cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צביר כוכבים
צורות ביניים
בשנת 2005 אסטרונומים גילו סוג חדש של צביר כוכבים בגלקסיית אנדרומדה, הדומה במאפייניו לצבירים כדוריים. הצביר החדש מכיל מאות אלפי כוכבים, מספר שניתן למצוא גם בצבירים כדוריים. צביר זה גם חולק מאפיינים נוספים עם הצבירים הכדוריים, כגון אוכלוסיית הכוכבים. ההבדל המשמעותי בין הסוג החדש לצבירים כדוריים הוא הגודל העצום שלהם, מאות שנות אור לאורכם, ומתוקף כך הם פחות צפופים באופן משמעותי. המרחקים בין הכוכבים בצבירים אלה הוא גדול הרבה יותר. פרמטרית, הם נמצאים בין צבירים כדוריים (מעט חומר אפל), וגלקסיה ננסית (החומר האפל דומיננטי).
עדיין לא ידוע איך צבירים אלה נוצרים, אך סביר להניח שיש דמיון בין היצירה שלהם לזו של הצבירים הכדוריים. לא ידוע למה צבירים כאלה נמצאו באנדרומדה ולא בגלקסיית שביל החלב. לא ידוע האם גלקסיית אנדרומדה היא היחידה עם צבירים מסוג זה, אך משערים שיימצאו גלקסיות נוספות המכילות צבירים כאלה.
התאגדות כוכבית
ברגע שבצביר פתוח התנתקו הקשרים הכבידתיים, הכוכבים המרכיבים אותו ימשיכו לנוע במסלול דומה בחלל. מאותו רגע הם ייקראו "התאגדות כוכבית" או "קבוצה נעה". רוב הכוכבים בעגלה הגדולה הם מרכיבים לשעבר של צביר כוכבים, שהיום נקרא הקבוצה הנעה הגדולה אורסה (Ursa Major Moving Group) ונעים בדומה לתנועתם כשהיו חלק מצביר. כוכבים נוספים הנראים בשמיים כולל מנקלינן (β בעגלון), אלפֱכַּה (α בכתר צפוני) ו-ζ (זטא) במשולש דרומי, קשורים לקבוצה זו גם כן. השמש ממוקמת נכון להיום בקצה הזרם הזה, אך אינה שייכת לקבוצה, כך מסיקים מהמסלול הגלקטי השונה שלה, הרכבה הכימי וגילה.
התאגדות כוכבית אחרת המוכרת לאסטרונומים היא זו המקיפה את מירפק (α בפרסאוס), הבולטת מאוד כשמסתכלים על השמים דרך טלסקופ. צבירים רחוקים נעים אינם ידועים עדיין משום שעל מנת לזהותם יש לדעת את תנועתם המדויקת מראש.
חשיבות אסטרונומית של צבירי כוכבים
מחקר על צבירי כוכבים חשוב מאוד בהרבה תחומים של אסטרונומיה. משום שכוכבים רבים נוצרו בערך באותו זמן ומשום שההבדלים בין מאפיינים של כוכבים הם רק פונקציה של מסה, תאוריות התפתחות הכוכבים העדכניות להיום מתבססות על תצפית על צבירי כוכבים פתוחים וכדוריים.
צבירים הם גם שלב חיוני בקביעת קנה המידה של היקום. כמה מהצבירים הקרובים ביותר הם קרובים מספיק כדי שאפשר יהיה למדוד את המרחקים שלהם מאיתנו בעזרת היסט. דיאגרמת הרצשפרונג-ראסל יכולה להיבנות בשביל צבירים אלה להם כבר יש ערכים מוחלטים הידועים בתור ציר "רמת זוהר" (רמת זוהר בהקשר של כמות אנרגיה שגוף פולט חלקי יחידת זמן). כשיוצרים דיאגרמה דומה לצביר שמרחקו אינו ידוע, ניתן להשוות את המיקום של הרצף העיקרי לזה של הצביר הקודם ומכך להסיק ולהעריך את מרחקו. תהליך זה ידוע בשם "סינון רצף עיקרי".
ג'יאנג דזה-מין
גְ'יָאנְג דְזֶה-מִין (בסינית מפושטת: 江泽民; 17 באוגוסט 1926 – 30 בנובמבר 2022) היה בכיר דור ההנהגה השלישי של המפלגה הקומוניסטית בסין בשמשו כמזכיר הכללי של המפלגה מ-1989 ועד 2002, נשיא המדינה מ-1993 עד 2003 ונשיא הוועד הצבאי העליון מ-1989 ועד 2004. תחת שלטונו התקדמה הכלכלה של סין התקדמות מטאורית, קשרי החוץ הורחבו וכל זאת תוך השארת המפלגה הקומוניסטית כגוף המרכזי השולט במדינה.
ביוגרפיה
ג'יאנג דזה-מין הצטרף למפלגה הקומוניסטית בשנת 1946, לאחר חברות ארוכה בתנועות הנוער הקומוניסטיות המחתרתיות. לאחר סיום לימודיו התיכוניים, עבר ללמוד באוניברסיטאות שונות בסין, וכשסיים תואר בהנדסה, נסע למפעלי הרכב של סטלין במוסקבה כדי לקבל ניסיון במקצוע. לפני כניסתו לפוליטיקה הארצית שימש ג'יאנג כשגרירה של סין ברומניה וכראש עיריית שאנגחאי.
עלייה לשלטון
אחרי דיכוי המחאות בכיכר טיין-אן-מן ביוני 1989 החליטו דנג שיאופינג, לי פנג וצ'ן יון להחליף כמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין את המנהיג הליברלי יותר ג'או דזה-יאנג, נגדו נטען כי היה קשוב יתר על המידה למחאות הסטודנטים. כמחליף הם בחרו בג'יאנג, אף על פי שלא לקח חלק בדיכוי מחאות הסטודנטים בכיכר טיין-אן-מן, אולם לאחר שהוכיח את יכולתו בדיכוי מהומות דומות בשאנגחאי. ב-24 ביוני 1989, הכינוס הרביעי של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית הסינית הדיח את ג'או, ומינה את ג'יאנג כמזכיר הכללי.
בנובמבר אותה שנה הפך ליו"ר הוועד הצבאי המרכזי של המפלגה, ב-27 במרץ 1993 נבחר לנשיא המדינה, ועם מותו של דנג שיאופינג ב-1997 הפך סופית למנהיג הרפובליקה העממית של סין.
הקונגרס ה-16 של המפלגה והפרישה
בשנת 2002 פינה ג'יאנג את מקומו בראשות הוועידה המכוננת של המפלגה, לאנשי "הדור הרביעי" במפלגה אשר הונהגו על ידי חו ג'ינטאו. לאחר שעלה חו לשלטון הוא העניק לג'יאנג את התואר החדש "ראש המפלגה" בעוד הוא עצמו משמש כמזכיר הכללי של המפלגה (בעל השליטה דה פקטו במדינה). ב-15 במרץ 2003 ירש חו את תפקידו של ג'יאנג כנשיאה של סין. ג'יאנג נשאר יושב ראש הוועדה הצבאית הראשית כאשר הוא משמר את כוחו בוועדה המכוננת על ידי הצבה של אנשי שלומו ב-6 מתוך תשעת המקומות בוועדה.
לאחר הקונגרס ה-16 של המפלגה הקומוניסטית, הקפיד ג'יאנג לשמור על פרופיל נמוך ולהימנע מהצהרות פומביות. הוא היה שקט במיוחד בזמן השתוללות מחלת הסארס בסין, במיוחד בהשוואה לפתיחות הרבה לתקשורת אותה גילה היו"ר חו. אף על פי שרבים ציפו מג'יאנג להמשיך ולהשפיע על התנהלותה של המפלגה, מדיניותו לא ניכרה ולא באה לידי ביטוי במהלכיה של המפלגה, וזאת בעיקר משום שההסדרים החוקתיים שהתקבלו בקונגרס ה-16 השאירו אותו למעשה בעמדה חסרת השפעה.
אף על פי שמרבית חברי הוועדה המכוננת היו אנשיו, הם לא יכלו להשפיע על הבירוקרטיה האזרחית בסין בצורה בה הוא חפץ. יתר על כן, תפקידו כראש הוועדה הצבאית נחלש גם הוא וזאת בשל הרכבה החדש של הוועדה שכלל בעיקר אנשי צבא מקצועיים, אשר רמזו לו כי הם אינם מעוניינים להתוות מדיניות שונה מזו של הוועדה המכוננת. לבסוף, נשאר ג'יאנג האיש היחיד מאנשי הדור השלישי בצמרת המפלגה (מלבד דנג שיאופינג שלמרות פרישתו המשיך לעסוק בענייני המפלגה) מאחר שכל חבריו העדיפו להימנע מלעסוק בענייני היומיום ולפרוש לענייניהם הפרטיים.
ב-19 בספטמבר 2004, לאחר כינוס בן ארבעה ימים של הוועד הראשי של המפלגה, פרש ג'יאנג מתפקידו הרשמי האחרון כראש הוועדה הצבאית לאחר שבועות של ניסיונות לשכנעו בידי אנשיו של חו ג'ינטאו לפנות את מקומו. כצפוי, יורשו של ג'יאנג בתפקיד היה חו ג'ינטאו עצמו, אך בהתמודדות על תפקיד סגן היושב ראש נכשל המועמד של ג'יאנג מה שסימן סופית את תום עידן ג'יאנג דזה-מין בסין.
ביקורת
במקביל להצלחתו, הוטחה בג'יאנג דזה-מין ביקורת חריפה מצד ארגוני זכויות אדם שונים, על כך שהוא אינו מביא לרפורמות חברתיות ופוליטיות בארצו. לאורך כל כהונתו פעל ג'יאנג לחיזוק שליטתה של המפלגה בעם ושמירת מעמדה השלטוני.
ביקורת נוספת לה זכה ג'יאנג הייתה ביקורת מתוך המפלגה, באשר להתמקדות בפיתוח הכלכלה בכל מחיר תוך התעלמות מכוונת מהנזק הסביבתי אשר נגרם כתוצאה מכך, מהגדלת הפערים בין עשירים לעניים והפגיעה באלו שהשתרכו מאחור כתוצאה מהרפורמות בכלכלה. מתווה מדיניותם של יורשיו של ג'יאנג נהגה בעיקר כדי לתקן את הפערים הללו, וכיום ניתן בסין דגש גם על הסביבה ומערכת הבריאות, ולא רק על צמיחת הכלכלה.
ב-11 בינואר 2006, בית המשפט העליון בספרד הסכים לחקור מקרה בו נטען כי שבעה סינים, בהם ג'יאנג דזה-מין, וראש הממשלה לשעבר לי פנג, אחראים לרצח עם בטיבט. חקירה זו באה בעקבות החלטת בית המשפט החוקתי בספרד (ב-26 בספטמבר 2005) שקבע כי בתי משפט בספרד יכולים לדון בתיקי רצח עם גם אם לא היו מעורבים אזרחי ספרד על בסיס סמכות שיפוט אוניברסלית. סין אמרה כי החקירה היא הפרעה לענייניה הפנימיים ודחתה את הטענות כ"המצאה מוחלטת". בנובמבר 2013, הוציאה ספרד צו מעצר נגד ג'יאנג דזה-מין בחשד למעורבות ברצח עם בטיבט.
רדיפת מתרגלי הפאלון גונג
ב-10 ביוני הקים ג'יאנג דזה-מין את משרד 610 כארגון לביטחון פנים שייעודו המוצהר היה לעקוב, לרדוף ולדכא את מתרגלי הפאלון גונג בסין. שמו של הארגון, משרד 610 נגזר ממועד הקמתו על ידי ג'יאנג דזה-מין ומפלגת השלטון. משרד 610 הצליח לאתר את המיקום המדויק של המתרגלים, לאחר שפיתח את היכולת לחפש ולרגל וכתוצאה ממיזם משותף בין המשרד לביטחון פנים של מחוז שנדונג ובין "סיסקו מערכות". כתוצאה משיתוף פעולה זה, נבנה מאגר מקיף של מידע אישי על אנשים, שכלל גם רשימות מידע שנאסף על ידי משרד 610 לגבי הפאלון גונג. מערכת המעקב הזאת הופצה במהירות אל מחוזות אחרים. הרשויות הסיניות קראו לה מעקב מגן זהב.
חיים אישיים
בנו של ג'יאנג דזה-מין הוא ג'יאנג מיאנהנג. בבעלותו של מיאנהנג תאגיד ענק של בתי חולים, בתי חולים צבאיים, מכוני מחקר, אוניברסיטאות, חברות פארמה, מעבדות (ביניהן המעבדה בווהאן) ולאחרונה גם פטנט על התרופה לווירוס הקורונה "רמדסיביר", בשיתוף עם חברת גלעד GILEAD האמריקאית.
שליט המימדים
שליט המימדים: מסע ההרפתקאות המופלא הוא משחק הרפתקאה ישראלי בגוף שלישי בדו-ממד למחשב שפיתחה חברת "מחשבת" והפיצה אותו בשנת 1996. המשחק נמנה עם משחקי המחשב הישראליים היחידים שפותחו והופצו מחוץ לישראל, בעיקר בשפה האנגלית.
משחקיות
המשחק תוכנן להפצה עולמית וכולו בשפה האנגלית, אך ישנה אפשרות להעלות כתוביות בעברית לכל אורך המשחק בתפריט ה"אפשרויות" במשחק. המשחק דורש מחשבה בפתירת חידות ואיסוף חפצים ומתנהל כולו עם העכבר. המשחק משתמש במספר אלמנטים המצויים שז'אנר ההרפתקאה כמו ממשק הצבע והקלק, סרטונים המשמשים כמעבר בין חלקי המשחק ותיק לאיסוף חפצים שחיוניים להמשך המשחק.
עלילה
מאחר שאינם יכולים לעצור את זה מבטיהם מופנים אל גיבור המשחק (שעדיין לא יודע כלום ממה שמתרחש), בתקווה שהוא יציל את היקום. באותו זמן על כדור הארץ, ילד (הדמות הראשית) בא לבקר את סבתו בביתה במטרה לעזור לה בעבודות הבית. אך הוא מוצא את הבית ריק. עד שסבתו תחזור מחליט לעלות לעליית הגג ולמצוא חפצים מעניינים ולהיזכר בסיפורי סבתו. לאחר שהוא מוצא מספר חפצים נזכר הילד כי היה ארון בעליית הגג שסבתו תמיד הייתה מזהירה אותו לא לפתוח. וכמו כל ילד סקרנותו עולה והוא מחליט לפתוח את הארון. כאשר פותח את הארון מתגלה לעיניו מכשיר מוזר. אחוז תדהמה מדליק את המכשיר וזה מציג אותו בפניו. המכשיר הוא לא אחר ממכשיר שמעביר את מי שאוחז בו בין מימדים שונים.
באותו זמן צופה מועצת המימדים בנעשה, וללא ספק מרוצה מכך שהילד גילה את המכשיר. לאחר שהמכשיר מציג עצמו (הוא מדבר) בפני הילד ומספר שאלות ששואל הילד, מספר לו המכשיר את הסיפור על הקרב בין מכשף הצפון לקוסם מרלין. לאחר קרב שנערך שישה ימים ובו הקוסמים השתמשו בכל קסמיהם מצליח מכשף הצפון להפעיל כישוף על הקוסם מרלין וכולא אותו במימד שיצר במיוחד עבורו ואת מטהו מחלק לחמישה חלקים ומחביא כל חלק במימד אחר. מי שימצא את כל חמשת החלקים וירכיב את מטהו של הקוסם מרלין מחדש יוכל לשחררו מהמימד שבו כלוא.
כשהילד שואל "ואיך כל זה קשור אליי?" עונה לו המכשיר כי הוא זה שנבחר לבצע את המשימה ובקרוב אם לא תתבצע המשימה יתפוצץ היקום כולו כולל הכוכב עליו הוא חי (כדור הארץ), דבר זה ישפיע על יקומים מקבילים ליקום הזה וההשלכות יהיו נוראיות.
מנקודה זו מתחיל המשחק שהוא בעל הומור שנון וחידות רבות להשלמת המשימה. מטרת השחקן למצוא את כל חמשת החלקים ממטהו של מרלין הקוסם, לחברם ולשחרר את מרלין מהמימד שבו כלוא, ובעזרת המכשיר שמעביר אותו בין המימדים.
פסקול
פסקול המשחק הוא מקורי ונוצר על ידי אביב קורדיץ.
פנולפתלאין
פנולפתלאין הוא תרכובת כימית שנוסחתו C20H14O4. תמיסות של פנולפתלאין משמשות פעמים רבות בטיטרציה, בשל היותן אינדיקטור pH חסר צבע בסביבה חומצית ונטרלית, המשנה את צבעו לוורוד-סגול בסביבה בסיסית. שינוי הצבע נעשה בטווח pH של 8.2-10. אם ריכוז האינדיקטור גבוה במיוחד, הוא יכול אף להראות סגול. בתמיסות בסיסיות מאוד, צבעו הוורוד של הפנולפתלאין ידהה ויהפוך חסר-צבע בשנית.
פנולפתלאין אינו מסיס במים ולרוב מומס בכהלים למטרות ניסוי. הפנולפתאלין הוא חומצה חלשה המאבדת יוני מימן בתמיסה. מולקולות הפנולפתאלין הן חסרות-צבע, אולם, יון הפנולפתלאין הוא ורוד. כאשר מוסיפים בסיס לפנולפתאלין, התגובה מולקולה ⇌ יון נוטה לצד של היון (לפי שיווי משקל הצפוי בהתאם לעקרון לה-שטלייה), היות שיוני המימן החיוביים מתפרקים ומגיבים עם הבסיס.
סינתזה
פנולפתלאין מסונתז מדחיסה של חומצה פתאלית עם שתי מולקולות פנול, ומכאן שמו. תגובת הדחיסה נעשית בסביבה חומצית. הפנולפתלאין התגלה בשנת 1871 על ידי אדולף פון באייר.
שימוש
פנולפתלאין משמש לזיהוי דם או חומרים שיש חשד כי הם מכילים דם. דגימה יבשה נלקטת, ומטפטפים מעליה מספר טיפות אלכוהול. לאחר מכן מוסיפים מספר טיפות של פנולפתלאין, ולבסוף מימן על-חמצני. אם הדגימה מכילה המוגלובין, היא תהפוך ורודה. זוהי בדיקה הפיכה לדגימה; היא אינה משנה אותה ולפיכך הדגימה יכולה לשמש בבדיקות נוספות במעבדה. הבדיקה מתאימה לדם מכל בעל חיים.
פנולפתלאין משמש ביצור צעצועים, כגון בדיו נעלם או צבע לשיער שדוהה. הדיו מעורבב עם נתרן הידרוקסידי, שמגיב עם פחמן דו-חמצני המצוי באוויר.
כמו כן, פנולפתלאין משמש כאינדיקטור לחומצות ובסיסים.
יער חורשים
יער חורשים הוא יער בשרון השוכן בין אורנית ממזרח, נירית, ירחיב ומתן מצפון, חורשים ממערב וכפר ברא מדרום.
גאוגרפיה
שטחו של יער חורשים כ-2,000 דונם והוא שוכן בגבהים של 50 עד 147 מטרים מעל פני הים. היער משתרע על פני שני טורי גבעות שכיוונם ממזרח למערב, מצפונו ומדרומו של נחל קנה, אחד מיובליו הצפוניים של הירקון, המחלק את היער לשניים.
חלק מהיער טבעי וחלקו ניטע בשנות ה-50 של המאה ה-20 בידי הקרן הקיימת לישראל, ובו עצי אורן וברוש וכן עצים רחבי עלים. בעקבות מאבק ציבורי יועד היער בתוכניות מחוזיות וארציות כשטח לשימור. ביער מפוזרים מספר חניונים ופינות לעריכת פיקניקים, והוא פופולרי מאוד בקרב רוכבי אופני הרים בזכות ה"סינגלים" הטכניים הרבים היורדים מהגבעות אל נחל קנה.
בראש גבעה בצפונו של היער שוכנת חורבת זכור שנחפרה בחפירת הצלה בשנת 1968. במקום נמצאו שרידים החל מתקופת הברזל (המאות ה-13 עד ה-11 לפנה"ס) ועד התקופה העות'מאנית. בתקופת ממלכת ישראל שכן במקום יישוב של שבט מנשה ולאחר חורבן בית המקדש הראשון התגוררו בו שומרונים. כחצי קילומטר מצפון לחורבה נמצאו שתי מערות קבורה ובהן שרידים מתקופת הברונזה, תקופת הורדוס ומהתקופה הביזנטית. השרידים כוללים שברי עצמות אדם וממצאים קרמיים שונים. סביב חלקה המזרחי של החורבה נסללה דרך עפר היקפית, הוקם חניון והוכשרה מרפסת תצפית בצידה המזרחי של הגבעה, המאפשרת תצפית פנורמית על השומרון. בחלקה המערבי של חורבת זכור הוקם בתחילת שנות ה-90 מגדל תצפית אש, שממנו נשקפים נופים פנורמיים של מישור החוף וגוש דן.
נחל קנה זורם דרך היער ממזרח למערב בעמק הנמוך משיאי הגבעות בכ-50 עד 70 מטרים. רוחב קרקעית העמק מגיע עד 200 מטרים, ולאורכו חורשות עצי אקליפטוס. בעמק שוכן חניון ובו שולחנות לעריכת פיקניקים. בצידו המערבי של היער, סמוך למוצאו של הנחל אל מישור החוף, מתרחב אפיק הנחל ובו שטחים חקלאיים.
בצידו הדרומי של היער, בין נחל קנה לכפר ברא, מבותר טור הגבעות על ידי שני ערוצים המעניקים למקום מראה פראי יחסית. חלק זה של היער מיוער בצפיפות יחסית, ובדרומו, סמוך לכפר ברא גדלים מטעי עצי זית.
אר'סרתן השני, מלך קאחתי
אר'סרתן ירש את אביו קוויריקה הרביעי עם מותו בשנת 1102. הרשומות הגאורגיות מימי הביניים מתארות אותו כאדם קל דעת ושליט בור, שגרם לאצילים גאורגים רבים להפוך לאופוזיציה לשלטונו.
בשנת 1105 נעצר אר'סרתן בידי הווסאלים שלו בראשות הנסיך ארשיאני מהרתי, והוסגר לידי דוד הבנאי, מלך הממלכה הגאורגית המאוחדת, שסיפח סופית את ממלכת קאחתי-הרתי ואיחד אותה עם ממלכתו.
קומוטטור (אלקטרוניקה)
קוֹמוּטָטוֹר (או מחלף) הוא מפסק חשמלי מסתובב שמטרתו החלפת כיוון של מתח חשמלי או זרם חשמלי.
קומוטטור הוא מרכיב ברוב המכונות לזרם ישר. הוא מחבר בין הרוטור למברשות שמחוברות למעגל החשמלי, ומשמש לשינוי הכיוון של השדה המגנטי כך שמומנט הסיבוב של ציר המנוע (הרוטור) יהיה תמיד באותו כיוון. הקומוטטור מורכב משני חצאי גליל נחושת המותקנים כך שכל פעם שהכיווניות של השדה המגנטי ברוטור משתנה, חיבורי הקומוטטור אל הפלוס והמינוס במעגל החשמלי מתחלפים ביניהם, כך ששינוי הכיוון של השדה המגנטי אינו משפיע על כיוון הזרם שזורם במעגל החשמלי.
הקומוטטור הראשון נבנה על ידי איפוליט פיקסי בגנרטור לזרם ישר שהוא ייצר לפי הצעתו של אנדרה מרי אמפר.
גט - המשפט של ויויאן אמסלם
גט - המשפט של ויויאן אמסלם הוא סרט קולנוע ישראלי בשיתוף עם הפקות מצרפת וגרמניה, בבימויים של שלומי ורונית אלקבץ, שיצא לאקרנים בשנת 2014.
"גט" הוא השלישי והסרט החותם את הטרילוגיה של האחים אלקבץ, כאשר קדמו לו הסרטים: "ולקחת לך אישה" ו"שבעה". הסרט מתאר את תלאותיה של ויויאן אמסלם, גיבורת שני הסרטים הקודמים, הנקלעת למאבק מתיש לקבלת גט מבעלה אליהו בבית הדין הרבני.
עלילה
עלילת הסרט כולו מתרחשת באולם ובמבוא של בית הדין לאורך מספר שנים, כאשר רוב הדמויות (המתדיינים והעדים) ילידות מרוקו.
ויויאן אמסלם (רונית אלקבץ) נשואה לבעלה אליהו (סימון אבקריאן) למעלה מעשרים שנה. היא פונה אתו. בית הדין מורה שיעשו שלום בית. לאחר מספר ניסיונות למלא את הצו, מחלוקת הנישואין כה קשה שויויאן מתעקשת על פרידה ומשפט הגירושין מתחיל.
במשך כמה שנים ויויאן נאבקת להתגרש גם כשבעלה עושה כמיטב יכולתו להאט את התהליך. אף על פי שהוא מנסה להוכיח שהוא בעל טוב ואדם אדוק, עדים מגלים שאליהו נקמן וקטנוני וכי ויויאן למעשה לא מרוצה ממנו במשך שנים. אחרי שאח של אליהו, שמשמש כנציגו, מאשים את עורך דינה של ויויאן, כרמל, בכך שהוא מאוהב בה, מתפתחת בין שני האחים מריבה ואליהו מנסה להימנע מעוד הופעות בבית המשפט. לאחר מכן הוא מוחזק במאסר ולבסוף מסכים להתגרש מאשתו אם ההרכב השיפוטי הרבני יורה עליו. עם זאת, כאשר הם עושים זאת הוא מסרב להעניק את הגט. ויויאן מבקשת עזרה ורחמים מההרכב, אך הם אומרים לה שהם אינם מסוגלים לעזור לה.
זמן מה לאחר מכן ויויאן ואליהו חוזרים לבית המשפט לאחר שהגיעו להסכם גירושין. עדים חותמים על הגט והרבנים מוסרים את המסמך לאליהו למסור לויויאן. עם זאת, במהלך טקס הגירושין אליהו לא מצליח לומר כי ויויאן חופשייה להיות עם גברים אחרים. ויויאן ואליהו מוצאים מחוץ לבית המשפט. אליהו מבקש לדבר עם ויויאן ברגע האחרון, ומסכים להעניק לה את הגט אם היא תבטיח שלעולם לא תהיה עם גבר אחר. ויויאן מבטיחה והשניים חוזרים לאולם כדי לסיים את גירושיהם.
הפקה ופרסים
ביולי 2014 זכה הסרט בשלושה פרסי וולג'ין במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים: בפרס על הסרט העלילתי הטוב ביותר, על השחקן הטוב ביותר (מנשה נוי) ובפרס חביב הקהל.
בספטמבר 2014 זכה הסרט בשני פרסי אופיר: בפרס הסרט הטוב ביותר (אולם לא העפיל למועמדות לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר) ובפרס לשחקן המשנה (ששון גבאי).
כמו כן, היה מועמד בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרס גלובוס הזהב שהתקיים בינואר 2015.
הסרט התקבל למסגרת "שבועיים של מבקרים" ב"פסטיבל קאן" 2014 והוקרן גם במסגרת "פסטיבל הסרטים בטורונטו" וב"פסטיבל קולנוע דרום" של מכללת ספיר.
קישורים חיצוניים
ביקורות
מסטקטומיה
מסטקטומיה או כריתת שד הוא הליך כירורגי לטיפול בסרטן השד. הוא נכנס לשימוש בראשית המאה ה-20.
רקע
סרטן שד מתפתח באחת הרקמות הבאות: בבלוטות חלב, בצינורות חלב, ברקמת שומן או ברקמה חיבורית. בכ-15% מן המקרים של חולות בסרטן השד, הסרטן נטוע במקום הימצאו. בערך כשמונה מתוך תשע חולות בסרטן השד חולות בסרטן המתחיל בבלוטות החלב או בצינורות החלב. אם הגידול נטוע במקומו ולא התפשט, ניתן להסירו בניתוח, אך בחלק נכבד של המקרים שלא כל השד הוסר, המטופלת חלתה בסרטן פולשני באותו השד, לכן מסירים את כל השד.
מהלך כריתת השד
כריתת שד נחלקת לשתי קבוצות: כריתה שלמה של השד, שבנוסף לשד גם כורתים את בלוטות הלימפה סביבו (בבתי השחי), וגם את שני שרירי החזה הנמצאים בצידיהם של הגוף. שולחים גם את הרקמה הסרטנית, את בלוטות הלימפה ואת שרירי החזה לבדיקה פתולוגית. בלוטות הלימפה משחקות תפקיד חשוב, כי רוב החולים (בקירוב ל-85%) שלא הייתה מחלה בקשרי הלימפה, הבריאו לפחות לעשר שנים. באנשים שחלק ניכר (שניים עד ארבע) מקשרי הלימפה שלהם היה חולה, אחוזי ההבראה ירדו ל-50%. אצל אנשים שהיו להם יותר מארבעה קשרים סיכויי ההישרדות ירדו ל-40%. הכריתה השנייה היא אותה כריתה רק ללא כריתה של שרירי החזה.
במהלך הניתוח מבוצעת בדיקת ביופסיה של בלוטת הזקיף.
לאחר הכריתה
במקום הכריתה ממקמים צינורית לניקוז הנוזל שנשאר לאחר הניתוח. לאחר הכריתה נוהגים להוסיף רדיותרפיה ותרופות כימותרפיות, תרופות שההשפעה שלהן מאוד יעילה נגד סרטן השד הן מיטומיצין C, דוקסורוביצין, ציקלופוספאמיד, פקליטקסל, דוצטקסל ווינורלבין. בגלל סיכון שהמחלה תחזור נעשות בדיקות תקופתיות בין שלושה חודשים לשנה שלמה.
קיים ניתוח לשחזור שד שבו מוצאת התכולה הפנימית של השד ואל החלל שנוצר מוכנסים שתלי סיליקון.
אסטורית
אַסְטוּרִית (באסטורית: Asturianu; בספרדית: Asturiano) היא שפה רומאנית, המדוברת בפי כ-550,000 אנשים באסטוריאס שבספרד. נמנית עם תת-הקבוצה האַסטוּר-לֵאוֹנית שבקבוצת השפות האיברו-רומאניות, וקרובה במיוחד לספרדית.
היסטוריה
השפה האסטורית התפתחה, כשאר השפות הרומאניות, מהלטינית הוולגרית, הצורה המדוברת של לטינית שהופצה ברחבי האימפריה הרומית באמצעות חיילים, סוחרים, אנשי מנהל ומתיישבים אחרים. המסמך הכתוב המוקדם ביותר הידוע כיום בשפה האסטורית הוא Fueru d'Avilés, כתב הענקת זכויות לעיר אבילס מטעם המלך אלפונסו הרביעי, בשנת 1085. קדם לו "מסמך הגבינות", Nodicia de Kesos, מסמך מסוף המאה העשירית המתאר את מלאי הגבינות במנזר ליד העיר לאון, אולם הוא משויך לשפה הלאונית הקרובה, ולא לאסטורית.
פץ'
פץ' (בהונגרית: Pécs) היא עיר בדרום הונגריה. העיר היא החמישית בגודלה בהונגריה וחיים בה כ-150,000 תושבים. היא נמצאת סמוך לגבול עם קרואטיה וסרביה. פץ' משמשת כמרכז התעשייה והמסחר של מחוז באראניה, שהוא המחוז הדרומי ביותר במדינה וחיים בו כ-370,000 תושבים.
אסטורית
היסטוריה
במאה ה-14 החלה לחדור לאזור אסטוריאס ולאון הספרדית הקסטיליאנית, בעקבות התחזקות ממלכת קסטיליה והתגבשות שפה זו כשפת הממלכה של ספרד. אנשי מנהל מטעם הממלכה והכנסייה הפיצו שפה זו והיא הפכה בהדרגה לשפה הכתובה השימושית, ובו-זמנית נדחקו השפות האזוריות, והאסטורית בכללן, לשולי החיים החברתיים.
אף על פי כן התפתחה ספרות אסטורית החל מהמאה ה-17, שכללה מחזות, שירה מקורית ותרגומים משפות אחרות. במאה ה-19 נמשכה הפריחה הספרותית, והחלו להיכתב ספרי דקדוק ותחביר של השפה. בראשית המאה העשרים יזמה קבוצת משוררים אסטוריים הקמת אקדמיה אסטורית לספרות ואמנות, אך לא הצליחו להפעילה לאורך זמן.
פץ'
פץ' נבחרה כ-"בירת התרבות של אירופה" לשנת 2010 יחד עם אסן ואיסטנבול. סיסמת העיר היא "עיר ללא גבולות".
אסטורית
היסטוריה
בתקופת שלטון פרנקו הצטמצם השימוש באסטורית לאזורים כפריים ולפולקלור מקומי, והשפה נקשרה בדימוי לאנשים חסרי השכלה. השימוש בה אמנם לא נאסר, אך נחשב נחות בהשוואה לספרדית. לאחר נפילת משטר הדיקטטורה חלה התעוררות של אנשי ספרות ובלשנות לחידוש היצירה הספרותית האסטורית, וב-1980 נוסדה האקדמיה לשפה האסטורית (Academia de la Llingua Asturiana), המופקדת מטעם הממשלה האסטורית על לימוד השפה, שמירתה וקידום השימוש בה.
פץ'
היסטוריה
האזור בו שוכנת פץ' מיושב עוד מהעת העתיקה. לפני עידן הרומאים האזור יושב על ידי הקלטים. בתקופת האימפריה הרומית, מערב הונגריה הייתה פרובינציה שנקראה פאנוניה, וסופיאני (Sopianae), העיר שעל בסיסה קיימת היום פץ', הייתה בירתה של אחד ממחוזותיה המנהליים. בתחילת המאה ה-2 הרומאים בנו מושבות המייצרות יין באזור סופיאני. בתחילת המאה ה-4 סופיאני הפכה לעיר נוצרית חשובה. בתי הקברות מאותה תקופה בסביבת העיר נחשבים לאתרי מורשת עולמית. בסוף אותה המאה שלטון הרומאים נחלש באזור וזאת בעיקר בגלל התקפות של הברברים וההונים. כאשר הקיסר הפרנקי, קרל הגדול הגיע לאזור במאה התשיעית, הוא נשלט על ידי אווארים וסלאבים. קרל הגדול כבש את האזור ושייכה לממלכתו. בסוף המאה התשיעית ותחילת העשירית נכבש המקום על ידי ההונגרים שהקימו את מחוז בארניה. עיר הבירה של המחוז לא הייתה פץ' אלא מצודה הנמצאת בקרבת העיר ונקרית בלי מניסטיר (המנזר הלבן). פץ' לעומת זאת הפכה לעיר דתית חשובה ולמקום מושבם של הכנסייה האפיסקופלית. במהלך המאה ה-11 המשיכה העיר להוות מרכז דתי חשוב והיא משכה אליה מסדרים שונים בנצרות שבאו להתיישב בה ולהקים כנסיות ומנזרים. הבנדיקטינים היו הראשונים להגיע בשנת 1076 ואחריהם באו הדומיניקנים ב-1283, נוסף לעוד רבים שבאו בתקופה זו. העיר שינתה את שמה לפץ' בשנת 1235.
אסטורית
מצב השפה כיום
מאז שנות השמונים של המאה העשרים נהנית האסטורית מפריחה תרבותית, מופיעים בה ספרים רבים, כולל סיפורת, שירה וכתיבה, וכן לא מעט יצירה מוזיקלית ותיאטרון. מספר שבועוני חדשות יוצאים לאור, אך אין עיתון יומי מודפס. לעומת זאת, יש מספר אתרי חדשות באינטרנט, וכן פורטלים, מנועי חיפוש ובלוגים באסטורית. אתרים רשמיים של ממשלת אסטוריאס ושל עיריות הם דו-לשוניים וכתובים באסטורית לצד הספרדית. שלטי כבישים ורחובות באסטוריאס כתובים אף הם בשתי השפות, וכמוהם לא מעט שלטים מסחריים, תפריטים במסעדות וכיוצא בזה.
פץ'
השלטון העות'מאני
לאחר שהשתלטו על העיר, העות'מאנים ביצרו אותה והפכו אותה לעיר עות'מאנית. הכנסיות הפכו למסגדים, מרחצאות טורקים ומסגדים נבנו בכל רחבי העיר, נפתחו בתי ספר שלימדו את תורת הקוראן והעיר נשלטה על ידי מוסלמים לפי חוקי השריעה.
אסטורית
תפוצה, ניבים ושפות קרובות
האסטורית נמנית עם קבוצת השפות האסטור-לאוניות, הכוללת גם את השפה הלאונית והמירנדזית, וכן הניב הקנטברי והניב האקסטרמדורי, אשר בלשנים חלוקים בדעתם בדבר מעמדם כשפות נפרדות. יש בלשנים המתייחסים לכל הקבוצה כאל ניבים שונים של שפה אחת. קיים גם ניב גליסי-אסטורי המדובר באזור הגבול בין אסטוריאס וגליסיה, ואשר נחשב לניב-מעבר בין האסטורית לגליסית.
פץ'
השלטון העות'מאני
בשנת 1664 צבא הונגרי התקדם לכיוון העיר. מכיוון שפץ' כבר הייתה עמוק בשטח האימפריה העות'מאנית הם ידעו שאפילו אם יכבשו אותה הם לא יוכלו להחזיק מעמד במצור שהטורקים יטילו לכן בזזו את העיר ושרפו אותה אך לא הצליחו להגיע למבצר.
אסטורית
תפוצה, ניבים ושפות קרובות
על פי הערכות שונות, כ-550,000 איש מדברים אסטורית, מתוכם כ-100,000 דוברים אותה כשפת אם. לשם השוואה, בלאונית מדברים כ-55,000 ובמירנדזית כ-15,000. קיימים שלושה ניבים עיקריים של אסטורית - מזרחי, מרכזי ומערבי. הניב המערבי קרוב ביותר לשפה הלאונית, ומאחר שהאקדמיה ללשון האסטורית הנהיגה סטנדרטיזציה של כתיב ודקדוק אסטורי על בסיס הניב המרכזי, יש כיום תנועה המבקשת למסד את הניב המערבי כסטנדרט של השפה הלאונית, בנפרד מהאסטורית.
פץ'
השלטון העות'מאני
לאחר שהמבצר של העיר בודה שוחרר בשנת 1686, הצבא ההונגרי ניסה לכבוש את פץ'. העות'מאנים שהבינו שלא יוכלו להחזיק יותר בעיר שרפו אותה והתבצרו במצודה. ההונגרים כבשו את העיר ב-14 באוקטובר והרסו את מוביל המים שהוביל מים למצודה. ב-22 באוקטובר נכנעו העות'מאנים שהתבצרו.
העיר החלה לשגשג שוב אך בסוף שנות התשעים של המאה ה-15 נספו רוב תושבי העיר בשתי מגיפות קטלניות. בשנת 1688 הגיעו מתיישבים גרמנים והתיישבו בעיר. באותו זמן רק אחוז קטן מהעיר היו הונגרים. שאר תושבי העיר היו גרמנים וסלאבים.
מכיוון שרוב תושבי העיר לא היו הונגרים, העיר לא תמכה במהפכה של פרנץ ראקוצי השני ועל כן הוא ואנשיו בזזו את העיר.
העת המודרנית
עם תחילת המאה ה-18 החלה להיבנות העיר המודרנית של פץ' תחת שלטון האימפריה האוסטרית. חקלאות הגפנים באזור שיגשגה ויחד איתה המסחר. במפקד אוכלוסין שערך יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1787 בעיר נמנו 8,853 תושבים, בהם 133 כמרים ו-117 אצילים. התיאטרון בנוי מאבן הראשון של פץ' נבנה בשנת 1839. במהלך אביב העמים נכבשה פץ' בשנת 1848 על ידי הקרואטים, אך שנה לאחר מכן נכבשה מחדש על ידי צבא בית הבסבורג. פץ' התפתחה מאוד בתקופת האימפריה האוסטרו-הונגרית ובשנת 1867 חוברה למסילת רכבת.
לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה נכבש רוב מחוז בארניה על ידי הסרבים. עם סיום המלחמה התפרקה האימפריה האוסטרו-הונגרית, ופץ' נשארה בשטח הונגריה, קרוב לגבול עם יוגוסלביה. במהלך מלחמת העולם השנייה העיר כמעט ולא נפגעה אף על פי שבמרחק 20–25 ק"מ ממנה התחוללו קרבות עקובים מדם. לאחר המלחמה החלה פץ' לגדול במהירות. שטחה התרחב והיא בלעה מספר עיירות שכנות וסיפחה אותן לשטחה המוניציפלי. בשנת 1980 חיו בעיר 180,000 תושבים.
בשנת 1989, עם נפילת הדיקטטורה הקומוניסטית בהונגריה, נפגעה פץ' קשה מהשינויים, כערים אחרות בהונגריה. מפעלים רבים נסגרו, מה שגרם לאחוז אבטלה גבוה ולעלייה בפשיעה. המלחמה ביוגוסלביה השכנה בשנת 1990 פגעה קשות גם בתיירות. בשנת 2008 התגלתה בפץ' מערת קבורה גדולה ושמורה היטב. בשנת 2009 נפתחה המערה לקהל המבקרים.
קהילה יהודית
רוב יהודי פץ' נרצחו בשואה. במחצית השנייה של המאה ה-20 גרו רק כמה מאות יהודים בעיר, וכיום מונה מספרם עשרות בודדות. הרב הראשי של העיר משנת 1948 עד 1981 היה הרב יוז'ף שווייצר שהתמנה בשנת 1981 לרבה של בודפשט ולאחר מכן לרבה הראשי הנאולוגי של יהדות הונגריה.
בשנת 2012 הוקמה אנדרטה לזכר היהודים שנהרגו בשואה.
כלכלה
עד לפני מספר שנים פעלו באזור העיר מכרות פחם ומכרה אורניום. עם נפילת המשטר הקומוניסטי המכרות נסגרו עקב הוצאות תפעול גבוהות. כלכלת פץ' מתבססת על חקלאות (בזכות הכפרים מסביב) ותיירות. בשנת 2008 פתחה חברה אוסטרלית במגעים לחידוש הפקת אורניום מהמכרה שבסביבת העיר.
תחבורה
בשנת 1913 נבנתה בעיר רכבת קלה אך היא נסגרה בשנת 1960. כיום פץ' מחוברת למסילת הרכבות ומדי יום יוצאות מספר רכבות לכיוון עיר הבירה, בודפשט, וערים סמוכות בהונגריה. בנוסף יוצאות רכבות לווינה, סרייבו ואוסייק. בשנת 2006 נוסד נמל תעופה חדש סמוך לעיר.
חינוך
העיר היא ביתה של אוניברסיטת פץ' שנבנתה בשנת 1367 על ידי לאיוש הראשון. זאת האוניברסיטה הראשונה שנבנתה בהונגריה ואחת מהאוניברסיטאות הראשונות שנבנו באירופה.
נקודת סמירננסקי
אורכה של לשון היבשה 1.1 קילומטרים, והיא בולטת לתוך מצר נלסון.
נקודת סמירננסקי מהווה את הצד הצפון-מערבי של פתחו של מפרצון גארניה.
נקודת סמירננסקי ממוקמת 1.2 קילומטרים צפונית-מערבית מנקודת פרליק;
נקודת סמירננסקי ממוקמת 4.4 קילומטרים צפונית - צפון-מערבית מנקודת באטוליה;
נקודת סמירננסקי ממוקמת 1.42 קילומטרים צפונית-מערבית מהאי טרקליאנו;
נקודת סמירננסקי ממוקמת 4.7 קילומטרים ממזרח לנקודת אוגארצ'ין;
וכן, נקודת סמירננסקי ממוקמת 8.11 קילומטרים דרומית-מזרחית מנקודת ניואל.
מיפוי הנקודה
נקודת סמירננסקי מופתה לראשונה בשנת 2009, על ידי סוקרים בולגריים.
מקור השם
נקודת סמירננסקי נקראת על שם המשורר הבולגרי הריסטו סמירננסקי (חי בין השנים: 1898 – 1923).
הנרי וינינק
הנרי וינינק בהולנדית: Henri Gerard Marie Weenink ; 17 באוקטובר 1892, אמסטרדם - 2 בדצמבר 1931), שחמטאי הולנדי ומחבר בעיות.
וינינק הגיע שני, אחרי פיק, בתחרות אמסטרדם 1918, חלק מקום 4-5 בתחרות אמסטרדם 1919 (ניצחו: ריכרד רטי ומקס מארשנד), חלק מקום 3-6 בתחרות רוטרדם 1919 (ניצח: ריכרד רטי), חלק מקום שני, אחרי אברהם שפייר בתחרות אמסטרדם 1919.
וינינק הגיע שישי בתחרות אמסטרדם 1920 (ניצח: ריכרד רטי), חלק מקום 2-3 בתחרות אמסטרדם 1921, חלק מקום 13 בתחרות שבינגן 1923 (ניצחו: רודולף שפילמן ופאול יונר) , חלק מקום 3-4 בתחרות אמסטרדם 1925, חלק מקום 2-3 עם שלמה לנדאו אחרי מקס אויבה באליפות השחמט של הולנד לשנת 1929.  חלק מקום 8-9 בתחרות ליאז' בשנת 1930 (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר)  וניצח, לפני מקס אויבה ורודולף שפילמן בתחרות אמסטרדם 1930.
סקודה פאביה
סקודה פאביה (בצ'כית: Škoda Fabia) היא מכונית סופרמיני המיוצרת על ידי חברת סקודה מקונצרן פולקסווגן משנת 1999, ומחליפה את הדגם "Skoda felicia".
בהיצע רכבי סקודה ממוקמת הפאביה בין הסיטיגו (מיני) לבין הראפיד (משפחתית קומפקטית), ומקבילה לדגמי הסופרמיני האחרים של הקונצרן: פולקסווגן פולו, סיאט איביזה ואאודי A1.
הפאביה משווקת בתצורות האצ'בק 5 דלתות או סטיישן. בדורה הראשון הוצעה גם בגרסת סדאן, ששימשה נהגי מוניות רבים בישראל.
דור ראשון 1999-2007 (Y6)
הדור הראשון של סקודה פאביה הוצג בשנת 1999 כמחליפה של סקודה פליסיה, על בסיס פלטפורמה משותפת עם פולקסווגן פולו וסיאט איביזה, ובתצורות מרכב סדאן, האצ'בק וסטיישן.
בשנת 2004 עברה הפאביה מתיחת פנים במסגרתה הוחלפו הפגוש הקדמי ויחידות התאורה ונוספו רמות גימור חדשות.
היצע מנועי הדיזל כלל שני מנועים: מנוע 1.4 ליטר עם הספק של 75 כ"ס ומנוע 1.9 ליטר עם הספקים של 64 ו-101 כוחות סוס, כאשר עם מנועי הדיזל שווקה התיבה הידנית בלבד.
מידות הדגם (בהתאם לתצורות המרכב השונות):
אורך: 3,970-4,232 מ"מ. רוחב: 1,646 מ"מ. גובה: 1,449-1,452 מ"מ.
דור שני 2007-2015 (J5)
בתערוכת הרכב בפריז ב-2006 הציגה סקודה מכונית תצוגה בשם סקודה ג'ויסטר, כדגם מקדים לדור השני של הפאביה, ובאוגוסט 2007 נחשף הדור השני של הפאביה, עם עיצוב מודרני ושונה משמעותית מקודמו.
הדור השני של הפאביה הגיע לישראל בפברואר 2008, שם שווק לראשונה.
ייצור מרכב הסדאן הופסק ב-2008.
היצע יחידות ההנעה בדור השני כלל מנועי בנזין בנפחים של 1.2, 1.4, ו-1.6 ליטר עם הספקים של 60, 70, 86 ו-105 כוחות סוס, לצד תיבת הילוכים רובוטית כפולת מצמדים DSG של הקונצרן ותיבת הילוכים אוטומטית בעלות שישה הילוכים, ותיבת הילוכים ידנית עם 5 הילוכים.
בנוסף, הוצע מנועי דיזל בנפחים של 1.4 ו-1.9 ליטר עם הספקים של 69, 80 ו-105 כוחות סוס, עם תיבת ההילוכים הידנית בלבד.
מתיחת פנים 2010 (MK2)
בפברואר 2010 עבר הדגם מתיחת פנים ביחד עם דגם הרומסטר, במסגרתה הוחלפו הפגוש וכונס האוויר הקדמיים והיצע מנועי הדיזל שודרג:
דור שלישי 2014-2021 (NJ)
לקראת תערוכת הרכב בפריז באוקטובר 2014 חשפה סקודה את הדור השלישי של הפאביה.
לישראל הגיע הדור השלישי של הפאביה באפריל 2015.
היצע יחידות ההנעה כלל מנועי בנזין בנפחים של 1.0 ו-1.2 ליטר עם הספקים של 60, 75, 90 ו-110 כוחות סוס, כאשר מנועי הדיזל לא הוחלפו מהדגם היוצא.
מתיחת פנים 2018
בתערוכת הרכב בז'נבה במרץ 2018 הוצגה מתיחת פנים לדגם, שכללה בעיקר שינויים קלים בעיצוב החיצוני ובתא הנוסעים.
דור רביעי 2021-הווה (MQB-A0)
ב-4 במאי 2021 חשפה סקודה את הדגם החדש של הפאביה, על בסיס פלטפורמת MQB-A0 החדשה של הקונצרן, עם עיצוב המיישר קו עם עיצוב שאר דגמי המותג החדשים ועם מערכות בטיחות מתקדמות.
הדור הרביעי של הפאביה הגיע לישראל ב-14 ביוני 2022.
היצע יחידות ההנעה בדור הרביעי כולל שני מנועי טורבו בנזין: מנוע בנפח 1.0 ליטר עם הספקים של 95 -110 כוחות סוס, ומנוע בנפח 1.5 ליטר עם הספק של 150 כוחות סוס, המשודכים לתיבת הילוכים ידנית עם 6 הילוכים או תיבת הילוכים רובוטית DSG עם 7 הילוכים.
מידות הדור החדש גדלו משמעותית מהדור היוצא, עם אורך של 4,108 מ"מ, רוחב של 1,780 מ"מ וגובה של 1,459 מ"מ.
בינואר 2022 זכתה הפאביה החדשה בתואר המשפחתית הקומפקטית הבטוחה ביותר של ארגון הבטיחות euro-NCAP.
סגל דיפלומטי
סגל דיפלומטי (בצרפתית: corps diplomatique) הוא אוסף הדיפלומטים הזרים בעלי מינוי לשרת במדינה מסוימת, או בארגון בינלאומי. יש והביטוי כולל אך ורק את ראשי המשלחות הדיפלומטיות אשר הגישו את כתב האמנתם (שגרירים, וכדומה) ואשר מייצגים את מדינתם במדינה זרה. הסגל הדיפלומטי מתכנס בדרך כלל רק לציון אירועים ממלכתיים במדינה שבה הוא משרת, כגון מעמדי הכתרה, מינוי ממשלה, יום עצמאות, או יום פתיחת דיוני הפרלמנט, בהתאם לנוהג באותה מדינה. הסגל הדיפלומטי עשוי אף להתכנס בארמון הנשיאות, או המלכות, כדי להביא את ברכת ראשי מדינותיהם לכבוד השנה החדשה, למדינה שבה הם משרתים.
לעיתים קיים בלבול בין המונח "הסגל הדיפלומטי" כמתואר לעיל, לבין המונח "השירות הדיפלומטי" המתייחס לאוסף הדיפלומטים מאותה מדינה המשמשים כשליחיה במדינות זרות רבות. קיימות מדינות שאינן נותנות מעמד רשמי לסגל הדיפלומטי, אולם יש והסגל הדיפלומטי מופיע ברשימת סדרי הקדימה הממלכתיים.
במדינות רבות בעולם, ובמיוחד ביבשת אפריקה, ראשי משלחות של ארגונים בינלאומיים (כגון, האומות המאוחדות, האיחוד האירופי, הצלב האדום, ועוד) הם חלק מן הסגל הדיפלומטי, ומקבלים את הזכויות המגיעות לחבריו.
ברוב מדינות העולם לוחיות הרישוי של כלי הרכב השייכים לחברי הסגל הדיפלומטי נושאות את הקידומת CD לצד מספר הרישוי, ראשי תיבות של המונח סגל דיפלומטי (corps diplomatique) בצרפתית.
ראש הסגל הדיפלומטי
בחלק מארצות העולם, השגריר בעל הוותק הרב ביותר באותה מדינה, או השליח האפיפיורי (נונציו) במדינה, נושא את התואר ראש הסגל הדיפלומטי, ולעיתים מוענק לו מקום גבוה בסדרי הקדימה הממלכתיים. כך למשל, בסדרי הקדימה הממלכתיים בניו זילנד, ראש הסגל הדיפלומטי ניצב לפני סגן ראש הממשלה, המושל הכללי לשעבר, ונשיא בית המשפט העליון. ראש הסגל הדיפלומטי עשוי אף לדאוג לתאום בין הנציגים הדיפלומטיים הזרים, ובמגעים שבינם לבין ראשי המדינה המארחת. ראש הסגל הדיפלומטי עשוי לדון עם המדינה המארחת ביישום היבטים שונים של אמנת וינה בדבר יחסים דיפלומטיים או חסינות דיפלומטית. כך למשל, תשלום קנסות, או מיסים, על ידי חברי משלחות דיפלומטיות. ראש הסגל מייצג הדיפלומטים הזרים בעניינים הנוגעים לסגל כולו.
מינויו של השליח האפיפיורי לראש הסגל הדיפלומטי מקורו בהוראת סעיף 4 לפרוטוקול מיום 9 ביוני 1815 של קונגרס וינה, הקובע תפקיד זה לשליח האפיפיורי. בדרך כלל, השליח האפיפיורי מכהן כראש הסגל הדיפלומטי במדינות שבהן נצרות קתולית היא הדת הרשמית במדינה, או הדת העיקרית בין תושביה. בהיעדר נונציו מקובל שראש הסגל הוא השגריר המבוגר ביותר ("זקן הסגל הדיפלומטי"), או השגריר המכהן זמן רב ביותר במדינה.
יוזף לאדה
יוזף לאדה (בצ'כית: Josef Lada; 17 בדצמבר 1887 - 14 בדצמבר 1957) היה צייר וסופר צ'כי.
נודע בעיקר כמאייר רומן מלחמת העולם הראשונה הנודע "החייל האמיץ שווייק" פרי עטו של ירוסלב האשק, וכזוכה הפרס הגרמני לספרות נוער (דויטשר יוגנדליטרטורפרייס ).
ביוגרפיה
יוזף לדה נולד בכפר הרוסיצה, לא רחוק מפראג. אביו היה סנדלר והמשפחה הייתה עניה. מילדות התגלה בו כישרון ציור, אך בגלל מצבה הכלכלי הקשה של המשפחה יוזף נאלץ להפסיק את לימודיו אחרי שסיים את בית הספר העממי. סיוד בתים נראה לו כמקצוע הקרוב לציור והוא התחיל לעבוד כסייד וצבע. הוא עזב עבודה זו אחרי פחות משנה, נסע לפראג, למד את מלאכת כריכת הספרים והתחיל לעבוד ככורך. כעבור זמן מה התקבל כתלמיד בבית ספר לאמנות, אך הלימודים האקדמיים לא היו לרוחו והוא הפסיק את לימודיו במוסד זה אחרי סמסטר אחד בלבד.
לדעת המאייר דני קרמן, לאדה הוא "גדול המאיירים של המאה ה-20".
יוזף לאדה ומבקרי האמנות
מבקרי אמנות בתחילת המאה ה-20 לא התפעלו מיצירתו, בקרו אותו על האופטימיות שלו והאשימוהו באסקפיזם, אך לאדה נשאר נאמן לאישיותו וטבעו האופטימי, ולנופי הטבע הצ'כי האהוב עליו. חוקרי תולדות האמנות לא הצליחו להכניסו לאף אחת מן המגירות שבהם מאחסנים אמנים לפי זרמים ואסכולות, כי לאדה לא התעניין בתאוריות ומניפסטים ולא השתייך למפלגות פוליטיות או לזרם אמנותי מוגדר, הוא פשוט השיג את מה שכל אמני המאה ה-20 התאוו לו ביותר: קשר ישיר ובלתי אמצעי עם הצופה.
מורשתו של יוזף לאדה
את ממד העומק ביצירתו של לדה אפשר למצוא בסצנות של הווי כפרי כמו נחירת החזיר, בתיאור מסיבות ריקודים וקטטות המתחוללות על רצפת הריקודים של בתי הבירה ובפתחי בתי המרזח. בסצנות אלה.
הצליח לאדה להעניק אופי אישי כמעט לכל דמות. גיבוריו נראים כאלגוריות העוסקות במצבי אנוש, כמעט באותה עמקות ובאותה אמפתיה בה צייר ברויגל את תמונות ההווי שלו, או כפי שתיאר אותן בספריו בן ארצו הסופר הצעיר ממנו בוהומיל הראבאל.
פרסומו הגדול של לאדה בא לו בזכות הקריקטורות שצייר בכתבי עת ובזכות איוריו לספרו של ירוסלאב האשק "החייל האמיץ שווייק". בעבודות אלה התייצב לאדה לצדו של החלש וביקר את החזק והנצלן ללא קשר לאידאולוגיה. הוא לגלג והוקיע את ה"קמרד" הקומוניסטי הזולל על חשבון הפועלים, כמו את ה"בורז'ואה" הקפיטליסטי הדורס את עובדיו. אפילו ה"קורפורל" המסכן המתעלל בטוראי המסכן ממנו, זוכה למידה לא מעטה של ביקורת. לאדה הזדהה עם דמותו של שווייק ולדעתי העניק לו משהו מהמראה החיצוני שלו עצמו והרבה מאופיו. לאדה כמו שווייק נשאר חייל פשוט. נלחם את מלחמת ההישרדות מול הביורוקרטיה, המיליטריזם, הנצלנות, הצביעות של משטר מושחת ושל מבקרי האמנות שלא החמיאו לעבודותיו. לאדה לא ניסה לבטא את ה"רוחני באמנות". הוא הסתפק בגילוי הרוחני שבכל אדם בצד חולשותיו.
הוא חיזק בציוריו את החלשים, הילדים והמבוגרים ודיבר אליהם בכנות וללא התנשאות, ב"גובה העיניים" ותמיד בלי אלימות, בלי תוקפנות, תמיד בחיוך.
בנובמבר 2017, במלאת 130 שנה להולדתו של לאדה, נפתחה בפרג תערוכה רטרוספקטיבית של יצירותיו המגוונות של לאדה. היא מוקמה באולם ריקודים, מקום שלדה אהב לבלות ולצייר. היא כונתה "השביעיות של יוזף לאדה" וזה בגלל הספרה שבע החוזרת בשנת הולדתו – 1887, שנת פטירתו – 1957, ושנת פתיחת התערוכה – 2017. התערוכה נמשכה גם בשנת 2018 וזכתה לפופולריות רבה, אולי דווקא בגלל היותה כה אופטימית וטובת לב, וכה שונה מרוח תקופתנו.
פרין אייברה
פרין אייברה הוא דמות בדיונית, מהדמויות הראשיות בסדרת מחזור כישור הזמן של רוברט ג'ורדן. אייברה מתואר כשוליית נפח ממחוז שני נהרות מהכפר שדה אמונד.
עלילותיו
לאחר שברח בתחילת הספר הראשון יחד עם מוריין ושני ידידיו מאט ורנד אל'תור, פרין ואגווין מתפצלים משאר החבורה והוא מגלה שיש בו יכולות מיוחדות (תקשורת עם זאבים, חושים מחודדים). היכולות מתגלות אצלו בהדרגה לאחר שהוא פוגש אדם בעל יכולות דומות בשם אליאס מאצ'רה. פרין ואגווין נודדים עם עם הפחחים, עם פציפיסטי, הפגישה איתם גורמת לפרין להרהר בדרך העלה, שמה של האידאולוגיה של הפחחים. בד בבד נהפכות עיניו לצהובות, מה שיוביל חלק מהאנשים לקרוא לו בשם פרין זהוב עין ולחלקם האחר לחשוב אותו לידיד אופל. בהתאם לנבואתה של מין הוא פוגש את פייל שמשמעות שמה בשפה העתיקה בז. השניים מתאהבים.
פרין אייברה נושא לאישה את פייל באשר, בתו של לורד באשר מסלדיאה, אשר משמש כרגע כמפקד הצבא של הדרקון שנולד שוב. לאורך הספר, פרין נלחם ברשע ולאחר שהוא מציל את אזור הולדתו - מקום בשם שני נהרות - הוא נהפך גם ללורד שני נהרות. במשך הקרב ולאחריו נאספים סביב פרין אנשים רבים וביניהם קשתי שני נהרות הידועים כקשתים הטובים ביותר. מלכת גהלדן אליאנדרה נשבעת לו אמונים ושליטת מאיין ברליין מחזרת אחריו. בהמשך הסדרה נחטפת פייל על ידי השאידו, ופרין נאלץ לכרות ברית עם הסינצ'נים כדי להצילה. בזמן הימצאה שם נפוצות שמועות שברליין ופרין שכבו. זאת משום שראו אותו נכנס לאוהלה באחד הימים. במהלך המתקפה על השאידו פרין יוצא למסע הרג בו הוא הורג שאידו רבים. פרין הורג גם את אחד מחבריה של פייל איאלי אשר עזר לה לארגן ניסיון בריחה.
סוגיות פילוסופיות שאיתן התמודד
פרין אייברה הוא הדמות שאנו נחשפים להכי הרבה סוגיות פילוסופיות במחשבותיה. לאורך הסדרה הוא משתנה רבות עד אשר לומד להשלים עם עצמו.
דרך העלה
דרך העלה היא פילוסופיה של עם הטואטן או הפחחים. על פי דרך העלה עליך להתנהג כמו עלה. העלה לא תוקף אף אחד ולא פוגע באף אחד אף לא במי שמנסה לפגוע בו. הדבקות בדרך העלה כל כך חזקה עד שהמאמינים בה לא יהיו מוכנים לתקוף יציר אופל. פרין מהרהר בדרך העלה ובשלב מסוים מתאווה אליה אבל לבסוף הוא מחליט שאין הוא יכול לחיות בדרך זו.
אלימות אל מול יצירה
לאחר שויתר על דרך העלה עומדת דילמה נוספה בפני פרין עליו להחליט איך ישתמש באלימות ומתי. חלק מההתלבטות היא בכלי הנשק שהוא משתמש בו הוא משתמש בגרזן ופטיש. לאחר זמן מה הוא מוותר על הגרזן מכיוון שבפטיש הוא יכול ליצור והגרזן רק מיועד להרג. מאוחר יותר כאשר הוא מקבל את הזאב שבו הוא מבין שאין זה משנה איך אתה הורג אלא למה.
זהירות אל מול פעולה על פי אינסטינקטים
רוב הסדרה פרין מאוד רגוע ונוטה לשקול את צעדיו הרבה זמן לפני שהוא פועל זאת מכיוון שהוא גדול וחזק ועלול לגרום נזק מבלי לשים לב. בשני מקרים בולטים הוא מאבד את הרוגע שלו אחד בהתקפה על שבט השאידו שם הוא הורג אנשים מבלי לשים לב. בפעם השנייה כשהוא מציל את רנד בקרב האחרון. פרין הצליח למצוא דרך ביניים בה לפעמים הוא שוקל ולפעמים נותן לאינסטינקטים שלו לפעול.
קפיצת הירדמות
קפיצת הירדמות היא הפרעת שינה שכיחה ולרוב לא-מזיקה אצל בני אדם, המתבטאת בעווית מיוקלונית המתרחשת בתחילת המעבר ממצב הערות למצב השינה. העווית דומה לתגובת קפיצה שגוף האדם יוצר כאשר הוא עומד ליפול או נבהל, ומלווה בהתעוררות רגעית בבהלה. תופעה זו נפוצה במיוחד בקרב בעלי דפוס שינה לא אחיד. התופעה נפוצה יותר בגילים צעירים והישנותה פוחתת עם השנים.
סיבות
הרפואה טרם הצליחה להצביע בוודאות על הסיבה לתופעה, עם זאת ישנן מספר תאוריות בנושא. אחת מהן גורסת כי במהלך ההירדמות מתחילים השרירים להתרפות, והמוח מפרש בטעות את ההרפיה כנפילה, ולכן יוצר תגובה של "קפיצה", שתגן על הגוף מפני ה"נפילה" הקרבה.
תאוריות אחרות מנסות להסביר מדוע קפיצת הירדמות עשויה להיות יעילה מבחינה אבולוציונית. על פי מספר תאוריות, לתופעת קפיצת ההירדמות קיימות סיבות אבולוציוניות. על פי תאוריה אבולוציונית אחת, גורמת קפיצת הירדמות להתעוררות פתאומית מהשינה, מה שמאפשר לנו לבדוק את הסביבה שלנו לפני כניסה למחזורי שינה נוספים ובכך בעצם לוודא שסביבת השינה שלנו בטוחה לשינה ומאפשרת סיכויי הירדמות טובים יותר בסביבה שהייתה בעבר לא צפויה, בטבע. על פי תאוריה אבולוציונית אחרת, קפיצות ההירדמות הן אמצעי יעיל לבדיקות היציבות של מיקום הגוף שלנו לפני שאנחנו נרדמים וכך אם אנחנו ישנים במקום לא יציב, קפיצת הירדמות תעיר אותנו כדי שנוכל למצוא מיקום חדש, ואם המיקום יציב ונוח תתחדש השינה. תאוריות אלו מציעות קשר בין התופעה לבין האבולוציה של האדם, אך התופעה נצפתה גם אצל מספר פרימטים אחרים.
לעיתים לקפיצה נלווה חלום על נפילה. זהו לא חלום במובן הרגיל, מכיוון שאינו נוצר בעת שנת רע"מ, אלא מעין חלום בהקיץ שנקרא הזיה היפנגוגית שבא כפירוש לתגובת הקפיצה של הגוף.
יחסי סן מרינו–צ'כיה
יחסי סן מרינו-צ'כיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין הרפובליקה הצ'כית.
קפיצת הירדמות
מחזוריות
לעיתים קפיצת הירדמות עלולה להתרחש כתהליך מחזורי ולפגוע בשינה של אלו הסובלים ממנה.
יחסי סן מרינו–צ'כיה
סקירה כללית
המגעים הראשונים בין שתי המדינות התרחשו בשנת 1990, שנה אחר כך כוננו היחסים של סן מרינו עם צ'כיה.
קפיצת הירדמות
מחזוריות
תהליך זה נוצר משום שאם אדם איננו נרדם בגלל חוויות חוזרות של קפיצת הירדמות, הוא עשוי לפתח חרדה ולדאוג מקפיצות הירדמות נוספות. ככל שאדם חרד ועייף יותר, סיכוייו לקפיצת הירדמות עולים וכך למעשה נוצר מעגל מחזורי (במשוב חיובי הגורם להתחזקות התופעה).
יחסי סן מרינו–צ'כיה
סקירה כללית
היחסים העיקריים של סן מרינו עם צ'כיה עד שנת 2011 היו בעיקר יחסי המסחר הדו-צדדיים. הסחר השנתי בין שתי המדינות בשנת 2008 עמד על 80,600 אירו. הסחר נחשב למרשים בשנת 2008, בהתחשב בעובדה שהמשבר הכלכלי העולמי התרחש בשנה זו.
קפיצת הירדמות
קפיצות הירדמות בילדים ובתינוקות
על פי האקדמיה האמריקאית לרפואת שינה הסבירות לקפיצות שינה אצל מבוגרים גבוהה יותר מאשר אצל ילדים ומתבגרים.
יחסי סן מרינו–צ'כיה
סקירה כללית
ב-25 בנובמבר 2011 ביקרה שרת החוץ של סן מרינו, אנטונלה מולרוני, בפראג, בירת צ'כיה, ונפגשה עם ראש הממשלה הצ'כי בארמון צ'רנין שבעיר. בפגישה שוחחו המנהיגים רבות והתמקדו בעיקר בנושא שיתוף הפעולה הבילטרלי ובהצעות למתווה בו סן מרינו תיכלל באיחוד האירופי. הביקור היה הראשון אי פעם בין שתי מדינות אלו. הסכם בנוגע לחילופי מידע בנושא המס נחתם בין שתי המדינות.
קפיצת הירדמות
קפיצות הירדמות בילדים ובתינוקות
קפיצות הירדמות יכולות להופיע אצל תינוקות. על-פי מחקר ישן יותר (2003) כיווצי שרירים לא רצוניים הם חלק מהתפתחות מערכת העצבים האנושית אשר נוכחת משלבי ההתפתחות המוקדמים אצל העובר.
רכבת אירביד–חיפה
רכבת אירביד–חיפה (בערבית: سكة حديد حيفا - إربد) הוא קו רכבת מתוכנן של רכבת ישראל, שיחבר בין חיפה, ישראל לבין אירביד, ירדן. התוכנית אושרה ב-2005, בהסכמה עם ממשלת ירדן.
פרויקט זה מתוכנן להיות בשני שלבים; הראשון, שעובר דרך עמק יזרעאל, מתחיל מהעיר חיפה ומסתיים בבית שאן שבבקעת הירדן. השלב השני מתחיל מאירביד, ירדן ומסתיים בנקודת הגבול במעבר נהר הירדן. מהירות הרכבות לפרויקט זה צפויות להיות 160 קילומטר לשעה. הרכבת תשתרע לאורך כ-60 ק"מ, והיא תתחבר לרכבת ישראל, שם ישראל מקדמת את הרכבת כאמצעי שיאפשר מסחר ותיירות, ותאפשר לירדן להעביר סחורות שיוצאו לישראל ולאירופה דרך נמל חיפה. השלב הראשון, מסילת העמק, החל להיבנות ב-2011, והסתיים ב-2016.
הרשות הפלסטינית הודיעה לממשלת ירדן על רצונה לשנות את מסלול פרויקט הרכבת, כדי שתעבור גם דרך יהודה ושומרון, דרך העיר ג'נין, כדי לשמור על הריבונות הפלסטינית ולהקל על תנועת הפלסטינים. ממשלת ישראל הציעה לקשר את ישראל עם ערב הסעודית באמצעות פרויקט זה, ולסיים את הקו בדמאם, שממוקם על המפרץ הפרסי.
אדם דרסקי
אדם מיכאל דרסקי (בפולנית: Adam Michał Darski; נולד ב-10 ביוני 1977), הידוע גם בכינויו "נרגל" (Nergal aka Czolo, אל המלחמה), הוא מוזיקאי פולני. הוא החבר המייסד, כותב השירים, המלחין הראשי, המנהל והמנהיג של להקת הבלאקנד דת' מטאל בהמות, אותה ייסד כשהיה בן 14. דרסקי הוא הסולן והגיטריסט המוביל של הלהקה.
דרסקי נודע בחיבתו לדבר עם הקהל בזמן הופעות, וכן בזכות תרומתו ללהקות הרמה, נייל, דמנשן, ויידר, סוויט נויס, מסטיפל, מיס אייג', קורופטשן, הנגאובר, דה וולברינס והיפיסטוס.
ספירת מכתשים
ספירת מכתשים היא שיטה להערכת גיל פני השטח של כוכב לכת או ירח. השיטה מבוססת על הנחת היסוד ששכבות חדשות על פני השטח נוצרות ללא מכתשי פגיעה, ושמכתשי הפגיעה מצטברים בקצב ידוע. כיול השיטה מסתמך על מדידות הגיל של דגימות סלעים שהובאו מהירח, במשימות אפולו.
אדם – האוסף
אדם – האוסף הוא אלבום האוסף השני של הזמר הישראלי אדם. את האלבום הוציאה בשנת 1999 לאור חברת התקליטים הד ארצי, לאחר שמונה שנים מפרסום "פעמיים ביום", האוסף הראשון של אדם. בין השירים שנכללו באלבום נמנים "שקיעה אחת", שצעד במשך שישה עשר שבועות במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'; "מצטער", שירו היחידי של אדם שדורג במקום הראשון במצעד הפזמונים השנתי וזכה בתואר "שיר השנה"; "היא רוקדת לבדה", שנכתב והולחן על ידי רחל שפירא וקורין אלאל ו"בלדה בין כוכבים", גרסת כיסוי שנכללה באלבום "חופשי".
מסיבה במרתף הארמון
מסיבה במרתף הארמון הוא אלבום הסולו הראשון של הזמרת והיוצרת אלונה דניאל, לאחר התפרקות להקתה "טאטו".
אף על פי שז'אנר האלבום מוגדר רוק, שני השירים המפורסמים ביותר שבו נחשבים שירי פופ: השיר "על גגות תל אביב", שהפך ללהיט ולאחד מהמנוני מלחמת המפרץ, והשיר "שרה". מאותו אלבום התפרסמו גם השירים "תזהר מנסיכות", "שושנה ביין" ו"צל נוגע בצל".
את כל השירים באלבום כתבה והלחינה דניאל.
רשימת השירים
במהדורה מאוחרת שיצאה בקלטת בלבד התווסף השיר "תיאטרון רחוב".
ג'אני ורסצ'ה
ג'אני ורסצ'ה (באיטלקית: Gianni Versace; 2 בדצמבר 1946 – 15 ביולי 1997) היה מעצב אופנה ואדריכל איטלקי שהתמחה בהלבשה ובעיצוב תחפושות לקולנוע ותיאטרון. בסגנונו הוא הושפע מאנדי וורהול, אמנות מופשטת וכן גם מאמנות יוון ורומא העתיקות ומסגנון הבארוק הצרפתי. הוא ייסד את מותג האופנה היוקרתי "ורסצ'ה" (Versace) ונחשב לאחד ממעצבי האופנה הצבעוניים והיצירתיים ביותר במאה ה-20.
ביוגרפיה
ורסצ'ה נולד ברג'ו די קלבריה, איטליה, שם גדל יחד עם אחיו סנטו ואחותו דונטלה, שני אישים נוספים בתעשיית עיצוב האופנה ושותפים עסקיים בחברת ורסצ'ה. אמם הייתה תופרת וג'אני בילה זמן רב בילדותו בעזרה לאמו בתפירה אז רכש מיומנויות שהביאו אותו למקצוע מעצב האופנה. מצבה הכלכלי של משפחתו לא היה טוב כשל משפחות מהן יצאו מעצבי אופנה אחרים בעלי שם עולמי בני תקופתו. גם העיירה בה גדל סבלה מקשיים כלכליים חמורים אחרי מלחמת העולם השנייה והחברה שייסד לימים ורסצ'ה, שהוערכה בשנת מותו בכמיליארד דולר, נבנתה כולה בזכות עמלו.
בגיל 15 כבר עסק בציור של דגמי שמלות ובגדים שונים עבור אמו. ורסצ'ה למד אדריכלות אבל בגיל 25 עבר למילאנו שם החל לעבוד כמעצב אופנה וכאדריכל. באמצע שנות ה-70 גילו ציידי-מוחות במילאנו את כישרונו של ורסצ'ה שניכר בעיצובם של סריגים שונים והוא התברג בחברת "ג'ני" היוקרתית לעיצוב טקסטילים. כמה שנים מאוחר יותר, בזכות הצלחתו הרבה שם הוציא את קולקציית הביגוד הראשונה שלו לנשים. לאורך כל הקריירה שלו עבד איתו אחיו סנטו אשר היה למעשה האיש שהוביל את החברה בפן העסקי.
סגנונו של ורסצ'ה היה נועז ומקורי, ועל אף שמבקרי האופנה ביקרו אותו לא פעם, זכה להצלחה רבה במכירת עיצוביו לעשירי אירופה. השפעת סגנונות האמנות הקלאסיים בשילוב האמנות האוונגרדית של אמצע המאה ה-20 ניכרו בעיצוב התלבושות שלו. הוא גם נודע כמעצב שנהג לעצב את חלק מבגדיו על הדוגמניות עצמן ללא סקיצות מוקדמות.