cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פידו
שנותיו האחרונות ומותו
פידו נשאר בבעלות רול עד סוף חייו. עם הירצחו של לינקולן באפריל 1865, רול הביא את פידו להלווייתו של לינקולן.
באותה שנה פידו מת, בנו של רול דיווח לעיתון באילינוי כי פידו נדקר על ידי אדם שיכור בשם צ'רלי פלאנק.
Bluebird
Bluebird (בעברית: ציפור כחולה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מירנדה למברט, מתוך אלבום האולפן השביעי שלה, Wildcard. השיר יצא לאור ב-9 בדצמבר 2019, על ידי חברת התקליטים RCA נאשוויל, כסינגל השני מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-26 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מירנדה למברט, לוק דיק ונטלי המבי והופק על ידי ג'יי ג'ויס, שהפיק עבורה גם את הסינגל הקודם שלה "It All Comes Out in the Wash". כותבי השיר תיארו אותו כ"מיוחד", באומרם ש"יש בו תקווה וגם חושך. החיים נותנים לך לימונים, וצריך לעשות מהם לימונדה. ללא הבעיות, לא היינו לומדים להסתדר ולהמשיך הלאה".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-65 מיליון השמעות.
אלש וידאל
אלייש וידאל פראו (בקטלאנית-ספרדית: Aleix Vidal Parreu, נולד ב-21 באוגוסט 1989 בוואלס שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-קטלאני המשחק בעמדת המגן הימני והקיצוני.
Bluebird
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר בוים על ידי טריי פנג'וי, אשר ביימה עבורה בעבר קליפים לשירים כמו "Me and Charlie Talking", "New Strings" ו-"Famous in a Small Town". הוא הופץ לראשונה ב-20 במרץ 2020, כמה חודשים לאחר יציאתו כסינגל מתוך Wildcard. לאורכו, ניתן לראות את למברט לבושה כציפור כחולה, תוך שהיא לכודה בכלוב.
אלש וידאל
תחילת הדרך
וידאל נולד וגדל בוואלס, עיירה במחוז טרגונה. בנעוריו שיחק במחלקות נוער של מספר מועדונים, ביניהם ברצלונה וריאל מדריד, לפני שהצטרף לאספניול ב-2007. מיד עם הגיעו למועדון הושאל לדאם, מועדון קטן לגילאי נוער בברצלונה, וכשחזר לאספניול החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, אספניול ב'. וידאל לא מצא את מקומו באספניול ובאמצע העונה, בתחילת 2009 הושאל לפאנטראקיקוס, שבדיוק עלתה לליגת העל היוונית, עד סוף העונה. בתום ההשאלה עזב את אספניול וחתם בז'ימנסטיק מהליגה השנייה בספרד, אך מלבד הופעה אחת כמחליף במדיה, שיחק ברוב עונת 2009/10 בקבוצת המשנה של המועדון בליגה הרביעית.
Bluebird
וידאו קליפ
נכון למרץ 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-13 מיליון צפיות.
אלש וידאל
תחילת הדרך
בקיץ 2010 הצטרף וידאל לקבוצת המילואים של מיורקה, מיורקה ב', ששיחקה אז בליגה השלישית. במיורקה ב' שיחק באופן קבוע, הופיע 35 פעמים וכבש 6 שערים במהלך עונת 2010/11.
אלמריה
לקראת עונת 2011/12 חתם וידאל באלמריה ב', קבוצת המילואים של אלמריה, שגם היא הייתה בליגה השלישית. בבכורתו באלמריה ב' ב-21 באוגוסט 2011 הבקיע צמד בהפסד קבוצתו 2–4. עוד לפני תום החודש קודם וידאל לקבוצה הראשונה, ששיחקה אז בליגה השנייה, וקיבל את חולצה מספר 8. מאז שיחק וידאל באופן קבוע בהרכב הקבוצה, החמיץ משחק ליגה בודד עד סוף העונה והבקיע 5 שערים. אלמריה סיימה את העונה במקום ה-7, נקודה מתחת לפלייאוף ההעפלה לליגה הראשונה.
בעונתו השנייה במועדון, עונת 2012/13, המשיך וידאל להיות שחקן משמעותי בהרכב הקבוצה. במהלך העונה הסדירה שותף וידאל ב-37 משחקים, מתוכם 30 בהרכב, והבקיע 4 פעמים. הוא סייע לקבוצתו לסיים במקום ה-3, ממנו המשיכה אלמריה לפלייאוף ההעפלה. בפלייאוף ההעפלה פגשה אלמריה בחצי הגמר את לאס פלמאס. לאחר שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו 1-1, הבקיע וידאל בגומלין, ו-90 הדקות הראשונות הסתיימו גם הן בתיקו 1-1. אלמריה הבקיעה בדקה האחרונה של ההארכה ועלתה לגמר. בגמר הפסידה אלמריה 0–1 לז'ירונה במשחק הראשון, ובגומלין כבש וידאל שער את השער הראשון בניצחון קבוצתו 0–3, שהביא להעפלתה לליגת העל הספרדית.
בקיץ 2013 חתם וידאל על הארכת חוזהו באלמריה, עד 2017. בעונת 2013/14 עשה וידאל את צעדיו הראשונים בליגה הראשונה כשחקן אלמריה. שער הבכורה שלו בליגה הגיע בהפסד 2–4 לאתלטיקו מדריד ב-14 בספטמבר 2013. ב-30 באוקטובר עזר וידאל לאלמריה לחזור מפיגור 0–1 לניצחון 1–2 על ולנסיה, לאחר שנכנס כמחליף והבקיע את שער הניצחון. מאוחר יותר גם הבקיע שער בגביע המלך הספרדי לרשתה של לאס פלמאס. במחזור לפני האחרון בליגה, כשאלמריה מגיעה מהמקום ה-18 ממנו יורדים לליגה השנייה, הבקיע וידאל בעיטת עונשין לרשתה של גרנדה ועזר לקבוצתו לנצח 0–2. אלמריה עלתה למקום ה-16, ולמרות תיקו מאופס במחזור האחרון, הצליחה הקבוצה להישאר בליגה הראשונה. בסך הכול שותף וידאל בכל 38 משחקי הליגה באותה עונה, בהם הבקיע 6 שערים ובישל 3 נוספים.
סביליה
יכולתו של וידאל באלמריה משכה את תשומת לבה של סביליה, והוא חתם במועדון על חוזה ל-4 שנים ב-16 ביוני 2014. סביליה שילמה לאלמריה 3 מיליון אירו תמורת העברתו אליה. וידאל ערך את הופעת הבכורה בקבוצתו החדשה עת פתח בהרכב בהפסדה של סביליה בסופר קאפ האירופי לריאל מדריד ב-12 באוגוסט. ב-23 באוגוסט הבקיע וידאל לראשונה במדי סביליה, בתיקו 1-1 עם ולנסיה. מאמן סביליה אונאי אמרי תפקד את וידאל לפרקים כמגן ימני ולפרקים כקשר ימני. וידאל סייע לקבוצה לסיים במקום החמישי בליגה, תוך שהוא מופיע 31 פעמים, מבקיע 4 שערים ומבשל עוד 5. וידאל לקח חלק פעיל גם במסגרת הליגה האירופית. בחצי הגמר מול פיורנטינה, ב-7 במאי 2015, כבש וידאל צמד ובישל שער נוסף לקווין גמיירו; סביליה ניצחה 0–3 והודות לניצחון 0–2 בגומלין העפילה למשחק הגמר. במשחק הגמר מול דניפרו דניפרופטרובסק פתח וידאל ועזר לקבוצתו לנצח 2–3 ולזכות בתואר.
ברצלונה
ב-7 ביוני 2015 עבר וידאל מסביליה בברצלונה תמורת 18 מיליון אירו, עם אפשרות ל-4 מיליון נוספים כבונוסים. וידאל חתם על חוזה ל-5 שנים. בשל עונש שקיבל המועדון מפיפ"א המונע ממנו לרשום שחקנים עד ינואר 2016, וידאל לא שיחק במדי הקבוצה במשך תקופה זו. את הופעת הבכורה ערך ב-6 בינואר 2016, כשנכנס כמחליף במשחק הגביע הספרדי נגד אספניול. הוא לקח חלק במספר מצומצם של משחקים וכך היה שותף לזכייתה של הקבוצה בדאבל - אליפות ספרד והגביע - בסוף העונה.
ב-11 בפברואר 2017 פרק וידאל את קרסולו במהלך משחק של ברצלונה נגד דפורטיבו אלאבס, ונאמר כי לא יוכל לשחק למשך חמישה חודשים.
סביליה ואלאבס
ב-4 באוגוסט 2018 חזר וידאל לסביליה עבור 8.5 מיליון אירו.
ב-28 ביולי 2019 הושאל לדפורטיבו אלאבס לעונה אחת. ב-18 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 0–1 על לבאנטה.
אספניול
ב-18 באוגוסט 2021 חתם וידאל באספניול לשנתיים.
קריירת נבחרות
וידאל ערך את הופעת בכורתו בנבחרת ספרד עת פתח בהרכב הנבחרת במשחק ידידות מול ב-11 ביוני 2015.
בנוסף, כקטלאני, משתתף וידאל במשחקיה של נבחרת קטלוניה. את הופעת הבכורה במדיה ערך בניצחון 1–4 על ב-30 בדצמבר 2013.
בלייזר R93 טקטי
בלייזר R93 טקטי (שם באנגלית Blaser R93 Tactical) הוא רובה צלפים גרמני בריחי לשימושי צבא ומשטרה המבוסס על רובה הציד בלייזר R93 של החברה. הרובה מוצע במספר קליברים ויש לו שני דגמים עיקריים: Blaser LRS 2 שתוכנן בעיקר לצליפה ספורטיבית לטווחים רחוקים ו-Blaser Tactical 2 שנועד יותר לכוחות צבא ומשטרה. הרובה מעוצב באופן שונה לחלוטין מרובה הציד הקלאסי של החברה ונבנה כך שיהיה נוח ועמיד, ומתאים לשדה הקרב. אחד המאפיינים הייחודים של הרובה הוא בריח ישר ולא בריח מסתובב הנהוג ברובי הצלפים. תכנון ייחודי זה מאפשר ירי מהיר יותר. הרובה מדויק מאוד: הוא מקבץ מתחת ל-0.5 דקת קשת (MOA) ותוכנן אף למקבצים של 0.25 דקת קשת ומטה.
אדגר לונגו
אדגר צ'אגווה לונגו (באנגלית: Edgar Chagwa Lungu, נולד ב-11 בנובמבר 1956 בנדולה, מחוז קופרבלט) הוא פוליטיקאי זמבי, שכיהן ב-25 בינואר 2015 - 24 באוגוסט 2021  כ-נשיא זמביה השישי. מוצאו בקבוצה האתנית נסנגה. הוא עורך דין וקצין בהכשרתו.
קריירה פוליטית
אחרי שהיה פעיל בעבר במפלגה המאוחדת למען פיתוח לאומי UPND, בשנת 2001 הצטרף לחזית הפטריוטית, PF, מפלגה חדשה בראשות מייקל סאטה. בשנת 2011 הצליח (אחרי כישלון בבחירות הקודמות) להיבחר כחבר בפרלמנט מטעם המחוז צ'וואמה. בעקבות ניצחונו של סאטה בבחירות לנשיאות בשנת 2011 כיהן לונגו כשר הפנים ובתוקף תפקידו נקט באמצעי דיכוי כלפי הומוסקסואלים בארצו. בשנים 2013–2015 כיהן כשר המשפטים ושר ההגנה.
נשיא
אחרי מות הנשיא מייקל סאטה באוקטובר 2014 ותקופת הנשיאות הזמנית של סגן הנשיא ד"ר גאי סקוט, ניסה האחרון להחליש את מעמדו של לונגו ולהדיח אותו מתפקיד מנהיג המפלגה PF. בין היתר נבדקו שמועות לפיהן הוריו של לונגו לא היו ילידי זמביה (צפון רודזיה) אלא ילידי ניאסלנד, מלאווי של ימינו, שמועות שהופרכו. כמו כן נפוצו שמועות שהוכחשו על ידו, על מצב בריאותו - על היותו חולה סוכרת ומכור לאלכוהול. בסופו של דבר הצליח לונגו לשמור על מעמדו כמנהיג המפלגה וניצח בבחירות לנשיאות שהתקיימו ב-24 בינואר 2015 מול יריבו מ-UPND, מגדל הבקר המיליונר הקאינדה היצ'ילמה, עם 48,33% מהקולות מול 46,67%. נכנס לתפקיד הנשיא ב-9 בפברואר 2015. בטקס השבעתו נכחו ראשי מדינה רבים. אינונגה ווינה נבחרה על ידו כסגן נשיא, האישה הראשונה שכיהנה בזמביה בתפקיד זה.
אדגר לונגו הגיע לשלטון בתקופה של משבר כלכלי קשה של ארצו, שנפגעה בגלל הבצורת המתמשכת בתפוקת החשמל המבוססת במידה רבה על תחנות כוח הידרואלקטריות (למשל סכר קריבה) וירידה במחירי הנחושת בגלל הירידה בביקוש בסין. חלק גדול מתושבי המדינה חיים בעוני ומרוויחים בסביבות דולר ביום. באוקטובר 2015 הצהיר הנשיא לונגו על יום לאומי לתפילה למען מניעת נזקים נוספים לכלכלת המדינה.
בבחירות לנשיאות בשנת 2021 הוא הפסיד ליריבו הוותיק האקאינדה היצ'ילמה
בחייו הפרטיים
אדגר לונגו נשוי לאסתר והוא אב לשישה ילדים וסב לשמונה נכדים. הם משתייכים לכנסייה הרומית-קתולית. בתו, טסילה לונגו, היא חברת פרלמנט מטעם צ'אוואמה.
יחסי הפיליפינים–יפן
יחסי הפיליפינים–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת הפיליפינים לבין יפן.
היסטוריה מוקדמת ותקופת אדו (1550–1854)
היחסים שבין יפן לבין הממלכות ששכנו באזור הפיליפינים החלו בתקופת אשיקאגה של ההיסטוריה היפנית. מגעים ראשונים בין העמים החלו כאשר רוכלים וסוחרים יפנים התיישבו באי לוזון ובייחוד באזור דילאו (פאקו), מחוז במטרופולין העיר מנילה, שהיה "ניהונמאצ'י" (ג'פאן טאון) שאכלס 3,000 יפנים (נכון לשנת 1608). משמעות השם "דילאו" היא ככל הנראה המילה "צהוב" (dilaw) בשפת הטאגלוג, המתארת את היפנים בעיני התושבים המקומיים. היפנים הקימו בדילאו מעין "מובלעת" עצמאית שנתמכה על ידי השלטונות הספרדיים ואנשי הכנסייה הפרנציסקנים במקום. במהלך המאות ה-16 וה-17 היגרו אלפים של סוחרים יפנים והתערבבו עם האוכלוסייה המקומית.
היפנים הובילו מרד בדילאו כנגד האימפריה הספרדית בין השנים 1606–1607, בעקבותיו הצטמצם מספר האזרחים היפנים שישבו בפיליפינים. אוכלוסיית היפנים גדלה שוב עם תחילת רדיפת הנוצרים ביפן שהגה טוקוגאווה איאיאסו, השוגון הראשון בשוגונות טוקוגאווה. ב-8 בנובמבר 1614 עזבו קבוצה של 300 נוצרים יפנים את מדינתם והגיעו למנילה ב-21 בדצמבר. האוכלוסייה התקבלה בחום על ידי הישועים הספרדים והאזרחים הפיליפיניים המקומיים. הספרדים הציעו את עזרתם בהפלת השוגונות ובפלישה כאשר עילתם הייתה הגנה על האזרחים הנוצרים היפנים. היפנים שהגיעו לפיליפינים סירבו לתמוך במהלך ומנהיגם נפטר ממחלה 40 יום לאחר מכן. קבוצת המהגרים הללו מהווים חלק עיקרי מהשורשים של אוכלוסיית היפנים הגדולה בפיליפינים המונה יותר מ-200,000 איש.
מרידות רבות עם מעורבות יפנית התקיימו באזור הפיליפינים, ובאחת מהם איים מנהיג היפנים בפיליפינים, כשהוא על ערש דווי, כי יפן תפלוש למקום. בסופו של דבר הוא נפטר. שוגונות טוקוגאווה החלה לצבור כוח מיד לאחר מותו.
באמצע המאה השבע עשרה יפן החילה את מדיניות הסגר - הסאקוקו, שקובעת כי שום נתין זר מלבד סינים או אנשי חברת הודו המזרחית ההולנדית (תחת הגבלות חמורות) לא יוכלו לסחור עם יפן ולא יוכלו להגיע ליפן. כל נתין זר אחר שהיה מגיע, אפילו בשוגג, לחופי יפן, הוצא להורג באופן מיידי. כך גם יפני שניסה לצאת מגבולות מדינתו. היחסים בין יפן לפיליפינים הושעו באופן מיידי עקב כך, והתחדשו רק לאחר פתיחתה המחודשת של יפן לעולם החיצון בשנת 1854.
הפיליפינים והאימפריה היפנית (1854–1946)
במהלך ההתקוממות הפיליפינית נגד המשטר הספרדי ב-1896 ומלחמת ארצות הברית–ספרד בשנת 1898, פנו מספר משפיעים וארגונים פיליפיניים, כאשר הבולט שבהם הוא ארגון המהפכנים הקאפיטונאן, לעזרה מצד הממשלה היפנית. הקאפיטונאן פנו ליפן במברק בו הם מבקשים מימון כספי ונשק במאי 1896. ממשלת הרסטורציה של מייג'י העדיפה שלא, וגם לא יכלה כלכלית, לספק תמיכה רשמית. למרות זאת, גורמים יפניים שתמכו בעצמאות הפיליפינים ובתנועה הפן-אסייתית גייסו כספים ושלחו כלי נשק באונייה, שטבעה לפני שהגיעה ליעדה. בשנת 1905 חתמה יפן בעל כורחה על הסכם עם ארצות הברית שבו היא מכירה בשלטון האמריקני על הפיליפינים. במהלך השלטון האמריקאי במקום, הקשרים הכלכליים שבין הפיליפינים ליפן גדלו באופן חסר תקדים ובשנת 1929 הייתה יפן שותפת הסחר הגדולה ביותר של הפיליפינים אחרי המדינה השלטת, ארצות הברית. ההשקעות היפניות בפיליפינים בוצעו בעיקר על ידי מהגרים יפנים למקום, ברובם גננים, סוחרים וזונות. בעיר דבאו סיטי שכנו באותה העת מעל 20,000 יפנים אתניים. בעיר באגויו היוו היפנים יותר מ-22% מכוח העבודה. ב-1935 הוערך כי המהגרים היפנים שלטו על 35 אחוזים מהסחר הקמעונאי בפיליפינים. ההשקעות שנעשו כללו בעיקר השקעות בחקלאות ובמשאבי טבע במדינה. בשנת 1940 (מהלך מלחמת העולם השנייה), כ-40 אחוזים מהייצוא הפיליפיני ליפן היה ברזל, כרום, נחושת, ומנגן.
במהלך מלחמת העולם השנייה, מיד לאחר המתקפה על פרל הארבור, הכוחות היפנים פלשו במהירות לפיליפינים והתגברו על הכוחות האמריקנים ועל הכוחות המקומיים. אסטרטגית, יפן הייתה צריכה למנוע מהאיים לשמש כבסיס של כוחות בעלות הברית לתקיפה פוטנציאלית של האיים היפניים. בנוסף לכך, לאימפריה היפנית היו שאיפות אימפריאליסטיות והייתה לה תוכנית לכבוש את כל אזור דרום מזרח אסיה. בשנת 1943, הוקמה ממשלת בובה בפיליפינים, הרפובליקה הפיליפינית השנייה, אך זו לא זכתה לתמיכה מצד האזרחים, בעיקר בעקבות היחס הברוטלי של הצבא היפני לאוכלוסייה הפיליפינית האזרחית. במהלך הכיבוש היפני והקרבות עם האמריקנים שניסו לכבוש חזרה את המדינה נהרגו יותר ממיליון פיליפינים, דבר שהגביר את הסנטימנט האנטי-יפני במדינה.
מאות ערים ועיירות עם מורשת קולוניאליסטית ספרדית נחרבו בעקבות האש בפיליפינים; ההפצצות האמריקניות והטקטיקה של הקמיקזה. רק עיר אחת מתקופת השלטון הספרדי, ויגאן, שרדה. ממשלת האימפריה היפנית לא הציעה מעולם עזרה בשחזור אתרי המורשת הפיליפיניים וגם ארצות הברית נתנה מימון קטן לשיקום שני ערים, מנילה ובאגויו. עשור לאחר המלחמה, הנוף המורשתי של הפיליפינים לעולם לא שוחזר בעקבות כלכלה הרוסה, חוסר מימון וחוסר במומחים תרבותיים באותו הזמן. אזורי המורשת הוחלפו בעיקר בבתים זולים. לפי הערכה אמריקנית ששוחררה רק שנים לאחר המלחמה, מספר המתים האמריקנים נאמד ב-10,380 ומספר הפצועים הסתכם ב-36,550. מספר היפנים המתים היה 255,795. מספר המתים הפיליפינים מעולם לא הוערך באופן רשמי, אולם לפי מחקרים, מספר המתים הפיליפינים עולה על מיליון איש, אחוז גדול מאוד באופן יחסי לאוכלוסייה באותו הזמן. האוכלוסייה הפיליפינית לא התפתחה למשך חמש שנים לאחר המלחמה בעקבות מחלות או חוסר בתנאים בסיסיים. איכות החיים בפיליפינים ירדה משמעותית לאחר המלחמה - מהמדינה השנייה העשירה ביותר באסיה (אחרי יפן עצמה), היא הפכה למדינת עולם שלישי.
היחסים שלאחר מלחמת העולם השנייה (1946–1965)
בשנת 1946 הפיליפינים קיבלו עצמאות מארצות הברית ובשנת 1951 ממשלת הפיליפינים חתמה על אמנת סן פרנסיסקו, הסכם שלום בין יפן לחלק מן בעלות הברית. למרות חתימת ההסכם, רק בשנת 1956 היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו מחדש. בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 החלו חברות יפניות ומשקיעים בודדים לחזור לפיליפינים.
היחסים במהלך דיקטטורת פרדיננד מרקוס (1965–1986)
בשנת 1966 הקיסר הירוהיטו נפגש עם נשיא הפיליפינים לשעבר, פרדיננד מרקוס, שנה לאחר בחירתו לנשיאות הפיליפינים.
בשנת 1972 ביטל הנשיא מרקוס את הרשות המחוקקת הפיליפינית, ולקח על עצמו את סמכויות החקיקה של הרשות כחלק משלטונו הדיקטטורי. הוא אשרר את אמנת החיבה, המסחר והניווט הפיליפינית-יפנית עשרה ימים לפני ביקורו של ראש ממשלת יפן לשעבר, קקואיי טנאקה.
בשנת 1975 יפן עקפה את ארצות הברית והפכה למקור ההשקעה הכי גדול של הפיליפינים. במסגרת ההשקעה היפנית בפיליפינים, ממשלת יפן וממשלת הפיליפינים הקימו את כביש הידידות הפיליפיני–יפני, אשר כלל את גשר סן חואניקו, ומכון המחקר לרפואה טרופית בעיר מונטינלופה. רבים מהפרויקטים זכו לביקורת עקב שממשלת יפן מעצימה את ממשלתו "המושחתת" של מרקוס. הדבר מוכר בשם "שערוריית מרקוס" (ביפנית: マルコス疑惑) בקרב מבקרי הממשלה היפנית.
שערוריית מרקוס
כאשר הוגלו בני משפחת מרקוס להוואי, ארצות הברית, בפברואר 1986 לאחר המהפכה הפיליפינית של 1986, הרשויות האמריקניות החרימו מסמכים שמשפחת מרקוס הביאה עימם. המסמכים שהוחרמו חשפו כי מאז שנות השבעים קיבלו מרקוס ומקורביו הלוואות לא חוקיות מכ-50 קבלנים יפניים.
פרשה זו התפרסמה בשם "שערוריית מרקוס". ממשלת יפן ביקשה באופן סודי מממשלת הפיליפינים להמעיט בחשיבותה של הפרשה מכיוון שהיא תשפיע על המגזר העסקי היפני בפיליפינים ועל היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
הלקחים משערוריית מרקוס היו בין הסיבות לכך שיפן יצרה את אמנת ה-ODA בשנת 1992, אמנה המחדדת את מדיניות הסיוע של יפן מעבר לים.
היחסים בעת המודרנית (1986 ואילך)
בשנות השמונים יפן המשיכה להוות מקור עיקרי לסיוע ותיירות בפיליפינים. בחצי העשור הראשון של שנות השמונים, היו מעט מחלוקות במדיניות החוץ בין שתי המדינות.
יפן הייתה מהמדינות הראשונות אשר הביעו תמיכה בממשלת הפיליפינים החדשה בראשות קורסון אקינו.
בנובמבר 1986 נשיאת הפיליפינים, קורסון אקינו ערכה ביקור רשמי ביפן ובמסגרתו נפגשה עם הקיסר הירוהיטו. במהלך הפגישה הקיסר התנצל על פשעי המלחמה היפניים שנעשו בפיליפינים בזמן מלחמת העולם השנייה. בנוסף, נחתמו מספר הסכמים בילטרליים בין שתי המדינות. אקינו חזרה ליפן בשנת 1989 להלווייתו של הירוהיטו וביקרה אף פעם נוספת במדינה בשנת 1990 להכתרתו של אקיהיטו לקיסר החדש של יפן.
יפן הייתה בעד הארכת חוזה ההגנה של ארצות הברית עם הפיליפינים, חוזה המאפשר קיום בסיסים צבאיים של ארצות הברית בפיליפינים. השגריר היפני בפיליפינים, טושיו גוטו, שר החוץ היפני, טארו נקאימה וראש הממשלה היפני, טושיקי קאיפו, התנגדו לכך. לבסוף, הסנאט הפיליפיני דחה את הארכת החוזה למרות ההצבעה החיובית של יפן, והשתדלות הממשל הפיליפיני בראשות אקינו. הסנאט הפיליפיני הציע לערוך משאל עם בנושא. בשנת 1998 התגוררו ביפן 246,000 פיליפינים.
בשנת 1993 הנשיא ראמוס נפגש עם קיאיצ'י מיזאווה, ראש ממשלת יפן, במהלך הפגישה חזר מיזאווה על התנצלותו של הקיסר הירוהיטו על פשעי המלחמה היפניים שנעשו באדמת הפיליפינים, וטען כי צריך לשקול את הדרך הטובה ביותר בהתייחסות לנושא. ממשל ראמוס תמך במכרז היפני להיות חבר קבע במועצת הביטחון של האומות המאוחדות יחד עם גרמניה.
יפן הפכה למקור הסיוע הגדול ביותר של הפיליפינים, ואחריה ארצות הברית וגרמניה. יפן תרמה את הסיוע הגדול ביותר לפיליפינים, לאחר שספגה את רעידת האדמה באי לוזון בשנת 1990 והתפרצות הר הגעש פינטובו בשנת 1991.
יפן תמכה בהתקוממות האסלאמית בפיליפינים. בשנת 2013 הודיעה ממשלת יפן כי היא תתרום למשמר החופים הפיליפיני עשר אוניות בשווי של 11 מיליון דולר. יפן והפיליפינים חולקים "דאגה הדדית" לגבי עוצמתה הגוברת של סין בכלכלת אסיה.
בנובמבר 2015 נחתם הסכם הלוואה בסך של 2 מיליארד דולר בין ממשלת הפיליפינים לסוכנות הבינלאומית לשיתוף פעולה ביפן (JICA). מטרת ההסכם היא מימון חלק מהקמת מערכת רכבת בין העיר מנילה לעיר מולולוס. על פי מחלקת הכספים הפיליפינית, ההסכם היה הסיוע הגדול ביותר של ה-JICA שאי פעם הוענק למדינה אחרת.
ב-29 בפברואר 2016, ממשלת יפן וממשלת הפיליפינים חתמו על חוזה לאספקת ציוד הגנה לפיליפינים. החוזה נתן מסגרת לאספקת ציוד ביטחון וטכנולוגיה, המאפשרת לשתי המדינות לבצע פרויקטים מחקריים משותפים. בתחילת מאי 2016, נשיא הפיליפינים, רוקאס, אמר כי אם הוא ייבחר לראשות הפיליפינים בפעם השנייה, הוא יקדם את חתימת אמנת ההגנה ההדדית בין האומה היפנית לפיליפינים. ב-10 במאי 2016, רוקאס הפסיד בבחירות לרודריגו דוטרטה ובכך השיח על חתימת החוזה הופסק. באוקטובר 2016 ממשלת הפיליפינים החדשה הצהירה כי האמנה עשויה להיחתם במהלך הביקור הרשמי העתידי של דוטרטה ביפן. הביקור לא קידם את חתימת האמנה.
הנס לודוויג שמידט
הנס לודוויג שמידט (בדנית: Hans Ludvig Smidth; 2 באוקטובר 1839 – 5 במאי 1917) היה צייר דני. הוא זכור בעיקר בזכות ציוריו של יוטלנד ותושביה.
דאנדוק (כדורגל)
מועדון כדורגל דאנדוק (באנגלית: Dundalk Football Club) הוא מועדון כדורגל אירי שמקורו מהעיר דאנדוק והוא משחק בליגת העל האירית. דאנדוק, שהוקם בשנת 1903, ואירח את משחקיו בתחילה באצטדיון האתלטיקה העירוני של דאנדוק, ומאז 1936 ועד היום עורך את משחקיו הביתיים באצטדיון האוריאל פארק.
הנס לודוויג שמידט
ביוגרפיה
שמידט היה בנו של פקיד בית המשפט בעיר סקייב, אדוארד פיליפ שמידט, ואחיו של ורנר פרדריק שמידט שייסד את קונצרן המלט FL Smidth ושות'.
דאנדוק (כדורגל)
מועדון הכדורגל דאנדוק מחזיק ב-14 אליפויות הליגה הבכירה באירלנד וב-12 תוארי הגביע האירי הבכיר, והוא המועדון השני בטיבו במדינה לפי טבלת הניקוד של כל הזמנים, כמו כן הוא המועדון האירי שנחשב למצליח ביותר במפעלים האירופיים, כאשר לפי שיטת הדירוג של אופ"א הוא המועדון שמחזיק בהכי הרבה נקודות באירלנד.
למועדון ישנה יריבות עם דרוהדה יונייטד והמשחק ביניהם מכונה "הדרבי של לאות' קאנטרי".
הנס לודוויג שמידט
ביוגרפיה
הוא הציג לראשונה בקופנהגן בשנת 1867 עם שני ציורי נוף והמשיך להציג שם לאורך השנים. עבודותיו תיארו את חיי הכפר ביוטלנד, רובם בדגש על בעלי חיים ודמויות מקומיות. היה לו כישרון לצורה ולפרטים, אך השימוש בצבע שלו היה בינוני למדי, והפחית את המשיכה של ציוריו בציבור הרחב.
בשנים 1870–1871 למד אצל וילהלם קיהן. ככל שחלפו השנים, סגנונו של שמידט התפתח במידה ניכרת, וזיכה אותו בפרס נויהאוזן בשנת 1877. קבלתו כאמן ציור ביוטלנד סללה את הדרך למוניטין שלו ברמה הלאומית.
למעשה שמידט נאלץ לחכות עד שנת 1900 לפני שהוא חווה הכרה מלאה. באותה שנה ארגנה החברה לאמנות הדנית תערוכה מיוחדת של עבודות האמן, אף על פי שהיה כבר בן 60.
דאנדוק (כדורגל)
היסטוריה
בשנות ה-50 זכה המועדון בעוד שני גביעי מדינה, ובשנות ה-60 הוסיף עוד שני תוארי אליפות. עונתו ההיסטורית הראשונה של המועדון במסגרת אירופאית הייתה בעונת 1963/1964, כאשר רק בעונת 1964/1965 המועדון החליט לשכור את שירותיו של מאמן מודרני, שעליו האחריות של החתמת שחקנים וסמכות מקצועית עליונה על הקבוצה.
הנס לודוויג שמידט
ביוגרפיה
באופן בלתי צפוי נמכרו 290 מתוך 300 העבודות שרטוטים ורישומים שהוצגו. בדיעבד, ציוריו נקיים מדמויות היסטוריות או מיתיות, הם אינם מציגים סצנות בנוסח ציירי סקיין. הם פשוט מתארים את השתקפות האנשים והכפר כפי שהוא ראה אותם. מציוריו נראים כי היה לו כבוד לאדמה ולאיכרים עצמם.
דאנדוק (כדורגל)
היסטוריה
בשנות ה-70 המועדון זכה בעוד אליפות ו-2 גביעים. בשנות ה-80 הוסיף עוד שתי תוארי ליגת העל ו-2 תוארי גביע אירי, במה שהוכתר כעשור הכי טוב שלו עד אז. בתחילת שנות ה-90 הצליח המועדון לזכות באליפות וב-1994/1995 זכה המועדון בתואר האליפות התשיעי שלו אחרי דרמה וניצחון במחזור האחרון, אחרי שהיריבה לתואר שלבורן שמטה נקודות במשחק המקביל.
הנס לודוויג שמידט
ביוגרפיה
הוא זכה במדליית אקרסברג בשנת 1906.
דאנדוק (כדורגל)
היסטוריה
בשנת 1999 המועדון התחיל בשיתוף פעולה עם לינפילד מליגת העל של צפון אירלנד בתוכניות העוסקות בשלום ופיוס. בשנת 2000 עבר המועדון לבעלות הקואופרטיב "מועדון הכדורגל דאנדוק" (Dundalk F.C.), ושינה את שמו הרשמי. בעונת 2000/2001 זכה בתואר הגביע התשיעי בהיסטוריה. שנה לאחר מכן נכנס המועדון לשנות דעיכה וירד לליגת המשנה, שם בילה 7 עונות עד שחזר לליגת העל האירית הבכירה בסיום עונת 2008. בהמשך ייצב המועדון את עצמו במשך ארבע עונות. בעונת 2013 סיימה הקבוצה כסגנית האלופה והייתה קרובה לתואר האליפות מזה עשור. מאז נכנס המועדון לתקופת הזוהר שלו והחל לזכות בכמות גדולה של תוארי אליפות וגביעים, כאשר זכה ב-3 תוארי אליפות רצופים בין העונות 2014 ועד 2016, ובעוד 2 תוארי אליפות רצופים בעונות 2018-2019 ולקח סך הכל 5 אליפויות ב-6 עונות. בנוסף זכה בעוד שלושה תוארי גביע בין השנים 2015 ועד 2020.
אסמאעיל בן-נאצר
אסמאעיל בן-נאצר (בערבית: إسماعيل بن ناصر; נולד ב-1 בדצמבר 1997) הוא כדורגלן צרפתי-אלג'יראי המשחק בעמדת הקשר במילאן.
קריירת מועדונים
בן-נאצר נולד בצרפת לאב ממוצא מרוקאי ואם ממוצא אלג'יראי. הוא התחיל את הקריירה שלו בארל ואף רשם 6 הופעות בקבוצה הבוגרת, עוד בטרם מלאו לו 18 שנים. ביולי בן-נאצר חתם בארסנל מהפרמייר ליג. ב-27 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–3 לשפילד וונסדיי.
ב-31 בינואר 2017, הושאל לטור מהליגה הצרפתית השנייה בכדורגל. ב-14 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה במשחק הליגה נגד סושו.
ב-21 באוגוסט 2017, בן-נאצר חתם באמפולי מהסרייה ב', עמה עלה בסיום העונה לסרייה א'.
ב-4 באוגוסט 2019, בן-נאצר חתם לחמש שנים במילאן מהסרייה א' תמורת כ-16 מיליון אירו. ב-25 באוגוסט, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–1 לאודינזה. ב-18 ביולי 2020 בן-נאצר הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 1–5 נגד בולוניה 1909.
ב-12 בינואר 2023 האריך את חוזהו במילאן עד 2027. ב-12 באפריל 2023 כבש את שערו הראשון בליגת האלופות בניצחון 0-1 ברבע הגמר נגד נאפולי.
קריירה בינלאומית
ב-4 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–6 נגד במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2017. רגע השיא שלו בנבחרת היה גביע אפריקה לאומות 2019 בו בישל 3 שערים וסייע לנבחרת לזכות בגביע אחרי 29 שנים. בן-נאצר אף נבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. ב-13 באוקטובר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד.
תארים
מילאן
סזאר ריץ
סזאר ריץ (בצרפתית: César Ritz; 23 בפברואר 1850 – 24 באוקטובר 1918) היה מלונאי שווייצרי ידוע ומייסדם של מספר בתי מלון, המפורסמים שבהם הם מלון ריץ בפריז ומלון ריץ בלונדון. כינויו היה: "מלך המלונאים ומלונאי המלכים".
ביוגרפיה
ריץ נולד בנידרוואלד, שווייץ, למשפחת חוואים. הוא החל את הקריירה שלו בלה ספלנדיד, בית מלון בפריז, ושימש כמאטר ד'אוטל (רב-המלצרים) בשה וואזן (Chez Voisin), מסעדה שנסגרה בעקבות מלחמת צרפת–פרוסיה של 1870.
ב-1878 נהיה מנהלו של גראנד הוטל נשיונל בלוצרן, והחזיק במקביל באותה משרה בגראנד הוטל במונקו, עד ל-1888. ריץ היה חלוץ בפיתוח מלונאות התענוגות, ידע כיצד לפתות לקוחות עשירים והשיג לעצמו במהירות מוניטין של טעם טוב ואלגנטיות.
ב-1888 פתח עם אוגוסט אסקופייה מסעדה בבאדן-באדן, והשניים הוזמנו ללונדון בידי ריצ'רד ד'וילי קארט, כדי להיהפך למנהל והשף הראשונים של מלון סבוי, משרות בהן החזיקו מ-1889 עד 1897. ריץ הרכיב את מה שהוא מתאר כ"צבא קטן של אנשי מלון לצורך כיבושה של לונדון". מלון סבוי נחל הצלחה בן לילה, משך לקוחות עתירי ממון ומפורסמים, כשהבולט בהם היה הנסיך מוויילס.
ב-1898 הוא פתח את מלון ריץ הידוע, בכיכר ונדום שבפריז, צרפת. הוא המשיך ופתח את מלון ריץ בלונדון, בריטניה ב-1906, שנהפך למקום המפגש הפופולרי ביותר באותה עת של העשירים והמפורסמים. מלון ריץ במדריד שבספרד, נפתח ב-1910, בדחיפתו של המלך אלפונסו השלושה עשר, מלך ספרד, שהשתוקק לבנות מלון יוקרה שיתחרה עם הריץ שבפריז. ריץ נהנה משותפות ארוכה עם אסקופייה, השף הצרפתי הידוע ואבי הבישול הצרפתי המודרני.
ריץ סבל מהתמוטטות עצבים בשנת 1902, ואף שהיה שותף בתכנון הסניף בלונדון של הריץ, לא היה מסוגל לעבוד ב-15 השנים האחרונות לחייו. ריץ הלך לעולמו בקיסנאכט, ליד לוצרן שבשווייץ, ונקבר בכפר הולדתו. יורש עסקיו היה בנו, שארל.
כנפן נטאלי
כנפן נטאלי (שם מדעי: Miniopterus natalensis) הוא מין עטלף ממשפחת הנשפוניים המצוי באנגולה, בוטסואנה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, קניה, לסוטו, מלאווי, מוזמביק, נמיביה, ערב הסעודית, דרום אפריקה, סווזילנד, טנזניה, תימן, זמביה וזימבבואה. עטלף זה חי בסוואנות, בשיחים, במערות ובמדבריות. הוא מצוי בסכנה בשל הרס בית הגידול שלו. ניתן למצוא אותו במושבות של יותר מ-2,500 עטלפים.
מרוששות
מרוששות (באנגלית: Broke Girls 2, בתרגום מילולי: שתי בחורות מרוששות) היא סיטקום טלוויזיוני אמריקאי של רשת CBS. הסדרה שודרה לראשונה ב-19 בספטמבר 2011, ונסתיימה ב-17 באפריל 2017. נוצרה על ידי מייקל פטריק קינג וויטני קאמינגס עבור "Warner Bros. Television". בסדרה מככבות קאט דנינגס ובת' ברס.
כנפן נטאלי
בעבר נחשב מין זה לתת מין של כנפן מצוי (Miniopterus schreibersii), אולם כיום הוא מסווג כמין נפרד. מבחינת המורפולוגיה שלו, וכן מבחינת תחום התפוצה שלו מין זה דומה מאוד למין Miniopterus fraterculus.
מרוששות
הסדרה זכתה בפרס הקומדיה החדשה האהובה ביותר בטקס "נבחרי הקהל" ה-38.
ב-25 במרץ 2016 חודשה הסדרה לעונה שישית ואחרונה, שעלתה לשידור ב-10 באוקטובר 2016 ונסתיימה ב-17 באפריל 2017. כשכבר במאי 2017 הכריזה רשת CBS על ביטול הסדרה.
בישראל, הסדרה שודרה בהוט קומדי סנטרל. מפברואר 2012 הסדרה כולה ניתנת לצפייה (ש.ח.) ב-yes VOD.
רקע כללי
הסדרה שעלילתה מתרחשת בשכונת ויליאמסבורג שבברוקלין, ניו יורק, מתמקדת בשתי בחורות באמצע שנות העשרים לחייהן העובדות יחד כמלצריות במסעדה: מקס (קאט דנינגס) שבאה ממשפחה ענייה ממעמד הפועלים וקרוליין (בת' ברס), שגדלה במשפחה עשירה, אך הפכה חסרת כל לאחר שאביה, מרטין צ'אנינג, ביצע הונאת פונזי וכל רכושו עוקל. השתיים הופכות לחברות ומתכננות לפתוח יחד בעתיד חנות עוגות. המנהל של מקס וקרוליין הוא האן לי (מת'יו מוי) כשיחד איתם עובדים אולג (ג'ונתן קייט), טבח אוקראיני עליז וסוטה, וארל (גארט מוריס), קופאי אפרו אמריקאי מבוגר. בסדרה הופיעה גם השכנה שלהן סופי (ג'ניפר קולידג'), מהגרת פולנייה שמנהלת את חברת הניקיון "Sophie's Choice". בתחילת כל פרק נראית מקס כשהיא ממלצרת לשולחן כלשהו, ובסוף של כל פרק מוצג כמה כסף מקס וקרוליין כבר חסכו עד ליעד שהציבו לעצמן - 250,000$.
עונה 1
פרקים 1–24 (24 פרקים). החלה ב-19 בספטמבר 2011 והסתיימה ב-7 במאי 2012.
קרוליין מתחילה לעבוד בדיינר ומקס מגלה שמדובר בקרוליין צ'נינג אשר איבדה את כל כספה. לאחר שהיא מגלה שהיא ישנה ברכבת התחתית מקס עוזרת לקרוליין בכך שהיא מזמינה אותה לדירתה. לאחר שקרוליין עוזרת למקס לגלות שחבר שלה בוגד בה והשתים עוברות לגור יחד ומחליטות להתחיל לעבוד על חלום משותף על עסק קאפקייקס. לאחר התחלה קשה השתיים מתחברות ומתקדמות במטרתן להשגת הכסף להקים עסק משותף. מקס מחבבת את ג'וני אומן רחוב וברמן אשר מפלרטט איתה חזרה. קרוליין מדפיסה כרטיסי ביקור לעסק ומקס במקביל לוקחת קרוס עיצוב עוגות מה שמוביל אותם לעבודה הראשונה שלהם בעיצוב קאפקייקס לחתונה גאה.
עונה 2
פרקים 25–48 (24 פרקים). החלה ב-24 בספטמבר 2012 והסתיימה ב-13 במאי 2013.
עונה 3
פרקים 49–72 (24 פרקים). החלה ב-23 בספטמבר 2013 והסתיימה ב-5 במאי 2014.
עונה 4
פרקים 73–94 (22 פרקים). החלה ב-27 באוקטובר 2014 והסתיימה ב-18 במאי 2015.
עונה 5
פרקים 95–116 (22 פרקים). החלה ב-12 בנובמבר 2015 והסתיימה ב-12 במאי 2016.
פיתוח והפקה
דנינגס הפכה לשחקנית הראשונה שלוהקה לאחר שקיבלה את תפקידה של מקס ב-18 בפברואר 2011. שבוע לאחר מכן, ב-25 בפברואר 2011, זכתה ברס באודישן לתפקידה של קרוליין, וגברה על שחקניות אחרות שהתמודדו על התפקיד. מוי, מוריס וקייט היו שלושת השחקנים הראשים האחרונים שלוהקו, ב-16 במרץ 2011.
ביקורות
הסדרה זכתה לציון "C" מוושינגטון פוסט. האנק סטואוור מצא את הסדרה כמשעממת, וטען שאמנם היו מעט סצנות מצחיקות אבל בסופו של דבר הסדרה היא "רענון פושר של הזוג המוזר" (סדרה אמריקאית משנות ה-70).
מבקר הטלוויזיה של העיתון "הבוסטון גלוב", מתיו גילברט, העניק לסדרה ציון של "+B" עקב התרשמותו מהליהוק וההפקה של הסדרה.
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות למדי מהמגזין אנטרטיינמנט ויקלי, ששיבח את דנינגס וברס על משחקן והכימיה ביניהן.
הסדרה משכה תגובה חיובית דומה ממרי מקנמרה, המבקרת של לוס אנג'לס טיימס, אשר הצהירה, "זוג מלצריות חכמות ומחוצפות משני צדי המסילה הן כמו קפה חם בכוס לבנה".
המבקר של "הוליווד ריפורטר", טים גודמן, אמר שלסדרה היה פוטנציאל אבל היא "בזבזה אותו כל שבוע, על בדיחות זולות, צפויות ולא משעשעות". גודמן גם ציין שבדיחות רבות בסדרה היו בעלות אופי גזעני.
ב-11 בינואר 2012, הסדרה זכתה בפרס הקומדיה הטלוויזיונית החדשה הטובה ביותר בטקס נבחרי הקהל ה-38.
אמילי נוסבאום, המבקרת של הניו יורקר, כתבה שהדרך שדמויות המשנה כתובות היא "כל כך גזענית עד שזה פחות מגעיל ויותר מביך". עם זאת, נוסבאום ציינה שלתוכנית יש "כל כך הרבה פוטנציאל", והשוותה אותה בחיוב לתוכנית השנייה של ויטני קאמינגס, יוצרת הסדרה.
באוסטרליה וניו זילנד, הסדרה זכתה לביקורות צוננות במיוחד. מייקל אידאטו, המבקר של "Sydney Morning Herald" מצוטט כמי שאמר: "זה די גרוע. למעשה, זו אחת התוכניות הגרועות ביותר שראיתי בחיי". בביקורתו הוא גם סנט בתוכנית על שהיא נראית כמו "פשיטת רגל מבחינה יצירתית". בניו זילנד, המבקר כריס פילפוט קרא לסדרה "התוכנית החדשה הגרועה ביותר של שנת 2012" ואמר: "אולי החטא הגדול ביותר שלה, והסיבה העיקרית לכך שאני נוטש את הסדרה, הן שתי בדיחות אונס בשלושת הפרקים הראשונים. אני לא חושב שהנושא של אונס מצחיק כהוא זה... לדעתי, כאשר אונס משמש כבדיחת פאנץ' ליין שנאמרת כלאחר יד בסיטקום סוג ג' כמו "מרוששות", זה מראה על זלזול מוחלט לאלה שסבלו מהתקפה דוחה שממזערת את הסבל שלהם, ומציגה חוסר הבנה ויצירתיות מצד כותבי הקומדיה".
עורך "TV Club", טוד ואן דר וורף, אמר שהסדרה מסתמכת על "הומור גזעני שמצריך את הופעתו של הסטריאוטיפ, המגלם אותו בצורה המגעילה ביותר, ואז כולם צוחקים על זה". מבקרים אחרים הצביעו על התיאור של האן לי כ"זעיר, ילדותי, אדם תאב בצע עם דפוסי דיבור ילדותיים". כשנשאל על הסטריאוטיפים האסייתיים במסיבת עיתונאים בינואר 2012, אמר מייקל פטריק קינג "אני לא מוצא דבר מזה פוגע". הוא הוסיף כי "מרוששות" מתבססת על שנינות רבה... הסדרה אינה אלא הנאה עבור הקהל".
שידורים מסביב לעולם
הסדרה משודרת במדינות הבאות:
רצח בני משפחת סולומון בחלמיש
רצח בני משפחת סולומון בחלמיש הוא פיגוע דקירה שהתרחש בליל שבת, כ"ח בתמוז תשע"ז (21 ביולי 2017). מחבל פלסטיני כבן 19 חמוש בסכין חדר להתנחלות חלמיש, פרץ לבית משפחת סולומון, רצח את האב יוסי סולומון, את הבן אלעד ואת הבת חיה, ופצע קשה את אם המשפחה, טובה. המחבל נורה ונלכד.
רקע
ביום שישי, 14 ביולי, בעקבות הפיגוע בהר הבית, שבו מחבלים ערביי ישראל הרגו שני שוטרים ישראלים, סגרה ישראל את הר הבית למשך יומיים, והציבה גלאי מתכות בחלק משערי הר הבית. אנשי הוואקף קראו לציבור המוסלמי לסרב להיכנס דרך השערים כל עוד גלאי המתכות מוצבים בהם, וניהלו את התפילות מחוץ להר. סביב הר הבית התחוללו עימותים והתפרעויות. ביום שישי שלאחר מכן עברו התפילות בשקט, אך לאחריהן התפתחו התפרעויות במזרח ירושלים, שכללו זריקות אבנים וירי זיקוקים לעבר השוטרים, ובמהלכן נהרגו שלושה פלסטינים שהשתתפו במהומות ומאות נפצעו.
הפיגוע
המחבל חדר להתנחלות חלמיש בטיפוס על הגדר, תוך שהוא מפעיל את מערכת ההתרעה. סייר היישוב שהוקפץ למקום לא הבחין בדבר וחשב שמדובר בנגיעה של חיה. סמוך לשעה 21:30 נכנס המחבל לבית משפחת סולומון, שבו ישבו עשרה מבני המשפחה לסעודת ליל שבת, שבעקבותיה תוכננה גם חגיגת שלום זכר להולדת נכד במשפחה. המחבל החל לדקור בסכין שהביא עמו את הנמצאים. הוא רצח את יוסי סולומון בן 70, ואת שני ילדיו, חיה סולומון בת 46, ואלעד סולומון בן 36. אשתו של אלעד, מיכל, מילטה את הילדים הקטנים לחדר והזעיקה את המשטרה.
שכן, לוחם מיחידת עוקץ בחופשה, שמע את הצעקות ורץ לזירת הפיגוע. הוא ירה במחבל דרך חלון המטבח ופצע אותו. בעת טיפול צוותי הרפואה בנפגעים במקום זינק המחבל לעבר החובשים אך נבלם על ידי כוחות הכוננות שבמקום. המחבל נעצר ונלקח במסוק לבית חולים לטיפול בפצעיו.
לאחר הפיגוע
לאחר הפיגוע פשטו כוחות צה"ל על הכפר שממנו יצא המחבל, עצרו את אחיו והחרימו אמצעי לחימה וכסף המיועד לטרור. הכוחות הטילו כתר על הכפר ומיפו את בית המחבל לקראת הריסתו.
בדוברו לפני מועצת הביטחון, הציג שגריר ישראל באו"ם דני דנון תצלומים של מתקפת הטרור ואמר שהרוצח ביצע את הרצח ביודעו שהוא יקבל משכורת של אלפי דולרים בחודש מהרשות.
חברי כנסת וכן שר הביטחון אביגדור ליברמן, ושר החינוך, נפתלי בנט, קראו לגזור עונש מוות על המחבל. בהמשך הביע גם ראש הממשלה, בנימין נתניהו, עמדה דומה.
ב-16 באוגוסט 2017 הרס צה"ל את הקומה הראשונה בבית המחבל שביצע את הפיגוע. בני משפחת סולומון עתרו לבג"ץ שיורה להרוס גם את הקומה השנייה, שיועדה לאחי המחבל, ולהחרים את קרקע המבנה, אך עתירתם נדחתה. חמישה מקרובי משפחתו של המחבל - הוריו, שני אחיו ודודו נדונו למאסר לאחר שהורשעו באי מניעת עבירה, משום שידעו על כוונתו לבצע פיגוע ולא דיווחו על כך. אמו של המחבל הורשעה גם בהסתה, לאחר ששיבחה את מעשי בנה וקראה לפגוע ביהודים.
תחקיר שביצע צה"ל והוצג ב-2 באוקטובר 2017 לאלוף פיקוד המרכז רוני נומה, מעלה מחדלים שאפשרו את חדירת מחבל. הפלוגה המרחבית והמערך האזרחי לא ביצעו את ההנחיות לאור הערכת מצב ואמצעי האבטחה לא הותקנו אף על פי שתוקצבו. מספר מפקדים ננזפו, וסגן הרבש"ץ הודח.
משפטו של המחבל
בדצמבר 2017 הורשע עומר עבד אל-ג'ליל בשלוש עבירות של גרימת מוות בכוונה (המקבילות לעבירת רצח), שתי עבירות של ניסיון לגרימת מוות בכוונה תחילה ובעבירת הסתה. ב-15 בפברואר 2018 גזר עליו בית המשפט הצבאי בעופר ארבעה מאסרי עולם: שלושה בגין כל רצח, ועונש מאסר עולם נוסף בשל ניסיונו לרצוח את טובה סולומון, אם המשפחה, שנפצעה בפיגוע. בנוסף חויב לפצות את בני המשפחה בסכום של 1.8 מיליון ש"ח. בגזר הדין דרשו השופטים כי המחבל לא ישוחרר בשום עסקה עתידית. בדעת מיעוט ביקש השופט סא"ל דב גלבוע להטיל על המחבל עונש מוות.
בלה אורמוש
בלה אורמוש (במקור שפיצר, בהונגרית: Ormos Béla; אויפשט, 1 במרץ 1899 – מחנה הריכוז מאוטהאוזן, 13 באפריל 1945) היה שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-הונגרי, קומיקאי ושחקן מוכשר, כישרון גדול עולה שנגדע באיבו בשואת יהודי הונגריה בגיל 46.
קורות חייו
רעייתו הייתה שרה אלינגר, איתה התחתן ב-24 בדצמבר 1932 בבודפשט.
מבצע ביגמי
מבצע ביגמי (באנגלית: Operation Bigamy), או בשמו הנוסף "מבצע סנודרופ" (Snowdrop), היה פשיטת קומנדו כושלת, שנערכה בספטמבר 1942 במסגרת המערכה במדבר המערבי במלחמת העולם השנייה, על ידי שירות האוויר המיוחד, בפיקוד לוטננט קולונל דייוויד סטירלינג בסיוע של קבוצת המדבר ארוכת הטווח. התוכנית הייתה להשמיד את מתקני הנמל בבנגאזי ולפשוט על שדה התעופה בבנינה שבלוב בתיאום עם חיל האוויר. הפשיטה נועדה גם לשמש כפעולת הסחה לטובת מבצע אגרימנט, הפשיטה המתוכננת על נמל טוברוק.
מהלך המבצע
התוכנית כללה "מסע מפרך סביב קצהו הדרומי של ימת החול הגדולה" המבצע הסתיים בכישלון. הכוח הפושט התגלה בחסימת דרכים על ידי יחידת סיור איטלקית וסטירלינג החליט לסגת לאל-כופרה. במהלך הנסיגה, מטוסי חיל הויא הגרמני פגע בכ-70 כלי רכב בשטח הצחיח.
לאחר המבצע השורדים נהפכו לגדוד הראשון של שירות האוויר המיוחד.
השם הנפוץ, אם כי לא מדויק, מבצע "Snowdrop" מקורו במהדורות המוקדמות של ספר "קבוצת המדבר ארוכת הטווח" של ביל קנדי שו. באותה עת, מדיניות ביטחון המידע של משרד המלחמה לא איפשרה להשתמש בשמות מבצעים אמיתיים.
דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו
דאדרה ונגר האולי ודאמאן ודיו (בהינדי: दादरा और नगर हवेली एवं दमन और दीव) היא טריטוריית איחוד בהודו,שהוקמה ב-2020 על ידי מיזוג הטריטוריות דאדרה ונאגר האוולי ודאמאן ודיו. הטריטוריה מורכבת ארבעה מחוזות: דאדרה, נאגר האוולי, דאמאן ודיו. כל ארבעת האזורים היו בעבר חלק מהודו הפורטוגזית, עם בירה משותפת בפאנאג'י שבגואה.
היסטוריה
דמאן ודיו היו מושבות פורטוגזיות משנות ה-20 של המאה ה-20 ועד שסופחו להודו ב-19 בדצמבר 1961. דאדרה ונגר האוולי סופחו על ידי הוד ב-11 באוגוסט 1961. פורטוגל הכירה רשמית בריבונות הודית על האזורים רק לאחר מהפכת הציפורנים בשנת 1974.
דמאן ודיו היו כחלק מטריטוריית האיחוד של גואה, דאמאן ודיו בין השנים 1962 ו-1987, והפכו לטריטוריית איחוד נפרדת כאשר גואה קיבלה מעמד של מדינה. דאדרה ונאגר האוולי היו טריטוריית איחוד החל מסיפוחן להודו ב-1961.
ביולי 2019 הציעה ממשלת הודו למזג את שני הטריטוריות לטריטוריית איחוד אחת על מנת לצמצם כפילות שירותים ולהפחית את עלות הניהול. הפרלמנט של הודו אישר חוק לאיחוד הטריטוריות ב-26 בנובמבר 2019, ונשיא הודו חתם עליו ב-9 בדצמבר 2019. לשני הטריטוריות היה בעבר מושל משותף ואותם פקידי ממשל. העיירה דמאן נבחרה להיות בירת הטריטוריה החדשה של הטריטוריה האיחוד בפועל נקבע ל-26 בינואר 2020.
דאדרה ונגר האוולי ודאמאן ודיו מורכבת מארבעה אזורים נפרדים הממוקמים במערב הודו. דאדרה היא מובלעת קטנה בתוך מדינת גוג'אראט. נאגר הוואלי היא מובלעת בצורת כ' הממוקמת בין מדינות גוג'ראט ומהרשטרה המכילה מובלעת נגדית של גוג'ראט סביב הכפר מג'וואל. דמאן היא מובלעת על חוף גוג'ראט, ודיו הוא אי מול חופי גוג'אראט.
מנהל
דאדרה ונגאר האולי ודמאן ודיו מנוהלת כטריטוריית איחוד של הודו. נשיא הודו ממנה מנהל לניהול הטריטוריה מטעם הממשלה המרכזית של הודו. השלטון המרכזי רשאי למנות יועצים שיסייעו למנהל בתפקידיו.
בירת הטריטוריה היא דמאן בעוד סילבסה היא העיר הגדולה ביותר.
בפרלמנט של הודו
דאדרה ונגר האוולי ודמאן ודיו שולחת שני חברים ללוק סבהה, הבית התחתון של הפרלמנט ההודי. הטריטורייה מחולקת לשני מחוזות בחירה: מחוז דמאן ודיו ומחוז דדרה ונאגר האוולי.
יעלה ויבוא (שיר)
יעלה ויבוא הוא שיר מאת המשורר והפזמונאי יורם טהרלב, שהלחין בני נגרי וביצע גידי גוב בפסטיבל הזמר והפזמון של שנת תשל"ג-1973.
רקע
השיר נכתב לפסטיבל הזמר והפזמון של שנת 1973, על פי הנוהג בתחרות לפיה נכתב השיר תחילה ורק לאחר מכן נבחר המבצע. גידי גוב, שהיה לאחר סיום שירותו בלהקת הנח"ל הסכים להשתתף בפסטיבל. השיר עובד על ידי מלחין השיר, בני נגרי, כששלישיית אף אוזן גרון (הגלגול הראשון של הכל עובר חביבי) ושלישיית בנות חוה ליוו את גוב בשירה.
מורכבות השיר ואופן שירתו של גוב הצעיר, שהיה שונה מהמקובל בפסטיבלים, הובילו לאי הצלחתו בתחרות. עם זאת זכה השיר לפופולריות בתקופה שלאחר הפסטיבל ואף הגיע למקום ה-24 במצעד הפזמונים העברי השנתי של אותה שנה. גוב עצמו משך תשומת לב רבה, מה שאכן סייע לקדם את הקמתה של כוורת.
תוכן השיר
שם השיר לקוח מתוך תפילת יעלה ויבוא הנאמרת בראש חודש ובמועדים, המתחילה במילים:.
השיר עשוי כמעין כתב חידה, כשכל בית מרמז לדמות תנ"כית המוזמנת להופיע וקושר אותה להר אליו צופה הדובר. הפזמון מביע את תחושת ההתפעלות של הצופה אל מול גיבוריו:
הבית הראשון מתייחס למשה רבנו, מנהיג עם ישראל במדבר סיני, שלא זכה להיכנס אל ארץ ישראל אך השקיף עליה מפסגת הר נבו:
בתרבות
עד היום נחשב השיר לאחת הקלאסיקות של פסטיבל הזמר וכן של גוב עצמו והופיע באלבומיו "שירים שהתפזרו" (1993) ו"שלל שיריו" (2009). שם השיר ניתן לאוסף התקליטורים "יעלה ויבוא" שכלל את "מיטב השירים של פסטיבלי הזמר", ביניהם שיר זה (הד ארצי, 2009), והוא נכלל גם באוסף "שירת התנ"ך" שיצא שנה קודם לכן (התו השמיני, 2008).
בעונתה העשירית של תוכנית הריאליטי "כוכב נולד", בה השתתף גוב כשופט, ביצעה המתמודדת עדי ארגלזי את השיר שהיה חלק מ-100 הקלאסיקות הישראליות מהן התבקשו המתמודדים לבחור.
אלבום מחווה ליורם טהרלב, שחלקו הראשון פורסם בחודש מאי 2021 (לפני פטירתו של טהרלב), נקרא על שם השיר.
הארמייה השמינית (ברית המועצות)
הארמייה השמינית (ברוסית: армия я-8) הייתה ארמייה של הצבא האדום שלחמה במלחמת החורף ובמלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
היחידה הוקמה ב-14 בספטמבר 1939 על בסיס היחידות שהיו ממוקמות באזור נובגורוד. במהלך אוקטובר 1939 היא עברה לאזור פטרוזבודסק. עם תחילת מלחמת החורף היא כללה 71,000 לוחמים. עם סיום הקרבות היחידות הועברו למחוז פסקוב. ביוני 1940 יחידות הארמייה השתתפו בכיבוש המדינות הבלטיות ולאחר סיום המבצע, מטה הארמייה הוצב בטלין כאשר היחידות היו מוצבות בשטח אסטוניה הסובייטית, לטביה הסובייטית וליטא הסובייטית.
ב-22 ביוני 1941 הארמייה החלה בקרבות מגננה באזור הגבול של ברית המועצות. בהמשך הם היו חלק של הצבא האדום שהיגן על לנינגרד במהלך מצור לנינגרד. במהלך סוף 1941 ו-1942 בנוסף לקרבות מגננה הם ניסו מספר מתקפות נגד במטרה לפורץ את המצור, אך ללא הצלחה. גם במהלך שנת 1943 הארמייה השמינית ניסתה מספר מתקפות נגד, אך לא הצליחה לשבור את קווי הגנה של הגרמנים.
בשנת 1944 במהלך מבצע לנינגרד-נובגורוד המצור נשבר. בקיץ 1944 יחידות הארמייה השמינית שחררו את העיר נרבה ובהמשך טלין. לאחר שחרור כל השטח של אסטוניה הסובייטית יחידות הארמייה הועברו לעתודה.
בספטמבר 1945 הארמייה פורקה.
לודוביקה סימנוביץ'
סופי לודוביקה סימנוביץ' (בגרמנית:  Sophie Ludovike Simanowiz; 21 בפברואר 1759 – 3 בספטמבר 1827) הייתה ציירת פורטרטים גרמנית בסגנון קלאסי.
ביוגרפיה
אביה היה חובש צבאי ואמה הייתה בתו של רוקח. היא נולדה בצריף בו הועסק אביה. בשנת 1762 עברה משפחתה לרודוויגסבורג, שם גדלה עם פרידריך שילר ואחיותיו. כריסטופין, שהייתה הראשונה שזיהתה את כישרונו של פרידריך, הפכה לחברה שלה לאורך החיים.
משפחתה העריכה את כישרונה האמנותי ועשתה כל מאמץ לקדם את הקריירה שלה. האקדמיה הדוכסית בלודוויגסבורג ובית הספר בשטוטגרט לא קיבלו נשים, אך בשנת 1776 הסכים פרופסור בקרלסשול, ניקולה גויבל, להעביר לה שיעורים פרטיים.
בשנת 1787, בתמיכתם הכספית של הדוכס קרל השני אויגן ופילגשו פרנציסקה פון הוהנהיים, היא הצליחה לנסוע לפריז וללמוד אצל המיניאטוריסט אנטואן וסטייה. היא נשארה כמעט שנתיים, ואז קיבלה משימה לצייר דיוקנאות עבור הדוכס פרידריך אויגן, אחיו של קרל, במומפלגארד (בהווה מונבליארד). דיוקנאות אלה מעולם לא הושלמו, כאשר היא חזרה לשטוטגרט בשנת 1789 כדי להתחתן עם סגן פרנץ סימנוביץ', בן כיתה ותיק של שילר, שהיה ארוסה מאז 1786.
בשנת 1792, מצבה נעשה רעוע כאשר מארחיה עברו חיפוש מצד אוהדי המונרכיסטים ונאלצו לברוח לאחוזתם בספרד. סימנוביץ' נותרה מאחור. בתחילת 1793, חברתה עזרה לה לברוח לנורמנדי שם קיבלה דרכון לצאת מצרפת. כשהגיעה לשטרסבורג, היא הייתה חולה מאוד ובילתה שישה שבועות במיטה, מטופלת על ידי חברים.
כשחזרה ללודוויגסבורג, היא התחילה לצייר דיוקנאות של משפחת שילר. דיוקנאותיהם של פרידריך ורעייתו שרלוט נעשו בזמן שהייתה בולנשטיין.
בשנת 1798 הועבר בעלה, לשטוטגרט והיא הצטרפה אליו לשם. בשנה שלאחר מכן הוא לקה בשבץ ששיתק את רגליו. היא הפכה למטפלת שלו בעשרים ושמונה השנים הבאות. בשנת 1812 הם חזרו ללודוויגסבורג. אחיה הבכור, פרידריך, היה כומר בארדמנהאוזן הסמוכה ולעיתים קרובות הם היו משתתפים שם בפגישות פוליטיות כדי להביע סולידריות עם אלה שנלחמו בנפוליאון.
פרנץ נפטר ביוני 1827 והיא נפטרה כמה חודשים לאחר מכן.
היא השלימה כ-100 דיוקנאות (אף אחד לא חתום), רובם באוספים פרטיים. יש לה אנדרטה במוזיאון העירוני של שורנדורף. אחד האחיינים שלה היה המדען הידוע, קרל רייכנבאך.
נודלמן
נוּדֶלמן (בכתב לטיני: Nudelman; ברוסית: Нудельман; ביידיש: נודעלמאן) הוא שם משפחה אשכנזי, שפירושו הוא חייט.
אין כעסקי השעשועים
אין כעסקי השעשועים (באנגלית: There's No Business Like Show Business) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1954 בבימויו של וולטר לאנג, עם אתל מרמן, דונלד אוקונור, מיצי גיינור ומרילין מונרו בתפקידים הראשיים.
הסרט מתאר את קורותיה של משפחת בדרנים בשנים 1919 עד לתחילת מלחמת העולם השנייה. סיפורה אמור לייצג את האנרגיה, הנחישות והחוסן שמאפיינים את עולם עסקי השעשועים האמריקאי. המוזיקה וכל השירים בסרט הם של אירווינג ברלין שלא נכתבו במיוחד לסרט הזה אלא העלילה נרקמת סביבם.
בסרט ביצועים מרהיבים של כמה משיריו המפורסמים של ברלין כמו "Alexander's Ragtime Band", "Puttin' On the Ritz","Heat Wave", ו"There's No Business Like Show Business" שנכתב למחזמר הנודע אנני אוקלי אשת לפידות בו שיחקה מרמן בתפקיד ראשי בברודוויי.
פיבי והנרי אפרון היו מועמדים לפרס גילדת הכותבים של אמריקה לסרט מוזיקלי.
תקציר עלילה
הבן הצעיר סטיב עוזב את החמישייה מחליט לעבור לכנסייה ומתמנה לכומר צבאי.
טים מתאהב בזמרת מתחילה, ויקטוריה (ויקי) פרקר (מרילין מונרו), מחזר אחריה ומזמין אותה להופיע במופע שלהם במיאמי והיא מבצעת של את "גל חום" (Heat Wave). ויקי עובר לניו יורק וטים וקייטי מצטרפים אליה להופעות אך היא מקבלת בקרירות את חיזוריו של טים. טים משתכר ונפצע בתאונת דרכים. מולי מחליפה אותו במופע ושרה ורוקדת עם קייטי את "מלח אינו מלח בלי כתובת קעקע". טרי מבקר את טים בבית חולים ומתפתח ביניהם ויכוח קשה שבסופו סוטר לו האב. טים נעלם מבית החולים וההורים מחפשים אחריו לשווא במשך שנה.
לבסוף נערך מופע ענק בהיפודרום של ניו יורק בהשתתפות מיטב אמני הוודוויל. בהופעה משתתפת מולי בשיר "אין כעסקי השעשועים". טים מגיע בהפתעה ומתפייס עם ויקי וכל המשפחה המורחבת מבצעים לבסוף את "אין כעסקי השעשועים" בליווי להקה גדולה של רקדנים וזמרים.
יחסי אריתריאה–תימן
יחסי אריתריאה-תימן הם היחסים הבילטרליים בין אריתריאה לתימן. ב-2004 נשיא וראש ממשלת אריתריאה איסאייס אפוורקי הוזמן לבקר בתימן וביקר שם במשך יומיים, בליווי שרי ממשלתו ואנשי צבא בכירים, ביניהם שר החוץ של אריתריאה עלי סעיד עבדאללה.
הסכסוך על איי האניש
איי האניש שבים סוף היו במחלוקת בין שתי המדינות בשלהי 1995. המחלוקת גרמה לקרבות שהתנהלו בין שתי המדינות במשך שלושה ימים (מ-15 עד 17 בדצמבר 1995), אריתריאה ניצחה בקרבות והיא החזיקה באיים עד ל-1998. באותה שנה נקבע שמרבית מהשטח שבו נמצאים האיים שייך לתימן ולא לאריתריאה.
רמדי
רוס פילר (באנגלית: Ross Filler; נולד ב-1972), ידוע בשם הבמה רמדי (Remedy), הוא ראפר ומפיק מוזיקלי יהודי-אמריקאי.
קורות חייו
נולד וגדל בסטטן איילנד בניו יורק למשפחה יהודית. סבו וסבתו ניצולי שואה, דודו הגדול נורה בגבו ומשפחתו נהרגה במחנות הריכוז על ידי הנאצים.
בשנת 2001 הוציא רמדי את אלבום הבכורה שלו, The Genuine Article. האלבום קיבל לביקורות חיוביות וזכה להצלחה רבה במצעדי הבילבורד, תוך שהגיע למקום ה-130 בבילבורד 200, למקום ה-30 במצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ ולמקום החמישי במצעד האלבומים העצמאים.
בשנת 2004 התארח באלבומה של משפחת תאקט, "אולסטארז", בשיר "I Like It" לצידם של סאבלימינל ואילן בבילון. בשנת 2006 התארח בשירו של הזמר הישראלי צ'ולו "שורפים ת'עיר" מתוך האלבום "תבלין ישן" לצד סילברדון.
בשנת 2010 הוציא את המיקסטייפ It All Comes Down to This. המיקסטייפ הופק על ידי רמדי עצמו בשיתוף חבר ההרכב וו טאנג קלאן ריזה.
דיפרוסופוס
דיפרוסופוס (באנגלית: Diprosopus) מכונה גם שכפול פני-גולגולתי (Craniofacial Duplication), היא מחלה מולדת נדירה שבה חלק ממבנה הפנים, או כולו, משוכפל.
תיאור ושכיחות
מבנה הגוף ומספר הגפיים של ולדות עם דיפרוסופוס יהיה נורמטיבי בדרך כלל, אך קיים מום בחלק בגולגולת הסוגר על המוח שגורם לכפילות בפנים, מלאה או חלקית.
זהו מקרה נדיר של תאומים סיאמיים שקורה 1 לבין 180,000 עד כ-15 מיליון לידות עם שכיחות גבוהה יותר בולדות ממין נקבה ביחס של 2:1. בספרות הרפואית דווחו רק כ-35 מקרים מאומתים של התופעה.
לא ניתן להפריד בניתוח תאומים שנולדו עם דיפרוסופוס משום שמערכת העצבים גם היא מוכפלת.
התאוריה המקובלת היא שדיפרוסופוס נוצר בשלב מוקדם של ההריון, בערך בשבוע השני להריון (12- 13 ימים מתחילת ההריון)
אבחון
ניתן לאבחן מקרה של דיפרוסופוס עוד בשלב ההיריון על ידי בדיקות אולטרה סאונד, MRI וCT. במידה והאבחון נעשה בשלב מוקדם של ההריון, ניתן לבצע הפלה.
ההסתברות ללידה של ולד עם דיפרוסופוס גבוהה יותר משאר האוכלוסייה במקרים הבאים:
סיבות אפשריות
לא ידוע מה בדיוק גורם לדיפרוסופוס, אך ישנן שתי תאוריות מקובלות:
מקרים מפורסמים באדם
ב-10 במרץ 2008, בכפר סמפורה סנאי, ליד דלהי, הודו, נולדה תינוקת בשם לאלי סינג עם מחלה זו. לידתה הייתה קשה (דיסטוקיה) ודרך אפיסיוטומיה (חיתוך החיץ הנרתיקי והפרינאום). המקומיים הכריזו עליה כגלגול נשמות של דורגה, אלה לה שלוש עיניים, וכמו כן של האל ההינדי גנש. מאחר שהוריה סירבו להעריכה באמצעות סריקת CT או MRI, ללא הדמיה לאבחון, לא ניתן היה לדעת את מלוא חומרת המצב ואילו מבנים חיוניים במוחה מושפעים; ולפיכך כל הערכה של יכולתה לשרוד הייתה ספקולטיבית בלבד, אם כי משפחתה דיווחה שהיא מתפקדת כרגיל. אף על פי כן, זמן קצר לאחר מכן, עקב חך שסוע ותזונה לקויה של סוכר וחלב מדולל, התינוקת סבלה מזיהומים ומהקאות והוחזרה לבית החולים. ניסו לייצב את מצבה על ידי מתן אנטיביוטיקה ותמיסת מלח, אולם, שש שעות אחר כך היא נפטרה. היא נקברה בכפרה, שם נבנה מקדש לזכרה.
ב-2014 נולדו התאומות הופ ("תקווה") ופיית' ("אמונה") בסידני, אוסטרליה, הן שיתפו גוף אחד בעל שני פנים ושני מוחות, ונפטרו ביום ה-19 לחייהן.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1980
טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1980 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984.