cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית העלמין הישן בבאר שבע
תולדות בית העלמין
בשל הרצון להפוך את באר שבע לעיר גדולה, נעשה אומדן לכמות הקברים שיכול בית העלמין להכיל, והתברר כי לכל היותר אפשר לקבור בו כ-3200 נפטרים. בשל כך, החליטה העירייה להקצות שטח חדש לבית הקברות, מצדו השני של כביש חצרים (כיום "דרך ג'ו אלון"), ובשנת 1952 הוחל בהקמתו. שטח זה והיה בית הקברות העיקרי של באר שבע, עד לשנת 1986, אז הוקם בית הקברות החדש בהמשך הדרך המובילה לחצרים. כיום, המתחם שסביב קבר האחים מכונה "בית העלמין הישן נושן", "בית העלמין הראשון" או "בית העלמין העתיק", והשטח שמעבר לכביש נקרא "בית הקברות הישן". בחלקים מבית הקברות הישן והישן נושן שוררת הזנחה וישנם קברים לא מזוהים.
מבנה, חלקות וקבורים מפורסמים
בית הקברות מחולק לשני אזורים: מדרום לדרך ג'ו אלון מצוי המתחם הראשון של בית הקברות, המכונה גם "בית הקברות הישן נושן" או "בית הקברות הראשון", ומצפונה חלקו העיקרי של בית הקברות, המכונה "בית הקברות הישן".
בצפון בית העלמין ממוקם בית העלמין הצבאי שהוקם לאחר מלחמת ששת הימים, ובו קבורים כ-400 חללים בהם מעוטרי עיטור העוז: ישראל זולברג, משולם רטס, דניאל פטמן, יצחק מבורך, בסיס נעמן ושניאור אפרים; מעוטרי עיטור המופת: אהרון טנא, ד"ר איגור רוטשטיין, אריה אלוני ומרצל שטיינברג, וכן הכדורגלן דניאל דניאלי. קבורים בו גם מעוטרי עיטור המופת של שירות בתי הסוהר: דמטרי קוזלוב, ולדיסלב רחמימוב, ירון ברמי וישראל רמי.
אישים נוספים הקבורים בבית הקברות: בני וירצברג, הסופר דוד הופנונג, חיים דורון, אשר אזר ועוד.
רינה נתן
ביוגרפיה
רינה נתן נולדה כזכר בשם גרשון נתן בזיגן שבגרמניה למשפחה אמידה. בילדותה הייתה נתן יצירתית והצטיינה במקצועות מוזיקליים ואמנותיים. כבר מילדותה נהגה ללבוש בגדי נשים, ובבגרותה תיארה את עצמה כמי שחשה "הכרח נפשי ללבוש בגדי אשה ולנהוג כאשה לכל דבר”.
בתחילת שנת 1953 עלה שמה של נתן לכותרות במספר מקרים בהם הותקפה על ידי אנשים בגלל מוזרותה או נעצרה מפני שהסתובבה בבגדי אשה. במרץ 1953 נעצרה בטבריה מפני שהייתה לבושה בבגדי אישה והועמדה לדין על כך שטענה במשטרה שהותקפה על ידי אלמונים בעוד היא חתכה את עצמה. באפריל 1953 נעצרה על ידי המשטרה בעת התקהלות, שבה נמצאה מחזיקה סכין. היא שוחררה לאחר שנים עשר יום, לאחר שלא נמצא סעיף פלילי בו ניתן להאשימה. נתן טענה בפני השוטרים (כפי שדווח בעיתון הארץ): “אני אשה בנפשי וברגשותי, רק בשל טעות פיזיולוגית נולדתי גבר”.
נתן טענה בתחילה כי נולדה עם איברי מין גבריים ונשיים כאחד - כלומר, העידה על עצמה שהיא אינטרסקסואלית. ניתוחים לקביעת מין כבר נעשו בישראל בקרב אינטרסקסואלים (שכונו אז "דו-מיניים"), אולם בסתיו 1954 נבדקה נתן על ידי ועדת רופאים שטענה כי אין זה מצבה.
במסגרת מאבקה לקבלת האישור לעבור את הניתוח, החלה נתן פוגעת בעצמה. ועדת רופאים מטעם משרד הבריאות המליצה להיענות לבקשתה ולאפשר לה להינתח “מטעמים של היגיינה רוחנית”, אולם היועץ המשפטי לממשלה, חיים כהן, דחה את ההמלצה בסוף שנת 1954, בנימוק שסירוס מנוגד לחוק הפלילי האוסר גרימת "נזק גופני". בעקבות הפגיעות העצמיות החוזרות ונושנות אולצה נתן לקבל בניגוד לרצונה זריקות טסטוסטרון. היא המשיכה במאבקה, וב-25 במאי 1956 הגיעה נתן לבית החולים "אסף הרופא" מדממת ומתפתלת מכאבים, לאחר שחתכה את איבר מינה, ככל הנראה מתוך ניסיון עצמי לשנות את מינה. היא חייכה ואמרה לרופאים אשר נחרדו לראותה כך: "הפעם לא יועיל כבר שום דבר, ואתם מחויבים תהיו לנתחני וליטול את האיברים המיותרים ולהפכני לאשה". לאור הסכנה לחייה הסכימו הרופאים לבצע את הניתוח, ונתן הייתה לאישה הטרנסקסואלית הראשונה בישראל שעברה ניתוח לשינוי איבר המין, מרצונה.
בפברואר 1957 חזרה לבית החולים אסף הרופא, וסיפרה שהתקינה חוסם עורקים על גופה במשך שעות רבות, ועתה היא מקווה שהרופאים יהיו מוכרחים להשלים את סירוסה. היא אושפזה במחלקה כירורגית ולאחר כחודש פורסם שגם ניתוח זה בוצע.
ביוני 1957 נעצרה לאחר שהתפשטה ברחוב המלך ג'ורג', לדבריה על מנת להפגין את נשיותה.
במהלך מאבקה התייחסו העיתונים לנתן במונחים וכינויים כמו "גבר-אשה" ו"מדמואזל רינה", המושגים "טרנסקסואליות" ו"טרנסג'נדריות", ומושג ה"אינטרסקסואליות" - כל אלה טרם היו מושגים מקובלים ומוכרים.
באוגוסט 1958 עזבה נתן את ישראל וחזרה לגרמניה לצמיתות. שם היא נשארה עד פטירתה בשנת 1979. היא חיה בעיר מנהיים עד חודש ינואר 1961 ואז עברה לעיר זארבריקן שבחבל הסאר. המעבר היה קשור כנראה לנישואיה ב-11 ביולי 1961 לסוחר בן ה-64 וילי בנימין קנבל (Knäbel). החזרה לגרמניה הייתה מלווה בהתרחקות מהיהדות. תחילה נרשמה כ"חסרת דת" (Konfessionslos) ובתעודת הפטירה שלה היא רשומה כ"קתולית". לאחר נישואיה היא השתמשה בשם "רינה קנבל". בשנת 1971 מת בעלה וילי והיא עצמה נפטרה בגיל הצעיר 55.
1907 בארצות הברית
1907 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 131 שנה מיום היווסדה.
וואווי
וואווי טכנולוגיות (במנדרינית: 华为 - חְווָאוֵיי (תעתיק מסינית), או בשם המלא 华为技术有限公司 - חְווָאוֵיי חברה לטכנולוגיות בע"מ, באנגלית: Huawei Technologies) הוא תאגיד רב-לאומי סיני המייצר ציוד תקשורת: טלפונים חכמים, ציוד לרשתות תקשורת ופתרונות אבטחת מידע אשר מרכזו בעיר שנג'ן, במחוז גואנגדונג, ברפובליקה העממית של סין. וואווי היא יצרנית ציוד הטלקומוניקציה הגדולה ביותר בעולם.
החברה הוקמה בשנת 1987 על ידי רֶן גֶ'נְגפֵיי (Ren Zhengfei), מהנדס לשעבר בצבא השחרור העממי. באותה עת החברה התמקדה בייצור ציוד למרכזיות טלפוניה, אך מאז הרחיבה את עסקיה לבניית רשתות טלקומוניקציה, נתינת שירותי ייעוץ וציוד לתאגידים בתוך סין ומחוץ לה וייצור מכשירי תקשורת למגזר הפרטי.
נכון לספטמבר 2015, לחברה מעל 170,000 עובדים, כ-76,000 מהם עוסקים במחקר ופיתוח. לחברה 21 מרכזי מחקר ופיתוח ברחבי העולם, כולל בסין, ארצות הברית, קנדה, בריטניה, פקיסטן, צרפת, בלגיה, גרמניה, שווייץ, קולומביה, שוודיה, אירלנד, הודו, רוסיה, טורקיה וישראל. בשנת 2013 השקיעה 5 מיליארד דולר במחקר ופיתוח, ובשנת 2014 עלתה ההשקעה ל-6.4 מיליארד דולר.
ב-2022 דיווחה החברה על רווח נקי של 35.6 מיליארד יואן (5.18 מיליארד דולר). בשנת 2014 המוצרים והשירותים שלה נמצאים במעל 140 מדינות ברחבי העולם, והיא משרתת 45 מתוך 50 מפעילות הטלקום הגדולות בעולם.
ב-2016 חתמה החברה על חוזה עם הכדורגלן ליאו מסי כדי שישמש כפרנזטור של החברה. ב-2018 נבחרה גל גדות להיות פרזנטורית של וואווי.
ועדת מודיעין של הקונגרס האמריקני הזהירה כי שתי חברות הטכנולוגיה הסיניות וואווי ו-ZTE מאיימות על ביטחונה של ארצות הברית, וקיים חשד כי חרף הסנקציות שהוטלו חברות אלה עודן מקיימות קשרים עם ממשלות סין ואיראן. הסנקציות שהוטלו על וואווי בתקופת ממשל טראמפ, גרמו לפגיעה בהכנסות החברה, ירידה במכירות מכשירי סלולר ולמניעת כניסתה לפרויקטי דור 5 במדינות בעולם. ממשל ביידן המשיך בקו זה, והנשיא חתם על צו האוסר השקעות בעשרות חברות סיניות ובכלל זה וואווי מתוך מטרה להתמודד עם איום ריגול מצד חברות סיניות.
שם החברה
Huawei הוא התעתיק האנגלי הרשמי לשם החברה (בסינית מפושטת: 华为; בסינית מסורתית: 華為; בפין-יין: Huáwéi). האטימולוגיה של הסימן 華 נגזרת מ-花, שמשמעותו "פרח". הדבר בא לידי ביטוי בלוגו החברה.
התעתיק של שם החברה הסינית לעברית הוא "חוואווי", אולם היבואנית הרשמית של מוצרי הסלולר של החברה לישראל, אלפא טלקום, הודיעה כי שם החברה שנבחר בעברית הוא "וואווי". כך ההגייה בישראל תתאים להגיית שם המותג במדינות המערב דוברות האנגלית, שבהן לא הוגים את צליל האות ח'.
השנים המוקדמות
במהלך שנות ה-80, ניסתה ממשלת סין להפוך את תשתיות התקשורת הלא מפותחות במדינה למודרניות. באותה תקופה, המרכיב המרכזי ברשתות התקשורת היה מרכזיות הטלפוניה, ובסוף שנות ה-80 מספר קבוצות מחקר סיניות עשו מאמצים לפתח ולרכוש טכנולוגיות מתקדמות בתחום המרכזיות, בעיקר באמצעות מיזמים משותפים עם חברות זרות.
רן גֶ'נְגפֵיי, סגן מנהל לשעבר בחיל ההנדסה של צבא השחרור העממי, יסד את חברת וואווי בשנת 1987 בעיר שנג'ן. במקום להסתמך על העברת טכנולוגיה מחברות זרות באמצעות מיזמים משותפים (חברות שהיו בדרך כלל מסרבות להעביר את הטכנולוגיה המתקדמת ביותר שלהן לידי סין), רן התמקד במחקר ובפיתוח מקומי של מרכזיות טלפוניה באמצעות הנדסה הפוכה של טכנולוגיות זרות. באותו הזמן כל טכנולוגיית הטלקומוניקציה של סין התבססה על ייבוא, ורן קיווה להקים חברת טלקומוניקציה מקומית שתתחרה בטכנולוגיות הזרות.
החברה דיווחה בעת הקמתה כי יש לה הון עצמי של 21,000 רנמינבי. על פי דיווח העיתון Far Eastern Economic Review, החברה גם קיבלה הלוואה בסך 8.5 מיליון דולר מבנק בבעלות המדינה, אך החברה הכחישה את קיומה של הלוואה שכזו. בשנים הראשונות התבסס המודל העסקי של החברה על מכירה חוזרת של מרכזיות פרטיות שיובאו מהונג קונג. במקביל השקיעה החברה בהנדסה הפוכה ובמחקר ופיתוח, במטרה לייצר ציוד בעזרת הטכנולוגיה שלה עצמה. עד שנות ה-90 היו לחברה 500 עובדים שעסקו במחקר ופיתוח, והיא החלה לשווק את המרכזיות שפיתחה בעצמה למלונות וחברות קטנות.
פריצת הדרך של החברה הגיעה ב-1993, עם השקת המרכזייה מסוג C&C08 שפיתחה. מדובר היה במרכזייה החזקה ביותר בסין באותה העת. בתחילה הותקנה המרכזייה בערים קטנות ובאזורים כפריים, ועם הזמן החברה הגדילה את נתח השוק שלה. כמו כן החברה פיתחה קשרים עסקיים בעקבות מיזמים משותפים עם הרשויות המקומיות, כך שבמסגרת המיזם היא נתנתה "דיבידנדים" לפקידים המקומיים, בתמורה להטמעת מערכות וואווי ברשתות המקומיות. נטען כי שיטות אלה היו "לא שגרתיות, על גבול השחיתות", אך לא בלתי חוקיות.
וואווי גם זכתה בחוזה להקמת רשת התקשורת הלאומי הראשונה של צבא השחרור העממי, עסקה אשר אחד העובדים תיאר אותה "קטנה במונחי היקף העסקים שלנו, אך גדולה בהיקפי היחסים". ב-1994 נפגש המייסד רן ג'נגפיי עם נשיא סין ג'יאנג דזה-מין ואמר לו ש"טכנולוגיית מרכזיות קשורה בביטחון הלאומי, ומדינה שאין לה ציוד מרכזיות משלה, היא כמו מדינה שחסר לה צבא".
התרחבות מחוץ לסין
בשנת 1997 זכתה וואווי בחוזה הראשון מחוץ לסין, במסגרתו סיפקה מוצרים לרשת נייחת לחברה האצ'יסון ומפואה מהונג קונג. בהמשך אותה שנה השיקה וואווי מוצרים מבוססי GSM, ולאחר מכן התרחבה והציעה גם מוצרי CDMA ו-UMTS. ב-1999 פתחה החברה מרכז מחקר ופיתוח בבנגלור שבהודו, במטרה לפתח מגוון רחב של תוכנות טלקום. בין השנים 1998–2003 התקשרה וואווי עם IBM לצורך מתן שירותי ייעוץ, ועברו שינוי משמעותי במבנה הניהול ופיתוח המוצרים שלה. וואווי המשיכה להרחיב את פעילותה בשווקים מחוץ לסין גם במהלך שנת 2000, והגיעה למכירות בינלאומיות של יותר מ-100 מיליון דולר באותה שנה, וכן הקימה מרכז מחקר ופיתוח נוסף בסטוקהולם, שוודיה. בשנת 2001 הקימה 4 מרכזי מחקר ופיתוח בארצות הברית, מכרה את חברת הבת Avansys שאינה עוסקת בתחום הליבה של וואווי לחברת אמרסון תמורת 750 מיליון דולר, והצטרפה לאיגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי. עד שנת 2002 המכירות הבינלאומיות של וואווי הגיעו ל-552 מיליון דולר.
בשנת 2004 חתמה וואווי על הסכם להקמת רשת דור שלישי לחברת Telfort, מפעילת סלולר הולנדית. ההסכם שהוערך ב-25 מיליון דולר, היה הראשון מסוגו לחברה באירופה.
בשנת 2005 עבר היקף ההזמנות הבינלאומיות את היקף ההזמנות המקומי בסין בפעם הראשונה. וואווי חתמה על הסכם מסגרת עם וודאפון. הסכם זה היה ייחודי בכך שלראשונה ספק ציוד טלקומוניקציה סיני היה ספק מאושר של שרשרת האספקה העולמית של וודאפון. הסכם זה סלל את הדרך לאספקת פתרונות תקשורת של וואווי בכל אחת מהחברות של וודאפון בעולם. וואווי חתמה גם על הסכם עם בריטיש טלקום להתקנת ציוד MSAG וציוד תמסורת ברשת הדור הבא (21CN) שהקימה בריטיש טלקום בבריטניה.
ב-2008 פרסה החברה לראשונה רשת UMTS / HSPA מסחרית בקנדה על ידי אספקת ציוד הדור הבא לרשת הסלולר של חברות TELUS ובל קנדה.
בשנת 2009 ספקה החברה ציוד להקמת רשת LTE למפעיל הסלולר TeliaSonera בנורווגיה. באותה שנה השיקה החברה פתרונות קצה לקצה הראשונים בעולם, המאפשרים לספק 100G מנתבים למערכות תמסורת, במטרה להתמודד עם הדרישות ההולכות וגדלות בתעבורת הרשתות.
בשנת 2010 נכנסה וואווי לראשונה לרשימת Fortune Global 500 של המגזין Fortune, וזאת הודות למכירות שנתיות בסך 21.8 מיליארד דולר, ורווח נקי של 2.67 מיליארד דולר. עוד באותה שנה פורסם כי החברה מתכננת להשקיע חצי מיליארד דולר בהקמת מפעל לייצור ציוד טלקומוניקציה בטאמיל נאדו שבהודו, ועוד 100 מיליון דולר בהרחבת מרכז המחקר והפיתוח שלה בבנגלור.
בספטמבר 2013 נפתח משרד קנדי חדש של החברה ברג'יינה, וואווי שתפה פעולה עם המפעיל המקומי SaskTel לבניית רשתות HSPA ו-LTE. באוקטובר אותה שנה וואווי נבחרה על ידי המפעיל הדני TDC A/S לתהליך מודרניזציית הרשת הארצית שלו, ולשירותי תמיכה למשך 6 שנים. היקף ההסכם מוערך ביותר מ-700 מיליון דולר. על פי האקונומיסט, וואווי היא כיום (2017) ספק הטלקום מספר אחד בעולם.
השקעות ושותפויות
וואווי נכנסה למספר שותפויות במטרה להרחיב את טכנולוגיית הסלולר שלה ופתרונות הרשת. במרץ 2003 הקימו וואווי ו-3Com מיזם משותף בשם 3Com-Huawei, או בקיצור H3C, המתמקד במחקר ופיתוח, יצור ומכירה של ציוד רשת, וואווי החזיקה ב-49% ממניות החברה תמורת 880 מיליון דולר. בשנת 2005 וואווי וסימנס הקימו חברה משותפת בשם TD Tech, שמטרתה הייתה לפתח ציוד לרשתות דור 3. וואווי החזיקה ב-49% מהחברה בעוד סימנס החזיקה ב-51% הנותרים. לאחר שנוקיה וסימנס הקימו את Nokia Siemens Networks בשנת 2007, העבירה סימנס את כל החזקותיה ב-TD Tech לידי Nokia Siemens Networks.
בשנת 2006 הקימה וואווי מרכז מחקר ופיתוח משולב עם מוטורולה לפיתוח טכנולוגיות UMTS. בהמשך השנה הקימה מרכז נוסף ביחד עם "ונצואלה טלקום" לפיתוח ומכירת מסופי טלקומוניקציה. ונצואלה טלקום מחזיקה 65% וואווי את השאר.
חברה משותפת נוספת הוקמה במאי 2007 ביחד עם סימנטק, לפיתוח פתרונות אבטחת מידע ואחסון למפעילי טלקומוניקציה. וואווי החזיקה בתחילה 51% מהחברה החדשה שנקראת Huawei Symantec, ובסיסה בעיר צ'נגדו. במרץ 2012 מכרה סימנטק את כל חלקה בחברה לוואווי.
בעלות ומנהלים
וואווי מגדירה את עצמה כ"קולקטיב" ולא מתייחסת לעצמה כחברה פרטית. מחבר הספר The Party: The Secret World of China's Communist Rulers, ריצ'רד מקגרגור, טוען כי ההגדרה הזו היא חיונית לחברה כך שתוכל להמשיך ולקבל תמיכה מהממשל הסיני.
בעלות
וואווי מגדירה את עצמה כחברה בבעלות העובדים, ככל הנראה כאמצעי להתמודדות עם מעורבות הממשל הסיני בחברה. עם זאת, מבנה הבעלות בפועל אינו גלוי ומוקף חשאיות. על פי מגזין Caixin, גם עובדים בעלי וותק רב הודו כי שיטת הקצאת המניות לעובדים כמעט בלתי ניתנת להבנה. העובדים לא מקבלים כל מידע אודות המניות שברשותם, והן לא מקנות להם קול בהצבעות. המניות אינן סחירות, ומוחזרות לחברה כאשר העובד עוזב. העובדים מחוץ לסין לא מקבלים את מניות החברה.
מוצרים ושירותים
עסקי הליבה של וואווי מחולקים לשלוש חטיבות: וואווי הכריזה על הקמת החטיבה לארגונים עסקיים בתחילת 2011, במסגרתה מסופקים ללקוחות פתרונות תשתיות תקשורת, רשתות נייחות וניידות, חוות שרתים ומחשוב ענן ללקוחות הזקוקים לשירותי תקשורת עולמיים. החברה עוסקת גם במכוניות חשמליות ולה מיזם משותף עם Seres.
רשתות טלקום
וואווי מציגה מגוון טכנולוגיות רשתות ופתרונות על מנת לסייע לחברות טלקומוניקציה להגדיל את קיבולת העברת המידע ברשתות שלהן.
טלפונים חכמים וציוד נוסף
חטיבת המכשירים של וואווי מספקת מוצרי מדבקה לספקי שירות שונים. המוצרים כוללים מודמים, ונתבים אלחוטיים, אנטנות, ממירים, טלפונים סלולרים ומוצרי וידאו. וואווי גם מיצרת ומוכרת מגוון מכשירים תחת שמה, כגון: טלפונים חכמים, טאבלטים ושעונים חכמים. בשנת 2015 מכרה וואווי 100 מיליון מכשירים ברחבי העולם. וואווי הייתה גם שותפה בבניית מכשירי נקסוס 6P של גוגל. סדרות סמרטפוני הדגל של וואווי הן mate ו-p, סדרת הביניים היא y וסדרת השוק הנמוך היא lite.
זכויות קניין רוחני
בפברואר 2003 תבעה סיסקו מערכות את וואווי על גנבה לכאורה של פטנטים שלה, והעתקת קוד המקור שנעשה בו שימוש בנתבים של סיסקו. על פי הצהרת סיסקו, ביולי 2004 הסירה וואווי את הקוד והתביעה בוטלה.
חשדות בריגול
בארצות הברית הועלו חששות על ידי גורמי אבטחה רשמיים, כי ציוד התקשורת של וואווי מתוכנן כך שתתאפשר גישה לא-מורשית לממשל הסיני ולצבא הסיני, תוך התייחסות לעובדה כי מייסד החברה רן ז'נגפיי שירת כמהנדס בצבא סין בתחילת שנות ה-80. בשנת 2005 הועלה בבריטניה החשש הביטחוני על ידי המפלגה השמרנית וזאת על רקע הצעתה של וואווי לרכוש את חברת הטלקומוניקציה, Marconi. גם בשנת 2009 הוזכר ציוד החברה כפוטנציאל לסיכון על ידי יו"ר וועדת המודיעין בבריטניה. בדצמבר 2010 וואווי פתחה מרכז לבדיקות אבטחת סייבר במטרה לבדוק את החומרה והתוכנה שלה ולהבטיח כי היא יכולה לעמוד בפני ניסיונות פריצה. חלק מחברי הקונגרס בארצות הברית העלו שאלות בנוגע למיזוג המוצע של החברה עם חברת 3Com, וכן ההתמודדות במכרז של חברת ספרינט בשנת 2010. בנוסף, וואווי ביטלה את הצעת הרכישה של חברת 3Leaf, וזאת בעקבות סקירה של הוועדה להשקעות זרות של ארצות הברית.
בשנת 2011 פרסמה וואווי מכתב פתוח ובו ציינה כי החשש הביטחוני "איננו מבוסס ואיננו מוכח", וקראה לממשל ארצות הברית לחקור כל חשד בנוגע להתנהלות העסקית שלה.
באוקטובר 2011 דווח על ידי ה"וול סטריט ג'ורנל" כי וואווי הפכה לספק ציוד הטלקומוניקציה המוביל של איראן, כולל אספקת טכנולוגיות ניטור ומעקב. וואווי הגיבה וטענה כי הדבר פורש באופן שגוי: "מעולם לא היינו מעורבים ולא סיפקנו כל שירות הקשור לניטור או סינון בשום מקום בעולם".
בדצמבר 2011 דווח על ידי בלומברג כי ארצות הברית מפעילה תקנות ביטחון מתקופת המלחמה הקרה על מנת לחייב חברות טלקומוניקציה ובכללן AT&T וורייזון למסור מידע סודי על מבנה רשתות התקשורת שלהן, במטרה לאתר סימנים מחשידים לריגול סיני. הפעולה מדגישה את החשש שסין ומדינות נוספות מנצלות את יצוא ציוד התקשורת שלהן לארצות הברית, על מנת שיוכלו להשתיל בתוכו אמצעי ריגול אחר רשתות תקשורת אמריקאיות. וועדת המודיעין של בית הנבחרים של ארצות הברית הצהירה כי יחקרו איומים ביטחוניים פוטנציאליים מצד מספר חברות זרות, כולל וואווי. דובר וואווי מסר כי החברה מקדמת בברכה כל חקירה בנושא.
בשנת 2001 נטען כי וואווי הודו פיתחה ציוד טלקומוניקציה עבור הטליבאן באפגניסטן וכי ממשלת הודו החלה לחקור את הנושא. וואווי טענו כי לחברה אין כל קשר לטליבאן וזאת מכיוון שהלקוחות שלה הם רק מפעילי טלקומוניקציה. בדצמבר 2001 הכריזו הרשויות בהודו כי לא מצאו ראיות לכך כי וואווי הודו קיימה קשרים עם הטליבאן.
במרץ 2012 דווח כי ממשלת אוסטרליה הוציאה את וואווי מהשתתפות במכרז עם חברת NBN, חברה שבבעלות המדינה ואחראית על בניית רשת הפס הרחב הלאומית, וזאת בעקבות המלצה של ארגון הביון והביטחון של אוסטרליה.
ב-8 באוקטובר 2012 פרסמה וועדת המודיעין של בית הנבחרים של ארצות הברית דוח המציין כי וואווי מהווה "איום לאומי" בשל הקשרים לכאורה עם ממשל סין. הדוח מציע כי "ייאסר על וואווי לעשות עסקים עם ממשל ארצות הברית" וכן נטען כי וואווי ביצעה לכאורה מגוון עבירות הקשורות להגירה בלתי חוקית לארצות הברית, שוחד, שחיתות, והפרת זכויות יוצרים. במהלך שימוע שנערך לוואווי בוועדה באותו חודש, התבקש דינג שאו-הואה, סגן נשיא וואווי, לפרט מי הם חברי תא המפלגה הקומוניסטית של סין שיושבים בהנהלת החברה, כולל אנשי צבא סינים. דינג השיב שיספקו את הרשימות, אך רשימות שכאלה לא הוצגו בפני הוועדה. עם זאת, דוח שהוזמן על ידי הבית הלבן, לא מצא הוכחות לטענות הריגול שהופיעו בדוח של בית הנבחרים.
ב-9 באוקטובר 2012 דובר של ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר, מסר כי ממשלת קנדה מפעילה תקנות ביטחון לאומי, על מנת למנוע מוואווי להשתתף בפרויקט בניית רשת תקשורת ממשלתית.
ב-25 באוקטובר 2012 פורסם על ידי רויטרס כי על פי מסמכים וראיונות שיש ברשותם, כי מוכר מטעם וואווי הממוקם באיראן ניסה למכור בשנה שעברה ציוד אנטנה אמריקאית שהוטל עליה אמברגו בעברות חברת הסלולר האיראנית MTN Irancell. MTN Irancell טענו כי ביטלו את העסקה עם וואווי ברגע שהבינו כי מדובר בציוד שחל עליו סנקציות וכי הציוד לא סופק. וואווי אישרו כי MTN Irancell ביטלו את ההזמנה. ביולי 2013 אמר מייקל היידן, ראש הסוכנות לביטחון לאומי לשעבר ודירקטור במוטורולה, כי היה מודע לראיות מוצקות בנוגע לפעילות ריגול של וואווי. בעבר וואווי ומוטורולה היו במחלוקות על קניין רוחני למשך מספר שנים. מנהל אבטחת הסייבר העולמית של וואווי, ג'ון סאפוק, הגיב לאמירתו של היידן כ"מעייפת, לא מבוססת ומכילה לשון הרע", והזמין את היידן ומבקרים נוספים להציג ראיות שכאלה לציבור. ב-2014 פרסם הניו יורק טיימס ידיעה המתבססת על מסמכים שהודלפו על ידי אדוארד סנודן, ועל פיהם משנת 2007 הפעילה הסוכנות לביטחון לאומי תוכנית מעקב כנגד וואווי. התוכנית כללה פריצה לרשתות האינטראנט של וואווי, כולל רשתות במטה החברה והתקשורת של רן ג'נגפיי.
ב-2018 סמנכ"לית הכספים, מנג וונזהאו, ובתו של מייסד החברה של וואווי נעצרה בקנדה (לבקשת ארצות הברית) לאחר שנחשדה בהפרת הסנקציות על איראן. האמריקאים דרשו את הסגרתה, ואילו סין זעמה על המעצר. בספטמבר 2021 שוחררה ממעצר הבית בו שהתה בקנדה מאז 2018, בעקבות סיכום אליו הגיעה עם רשויות החוק בארצות הברית.
בינואר 2019, פולין עצרה עובד של החברה בחשד לריגול לטובת סין.
באותה שנה, נאסר על וואווי למכור ציוד דור 5 בשוודיה, בשל חשש חששות ביטחוניים לטענת גורמי הביטחון במדינה.
טיפול בעובדים ובלקוחות
דו"ח שפורסם בספטמבר 2007 על ידי המכון ללימודים אסטרטגיים של צבא ארצות הברית, מתייחס לפעילות וואווי בארגנטינה ומתאר את החברה ככזו ש"יודעת לשחד וללכוד את הלקוחות". הדוח מפרט יחסים עסקיים לא תקינים כגון "טיולים ששולמו במלואם" לסין, ו"מתנות" כספיות שונות, אשר משמשות את וואווי בהמשך "כסוג של סחיטה".
על פי ויקיליקס, בשנת 2006 ניסה לכאורה מנכ"ל Safaricom (חברת סלולר בקניה) מייקל ג'וזף, להאבק לבטל חוזה עם וואווי בשל תוצאות חלשות לאחר ביצוע העסקה, ואשר בעקבות כך ממשלת קניה לחצה עליו לבטל את החוזה.
במאי 2010 דווח כי רשויות הביטחון בהודו החלו לחשוד בעובדי וואווי הסינים, לאחר שגילו כי לעובדי וואווי ההודים אין גישה לחלקים מסוימים במרכז המחקר והפיתוח של החברה בבנגלור. וואווי השיבה שהיא מעסיקה מעל 2,000 מהנדסים הודים ורק 30 מהנדסים סינים במרכז הפיתוח המדובר וכי הם בעלי הרשאות גישה שוות למאגרי המידע והמתקנים.
באוקטובר 2007, 7,000 עובדי וואווי התפטרו ואז הועסקו מחדש בחוזים לטווח קצר, וכך לכאורה ניצלה החברה פרצה בחוק העבודה של סין.
וואווי ישראל
בשנת 2009 הוקם מרכז המחקר והפיתוח של וואווי בישראל, בשם "טוגה נטוורקס", החברה פעלה בישראל תחת מעטה חשאיות. בכניסה למשרדי החברה לא היה שלט עם שם החברה, ולא היה כל סימן לקשר לחברת וואווי. מאוחר יותר שינתה החברה את שמו של מרכז הפיתוח ל-Tel Aviv Research Center (TRC).
חברת אלפא טלקום, מקבוצת פל, הייתה היבואנית הרשמית והנציגה הבלעדית של חברת וואווי בישראל. החברה נבחרה לייצג את וואווי בישראל בשנת 2013. עם זאת, ב-2018 נבחרה רונלאייט כיבואנית וואווי.
בשנת 2016, וואווי ישראל הודיעה שנתח השוק שלה בישראל עומד על 9%.
כלי ירייה מתוצרת פרטית
כְּלִי יְרִיָה מתוצרת פרטית (מכונה גם אקדח רפאים) הוא כינוי לכלי ירייה תוצרת בית אשר אין לו אין מספר סידורי מסחרי. נעשה שימוש במונח בעיקר בארצות הברית מצד אקטיביסטים הקוראים להקפיד על רגולציה מצד הממשל של כלי נשק, מצד אקטיביסטים המצדדים בזכות לשאת כלי נשק, מצד רשויות אכיפת החוק ומצד גורמים שונים בתעשיית הנשק.
בעוד שבארצות הברית לאנשים להם אין רשות להחזיק בכלי ירי אסור לייצר, לרכוש או להחזיק בכלי ירי, משום שבארצות הברית הייצור הביתי של כלי ירי לשימוש אישי אינו נמצא תחת הסמכות של הממשל הפדרלי, אנשים המייצרים כלי ירי משלהם עשויים להצליח בכך מבלי שיתגלו משום שהם אינם כפופים לתקנות הנוגעות לבדיקת הרקע האישי מצד גורמי ממשל.
טאקו (פירושונים)
ראו גם
}}
טויוטה סטאוט
טויוטה סטאוט (ביפנית: トヨタ・スタウト, באנגלית: Toyota Stout) הם מספר סדרות של טנדרים מתוצרת יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרה בין השנים 1954–1989 ביפן.
בנוסף לייצור ביפן, בין השנים 1960–1978 יוצרו דגמי "טויוטה סטאוט" בדרום אפריקה ובתאילנד.
מתיל מתאקרילט
מתיל מתאקרילט היא תרכובת אורגנית שנוסחתה C5H8O2, נוזל שקוף בטמפרטורת החדר שהוא אסטר של חומצה מתאקרילית ומתנול. החומר משמש כמונומר לייצור פרספקס ופולימרים נוספים וכן בניתוחים אורתופדים.
ייצור
השיטה המקובלת לסינתזה של מתיל מתאקרילט היא מאצטון ציאנוהידרין המיוצר מתגובת מימן ציאניד עם אצטון
אצטון ציאנוהידרין מגיב עם חומצה גופרתית לתת אסטר סולפט של מתאקרילאמיד
בתגובת טרנס-אסטריפיקציה של אסטר הסולפט עם מתנול מתקבל מתיל מתאקרילט ואמוניום ביסולפט (NH4HSO4).
שימושים
מתיל מתאקרילט הוא המונומר לייצור פרספקס וכן לייצור הקו-פולימר מתיל מתאקרילט- בוטאדיאן -סטירן (methyl methacrylate-butadiene-styrene MBS) המשמש תוסף לPVC. משתמשים במתיל מתאקרילט בניתוחים אורתופדים כגראוט לייצוב שתלים בעצמות ובניתוחים להחלפת מפרק הירך והברך.
איב דרייפוס
איב דרייפוס (בצרפתית: Yves Dreyfus; 17 במאי 1931 - 16 בדצמבר 2021) היה סייף צרפתי-יהודי. זכה בשתי מדליות ארד אולימפיות (מלבורן 1956 וטוקיו 1964) והיה שלוש פעמים אלוף עולם בדקר קבוצתי וסגן-אלוף העולם (גדנסק 1963) בדקר אישי.
קורות חיים
דרייפוס נולד וגדל בקלרמון-פראן. היה צאצא של אלפרד דרייפוס.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה דרייפוס במדליית ארד בתחרות הקבוצתית בדקר.
באולימפיאדת רומא (1960) סיים דרייפוס במקום שישי בתחרות האישית בדקר. במדליית הכסף זכה היהודי אלן ג'יי מבריטניה ובמקום השביעי סיים היהודי בן ארצו ארמנד מויאל. נוסף לכך, הוא סיים במקום תשיעי בתחרות הקבוצתית בדקר.
במכביה השישית שנערכה בשנת 1961 זכה דרייפוס במדליית זהב בתחרות האישית בדקר.
באליפות העולם שנערכה בבואנוס איירס, ארגנטינה בשנת 1962 זכה דרייפוס במדליית ארד בתחרות דקר אישי.
באליפות העולם שנערכה בגדנסק, פולין בשנת 1963 זכה דרייפוס במדליית כסף בתחרות דקר אישי.
באולימפיאדת טוקיו (1964) זכה דרייפוס במדליית ארד בתחרות הקבוצתית בדקר ובמקום 18 בתחרות האישית בדקר.
במכביה השביעית שנערכה בשנת 1965 זכה דרייפוס במדליית כסף בתחרות האישית בדקר.
במכביה העשירית שנערכה בשנת 1977 זכה דרייפוס בשתי מדליות זהב, בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית בדקר.
העימות בין ישראל לרצועת עזה (מרץ 2012)
מבצע הד חוזר התקיים במרץ 2012 בין צה"ל לארגוני הטרור הפלסטיניים ברצועת עזה. ההסלמה החלה בעקבות חיסול זוהיר אל-קייסי, מזכ"ל ועדות ההתנגדות העממית על ידי צה"ל ב-9 במרץ. בעקבות זאת החל ירי רקטות נרחב מרצועת עזה לעבר מטרות אזרחיות ויישובים בישראל, ובתגובה תקף חיל האוויר הישראלי יעדי טרור. ההסלמה נמשכה מספר ימים ודעכה ב-16 במרץ. בצה"ל נקרא סבב לחימה זה בשם מבצע "הד חוזר".
רקע
אחרי תוכנית ההתנתקות ונסיגת צה"ל מרצועת עזה, ארגון הטרור חמאס השתלט על רצועת עזה ואחרי הפיכה אלימה נהפך לריבון בפועל. מ-2006 התגבר ירי הרקטות אל עבר ערי ישראל, כאשר בנוסף לרקטות הקסאם הפלסטיניות נורו רקטות גראד תקניות שהוברחו במנהרות ההברחה של רצועת עזה. מאז אירעו לסירוגין הסלמות ורגיעות בין ישראל לחמאס, אך טפטוף הרקטות המשיך באופן קבוע, והגיע לשיאו בחודשי נובמבר ודצמבר של 2008. בסוף דצמבר פתח צה"ל במבצע עופרת יצוקה בו נגרם נזק כבד לארגוני הטרור ובראשם החמאס, דבר שהביא לירידה משמעותית בכמות הרקטות המשוגרות לעבר ישראל ולרגיעה ארוכת-טווח.
מהלך הלחימה
בסבב הלחימה, שנמשך ארבעה ימים, ירו מחבלים פלסטינים כ-300 רקטות, חלקן הגדול רקטות גראד. באזורים שבהם פעלה מערכת "כיפת ברזל", הצליחה המערכת ליירט 56 מתוך 73 הרקטות. היה זה סבב הלחימה הנרחב ביותר מאז מבצע עופרת יצוקה בשנת 2009, ובנוסף לארגון ועדות ההתנגדות העממית השתתף בו ארגון הג'יהאד האסלאמי.
יעדי התקיפה של חיל האוויר הישראלי כללו 19 חוליות שעמדו לשגר רקטות ו-18 מחסנים לייצור ואחסון אמצעי לחימה ובורות שיגור. 26 פלסטינים מהם 22 חמושים ו-4 אזרחים שהיו בסביבת הלחימה נהרגו בתקיפות. לפחות 74 פלסטינים נפצעו בדרגות שונות ונוספים לקו בחרדה. סוכנות הידיעות הפלסטינית מען פרסמה רשימה שמית של כ-20 פעילי טרור שנהרגו, בהם אל-קייסי עצמו, 5 פעילי ועדות ההתנגדות העממית נוספים ו-13 פעילי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. מספר דיווחים של הפלסטינים על ילדים פלסטיניים שנהרגו על ידי צה"ל התגלו כשקריים.
מהירי הפלסטיני נפצע קשה עובד זר אחד בישראל, אזרחים נוספים נפצעו קל או לקו בחרדה, ונגרם נזק לרכוש. במהלך סבב הלחימה לא פעלו מוסדות החינוך ביישובים שבמרחק 40 עד 7 קילומטרים מהרצועה, ועובדים רבים לא הגיעו לעבודתם, אם משום שמקומות עבודתם נמנעו מלפעול, ואם משום שנאלצו לשמור על ילדיהם עקב סגירת מוסדות החינוך.
ב-12 במרץ דווח בכלי התקשורת על הסכם להפסקת אש שהושג בתיווך מצרים, וב-14 במרץ התחדשו הלימודים ביישובים המאוימים בישראל. ירי הרקטות הצטמצם באופן משמעותי, אולם לא פסק לחלוטין, ונורו רקטות, בין היתר לבאר שבע, לנתיבות, לאופקים ולאשדוד. הג'יהאד האסלאמי טען שהוא מחויב להפסקת האש, ואינו עומד מאחורי ירי רקטות אלה. טפטוף ירי הרקטות הביא לכך שב-15 ו-16 במרץ הושבתו מוסדות החינוך ביישובים המאוימים, בהחלטה של ראשי הערים, שהתקבלה בניגוד להנחיות של פיקוד העורף. למרות הסכם הפסקת האש ירי הרקטות המשיך לפחות עד 29 במרץ.
אדל בת הבעל שם טוב
אדל אשכנזי (קרי: אוּדְל או אִידְל; ה'ת"ף – ה'תקמ"ז) הייתה בתו של הבעל שם טוב, אבי תנועת החסידות. מעט ידוע בוודאות על קורות חייה, אך היא הפכה לדמות חשובה באגדות החסידים.
בשבחי הבעש"ט מסופר כי לפני פטירתו, אמר אביה ש
סיפורים על אודותיה
מספרים, כי פעם בילדותה, בראש השנה לפני התקיעות, הבחינו כי אדל נעלמה מעזרת הנשים. אביה, הבעל שם טוב, עצר את התפילה וכולם התחילו לחפשה. הוא עצמו הלך לביתו ומצא אותה ישנה במיטתה. הוא העיר אותה ואמר לה: "אינך יודעת כי אסור לישון בראש השנה?" אך היא ענתה לו: "אמא אומרת, ילד שישן, משאירים לו את החלק הטוב ביותר". הבעש"ט הניח לה להמשיך לישון, חזר לבית הכנסת והורה להתחיל את התקיעות.
בסיפור אחר, על ניסיונו של הבעש"ט לעלות לארץ ישראל, מופיעה אדל כמי שהתלוותה אליו לנסיעה ביחד עם רבי צבי הסופר. במהלך הנסיעה אירעו מאורעות רבים שמנעו מהם להגיע לארץ ובאחד מהם, נפלה אדל מן הספינה בה הפליגו, אל הים הסוער וניצלה בנס ברגע האחרון.
כמו כן מסופר שבמוצאי שבת אחד, שאל הבעל שם טוב את תלמידיו - איזה שער משערי השמיים הוא החשוב ביותר מבין השערים המוזכרים בתפילת יהי רצון של מוצאי שבת. כל אחד מן התלמידים ציין שער אחר והבעש"ט לא קיבל את תשובותיהם. אדל שנכחה במקום, ענתה: "שערי סייעתא דשמייא" (עזרה משמים). אביה אישר את דבריה ואמר שזה אכן השער החשוב מכולם.
משפחתה
אדל נישאה לרבי יחיאל מיכל אשכנזי ולהם נולדו שלושה ילדים:
אזכורים בתרבות הישראלית
בשנת 2018 פרסמה הסופרת יוכי ברנדס ספר בשם "אדל". הספר מגולל את סיפורו של הבעל שם טוב מנקודת מבטה של אדל, בהסתמך על סיפורים ששמעה הסופרת.
סלע גריינדר
סלע גריינדר (באנגלית: Grinder Rock) הוא הדרומי ביותר מבין קבוצת סלעים (איונים) המשתרעת מקצהו הדרומי של האי אינטרקורנס, בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
גובהו של האיון 130 מטרים מעל פני הים.
גילוי ומיפוי האיון
האיון צולם מהאוויר בשנת 1956 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד. הוא הופיע לראשונה במפות של ממשלת ארגנטינה וממשלת צ'ילה משנת 1957.
מקור השם
שמו של האיון ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה. השם תיאורי: הוא דומה בצורתו לשן, ועל כן ניתן לו השם ("גריינדר" באנגלית הוא ביטוי המתאר "חריקת שיניים").
נקניקייה לבנה
נקניקייה לבנה (בגרמנית: Weißwurst, וַיְסווּרסט; בבווארית: Weißwuascht) היא נקניקייה בווארית מסורתית העשויה מבשר עגל טחון ומבשר חזיר. נהוג להוסיף לנקניקייה פטרוזיליה, לימון, אגוזי מוסקט, בצל, ג'ינג'ר והל. התערובת נדחסת למעטפת ומופרדת לנקניקיות באורך שנע בין 10 ל-12 ס"מ ולעובי של 2 ס"מ.
נהוג לאכול את הנקניקייה לצד חרדל בווארי בטעם מתוק ("Weisswurstsenf") ובְּרֶצֶל (כעך גרמני אפוי) וכן בירת חיטה.
אלון יזרעאל
שם הלהקה נגזר מעץ אלון ששורשיו נטועים באדמת עמק יזרעאל מזה מאות בשנים. עץ האלון מוזכר בתנ"ך עוד מימי נהלל המקראית כסמל לעוצמה ולחוסן, ובהיותו נטוע בבית המקדש (רד"ק, ישעיה, ו, יג "יש מפרשים בשלכת"), ואומץ על ידי המועצה האזורית עמק יזרעאל. מרבית חברי הלהקה הם תושבי העמק אך יש גם מחיפה והקריות. כוראוגרף הלהקה ומנהלה האמנותי הוא זאב קרן מיום היווסדה.
היסטוריה
הלהקה נוסדה באביב 1994. בראשית ימיה פעלה במסגרות העירוניות בקריית טבעון ונצרת עילית ובשנת 2008 התאגדה הלהקה לעמותה בשם "אלון יזרעאל עמותה למחול בעמק" וקבעה את מרכז פעילותה במושב נהלל שבעמק יזרעאל. כל הרקדנים בלהקה הם חברים בעמותה.
העמותה קבעה כמטרה את טיפוח והעמקת הקשר עם המחול הישראלי בארץ ובעולם ובמסגרת זו הציבה בראש מטרותיה את קידום המחול העממי הישראלי בעמק יזרעאל.
בעידוד המועצה האזורית עמק יזרעאל יזמה ויסדה בשנת 2010 את פסטיבל מחול יזרעאלי המתקיים מאז בכל שנה בסמוך לחג השבועות ומארח את מיטב להקות הוותיקים בארץ. "פסטיבל מחול יזרעאלי" משתלב כחלק מאירועי "חלב ודבש" של המועצה האזורית עמק יזרעאל ומושך קהל רב מישובי העמק והצפון.
כל חברי הלהקה לוקחים חלק פעיל בתכנון, בארגון, בהפקה והקמת התפאורה לקראת פסטיבל מחול יזרעאלי תוך כדי הכנותיהם להופעות המתוכננות.
הלהקה משתתפת מדי שנה בכנסי להקות ראשונים בירושלים מיוזמת " הורה ירושלים", בפסטיבל מחול כרמיאל, בפסטיבל "ארבעת המינים" בגן יבנה במופעים ובאירועים בהזמנת ארגונים פרטיים וממלכתיים, ומייצגת את מדינת ישראל ועמק יזרעאל בפסטיבלים בעולם. הלהקה הוזמנה להופיע ברומניה, תאילנד, סין, בולגריה, סלובניה, צ'כיה ובאירועים בהזמנת הקהילות היהודיות בעולם
ברפרטואר הלהקה למעלה מ-60 יצירות מחול בנושאים שונים כמו "מן המקורות", "ארץ ישראל", הווי ותרבות יהודית, לכבוד משוררים כמו חיים נחמן ביאליק, מוזיקאים כמו סשה ארגוב ונחום היימן, כהערכה לאמנים כמו יהורם גאון, יוסי בנאי ורבים נוספים.
קדם-מעבד
במדעי המחשב, קדם־מעבד (Preprocessor) הוא תוכנית המעבדת קלט ויוצרת ממנו פלט המיועד להיות קלט לתוכנית אחרת, בדרך כלל עבור מהדר. סוג העיבוד תלוי בטבעו של הקדם־מעבד: ישנם קדם־מעבדים הבנויים להחלפה טקסטואלית של פקודות מאקרו בלבד, בעוד אחרים כוללים יכולות מלאות של שפת תכנות.
תהליך ההידור בחלק מהשפות, למשל PL/I ו־C, מכיל שלב של קדם־עיבוד.
קדם־מעבדים מילוליים
קדם־מעבדים מילוליים הם הקדם־מעבדים מהרמה הנמוכה ביותר של קדם־מעבדים, המבצעים ניתוח מילולי בלבד, על ידי החלפת סדרות תווים בסדרות תווים אחרות על פי הגדרת המשתמש. בייחוד משמשים להחלפה טקסטואלית של פקודות מאקרו, ולהכללה של קובצי כותרת (header files).
קדם־מעבד ב־C
הדוגמה הנפוצה ביותר לקדם־מעבד מילולי הוא הקדם־מעבד של C, המפרש שורות המתחילות בסימן # כהנחיות (directives) ובפרט ההנחיות: define#, include#. מכיוון שהקדם־מעבד אינו יודע דבר אודות השפה, הוא עלול לבצע פעולות המחבלות בפעילות התוכנית ויש צורך בזהירות רבה מצד המתכנת.
הנחיות קדם־מעבד לשם ביצוע החלפות מאקרו, מבוצעות על ידי ההנחיה define#. הנחיה זו משמשת להגדרת שמות משמעותיים לקבועים על ידי כתיבת השם ולאחריו הקבוע המבוקש. שימוש נוסף נעשה על ידי הצמדת סוגריים לשם, בתוך הסוגריים כותבים את הפרמטרים של פקודת המאקרו, ולאחר מכן כותבים את פקודת המאקרו, תוך שימוש בפרמטרים. הקדם־מעבד יחליף כל מופע של פרמטר בשמו של הפרמטר שנשלח לפקודה.
הנחיית הכללה של קובצי כותרת נעשית על ידי include#. שימוש בפונקציות הנמצאות בקבצים שונים, בין מהספרייה הסטנדרטית ובין מקבצים של המתכנת, מצריכה הכרזה על הפונקציות וכדי לחסוך כתיבה של ההכרזות בכל תוכנית מכלילים קבצים של הכרזות, הנקראים קובצי כותרת על ידי הנחיה זו.
קדם־מעבדים תחביריים
קדם־מעבד תחבירי הוצג לראשונה במשפחת השפות LISP. תפקידו להמיר עצים תחביריים בהתאם למספר כללים המוגדרים על ידי המשתמש. בחלק מהשפות הכללים נכתבים בשפת התכנות עצמה, למשל בLISP וב־OCaml. שפות אחרות מסתמכות על שפה חיצונית להגדרת ההמרות, למשל קדם־מעבד XSL עבור XML.
קדם־מעבדים תחביריים משמשים בדרך כלל להתאמת תחביר של שפה, הרחבת שפה, הכללה של שפה המיועדת לתחום ספציפי (DSL) בתוך שפה למטרות כלליות.
השטפונות בצפון הודו (2023)
גשמים עזים ירדו במהלך עונת המונסון 2023, שהביאו להצפות ולמפולות בוץ קשות ברחבי צפון הודו, והשפיעו בעיקר על האוכלוסייה בהימאצ'ל פרדש, פנג'אב, צ'אנדיגאר, אוטארקהאנד, ג'אמו וקשמיר, הריאנה, רג'סטאן ודלהי.
מפגש מזג אויר מונסוני, עם ציקלון מערבי, הובילו לכמות המשקעים הגבוהה ביותר מזה עשרות שנים בחלקים מסוימים של האזור, מה שגרם לנהרות לעלות על גדותיהם, לשיטפונות ומפולות בוץ ששטפו כלי רכב, הרסו גשרים וכבישים ושיבשו את מערכות החשמל ואספקת החשמל.
למעלה מ-100 אנשים ברחבי הימאצ'ל פרדש ודלהי, מתו במהלך השבועיים הסוערים של הגשמים העזים וההצפות ואלפי בני אדם אחרים פונו למחנות הסיוע. השיטפונות הובילו לסגירת בתי ספר, שיבושים בטיסות ופעילות הרכבות בחלקים שונים של צפון הודו.
רקע כללי
עונת המונסון של דרום אסיה, הנמשכת מיוני עד ספטמבר, מביאה בדרך כלל לאזור כ-80% מכמות הגשמים השנתי.
מהעשור השני של המאה העשרים ואחת, הודו חוותה דפוסי מזג אוויר מוגברים, כשעונת המונסון הפכה לא יציבה ובלתי צפויה עם הזמן. בתקופת 2023 גשמים כבדים ירדו בסמוך ובעקבות גל חום עז שהשפיע על חלק גדול מצפון הודו. בעוד שגורמים שונים תרמו להצפות. מומחים הצביעו על שינויי האקלים כמניע משמעותי להתגברות ההתרחשויות של הגשמים הכבדים.
אזורים מושפעים
המדינות והמחוזות האריאנה, הימאצ'ל פרדש, פנג'אב ורג'סטאן חוו שיטפונות נרחבים עקב הגשמים הכבדים.
הימאצ'ל פרדש
מדינת הימאצ'ל פרדש נפגעה באופן הקשה ביותר, בה נספרו לפחות 88 הרוגים ויותר מ-100 פצועים נכון ל-13 ביולי 2023. יותר מ-1,000 כבישים נחסמו במדינה כתוצאה מנפילת קווי חשמל ותשתיות שניזוקו. כ-70,000 תיירים פונו מהמדינה, כפי שדווח מושל הימאצ'ל פרדש סוקוונדר סינג סוקהו. הצבא ההודי הוביל את פעולות החילוץ ואת כוח התגובה הלאומי לאסונות. מספר מחוזות חוו ביום אחד, כמויות גשם גדולות היורדות בדרך כלל במשך חודש שלם. במנאלי, הכבישים נסחפו בגשמים העזים והותירו את התיירים וכלי הרכב שלהם תקועים.
פנג'אב
ב-9 ביולי 2023 פורסמה התרעת סכנת שיטפונות גבוהה במחוזות שונים של פנג'אב כתוצאה מהגשמים הבלתי פוסקים. דווח על כבישים רבים עמוסי מים ומכוניות רבות היו ששקועות במים ובבוץ. המצב החמיר בפטיאלה ובדרה באסי כשהשדות הוצפו. תשתיות כבישים רבים התערערו והתנועה השתבשה. ב-10 ביולי 2023 יצא צו לסגירת כל בתי הספר, שנפתחו מחדש ב-17 ביולי.
דלהי
טריטוריית הבירה הלאומית ההודית דלהי, חוותה בלמעלה מ-153 מילימטרים גשם ב-9 ביולי 2023. זו כמות המשקעים הגבוהה ביותר ביום אחד בחודש יולי מזה למעלה מ-40 שנה. הרשויות נקטו באמצעים כדי להעביר תושבים רבים המתגוררים ליד גדות נהר יאמונה לאזורים בטוחים יותר. בנוסף, הומלץ לתושבים באזורים רגישים אחרים לעשות סידורים נדרשים לפינויים האפשרי. זרימת התנועה על גשר קריטי שמעל הנהר הופרעה, ובתי ספר נסגרו.
נהר יאמונה עבר את הרף הגובה ביותר של המים בכל הזמנים, מזה למעלה מ-45 שנה. המצב השפיע על אזורים בולטים במטרופולין, כולל כביש ראשי לכיוון קונוט פלייס שהוא מרכז עסקים חשוב. הצפה של נהר יאמונה הציפה גם את המבצר האדום.
16 אלף בני אדם נזקקו למחסה באוהלי סיוע שאורגנו על ידי ממשלת דלהי. מושל המדינה כנס את הרשות לניהול אסונות בדלהי כדי לדון במצב השיטפון. ארווינד קג'ריוואל, ראש האספה המחוקקת של דלהי, אמר שיינתן ייעוץ למשרדים פרטיים על מנת לעודד עבודה מרחוק. בשל השיטפונות, שלושה מפעלי טיהור מים בדלהי נסגרו זמנית. כתוצאה מכך הייתה הקצבת מים. בנוסף, נאסר על כלי רכב כבדים, למעט אלה העוסקים בשירותים חיוניים, להיכנס לדלהי.
קשמיר
בעקבות נזקים לכביש המהיר הלאומי הופסקה העלייה לרגל למקדש אמרנת. כתוצאה מכך, אלפי עולי רגל נתקעו באזורים סמוכים.
הריאנה
בפעם הראשונה בהיסטוריה, הריאנה הוכנסה לרשימת אזורי אזהרת שיטפון. חקלאים רבים דיווחו שהם צפויים לאבד עד 30% מתפוקת האורז שלהם.
רג'סטאן
למעלה מ-2,800 בני אדם פונו מחשש לשיטפונות.
פטראקה פויינארו
פטראקה פויינארו (ברומנית: Petrache Poenaru, 10 בינואר 1799 - 2 באוקטובר 1875) היה פדגוג וממציא רומני, מהנדס בהכשרתו. תרם לקידום החינוך בארצו. בעת שהייתו בצרפת, הוציא פטנט על "קולמוס כיס עם דיו בלתי נגמר" שהיה אחד מאבות העט הנובע של ימינו. ניהל את מכללת סבא הקדוש בבוקרשט, ייסד את המכללה הלאומית (ע"ש "קרול הראשון") בקראיובה, היה ראש מינהל (אפוריה) בתי הספר בוולאכיה. נבחר כחבר באקדמיה הרומנית (1870).
רקע משפחתי, שנות הילדות ולימודיו
פטראקה פויינארו נולד בשנת 1799 בכפר בנשט Beneşti, במחוז ולצ'ה בנסיכות ולאכיה. דודו, יורדאקה אוטֶטֶלישאנו היה איש אמיד שהתעניין מקרוב בפיתוח החינוך בוולאכיה בתקופה שבה רוב האוכלוסייה הייתה אנאלפביתית. פויינארו למד בתיכון שעל יד כנסיית אובדיאנו בקראיובה עד 1818, ועבד בנעוריו כפקיד בבישופות (ה"אפיסקופיה") ברמניקו ולצ'ה. מאוחר יותר לימד יוונית בבית הספר של המטרופוליה (הארכיבישופות) שבבוקרשט.
מזכיר של טודור ולדימירסקו
בשנת 1821 הצטרף לצבא המורדים מאולטניה שכלל את החיילים שנקראו "פאנדורים" שבהנהגתו של טודור ולדימירסקו צעד אל עבר בוקרשט. כשהתברר שלא היו לו כישורים של לוחם אבל הצטיין בהשכלתו התקבל על ידי טודור ולדימירסקו כמזכירו האישי. פויינארו ערך בשבילו את הכרוזים הנקראים "דפי תעמולה" Foaie de propagandă הנחשבים כמבשרים ראשונים של עיתונות בשפה הרומנית. נשלח על ידי טודור לחו"ל למשימה דיפלומטית והצליח להינצל מהגורל הטראגי שהיה חלקו של מפקדו. אחרי שקיבל את בשורת רציחתו של טודור ולדימירסקו על ידי המהפכנים היוונים, פויינארו מצא מקלט בסיביו, בטרנסילבניה.
סטודנט בחו"ל. אחד מממציאי העט הנובע
אחרי הרגעת הרוחות בוולאכיה זכה במלגה על מנת ללמוד הנדסה, פיזיקה, מתמטיקה, וגאודזיה בווינה. השתלם באותה תקופה גם בשפות יוונית, לטינית, צרפתית, איטלקית ואנגלית.
בשנת 1824 פויינארו קיבל מלגה נוספת מידי השליט גריגורה גיקה שאיפשר לו להמשיך החל משנת 1826 להשתלם בקרטוגרפיה ב"בית הספר ליישומים למהנדסים גאוגרפים" באקול פוליטקניק בפריז. עבד אז בשטח תחת הדרכת הקרטוגרף לואי פויסאן (1769-1843), שהיה חבר באקדמית המדעים של צרפת. הסטודנט הרומני אלכסנדרו אודובסקו שהתלווה אליו ולימים נודע כסופר ברומנית, כתב מאוחר יותר ספר על חייו ופעלו. תוך כדי מאמציו לרשום את דברי המרצים המציא כלי כתיבה שעזר לו לחסוך בזמן. זה היה "האב של עט הנובע" שנרשם על ידו כפטנט ב 27 במאי 1827 במחלקת ההמצאות של משרד הפנים הצרפתי, עם הקוד 3208 והתאור ”plume portable sans fin, qui s’alimente elle-même avec de l’ancre" (קולמוס כיס בלתי נגמר, המתמלא מעצמו עם דיו) בשנת 1831 פויינארו ביקר באנגליה והתעניין שם בשיטות ארגון המכרות ותעשיית המתכות.
תרומתו לפיתוח החינוך ולארגון שרות המהנדסים
בהתאם לתנאי המלגה חזר פטראקה פויינארו למולדתו והחל משנת 1832 פעל כמורה ומחנך בתיכון סבא הקדוש (ספנטול סבא) בבוקרשט. מאוחר יותר התמנה למנהל התיכון וכעבור מעט זמן ל"אפור כללי" (מנהל כללי) של ה"אפֶוריה (Eforia) (המינהל) של בתי הספר" בוולאכיה, וכיהן בתפקיד זה במשך 15 שנה - בשנים 1832 -1847. בזמן כהונתו הוקמו מאות בתי ספר בשפת ההוראה רומנית ברחבי ולאכיה, בכפריה ובעריה. פויינארו תרגם וכתב ספרי לימוד ששימשו להוראת מתמטיקה ויחד עם פלוריאן ארון וז'. היל - הוציא לאור מילון צרפתי-רומני בשני כרכים.
בשנת 1841 נבחר כנציג של האזור דולז' באספה הכללית (Adunarea Obştească) של ולאכיה.
בשנת 1848 השתתף בפעילות המהפכנית והיה, בין השאר, חבר ב"וועדה לשחרור העבדים" (כלומר, העבדים הצוענים) שבאחוזות הבויארים ובבעלות המנזרים, יחד עם יואסף זנאגוביאנו וצ'זאר בוליאק. גם לאחר דיכוי המהפכה המשיך להיות פעיל במשרדי הממשל. בין השנים 1850-1855 היה מנהל במשרד החוץ (פוסטלניצ'יה) ואחרי איחוד ולאכיה עם נסיכות מולדובה היה בשנת 1864 חבר בוועדה הטכנית של העבודות הציבוריות ותרם לארגון שרות המהנדסים ברומניה. לאחר 1856 היה פעיל באחת הלשכות של הבונים החופשיים בבוקרשט.
תרומות לקידום התרבות והמדע ברומניה
בשנת 1833 נמנה עם מייסדיה של "החברה הפילהרמונית", תרם בהמשך גם להקמתם של החברה האגרונומית ושל בית הספר לחקלאות בפנטילימון. היה מיוזמי ייסוד הגן הבוטני בבוקרשט וממקימי המוזיאון הלאומי לעתיקות. הציג במוזיאון זה את האוצר הגוטי "התרנגלות ואפרוחי הזהב" שנמצא ביישוב פייטרואסה. עמד בראש פעילות עיתונאית ושל הפצת מידע בנושאי חקלאות וחינוך בקרב הקהל הרחב. הוציא לאור את Foaia Muzeului Naţional ("דף המוזיאון הלאומי") (1836-1838) ו-Învăţătorul Satului ("מורה הכפר") (1848) שחולקו בחינם בכפרים. ב-10 בספטמבר 1870 נבחר פויינארו לחבר באקדמיה הרומנית וב-8 בספטמבר 1871 השמיע את נאום הקבלה שדן ב"גאורגה לאזר ובית הספר הרומני".
נפטר ב-2 באוקטובר 1875.
קישורים חיצוניים
site Asociaţia generală a inginerilor din România (ברומנית)
תחלופת עובדים
תחלופה בארגונים, במונחי משאבי אנוש, היא הקצב שבו המעסיק מצליח לגייס עובדים חדשים או מאבד עובדים קיימים מקרב שורותיו. דרך פשוטה לתיאור התופעה היא מה משך הזמן שבו העובד נשאר בארגון. תחלופת עובדים נמדדת במונחי החברה הבודדת או על סמך ענף תעשייתי שלם אליו שייכת אותה החברה. כושר הייצור של חברה עשוי להיפגע באופן משמעותי עקב תחלופה תדירה של עובדים מיומנים וכנגזרת מכך, חלק גדול מכוח העבודה מונה עובדים חסרי ניסיון.
סיבות לתחלופה
ניתן להבחין בין שני סוגי מקרים של תחלופה. הסוג הראשון מתייחס לתחלופה הנובעת עקב רצון העובד, בעוד שהשני עוסק בתחלופה כפויה הנובעת עקב החלטת המעסיק כי העובד אינו מתאים, דבר המוביל לפיטורים, או עקב גורמים נסיבתיים כגון מחלות או פטירה.
פולו במשחקים האולימפיים
פולו היה ענף במשחקים האולימפיים בחמש אולימפיאדות בין אולימפיאדת פריז (1900) לאולימפיאדת ברלין (1936). בתחרויות השתתפו נבחרות של גברים בלבד.
תחלופת עובדים
קצב תחלופה מהיר לעומת איטי
תחלופה גבוהה מעידה בדרך כלל על עובדים שאינם מרוצים מעבודתם או מהתגמול המתקבל בגינה. ייתכן והיא נובעת עקב תנאי תברואה לא טובים ורמת בטיחות נמוכה, כמו גם מצב בו קיימים מעט מדי עובדים שתפקודם מספק. העדר אפשרויות לפיתוח קריירה או אתגרים, חוסר שביעות רצון בעבודה, חוסר הכרה מצד המנהלים והעדר סביבת עבודה נוחה, כל אלו יכולים לשמש סיבה לתחלופה גבוהה. מאידך, תחלופה איטית מרמזת על עובדים מרוצים, תנאים תברואתיים ובטיחותיים נאותים ורמת ביצוע מספקת של העובדים. ידיעת הגורמים להצטרפות עובדים לארגון ולהישארותם בו, היא בעלת חשיבות רבה לארגונים בשוק העבודה. ניתוח של הנושא בוצע בשנת 2008 בדמות סקר מקיף בקרב 1,000 מומחים בתחום הלוגיסטיקה ושרשראות אספקה.
פולו במשחקים האולימפיים
היסטוריה
באולימפיאדת פריז (1900) השתתפו חמש קבוצות, אך רק אחת מהן הייתה נבחרת לאומית, נבחרת מקסיקו. יתר הקבוצות היו מועדוני פולו, שבשניים מהם שיחקו שחקנים אמריקאים ובריטים, באחד שחקנים בריטים וצרפתים ובמועדון נוסף שחקנים בריטים בלבד. הטורניר נערך בשיטת נוקאאוט. שתיים מהקבוצות החלו בשלב רבע הגמר, ושלוש הנותרות בשלב חצי הגמר. במשחק הגמר גבר מועדון פוקסהאנטרס הרלינגהאם הבריטי-אמריקני על מועדון BLO, אף הוא בריטי-אמריקני, בתוצאה 1-3. הקבוצות שהפסידו בחצי הגמר, נבחרת מקסיקו והמועדון הצרפתי-בריטי בגאטל פולו קלאב דה פריז, זכו במדליות ארד.
תחלופת עובדים
תחלופת פנימית אל מול תחלופה חיצונית ואפשרויות לניבוי תחלופה
המודל של בואל ובלאומתמקד בניגוד הקיים בין תחלופה חיצונית אל מול תחלופה פנימית. בתחלופה חיצונית, העובד עוזב הן את משרתו והן את מקום העבודה שלו, בעוד שבמקרה של תחלופה פנימית העובד עוזב את משרתו אך נשאר בארגון. ליבת המודל מתמקדת ביחסי הגומלין המתקיימים בין מעורבות בעבודה –קרי הזדהותו הפסיכולוגית של הפרט עם המשרה אותה הוא ממלא, לבין מחויבות ארגונית שהיא למעשה הזדהות העובד עם מטרותיו של הארגון וכן הרצון להישאר שייך אליו.
פולו במשחקים האולימפיים
היסטוריה
באולימפיאדת סנט לואיס (1904) לא נערך טורניר פולו, והמשחק חזר לתוכנית האולימפית באולימפיאדת לונדון (1908). רק שלוש קבוצות נרשמו לטורניר - שני מועדונים בריטים, וכן נבחרת אירלנד, שהייתה עדיין באותה העת חלק מבריטניה. הטורניר כלל שני משחקים בלבד - במשחק הראשון התמודדו מועדוני רוהמפטון והרלינגהאם, ולאחר שרוהמפטון ניצח, הוא המשיך למשחק נוסף מול נבחרת אירלנד. לאחר שניצח גם במשחק זה, זכו שחקני המועדון במדליית זהב, ושחקני שני המועדונים האחרים זכו במדליות כסף.
תחלופת עובדים
תחלופת פנימית אל מול תחלופה חיצונית ואפשרויות לניבוי תחלופה
בואל ובלאו הגדירו ארבעה טיפוסי עובדים שונים:
לעובד מטיפוס מס' 4 קיימת רמות המשיכה והמוטיבציה הנמוכות ביותר ביחס לעבודה ולפיכך שיעור התחלופה הגבוה ביותר הוא בקרב עובדים מטיפוס זה, בעוד שלעובדים מטיפוס מס' 1 קיימים שיעורי התחלופה הנמוכים ביותר. באשר לטיפוסים 2 ו-3, הראשונים מוגדרים כ-'זאבים בודדים' – כאלו המשקיעים מאמץ בביצוע תפקידם על הצד הטוב ביותר אך בלא כל הזדהות ממשית עם הארגון. מכאן ששיעורי תחלופה בקרב עובדים מטיפוס 2 גדולים מאשר עובדי טיפוס 3.
פולו במשחקים האולימפיים
היסטוריה
באולימפיאדת סטוקהולם (1912) שוב לא נערך טורניר פולו, ורק באולימפיאדת אנטוורפן (1920) נכלל מחדש במשחקים. הפעם השתתפו רק נבחרות לאומיות, ארבע במספר, שהתחרו בשיטת נוקאאוט שהחלה בשלב חצי הגמר. נבחרת בריטניה ניצחה בגמר 11-13 את נבחרת ספרד, והייתה לנבחרת הלאומית הראשונה שזוכה בתואר האולימפי. במשחק על המקום השלישי גברה נבחרת ארצות הברית 3-11 על נבחרת בלגיה, וזכתה במדליית הארד.
תחלופת עובדים
עלויות
בספרם, "ניהול כוח אדם",(1978) מחלקים ווטקינס ו-סמית' את עלויות תחלופת העובדים לשלוש קטגוריות עיקריות:
פולו במשחקים האולימפיים
היסטוריה
באולימפיאדת פריז (1924) התחרו 5 נבחרות בבית אחד, ושיחקו כולן זו מול זו. נבחרת ארגנטינה ניצחה בכל משחקיה וזכתה במדליית הזהב.
תחלופת עובדים
עלויות
בנוסף לעלויות שהוזכרו לעיל אשר ניתן להגדירן כעלויות ישירות, קיימות גם עלויות עקיפות אשר מתייחסות להפסדי הכנסה אפשריים שייגרמו עקב תחלופת עובדים (ירידה בכושר הייצור עקב עזיבת עובדים, מוראל נמוך בקרב הנשארים)
פולו במשחקים האולימפיים
היסטוריה
לאחר היעדרות של 12 שנים, הושב הפולו למשחקים בפעם האחרונה באולימפיאדת ברלין (1936). גם בטורניר זה השתתפו 5 נבחרות, שסווגו ל"נבחרות חזקות" (ארגנטינה, בריטניה ומקסיקו) ו"נבחרות חלשות" (גרמניה והונגריה). הנבחרות החזקות שיחקו אחת מול השנייה, ובעקבות משחקים אלה זכתה נבחרת ארגנטינה במדליית הזהב, ונבחרת בריטניה במדליית הכסף. נבחרת מקסיקו, שהפסידה בשני משחקים אלה, המשיכה למשחק על מדליית הארד מול המנצחת בטורניר "הנבחרות החלשות", הונגריה, וניצחה בו.
תחלופת עובדים
מיומנות עובדים
תחלופה מהירה של מקצועות הדורשים מיומנות יכולה להוות סיכון לעסק או לארגון, עקב אובדן הון אנושי המתבטא במיומנויות, אימון וידע. ייתכן ועובד שעזב, יועסק על ידי ארגון מתחרה. לכן אובדן של עובדים מיומנים עשוי להזיק לארגון גם בשל ההוצאות על התחלופה וגם עקב התמודדות בסביבה תחרותית בעת שהיתרון הוא אצל המתחרים המעסיקים את העובד שעזב.
מניעת תחלופה
יצירת סביבת עבודה נעימה, המעודדת ומעצימה את העובדים, ומאפשרת להם התפתחות אישית ומקצועית תוביל לתחלופה איטית וגם לאחוז היעדרויות נמוך. על מנת למנוע את התחלופה יש להבין את הסיבות להתנהגויות נסיגה מצד העובדים. יש להציג לעובד תמונה ברורה של מקום ואופי העבודה, טרם העסקתו. בנוסף, יש להקנות לעובד את המיומנויות הנחוצות על מנת שיצליח בעבודתו. הוקרה באמצעות פרסים מראה לעובדים שהם מוערכים וחשובים לארגון. התייעצות עם העובדים החדשים תגרום להם לתחושת מעורבות וגם תגביר את תחושת הנאמנות לארגון.
מודלים של תחלופה
לאורך השנים, היו מאות מחקרים שחקרו את ההיבטים השונים של תחלופות, ועד כה הוצעו מספר מודלים של תחלופת עובדים. המודל הראשון שזכה לתשובת לב מרבית מצד חוקרים, הוצע במרץ 1958 על ידי מרצ' וסימון. בהמשך נעשו מאמצים להרחיב את המודל הזה ומאז 1958 הוצעו מס' מודלים נוספים.
Stud Life
Stud Life הוא סרט דרמה בריטי, העוסק בחברות בין לסבית בוצ'ית שחורה וגבר הומוסקסואל. הסרט זכה בפרס אינדפנדנט ספיריט.
קורפורטוקרטיה
קורפורטוקרטיה (מאנגלית: Corporate, תאגיד, ומיוונית: κρατία, שלטון), הוא מונח המשמש לתיאור מערכת כלכלית, פוליטית ומשפטית הנשלטת על ידי תאגידים או פוליטיקאים, המקדמים אינטרסים של תאגידים על חשבון הציבור. המושג מתאר בכלליות את התופעה של יחסי הון-שלטון, ובפרט חילוץ וסיוע כספי של בנקים, חברות תעופה, וחברות ענק אחרות אשר מבקשות סיוע כספי מהמדינה כשהן נקלעות למצוקה ולסכנת קריסה, במקום להתייעל או להיסגר.
יש המתבלבלים בין קורפורטוקרטיה לקורפורטיזם בגלל השם הדומה.
קורפורטוקרטיה הוא גם נושא נפוץ בספרות מדע בדיוני-דיסטופי ובייחוד בספרות הסייברפאנק, שם נפוץ המוטיב על תאגידים רבי עוצמה שסמכות השלטון בפועל נמצאת בידיהם ולעתים אף מחזיקים בידיהם כוחות צבאיים ונלחמים זה עם זה.
ארצות הברית
יש המתארים את ארצות הברית כקורפורטוקרטיה, גם מן הימין הכלכלי, שטוען שהממשלה האמריקאית מסייעת שלא בצדק לתאגידי הענק כשהם עומדים לקרוס, וכך היא מונעת מהשוק "לעשות את שלו", וגם מן השמאל הכלכלי, שטוען כי כספי המיסים שהמדינה מחלקת לחברות הענק צריכים להגיע לאזרחים בדמות שירותים ציבוריים. המדיניות הכלכלית של נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש בתגובה למשבר הכלכלי בשנת 2008 היא דוגמה מובהקת לאלמנט הקורפורטוקרטיבי בכלכלה האמריקאית.