שלטים מחוץ לאבינג, מיזורי" שביים מרטין מקדונה.
בשנת 2018, דינקלג' שיחק את דמותו של איטרי, בשובר הקופות "הנוקמים: מלחמת האינסוף" מבית מארוול קומיקס, ובהמשך כיכב בסרט הפוסט-אפוקליפטי "עכשיו אנחנו לבד" של הבמאי ריד מורנו. שיחק גם בדרמת הטלוויזיה של HBO, "ארוחת ערב עם הרווה", לצד ג'יימי דורנן ואנדי גרסיה.
באוגוסט וספטמבר של שנת 2018 כיכב בעיבוד המוזיקלי של המחזה סיראנו דה ברז'ראק. הוא צפוי לחזור לתפקיד בהפקה של אוף-ברודוויי במהלך 2019-2020. ב-2020 שיחק לצדו של ריצ'רד גיר בסרט הדרמה "שלושה משיחים".
בשנת 2021 הופיע בסרט הקומדיה מבית נטפליקס, "I Care a Lot", לצדה של רוזמונד פייק.
בשנת 2022 שיחק בסרט הדרמה הרומנטית "סיראנו" שביים ג'ו רייט, בו גילם דינקלג' את הסופר והמחזאי הצרפתי סיראנו דה ברז'ראק.
חיים אישיים
בשנת 2005 נישא לאריקה שמידט, במאית תיאטרון. לזוג שני ילדים.
מנהל אורח חיים טבעוני, ופעיל למען זכויות בעלי חיים.
כשנשאל על ההתמודדות עם גובהו בראיון ב-2003 אמר: "... כשהייתי צעיר יותר, כמובן, נתתי לזה להשפיע עליי. כנער מתבגר הייתי מריר וכועס. אבל ככל שאתה מתבגר, אתה מבין שאתה פשוט צריך חוש הומור. אתה יודע שזו לא הבעיה שלך אלא שלהם".
מאיר טברסקי
הרב מאיר אליהו טברסקי (נולד ב-17 באוקטובר 1960, כ"ו בתשרי ה'תשכ"א) הוא רב אורתודוקסי ואחד מראשי הישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן של ישיבה יוניברסיטי.
ביוגרפיה
נולד לרב יצחק אשר טברסקי במשפחה חסידית השייכת לחסידות צ'רנוביל ולעטרה, בת הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק. אחיו הרב משה נרצח בטבח בבית הכנסת בירושלים בשנת 2014.
טברסקי למד בישיבת רמב"ם שאותה הקים סבו,. לאחר מכן למד בהרווארד תוך כדי שהוא ממשיך בלימודיו התורניים באופן פרטי אצל סבו. לאחר שסיים את תואר הראשון, למד להסמכה לרבנות בישיבת רבינו יצחק אלחנן. לאחר שסיים את לימודי ההסמכה החל ללמד בבית הספר התיכוני של ישיבה יוניברסיטי, ובהמשך מונה כר"מ בישיבת רבנו יצחק אלחנן. שיעוריו משלבים ניתוח אנליטי ולקחים מוסריים.
הוא גם רב של שטיבל קטן של חסידות טאלנה בריברדייל, בניו יורק.
בוריס פיגובט
בוריס פּיגוֹבָט (נולד ב-26 באוקטובר 1953, אודסה) הוא מלחין ישראלי. הוא למד באקדמיה ע"ש גנסין במוסקבה ובין 1978 ל-1990 חי בטג'יקיסטן. ב-1990 עלה לישראל, ומאז הוא חבר באיגוד הקומפוזיטורים בישראל. בוריס מלמד הלחנה בקונסרבטוריון פתח תקווה. פיגובט הוא חתן פרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים.
בכורות של יצירותיו ופרסים
בשנת 1988, זכה בתחרות המלחינים הבינלאומית בבודפשט בדיפלומת הצטיינות על יצירתו, "מוזיקה דולורוזה מספר 2" לרביעיית טרומבונים.
בשנת 1995, זכה בפרס אקו"ם על יצירתו - "רקוויאם השואה" לוויולה ותזמורת.
בשנת 2000, זכה בפרס ראש הממשלה לקומפוזיטורים.
בשנה הנ"ל בוצעה יצירתו "מצדה", פואמה לתזמורת כלי נשיפה, בפסטיבל ISCM למוזיקה בת-זמננו בלוקסמבורג, וב-2003 במסגרת כנס תזמורות כלי נשיפה עולמי (WASBE - World Association for Symphonic Bands and Ensambles) ביונקופינג, שוודיה.
יצירה נוספת לתזמורת כלי נשיפה, "wind of yemen", בוצעה במגוון הופעות, ביניהן: ב-2003 בפסטיבל המוזיקה האסיאתית בטוקיו, ב-2008 בכנס WASBE בסינסינטי וב-2018 בפסטיבל תזמורות כלי נשיפה בסינגפור.
צרעה גרמנית
צרעה גרמנית (שם מדעי: Vespula germanica) היא מין של צרעה חברתית.
נתונים כלליים
אורך המלכה: 16-20 מ"מ <BR> אורך הפועלת: 11-13 מ"מ<BR> אורך הזכר: 11-16 מ"מ<BR> צבע הגוף: צהוב ועליו כתמים שחורים <BR> התפתחות: גלגול מלא<BR> מזון: צוף פרחים, טל דבש, חרקים, חלק פגרים <BR> תפוצה: אירופה, אסיה, אמריקה הצפונית, צפון אפריקה <BR> תפוצה בארץ ישראל: במרכז ובצפון, באביב ובקיץ.
סקירה כללית
הצרעה הגרמנית בונה קן במחילה באדמה או בנקיק בין סלעים. הקן עשוי מנייר אפור שהיא מייצרת מחומר צמחי שנטחן בפיה ומעורבב ברוק.
לאחר בניית הקן מטילה המלכה ביצים בתאים השונים ומטפלת בהן עד בקיעתן וגדילתן של דור הפועלות הראשון. לאחר גמר גידולן, מטפלות הפועלות בפעילויות התחזוקה, איסוף המזון והטיפול בצאצאים. המלכה עוסקת רק בהטלת ביצים. לקראת תום העונה, מטילה המלכה כמה ביצים לא מופרות בתוך תאים גדולים יותר, ומהן מתפתחים זכרים ומלכות צעירות. כשהקן מאוכלס בצפיפות הוא יכול להגיע ל-15 קומות של תאים.
הצרעה הגרמנית חובבת טל דבש שמפרישות כנימות היושבות על גזעי עץ השקד וענפיו. היא חובבת גם בשר ואוכלת גם את הכנימות עצמן. היא נמשכת גם לפגרים וטורפת גם את הזבובאים המגיעים אליהם.
עקיצת הצרעה מכאיבה מאוד אך אינה מסוכנת לבני אדם שאינם רגישים במיוחד לארס הצרעה. עקיצתן של כמה צרעות עלולה לגרום להלם אנפילקטי. כאשר נעקץ ילד קטן או אדם קשיש מומלץ לפנות לרופא.
פרוטוקול קריפטוגרפי
בקריפטוגרפיה, פרוטוקול קריפטוגרפי (לעיתים נקרא גם פרוטוקול אבטחה או פרוטוקול הצפנה) הוא פרוטוקול מופשט או מעשי המפרט כיצד להשיג משימה הקשורה בביטחון מידע תוך שימוש בשיטות ואלגוריתמים קריפטוגרפיים (או אוסף של פרימיטיבים קריפטוגרפיים). פרוטוקול קריפטוגרפי עשוי לכלול גם פרטים לגבי מבנה ודרך הצגת הנתונים לפי תקנים ידועים כדי לפשט ולהקל על תהליך יישומו והטמעתו במערכת אבטחת מידע.
פרוטוקול קריפטוגרפי לעיתים מיושם בצורה של פרוטוקול תקשורת בין שרת לקוח כמו במערכת PGP או על ידי מספר משתמשים או ישויות כמו בהצבעה אלקטרונית או מכרז מקוון. לעיתים מטרת הפרוטוקול היא להבטיח ניהול בטוח של מערכת לאור מצב שבו משתתפים בהפעלתה מספר משתמשים, שחלקם עלולים להיות לא הגונים.
פרוטוקולים קריפטוגרפיים מיושמים לרוב בשכבת האפליקציה וכוללים מספר היבטים חשובים באבטחת מידע, ביניהם:
דוגמאות
פרוטוקול קרברוס הוא פרוטוקול קריפטוגרפי לאימות זהויות ושיתוף מפתח הצפנה סודי מזוהה בין שרת ולקוח באמצעות צד שלישי ובשיטות הצפנה סימטריות ואסימטריות. הפרוטוקול נועד בעיקר לאימות משתמשים ברשת תקשורת מחשבים אך מאפשר גם העברת מפתח בטוחה ונמצא בשימוש נרחב על ידי מערכות ההפעלה הנפוצות.
פרוטוקול אבטחת שכבת התעבורה (Transfer Layer Security) מיישם פרוטוקולים ופרימיטיבים קריפטוגרפיים שונים לאבטחת קישוריות הרשת (HTTP). שכבה זו כוללת מנגנון אימות המבוסס על מערכת X.509 וכן פרוטוקול הכנת והעברת מפתחות הצפנה כמו פרוטוקול דיפי-הלמן, צופן סימטרי כמו AES להצפנת נתונים ומערכת מפתח ציבורי לצורך חתימה דיגיטלית כמו DSA.
פרוטוקול מיסור שלא לפרסום הוא פרוטוקול קריפטוגרפי המספק הצפנה מקצה לקצה שפותח במיוחד עבור תוכנות מסרים מיידיים ויחודו הוא בכך שהוא מאפשר מידה של אנונימיות ויכולת הכחשה ומונע ציתות מצד גורמים חיצוניים כולל השרת עצמו המנהל את השיחות.
פרוטוקול אינטראקטיבי
פרוטוקול קריפטוגרפי אינטראקטיבי, מערב אינטראקציה (חילופי דברים) בין שתי ישויות ברשת, כמו שרת ולקוח. הדוגמה הקלאסית היא פרוטוקול דיפי-הלמן כך קיימים פרוטוקולים נוספים כמו:
פרוטוקולים קריפטוגרפיים מתקדמים
קיים מגוון רחב של פרוטוקולים, שייעודם הוא בהיקף נרחב יותר מאשר הסתרת מידע, הבטחת שלמות או אימות זהויות. פרוטוקולים קריפטוגרפיים משמשים גם בהיבטים שונים אבטחת של מדיה דיגיטלית כגון:
נבחרת גינאה בכדורגל
נבחרת גינאה מעולם לא העפילה לגביע העולם בכדורגל. הישג השיא של הנבחרת היה ב-1976, לאחר שסיימה במקום השני בבית הגמר של גביע אפריקה לאומות אחרי, שזכתה בתואר.
שיאי שחקנים
{| class="wikitable sortable" style="text-align:center;"
מלכי השערים
!width=35|דירוג !width=150|שחקן !width=50|שערים !width=50|הופעות !width=50| !width=100|שנים
פרננדו דוש סנטוש
פרננדו דה פיידאג'י ג'יאש דוש סנטוש (Fernando da Piedade Dias dos Santos; נולד ב-5 במרץ 1952), הידוע בכינויו נאנדו, הוא ראש ממשלת אנגולה לשעבר.
גנאיוס סרוויליוס גמינוס
גנאיוס סרוויליוס גמינוס (Gnaeus Servilius Geminus) היה קונסול ומצביא רומאי, שפיקד על כוחות צבא וצי במלחמה הפונית השנייה.