cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרנק דה בור
קריירת מועדונים
באפריל 2006 הודיע דה בור על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית
דה בור נחשב למנהיג מלידה ושימש קפטן הנבחרת ההולנדית עד פרישתו אחרי יורו 2004. הוא נחשב למגן מוכשר, שמפצה על איטיותו בעבודה קשה ומרובה.
דה בור ייצג את הולנד במונדיאל 1994, במונדיאל 1998, ביורו 1992 וביורו 2000. דה בור זכור בשל שתי החמצות פנדלים במעמד חצי גמר יורו 2000 מול איטליה. לזכותו של דה בור זכור בישולו לדניס ברגקאמפ בדקה האחרונה של משחק רבע הגמר במונדיאל 1998 שהוביל את הולנד לנצח את ארגנטינה ולהעפיל לחצי הגמר.
ב-29 במרץ 2003, במשחק ביתי נגד צ'כיה, הפך דה בור לכדורגלן ההולנדי הראשון שהגיע למאה הופעות במדים הלאומיים. הוא סיים את הקריירה הבינלאומית לאחר שפציעה אילצה אותו להתחלף במשחק רבע גמר יורו 2004 נגד שוודיה. עקב הפציעה פספס גם את שלב חצי הגמר בו הפסידה נבחרת הולנד לפורטוגל.
קריירה כמאמן
דה בור הכריז על פרישתו מכדורגל באפריל 2006 אחרי שמיעט לשחק בקבוצת א-שמאל בקטר.
במהלך מונדיאל 2010, היה דה בור עוזרו של מאמן נבחרת הולנד ברט ואן מרוויק יחד עם כדורגלן העבר פיליפ קוקו. הולנד הגיעה עד לגמר בו הפסידה לספרד בדקות הסיום של הארכה.
אייאקס
החל משנת 2007 שימש דה בור כמאמן באייאקס ואחראי על מחלקת הנוער עד למינויו בדצמבר 2011 למאמן קבוצת הבוגרים.
ב-6 בדצמבר 2010, לאחר התפטרותו של מרטין יול, מונה דה בור למאמן הקבוצה הבוגרת של אייאקס. המשחק הראשון אותי ניהל היהי במסגרת ליגת האלופות נד מילאן. אייאקס ניצחה 0–2 במשחק שהתקיים בסן סירו. בהמשך אותה העונה הוביל דה בור את אייאקס לאליפות הולנד.
ב-27 באפריל 2014 זכה דה בור בתואר האליפות הרביעי שלו עם אייאקס, המאמן הראשון שהשיג זאת בליגה ההולנדית. יתר על כן, זה סימן את הפעם הראשונה שאייאקס זכתה אי פעם בארבעה תוארי אליפות ברצופית. דה בור זכה בשלב זה בסך הכל בתשע אליפויות הולנד עם אייאקס כשחקן וכמאמן, שיא כל הזמנים. עם זאת, עונת 2014/2015 הייתה חלשה ואייאקס סיימה במקום השני, 17 נקודות אחרי פ.ס.וו. איינדהובן.
ב-11 במאי 2016 הודיע דה בור על התפטרותו מאימון אייאקס לאחר שהקבוצה שוב איבדה את תואר האליפות במשחק האחרון של העונה.
אינטר מילאנו
ב-8 באוגוסט 2016 מונה למאמנה של אינטר במקומו של רוברטו מנצ'יני בחוזה לשלוש שנים.
המשחק הראשון אותו ניהל היה הפסד 2:0 בחוץ מול קייבו ורונה ב-21 באוגוסט. לאחר המשחק ספג ביקורת רבה על כך ששיחק עם שלושה בלמים, דבר אותו מעולם לא עשה באייאקס. הקבוצה גילתה חוסר יציבות והתקשתה גם בליגה האירופית כאשר הפסידה במשחק הפתיחה 0–2 בבית להפועל באר שבע ו-3–1 לספרטה פראג. אינטר סיימה אחרונה בשלב הבתים עם שש נקודות בלבד.
לאחר ארבעה הפסדים רצופים, דבר שדרדר את הקבוצה עד למקום ה-12 בסרייה א', פוטר דה בור ב-1 בנובמבר מתפקידו לאחר 85 ימים בלבד בהם היה בתפקיד.
קריסטל פאלאס
ב-26 ביוני 2017 מונה למאמנה של קריסטל פאלאס מהפרמיר ליג בחוזה לשלוש שנים.
דה בור פוטר מתפקידו כעבור 10 שבועות בלבד כאשר פאלאס הפסידה בארבעת משחקי הליגה הראשונים שלהם מבלי לכבוש שער אחד - הקבוצה הראשונה מזה 93 שנים שפותחת עונה ללא שער לאחר ארבעה מחזורים. הוא עזב את המועדון לאחר שניהל אותה במשך 450 דקות בלבד, מה שהפך אותו למאמן שאימן קבוצה הכי מעט זמן בעידן הפרמייר ליג. (מבחינת מספר משחקים, לא מספר ימים).
בהתייחסו לתפקידו של דה בור בקריסטל פאלאס, תיאר ז'וזה מוריניו את דה בור כ"מאמן הגרוע ביותר בתולדות הפרמייר ליג".
אטלנטה יונייטד
ב-23 בדצמבר 2018 מונה למאמן אטלנטה יונייטד מליגת ה-MLS.
ב-24 ביולי 2020, לאחר שלושה הפסדים במסגרת MLS is Back Tournament, אטלנטה ודה בור סיכמו לסיים את התקשורת ביניהם.
נבחרת הולנד
ב-23 בספטמבר 2020 מונה למאמנה של נבחרת הולנד במקומו של רונלד קומאן שעזב לטובת ברצלונה. דה בור חתם על חוזה עד 2022.
ב-7 באוקטובר ערך בכורה כמאמן במשחק ידידות נגד מקסיקו, משחק שהסתיים בהפסד של הבנחרת ההולנדית 0–1.
ב-29 ביוני 2021 פוטר דה בור אחרי הפסד הנבחרת 0–2 לנבחרת צ'כיה, בשלב שמינית הגמר בטורניר יורו 2020, אחרי שלב בתים מוצלח שכלל שלושה ניצחונות משלושה משחקים.
חיים אישיים
דה בור נשוי ואב לשלוש בנות. אחת מעיניו נפגעה כאשר עבר טיפול קשתית העין השמאלית שלו נתקעה, כך שהאישון כבר לא מתרחב או מתכווץ, וכך נראה כאילו יש לו שתי עיניים בצבעים שונים.
טראומה גופנית
טראומה גופנית, פציעה או חבלה היא פגיעה בשלמות רקמות הגוף כתוצאה מפגיעה ממקור חיצוני.
בשפה הרפואית, "טראומה גופנית" מכונה בקצרה "טראומה" (למשל: "יחידת הטראומה של בית החולים"). הענף הרפואי החוקר פציעות וחבלות גופניות מכונה "טראומטולוגיה", והוא מהווה ענף של רפואת חירום.
בעשורים האחרונים הפך לימוד נושא הטראומה לנושא מרכזי ברפואה. הפרמדיק, מקצוע חדש שהוגדר בשנות ה-70, הוא מטפל בכיר המתמחה בטיפול בטראומה ומנהל את הצוות הרפואי בשטח. הפרמדיק עובר הכשרה אינטנסיבית שאורכה לפחות שנה, ובסמכותו לתת תרופות, לבצע התערבויות פולשניות ועוד, זאת בניגוד לקורס החובשים הקצר. כיום, ניתן במספר אוניברסיטאות ללמוד לתואר ראשון ברפואת חירום (התואר אורך 3 שנים).
חומרת הפציעה
בישראל מקובל למדוד את חומרת הפציעה על פי המידה בה היא מסכנת את החיים:
אין קשר בין חומרת הפציעה לבין חומרת הלקות שהפצוע יצטרך לחיות עמה אחרי שיצא מסכנת חיים. לדוגמה, מי שסובל מאיבוד דם חמור הוא פצוע קשה, שעשוי להחלים לחלוטין כתוצאה מקבלת טיפול דחוף. לעומתו, מי שנפגע בעיניו מרסיסים עשוי שלא להיות בסכנת חיים כלל, אך להתעוור ולסבול מלקות קשה למשך שארית חייו. טראומה נבדלת ממחלה בכך שמקורה חיצוני. כלומר פגיעה פיזית בגוף, כשזו מתרחשת לרוב במהירות. מחלות, לעומתה, מקורן פנימי (גם אם מדובר בחיידק או נגיף מהסביבה, הרי שאת פעולתו המזיקה הוא גורם בתוך הגוף); ברוב המחלות אכן יש נזק פיזי לרקמות בגוף, אך הנזק נגרם כתוצאה משיבוש ביוכימי בפעולת תאי הגוף, ולא מחבלה; בנוסף, מחלות מסוימות נמשכות על-פני שנים ארוכות; אף אירועי מחלה פתאומיים, כהתקף לב או שבץ, נובעים בדרך-כלל ממחלות איטיות שקדמו לאירוע.
חלוקה לפי גיל ואזור בגוף
טראומות גופניות נחלקות לכמה קבוצות:
טיפול שטח
קביעת סוג הטיפול בשטח מחייב זיהוי סוג הפגיעה. הפגיעות הנפוצות הן: רסיסים (בפרט, סכינים וקליעים), הדף שגורם לחבטה בגוף נוקשה, חבטה ללא הדף, איבוד הכרה, מחלה, התייבשות, דימום (פנימי או חיצוני), חוסר חמצן (תוצאה של טביעה, חניקה או הלם), הלם (בלי איבוד הכרה), התקף לב ושבץ.
איבוד הכרה ודופק
עקב מחלה, חבטה ללא דימום, הלם וחוסר חמצן.
יש לפעול על פי סכמת ABC. לפי הנחיות american heart association יש לבצע 30 עיסויים ושתי הנשמות:
התייבשות
טיפול מקביל לטיפול במחלה ובחבטה, אך כולל גם הזרמת נוזלים לווריד או דרך הפה במקרים מסוימים.
רסיסים
רסיסים גורמים תמיד לדימום חיצוני, אותו יש לחסום. אסור לשלוף רסיסים קטנים, הוצאת החפץ התקוע עלולה לגרום לנזק נוסף לגידים ולשריר ואף לקרוע כלי דם נוספים ולכן יש להוציאם רק אחרי שצילמו את האזור ורק על ידי אדם שמוסמך לכך.
הדף שגורם לחבטה וחבטה
הרגעה, בדיקה אם יש דימום פנימי (במידה ויש דימום לחץ הדם יהיה נמוך מהרגיל או לא יימצא כלל), בדיקות הכרה מתמידות ומתן חמצן בעירפול חושים.
הלם
הלם הוא מצב שבו לגוף אין אפשרות לשמור על לחץ הדם, ויש לכן ירידה באספקת החמצן לרקמות הגוף. הלם הוא מצב חירום, המסכן את חיי הפצוע באופן מידי ויש לטפל בו באחריות, ובהתאם לסוג הפגיעה. ישנם סוגים רבים להלם.
שבץ והתקף לב
הזרמת חמצן.
ילדים
עקב השוני האנטומי והפיזיולוגי פציעות אצל ילדים צריכים להתייחס באופן שונה.
בנים נפצעים יותר מבנות ביחס של 2:1
חמש הפציעות המובילות בעולם אצל ילדים הן:
חלק חשוב בניהול טראומה אצל ילדים הוא הערכת משקל גופם על מנת לדייק במנת התרופה הניתנת כדי לטפל בהם, ולכן הומצאו מספר שיטות להערכת משקל גוף: שיטת ברזלי, נוסחת לפלר, ונוסחת ת'רון.
היריון
טראומה מתרחשת אצל 5% מכל ההריונות, וזו הסיבה המובילה למוות של האימהות.
אישה בזמן היריון יכולה לחוות מספר סיבוכים כמו היפרדות שליה, לידת פג, וקרע ברחם. בטיפול בטראומה בזמן היריון משתמשים במכשירים הפולטים קרינה מייננת שהוכח כי היא יוצרת מומים אצל התינוק, אך למרות זאת רופאים משתמשים בבדיקות שמשתמשים בקרינה אך רמת הקרינה נחשבת לבטוחה ולא אמורה לפגוע בתינוק.
עקב השינויים הפיזיולוגים בזמן היריון קשה לאבחן מצבי הלם. מסיבה זו מומלץ שאישה המגיעה לשבוע ה-23 שתחובר למוניטור עוברי על מנת לעקוב אחר העובר.
טראומה נפשית
טראומה נפשית (המכונה בשפת היום-יום "טראומה") נחקרת במסגרת הפסיכולוגיה. חלק ממקרי הטראומה הנפשית, הנוצרים בעקבות היחשפות אדם כלשהו למראות קשים, דוגמת אירועי מלחמה ("הלם קרב") או (פיגוע) - מטופלים בזירת האירוע בלבד - כפציעה גופנית לכל דבר. לאחר מכן, יטופלו פסיכולוגית ו/או תרופתית - בהתאם לסוג הטראומה הנפשית ולחומרתה. בזירות הקטל הללו, מקובל לדווח על נפגעים לפי ארבעת סיווגי חומרות הטראומות הגופניות שפורטו לעיל, ומוסיפים לדווח אודות נפגעי הטראומות הנפשיות, ללא קשר לעוצמת הטראומה שעברו, כ"נפגעי הלם קרב" במלחמה או "נפגעי חרדה" באירוע טרור, בהתאמה.
תכפירי
תכפירי ( تكفيري ) הוא מונח בו משתמשים כדי לאפיין קבוצות אסלאמיסטיות. ארגונים קיצוניים משתמשים במילה "תכפיר" (تكفير, כפירה) כדי לאפיין מוסלמים שאינם חיים על פי החוקים הקשוחים על פיהם הם חיים. האשמה בכפירה אינה מתייחסת ללא-מוסלמים, אלא אך ורק למוסלמים שבראיית הקבוצה הקיצונית "כופרים" בעיקרי הדת.
כאשר מגדירים ארגון אסלאמי, השאלה אם הוא תכפירי או אינו היא חשובה, משום שהיא מבדילה בין הארגונים המתונים יותר לקיצוניים. ארגונים שממקדים את פעילות הטרור וההסתה שלהם נגד לא-מוסלמים נחשבים למתונים יותר, בעוד שקבוצות שמאשימות בכפירה מוסלמים שאינם מקפידים על החלת השריעה על כל תחומי חייהם נחשבות קיצוניות יותר. בהגדרה זו, ארגונים סלאפיים תכפיריים, כוללים את כל השיעים המוסלמים.
בראיית הקבוצות התכפיריות, המשטרים במזרח התיכון הדרדרו לתקופת הבערות (הג'אהיליה) הקדם אסלאמית. לכן, מספר רב של פיגועים מארגונים אלו מכוונים נגד מטרות של המשטר (צבא, בתי משפט, בניינים ציבוריים). שאיפת הקבוצות התכפיריות היא הקמת מדינות אסלאמיות בכל המדינות בהן המוסלמים מהווים רוב, בשאיפה להקמת ח'ליפות - מדינה אסלאמית גדולה.
בתאולוגיה
המילה "תכפיר" היא צורת המקור של הפועל "כַפַרַ" (كفّر), אשר משמעותו הכרזה על אדם כ "כאפיר", דהיינו, אדם שאינו מאמין-כופר. משחר ימי האסלאם ועד ימינו השימוש במילה זו נעשה על ידי קנאים מאסכולות שונות, כנגד מתנגדיהם הדתיים או הפוליטיים, אם יחידים או קבוצות. ההכרזה מתבצעת כשהמוסלמי לכאורה, מכריז על עצמו כ"כאפיר", או לחלופין שמעשיו או הצהרותיו נתפשים כזניחת האסלאם, כשלפי הפרשנות המקובלת לשריעה, גזר הדין לאדם שיצא לתכפיר הוא מוות.
בקוראן (115 :004) נכתב: "מי שיסתור את דבריו או יתנגד לשליח, לאחר שדרך הישר הוצגה בפניו באופן ברור, נשאיר אותו בנתיב השגוי בו בחר והוא יישרף באש הגיהנום". פסוק זה פורש כמצביע על כך שלפני שמכריזים על תכפיר, יש להציג לנאשם את הדרך הנכונה, להדריך אותו ורק אם ימשיך בדרכו הכופרת, להכריז עליו ככופר ולגזור את דינו למיתה. מוחמד מוזכר בחדית' כאומר, "כשמאמין בעת קרב, תוקף כופר בחנית והיא מתקרבת לגרונו וברגע זה מכריז הכופר, אין אלוהים מבלעדי אללה, על המאמין להפסיק מיד את ההתקפה". משפט זה בא להדגיש שהתכפיר הוא דחייתו של האסלאם עצמו וחזרה לדרך האמונה היא מספקת כדי לגרום לסיום מצב זה. בשל חומרת גזר הדין, נדרשות הוכחות חד משמעיות ומובהקות להטלת אשמה זו והכרזת אדם ככופר, מתבצעת על ידי בין דין, או מנהיג דתי (עלים), המוציא פסק הלכה (פתווה), המכריז על יחיד או קבוצה ככופרים.
מהות אותן הוכחות לתכפיר נתונה במחלוקת בין הפלגים האסלאמיים השונים, כאשר באסלאם הסוני האורתודוקסי, ביצוע עוון או חטא אינו הופך את האדם לכופר, אלא רק הכחשה של אבני היסוד בדת. כך למשל, רוצח שמכיר בכך שביצע עברה יחשב מוסלמי ואם יתכחש לכך שרצח הוא עוון, יחשב לכופר.
הקבוצה הבולטת שטענה כי מוסלמי שאינו מקיים את עקרונות הדת כלשונם הוא כופר הייתה הפלג הקיצוני הח'וארג'. אסכולות תאולוגיות אחרות לא הסכימו עם גישה זו. האסכולה הריאליסטית של המועתזילה טענה כי מי שחטא אינו כופר (كافر, כאפִר) אלא "סטה מדרך הישר" (فاسق, פאסִק). עם זאת, הם האמינו כי אם החוטא לא יחזור לדרך הישר לפני מותו, הוא לא יגיע לגן עדן. בגישה מקלה עוד יותר תמכו המורג'יאה, שטענו כי רק אלוהים יכול לקבוע אם מוסלמי הוא כופר או לא, ולכן אל לבני האדם לדון מוסלמים אחרים לכף חובה. תומכי גישת המורג'יאה האמינו גם כי כל סוני יגיע לגן עדן, אפילו אם חטא. גישת האסכולה השמרנית האשעריה קבעה כי מוסלמי שחטא נותר מאמין, לאור מעשים טובים שביצע בעבר והצהרת השהאדה (גם התאולוגים השיעים אימצו גישה זו). הם האמינו, בניגוד למֻעתזילים, כי גם מוסלמי שביצע חטאים חמורים עשוי לזכות בסליחת האל ביום הדין בשל התערבות (شفاعة, שפאעה) נביאי האסלאם למענו. הענף היזידי, ששמו נגזר מהחליף יאזיד הראשון מבית אומייה ואת מאמיניו אנו מוצאים היום בקרב הכורדים, מפרשים בדרך ביניים, הגורסת שמוסלמי המבצע חטאים חמורים, לא יוכרז ככופר, אך גם לא יוגדר כמוסלמי.
החל משלהי המאה ה-20 עולה השם ח'וארג' בעיקר ככינוי גנאי לקבוצות התכפיריות, לאור העובדה שהח'וארג' נחשבים לכת קיצונית ואפילו כופרת. הח'וארג', בדומה לקבוצות התכפיריות של היום, ניהלו ג'יהאד נגד מוסלמים שלדעתם לא היו אדוקים באופן מספק.
בניין אביחיל
בניין אביחיל הוא מבנה המהווה חלק מקריית עיריית ירושלים. המבנה נמצא בכיכר ספרא 13, בסמוך לרחבת הדקלים שבכיכר, ולמול בניין בנק לאומי.
בית החולים הרוסי
המבנה נבנה בשנת 1863 כבית חולים עבור הצליינים הרוסים אשר עלו לרגל לארץ. המבנה, שנקרא אז "בית החולים הרוסי" תוכנן על ידי האדריכל מרטין איוואנוביץ' אפינגר והיה חלק ממבני מגרש הרוסים. בבית החולים היו 54 מיטות אשפוז, והיה זה בית החולים הראשון מחוץ לחומות העיר העתיקה.
בית החולים סיפק אוהל מרפאה אשר ליווה את הצליינים הרוסים במסעותיהם ברחבי הארץ, בדרכם לאתרים נוצריים שונים.
עם תחילת המנדט הבריטי נמסר בית החולים לצלב האדום האמריקני, שטיפל באוכלוסייה האזרחית. מאוחר יותר הפך לבית חולים צבאי, ובהמשך, עם הקמת הבריטים בתי חולים ממשלתיים ברחבי הארץ, הפך אף הוא לבית חולים הממשלתי של ירושלים, ונודע בשמו באותה העת כ"בית החולים הממשלתי". אחד השוהים המפורסמים בבית החולים היה הארכאולוג פלינדרס פיטרי. באוקטובר 1940 אושפז פיטרי בבית החולים בעקבות התקף קשה של מלריה. הוא החלים, אבל נשאר חלש והושאר להשגחה רפואית עד פטירתו ביולי 1942.
לאחר מלחמת העצמאות הפך לבית חולים של צה"ל, וניתן לו השם ל"אביחיל". כמו כן הבניין שימש את מעבדות בית החולים הדסה.
קריית עיריית ירושלים
עם הקמת קריית העירייה, ושיפוץ הבניין, התנגדו עובדי העירייה לעבוד במבנה בטענה שהמבנה רדוף רוחות רפאים וכי המבנה מקולל.
תיאור המבנה
בניין אביחיל הוא בניין מלבני מוארך בן שלוש קומות. בכל קומה מצוי מסדרון מרכזי וחדרים משני צדדיו. חזיתו הדרומית של המבנה פונה לכיכר ספרא. חזיתו המזרחית, המהווה את הכניסה הראשית למבנה (ופונה כיום לבניין מועצת עיריית ירושלים) מעוטרת בסגנון בארוק, כאשר בראש הגמלון של המבנה מצוי סמל החברה הארצישראלית האורתודוקסית הקיסרית. סביב הסמל מצויה ברוסית הכתובת מדברי הנביא ישעיהו:
וכן במרכז הסמל מצויות האותיות היווניות: Α ו-ω המסמלות את ישו על פסוק מחזון יוחנן א', 8 מהברית החדשה בו אומר ישו: "אני הראשית והאחרית".
משמעות החיים
משמעות החיים היא שאלה פילוסופית, שעניינה משמעות הקיום והחיים (האנושיים או בכלל). שאלות רבות נקשרות לשאלה כללית זו: מדוע העולם קיים? למה קיים משהו בכלל? למה קיימים בני האדם? האם יש מטרה מסוימת לכל אלה?
פילוסופים, מדענים, פסיכולוגים, סופרים, אמנים, אנשי דת, רוח ורבים אחרים עסקו בשאלה זו לאורך השנים. חלק מהתשובות שניתנו במהלך ההיסטוריה שונות מאוד אחת מהשנייה, ועל-כן לא ניתן לומר שיש תשובה מוסכמת לשאלה כיום. במהלך השנים עלו גם הטענות שלשאלה זו אין תשובה או שלא ניתן למצוא את תשובתה.
את ההגות הפילוסופית והתאולוגית שעסקה בשאלה זו ניתן לחלק לשני ענפים עיקריים: זו שנטתה לתפיסה כי לחיים יש משמעות – גרסה כי מחוץ לביטוי הפיזי של הקיום קיים דבר מה נוסף ובלתי־תלוי בו, כמו אל, אידאה, מערכת מוסר, עיקרון טרנסצדנטלי, וכדומה, המעניק לחיים את משמעותם; וזו שנטתה לתפיסה כי לחיים אין משמעות החורגת מעצם קיומו הפיזי של אדם או בעל־חיים – כפרה בדרך כלל גם בקיום דבר מה נוסף ובלתי־תלוי כזה.
במדע
ניתן לנסות להשתמש בידע מדעי ובשיטות חקר מדעיות (מכלול הידע שנצבר בדרך של מחקר שיטתי, ניסויים מבוקרים והסקת מסקנות באופן לוגי ועקבי), ובפרט בחקר האדם באופן ביולוגי, על-מנת להגיע לתובנות בנוגע לשאלה זו ולשאלות הקשורות אליה. השימוש במדע הוא לא בהכרח ישיר, שכן השאלה כללית מדי מכדי להיות שאלת מחקר בעצמה, אולם ניתן לשאוב השראה מרעיונות שמקורם בתיאוריות מדעיות שונות, על-מנת לחשוב על השאלה.
אבולוציה: שרידה והתרבות
לפי תיאורית האבולוציה, ההומו ספיאנס (בני אדם) התפתח על פי חוק הברירה הטבעית. תהליך בו בכל דור השורד הטוב ביותר הוא זה שמתרבה ומעביר את המטען הגנטי שלו כאשר החלש ללא הצאצאים נכחד, כך בכל דור הזן מתחזק ומשתבח.
על פי "מוצא החיים" תרכובות כימיות מקריות יצרו תאים שהתפתחו לאורגניזמים מורכבים יותר ויותר עד שקיבלו תודעה. לכן, מטרת כל חי היא להיות השורד הטוב ביותר ולהרבות את מינו כדי להימנע מהכחדה ולאפשר מגוון רחב של פרטים שבעתיד החזק מביניהם שישרוד ישביח את מינו וכך הלאה. לשרוד ולהשתבח, כלומר לחיות זמן רב יותר עם יותר צאצאים, באופן האידיאלי מוביל לרדיפה אחר חיי נצח ומרחב להתפשט אליו. על פי כך, מטרת האדם היא להתרבות, לחתור באמצעים מדעיים לאלמוות ולהתפשט ככל הניתן במרחב אשר עולה בידו להגיע אליו. כל זאת על מנת "להשתמש" בברירה הטבעית על מנת לשפר את הזן במרדף אחר השורד האופטימלי.
אנשים המאמינים שאין להם משמעות אינם שורדים טובים. לכן, לעיתים מכחידים את עצמם ולא מעבירים את המטען הגנטי שלהם, דבר זה יוצר חברה בה נשארים רק אנשים המאמינים שיש להם משמעות.
ברם, יש בתפיסה זו בעיה כי היא עדיין איננה מסבירה מדוע צריך אדם שיתרבה או ישיג חיי נצח, כלומר מה המשמעות של שימור הזן.
בפילוסופיה
שאלת משמעות החיים ושאלות קרובות לה העסיקו רבים מההוגים בתולדות הפילוסופיה. מספר ניסיונות הסבר או גישות כלליות לשאלה הוצגו במהלך השנים.
התשובות הפילוסופיות לשאלת משמעות החיים הן רבות ומגוונות, אך קיים מכנה משותף לרובן. רוב השיטות הפילוסופיות שותפות להנחה כי קיימת מהות אחת (לפחות) המשותפת לכלל בני האדם. החל באפלטון שטען כי מהות האדם ומטרתו היא ללמוד ולדעת (אהבת החכמה), אריסטו שגרס כי מהות האדם היא השאיפה אל הטוב, וזרם הנהנתנות היווני שקבע כי המטרה של האדם היא עונג ואושר, דרך הרמב"ם שקבע כי תכלית האדם היא השגת האל כפי יכולת האדם לדעת אותו, רבי משה קורדובירו שסבר כי תכליתו של האדם להידמות לקונו במידותיו ומעשיו (על פי מערכת הספירות), והרמח"ל שקבע כי האדם לא נברא אלא להתענג על ה' ולהנות מזיו שכינתו, ז'אן-ז'אק רוסו שטען כי מהות האדם ומשמעות קיומו היא הגשמת הפוטנציאל הטמון בו, גאורג זימל שטען כי תכלית החיים היא להתאמץ להגיע לאינטנסיביות של חיים ולהתאוות לחיוניות גדולה יותר ממה שיש לו, ואריך פרום שטען כי האהבה האנושית על שלל סוגיה, היא התשובה העיקרית לבעיית הקיום האנושי, ורק בה האדם יכול להימלט מחוויית "הבדילות הקיומית", אותה ראה כאם כל החרדות וכל המצוקות.
גישות פילוסופיות אחרות, כגון אקזיסטנציאליזם, גורסות כי לאדם דווקא אין מהות אפריורית, טרם היוולדו. כלומר, הקיום של האדם קודם למהותו. בשונה מעולם הבהמות והצמחים, בו מהותם נקבעת מראש בטרם הגיעם לעולם, האדם מגיע לעולם ללא מהות קבועה, על כן משמעות חייו נמצאת בידיו. אדם יחיה חיים משמעותיים, בעלי תכלית רק אם הוא יעצבם ויעניק להם תוכן מקורי.
היו אנשים שראו את תכלית החיים החל מעצם שרידותם והתקיימותם, ומטרות "צרות אופקים" אחרות ככיבוש, ושליטה של הזולת, הצלחה, הבאת ילדים לעולם, תהילה ופרסום, קשר עם אנשים אהובים, דרך הפצת אידאולוגיה כלשהי, וכלה במטרות אלטרואיסטיות כסיוע ועזר לזולת כמיטב יכולותיהם, הקדשת חייהם לעניין מסוים, או נתינת תרומה משמעותית לאנושות או ללאום שבקרבו הם חיים.
מימוש פוטנציאל
הסבר זה מתייחס לרצונות האדם. אדם נולד עם חלומות, שאיפות ורצונות לשפר את עצמו ואת סביבתו שעליו להגשים. במטרה להיות הגרסה הטובה ביותר של עצמו. דרכים להגשים מטרה זו יכולים להיות, לשנות משהו גדול בעולם או להיות חלק מקהילה היוצרת דבר שאינדיבידואל לא היה יכול לבדו. כמו צבא, ממשלה או מערכת אנושית אחרת. להשאיר חותם שיישאר גם לאחר סוף חייו. או באופן פשוט אך מורכב, להיות אדם השלם עם רגשותיו, אותנטי, שמתעניין ומשתפר בנושאים רבים ככל הניתן.
חיפוש חוכמה וידע
לפי משמעות זו, המטרה היא למצוא את המטרה. הדרך לעשות זאת היא להרחיב את תפיסת העולם, לדעת כמה שיותר על הכל, כיחיד וכחברה אנושית. התפיסה אומרת כי אדם או חברה בעלי יותר ידע, יוכלו למצוא את תשובה טובה יותר לסיבת החיים, ולפתור את הפחדים והסבל האנושי. ענף בדיאגרמת האידאולוגיה משער גם כי עלינו לעקוב אחר רמזים בשביל למצוא את האמת הגדולה, או את "הדרך החוצה".
עשיית הטוב
הכוונה היא להשאיר את העולם מקום הכולל יותר אושר מסבל מאשר העולם כשהגעת אליו. בין אם זה על ידי לעזור לאחרים בקשיים שלהם, או פשוט לסלוח על טעויות אנושיות. פעולות גדולות יותר יכולות להיות לחתור לשלום ושוויון כדי לאפשר חברה ללא תת אוכלוסיות.
על פי המדע אורגניזם סובל כאשר הוא נמצא במצב המתנגש עם הצרכים והרצונות הביולוגים שלו. אצל האדם בפרט תזונה רעועה, בעיה רפואית, דחיה חברתית וכדומה, גורמים לרוב לתחושת סבל. לפי תפיסה זו ככל שהאדם יעזור יותר לזולתו בדרכים שונות, כך הסבל בעולם יפחת.
צבירת כוח
משמעות זו מדברת על הרצון האנושי להיות השולט, המלך או המפקד העליון, זה שמקבל הכי הרבה כבוד כי הוא הטוב ביותר. מכך, ניתן רק להיות החזק ביותר בחברה אליה אתה שייך וזה מספק תשובה. אך המטרה הגדולה היא לשלוט בעולם ביקום או בטבע, לשאוף לעליונות על פני הכל. לרוב מדובר על הפן הפיזי, למי יש את הצבא הכי חזק או את הדיבור הכי סוחף.
הדוניזם: הנאה כמטרת החיים
כלומר על האדם להסב לעצמו אושר ככל הניתן על ידי אהבת הבריות, הסתכלות בפליאה על יצר העולם וחיפוש אחר יופי. להתרגש מדמעות וכאב של אחרים ולנסות לעזור להם מתוך אהבה וחמלה. להנות ממוזיקה טובה, אכילה, שתייה ומאורות החיים. לחוות כמה שיותר כי ככל שהאדם עבר יותר כך הוא מכיר עצמו טוב יותר בדומה לתנועה הרומנטית.
אין משמעות לחיים
דעה זו מתבססת על ההבחנה המדעית כי הקיום האנושי התרחש מתוך מקרה אקראי בטבע ולכל דבר שקיים במקרה אין משמעות מכוונת. לכן, כבני אדם אנו מחפשים משמעות שתצדיק את קיומנו. לפי דעה זו, אין העדפה שמשהו יתרחש, העולם יכול היה להיות ריק בדיוק באותה מידה שיש בו בני אדם וכלום לא היה משתנה. בין אם ניצור חברה מושלמת, נכחיד את קיומנו, או נתפשט ביקום. אין לכך שום סיבה.
נקודת מבט שונה על תפיסה זו מראה שזה שאין משמעות לחיים, זה מה שהופך אותם לכל כך מיוחדים. אדם יכול לבחור לעצמו את המשמעות או לא לבחור משמעות כלל. לפי תפיסה זו בין אם אדם הוא ראש ממשלה או שליח פיצה, אם אתה שלם עם המשמעות שלך אתה מבצע אותה בשלמותה. אדם המאמין שאין משמעות לחייו יכול לטעות ולחשוב שאין צורך בקיומו, דבר היוצר משבר קיומי אצל רבים מהמאמינים ושמוביל להשלכות הרסניות.
אין לחפש משמעות לחיים
כבר מאות אם לא אלפי שנים האדם מחפש משמעות לחייו, פילוסופים הקדישו את חייהם במטרה למצוא תשובה. לפי אמונה זו החיים הם מה שקורה בזמן שהאדם מחפש משמעות. התשובה למשמעות החיים עמוקה בכדי להבין אותה, לכן הפתרון הוא "לשכוח מזה" ולהתמקד בלחיות. אך להבין שהשאלה איך האדם ינצל את חייו מופנית אליו.
בפסיכולוגיה
על פי הפסיכולוג אלפרד אדלר כל אדם נולד עם תחושת נחיתות במישורים שונים (אישי, קבוצתי ואף כלל אנושי) ובמשך כל חייו הוא נאבק להשיג עליונות, עצמאות, חופש והגשמה עצמית. השאיפה לעליונות כדבר הנותן לאדם משמעות לחייו, היא העיקרון השולט בתאוריה שלו. על פי אדלר בגיל צעיר מאוד 4–5 האדם בוחר באמצעות הכוח היוצר שלו את אמונת חייו ומגבש את סגנון החיים (style of life) שבאמצעותו הוא עונה על השאלה של הבריחה מנחיתות לעבר עליונות. על פי אדלר אמונת החיים של האדם כוללת מטרות פיקטיביות והיא סובייקטיבית פרטנית, דבר העושה אותה מועדת להיכשל אל מול אבני הבוחן של המציאות, ולגרום למשברים נפשיים לאדם הדוגל בה.
משנתו של ויקטור פראנקל, מייסד הלוגותרפיה, שהיא שיטה פסיכולוגית של ניתוח אקזיסטנציאליסטי שמתמקד ב"שאיפה למשמעות", היא כי הדחף והרצון העמוקים ביותר של האדם, הוא שאיפה למשמעות והבנה של חייו והעולם שבו הוא נמצא, והבנה זו היא היא הכוח שיכול לעזור לו להתמודד עם סבל ומצוקה קשים ככל שיהיו. על פי פרנקל האדם מוגדר "כיצור התר אחר משמעות, והעוסק בחיפוש אחר פשר". פרנקל טוען שהאדם המודרני שיש בידו את האמצעים, אך איבד את התכלית, סובל מתחושת עקרות וחוסר משמעות שהוא מכנה בשם "ריק קיומי", שהסימפטום הראשי שלה הוא שעמום. תחושה שבאה לידי ביטוי לפי פרנקל במשולש של דיכאון, תוקפנות, והתמכרות. אותו ריק קיומי גורם לרוב הצרות הרוחניות והבעיות הנפשיות. אליבא דפרנקל ברגע שהאדם ימלא לעצמו את הריק הפנימי שלו, וימצא משמעות לחייו בדבר שמחוצה לו, אליו יוכל להתכוון, ושלקראתו יוכל לחתור, ובו יוכל לשכוח את עצמו, הדבר יגלה את הווייתו האנושית האמיתית, ורוב הנוירוזות והבעיות שליוו אותו יפתרו.
אף שפרנקל סבר כי יש לחיים פשר עליון - הלוגוס שעמוק מהלוגיקה, הוא סבר שקיימים עשרות אלפי פשרי חיים, המתאימים לעשרות אלפי מצבים, שבהם בני אדם יכולים להימצא. ועל כן פשר החיים הוא מושג חמקמק השונה מאדם לאדם, מיום ליום ומשעה לשעה, המתגלה במעשה האדם, ולא בשאלותיו או אמירותיו. (האל הלא מודע עמ' 17, ועמ' 99). פרנקל עוד כותב כי פשר הסבל הוא הפשר העמוק ביותר שהאדם יכול למצוא, מפני שהסבל מהווה זרז למציאת פשר נעלה, שכן עמדתו של האדם כלפי סבל, היא מבחנו הנעלה ביותר.
משמעות החיים איננה רק דבר פילוסופי-תאורטי לאדם. על פי פרנקל, בסקר באוניברסיטה אמריקנית התברר כי 85% מהסטודנטים שניסו להתאבד אמרו כי הסיבה למעשם הייתה מפני שהחיים נראו להם נעדרי משמעות. ע"פ פרופ' ישראל אור-בך התאבדות בדרך כלל מתקשרת לתחושת אובדן, שבו האדם חש כי איבד את החשוב מכל ואת משמעות חייו..
משבר חוסר משמעות
משבר קיומי הוא תחושה של חוסר משמעות, הנפוץ בקרב רודפי משמעות החיים, ומופעל על ידי הרושם שהחיים הם חסרי משמעות. התחושה זו עלולה להוביל להבנה שאין סיבה לקיום, ומחשבות אלה משפיעות ברמה שונה על בני אדם שונים, ויכולות לגרום למתח, חרדה, ייאוש ואף דיכאון. במקרים חמורים יותר, תסמינים אלו מפריעים לתפקוד התקין של הפרט בחיי היומיום.
לכן, מטפלים מנסים לעיתים קרובות לטפל במשברים קיומיים על ידי סיוע למטופליהם לגלות משמעות בחיים. אחת הדרכים לפתור משבר קיומי היא לגלות תשובה מספקת לשאלה זו, לעיתים קרובות זה מתבטא בצורה של הסבר דתי הכולל ישות אלוהית שיצרה את העולם למטרה מסוימת. ובמקרים אחרים לאחר מציאה של משמעות אישית על ידי התמסרות לקריירה לרעיון או לרצון חזק של האינדיבידואל.
בדתות
הסברים אלה הם אמונות והשקפות עולם אנושיות, לרוב כאמצעי לחיפוש אחר משמעות. דתות רבות מציגות תפיסות חיים שונות אך דומות. במקרים רבים המשמעות היא להפיץ את הדת ולקיים את מצוותיה, במטרה לרצות את האל הבורא, יוצר החיים. התפישות התאולוגיות של משמעות הקיום בשלוש הדתות המונותאיסטיות העיקריות — הנצרות, האסלאם והיהדות — הודרכו על ידי האמונה בקיומו של אל כל יכול, המורה למאמיניו לדבוק באופני התנהגות מסוימים ובתורת מוסר מסוימת ומטרת הקיום, לפיכך, היא קיום ערכיה ומצוותיה של הדת — "את האלוהים ירא ואת מצוותיו שמור, כי זה כל האדם" (קהלת, יב יג). בכמה זרמי אמונה בדתות המונותאיסטיות מונח, במובלע או במפורש, כי הדבקות במילוי מצוות האל מעניקה לחייו של אדם משמעות, אם במובן האישי בחיי העולם הזה (תחושת שלמות, סיפוק ואושר מהתגברות על קושי הכרוך במילוי המצוות, וכו') ואם במובן כללי יותר, כהגשמת ייעודו של אדם עלי־אדמות או בקידום מטרה ראויה (לדוגמה, חזרה בתשובה אישית כדי לקדם את הסיכוי לגאולת וישועת כל בני־האדם באחרית הימים). ואם בחוויית דבקות אקסטטית בחיי העולם הזה הממשיים באמצעות האצלה רוחנית כרוח הקודש ונבואה.
תפישות מונותאיסטיות אחרות, לעומת זאת, הדגישו יותר את התגמולים האישיים הנשקפים למי שממלא את המצוות אחרי מותו, כמו בחיי נצח בגן עדן. דגש דומה יש בדתות שבמרכזן האמונה בגלגול נשמות, בהן חיים ההולמים צו מוסרי יובילו להתגלגלותו של אדם בבעל־חיים או באדם בעל מעמד משופר בגלגולו הבא.
משמעות החיים בדת היהודית
התפיסה היהודית היא תאוצנטרית, המגדירה את עבודת ה' כמשמעות החיים של בני האדם, שהרי ה' ברא את האדם לכבודו ולא לכבוד האדם ; וכן ה' הוא אין-סופי וממילא מהות האדם הסופית בטלה לגביו; ועוד שבמסורת היהודית הקב"ה פנה בצורה ישירה למאות אלפי עם ישראל במעמד הר סיני וציווה אותם להשתעבד אליו , כך שלפי היהדות, עבודת ה' כמימוש משמעות החיים היא אמת אובייקטיבית.
לכן אחד התכונות ביהדות היא שמירת הלכה פרקטית ואינסטיטוציונלית, כדי לשעבד את האדם כמה שיותר למהות חייו שהיא עבודת הבורא. ע"פ היהדות, הבורא הוא ישות אינסופית אחת ויחידה, שיצרה ומנהלת את היקום, והגדרתה היא מעל היכולת של בן אנוש להגדירה, שהרי אילו יכל האדם להגדיר את הבורא האינסופי, האדם בעצמו היה צריך להיות אינסופי, וממילא להיות הבורא בעצמו ולא אדם.
עם זאת, הדת היהודית מציעה גם תגמולים לשמירת המצוות ביניהם הגעה לגן עדן והישרדות בבוא המשיח.
משמעות החיים בתקופה המודרנית
נראה כי החיפוש אחר משמעות החיים (בעיקר בעולם המערבי) התעצם בתקופות המודרנית והפוסט מודרנית בעקבות אובדן מסורות ושקיעת ערכי מסורת, ו"קץ האידאולוגיה" הוא אחד הגורמים לעליית העידן החדש. תחושת אובדן משמעות החיים (או חוסר הביטחון במשמעותם האמיתית) התרחשה בשל השתחררות האדם ממסורות עבר, שקבעו לו את דרכי עשייתו, וההתנערות מהאמונה באמיתות מוחלטת וביטול משמעות האידאולוגיות. ללא אידאולוגיה ואמונה שיש בכלל אמת מוחלטת, חשים רבים שחייהם ריקים מתוכן וממטרה.
החיפוש אחר משמעות החיים הוא במוקד של יצירות רבות, ביניהם "האדם מחפש משמעות" מאת הנוירולוג והפסיכיאטר ויקטור פראנקל. ספר בו מדגיש פרנקל את החשיבות שבמציאת משמעות לחיים על רקע מאורעות השואה. הסופר, ניצול השואה, מספר מתוך חוויותיו איך בני אדם שלכאורה היו אמורים לאבד כל צלם אנוש במחנות, מגלים בתוך עצמם תעצומות נפש, ולא רק שורדים, אלא גם מוצאים משמעות לחייהם בתוך התופת. פרנקל מוסיף כי אנשים שהיו חלשים פיזית, אבל מצאו משמעות חיים, הצליחו לשרוד בתופת והכילו את הסבל הקשה ביותר, יותר מאנשים שהיו חזקים וחסונים פיזית.
בתרבות
השאלה עולה בספרים, סרטים ותוכנית תרבותיים רבים. בסדרת הספרים מדריך הטרמפיסט לגלקסיה, התשובה שניתנת על ידי המחשב הגדול ביותר שנבנה עד אותו הזמן, לאחר שבעה וחצי מיליוני שנים בהן עיבד את התשובה, היא 42. הדבר עורר עניין רב בקרב הקוראים, מעריצים רבים חיפשו את הסיבה שבגללה בחר דאגלס אדמס דווקא במספר 42 כשלבסוף ענה:גם בסרט טעם החיים הוזכרה השאלה, הפעם באופן קומי. כאשר בסוף הסרט הוקראה משמעות חיים צינית המסכימה במקצת עם התפיסה "ליהנות מהקיום".
סומליו"ן
סומליו"ן הוא האיגוד המקצועי של סופרי הילדים והנוער בישראל, המאגד כ-150 יוצרים. שמו מורכב מראשי תיבות של "סופרים ומשוררים לילדים ונוער".
אבהות (סרט)
אבהות (באנגלית: Fatherhood) הוא סרט דרמה אמריקאי המבוים על ידי פול וייץ, עם תסריט שכתב על ידו ועל ידי דנה סטיבנס, המבוסס על ספר הזיכרונות "שתי נשיקות למאדי", שנכתב על ידי מת'יו לוגלין ויצא לאור בשנת 2011. בסרט מככבים קווין הארט, אלפרה וודארד, מלודי הרד, אנתוני קאריגן, ליל רל האוורי, פול רייזר ודוונדה וייז.
הסרט הופק על ידי סרטי קולומביה, ועלה לשידור בשירות הזרמת המדיה נטפליקס ב-18 ביוני 2021.
תקציר העלילה
מת'יו לוגלין הוא אלמן טרי, שמוצא את עצמו נאלץ להתמודד עם אחת מהעבודות הקשות ביותר – להיות אב לתינוקת שזה עתה נולדה.
פיתוח וליהוק
במאי 2015, הוכרז כי צ'אנינג טאטום יככב ויפיק את הסרט, שיבוסס על פי ספר זיכרונותיו של מת'יו לוגלין כאב אלמן. בינואר 2019, הוכרז שקווין הארט יחליף את טאטום בתור השחקן הראשי ומפיק הסרט, שיבוים על ידי הקולנוען פול וייץ עם תסריט שכתב לצדה של התסריטאית דנה סטיבנס. במאי 2019 דווח על ליהוקן של מלודי הרד ואלפרה וודארד לצוות השחקנים של הסרט. ביוני 2019 דווח על ליהוקם של אנתוני קאריגן, ליל רל האוורי, פול רייזר ודברה איורינדה לצוות השחקנים של הסרט, שזכויות ההפקה שלו נרכשו על ידי סרטי קולומביה. ביולי 2019, דווח על ליהוקה של דוונדה וייז לצוות השחקנים של הסרט.
הפצה
בתחילה, הסרט התעתד לעלות לאקרנים ב-3 באפריל 2020, אך ב-6 בינואר 2020, הוחלט לדחותו ל-8 בינואר 2021. מאוחר יותר באותה שנה, תאריך עלייתו לאקרנים נדחה בשבוע, ל-15 בינואר 2021. עם זאת, ב-30 במרץ 2020 דווח שהוחלט להקדים את עלייתו לאקרנים ל-23 באוקטובר 2020 בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. ב-24 באפריל 2020, שוב הוחלט לדחותו ל-2 באפריל 2021, וב-19 בנובמבר 2020, עליית הסרט לאקרנים נדחתה ל-16 באפריל 2021. לאחר מכן, הוכרז כי נטפליקס רכשה מסרטי סוני את זכויות ההפצה הבינלאומיות, ותפיץ אותו דיגיטלית ב-18 ביוני 2021.
איש האלוהים מיהודה והנביא מבית אל
הסיפור על איש האלוהים מיהודה והנביא מבית אל מופיע ב. איש האלוהים מיהודה נשלח בידי ה' לבית אל להינבא על ביעורם של המזבח שבנה ירבעם בבית אל ושל עבודת הבמות בממלכת ישראל. לנבואתו התלוו שני מופתים מרשימים. לאחר מכן, הכשיל אותו נביא אחר מבית אל והביא למיתתו.
רקע
פילוג ממלכת ישראל המאוחדת והקמת ממלכת אפרים הובילו למצב שבו ירבעם שולט באוכלוסייה שמורגלת בעבודת ה' בבית המקדש שנמצא בממלכת יהודה. מצב זה יכול היה לגרום לאיחוד מחודש עם ממלכת יהודה, דבר שירבעם לא רצה בו. לכן, כדי לצמצם את הסיכויים לאיחוד כזה, הקים ירבעם שני עגלי זהב, אחד בבית אל ואחד בדן, כתחליף לבית המקדש. בנוסף, כדי לצמצם את הקשר הפולחני עם ממלכת יהודה, הועתק חג הסוכות חודש קדימה, לט"ו בחשוון, שבו תוכנן (בשנתו הראשונה של ירבעם) לקיים את טקס חנוכת העגלים.
הסיפור המקראי
איש האלהים מיהודה בא לבית אל ביום חג חנוכת המזבח, ומצא שם את ירבעם עומד על המזבח להקטיר. איש האלהים קרא אל המזבח ("מזבח מזבח") ונבא עליו, שעתיד לבא מלך "לבית דוד יאשיהו שמו" ולטמא את המזבח -. כדי לחזק את דבריו, ולהדגים את החרבת הבמות בידי יאשיהו, הנביא עשה מופת, שבו נהרסה במת העגלים.
ירבעם בן נבט הושיט את ידו בתנועת רמיזה לעבדיו וקרא להם לעצור את איש האלהים מיהודה, כדי להביאו לדין ולדונו כדין נביא שקר, אך ידו לקתה בשיתוק, בדיוק בזמן שהתרחש המופת של המזבח. בצר לו, פנה ירבעם אל איש האלהים וביקש ממנו שיתפלל בעדו ("חל נא את פני ה' אלהיך"). ואכן, איש האלהים התפלל, ותפילתו התקבלה ("ותהי כבראשנה"). עם זאת, סירב איש האלהים להענות להזמנותו האדיבה של המלך לבא אל ביתו ולסעוד את לבו. הוא נימק את סירובו במצוות ה' עליו, שאסר עליו לאכול לחם ולשתות מים בבית אל, ואף לא התיר לו לשוב למקומו באותה דרך שהלך בה לבית אל. וכך, עזב איש האלהים את העיר, כשהוא מציית לכל האיסורים שאסר ה' עליו.
נביא זקן שישב בבית אל, ככל הנראה נביא שקר, שמע מבניו על מעשי איש האלוהים, הלך בעקבותיו, והזמין אותו לאכול בביתו. משסירב איש האלוהים, בהתאם לציוויים שקבל, שיקר ואמר לו שהוא קיבל נבואה סותרת, המצווה אותו להביא את איש האלוהים אל ביתו ולהאכיל אותו. איש האלוהים השתכנע מדברי הנביא הזקן, והלך אל ביתו בבית אל לאכול. לאחר שסיימו את הסעודה, התנבא נביא השקר נבואת אמת, המוכיחה את איש האלוהים שעבר על הנבואה שקיבל, ומודיעה לו על עונשו ("לא תבא נבלתך אל קבר אבותיך"). בדרכו חזרה ליהודה, איש האלהים נהרג בידי אריה ש"שברו", אבל לא אכלו. בנוסף, לא פגע האריה בחמור שרכב עליו איש האלהים, ושניהם, האריה והחמור, לא עזבו את הגופה. הנביא הזקן, בא ומצא את גופת איש האלוהים, ולקח אותה כדי לקברה בעירו (ובכך התקיימה הנבואה על העונש). הזקן ציווה על בניו, שבמותו יניחו את עצמותיו בסמוך לעצמות איש האלהים, כדי שעצמותיו ימלטו מגזרת הפורענות שנגזרה על המזבח ועל המשתמשים בו, משום שהוא יודע.
האפילוג
ב מתוארים ביעור עבודת האלילים וריכוז הפולחן בבית המקדש על ידי יאשיהו מלך יהודה. בפסוקים טז-יח מתוארים מעשיו בבית אל. תיאור זה מתייחס ישירות לסיפור על איש האלוהים מיהודה והנביא מבית אל.
על פי המתואר, יאשיהו הוציא עצמות אדם מן הקברים שבקרבת מקום כדי לשרפם על המזבח בבית אל ובכך לטמאו. הוא עצר כאשר הבחין במצבה בולטת על אחד הקברים. כששאל לגביה נאמר לו שזהו קברו של הנביא מיהודה שניבא על מעשיו אלה של יאשיהו בבית אל. יאשיהו ציווה להניח לעצמות הנביא, ומאחר שבקבר הנביא מיהודה נקברו גם עצמות הנביא מבית אל, ניצלו בזכותו גם עצמותיו.
תיחום הסיפור, אחדותו הספרותית, ומסגרת העריכה שלו
מקובל לתחום את היחידה הספרותית לפרק יג, א-לב. ד"ו ואן וינקל הציע לכלול בתחום הסיפור גם את יב, כה-לג ואת יג, לג-לד. הזיקה הספרותית בין הסיפור לבין האפילוג שבמלכים ב איננה ברורה לחלוטין. לדעת חלק מהחוקרים, האפילוג היה מעיקרו סיומו של הסיפור, וההפרדה בין גוף הסיפור לאפילוג, ושיבוצו של הראשון בתיאור ימי ירבעם ושל השני בתיאור ימי יאשיהו, הם מעשה ידי עורך.
הסיפור חריג באופיו, מורכב ורב תהפוכות, וקשה למצוא בו רעיון מלכד או מסר ברור. מאפיינים אלה הובילו חלק מהחוקרים לפקפוק באחדותו הספרותית ולמסקנה שהסיפור כפי שהוא לפנינו הוא פרי התפתחות ספרותית מורכבת.
נושאים בפרשנות
מפרשי הסיפור העלו שאלות פרשניות רבות על הסיפור. השאלות הבולטות הן שאלת מטרתו של הנביא הזקן בהחלטתו להכשיל את איש האלוהים באכילה בביתו, והשאלה מדוע לא נראה שהוא נענש על על כך.
במדרש
רבי אבא בר כהנא דרש מלשון "מזבח מזבח" שאיש האלהים קרא לשני מזבחות העגלים, שבבית אל ושבדן. בנוסף, הוא דרש מהכפילות "וזבח עליך את כהני הבמות המקטירים עליך, ועצמות אדם ישרפו עליך" שכשאיש האלהים אמר עצמות אדם, הוא לא התכוון לעצמות כהני הבמות, אלא לעצמות ירבעם, ומפני שחלק כבוד למלכות לא פירש איזה אדם מדובר. רב אידי בר אבין דרש מכך שידו של ירבעם יבשה רק כאשר שלח אותה על הצדיק, ולא כששלח אותה להקטיר לעגל, שה' חס על כבודו של צדיק יותר מכבוד עצמו. יש מחלוקת אמוראים מה הסיבה שירבעם קרא לה' "אלהיך", אמורא אחד סבר שירבעם נשאר במרדו וטען שה' הוא לא אלוהיו, ואמורא אחר סבר שירבעם לא היה יכול להגיד שה' הוא אלוהיו תוך כדי שהוא מקריב לעגל. ר' יהושע בן לוי דרש מלשון "כבראשונה" שלאחר שידו של ירבעם נרפאה מהשיתוק, הוא המשיך לעשות את שעשה קודם לשיתוק, כלומר, להקריב לעגל.
מדרש סדר עולם מתארך את האירועים לט"ו בחשוון ב'תתקס"ד.
הענק הירוק (סרט, 2008)
הענק הירוק (באנגלית: The Incredible Hulk) הוא סרט גיבורי על אמריקאי משנת 2008, המתבסס על דמות הקומיקס הענק הירוק, ובהפקה מבית אולפני מארוול. את הסרט ביים לואי לטריה ומככבים בו אדוארד נורטון, ליב טיילר, טים רות', טים בלייק נלסון וויליאם הרט. קווי הסיפור של הסרט מתארים כיצד ד"ר ברוס באנר נהפך לענק הירוק בתאונת עבודה, שהתרחשה במסגרת ניסיונות צבא ארצות הברית להחיות את פרויקט ה"סופר-חייל", שבו קיבל קפטן אמריקה את כוחותיו. באנר, שלא מעוניין להפוך לכלי משחק בידי אחרים, נמלט מכוחות הצבא. בעת מנוסתו מנסה באנר לרפא את עצמו, ולהיפטר מהענק הירוק החבוי בו. הענק הירוק מתפרץ בכל פעם שבאנר נתון במצב רגשי סוער. במהלך מנוסתו, גנרל תדאוס "ת'נדרבולט" רוס מאשר את הפיכתו של מפקד מוערך בשם אמיל בלונסקי ל"סופר-חייל", על ידי מתן זריקה תואמת לזו שנוסתה על באנר. רוס מאשר ניסוי זה כדי שבלונסקי יוכל להשתלט על באנר כשהוא עובר לדמות הענק הירוק.
ריוקו טאני
ריוקו טאני (ביפנית: 谷亮子; באנגלית: Ryoko Tani; נולדה ב-6 בספטמבר 1975) היא ג'ודוקא ופוליטיקאית יפנית.
הענק הירוק (סרט, 2008)
אולפני מארוול רכשו מחדש את הזכויות על דמות הענק הירוק לאחר צאת הסרט הראשון, "הענק", שזכה לתגובות מעורבות מהקהל והמבקרים. הכותב שנשכר, זאק פן, החל בכתיבתו של תסריט שהיווה המשך רופף לקודם, והיה נאמן יותר לקומיקס ולסדרת הטלוויזיה מסוף שנות ה-70. עם ליהוקו של אדוארד נורטון ככוכב הראשי, שכתב נורטון את התסריט כך שסיפור הרקע החדש של הסרט יהיה ברור יותר מאשר בגרסתו הקודמת של פן. הסרט הניב הכנסות גדולות יותר מקודמו וקיבל ביקורות חיוביות.
ריוקו טאני
במהלך קריירת הג'ודו, טאני התחרתה בקטגוריית המשקל עד 48 ק"ג וזכתה בשיא של שבע אליפויות עולם וחמש מדליות אולימפיות כולל שתיים מזהב בסידני 2000 ובאתונה 2004.
הענק הירוק (סרט, 2008)
הסרט הוא השני שיצא במסגרת זיכיון "היקום הקולנועי של מארוול" (לאחר "איירון מן"). הוא זכה בפרס ASCAP למוזיקה וקולנוע והיה מועמד לפרס סאטורן בקטגוריית סרט המדע הבדיוני הטוב ביותר לשנת 2008, וכן ל-National Movie Awards בקטגוריות הסרט והשחקן הטובים ביותר.
עלילת הסרט
הסיפור נפתח עם פלשבק, המתאר כיצד גנרל תדאוס "ת'נדרבולט" רוס (ויליאם הארט) נפגש עם ד"ר ברוס באנר (אדוארד נורטון), מכר לעבודה ואהובה של בתו, בטי (ליב טיילר). רוס מעוניין שבאנר יחייה מחדש את פרויקט "חייל-על" עליו עבדו בצבא בתקופת מלחמת העולם השנייה (אותו פרויקט שבמהלכו נוצר קפטן אמריקה). מכיוון שרוס מעריך שבאנר לא ישתף פעולה, הוא לא משתף את באנר בציפיותיו, ומבקש ממנו לערוך ניסוי שמטרתו ליצור חיסון כנגד קרינת גמא לבני אדם. הניסוי נכשל, ובאנר הופך לענק הירוק. במהלך ההמולה שנוצרת במעבדה, בטי נפצעת ובאנר בורח מהמקום בדמות הענק הירוק. לפיכך, הוא הופך לנמלט מידי צבא ארצות הברית.
בזמן ההווה, באנר עובד במפעל לבקבוקים ברוסינה, ריו דה ז'ניירו. הוא מחפש אחר תרופה למצבו, ומתייעץ עם שותף אנונימי שהכיר דרך האינטרנט שקורא לעצמו "מר כחול". בנוסף אנו למדים כי באנר לומד טכניקות נשימה מאמן אמנויות לחימה, כדי לייצב את פעימות לבו ולשמור על זעמו תחת שליטה (שכן הזעם הוא הזרז להתפרצותו של דמות הענק הירוק). בתאונת עבודה בפס הייצור, באנר נחתך באצבעו וטיפת דם מידו מתערבבת באחד מבקבוקי השתייה. בזכות טיפת דם זו מצליח צבא ארצות הברית להתחקות אחר מיקומו, זאת בשל לקוח ממילווקי, ויסקונסין (יוצר הקומיקס סטן לי בהופעת קמע) ששתה מהבקבוק וחווה תופעות לוואי. הגנרל רוס שולח למקום ייצור הבקבוקים בברזיל צוות תקיפה בראשותו של אמיל בלונסקי (טים רות'), וזה מצליח לאתר את באנר במפעל הבקבוקים ומנסה להביאו למעצר. אולם באנר מצליח לברוח לאחר שזעמו מתפרץ והוא הופך לענק הירוק ומביס את צוות התקיפה בקלות. בלונסקי, נסער ממה שנגלה בפניו, מבקש להבין מרוס מהו בדיוק הענק הירוק. לאחר שרוס מסביר כיצד הפך באנר לענק הירוק, בלונסקי מסכים שיזריקו לגופו מעט מנוסחת "סופר-חייל", המעניקה לו כוחות, מהירות, סבולת ורפלקסים מחודדים, וכן יכולת ריפוי עצמית, אף על פי שמובהר לו כי הנוסחה שיש לצבא עדיין אינה יציבה (ולכן הם זקוקים לבאנר, כדי לדגום אותו).
באנר חוזר לאוניברסיטת קולור בווירג'יניה, מקום הפיכתו לענק הירוק, ונפגש בשנית עם בטי, שיוצאת עם הפסיכיאטר לאונרד סמסון (טיי בארל). באנר מאותר ומותקף בידי כוחותיו של רוס ושל בלונסקי בזמן שהותו בקמפוס האוניברסיטה, ולפיכך נאלץ להפוך לענק הירוק. בקרב המתחולל בין הכוחות, הענק הירוק מסיג את כוחות הצבא ונמלט עם בטי, אשר את חייה הוא הציל על ידי חסימתה בגופו מפני מסוק אפאצ'י AH-64 בוער. לאחר שבאנר חוזר למצבו הרגיל, הוא ובטי מבינים כי הם במנוסה מאביה ומכוחות הצבא. באנר חולק עם בטי את תקוותו שניתן לרפא את מצבו באמצעות שותפו האינטרנטי. באנר ובטי נוסעים לניו יורק ופוגשים שם לראשונה את "מר כחול", המתברר כביולוג בשם ד"ר סמואל סטרנס (טים בלייק נלסון). סטרנס אומר לבאנר שהוא פיתח נוגדן שייתכן שירפא את מצבו של באנר, או שיהפוך חזרה שינויי צורה ארעיים. לאחר מבחן מוצלח במעבדה, שנראה כי ריפא את באנר מהענק הירוק, מתחוור לבאנר ובטי כי ד"ר סטרנס סינתז את דוגמיות דמו של באנר, בכמויות גדולות, מתוך מטרה להביא את האנושות לשלב הבא של ההתפתחות האבולוציונית. מתוך פחד שכוחו העצום של הענק הירוק ייפול לידיים לא-נכונות, באנר דורש מסטרנס להשמיד את דוגמיות הדם. בו בזמן מתקיפים את מעבדתו של סטרנס כוחותיו של גנרל רוס, שמצליחים לעצור את באנר ולקחת אותו למעצר יחד עם בטי.
ריוקו טאני
ביוגרפיה
בשנת 2003, היא התחתנה עם שחקן הבייסבול יושיטומו טאני. על פי דיווחים החתונה עלתה כ-3 מיליון דולר. לזוג שני בנים שנולדו ב-2005 ו-2009.
קריירת ספורט
בגובה של 1.46 מטר, טאני התחרתה בקטגוריית המשקל הנמוכה ביותר (עד 48 ק"ג) במשך כל הקריירה. בדצמבר 1990, טאני זכתה במדליה המשמעותית הראשונה שלה בקריירה המקצועית כאשר זכתה במדליית הזהב בטורניר הבינלאומי 'Fukuoka tournament Japan', טורניר בו המשיכה לזכות 13 שנים ברצף.
הענק הירוק (סרט, 2008)
עלילת הסרט
בינתיים, בלונסקי מאיים על ד"ר סטרנס שיזריק לו מדמו של באנר משום שהוא חושק בכוחו של הענק הירוק. בלונסקי לוקח מנת יתר של הנוסחה, וסטרנס מזהיר אותו שהשילוב בין הנוסחה לבין טיפול בקרני גמא יכול להפכו ל"תועבה" (ומכאן שם היצור "Abomination"). בלונסקי תאב הכוח אינו מודאג מהתוצאה, ועובר את טיפול קרני הגמא לאחר הזרקת דמו של באנר. הניסוי משתבש, ובלונסקי עובר מוטציה ליצור מפלצתי זועם ומפחיד שכוחו גדול בהרבה מזה של הענק הירוק, ואשר אינו יכול להשתנות חזרה. סטרנס מציע שיוכל לתקן את מה שקרה לבלונסקי, אך זה האחרון מעיף אותו לצדו השני של החדר ומהמם אותו. טיפת דם מאחד הכלים במעבדה נופלת על חתך בעורו של סטרנס, ומוחו מתחיל להתנפח. מחוץ למעבדה, בלונסקי זורע הרס ברחבי הארלם כדי למשוך את הענק הירוק החוצה.
ריוקו טאני
קריירת ספורט
בשנת 1993, היא זכתה לראשונה באליפות העולם שנערכה בהמילטון לאחר שגברה בקרב הגמר על לי איו הסינית ובאותה השנה קיבלה את הדרגה דאן 4, הדרגה הגבוהה ביותר לג'ודוקא פעיל. טאני המשיכה לזכות באליפויות העולם הדו-שנתיות בשנים 1995, 1997, 1999, 2001, 2003 ו-2007. בשנת 2005 היא לא השתתפה מאחר שהייתה בהריון עם בנה הראשון. שיא 7 הזכיות של טאני נשבר רק בידי הצרפתי טדי רינר בשנת 2015, בתקופה שבה אליפויות העולם הם אירועים שנתיים.
טאני השתתפה בחמישה משחקים אולימפיים רצופים וזכתה בחמש מדליות. באולימפיאדת ברצלונה 1992, כאשר הייתה בת 16, היא זכתה במדליית הכסף לאחר שניצחה בשלב חצי הגמר את קרן בריגס הבריטית הוותיקה וארבע פעמים אלופת העולם והפסידה בגמר לססיל נובאק הצרפתייה. לאחר ברצלונה 1992 טאני החלה רצף של 84 ניצחונות וארבע שנים ללא הפסד. הרצף נגמר באולימפיאדת אטלנטה 1996 שם זכתה שוב במדליית הכסף כאשר הפסידה בגמר לצפון-קוריאנית קיה סון-הי למרות היותה עדיפה. קיה הצליחה לעמוד בפני ההתקפות של טאני ואף הצליחה להשיג ניקוד לקראת סוף הקרב. מדליית הכסף השנייה של טאני היוותה אכזבה ענקית ובתקשורת היפנית דיברו על "קללה אולימפית".
הענק הירוק (סרט, 2008)
עלילת הסרט
באנר נוכח לדעת שהענק הירוק הוא היחיד היכול לעצור את בלונסקי, ומשכנע את גנרל רוס לשחררו לחופשי. הוא קופץ ממסוקו של רוס המרחף מעל העיר, ופרץ האדרנלין כתוצאה מכך גורם לו להפוך לענק הירוק. לאחר קרב ארוך ואלים בהארלם, הענק הירוק מביס את בלונסקי בזה שהוא חונק את בלונסקי בעזרת שרשרת ענק, ונסוג רק בעקבות תחינתה של בטי. לאחר רגע בודד איתה, הענק הירוק נמלט ובזה מסתיים הקרב.
שלושים ואחד יום מאז התקרית בהארלם, באנר נמצא בבלה קולה, קולומביה הבריטית. במקום להדחיק את שינויי הצורה, הוא עובד על דרך לשלוט בהם. כאשר עיניו הופכות לירוקות, חיוך מופיע על פניו.
ריוקו טאני
קריירת ספורט
לאחר אטלנטה 1996, היא נשארה בלתי מנוצחת ב-12 השנים הבאות. בסידני 2000, היא ניצחה בשלב חצי הגמר את צ'ה היון-היאנג הצפון-קוריאנית לאחר קרב קשה, אך בגמר לא השאירה סיכוי ליריבתה הרוסייה ליובוב ברולטובה. 36 שניות מפתיחת הקרב, טאני ביצעה תרגיל אוצ'י-מאטה (הטלת ירך-פנימית) וקיבלה ניקוד איפון ומדליית זהב. ארבע שנים לאחר מכן באולימפיאדת אתונה היא ניצחה באיפון סדרה של קרבות והגיעה לגמר בו ניצחה את פרדריק ז'וסינה הצרפתייה לאחר ניקוד קוקה שקיבלה בתחילת הקרב וניקוד ווזארי שקיבלה בשניות האחרונות של הקרב. היא הפכה לג'ודוקא האישה הראשונה שזוכה בשתי מדליות זהב אולימפיות.
באולימפיאדת בייג'ינג 2008, תקוותיה של טאני לזכות בזהב אולימפי שלישי נגוזו כאשר הפסידה בעונשים לאלינה דומיטרו הרומנייה בשלב חצי הגמר. טאני נשרה לקרב על מדליית הארד בו גברה על ליודמילה בוגדנובה הרוסייה.
בשנת 2010, טאני פרשה מג'ודו תחרותי. במהלך קריירה של כ-20 שנים, טאני הפסידה רק חמש פעמים. בשנת 2011, בערב הגאלה בפריז לכבוד יום השנה ה-60 של איגוד הג'ודו העולמי, האיגוד חלק לה כבוד והכריז עליה כ"ג'ודוקא האישה הטובה ביותר בכל הזמנים".
הענק הירוק (סרט, 2008)
פיתוח
בזמן יציאתו של סרט הקולנוע "הענק" של הבמאי אנג לי, התסריטאי ג'יימס שיימוס תכנן סרט המשך המציג דמויות נוספות מסדרת הקומיקס "הענק הירוק", ובראשן את הענק האפור - דמות נוספת של הענק שיוצאת מברוס באנר, אשר נחשבת ליותר ערמומית, אם כי פחות חזקה מהענק הירוק. שיימוס אף שקל להוסיף את דמותם של נבלי-העל שעמם התמודד הענק בסדרות הקומיקס "המנהיג" ו"אבומיניישן". חברת מארוול קומיקס, שזכויות ההפקה היו בידיה, רצתה שדמות הנבל תאויש על ידי "אבומיניישן", משום שהיה אויבו המפורסם ביותר של הענק הירוק והיווה איום רציני יותר על הענק מאשר דמותו של גנרל רוס. החברה חשבה שמוטב להתרחק מסגנונו של אנג לי כדי להמשיך את זיכיון הסרטים, בתואנה שסרטו של לי נראה כמו סיפורו של הענק הירוק ביקום מקביל. מארוול חשו שיש לשנות את אופי הסרט, כך שיתאים יותר לפיתוח של סדרת סרטים עתידית.
הבמאי, לואי לטריה, הביע עניין בפני מארוול לביים את הסרט "איירון מן", לפני שהוחלט שג'ון פאברו ייקח על עצמו את מלאכת הבימוי. החברה הציעה ללטריה לביים את "הענק הירוק" במקום את "איירון מן". לטריה, שבתור נער אהב את סדרת הטלוויזיה "הענק הירוק" מסוף שנות ה-70 וכמו כן אהב את הסרט הראשון שביים אנג לי, התמהמה בקבלת החלטה בנושא, שכן לא היה בטוח שיוכל לחקות את סגנונו הייחודי של אנג לי. בתגובה, מארוול קומיקס הבהירה ללטריה כי אין בכוונתם לעשות את הסרט הבא של ה"ענק הירוק" באותו סגנון. השראתו העיקרית של לטריה הייתה המיני סדרה בת שש החוברות Hulk: Gray מנובמבר 2003, שנכתבה בידי ג'ף לואב ואוירה על ידי טים סייל. סדרת חוברות אלו הייתה למעשה שכתוב מחדש של הופעתו הראשונה של הענק הירוק עם סיפור רקע שונה מהסיפור המקורי שהגה סטן לי. לטריה העתיק דימויים גרפיים רבים, מחוברות הקומיקס הרבות שסקר בזמן תהליך טרום-ההפקה, לתוך הסרט עצמו. בראיונות עם היוצרים של הסרט לפני יציאתו, לטריה טען שמעניין אותו להראות בסרט את מאבקו הפנימי של ברוס באנר במפלצת שבתוכו, נשיא אולפני מארוול, קווין פייגי, הסביר שהסרט יחקור את "אלמנט הגשמת המשאלות, את ההתגברות על אי-צדק על ידי התחברות לכוח שלא ידעת שקיים בך". המפיק אבי ארד הוסיף ואמר שהסרט יהיה סיפור האהבה בין ברוס באנר לבטי רוס.
ריוקו טאני
פופולריות ומורשת
טאני הלכה בעקבותיה של קאורי ימאגוצ'י, שבשנת 1984 הפכה לאישה היפנית הראשונה שזוכה באליפות העולם בג'ודו - ספורט שהיה שמור בעיקר לגברים. ימאגוצ'י היוותה את ההשראה לדמות יאווארה אינוקומה בסדרת המאנגה היפנית 'Yawara!'. הסדרה עקבה אחרי הכנותיה של יאווארה לאולימפיאדת ברצלונה 1992. כאשר טאני ייצגה את יפן בברצלונה, היא נתפסה על ידי הציבור היפני כיאווארה האמיתית ועד מהרה כונתה יאווארה-צ'אן או טאווארה.
עקב הצלחתה ואישיותה העליזה, טאני התפרסמה מאוד ביפן. היא הופיעה במספר פרסומות טלוויזיה והחתונה שלה, אשר שודרה בשידור חי בטלוויזיה היפנית, נצפתה על ידי 20 מיליון אנשים. גם הלידה של בנה הראשון, הפכה לאירוע תקשורתי גדול כאשר צלמים חיכו ליציאתה מבית החולים.
הענק הירוק (סרט, 2008)
פיתוח
בכנס קומיק-קון 2007, נורטון הסביר לקהל, לאחר שנשאל האם תהיה התייחסות ל"סיפור המקור" של היווצרותו של הענק הירוק בגרסתו של אנג לי, או שיהיה "סיפור מקור" חדש: "אינני אוהב את המונח "סיפור מקור". אני לא חושב שהסברת מקור הסיפור, הן בספרות והן בסרטי קולנוע גדולים, חייבת להופיע בהתחלה של הסיפור הכללי. נורטון הוסיף שהוא היה מעוניין להציג בסרט תגליות חדשות לקהל גם במערכה השלישית, אודות המקור של סיפור הענק הירוק. סיפור המקור החדש מתייחס לדמות הענק, ביקום החלופי אולטימייט מארוול, אשר בו נוצר הענק הירוק בניסיון ליצור חיילי-על. בנוסף, נורטון ביטל את קיומו של הנער ריק ג'ונס, והוריד מנוכחותה של סוכנות הביון S.H.I.E.L.D. נורטון אף הוסיף סצנה שבה באנר מחלץ דוגמית מפרח ומתכתב עם סמואל סטרנס - סצנה המתייחסת לסיפור מקורו של הענק הירוק, לפי הכותב ברוס ג'ונס. למרות כל עבודתו של נורטון, וטענתו בכנס קומיקון שהוא כתב את התסריט, בסופו של דבר, גילדת התסריטאים של אמריקה החליטה לתת את קרדיט הכתיבה לזאק פן בלבד. זאת לאחר שהתקבלה טענתו של פן שנורטון לא שינה בהרבה את תסריטו.
ריוקו טאני
פופולריות ומורשת
ההצלחה של ג'ודו הנשים היפני בשנות ה-90 מיוחסת לטאני, שהובילה דור חדש של מתחרות. מאחר שלא נתנה לנישואיה לשים קץ לקריירת הספורט שלה, וזכתה באליפות העולם האחרונה שלה כאמא צעירה, היא נחשבת לסמל של שינוי תפקיד האישה בחברה היפנית.
הענק הירוק (סרט, 2008)
צילומים
הצילומים החלו ב-9 ביולי 2007 והתרכזו ברובם בעיר טורונטו. הסיבה לכך היא שראש העיר, דייוויד מילר, הוא מעריץ של הענק הירוק והבטיח את עזרתו. בין היתר בסגירת רחוב 125 לארבעה לילות לצורך צילומי הקרב הסופי בין הענק הירוק לאבומיניישן. מכיוון שמדובר באחד הרחובות העמוסים בטורונטו, בזמן הצילומים של סצנה זו נדרש צוות ההפקה לנקות את האזור ממכוניות שרופות ומתקני נפץ בזמן קצוב של 20 דקות, כדי לאפשר תנועה סדירה. סצנת הפעולה הראשונה שצולמה לסרט הייתה הקרב באוניברסיטת קולוור. זו צולמה באוניברסיטת טורונטו ובפארק מורנינגסייד. יוצרי הסרט בנו קיר זכוכית מעל לטיילת באוניברסיטה, בשביל הסצנה שבה החיילים לוכדים את ברוס באנר, ומנסים למשוך החוצה את הענק הירוק מתוכו בעזרת רימון עשן. צילומים התקיימו גם במחוז הפיננסי בטורונטו.