cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרתה מיטשל
המעבר לוושינגטון ופרשת ווטרגייט
עם תחילת מערכת הבחירות של שנת 1972, נבחר ג'ון לעמוד בראש הוועדה לבחירת הנשיא מחדש (ובראשי תיבות CRP, או בלעג, CREEP). במהלך הקמפיין, מיטשל החלה להתלונן בפני אנשי תקשורת שהקמפיין השתמש ב"תחבולות מלוכלכות" כדי לנצח בבחירות. שבוע לפני הפריצה של מטה ה-DNC ב-1972 בבניין המשרדים של ווטרגייט, נסע הזוג מיטשל לקליפורניה כדי להשתתף בסדרה של אירועי גיוס כספים. בעודו שם, קיבל ג'ון שיחת טלפון על התקרית ומיד ערך מסיבת עיתונאים בה הכחיש כל מעורבות של CRP בעניין. לאחר מכן חזר ג'ון לוושינגטון הבירה, ועודד את אשתו להישאר בקליפורניה כדי ליהנות ממזג האוויר שטוף השמש, ובינתיים, גייס את המאבטח שלהם, סוכן ה-FBI לשעבר סטיב קינג (לימים שגריר ארצות הברית בצ'כיה), כדי למנוע ממנה ללמוד על הפריצה או ליצור קשר עם עיתונאים. למרות מאמצים אלה, ביום שני שלאחר מכן, מרתה רכשה עותק של הלוס אנג'לס טיימס. למרת'ה נודע שג'יימס וו. מק'קורד ג'וניור, מנהל האבטחה של ה-CRP ושומר הראש והנהג של בתה, היה בין העצורים. פרט זה התנגש עם הסיפור הרשמי של הבית הלבן לפיו הפריצה לא הייתה קשורה ל-CRP, והעלה את חשדה. מרתה ניסתה ללא הצלחה ליצור קשר עם בעלה בטלפון, ולבסוף אמרה לאחד מעוזריו שהשיחה הבאה שלה תהיה לעיתונות.
חטיפתה והשלכותיה
ביום חמישי לאחר מכן, ב-22 ביוני, ערכה מרתה מיטשל שיחת טלפון בשעות הלילה המאוחרות לעיתונאית הלן תומאס. מיטשל הודיעה לתומאס על כוונתה לעזוב את בעלה עד שיתפטר מה-CRP. שיחת הטלפון הסתיימה בפתאומיות. כשתומאס התקשרה חזרה למיטשל, מפעיל המלון אמר לתומס שמיטשל "אינה בקו הבריאות" ולא יכולה לדבר. תומאס התקשרה לג'ון, אשר הצהיר כי "[מרתה] קצת מתעצבנת על פוליטיקה, אבל היא אוהבת אותי ואני אוהב אותה וזה מה שקובע". בדיווח שלה לאחר מכן על התקרית, תומאס אמרה כי היה ברור שמישהו לקח את הטלפון מידו של מיטשל וניתן היה לשמוע את האישה אומרת "אתה פשוט תסתלק". הדיווח של תומאס זכה לסיקור נרחב בחדשות, וכלי תקשורת רבים ניסו ליצור קשר עם מרתה מיטשל. כמה ימים לאחר מכן, מרסיה קרמר, כתבת פשע ותיקה של ניו יורק דיילי ניוז, עקבה אחרי מיטשל לקאנטרי קלאב. קרמר העריכה כי מרתה הוכתה ודיווחה על סימנים שחורים וכחולים על זרועותיה של מיטשל. במה שהיה ראיון הראשון מבין רבים, מיטשל סיפרה כיצד בשבוע שלאחר הפריצה לווטרגייט היא הוחזקה בכוח ובניגוד לרצונה במלון בקליפורניה וכי קינג הוא זה שמשך את חוט הטלפון מהקיר. לאחר מספר ניסיונות להימלט מהמרפסת, היא הוחזקה בכוח על ידי חמישה גברים, וכתוצאה מכך נפצעה ונזקקה לתפרים. הרב קלמבך, עורך דינו האישי של ניקסון, זומן למלון והזעיק רופא על מנת שיזריק לה זריקת הרגעה. לאחר התקרית, החלה מיטשל לחשוש לחייה.
למרות העיסוק התקשורתי הנרחב בפריצת ווטרגייט, דיווחיה של מיטשל נדחקו לשוליים. עוזרי ניקסון, במאמץ להכפיש את מיטשל, אמרו לעיתונות שהיא סובלת מבעיית שתייה, אמירה שהיה לה בסיס עובדתי, וטענו שהיא מחלימה בבית החולים סילבר היל, מתקן פסיכיאטרי בקונטיקט.
זמן קצר לאחר הפריצה, התפטר ג'ון בנימוק שברצונו להקדיש זמן רב יותר למשפחתו. במאי 1973 סיפקה מיטשל עדות בתביעה האזרחית של המפלגה הדמוקרטית בסכום של 6.4 מיליון דולר נגד ה-CRP. בני הזוג מיטשל נפרדו בסופו של דבר בספטמבר 1973, לאחר שג'ון עזב את הבית עם בתם, מרטי. ב-1 בינואר 1975 הורשע ג'ון בעדות שקר, שיבוש מהלכי משפט וקשירת קשר בגין מעורבותו בפריצת ווטרגייט וריצה 19 חודשים בכלא פדרלי. בני-הזוג לא התראו שוב.
בגלל מעורבותה בשערורייה, היא הושמצה וננטשה על ידי רוב בני משפחתה, מלבד בנה ג'יי. רק בפברואר 1975 הודה מק'קורד, לאחר שהורשע על תפקידו בפריצת ווטרגייט, שמיטשל נחטפה ואישש את סיפורה. עוד הוא טען כי בוב הולדמן, כמו גם עוזרים בכירים אחרים של הנשיא ניקסון, קינאו בפופולריות שלה בתקשורת וחיפשו דרכים להביך אותה. לדברי ניקסון למראיין דייוויד פרוסט ב-1977, העיסוק במרתה מיטשל הסיחה את דעתו של בעלה מהטיפול בהשתקת פרשת ווטרגייט, ולכן "אם לא הייתה מרתה מיטשל, לא היה ווטרגייט".
חיים אישיים
מיטשל הייתה פרסביטריאנית. היא החלה לכתוב את זיכרונותיה ב-1973, אך לא חתמה על חוזה מחשש שהדבר עלול לגרום להפסקת תשלומים מבעלה. באפריל 1974 היא קיבלה עבודה כמנחה אורחת של התוכנית "פנורמה" ב- WTTG של וושינגטון, שם עבדה כשבוע בלבד.
בשנת 1975, חלתה מיטשל. עורך דינה, במסגרת סכסוך מזונות מתמשך, תיאר אותה כ"חולה נואשות, ללא כסף וללא חברים". בנה, שעבד כחוקר בוועדת המשנה של הסנאט לביטחון פנים, טיפל בה ושימש מדי פעם כדובר שלה. בימיה האחרונים היא התקיימה מתרומות שנשלחו על ידי תומכים אוהדים. ב-31 במאי 1976, בשלבים מתקדמים של מיאלומה נפוצה, מיטשל נכנסה לתרדמת ומתה בבית החולים Memorial Sloan Kettering בניו יורק בגיל 57. בנה, בעלה ובתה הגיעו להלווייתה זמן קצר לאחר תחילתה. תומך אנונימי (אדמירל מקליפורניה, לדברי המשפחה) שלח ללוויה סידור פרחים מחרציות לבנות, באמצעותן נכתב "מרתה צדקה". היא קבורה בבית הקברות בלווד בפיין בלאף עם אמה וסבתה.
כדמות ציבורית
למרות אישיותה המוחצנת, מכרים קרובים אמרו שהיא הייתה חרדה לעיתים קרובות לפני השתתפותה במסיבות או באירועים ציבוריים, אוחזת בזרועה של חברתה, רועדת או אפילו בוכה.
היא סירבה לקוד למלכה אליזבת השנייה במסיבת גן ביולי 1971, ואמרה, "אני מרגישה שאזרח אמריקאי לא צריך להשתחוות בפני מלכים זרים". הרוזן מלינדזי מסקוטלנד, חבר במשמר המלכה, נזף במיטשל במכתב, ובהודעה לעיתונות מסר כי "תמיד יש תקווה שהיא תוכל ללמוד כמה נימוסים. היא אישה טיפשה. אם היא תצעק כך, יצעקו עליה בחזרה."
מורשת
שלוש שנים לאחר מותה, אשת החדשות ווינצולה מקלנדון הוציאה ספר בשם מרתה.
דמותה של מרתה מיטשל גולמה בסרט "ניקסון" (1995) בידי השחקנית מדלין קאן.
בשנת 2004, מחזה בן שלוש מערכות בשם "מדברת מרתה", הוצג בארקנסו בכיכובם של לי אן מור בתור מרתה מיטשל ומייקל צ'ילדרס בתור ג'ון מיטשל. באותה שנה הוצג מופע יחיד מאת ג'ון ג'טר על מיטשל, "טריקים מלוכלכים".
הפרק הראשון של הפודקאסט Slow Burn, שכותרתו "מרתה", תיאר את תפקידה בשערוריית ווטרגייט.
מיטשל גולמה על ידי ונסה באייר בפרק 16 ביולי 2019 של הסדרה "תולדות השתייה" בקומדי סנטרל.
גזלייט, סדרת טלוויזיה המבוססת על הפודקאסט Slow Burn, עלתה לשידור ב-2022, כאשר ג'וליה רוברטס מגלמת את מרתה ושון פן את ג'ון מיטשל.
בשנת 2022 יצא סרט בשם "אפקט מרתה מיטשל". הסרט תיעודי והוא מתאר את דמותה של מיטשל, את ראיונותיה המרובים בתקשורת ואת המאמצים של ממשל ניקסון להשתיקה.
"אפקט מרתה מיטשל", שם למצב בו פסיכיאטר מזהה בטעות או בכוונה את טענותיו האמיתיות אך יוצאות הדופן של מטופל כהזיות, נקרא על שמה.
טיהור ממזר (גט מהרש"ם)
גט מהרש"ם הוא מכשיר הלכתי מתוחכם שנועד לטיהור ממזר באמצעות הפקעת קידושיה של אשה שהרתה לגבר שאינו בעלה, תוך שבעלה משתף פעולה עם מהלך ההפקעה. סביב אפשרות השימוש במכשיר זה התחוללו ויכוחים הלכתיים, אך יש עדויות לשימוש בו, לרבות בשנים האחרונות.
תשובת מהרש"ם
ר' שלום מרדכי הכהן שבדרון, הידוע בכינויו מהרש"ם, נשאל על אודות המקרה הבא: מעשה באשה נשואה שישבה גלמודה שתים עשרה שנה. בעקבות עדויות על מות בעלה, לאחר שעברה טקס חליצה על ידי אחי בעלה, הותרה האשה להינשא מחדש, נישאה והרתה לבעלה השני. או אז נודע, שבעלה הראשון חי (והעדויות על מותו נבעו מכך ש"השאיל הפאס (=תעודה) שלו לאחר ומת השואל וסברו שהוא בעלה"). בשאלה מוזכר כי תוצאות הקביעה כי הבן הוא ממזר עלולות להיות קשות: "לעניין הולד יש חשש גדול. שבאם יהיה דינו כממזר, ימסרוהו לבית ילדי גוים לגדלו וימירו דתו, או האשה תאבד את עצמה לדעת עם הילד, כי הילד בן יחיד הוא לה ולבעלה השני".
בכאב מציין מהרש"ם שאילו הופנתה אליו השאלה לפני שניתן גט, ניתן היה – לפחות, תאורטית – למצוא פתרון לבעיה: "ולא אכחד כי אם היה כבוד תורתו מתייעץ עמי, טרם שעשו מעשה גירושין של בעל הראשון, הייתי ממציא עצה ותושיה להלכה ולא למעשה". אולם, הבעל הראשון נתן את הגט עוד טרם הופנתה השאלה למהרש"ם, ולפיכך דומה שלא נותרה תקווה, ויש להכריז על הילד כממזר.
הבסיס התלמודי להצעת מהרש"ם
צאצאיו של רבן גמליאל הזקן: רבן שמעון בן גמליאל ורבי יהודה הנשיא ("רבי"), נחלקו בדינו של אדם שעבר על התקנה וביטל את הגט שלא בפני האשה ושלא בפני השליח. לפי רבי, אף שעבר על התקנה הגט מבוטל והאשה איננה מגורשת, אולם לפי רבן שמעון בן גמליאל הביטול איננו תקף והאשה מגורשת, וזאת כדי לתת תוקף לתקנת רבן גמליאל: "שאם כן מה כוח בית דין (היינו: בית דינו של רבן גמליאל) יפה". על כך תמה התלמוד: הרי הגירושין בטלים מדאורייתא, וכיצד יכולים חכמים להתיר אשת איש לעולם?! ומשיב כי סמכות חכמים מבוססת על "כל דמקדש אדעתא דרבנן מקדש ואפקעינהו רבנן לקידושין מיניה" (=כל המקדש, מקדש על דעת חכמים, ו[במקרה זה] חכמים הפקיעו ממנו את הקידושין).
לפי מרבית הפרשנים, כוונת הדברים היא כי חכמים הפקיעו רטרואקטיבית את הקידושין. תוצאת ההפקעה הרטרואקטיבית של הקידושין היא כי בני הזוג אינם נחשבים כנשואים, ולא היו נחשבים כך מעולם. מעתה, אם במהלך חיי הנישואין (שהופקעו) ילדה האשה ילדים מגבר זר, הרי הם אינם ממזרים, שהרי בני הזוג אינם, ולא היו, נשואים. עמדו על אפשרות זו (והתלבטו בה) פרשני התלמוד הראשונים, ובראשם בעלי התוספות, על רקע ההלכה הבאה: אשה נשואה שקיימה יחסי אישות עם גבר זר נחשבת כמי שזינתה. היא אסורה לבעלה ולבועלה, וילדיה מהגבר הזר נחשבים ממזרים. מדין תורה, אם יש עדים והתראה, עונשה הוא במיתה. בנסיבות מסוימות הלכה זו עלולה להיתקל בקושי (עליו עמד ר' שמואל - רשב"ם): הרי אם הבעל מעוניין לפטור את האשה מעונש, כגון במקרה שהיא קרובתו (בת אחותו) והוא מעוניין להצילה, כל שעליו לעשות הוא לשלוח לה גט ולבטלו, ונישואיהם יופקעו מלכתחילה! אמנם, היבט הממזרות איננו מפורש במקור זה, אולם הוא נגזר בוודאי מההכרזה על האשה כמי ש"זינתה". עבור רשב"ם, אם כן, אפשרות זו – של הפקעת קידושין באופן יזום – מעוררת קושי, וניכרת הסתייגותו מאימוצה.
בניגוד אליו, ר"י (רבי יצחק בן שמואל הזקן מדמפייר), מגדולי בעלי התוספות (ואחיינו של רשב"ם), איננו מוטרד מכך. לדבריו, יש מקום לחשוש ש"יחפה על בת אחותו", כאשר מחפה עליה שלא כדין (כגון: כאשר הבעל מסייע להכחשת העדים). אולם כאן ההפקעה נעשית כהלכה, והאשה פטורה מן הדין. משכך, בענייננו, יכולים אכן ממזרים להיטהר: אם קיים שיתוף פעולה מצד הבעל, והלה מוכן לשלוח את הגט באמצעות שליח ולבטלו בניגוד לתקנה, אזי הקידושין יופקעו למפרע, ובני הזוג יוגדרו כמי שלא היו נשואים מעולם. ממילא, ילדים שנולדו מגבר זר לא יוכרזו כממזרים. עמדה זו עולה גם בין ראשוני ספרד. מלשונו של הרא"ה (ר' אהרן הלוי), בשם רבו הרמב"ן, עולה שאין כלל מקום לחששו של הרשב"ם: "ורבינו אומר דהא לא אכפת לן אם יכולים ממזרים ליטהר, ולואי שיטהרו"!
על בסיס זה פורש מהרש"ם את הצעתו:"ולא אכחד כי אם היה כבוד תורתו מתייעץ עמי, טרם שעשו מעשה גירושין של בעל הראשון, הייתי ממציא עצה ותושיה להלכה ולא למעשה, על פי דברי התוספות... פשיטא שהיה מועיל בנידון דידן להכשיר הממזר למפרע, באופן זה, שישלח לה גט על ידי שליח ויבטלנו בפני עד אחד."דהיינו: הבעל הראשון – בהנחה שיסכים לשתף פעולה כדי להציל את הילד מהכרזת ממזרות – ישלח לאשתו גט על ידי שליח, ויבטל את השליח בפני עד אחד. כך, יעבור הבעל על התקנה, ונישואיו יופקעו, לפי העקרונות שנקבעו בסוגיה התלמודית המתוארת לעיל.
קשיים פרשניים בהצעת מהרש"ם והתמודדותו עמם
השימוש בהפקעת הקידושין לטיהור ממזרים איננו מוסכם על כל הראשונים. רבינו תם, המובא אף הוא בתוספות שנידונו בסעיף הקודם, קובע כי ההפקעה נעשית רק כאשר הבעל איננו מתכוון להפקיע את הקידושין. במקרה שכזה גם אם כתוצאת לוואי נטהרים ממזרים, אין בכך מניעה. אולם אם הבעל בכוונה תחילה מבטל את הגט, וזאת כדי להפקיע את הקידושין ולטהר את הממזרים, הרי הקידושין אינם מופקעים והממזרים עומדים במקומם. שיקול של מדיניות הוא המסתתר מאחורי הדברים, לדעת רבינו תם: שהרי אם נפקיע קידושין, נקל בכך את האיום שבממזרות, ומתוך כך "יהיו בנות ישראל פרוצות בעריות". והרי "לתקנה עשו חכמים ולא לתקלה", ולפיכך במקרה שכזה לא הפקיעו חכמים את הקידושין.
מהרש"ם מתמודד עם עמדה זו. בצורה מתוחכמת מעט טוען מהרש"ם, כי במקרה הדומה לעניין בו הוא דן, אף רבינו תם יסכים שיש להפקיע את הקידושין: "דבכה"ג [=דבכהאי גוונא; באופן שכזה], שעשתה בטעות על פי בית דין, אין בזה חשש תקלה, ושפיר הפקיעו הקידושין למפרע". כלומר: מאחר שמדובר באשה שנשאה בהסכמת בית דין, הרי אין את החשש שהפקעת קידושין תוביל לכך שנשים תהיינה "פרוצות בעריות". אדרבה, מדובר כאן בתקנה ולא בתקלה, ולפיכך הפקעת הקידושין תקפה גם לפי עמדת רבינו תם.
מהרש"ם מתמודד בדבריו עם קושי נוסף, והוא עמדתו (לכאורה) של הרשב"א, לפיה בפועל חכמים אינם מפקיעים קידושין, שכן – לפי פירוש הרשב"א – מחשש שיחסי האישות בין הצדדים יוכרזו רטרואקטיבית כ"בעילת זנות", הבעל בסופו של דבר איננו מבטל את הגט, דהיינו: איננו פועל בניגוד לתקנת רבן גמליאל, והאשה מגורשת בגט תקף. מהרש"ם קובע, שעמדת הרשב"א היא דעת יחידאית, ובמקרה שלנו "יש מקום לסמוך ע"ד [=על דעת] התוספות וש"פ [=ושאר פוסקים] שלא תירצו כן".
אכן, מהרש"ם מתמודד עם כמה מן הקשיים שמעוררת שיטתו. אולם דומה, כי הקושי העיקרי טרם נפתר, ומכאן גם החדשנות הרבה שבהצעה. הסוגיה התלמודית מציעה את עקרון הפקעת הקידושין כהסבר לדעת רבן שמעון בן גמליאל. הלה סבור, כי כאשר הבעל מבטל את הגט בניגוד לתקנת רבן גמליאל, הגט איננו בטל, והאשה נחשבת כמי שאיננה נשואה. אלא שההלכה, כך נראה, נפסקה לפי רבי יהודה הנשיא, ולדעתו אם "ביטלו – מבוטל", והאשה איננה מגורשת. אין צריך לומר, שאם אכן כך ההלכה, אזי אין כל מקום להפקיע קידושין (שהרי בני הזוג עודם נשואים), וההצעה משוללת כל יסוד. שהרי גם אילו הבעל (במקרה הנדון על ידי מהרש"ם) לא היה מגרש את אשתו, לא ניתן היה לפתור את המצוקה הקשה אליה נקלעה.
עם זאת, מהרש"ם טוען, שאף לדעת רבי יהודה הנשיא תיתכן אפשרות של הפקעת קידושין. הכיצד?
במקרה השליח שבתלמוד, הבעל ביטל את הגט בפני בית דין (כלשון המשנה: "בראשונה היה עושה בית דין ממקום אחר ומבטלו"). חכמי התלמוד נחלקו מהו הרכב בית הדין הדרוש לביטול הגט: האם שני דיינים, כדעת רב נחמן, או שלושה דיינים, כדעת רב ששת. ההלכה נפסקה כדעת רב נחמן (ראו גיטין, לד ע"א), ולפיכך כדי לבטל את הגט (כך שלדעת רבי האשה לא תהיה מגורשת, ולדעת רבן שמעון בן גמליאל נפקיע את הקידושין), יש צורך בכך שהבעל יבטל בפני שני אנשים.
מפרשי התלמוד דנים בשאלה, מה מעמדו של ביטול גט שלא בפני בית דין. יש הסבורים, שהביטול איננו תקף מעיקר הדין, והאשה מגורשת. כך למשל סבור בעל פני יהושע (גיטין לג ע"א, ד"ה 'ומי איכא'): "דהא דלא הוי ביטול... משום דמדינא לא הוי ביטול, דאין דיבור מבטל דיבור אלא כשעושה בפני בית דין", כלומר: ביטול מינוי השליח ("דיבור") איננו יכול לבטל את מינוי השליח ("דיבור"), אלא אם נעשה בפני בית דין. האשה, לפי דבריו, עודנה נשואה, ושוב, ודאי הוא שהקידושין לא מופקעים. ברם, ישנה עמדה מפתיעה, ולפיה ביטול גט שלא בפני בית דין, מעיקר הדין הוא אומנם ביטול תקף (והאשה איננה מגורשת), אך תקנה קדומה ביותר, עוד קודם לרבן גמליאל הזקן, קבעה כי יש לבטל רק בפני בית דין. תפיסה זו מרחיקת לכת, וסבורה שכדי לתת תוקף לתקנה קדמונית זו הפקיעו חכמים את קידושיו של מי שביטל את גיטו שלא בפני בית דין, ובכך מודה גם רבי, על אף שסבור דרך כלל שאם ביטל את הגט, הגט מבוטל והנישואין נשארים בתקפם.
גישה זו קשה ביותר מנקודת מבט פרשנית. רבן שמעון בן גמליאל ורבי נחלקו עקרונית בשאלה האם ביטול הגט תקף. כעת שולבה לה דעת רבן שמעון בן גמליאל בעמדת רבי (במקרה בו ביטל בפני אחד), בלא כל ביסוס ומקור. התלמוד הבבלי (ובדומה לו הירושלמי) מחדשים את עקרון הפקעת קידושין לדעת רבן שמעון בן גמליאל, והנה עיקרון חדשני זה נולד לו גם לדעה החולקת, דעת רבי, שנפסקה כאמור להלכה. אכן, הדברים אינם רמוזים בהסבר דעת רבי בתלמוד הבבלי. גם מהירושלמי משתמע, כי רבי איננו מכיר באופן גורף בסמכות חכמים לעקור דבר מן התורה, ואף במקרה הנדון כאן. הרב שלמה זלמן אויערבך מוסיף כי גם אם נטען שלדעת רבי הגט בטל מכוח סמכות חכמים לעקור דבר מן התורה, הרי פירוש הדברים יהיה שונה מהפקעת קידושין: אין המדובר בהפקעה רטרואקטיבית, אלא בעקירת הקידושין מכאן ולהבא. ממילא אין כל תועלת בפתרון זה להצלתם של ממזרים, שהרי בני הזוג נשואים היו כדת וכדין, וכשהבעל מבטל את הגט – נישואיהם נעקרים מכאן והלאה. הילד שנולד מיחסי אישות שקדמו לגירושין, נותר ממזר.
מנקודת מבט פרשנית, קרי: מבחינת המקורות התלמודיים והעמדה המובעת בהן, יש בהצעה לבטל גט קשיים פרשניים ניכרים. לא ייפלא אם כן כי רבים מחכמי המאה העשרים דחו בחריפות את הצעת מהרש"ם ועמדו על כך, שאילו הייתה קבילה היה מן הסתם נעשה בה שימוש בדורות הקודמים. אולם אחרים קיבלו אותה – אם כי, בדרך כלל, בצירוף טיעונים הלכתיים אחרים להקל.
חלופה נוספת: גט בד' אמות
לאור הקשיים בהצעת מהרש"ם, היו שהציעו להשתמש גם בפרקטיקה נוספת שתביא להפקעת קידושין: הנחת הגט באופן יזום על ידי הבעל במקום שנמצא בשליטת האישה, מחוץ ל"ארבע אמות" שלה. ההצעה מבוססת על שיטת ראשונים בסוגיית גיטין עח ע"א–ע"ב, הדנה במשנה הקובעת כי אם הגט נזרק "קרוב לה" (=לאישה), גם אם מדובר ברשות הרבים, הרי שהיא מגורשת. הבעיה היא שהדבר מנוגד לדיני הקניין התלמודיים, ולכן יש ראשונים שהציעו שאכן היא אינה אשת איש משום שהגט כביכול הגיע לרשותה, אלא משום שבמקרה זה הפקיעו חכמים את קידושיה. לפי חלק מהראשונים, הטעם לכך שאדם הזורק גט לאשתו, והגט "קרוב לה" – מגורשת, הוא הפקעת קידושין. כך למשל כותב הרשב"א: "וטעמא דמילתא לדעת רבי יוחנן (=הסבור ש"קרוב לה שנינו, אפילו מאה אמה"; שם, ע"ב) משום דכל מאן דמקדש אדעתא דרבנן מקדש ומשום עגונה הקלו, שכל שקרוב לה ואפילו מאה אמה מגורשת". מעתה, גט הניתן בדרך זו יוצר הפקעת קידושין, ונישואי הצדדים מתבטלים רטרואקטיבית. לדרך זו יתרון על פני ביטול השליחות, שכן אין היא מתבססת על דעה שנדחתה מההלכה. אולם חדשנותה היא בכך שמקורה הוא בפרשנות ראשונים לסוגיות התלמוד, ובניגוד לביטול השליחות, אין היא מתבססת על תקדים תלמודי מפורש.
יוזמות לשימוש בגט מהרש"ם והתנגדויות להן
יש מספר עדויות להצעת שימוש בגט מהרש"ם וכאן יובאו דוגמאות. ישנן עדויות על כך שהרב צבי פסח פרנק ערך גט כזה עבור אשה שהניחה שבעלה נספה בשואה, נישאה מחדש והולידה ילדים, ואז הופיע בעלה הראשון.
הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג הציע להשתמש בגט מהרש"ם, בתוספת לספק נוסף, במקרה של אשה שלא ידעה שאביה קדשה בקטנותה, נשאה לאחר וילדה לו ילדים. אמנם, הרב אליעזר יהודה ולדינברג טען כי הרב הרצוג החליט שלא לעשות שימוש בגט זה, והוא אף מציין שבעיה מרכזית היא היעדר תקדים בין הפוסקים לשימוש בו.
הרב איסר יהודה אונטרמן הציע שימוש בגט מהרש"ם בתשובה לפנייה של הרב יחיאל יעקב ויינברג. באותו מקרה אשה ילדה בן כאשר בעלה היה בשבי. הרב ויינברג מעלה בעיות הלכתיות שונות לגבי אפשרותו של הפתרון, אולם נימוקו המרכזי היה רתיעה משימוש בהערמות הלכתיות: "צריכים הרבנים להכריע נגד אותה הדעה שהיא רחוקה מדעת הבריות וגורמת לזלזול וללעג נגד תורתנו הקדושה".
בשנת תשל"ט כתב הרב שלמה גורן חיבור קצר על הנושא. על בסיסו הוא פונה לכלל הדיינים בארץ ומציע להם לשקול עריכת גט מהרש"ם במקרים של חשש לממזרות בגין בגידת האשה, או לפחות לא למנוע את אפשרות ביצועו באמצעות סידור גט רגיל לפני גט מהרש"ם. הדברים עוררו סערה גדולה, ונראה שלמעט רבה הספרדי של פתח-תקווה, הרב משה מלכה, שאר הדוברים סברו שאין זה נכון אפילו להעלות את ההצעה הזו לדיון. אחד הטיעונים שעלו שם בדיון היה כי יש להימנע מדיון בפתרון שיוכל למצוא מזור לבעיית הממזרות, משום שאז יינטל מן ההלכה המכשיר היעיל ביותר להרתעה מפני ניאוף.
גט מהרש"ם בבית הדין הרבני בישראל
יש מספר לא מבוטל של מקרים בהם נערך גט מהרש"ם (או גט בד' אמות, או שניהם גם יחד) בבתי הדין, בדרך כלל כתוספת לשיקולי ספק שמעלה בית הדין לגבי הממזרות. עם זאת יש דיינים המתנגדים לכך. עדות על השימוש בהפקעת קידושין מצויה בדברי הרב שלמה דיכובסקי:
גם כיום, משתמשים בתי הדין, במקרים חמורים (בעיקר תיקי ממזרות) בטכניקה של הפקעת נישואין, על מנת להתיר לילדים לבוא בקהל. הפקעת נישואין, היא דרך שבה השתמשו חכמים, רק במקרים נדירים. יש פוסקים הסוברים, שלא ניתן בימינו להפקיע נישואין, בהיעדר בית דין סמוך. בכל מקרה, השימוש בדרך זו מוגבל ביותר, ונעשה רק כמוצא אחרון להתיר ממזרות במקרים מסוימים.
תיעוד של השימוש בגט מהרש"ם, כצירוף לספקות אחרים, מובאת למשל בפסק דין של בית הדין הרבני בחיפה: "ובדידי הווה עובדא, בליל שלישי ט' אדר תש'ע נכנסתי אל הקודש פנימה ושאלתי את מורינו ורבינו הרב הגאון הרב עובדיה יוסף זצוקלה'ה, האם יש לעשות גט מהרש'ם כמובא בחלק א' סימן ט' ולסמוך על זה להתיר ממזרים, והשיב לי ודאי, צריך לעשות הכול כדי לנסות ולהציל את המסכנים, ועוד הוסיף ואמר שכמה וכמה פעמים עשה יחד עם עוד רבנים ודיינים גדולים גט מהרש'ם וכל שכן כשיש עוד צדדים להקל, וזכורני שאמר 'גט מהרש'ם ושמא מגוי' – די כדי להתיר, וטוב יותר עם יהיו עוד ספקות; ושאלתי במקרה אחר, את הרב הגאון חבר בית הדין הגדול הרב ציון בוארון שליט'א בעניין זה, ואמר לי די בגט מהרש'ם ו'שמא מגוי' – כדי להתיר."מאותו פסק דין אנו למדים כי יש דיינים שדעתם אינה נוחה מהשימוש בו:
לאור החלטת בית הדין הועבר התיק על ידי נשיא בית הדין הגדול לבית הדין בפתח תקווה לכבוד הרב הגאון אב"ד הרב ציון בוארון לסידור גט מהרש"ם, (בהחלטת בית הדין הנ"ל לא נכתב בפירוש "גט מהרש"ם" מאחר שאחד הדיינים התנגד שדבר זה ירשם, כדי שלא יראה שהוא נותן יד לגט מהרש"ם, והושגה פשרה לכתוב "הרכב מיוחד שיסדיר את הגט"), הצדדים התגרשו בתאריך ט' בשבט התשס"ח (16.1.2008) בפתח תקווה בגט מהרש"ם.
תיעוד על שימוש בגט ב-ד' אמות (המכונה על ידי הדיין 'גט מהרש"ם'), לצד העלאת ספק נוסף, מצוי בפסק דין של בית הדין הגדול (הרב ציון בוארון בהסכמת הרב עובדיה יוסף), שדן במקרה של "אשה אשר בעלה ברח ממנה לחו"ל לפני כעשרים וחמש שנה, ובינתיים הלכה עם איש אחר ודרה עמו בקביעות ונולדו 3 ילדים".
תאוריית הגדיל הנצחי
תאוריית "הגדיל הנצחי" (אנגלית: Immortal DNA strand hypothesis) היא ההשערה כי במהלך חלוקת תא גזע, בה נוצר תא גזע חדש ותא ממוין, מועברים גדילי ה-DNA הזקנים יותר לתא הגזע. בצורה זו משמר תא הגזע את גדילי ה-DNA הראשוניים מראשית חייו של היצור, שיש בהם כמות קטנה יותר של מוטציות העלולות לגרום לנזקים כגון סרטן.
מרטין יורגנסן
לארס מרטין יורגנסן (נולד ב-6 באוקטובר 1975 באורהוס) הוא כדורגלן עבר דני ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן נוער בקבוצת נעוריו אורהוס.
יורגנסן שיחק בארצו רק בקבוצת נעוריו אורהוס, במדיה החל וסיים את קריירת המשחק. בתווך שיחק במשך 13 שנים בסרייה א', במדיהן של אודינזה ופיורנטינה. יורגנסן מחזיק ב-102 הופעות במדי, והוא היחיד שייצג אותה בשלושה טורנירי מונדיאל. בנוסף, ייצג יורגנסן את נבחרתו גם בשתי אליפויות אירופה וכבש במדיה 12 שערים.
קריירת משחק
יורגנסן החל את הקריירה בקבוצת הנוער של אורהוס. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת, בה כבש שני שערי ליגה בשש הופעות. בעונת היה שותף לתואר ראשון בקריירה, כשקבוצתו הניפה את הגביע הדני לאחר ניצחון 2-0 בגמר על ברונדבי. באותה עונה סיימה הקבוצה כסגניתה של ברונדבי בליגת העל הדנית, בפער נקודה בלבד.
לקראת עונת, ולאחר ארבע עונות במדי אורהוס, ניצל יורגנסן את סעיף היציאה בחוזהו ועבר ללא תמורה לאודינזה מהסרייה א'. יורגנסן הצטרף לבן ארצו תומאס הלבג, ותחת המאמן אלברטו זאקרוני הגיעה הקבוצה עד למקום השלישי בליגה באותה עונה. יורגנסן ערך 21 הופעות ליגה באותה העונה, בהן כבש פעמיים. יורגנסן קיבע עצמו כשחקן הרכב במשך שבע עונות במדי אודינזה. בסך הכול ערך יורגנסן 184 הופעות ליגה במדי אודינזה, בהן כבש שלושים שערים. בתקופתו באודינזה אף הפך לשחקן קבוע בנבחרת דנמרק, והיה מהבולטים בשורות נבחרתו.
בעונת סבל מפציעה כבר בשלב מוקדם, והושבת לרוב חלקי העונה. כשחזר בשלבי הסיום של העונה, כבש יורגנסן שער שוויון בדקה האחרונה לרשתה של לצ'ה שהבטיח לפיורנטינה את המקום הרביעי בליגה ואת הכרטיס למוקדמות ליגת האלופות. הוא הוסיף להיות דומיננטי גם בקמפיין ליגת האלופות בעונה הבאה, וכבש את שערו הראשון במפעל במדי פיורנטינה בניצחון 2-1 על ליברפול באנפילד ב-9 בדצמבר 2009, שער שהעלה את פיורנטינה למקום הראשון בבית. הייתה זו אחת מהופעותיו האחרונות במדיה של פיורנטינה, בטרם עזב את הקבוצה באמצע העונה. בסך הכול שיחק יורגנסן בפיורנטינה במשך חמש וחצי עונות, בהן כבש 14 שערי ליגה ב-151 הופעות.
ב-31 בינואר 2010, יומיים לפני תום מועד ההעברות, חזר יורגנסן לקבוצת נעוריו אורהוס. הוא הספיק לערוך 13 הופעות ליגה באותה העונה, אך לא הצליח לסייע לקבוצתו להינצל מירידת ליגה. יורגנסן ואורוהוס חזרו במהרה לליגה הבכירה, כשסיימו במקום הראשון בטבלת ליגת המשנה. לאחר שלוש עונות נוספות בליגה הבכירה, שוב נשרה קבוצתו של יורגנסן לליגת המשנה. יורגנסן הוסיף ללבוש את מדי הקבוצה בחציה הראשון של עונת בליגת המשנה, עד שפרש ממשחק פעיל בגיל 39.
נבחרת דנמרק
יורגנסן החל את דרכו בנבחרות הצעירות של דנמרק. הוא ערך 31 הופעות במדי נבחרת דנמרק הצעירה, בהן כבש תשעה שערים, במה שהיה אז לשיא ההופעות בנבחרת הצעירה.
ב-25 במרץ 1998 ערך יורגנסן את הופעת הבכורה שלו במדי במשחק ידידות מול. המאמן בו יוהאנסון העלה את יורגנסן מהספסל כרבע שעה לסיום, במשחק בו גברה דנמרק 1-0 על יריבתה. כחודשיים אחר כך זומן יורגנסן לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1998 בצרפת, ועלה בהרכב נבחרתו בכל חמשת משחקיה בטורניר. דנמרק פתחה את המונדיאל בניצחון 1-0 על, המשיכה בשוויון 1-1 מול , ושמרה על המקום השני בבית על אף ההפסד 2-1 למארחת. בשמינית הגמר הביסה דנמרק 4-1 את. בשלב רבע הגמר פגשה דנמרק את, וכבר בדקה השנייה כבש יורגנסן את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת, כששלח כדור שטוח לפינה בנגיעה אחת ממרכז הרחבה, לאחר מסירה מבריאן לאודרופ. דנמרק לא הצליחה לשמור על היתרון, ונוצחה בסיום 3-2.
מאז טורניר המונדיאל היה יורגנסן לשחקן הרכב משמעותי בדנמרק. הוא שולב בכל שמונת משחקיה של דנמרק בשלב הבתים של מוקדמות יורו 2000. דנמרק הייתה קרובה להדחה, ובמשחקה האחרון בשלב הבתים נקלעה לפיגור 2-0 מול בחוץ. בדקה ה-39 כבש יורגנסן בפנדל את השער שהחל את החזרה של דנמרק למשחק. דנמרק ניצחה בסיום 3-2, וסיימה את שלב הבתים במקום השני שמוביל לפלייאוף ההעפלה. בשלב הפלייאוף פגשה דנמרק את. יורגנסן שותף בשני משחקי הפלייאוף, ובראשון שבהם אף כבש את שערה הרביעי של דנמרק בדרך לניצחון חוץ של 5-0. על אף שהיה פצוע, זומן יורגנסן על ידי יוהאנסון לסגל דנמרק לקראת יורו 2000, אך הנבחרת אכזבה בטורניר והודחה כבר בתום שלב הבתים עם שלושה הפסדים. יורגנסן עצמו שולב פעם אחת בלבד בטורניר, בהפסדה של דנמרק לצרפת 3-0 במשחק הראשון, כשעלה מהספסל בדקה ה-72.
תחת מאמן הנבחרת החדש מורטן אולסן, הצליחה דנמרק להעפיל ממוקדמות מונדיאל 2002, ויורגנסן זומן על ידי אולסן לסגל דנמרק לטורניר הגמר. במשחק הראשון בו גברה דנמרק 2-1 על, עלה יורגנסן מהספסל בדקה השבעים. הוא עלה פעם נוספת מהספסל, הפעם לאחר חמישים דקות, במשחק השני בו נפרדה דנמרק בשוויון 1-1 עם. במשחק השלישי והאחרון, בו גברה דנמרק 2-0 על צרפת, פתח יורגנסן בהרכב הפותח אך הוחלף במחצית. דנמרק העפילה מהמקום הראשון לשמינית הגמר, שם הודחה עם הפסד 3-0 ל, בו יורגנסן לא נטל חלק.
יורגנסן לקח חלק בשבעה מתוך שמונת משחקיה של דנמרק במוקדמות יורו 2004, בהם סיימה דנמרק בראש הבית. הוא זומן על ידי אולסן לסגל דנמרק לקראת יורו 2004, ובניגוד למונדיאל האחרון, הפעם כשחקן הרכב. הוא פתח במשחקה הראשון של דנמרק בטורניר, בו נפרדה בשוויון 0-0 מול, ושמר על מקומו גם בניצחון 2-0 על ובמשחק מול  שהסתיים בשוויון 2-2. דנמרק העפילה לרבע הגמר, שם פגשה את. יורגנסן פתח בהרכב מול צ'כיה, והיה שותף לתבוסתה של דנמרק 3-0 בסיום.
יורגנסן שותף לכל 12 המשחקים של דנמרק במוקדמות מונדיאל 2006. יורגנסן כבש שער בשני משחקיה הראשונים של דנמרק, בהם נפרדה בשוויון 1-1 מול וגברה 2-0 על. את טורניר המוקדמות סיים יורגנסן עם שלושה שערים, אך דנמרק מצאה עצמה במקום השלישי, שלוש נקודות פחות מאוקראינה הראשונה ונקודה בלבד מתחת ל הסגנית, ולא העפילה לטורניר הגמר. דנמרק כשלה גם להעפיל ממוקדמות יורו 2008, שם סיימה רביעית בלבד בבית בשלב מוקדמות.
לאחר הטורניר פרש יורגנסן ממשחק בינלאומי, לאחר שצבר 99 הופעות במדי דנמרק. על אף הפרישה, זומן יורגנסן לסגל של אולסן ארבעה חודשים אחר כך, על מנת להגיע למאה הופעות. ב-17 בנובמבר 2010 ערך את הופעתו המאה במדי דנמרק, במשחק ידידות מול צ'כיה ששוחק במגרשה הביתי של קבוצתו אורהוס, והסתיים בשוויון 0-0. שנה אחר כך, ב-15 בנובמבר 2011, ערך את הופעתו האחרונה במדי דנמרק, בניצחון הבית 2-1 על במשחק ידידות. בסך הכול ערך יורגנסן 102 הופעות במדי דנמרק, וכבש 12 שערים.
קריירת אימון
יורגנסן החל את דרכו המקצועית עוד בהיותו שחקנה של אורהוס. בפברואר 2014, במהלכה של עונת בה ירדה אורהוס לליגת המשנה, החליפה הקבוצה את מאמנה, ויורגנסן התמנה לתפקיד עוזר מאמן-שחקן, בו שימש עד לסיום העונה. בפתיחת עונת לא שימש יורגנסן בתפקיד העוזר ופתח את העונה כשחקן בלבד, עד שפרש ממשחק.
בינואר 2015, מיד לאחר פרישתו ממשחק פעיל, החל יורגנסן לאמן את קבוצת הנוער של אורהוס עד גיל 14. כחודשיים אחר כך נבחר לשמש כעוזרו של מורטן אולסן בנבחרת דנמרק. בקיץ של אותה השנה שונה תפקידו באורהוס ממאמן הקבוצה עד גיל 14 למאמן הכישרונות הצעירים של המועדון, כשבמקביל המשיך את תפקידו בנבחרת כעוזר מאמן. סיום הקדנציה של אולסן בנבחרת הביא להתפטרותו של יורגנסן מתפקיד עוזר המאמן בינואר 2016.
ויפלאש
ויפלאש הוא האלטר אגו אותו חלקו שלוש דמויות - מארק סקרלוטי, ליאן פורמן ואנטון ואנקו. סקרלוטי היה טכנאי חשמל מוכשר ביותר, שעבד בסניף "תעשיות סטארק" בסינסינטי ואשר חשק בחיי עושר. הוא בחר בקריירת פשע והחל לעבוד כמעצב נשק. הוא עיצב לעצמו חליפה בעלת שוט ממתכת ושימש כמתנקש עבור ארגון קרימינלי בשם "המאגיה", והתעמת מספר פעמים עם איירון מן. ליאן פורמן הייתה מוטאנטית שהשתמשה בכבלי אדמנטיום המחוברים לכפפות שבחליפתה ואשר שימשו אותה כשוטים.
ויפלאש השלישי, אנטון ואנקו, חולק בשם יחד עם דינאמו הארגמן, אם כי שתי הדמויות אינן קשורות אחת לשנייה. ואנקו הוא מדען צעיר מעיירה נידחת בלב רוסיה, שהותקף בידי אדם שגנב את חליפת איירון מן והרג מספר מאנשי העיירה, ביניהם את אביו, איגור ואנקו, כדי להפליל את טוני סטארק. באמצעות נשק מיוחד, ואנקו מצליח לפגוע במתחזה לפני שזה האחרון נמלט מהמקום, ושריון בית החזה שלו נופל. ואנקו נהפך לאובססיבי בניסיון לנקום את מות אביו, ובעזרת הטכנולוגיה שמצא בשריון בית החזה שהושאר מאחור הוא בונה חליפת שריון המצוידת בצמד שוטים חשמליים.
את דמותו של אנטון ואנקו בסרט הלייב אקשן "איירון מן 2" מגלם השחקן מיקי רורק.
אברהם אביגדור לנדא
רבי אברהם אביגדור נחום לנדא (י"א בשבט ה'תרע"ז, 3 בפברואר 1917 - ט"ז באלול ה'תשס"א, 4 בספטמבר 2001) היה האדמו"ר מסטריקוב.
קורות חייו
נולד בפולין, לרויזא ביילא ורבי יעקב יצחק דן לנדא האדמו"ר מסטריקוב . בהיותו בן 13 נכנס ללמוד בישיבת חכמי לובלין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט לווילנה, בה שהה מספר חודשים בחברת הרב יצחק זאב סולובייצ'יק מבריסק.
בשנת ה'תש"א (1941) עלה לארץ ישראל. הוריו וכן רבים מבני משפחתו נספו בשואה. בשנת ה'תש"ו (1946) נישא לחיה הדסה וידיסלבסקי, בת הרב מאיר וידיסלבסקי, מצאצאי החידושי הרי"מ, מייסד ומנהל מוסדות בית יעקב בחיפה. במשך תקופה התגורר בשכונת שערי חסד והיה מתלמידיו הקרובים של הרב מבריסק. כמו כן היה מקורב לרב דב בריש ווידנפלד, שהתגורר בסמיכות לביתו.
בשנת ה'תש"ח (1948) הוכתר על ידי זקני חסידות סטריקוב כממשיך השושלת. הוא קבע את ביתו ואת מרכז החסידות בתל אביב. לימים הוקם גם בית מדרש בבני ברק. מוסדות אלו הצטרפו לבית המדרש הוותיק של החסידות בירושלים, שייסד האדמו"ר הזקן מסטריקוב בעת ביקורו בארץ ישראל. כמו"כ שמר על קשר חם עם חסידות חב"ד והשתתף בחגיגת יום הולדת לרבי מליובאוויטש בכפר חב"ד חתנו הבכור הרב משה שטרן שימש כראש ישיבת חב"ד בלוד.
בשנת ה'תשמ"ו (1986) עבר להתגורר בבני ברק והעביר אליה את מרכז החסידות. בשנת ה'תש"ן (1990) הקים את ישיבת "קול יעקב סטריקוב", על שמו של אביו. בראשות הישיבה עמדו חתניו: הרב משה שמואל שטרן - בנו של הרב יצחק יהודה שטרן אב"ד ביליץ, הרב ישעיהו פרנקל-תאומים - רב בית המדרש קרקא בבני ברק, והרב דוד ברנדר - בנו של רבי שלום ברנדר, שהיה ראש ישיבת בעלז במשך שנים רבות. בשנת ה'תשנ"ב (1992) נבנה בית כנסת חדש בירושלים, וכרבו הוכתר נכדו הבכור רבי יעקב דן שטרן.
נפטר בט"ז באלול ה'תשס"א, ונקבר בהר המנוחות. הותיר אחריו שלוש בנות. מכיוון שלא הותיר צוואה מפורשת בדבר ממלא מקומו, נחלקו חסידיו לגבי זהות הממשיך בהנהגת החסידות. רוב החסידים הכתירו לאדמו"ר את חתנו הצעיר רבי דוד ברנדר, וחלק הכתירו את נכדו רבי יעקב דן שטרן המנהיג את חצרו בירושלים.
פמפילוס
פּמפילוס הקדוש מקיסריה (ביוונית: Πάμφιλος; המחצית השנייה של המאה ה-3 – 16 בפברואר 309), היה בישוף קיסריה, מגדולי פרשני המקרא הנוצריים בימיו. ייסד את הספרייה הנוצרית שבעיר, הוביל את בית הספר התאולוגי ונחשב לאחד מאבות הכנסייה.
פמפילוס היה חברו ומורו של אוסביוס מקיסריה שכתב עליו חיבור שאבד ואיזכר אותו בספרים אחרים שכתב. בשל חברותם כונה אוסביוס גם בשם "אוסביוס פמפילי", כלומר "אוסביוס חברו של פמפילוס". על פי הספר "על המרטירים של פלשתינה" (de martyribus palaestinae), פמפילוס נולד בערך בשנת 250 למשפחה עשירה ומכובדת בביירות. יש גרסה הטוענת שחילק את כל רכושו לעניים אולם סברה זו עומדת בסתירה עם העובדה שתמך בספרייה של קיסריה ובחוקרים שעבדו בה.
על פי הפטריארך פוטיוס הראשון בחיבורו "ביבליותקה", למד פומפילוס בבית הספר התאולוגי של אלכסנדריה אצל פיאריוס, מחסידיו של אוריגנוס. לאחר מכן התיישב בקיסריה והפך לכומר בכנסיית העיר.
לפי אוסוביוס, פמפילוס נאסר ב-307 כשלא הסכים להקריב קרבן לקיסר הרומי ואחרי שנתיים בכלא הוצא להורג. פמפילוס נחשב לקדוש על ידי הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית המזרחית. יום חגו נחגג ב -16 בפברואר וב-1 ביוני.
אנדרה פרודון
אנדרה פרודון (בצרפתית: André Proudhon; 1914, סאנבין-לה-מין – 10 ביולי 1944, אפינק ) היה חסיד אומות העולם מצרפת.
פעילותו בתקופת השואה
במקביל לעבודתו בהקמת הסכר היה פרודון פעיל ביחידת מאקי אזורית - המאקי של חבלי אה ואוט-יורה. הוא שילב את הנערות בפעולת המחתרת באזור פלאנשה.
ביולי 1944, בעת פעולה לחבלה בצומת מסילת רכבת, נתקלו פרודון ויחידתו במארב גרמני באפינק, ופרודון נהרג.
אחרי שחרור צרפת הובאה גופתו של פרודון לקבורה בכפר הולדתו, סאנבין-לה-מין.
מרכז רימונים
מרכז רימונים הוא מרכז קניות ומסחר מרכזי הממוקם ברחוב השומר 12 בבני ברק, צמוד למגדלי שקל. המרכז מהווה תחליף לקניון, שלא קיים בשטח העיר על פי בקשת רבני העיר.
אנדרה פרודון
פעילותו בתקופת השואה
קרוביו של פרודון, שאצלם שהו מינה ונטי במסתור, אימצו את נטי לבתם לאחר נפלו.
מרכז רימונים
היסטוריה
עד שנות 2000 שימש המקום כאזור תעשייה, ואולמי שמחות. במקום היו ממוקמים מחסנים של חברות שונות, ביניהן חברת דובק, ובית החרושת לאריגים 'פיק' ועוד. לאחר שהחל האזור מסביב להתפתח, נבנה על המקום 'מרכז רימונים'.
אנדרה פרודון
הנצחה
פרודון עוטר לאחר מותו באות לגיון הכבוד הצרפתי, במדליית ההתנגדות ובצלב מלחמת העולם השנייה. במקום נפלו באפינק הוקם אתר הנצחה לזכרו. בעיירת הולדתו, סאנבין-לה-מין, נקראה כיכר על שמו.
מרכז רימונים
היסטוריה
כיום במתחם פועלים: אולם אירועים, בית אבות, ותחנת דלק, וכן חנויות שונות, הממוקמות בקומה הראשונה של הבניין. הכניסה לחלקם הוא ישירות מרחוב השומר, אך חלקם ממוקות במעין מדרחוב המוליך מרחוב השומר לרחוב על שם יצחק נפחא, הסמוך למתחם.
אנדרה פרודון
הנצחה
בשנת 2004 הוכר פרודון על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
מרכז רימונים
מיקומו
המרכז כאמור ממוקם בתחילתו של רחוב השומר, וממוקם בין רחוב הירדן סמוך למגדלי שקל, לרחוב יצחק נפחא.
אורורה (דיסני)
הנסיכה אורורה, הידועה גם בשם היפהפייה הנרדמת או בריאר רוז, היא דמות בדיונית המופיעה בסרט האנימציה ה-16 של אולפני ההנפשה של וולט דיסני, היפהפייה הנרדמת (1959). אורורה, שדובבה במקור על ידי הזמרת מרי קוסטה (בעברית על ידי השחקנית לימור שפירא), היא בתם היחידה של המלך סטפן ושל המלכה לאה. פיה מרושעת בשם מליפיסנט מבקשת לנקום על כך שלא הוזמנה לטבילה של אורורה ומקללת את הנסיכה בכך שהיא מבשרת שהיא תמות לפני שהשמש תשקע ביום הולדתה השש עשרה על ידי דקירת אצבעה בציר הגלגל המסתובב. נחושות למנוע זאת, שלוש פיות טובות מגדלות את אורורה כאיכרה פשוטה במטרה להגן עליה, וממתינות בסבלנות ליום הולדתה השש עשרה - ביום בו ניתן להפר את הכישוף רק בנשיקת אהבה אמיתית מהנסיך פיליפ.
מרכז רימונים
מיקומו
מצדו האחד של מרכז רימונים נמצאים 'מגדלי שקל', המאכלסים משרדים רבים, וכמה קומות חניה. מצידו השני קיים עדיין אזור תעשייה למחצה. מול המתחם ממוקמת תחנת כיבוי אש של העיר.
אורורה (דיסני)
אורורה מבוססת על הנסיכה באגדה של שארל פרו, "היפהפייה הנרדמת", כמו כן על הגיבורה המופיעה בגרסת האחים גרים לסיפור. במשך שנים נאבק וולט דיסני למצוא שחקנית המתאימה לדבב את הדמות וכמעט גנז את הפרויקט לחלוטים עד שמרי קוסטה התגלתה על ידי המלחין וולטר שומאן. עם זאת, המבטא הדרומי של קוסטה כמעט עלה לה בתפקיד עד שהוכיחה שהיא יכולה להחזיק מבטא בריטי למשך הסרט. על מנת להתאים את הרקע המפורט חסר התקדים של הסרט, העיצוב המעודן של אורורה דרש מאמץ רב יותר ממה שהושקע אי פעם על דמות אנימציה, כאשר האנימטורים שאבו השראה מאר נובו. הדמות אויירה על ידי מרק דייוויס בהשראת השחקנית אודרי הפבורן. לדמות יש 18 שורות דיאלוג בלבד וזמן מסך מועט בסרט, ובכך היא הדמות הראשית המדברת הכי פחות הסרט אנימציה באורך מלא של דיסני.
מרכז רימונים
סניפים וחנויות
כיום שוכנים בו בין השאר:
אורורה (דיסני)
כשהסרט היפהפייה הנרדמת יצא לאור לראשונה בשנת 1959, הוא היה לכישלון מסחרי ונקטל על ידי המבקרים, מה שגרם לאולפני וולט דיסני לא להפיק סרטי אגדות למשך שלושה עשורים. אורורה עצמה קיבלה ביקורות שליליות על הפסיביות שלה ועל הדמיון שלה לשלגיה, והייתה לנסיכה האחרונה של דיסני, עד שאריאל, הדמות הראשית בסרט בת הים הקטנה, הגיעה בשנת 1989, כ-30 שנה מאוחר יותר. עם זאת, קוסטה קיבלה תשבחות על עבודת הדיבוב שלה את הדמות והמשיכה בקריירה כזמרת אופרה לאחר הסרט. מבחינה כרונולוגית, אורורה היא הנסיכה השלישית של דיסני. השחקנית אל פנינג מגלמת את אורורה בגרסת הלייב אקשן של הדמות בסרט מליפיסנט משנת 2014, חידוש של סרט האנימציה המקורי מנקודת מבטה של הדמות מליפיסנט. פנינג חזרה על דמותה בסרט מליפיסנט: אדונית הרשע שמתרחש 5 שנים אחרי הסרט הראשון.
קרב צ'רניהיב
קרב צ'רניהיב, הידוע גם בשם המצור על צ'רניהיב, הוא מצור שהחל ב-24 בפברואר 2022, במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022.
הקרב
בשעה 03:27 לפנות בוקר ב-24 בפברואר 2022, קפטן ורב"ט מחטיבת התקיפה האווירית של המשמר ה-11 נכנעו לכוחות המזוינים של אוקראינה ליד צ'רניהיב. באותו יום טענה אוקראינה כי כיתת סיור של חטיבת הרובאים הממונעים הרוסית ה-74 נכנעה.
בשעה 08:34 הדף הצבא האוקראיני מתקפה של הצבא הרוסי בצ'רניהיב ותפס ציוד ומסמכים רוסיים. לפי משרד ההגנה הבריטי, כוחות רוסים לא הצליחו לכבוש את צ'רניהיב ובמקום זאת בחרו בנתיב אחר לקייב, העוקף את העיר. פקידים אוקראינים דיווחו כי הרוסים מתקדמים לכיוון סדניב וסמניבקה.
בשעה 14:25 (UTC+2), משרד ההגנה הרוסי הודיע כי כיתר את צ'רניהיב והטיל מצור על העיר.
ב-26 בפברואר, כוחות אוקראינים טענו שהם הביסו כוח רוסי שניסה לכבוש את העיר. על פי החשד, מספר טנקים רוסיים נתפסו על ידי כוחות אוקראינים. ממשלת אוקראינה טוענת גם כי רקטות BM-21 Grad רוסיות פגעו בבתי חולים וגני ילדים בצ'רניהיב, אם כי הדבר לא אומת באופן עצמאי.
ב-27 בפברואר, גורמים רשמיים אוקראינים טענו כי כוחות רוסים פגעו בחלק גדול ממרכז העיר צ'רניהיב באמצעות טילים, כולל הרס של בית קולנוע היסטורי.
לפי משרד ההגנה הבריטי, כוחות רוסים לא הצליחו לכבוש את העיר ובמקום זאת בחרו לעקוף את העיר דרך מסלול חלופי לקייב.
ב-10 במרץ, העיר סבלה ממצור. לפי ראש העיר, העיר כולה הייתה ללא גז לבישול ולחימום, לאחר שהפגזות רוסיות הרסו את הצינורות. לחלק מהשכונות לא היו מים נקיים, אמר, והעיר נותקה מרשת החשמל הלאומית, מה שאילץ את התושבים להשתמש באספקת הגז הנותרת שלהם כדי לשמור על האורות דולקים. אספקת הגז הזו צפויה להיגמר תוך 24 שעות, אמר ראש העיר. העיר המשיכה לסבול מהפגזות.
ב-31 במרץ, חטיבת טנקים אוקראינית שברה את המצור על העיר. למחרת, טענה אוקראינה שהרוסים נסוגים מהאזור. הלחימה נמשכה.
הרוסים פינו את כל מחוז צ'רניהיב ב-5 באפריל.
ראש עייריית צ'רניהיב אמר ש-70% מהעיר נהרסה.
נבחרת פולין בכדורגל נשים
נבחרת פולין בכדורגל נשים מייצגת את פולין בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הפולנית. מאז הקמתה ב-1981, לא הצליחה הנבחרת להעפיל לטורניר בינלאומי גדול כלשהו, דוגמת גביע העולם או אליפות אירופה.
המרכז ההיסטורי של אמסטרדם
המרכז ההיסטורי של אמסטרדם (בהולנדית: Binnenstad, "ביננסטאד") הוא האזור המתוייר ביותר בעיר אמסטרדם שבהולנד. חלק זה של העיר, אשר הוקם במקור במהלך המאה ה-13, מאופיין בארכיטקטורה המסורתית, ברחובותיו הצרים, בתעלות שעוברים בו, באטרקציות התרבותיות שבו, באזורי המסחר, ובקופי שופ הרבים שבתחומו. באזור המרכז ההיסטורי של אמסטרדם נמצאים כיום גם רבים מהמוזיאונים המובילים בעיר, כולל הרייקסמוזיאום, מוזיאון ואן גוך ובית אנה פרנק, המושכים מיליוני מבקרים מדי שנה.
כיכר דאם (Dam Square) נחשבת למרכז של אזור זה. רובע החלונות האדומים הוא חלק מאזור זה.
שדה התעופה יאמביו
שדה התעופה יאמביו (באנגלית: Yambio Airport) הוא שדה תעופה המשרת את העיר יאמביו שבדרום סודאן.
מיקום
בשדה התעופה מסלול המראה ונחיתה יחיד לא סלול שאורכו אינו ידוע, נכון לשנת 2012.
אותיות
ראו גם
}}
יחסי סורינאם–צ'ילה
יחסי סורינאם–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת סורינאם לבין הרפובליקה של צ'ילה. שתי המדינות הן חברות הקהילה של אמריקה הלטינית והמדינות הקריביות, ארגון מדינות אמריקה ואיחוד מדינות דרום אמריקה, ובנוסף הן חברות במרקוסור.
היסטוריה
ב-28 בינואר 1994 חתמו שתי המדינות על הסכם לפטור מחובת הוויזה לבעלי דרכונים דיפלומטיים, שנכנס לתוקף בשנת 2011. במרץ 2012, במסגרת פסגת הקהילה הקריבית שהתקיימה בסורינאם, ערך נשיא צ'ילה סבסטיאן פיניירה פגישה דו-צדדית עם נשיא סורינאם, דסי באוטרסה. בשנת 2013 השיקה ממשלת סורינאם תוכנית מלגות להענקת בין 40 ל-50 מענקים לצעירים מסורינאם ללימודים באוניברסיטאות צ'ילה.
נסקה
נסקה (בספרדית: Nazca) היא עיר באזור החוף הדרומי של פרו. בתחום העיר נמצא האתר הנודע "קווי נסקה" אשר כולל ציורי ענק בחול המדבר (גאוגליפים). יוצרי הקווים השתייכו לתרבות נסקה המתוארכת לתקופה בין 200 לפנה"ס לשנת 600 לספירה. האתר קווי נסקה הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית תרבותי בשנת 1994.
בשנת 2005 מנתה העיר 27,000 תושבים.
אנטוני קוזקייביץ'
אנטוני קוזקייביץ' (בפולנית: Antoni Kozakiewicz; 13 ביוני 1841 – 3 בינואר 1929) היה צייר ז'אנרים פולני בסגנון הריאליסטי.
ביוגרפיה
את לימודיו החל בשנת 1857 באקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב בהנהלת ולדיסלב לושצ'קביץ', בין היתר, וסיים את לימודיו בשנת 1866.
לקח לו זמן נוסף להשלים את הקורסים שלו מכיוון שבשנת 1863 הוא היה שותף למרד ינואר, במהלכו נלכד בידי חיילים רוסים ונכלא עד לסיום המרד. לאחר סיום לימודיו המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות בווינה.
בשנת 1871, בזכות מלגה אימפריאלית, הוא הצליח להמשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות במינכן. הוא חלק סטודיו עם פרנץ שטריט ואלכסנדר קוציס ולעיתים קרובות יצא איתם למסעות ציור בהרי בוואריה. עבודתו זכתה להצלחה רבה שם, ולכן החליט להישאר. הוא נשאר כמעט שלושים שנה בסך הכל, אף שביקר בקביעות בפולין. בין השנים 1900 ל-1905 התגורר בוורשה, אך לא הצליח להשיג שם את אותה ההצלחה. בסופו של דבר הוא נשכח ופרש לכפר הנופש שצ'בניקה.
הוא חזר לקרקוב זמן קצר לפני מותו.
רבות מיצירותיו המוקדמות היו סצנות ממרד ינואר. במינכן צייר סדרת עבודות המתארות את חייהם של איכרים פולנים, יהודים וצוענים.
הוא יצר גם איורים לסיפורי ילדים ופאן תדיאוש מאת אדם מיצקביץ', כמו גם דיוקנאות ונופים.
ג'ורג' מוסטוב
ג'ורג' דניאל מוסטוב (באנגלית: George Mostow; 4 ביולי 1923 – 4 באפריל 2017) היה מתמטיקאי יהודי-אמריקאי. נודע בזכות תרומתו לתורה של חבורות לי, ובמיוחד גילוי תופעת הקשיחות של סריגים בחבורות לי. זוכה פרס וולף במתמטיקה לשנת 2013.
קורות חיים
נולד בבוסטון להורים יהודים שהיגרו לארצות הברית מאוקראינה בתחילת המאה ה-20. ב-1948 סיים דוקטורט באוניברסיטת הרווארד. מ-1961 עבד באוניברסיטת ג'ונס הופקינס ובאוניברסיטת ייל, עד שנת 1999 בה פרש לגמלאות. בשנת 1974 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית, ובשנים 1987-1988 היה נשיא האגודה האמריקאית למתמטיקה.
בתקופת המלחמה הקרה הוא היה חריג בכך ששמר על קשר עם עמיתים מברית המועצות. הוא ניצל קשרים שהיו לו כדי להבריח מתמטיקאים רוסים למערב. כך למשל בתחילת שנות ה-80 החליט על דחיית הקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים בוורשה, כמחאה על כליאת מתמטיקאים רוסים, ובעקבות כך הם שוחררו.
זכה בפרס סטיל עבור ספרו "Strong rigidity of locally symmetric spaces" מ-1973.
בשנת 2013 פורסם כי מוסטוב זכה בפרס וולף. בנימוקי השופטים נכתב אודותיו: "תרם תרומה מהותית וחלוצית לגאומטריה ולתאוריית חבורת לי. הישגו המפורסם ביותר בתחום זה הוא הגילוי של תופעת הנוקשות החדשה לחלוטין בגאומטריה: משפטי הצפידות החזקה. משפטים אלה הם חלק מההישגים הגדולים ביותר במתמטיקה במחצית השנייה של המאה ה-20... עבודתו של מוסטוב כוללת מגוון מסחרר של תחומים מתמטיים. מתמטיקאים מעטים יכולים להתחרות עם רוחב היריעה, העומק והמקוריות של עבודותיו."
הקורפוס ה-29 (ורמאכט)
הקורפוס ה-29 (בגרמנית: XXIX. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-20 במאי 1940, והועמד תחת פיקוד הנס פון אובסטפלדר.
במהלך המערכה על צרפת היה הקורפוס בעתודת הOKH, ולאחר מכן הוצב הקורפוס ככוח כיבוש תחת פיקוד הארמייה התשיעית בצרפת. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף בקרב קייב ובקרב חרקוב הראשון. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית בשנת 1942 לחם פון הקורפוס כחלק מהארמייה האיטלקית השמינית במסגרת קבוצת ארמיות B, ובינואר 1943 הועבר תחת פיקוד פלגת הארמייה הולידט במסגרת קבוצת ארמיות דון. באפריל 1943 לחם הקורפוס בקרבות הקשים על המיוס כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ובסתיו אותה שנה לחם בקרבות הקשים על הדנייפר. בשנת 1944 השתתף הקורפוס בקרבות הקשים באוקראינה וברומניה, ובקיץ אותה שנה לחם במבצע יאשי-קישינב. באוקטובר 1944 הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השמינית בהונגריה, ובאפריל 1945 הועבר תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה במוראביה, עמה לחם עד סוף המלחמה.
מבצע ברברוסה
במהלך מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע יאשי-קישינב
במהלך מבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מאי פלג
מאי פלג (1 בנובמבר 1984 – 13 בנובמבר 2015) הייתה פעילה חברתית למען זכויות להט"ב בישראל, יושבת ראש "הבית הפתוח" והאישה הטרנסג'נדרית השנייה (אחרי נורה גרינברג) שעמדה בראש ארגון להט"בי בישראל. בעלת "המקווה", פאב ששימש מרכז לקהילה הגאה בירושלים. פלג התאבדה בשנת 2015 וסביב קבורתה התנהל מאבק משפטי, שהסתיים בכיבוד צוואתה המורה על שרפת גופתה ופיזור אפרה.
ביוגרפיה
פלג נולדה כזכר למשפחה חרדית בירושלים ונקראה בשם קובי. לימים סיפרה כי בילדותה חשה לא בנוח עם זהותה המגדרית: "אני זוכרת בגיל ארבע, כשישבתי בביתי ואמרתי שמשהו בגוף שלי לא בסדר". לדבריה, סבלה מהתעללות מילולית מצד אמה ואמרה שבגיל 9 כבר רצתה למות. בגיל 13 בחרה לצאת מהבית ולעבור לפנימייה, אז גם החלה להסתובב בכיכר החתולות בירושלים ולצרוך סמים. בגיל 16 פלג גרה בעיקר ברחוב, על ספסלים ובחדרי מדרגות: "חייתי המון ברחוב, צרכתי סמים ואלכוהול בניסיון לברוח ולהקהות את הכאב, בדידות איומה, אונס מתמשך ומזדמן, ניצול מיני ותקיפות מיניות רבות".
בת זוגה לשעבר טענה שבשנתיים האחרונות לחייה, ניסתה להכניסה למוסדות לחולי נפש, אך אלו סירבו לקבלה, לטענתה, בין היתר בגלל טרנספוביה. במכתב ההתאבדות שהשאירה, האשימה פלג את הממסד במותה, וכך כתבה:.
יומיים לפני התאבדותה סיפרה פלג במסגרת הפרק הרביעי של סדרת הדוקו "צל של אמת" שאולה קרבצ'נקו ("א.ק") התוודתה בפני חברתה על רצח תאיר ראדה.
אחרי מותה
יממה לפני התאבדותה, הפקידה פלג צוואה בידי עו"ד יוסי וולפסון, ובה הורתה לשרוף את גופתה לאחר מותה, לערוך לה טקס ולפזר את רוב האפר בים ואת היתרה להטמין תחת עץ שיישתל לזכרה.
אמה של פלג אכן פנתה לבית המשפט באמצעות עו"ד יצחק דהן, בבקשה להוציא צו מניעה לשריפת הגופה. בבקשתה אמרה כי היא מגיעה ממשפחה דתית וקבורת מאי חשובה לה. היא ביקשה להעביר את הגופה לרשותה כדי לקבור אותה בקבורה יהודית דתית. בבקשתה התייחסה האם לפלג בלשון זכר.
בדיון בית המשפט שהתקיים ב-17 בנובמבר 2015, עו"ד וולפסון טען כי "לכל אדם בישראל יש זכות על גופו". הוא הדגיש כי מאי פעלה בשיקול דעת ובהיגיון מפורט. בית המשפט אישר לו להגיש הערכה פסיכיאטרית שהעידה על כשירותה של פלג.
מנגד טען עו"ד דהן כי לצוואה אין תוקף, ושריפת הגופה נוגדת את ההלכה היהודית. דהן טען כי בניגוד לטענותיה של פלג, אמה הייתה איתה בקשר ותמכה בה.
בית המשפט דחה את טענות המשפחה, והורה לערוך טקס קבורה על פי הוראותיה של פלג. המשפחה ערערה, וגם הערעור נדחה, ולבסוף - שלושה שבועות לאחר מותה - התקיים טקס פיזור אפרה.
משאל העם על עצמאות קלדוניה החדשה (2020)
משאל עם על עצמאות קלדוניה מצרפת נערך ב-4 באוקטובר 2020. המשאל היה שני למשאל זהה שהתקיים ב-4 בנובמבר 2018.
במשאל הצביעו 53.26% מהאזרחים בעד הישארות תחת השלטון הצרפתי, ירידה קלה ממספר התומכים ב-2018, אז הצביעו 56.4% בעד הישארות תחת השלטון הצרפתי.
לפי הסכם נומאה קיימת אפשרות למשאל שלישי, שייערך אם קונגרס קלדוניה החדשה יצביע בעדו, ולא יאוחר מ-2022.
רקע
קלדוניה החדשה סופחה לצרפת ב-1853, כאשר אירופאים ופולינזאים החלו להתיישב שם והפכו את שבטי הקנאק, ילידי המקום, למיעוט. הארכיפלג הפך למושבת עונשין בין 1864 ל-1897 והקנאקים לא נכללו בעבודות הציבוריות והתעשייתיות של השלטון הצרפתי. בין 1976 ל-1988 אירעו סכסוכים בין ממשלת צרפת וקבוצות בדלנים וחלקם הגיעו לרמת אלימות והפרות סדר קשות, כשאחת הסיבות העיקריות היא חוסר השוויון בחלוקת העושר בין המתיישבים והילידים, כשאלו טוענים לכך שעיקר הרווח יוצא החוצה מקלדוניה. מאז 1986 ועדת האו"ם לענייני דה-קולוניזציה כללה את קלדוניה ברשימת השטחים הלא-ממשלתיים של האו"ם.
ב-13 בספטמבר 1987 נערך משאל העם הראשון על עצמאות, אך רק 1.7% הצביעו בעד (842 אנשים), בין היתר כיוון שקבוצות הבדלנים המרכזיות החרימו את משאל העם. בעקבות זאת נחתמו הסכמי מטיניון בין הבדלנים לצרפת, ואלו הבטיחו עשור של יציבות. ב-5 במאי 1998 נחתם בין צרפת ובין המפלגות העיקריות בקלדוניה הסכם נומאה, במסגרתו התחייבה צרפת על תחילתה של הכנת התשתית לעצמאות תוך העברת סמכויות בצורה איטית והדרכה לממשל הקלדוני.
על פי הסכם נומאה הותרו לקלדונים החדשים עריכה של עד שלושה משאלי עם על עצמאותם; הראשון שבהם ב-2018, ושניים נוספים ב-2020 וב-2022 אם המשאלים הקודמים לא הביאו לעצמאות ושליש מחברי הקונגרס של קלדוניה החדשה הצביעו לעריכת משאל נוסף.
משאל העם הראשון נערך ב-נובמבר 2018, ובו דחו התושבים את עצמאותם ברוב של 56.4%.
בשנת 2019 בקשו המפלגות התומכות בעצמאות לקיים משאל נוסף.
תוצאות ההצבעה
אחוז ההצבעה עמד על 85.6 אחוזים. 53.26 מהמצביעים הצביעו נגד העצמאות, ובהתאם לכך נותרו האיים בשליטה צרפתית. נתון זה היה נמוך מהמשאל בשנת 2018, אז הצביעו 56.4% כנגד העצמאות. התוצאות היו מקוטבות מבחינה גאוגרפית, כאשר בעוד 71 אחוזים מתושבי מחוז הדרום הצביעו נגד העצמאות, רוב תושבי שני המחוזות הקטנים, המחוז הצפוני ומחוז איי הנאמנות, הצביעו בעד העצמאות 76 אחוזים ו82 אחוזים בהתאמה.
נשיא צרפת עמנואל מקרון הודה לקלדונים החדשים על "הצבעת האמון" שלהם ברפובליקה הצרפתית. הוא הודה גם לתומכי העצמאות וקרא לדיאלוג בין הצדדים. מקרון ציין כי אם התושבים יהיו מעוניינים בכך ניתן יהיה לקיים משאל שלישי, ורמז כי צרפת הייתה מעוניינת דווקא להתנתק "מעברה הקולוניאלי". במפלגות התומכות בעצמאות הביעו תקווה למשאל עם שלישי בו יעברו קולות נוספים למחנה התומכים בעצמאות, ויביאו לפרישה מהחסות הצרפתית.
אויתור
אויתור (שם מלא: אויתור שרותי אויר בע"מ) הייתה חברת תעופה ישראלית, לטיסות פנים ארציות, אשר הוקמה בשנת 1957 על ידי המהנדס והטייס עמנואל צור. אויתור הייתה הראשונה שניסתה להתחרות בחברת ארקיע, שלה היה המונופול אותה עת בטיסות פנים בישראל.