cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגדל העמק
הרחבת העיר
בדצמבר 2016 אושרה תוכנית להקמת שכונה חדשה בעיר, המשתרעת על שטח של כ-1,400 דונם, שתכלול כ-4,500 יח"ד. השכונה החדשה, שכונת "שריד" ממוקמת מדרום מערב לשכונת "מצפה העמק", חלק מהשכונה הוקם במסגרת תוכנית "מחיר למשתכן". בנובמבר 2017 נחתם הסכם גג לבניית כ-6,000 יחידות בעיר. ביוני 2018 הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה של מחוז הצפון אישרה להפקדה את התכנית להקמת השכונה החדשה, על השטחים שסופחו לעיר מצפון מערב. בפברואר 2019 החלה הקמת השכונה בשם "קריית בגין".
תעשייה
בעיר שלושה אזורי תעשייה: מפעלי תעשייה בולטים בעיר הם סנפרוסט, נילית, מפעלי חמצן וארגון, KLA, האמה וטאואר-ג'אז.
תחבורה
במרכז העיר ממוקם במסוף מגדל העמק ממנו יוצאים קווי אוטובוס עירוניים ובינעירוניים.
ב-29 באוגוסט 2016 נחנכה תחנת הרכבת מגדל העמק – כפר ברוך על מסילת העמק מחיפה לבית שאן, והשירות לציבור החל בה ב-16 באוקטובר 2016.
חינוך
בעיר ישנם 22 גני ילדים ממלכתיים, ארבעה גנים ממלכתיים-דתיים, ו-21 גנים עצמאיים. החינוך היסודי בה כולל ארבעה בתי ספר יסודיים ממלכתיים, בית ספר ממלכתי דתי אחד, בית ספר אחד לחינוך מיוחד ובתי ספר חרדיים. בחינוך העל-יסודי יש שתי חטיבות ביניים ובית ספר תיכון המקיף "אורט רוגוזין". בנוסף להם יש גם ישיבות ובניהם ישיבת חב"ד תומכי תמימים ישיבת נחלת ישראל וכוללים. בנוסף הוקמה בעיר גם אולפנת תפארת, אולפנה לבנות של מוסדות נחלת ישראל. הרשות זכתה פעמיים בפרס החינוך הארצי בשנת 2009 ובשנת 2021.
תרבות ופנאי
בעיר קיימים מתנ"ס, היכל תיאטרון ומרכז מוזיקה ומחול. פעילויות תרבות נערכות גם בבית ”יד לבנים” שנפתח בשנת 2000. במגדל העמק פועלות להקת מחול, חבורת זמר מבני היישוב וחוג לריקודים סלוניים שזכה מספר פעמים באליפות הארץ.
בצפון העיר שוכן הפארק העירוני רבין. הפארק משתרע על שטח של 35 דונם והוקם ע”י הקק”ל והעירייה בשנת 2006. בדרום-מזרח העיר שוכן יער בלפור המשתרע על שטח של 4,300 דונם. מסלול אופניים מעגלי באורך של 15 קילומטרים מקיף את העיר. בין שכונת פנינת העמק לשכונת יערת העמק, נמצא פארק עתיקות. בפארק 15 גתות ששימשו לייצור תירוש וכן מחצבה, קברים מהתקופה הרומית והביזנטית ומערכות קבורה.
בספורט מייצגת את העיר קבוצת כדורסל הפועל נעם בליגה הארצית בכדורסל. בכדורגל מייצגת את העיר הפועל מגדל העמק בליגה.
סמל העיר
הסמל כולל את המוטיבים הבאים:
הישגים בתחום ההתנדבות העירונית
בעיר מערך מתנדבים גדול, הזוכה להערכה ולפרסים, מהם:
מערכת לא ליניארית
מערכת לא ליניארית היא מבנה אשר לא ניתן להגדיר את צורתו ו/או התנהגותו כסכום של רכיביו. בפרט, מערכת לא ליניארית אינה כפופה לעקרונות הסופרפוזיציה כמופיעות במערכות ליניאריות לרבות, אי קיום קשר חד-חד ערכי.
בשונה ממערכות ליניאריות, הניתנות לביצוע חישובי קירוב והערכות, במערכות לא ליניאריות לא ניתן לבצע חישובים אילו ואף קשה עד בלתי אפשרי ליצור מודל התנהגותי של המערכת. דבר זה מקשה על ביצוע חישובי תחזיות. אחת הדרכים להגיע להצגת תבנית של מערכת לא ליניארית היא לקרב המערכת לתבנית של מערכת ליניארית - תהליך המכונה ליניאריזציה.
ישנן מספר מערכות לא ליניאריות הניתנות לפתרון או שניתן באמצעותן לבצע פעולות אינטגרציה, בעוד שאחרות מאופיינות באי-סדר מוחלט ועל-כן אין להן פתרון או אפילו אומדן קירוב. תחום חקר משוואות לא ליניאריות עדיין אינו מובן בשלמותו, אולם, יישום של מערכות אלה נמצאו במגוון תופעות פיזיקליות הכוללות את תורת הכאוס ובתופעה הנקראת גלים חריגים אשר דוגמאות לכך ניתן למצוא בין היתר בגלי הים.
מערכות לא ליניאריות באלקטרוניקה
באלקטרוניקה, מערכת לא ליניארית מתארת מודל, שבה נמצא רכיב או מספר רכיבים המאופיינים בהתנהגות לא ליניארית.
מערכות לא ליניאריות במתמטיקה
במתמטיקה מערכת לא ליניארית באה לידי ביטוי כמשוואה או כאוסף של משוואות לא ליניאריות.
תיאור מערכות לא ליניאריות
מערכות ומשוואות לא ליניאריות הן תחום מחקר שכיח בקרב קהילת המתמטיקאים והפיזיקאים בניסיון ללמוד על תופעות פיזיקליות אשר מטבען הן לא ליניאריות. שכיחות הנושא נובע מריבוי הימצאותן של תופעות לא ליניאריות בטבע לעומת התופעות הליניאריות.
ניתן לתאר את המשוואה הלא ליניארית בצורה: F(u)=0 עבור משתנה כלשהו u.
על מנת לפתור כל משוואה, נדרש להחליט על מרחב פתרונות, ש-u יימצא בו. u עשוי להיות מספר ממשי, וקטור או אפילו פונקציה.
בעוד שהפתרון של משוואה ליניארית ייתן למעשה סופרפוזיציה או פתרון נוסף של אותה משוואה, פתרון של משוואה לא ליניארית עשוי להיות מסובך יותר ויכול להופיע אף בצורה של משוואה לא ליניארית חדשה.
משוואות לא ליניאריות מפורשות
ישנן כמה מערכות לא ליניאריות המובנות היטב, לדוגמה: ועוד כמה מערכות פולינום. אולם, מערכות לא ליניאריות פולינומיות מדרגה גבוהה יותר הן יותר מסובכות. באותו אופן, ניתן לתאר מערכות לא ליניאריות דיפרנציאליות כגון: הניתנת לפתרון על ידי שיטת "הפרדת המקדמים" ואילו משוואות אלו מסדר גבוה יותר כגון: עשויות להוות אתגר לא מבוטל. כמו כן, עבור מערכת משוואות דיפרנציאליות חלקיות התמונה עשויה להסתבך על אף, שניתן להוכיח את מספר הפתרונות האפשריים.
המשוואה הדיפרנציאלית של מטוטלת מתמטית ניתנת לתיאור על ידי משוואה לא ליניארית: בעקרון, המשוואה הופכת לליניארית בהינתן \theta מספיק קטן (קרי, ) כך ש: פתרון המשוואה עבור ערכים גדולים יותר של \theta או תנועה לא רציונלית של המטוטלת נעשית באמצעות "פירוק לשלבים".
כלים לפתרון מערכות לא ליניאריות
כיום, ישנן מספר דרכים לפתור מערכות לא ליניאריות:
יוסף אביב"י
יוסף אביב"י (נולד בשנת 1951) הוא ביבליוגרף וחוקר קבלה ביד יצחק בן-צבי בירושלים.
תולדותיו ומשנתו
נולד בירושלים לסופר והעיתונאי אריה אביב"י (ראשי התיבות: אריה בן יוסף ובתיה יוזוק). למד בצעירותו בישיבת נתיב מאיר ובישיבת הר עציון, ולאחר נישואיו החל לעסוק בספרות הקבלה. ספרו הראשון (שפורסם במהדורה מצומצמת בשנת 1977) היה "על סגנונות הקדש בתורה", ובו הוא מציג הסבר שיטתי לשינויי הסגנונות הספרותיים במקרא על פי תורת הקבלה. עבודתו מבוססת על ההנחה של הרב מרדכי ברויאר, וגורסת כי כל "מקור" במקרא הוא ספירה מסוימת בעולם האצילות.
בשנים הבאות פרסם אביב"י מספר מאמרים קצרים בנושאי קבלה וביבליוגרפיה של כתבי קבלת האר"י. בספרו "בנין אריאל" פרש אביב"י את סדר ההשתלשלות של כתיבת חיבורי האר"י והעתקתם, ומתוך כך עמד על סדרם וטיבם. הוא חלק על הנחת היסוד המקובלת בין לומדי הקבלה בדרכה של קבלת הרש"ש התופסת את דברי האר"י באופן אחדותי. לדעת אביב"י סדר הלימוד בכתבי האר"י צריך לפתוח בפירוש ספרא דצניעותא, שאותו כתב האר"י בעצמו, ולסיים בדרוש אדם קדמון, שאותו השמיע האר"י לתלמידיו סמוך לפטירתו. כך לומדים תחילה על עולם האצילות ורק לבסוף על הצמצום.
בשנת תשס"ח (2008) יצא לאור במכון בן צבי ספרו "קבלת האר"י". בספר זה מתוארים כל החיבורים שכתבו האר"י ותלמידיו, עריכותיהם והעתקותיהם במשך מאתיים שנה. מסקנתו של אביב"י היא כי האר"י לימד את מהלך ההאצלה בשתי בחינות שונות: המשכת שפע החיוּת וגילוי אור העצמוּת. כל אחת משתי הבחינות מתארת את מהלך ההאצלה כולו מראשו לסופו. בנוסף לשתי בחינות אלו, טוען אביב"י כי יש עוד בחינה נוספת, נסתרת, אולם הוא לא מפרט אותה בספרו.
אביב"י עסק גם בכתבי רמח"ל. במאמרים ובחיבור "המסבות המתהפכות" (נדפס בסוף ספר זהר רמח"ל שהוציא) טען אביב"י שכתבים אלו מחולקים לשתי קבוצות: בראשונה פירש רמח"ל את קבלת האר"י על פי דרך הגמול, ובשנייה פירשה על פי דרך הייחוד. שתי הדרכים האמורות מבוארות באריכות בכתבי הרמח"ל. אביב"י פרסם מכתבי-יד מספר חיבורים. הבולט שבהם הוא שריד מ"זוהר תניינא" של רמח"ל שהתגלה בספריית שוקן של בית המדרש לרבנים.
אביב"י איננו מעביר שיעורים. אף על פי שאיננו בעל תואר אקדמי כלשהו, זוכים ספריו להערכה גם באקדמיה. במאמרו "היסטוריה צורך גבוה", שפורסם ב"ספר היובל" לרב מרדכי ברויאר, מאמר העוסק בקבלת הראי"ה קוק, הוא חולק על מספר חוקרי קבלה.
ספריו ומאמריו של אביב"י עוררו ביקורת בחוגים חרדיים ליטאיים אשר ראו בהם ערעור על דרך הלימוד המסורתית. בשנת 1985 פרסם הרב חיים פרידלנדר, חוקר הרמח"ל והמנהל הרוחני של ישיבת פוניבז', מאמר החולק על החלוקה של אביב"י את כתבי הרמח"ל לשתי קבוצות. בשנת 1995 כתב הרב ישראל אליהו וינטרוב ביומון הליטאי "יתד נאמן" כי בספריו מתגלה נימה מזלזלת בחכמים כמו ברבי חיים ויטל. הופצו נגדו פשקווילים בריכוזים חרדיים. בתגובה קצרה שפרסם אביב"י ב"יתד נאמן" הוא ענה למבקריו.
המקובל הרב יעקב משה הלל, ראש חברת אהבת שלום, הוציא לאור בשנת 1992 את ספרו "כתבוני לדורות" המפרט את השתלשלות כתיבות חיבורי האר"י. באחד ממאמריו פרסם אביב"י הערת שוליים שבה טען כי ספר זה התבסס לאורך עשרות עמודים על דבריו בספר "בנין אריאל" מבלי לציינו.
בשנת תש"פ פרסם מאמר בכתב העת "מכילתא" בו ערער על ייחוסו של ספר "קול התור" לאחד מתלמידי הגר"א.
אחותו בתיה נשואה לרב אליהו בזק. מתגורר בשכונת שערי חסד בירושלים.
בתו נשואה לרב יצחק שטסמן מחבר הספרים 'כל נדרי', 'עץ השדה', 'נפש כל חי', 'עומקה של הלכה' ועוד.
ספריו
כמו כן פרסם מאמרים רבים וכן חיבורים ביבליוגרפיים-קטלוגיים עבור ספריית מוסיוף שבמרכז שלמה מוסיוף לחקר הקבלה, ספריית גוטסמן של ה"ישיבה יוניברסיטי" בניו יורק, ספריית מכון בן-צבי ועוד.
קארל פרקינס
קארל לי פרקינס (באנגלית: Carl Lee Perkins; 9 באפריל 1932 – 19 בינואר 1998) היה מוזיקאי "רוקאבילי" אמריקאי שהקליט בייחוד באולפן סאן רקורדס בממפיס, טנסי מ-1954. שירו הידוע ביותר הוא "Blue Suede Shoes" (נעלי זמש כחולות).
לפי צ'רלי דניאלס, "שיריו של קארל פרקינס גילמו את תקופת הרוקאבילי, והסאונד של קארל פרקינס מגלם יותר מכל אחד אחר בתעשייה את זרם הרוקאבילי, משום שהוא לעולם לא משתנה." שיריו של פארקינס הוקלטו על ידי אומנים רבי השפעה כמו אלביס פרסלי, החיפושיות וג'וני קאש שנוסף על כך חיזק את מקומו בהיסטוריה של המוזיקה הפופולרית. הוא היה חלק מלהקת ההופעות שכללה את ג'ון קרטר, ג'רי לי לואיס, אלביס פרסלי וג'וני קאש.
פרקינס מכונה "המלך של הרוקאבילי", הוא נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול, רוקאבילי וכותבי השירים של נאשוויל. בנוסף קיבל את פרס היכל התהילה של גראמי.
פרקינס דורג במקום ה-99 בקטגוריית "האומנים הגדולים בכל הזמנים" במגזין הרולינג סטון.
אפרים פישל הרשקוביץ
הרב אפרים פישל הרשקוביץ (יום הכיפורים תרפ"ג אוקטובר 1922 - ב' סיוון תשע"ז מאי 2017) היה ידוע בתואר אב בית דין האליין (על שם העיר בה שימש כרב לאחר שנות השואה) ושימש חבר בד"צ צאנז קלויזענבורג בארצות הברית. נחשב פוסק חשוב וכבעל בקיאות בתורת הקבלה.
הרשקוביץ נולד במונקאץ', עיר השייכת כיום לאוקראינה. בצעירותו נחשב חסיד של האדמו"ר בעל החקל יצחק מספינקא, וקבע את בית מדרשו בבית המדרש של חסידות ספינקא במונקאץ'. לאחר השואה כיהן כרב בהאליין שבאוסטריה, ואחר כך עבר לניו יורק שם מונה על ידי רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם לשמש כרב בחסידות צאנז קלויזענבורג. ניתן לראות את 'הסכמותיו' למאות ספרים הלכתיים ותורניים, בזכות זאת נחשב גם ל"רב המסכים".
לאחר פיגועי 11 בספטמבר, הוקם בי"ד מיוחד לדון בשאלות של עגונות בו ישבו הרבנים יחזקאל ראטה וישראל חיים מנשה פרידמן איתו.
משנתו ההלכתית
מורה כי יש למעט בלבישת התפילין מפאת קדושתן, ולכן יש להורידן במהירות האפשרית לאחר התפילה, ועדיף להורידן מיד אחר תפילת שמונה עשרה. מסתמך רבות על מנהגי ישראל, בנימוק שהם יסודות היהדות. פוסק שאין לחייב נשים להתפלל את נוסח התפילה אפילו לכתחילה, מכיוון שכך היה נהוג בדורות הקודמים. סידור העירוב בשכונת וויליאמסבורג שבברוקלין בוצע בהכוונתו למול התנגדות של אנשי חסידות סאטמר לדבר, בעקבות פסיקתו שהעיר אינה נחשבת לרשות הרבים מהתורה. בעקבות כך סבל רדיפות מהמתנגדים לעירוב.
יחסי המלדיביים–סין
יחסי האיים המלדיביים–סין הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין הרפובליקה העממית של סין לבין רפובליקת המלדיביים. שתי המדינות כוננו את יחסיהן הבילטרליים בשנת 1972, כשבע שנים לאחר עצמאותה של המלדיביים מהממלכה המאוחדת.
הממשלה ההודית, המנהלת יחסים קרובים עם המלדיביים, הביעה דאגה לגבי ההשפעה הסינית הגוברת על האיים המלדיביים, הכוללת את כוונתה של סין להקים בסיס צבאי במראו.
ביקורים מדרג גבוה
במאי 2011, וו בנגו, יו"ר הקונגרס הלאומי העממי הסיני והפוליטביורו, הגיע לביקור רשמי באיים המלדיביים.
באוקטובר 2012, לי צ'אנגצ'ון, חבר ה-PSC של המפלגה הקומוניסטית של סין, ביקר באיים המלדיביים, במהלך הביקור הוא נפגש עם הנשיא מוחמד וואהיד חסן. לי ציין כי סין תמשיך להעניק סיוע כיכולתה כדי לעזור לקדם את המלדיביים חברתית, לעודד צמיחה כלכלית, לעודד את פיתוח משאבי האנוש של המדינה ולתמוך בהקמת תשתיות בה.
בספטמבר 2014, שי ג'ינפינג, נשיא הרפובליקה העממית של סין והמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין, ביקר באיים המלדיביים בביקור רשמי ונפגש עם הנשיא עבדולה יאמין.
גבריאל אביטל
קורות חיים
נולד בשם גבריאל אבוטבול במרוקו ועלה לישראל עם משפחתו בשנת 1961. הוא בוגר בית הספר התיכון הדתי הימלפרב בירושלים. סיים את שירותו הצבאי בצה"ל בדרגת סרן.
אביטל בעל תואר דוקטור שקיבל מהפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל של הטכניון. עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה בשנת 1997, עסקה ב"השפעות גומלין בין גלי ניפוץ לבין גלי הלם בתערובות נפיצות בשדה זרימה שגיא קולי" ונעשתה בהנחיית פרופסור יוסף רום. שימש כמהנדס בתעשייה הביטחונית והיה מעורב בפרויקט טיל החץ (שלפיתוחו התנגד) והטיל הארטילרי "אקסטרא". בתפקידו האחרון היה מנהל תחום אווירו-מכניקה בחברת אלביט מערכות. בשנת 1998 זכה בפרס בתעשייה הצבאית על תרומה ייחודית בפיתוח רקטי. בין 1986 ל-2000 לימד בכמה בתי ספר תיכוניים, כיהן בתפקיד סגן מנהל בבית הספר 'אמי"ת כרמיאל', וכמורה למתמטיקה ופיזיקה במכללה האקדמית להנדסה אורט בראודה והמכללה האקדמית תל-חי. שימש כמרצה מן החוץ בטכניון בתחום תורת הזרימה והאווירודינמיקה.
אביטל הוא פעיל הליכוד, חבר בהנהלת חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, חבר במעוז יהודה של המסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי וחבר הנהלת ביטאון המסדר, 'האומה'. אביטל פועל גם כפובליציסט, ומאמרי דעות שכתב פורסמו בעיתונים "מקור ראשון" ו"מעריב", וכן בערוץ 7. משנת 1989 הוא חבר במרכז הליכוד וחבר מועצת סניף הליכוד ברחובות. הוא התנגד לתוכנית ההתנתקות וניהל את מטה רחובות במסגרת משאל החברים שערך הליכוד בנושא. הוא שימש כיושב ראש האקדמי של סניף כרמיאל של המדרשה הלאומית ללימודי המחתרות שליד המסדר ע"ש זאב ז'בוטינסקי. הוא נבחר לרשימת הליכוד לכנסת מספר פעמים אך לא למקום ריאלי. בבחירות לכנסת ה-16 שובץ במקום ה-56 ברשימה, בבחירות לכנסת ה-17 במקום ה-20, בבחירות לכנסת ה-18 במקום ה-75 ובבחירות לכנסת ה-19 הוצב במקום ה-69 ברשימה המשותפת לליכוד ולישראל ביתנו.
בנובמבר 2009 מונה על ידי שר החינוך גדעון סער לתפקיד המדען הראשי של משרד החינוך.
בתחילת 2010 התפרסמו בעיתונות התבטאויות (חלקן נאמרו לפני כניסתו לתפקיד) המתנגדות להוראת תורת האבולוציה בלי שיוצגו לתלמידים במקביל גם ההתנגדויות לתורת האבולוציה, נגד התאוריה שלפיה התחממות עולמית היא תוצאת פעילותם של בני האדם על פני כדור הארץ, ואף התנגד למיחזור בקבוקי פלסטיק משיקולים שונים. לאחר פרסום ההתבטאויות עלו קריאות לפיטוריו, השר גדעון סער התנער מדבריו, ובאוקטובר 2010 הודיע מנכ"ל המשרד על סיום תפקידו של אביטל כמדען הראשי של משרד החינוך. ב-20 ביוני 2011, נבחר אביטל לתפקיד יושב ראש חוג הפרופסורים לחוסן מדיני וכלכלי, ב-2013 החליף אותו אריה אלדד בתפקידו.
אביטל התבטא מספר פעמים נגד שירות נשים כלוחמות בצה"ל, בנימוק שהדבר גורם להורדת סרגל המאמצים כדי להתאימו ליכולת החיילות, מה שגורם להחלשתו של הצבא באופן מסוכן.
אביטל מתגורר ברחובות, נשוי לרוחמה ואב לארבעה ילדים.
דורית רביניאן
דורית רביניאן (נולדה ב-25 בספטמבר 1972) היא סופרת, משוררת ותסריטאית ישראלית.
ביוגרפיה
הוריה של רביניאן עלו לישראל מאיראן והתיישבו בכפר סבא, שם נולדה ב-1972. בת בכורה בין ארבעה ילדים. אמה, יפה, מוכרת בחנות בגדי ילדים, אביה, ציון, היה בעל מפעל טקסטיל. את שירותה בצה"ל עשתה ככתבת צבאית בעיתון "במחנה".
ספרה הראשון, "סמטת השקדיות בעומריג'אן", נכתב בגיל 22 והפך לרב-מכר, שזיכה אותה ב-1995 בפרס וינר לספרות צעירה. ספרה השני, "החתונות שלנו", פורסם בגיל 27 בשנת 1999, וזכה אף הוא להצלחה רבה ותורגם ל-18 שפות. בלונדון קיבלה עליו את הפרס על שם צ'ארלס אורד וינגייט. ב-2000 קיבלה את פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים וב-2009 את פרס אקו"ם לעידוד היצירה. ספר הילדים שכתבה, "אז איפה הייתי אני", יצא לאור ב-2006. הרומן השלישי שלה, "גדר חיה", פורסם 15 שנה לאחר השני, בשנת 2014, וזיכה את רביניאן ב-2015 בפרס ברנשטיין לספרות.
רביניאן כתבה את התסריט לסרט "הבחור של שולי", שזכה בשנת 1997 בפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע.
ב-2011 הגישה את התוכנית "שבת תרבות" בערוץ 2.
בשנת 2014 יצא לאור ספרה "גדר חיה" העוסק ברומן בין מתרגמת ישראלית לצייר פלסטיני, בעת שהותם בניו יורק. הספר הומלץ להכללה בתוכנית לימודי החובה לבגרות מוגברת בספרות על ידי אחראי התחום במשרד החינוך וועדת המקצוע, אך בדצמבר 2015 המלצה זו נדחתה בידי המזכירות הפדגוגית. אחד מנימוקי הדחייה היה ש"בגיל ההתבגרות אין ראייה מערכתית הכוללת שיקולים של שמירת הזהות של העם ומשמעות ההתבוללות". דורית רביניאן העירה על כך: "הנושא של הספר - והסיבה שפסלו אותו במשרד החינוך - זו החרדה היהודית במרחב הערבי. חושבים שאם מונעים מנפשותיהם הרכות של ילדים רומן שמתמודד עם אזור הדמדומים בין החיים היהודיים לחיים הערביים, אז מעלימים את הבעיה". בעקבות פרסום הפרשה הספר חזר לראש רשימת רבי המכר, לאחר שכבר שהה שם שבועות אחדים בעת שיצא לאור והוצאת עם עובד הודיעה על הדפסת מהדורה גדולה נוספת.
הייתה נשואה במשך כשנתיים לדב אלבוים, שאותו הכירה במערכת "במחנה".
רביניאן גרושה ומתגוררת בתל אביב. אחותה היא במאית התיאטרון, אורלי רביניאן.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
על כתביה:
גן העלייה השנייה
גן העלייה השנייה הוא גן ציבורי בגבעת קוזלובסקי שבגבעתיים. זהו אחד מהגנים הוותיקים בישראל.
מבנה
גודלו של הגן כ-16 דונם, ויש בו עשרות עצים ותיקים, שיחים, פרחים ומדשאות. בגן שבילים המקיפים את הגן באורך כולל של כ-1,500 מטר, פינות ישיבה ובריכת נוי, בחלקו התחתון, המתמלאת בחורף על ידי נחל ומפל מים מלאכותי. עוד ישנם בו פינות של אבני כורכר, שני מרחבים עם מתקני שעשועים: לילדים ולפעוטות וגינת כלבים.
לגן העלייה השנייה מאפיינים ייחודיים והוא מוגדר כגן לשימור. בתחילת 2013 נערך בו שיפוץ. בגן מתקיימים מופעי קיץ, הכוללים הופעות של אמנים, הקרנת סרטים וכדומה.
בגן העלייה השנייה שוכן מצפה הכוכבים של גבעתיים, שהוקם בשלהי שנות ה-60 ונחנך בשנת 1968 על ידי עיריית גבעתיים והאגודה הישראלית לאסטרונומיה. המצפה זכה להכרה רשמית כמצפה כוכבים מדעי והוא היחיד מסוגו שגם פתוח לקהל הרחב. במקום מתקיימות מגוון פעילויות בתחום חקר החלל, ומתבצעים בו מחקרים בשיתוף עם מוסדות שונים בארץ ובעולם.
סולר
סולר הוא דלק נוזלי ותוצר של זיקוק נפט.
מקור המילה סולר בסימן מסחרי שנגזר מהמילה הלטינית Solaris שמשמעותה "של השמש".
השימוש הנפוץ ביותר בסולר הוא כדלק להנעת מנועי דיזל, כמו כן הסולר משמש לחימום והסקה. בישראל משווקים: סולר לתעשייה והסקה, וסולר לתחבורה. ההבדל בין סוגי הסולר הוא בכמות הגופרית שגבוהה יותר בסולר לתעשייה והסקה, וכן הבדלים בהתאמת המוצרים לכלי תחבורה ממונעים בהתאם למספר הצטאן, ונקודת הקפיאה.
נתונים פיזיקליים וכימיים
טמפרטורת הזיקוק של הסולר נעה בין 200 מעלות צלזיוס ל-350 מעלות צלזיוס. צפיפות הסולר היא 845 גרם לליטר. בעוד צפיפות הבנזין היא 752 גרם לליטר. בעת בעירה, משחרר ליטר סולר אנרגיה השווה ל-36.3 מגה ג'אול. בעוד בנזין משחרר אנרגיה השווה ל-33.7 מגה ג'אול. הערך האנרגטי של קילוגרם סולר הוא שלושה אחוזים פחות משל קילוגרם בנזין.
ההרכב הכימי הממוצע של הסולר הוא שרשרת פחמימנים של C12H26 (כלומר, 12 אטומי פחמן יחד עם 26 אטומי מימן). הרכב השרשרת יכול להיות בין C10H22 ל- C15H32.
שימוש במנועי דיזל
מנוע הדיזל הראשון הונע באמצעות ביו דיזל, אך כיום משתמשים להנעת מנועי דיזל בעיקר בסולר, ולפיכך הוא מכונה גם דלק דיזל (אף על פי שישנם עוד סוגי דלקים המשמשים במנוע דיזל). הסולר במנועי דיזל נדלק על ידי ערבוב עם אוויר חם ודחוס (ללא הצתה, להבדיל ממנוע בנזין).
מספר צטאן הוא מדד לנפיצות של דלק. החומר צטאן (באנגלית: Hexadecane, כינוי: Cetane, נוסחה כימית: C16H34) מצית את עצמו בקלות בתנאי דחיסה, לפיכך מוגדר לו ערך צטאן 100, והוא משמש כמדד השוואתי לתערובות דלקים אחרות. מספר הצטאן הנדרש לסולר משתנה בהתאם לתכנון המנוע, (למשל, נדרש מספר צטאן של לפחות 50 עבור רכב שטח).
פרמטר נוסף המגדיר את סוג הסולר הוא נקודת הקפיאה של תערובת הסולר. הסטנדרט מגדיר 6 דרגות: 5# עבור טמפרטורת מינימום של 8°C, דרגה 0# עבור טמפרטורת מינימום 4°C, דרגה 10#- עבור טמפרטורת מינימום של 5°C-, דרגה 20#- עבור טמפרטורת מינימום של 14°C- ,דרגה 35#- עבור טמפרטורת מינימום של 29°C-, ודרגה 50#- עבור טמפרטורת מינימום של 44°C-.
מנועי דיזל חדשים מסוגלים לחסוך 40% דלק לעומת מנוע בנזין זהה, זאת בגלל תכנון מנוע יעיל ואנרגיה רבה יותר לכל ליטר סולר. בנוסף, כמות הפחמן דו-חמצני הנפלט ממנוע דיזל נמוכה מאשר במנוע בנזין זהה. מצד שני, סולר מכיל יותר גופרית הגורמת לזיהום אוויר. על פי התקנות האירופאיות לזיהום אוויר, יש להפחית את כמות הגופרית בסולר. פחות גופרית, משמע הסולר פחות שמנוני. ולכן, מוספים לסולר תוספים, כדוגמת תוספים למניעת הקצפה.
בעבר מנועי הדיזל היו פחות נפוצים ופחות יעילים, ולכן אפילו טנקים היו מונעים במנועי בנזין. הנעת טנקים במנועי בנזין גרמה לבעיות בטיחות חמורות במקרה של פגיעה, מכיוון שבנזין מתלקח במהירות. לדוגמה, טנקי AMX 13. כיום, מנועי דיזל משמשים להנעת טנקים, משאיות, מכוניות פרטיות, ספינות ועוד.
שימושים נוספים
שימוש נוסף בסולר הוא כחומר הסקה למערכות הסקה. בשימוש ביתי משמש עבור קמינים, אך נוטה לייצר רמות פיח גבוהות יותר ולכן נפוץ פחות מאשר השימוש בנפט. כמו כן משמש כחומר ניקוי במוסכים.
פליטת גזים מסרטנים
במחקר מקיף שנערך על 12,315 כורים בארצות הברית הנחשפים לגזי הפליטה של מנועי דיזל במסגרת עבודתם, נמצא כי הם מתים מסרטן ריאות ומסרטן הוושט בשכיחות גבוהה יותר באופן מובהק לעומת האוכלוסייה הכללית.ממצאי המחקר נותרו מובהקים גם לאחר התחשבות בגורמי סיכון אחרים האופייניים לעובדי מכרות.בעקבות זאת קבעו ארגון הבריאות העולמי והמכונים הלאומיים לבריאות כי מנועי דיזל פולטים גזים מסרטנים הגורמים לסרטן ריאות בבני אדם.
קומדיה סקסית של ליל קיץ
קומדיה סקסית של ליל קיץ (אנגלית: A Midsummer Night's Sex Comedy) הוא סרט שנכתב ובוים בשנת 1982 בידי וודי אלן, בו הוא מככב לצד חוזה פרר, מיה פארו וטוני רוברטס.
הסרט מספר על שלושה זוגות אשר יוצאים לנפוש יחדיו בכפר ליד יער, לו מיוחסים כוחות מיסטיים המשפיעים באופן מתעתע על היחסים בין הזוגות.
סיפור הסרט נכתב בהשראת סרטו של אינגמר ברגמן "חיוכי ליל קיץ".
זהו סרטו הראשון של וודי אלן בו מככבת מיה פארו בתפקיד אשר יועד במקור לדיאן קיטון שהייתה עסוקה מכדי לככב בו. הן פארו והן קיטון ניהלו עם אלן מערכת יחסים רומנטית בתקופות שונות. שחקן נוסף שהתבלט בסרט היה חוזה פרר אשר גילם את דמותו של הפילוסוף המתנשא והספקן לאופולד.
הגם שסרט זה נעשה בתקופת פריחה של אלן, אין זה מסרטיו המוכרים.
צב אדום-רגליים
צב אדום-רגליים (שם מדעי: Chelonoidis carbonaria) הוא מין של צב החי בטבע ביערות אמריקה הדרומית ומשתייך לסוג צב נאוטרופי בו נמצא גם צב גלאפגוס מאיי גלאפגוס. כפי ששמו מרמז לצב זה ישנם רגליים וכן צוואר אדמדמים מעט. צבים אלה נמצאים בסכנה בטבע.
מאפיינים
האורך של צב זה מגיע ל-30 ואף ל-40 ס"מ ומשקלם המרבי יכול להגיע ל-30 ק"ג. השריון שלהם כהה וקמור עם קשקשים בהירים יותר בקצה השריון. הרגליים שלהם אדמוניים עד צהובים בהירים והצבע משתנה מצבים באזורים שונים. הראש קטן ובעל צוואר ארוך גם הוא אדמוני.
צב זה חי ביערות הגשם של האמזונאס יחד עם הצב צהוב-הרגליים (Chelonoidis denticulata) וצב צ'אקו (Chelonoidis chilensis) - קרוביהם לסוג. הם חיים ביערות לחים וחמימים מדרום-מזרח פנמה, דרך ונצואלה, גיאנה, סורינאם, גינאה הצרפתית ודרום מערבה לאורך הרי האנדים בקולומביה, אקוודור, פרו ובוליביה ומזרחה עד לברזיל, פרגוואי וצפון ארגנטינה. כמו כן הם נמצאים באיים הקאריביים. צבים אלה די נדירים בטבע ואינם נמצאים לאורך כל תחום בית גידולם.
הם אוכלי עלים כמו רוב בני המשפחה ומעדיפים מיני צמחים כמו קקטוסים שונים, פיקוס וצמחי פילודנדרון וכן זרעים ויאכלו גם חסרי חוליות קטנים, צואה ונבלות. לצבים עצמם אין הרבה טורפים (למעט היגואר) עקב שריונם הקשה, אך כשהם קטנים הם נטרפים על ידי טורפים שונים כמו חוטמנים, לוטרות, לטאות הטגו, עופות דורסים וכו'.
צבים אלו נאספים בטבע על ידי סוחרי חיות מחמד (דבר שהוא לא חוקי), מה שגורם יחד עם כריתת יערות הגשם להימצאותם בסכנת הכחדה.
קרלו פרנצ'סקו פולארולו
חייו
ב-13 באוגוסט נבחר פולארולו לנגן עוגב שני בכנסיית סן מרקו בוונציה וכעבור שנתיים הגיע למשרת סגן מאסטרו די קאפלה. משנת 1691 הוצגו האופרות שלו מדי שנה בתיאטראות ונציה, ביניהם בית האופרה המכובד ביותר בעיר, "סן ג'ובאני גריזוסטומו", שם שלטו האופרות שלו ברמה משנת 1690 עד 1705. פולארולו כיהן כמנהל מוזיקלי באוספדאלה דלי אינקוראבילי, קונסרבטוריון נודע בוונציה, משנת 1696 עד 1718 לפחות, לפי הרישומים, ואולי עד 1722. פולארולו התחרה במשך 10 שנים על משרת פרימו מאסטרו של הקתדרלה, אך הפסיד בבחירות בקול אחד לאנטוניו ביפי. פולארולו שוחרר מחובותיו ובנו אנטוניו החליף אותו. הוא המשיך להלחין אופרות עד שנת 1720. פולארולו כתב יצירות לאירועים ולמוסדות שונים, בהן האורטוריה Il combattimento degli angioli ("ריב המלאכים") בשביל סנטה מריה דלה קונסולציונה ב-1697 ואינטרמצו, Il giudizio di Paride ("משפט פאריס"), לאקדמיה דלה אנימוזי שפעלה ברוחו של אפוסטולו זנו. בשנת 1716 חיבר פולארולו קנטטה בשם Fede, Valore, Gloria e Fama ("האמונה, הגבורה, התהילה והשבח", עם פאוסטינה בורדוני בתפקיד האמונה), לשגריר האוסטרי בוונציה, שכלולות בנו בשנת 1721 נחוגו במוזיקה של פולארולו ל-Il pescatore disingannato ("הדייג שהתפכח"). האופרה האחרונה שלו, L’Arminio ("ארמיניוס"), הופקה בנובמבר 1722, כאשר סבל כבר ממחלתו האחרונה. הוא מת ונקבר בכנסיית מריה מנצרת שעל גדת הגראנד קאנאל בוונציה.
קרלו פרנצ'סקו פולארולו היה גם צ'מבליסט מעולה, שנחשב, יחד עם פרנצ'סקו גספאריני ווינצ'זי, לאחד מגדולי הווירטואוזים בכלי זה (דון ג. דזידריו, טלבוט, 74).
מקור
אולגה טרמיני, "קרלו פרנצ'סקו פולארולו", מילון גרוב אונליין
הצ'יפמאנקס
העלילה מתמקדת בשלישיית הצ'יפמאנקס - להקת טמיאסים מזמרים בעלי מאפיינים אנושיים המאופיינים בקולות גבוהים במיוחד ובהמשך גם בצ'יפטס (The Chipettes). הצ'יפטס הן שלוש אחיות אשר משמשות כמקבילות הנשיות של שלישיית הצ'יפמאנקס. במקור הן יוצרו בעיקר על מנת להוות קול נגדי לקולם של הבנים בשירה, אבל יש להן תפקידים נוספים, למשל הצד הרומנטי. כל צ'יפט תואמת באופייה לבן זוגה הצ'יפמאנק, אף שאישיותם אינה תואמת אחת לאחד.
הצ'יפטס (The Chipettes)
הצ'יפטס הן שלוש אחיות אשר משמשות כמקבילות הנשיות של שלישיית הצ'יפמאנקס. במקור הן יוצרו בעיקר על מנת להוות קול נגדי לקולם של הבנים בשירה, אבל יש להן שימושים נוספים, למשל הצד הרומנטי. כל צ'יפט תואמת באופייה לבן זוגה הצ'יפמאנק, אף שאישיותם אינה תואמת אחת לאחד.
זורן
נהר הזורן (בצרפתית: Zorn) הוא נהר שאורכו 96.8 ק"מ ומוצאו בהרי הווז' ברום של 840 מטר מעל לגובה פני הים. הזורן נשפך אל תוך נהר המודר (Moder) שנשפך אל תוך נהר הריין.
גאוגרפיה
סמוך למוצא הנהר, הנהר מפוצל לשני יובלים הזורן הצהוב והזורן הלבן. הזורן הצהוב נובע בגובה של 840 מטר צפונית לפסגת הר גרוסמן (987 מטר). לזורן הלבן מספר נביעות בקרבת הר ברייטארדטל (Breithardthal) ברום של 480 מטר. שני היובלים זורמים כמעט במקביל משני עבריו של רכס הר האש (crête de la montagne de feu) ומתאחדים כ-6.5 ק"מ מהמוצא של הזורן הצהוב ברום של 300 מטר מעל לגובה פני הים. כמו רוב הנהרות שמוצאם בהרי הווז' גם נהר זה מוצאו במערב הרי הווז' אך בניגוד לשאר הנהרות, נהר הזורן זורם צפונה על רכס הווז' ולא יורד למישור הלורן ובסוף יורד מרכס ההרים בעיר סאברן לכיוון מזרח, מישור אלזס.
שיפוע נהר הזורן ממוצע ובממוצע הוא יורד 8 מטר ל-1000 מטר, זה גבוהה יותר משכניו האלזסיים סואה ששיפועו 2.8 מטר לק"מ והמודר ששיפועו 2 מטר לק"מ. ממוצע זה יכול להטעות מכיוון שבשליש מאורכו הוא זורם בהרי הווז' עד סאברן בהם השיפוע הוא 19 מטר לק"מ ובשני שלישים מאורכו הוא זורם במישור אלזס בו שיפועו הוא רק 1.25 מטר לק"מ.
אגן הניקוז של הזורן הוא 756 קילומטר רבוע.
אבטחת מידע
מערכות מידע עומדות בפני סיכונים יומיומיים המאיימים על שלמותן וביטחונן. ההגנה עליהן כוללת מספר רבדים, אבטחה פיזית של המבנה שבו נמצאות מערכות המחשב, אבטחה של מערכות החומרה והתוכנה, אבטחת רכיבי התקשורת ואבטחת המידע הנאגר בהן. מאגרי מידע רבים המשמשים יחידים, תאגידים ומדינות, מאוחסנים על גבי מחשבים בעלי גישה לאינטרנט. גם למאגר המבודל מהאינטרנט ניתן לגרום נזק באמצעות גישה ישירה. מאגרי מידע אלו כוללים מידע אישי, עסקי וביטחוני.
שלושת היעדים העיקריים של אבטחת מידע (CIA) הם:
חלק מהיעדים מושגים באמצעות קריפטוגרפיה. אבטחת מידע משתמשת בהצפנה על רבדיה השונים כדי להסתיר את המידע מפני אילו שאינם מורשים לגשת אליו וכדי להבטיח את שלמותו ואמינותו באמצעות שיטות כמו הצפנה, חתימה דיגיטלית, קוד אימות מסרים, פונקציית גיבוב וכדומה. מצד שני, קריפטוגרפיה עלולה להוסיף שלא במודע בעיות אם אינה מיושמת כמו שצריך תוך שימוש בפרוטוקולים תקניים שעברו ביקורת מומחים קפדנית. אבטחת מידע היא נושא רגיש עקב העובדה ששיטות האבטחה כשלו לא פעם בגלל מחדלים כמו יישום לקוי או אי הקפדה על נהלים וכללים ראויים.
מבוא
אבטחת המידע דורשת ניתוח במספר מישורים במקביל:
הגנה לעומק
אחד ממסמכי היסוד המהווים תשתית להבנת ההיקף והמורכבות הוא מסמך המכונה "Defense in Depth" של הסוכנות לביטחון לאומי בארצות הברית (NSA), אשר מהווה המלצה לאסטרטגיה מעשית למערך אבטחת מידע. המסמך מתאר מסגרת של חתירה לאבטחת מידע ברמה הולמת לאתגרי העידן הנוכחי. התפיסה מושתתת על הפרקטיקה המקובלת - יישום מושכל של טכנולוגיות וטכניקות קיימות. ה-DiD גורס שמירה על איזון בין רמת ההגנה, העלות להשגתה ושיקולי תפעול.
הצורך באבטחת מידע
כאשר נכנסו לשימוש מחשבי הדור השלישי שעדיין עשו שימוש בכרטיס מנוקב לצורך קלט ופלט, הגישה למחשב בפועל הייתה מוגבלת ואחת הטענות באותה תקופה התייחסה ל"סגירותה של המערכת" ומגבלת השימוש בה. כאשר החל ייצורם של מחשבים "מרובי משתמשים" ומרובי מסכים נפתרה בעיית הנגישות והשימוש במחשבים התרחב ומכאן התרחב גם הסיכון לשלמותם ולמידע שעליהם. במיוחד עם שיפור יכולות התקשורת, הופעת המחשב האישי ב-1981 עת הוכרז IBM PC והמצאת האינטרנט המחשבים נעשו נפוצים וזמינים יותר ויותר כאשר המוטיב המרכזי היה "פתיחות ותקשורת קלה". התפתחות זו פתחה במקביל את הדלת גם לגישה בלתי חוקית, או לגישה שמטרתה אינה חוקית.
מודלים של אבטחת מידע
כיום נהוג ליישם אבטחת מידע על בסיס שני מודלים עיקריים. האחד: "מודל שבע השכבות" של ארגון OSI והשני: "מודל המעגלים" - CIA. בשני המודלים שכבות ההגנה החיצוניות הן: שכבת מדיניות, שכבת הגנה פיזית, שכבת הגנה על התקשורת הפנימית, שכבת הגנה על התקשורת החיצונית, שכבת הגנה על בסיס הנתונים ותחנת המשתמש, שכבת אבטחת האפליקציה, ושכבת אבטחת הנתונים. במודל המעגלים מקובל להתייחס לשלושה נכסים מרכזיים שעליהם נדרש להגן במערכות מידע:
מאידך, יש להתייחס לשלושה מרכיבים שונים הגורמים לסיכון (PPT - process, people and technology):
"מודל הכוכב" מתאים למקרים בהם המידע הוא נשוא האיום העיקרי. בבסיס הרעיון של "מודל הכוכב" עומדים הנתונים. פעולות אבטחה יופעלו מיד עם היווצר המידע והן כוללות הצפנה, אותנטיקציה ובקרת גישה. בעבר נמנעו אנשי IT מהצפנה מחשש לפגיעה בזמינות המידע, שכן פעולות ההצפנה והשחזור דורשות משאבי מחשב. כיום ניהול מפתחות ההצפנה קל מבעבר וגם משאבי המחשבים זמינים יותר ולפיכך, כמעט אין פגיעה בזמן התגובה של המערכות.
אבטחה לעומת נוחות
ישנו ניגוד מתמיד בתהליך קבלת ההחלטות מצד המשתמשים בין אבטחה מול נוחות. הדרך העיקרית להשגת אבטחה מלאה היא ניתוק המערכת מהרשת, הסרת חיבור הרשת, המקלדת, העכבר, הצג, כונן התקליטונים והמדפסת, אך הדבר אינו מעשי וגם לא תמיד מספיק כיוון שתמיד קיים חשש שגורמים עוינים יצליחו להשיג גישה פיזית כמו החדרת דיסק און קי נגוע. הרעיון המרכזי באבטחה הוא שככל שהגישה למחשב נרחבת יותר, כך הוא פחות מאובטח. מנגד, הדרך הנוחה ביותר להשתמש במחשב היא להפכו לזמין מכל מקום בעולם, להשתמש בכל פרוטוקולי התקשורת הקיימים וללא סיסמאות, במקרה כזה רמת האבטחה שואפת לאפס.
נזקי אובדן אמון לקוחות
בעיה נוספת העולה מתקיפת מערכות מידע של חברות היא אובדן אמון הלקוחות בחברה. במערכות המידע של חברות רבות מצויים מאגרי מידע המכילים פרטים המשויכים לקהל הלקוחות, וכאשר גורמים שאינם מורשים מפלסים דרך גישה למאגרים אלו, הופכים קהל לקוחותיה גם הם לקורבן. במקרה שהדבר מתפרסם ונודע ללקוחות, צפוי נזק רב לחברה, ובשל כך חברות רבות אינן מדווחות על כשלי אבטחה במערכת שלהן, על מנת להימנע ממבוכה ציבורית ופגיעה בשמן הטוב ובאמון הלקוחות.
תחומים באבטחת מידע
כדי להגן על המידע ועל מערכות המידע, נעשה שימוש במערכות אבטחת מידע. מערכות אלו פרוסות בחתכים שונים בארגון, וכוללות: הגנת המידע ביישומים שונים (הצפנה, ניהול הרשאות), הגנת מערכת המידע ברמה הלוגית (הזדהות - מניעת גישה) וברמה הפיזית. לדוגמה אבטחת יישום ובד בבד הגנה על גישה פיזית (דלתות וחלונות) בדרך אל מקום אחסון המידע - השרתים.
האסטרטגיה ותורת ההגנה הכוללת
בנייתה של תורת אבטחת מידע רבת שכבות וממדים, מחייבת תשתית איתנה ושורשים עמוקים של הבנה אסטרטגית. הבנה שכזו מתבססת על תורות חיצוניות לעולם האבטחה (“The Art of War”), על תורות ואסטרטגיות מתוך עולם האבטחה (NSA’s Defense in Depth – DiD), ועל בסיס אלה – עקרונות אבטחת המידע המיועדים לכל אחד ממקצועות האבטחה בנפרד.
הטכנולוגיות, הטכניקות והארכיטקטורה
התקנה והגדרה של כלי אבטחת מידע אינה מבטיחה הגנה נאותה, כשם שקיומם של תותחים, מטוסים וצוללות אינה מבטיחה ניצחון. תורת הלחימה דורשת הבנה ארכיטקטונית, ראייה רחבה, ויכולת להפעיל טקטיקות הנובעות – הן מהראייה הרחבה, והן מתוך הבנה של "הפרטים הקטנים". עולם זה עוסק בראייה הארכיטקטונית, בתורת הלחימה, בהפעלה האסטרטגית של הטכנולוגיות ובטכניקה הכרוכה בהפעלת הכלים, ומכאן - באבטחתן ובהגנתן של תשתיות המיחשוב הארגוניות והתשתיות שמחוץ לגבולות הארגון. תחום זה כולל את הנושאים:
אבטחת יישומים ותוכנה
כשם שתשתית מהווה כר פורה לפעילויות תקיפה, כך גם קוד מקור יכול להוות "נשא" ל"קוד זדוני" שמטרתו להזיק למערכת או לשאוב ממנה מידע. היישום, סובל ממספר אתגרי אבטחת מידע השונים מאתגרי האבטחה במערכות הפעלה ותקשורת. התשתיות מפותחות בדרך כלל על ידי גורמים בינלאומיים רחבי היקף, וכאשר מתגלה "חור אבטחה", נוהגים גופי ענק אלו להפיץ "עדכון" ותיקון. מאידך – האפליקציות הן בדרך-כלל מקומיות, ופותחו בהתאמה ללקוח אחד. לכן – כאשר מתגלה "חור אבטחה" – תיקונו אינו פשוט כי מחיר התיקון אינו "מתחלק" על-פני מאות אלפי לקוחות. תהליך אבטחת יישומים מתחיל כבר בשלב התכנון, נמשך לכל אורך פיתוח יישום, ואף לאחר מכן – בשלב התחזוקה. קיימות התמחויות שונות הנוגעות ליישומים רגילים, ליישומי אינטרנט, להיבט הקוד והשפה של מסדי נתונים, וכן התמחויות הקשורות לטכנולוגיה: Java, ושפות כמו וכן הלאה.
ממשל אבטחת המידע
ממשל תאגידי: הארגון עצמו פנימה מבצע אף-הוא פעילויות לאבטחת המידע: ניהול סיכונים לנכסי המידע הארגוניים, תוך הצבת מטרות ודרישות בתחום אבטחת המידע, הנובעות מדרישות חוק ורגולציה, מחויבויות חוזיות וצרכי הארגון להגן על נכסיו, כדי שיוכל לעמוד ביעדים העסקיים שלו ולזכות ביתרון תחרותי. מערך אבטחת המידע אמור לספק את הכלים לעמידה בדרישות הממשל התאגידי, להכין תוכנית אבטחת מידע מכוונת ניהול סיכונים התואמת את נוהלי החברה ואת היעדים העסקיים והחזון של הארגון ולדווח על רמת ההצלחה של תוכנית אבטחת המידע. הארגון קובע את היעדים האסטרטגיים ארוכי הטווח לפיהם יפותחו תוכניות אבטחת המידע ויקבעו היעדים בתחום אבטחת המידע.
ניהול, ארגון ושיטות של יחידת אבטחת מידע
הדרישות העסקיות והרגולטיביות מתורגמות על ידי מנהל אבטחת המידע לשורה של בקרות שמטרתן למזער את הסיכונים לנכסי המידע של הארגון. בקרות אלו הן אוסף של מדיניות, נהלים, תקנים והוראות עבודה. הבקרות יכולות להיות פרוצדורליות, פיזיות, לוגיות או טכנולוגיות והפעלתן וישומן בארגון מהווים את תוכנית אבטחת המידע הארגוני. בקרות אלו נמדדות באופן רציף, כדי לזהות את התאמתן לטיפול בסיכונים לנכסי המידע הארגוני, המדידה נעשית באמצעות מדדים כמותיים ובאמצעות ביקורות תקופתיות הכוללות סקרי סיכונים, סקרי אבטחת מידע ומבדקי חדירות. תוצאות המדידות משמשות לעדכון תוכנית העבודה. על תוכנית העבודה של אבטחת המידע להיות מוטמעת בכל רחבי הארגון ולפנות אל כל העובדים. נושא נוסף המטופל על ידי ממונה אבטחת המידע הוא זיהוי וטיפול בתקריות אבטחת המידע, כאשר הבקרות אינן מצליחות למנוע סיכון.
כיצד מנהל ה- CISO את ההיבטים הרבים והרב-תחומיים שתוארו? כיצד הוא מתייחס להיבטי האבטחה במימד הטכנולוגיות, במימד התהליכים הארגוניים, ובמימד האנושי? כיצד הוא מסנכרן ומנהל את עשרות ומאות משימותיו, את תדירות הפעילויות, מהותן, והסדר שבהן? כיצד משתלבת בכל אלו התייחסות לדרישות המדינה (חוקים ורגולציות), של הלקוחות והשותפים (תקני אבטחת מידע), ולדרישות של העסק – הארגון עצמו? כיצד הוא מנהל סדרי עדיפויות במציאות של מחסור מתמיד במשאבים?
עולם זה עוסק בסדר הנכון של הפעולות, בתדירותן, בחומרי הגלם המוכנסים על ידי ה-CISO לכל פעולה בודדת ובתוצרים היוצאים מפעולה זו ומשמשים כחומר גלם לפעולה הבאה בתהליך.
נושאים עיקריים:
הגנת סייבר
הגנת סייבר היא הגנה על מידע במרחב הקיברנטי מפני זליגת מידע מתוך המרחב או מפני תקיפות סייבר המכוונות לגנוב מידע, לשבש אותו או לפגוע בו. הגנת סייבר כוללת לעיתים איסוף מודיעין על יריבים פוטנציאליים, שימוש בכלי ניטור לפיקוח על הפעילות בנכס ואיתור חולשות ארגוניות, אבטחתיות וקבצים מזיקים. כמו כן, התחום כולל פעילות שתכליתה זיהוי מקור התקיפה וייעודה. חקירות מסוג זה יכולות להתבצע באמצעות פעילות אקטיבית ושימוש בכלים מחוץ למרחב עליו מגנים.
על-מנת ליישם אבטחת סייבר יש להכיר היטב את המרחב הקיברנטי. לא ניתן להסתפק רק בהכרת סביבת ההגנה ונדרשת היכרות מעמיקה עם סביבת ההתקפה, מבחינה טכנולוגית, טכניקות והלך-רוח כלכלי ופוליטי. הבנת שיטות פצחנות (Hacking) ומשמען, הבנת כל השלבים בתהליך ההתקפה: החל משלב איסוף המידע (חקירה ומודיעין), ריכוז כלי ההתקפה, חדירה וכלה בשלב ה"ניקיון" שלאחר ההתקפה (House Keeping). מבחינה טכנולוגית, מחולק עולם התקיפה לסביבת המערכת, התקשורת, מסדי הנתונים, מכשירים ניידים, יישומים הרגילים ואינטרנט), תקיפת הגורם האנושי (Social Engineering), ולבסוף - מערכות מיוחדות במינן (משולבות).
תפקיד מומחה אבטחה בארגון הוא לספק הגנה על הנכס מפני לוחמת רשת. בין היתר לבצע ניתוח הפעילות הרשתית וזיהוי חולשות של הארגון, ניטור ופיקוח התעבורה בארגון, חיפוש אנומליות, העלאת מודעות העובדים לסכנות ועוד. האדם הפרטי לרוב מבצע אבטחת מחשב אישי ברשת על ידי עדכון שוטף של מערכות ההפעלה, שימוש באנטי וירוס מעודכן, חומת אש והתקנת תוכנות חינמיות לניקוי קבצים מזיקים שכבר חדרו למערכת.
האבטחה הפיזית
לא נכללת במתודולוגיה, אך נושקת לעולם אבטחת המידע וחופפת לו בהיבטים אחדים, בהגנה ובהתקפה. המשמעות היא מניעת גישה פיזית לאנשים לא מורשים.
הרשאות
מתן אפשרות למשתמש מסוים לבצע פעולה נתונה במערכת מידע. הפעולות עשויות להיות יצירה, כתיבה, מחיקה או שינוי של קובץ, הזנה של נתונים בטווח ערכים או כל פעולה אחרת שהמערכת תוכננה להכיל.
דוגמה למערכת קבצים שמאפשרת שימוש בהרשאות, גם במחשבים אישיים, היא מערכת NTFS.
ויקיפדיה, היא דוגמה למערכת מידע פתוחה למדי, אך גם בה יש מערכת הרשאות. כל גולש רשאי לעיין בכל דף ולשנות אותו, אך דפים מסוימים מוגנים מפני שינוי, כך שרק מפעילי מערכת רשאים לשנותם. מחיקת דף ניתנת להיעשות רק על ידי מפעילי מערכת, ולהם נתונה הסמכות לחסום כליל משתמש שמזיק למערכת. כמו כן נעשה שימוש בזיהוי זמני על פי כתובת IP, זיהוי שמבחינת הגולש הוא שקוף אולם מאפשר להפריד בין משתמשים אנונימיים שונים.
הזדהות
תהליך בו משתמש (אדם או שירות ממוחשב) מספק למערכת מידע פריט מידע המזהה אותו ואמצעי לווידוא הזיהוי. האמצעי הנפוץ ביותר הוא השימוש בשם משתמש וסיסמה, אולם ישנן אפשרויות נוספות החל מכרטיס חכם ועד זיהוי ביומטרי (לפי תכונות גופניות כמו טביעת אצבע).
מקובל לחלק את אמצעי ההזדהות השונים לשלוש קבוצות:
הזדהות חזקה (כזו המאפשרת רמת ודאות גבוהה במיוחד בזיהוי) תכלול שילוב של שתיים מתוך שלוש הקבוצות. הדוגמה הקלאסית לכך היא השימוש בכרטיסי אשראי. בכל ניסיון למשוך כסף מכספומט אנו נדרשים להזדהות באמצעות שני רכיבים - משהו שנמצא ברשותנו (כרטיס האשראי המכיל פרטי זיהוי) ומשהו שאנו יודעים (קוד סודי). ללא אחד מהשניים תהליך הזיהוי לא יושלם.
לרוב תהליך ההזדהות הוא החלק הבעייתי ביותר במערכת אבטחת המידע, במיוחד כאשר מדובר ברשת, וזאת בשל הצורך לטפל במספר בעיות פוטנציאליות:
קריפטוגרפיה
אבטחת מידע עושה שימוש מאסיבי בקריפטוגרפיה על רבדיה השונים החל מהצפנה שבה הנתונים מועברים למצב בלתי קריא על ידי אלגוריתמים להצפנה עם מפתחות הצפנה סודיים. הנתונים המוצפנים ניתנים לשחזור למצבם המקורי על ידי אלגוריתם הפענוח באמצעות מפתחות הפענוח המתאימים. קריפטוגרפיה מגינה על סודיות המידע גם בעת אחסונו וגם בזמן העברתו ברשת פתוחה הנגישה לגורמים זרים. בנוסף קריפטוגרפיה שימושית ליישומים נוספים כמו אימות זהויות, חתימה דיגיטלית ואי התכחשות המקבלים באמצעות רגולציה מתאימה תוקף חוקי.
בהתאם למידת האיום ההצפנה צריכה להיעשות עם אלגוריתמים ופרוטוקולים ידועים כמו RSA, ECC, AES וכדומה ועם מפתחות הצפנה באורך בטוח שנקבע בהתאם למידת האיום, רמת הביטחון הנדרשת ורמת הביטחון בפועל של כל אחד ממרכיבי המערכת. חשוב להשוות את רמת הביטחון של כל המנגנונים המרכיבים את המערכת כי חוסנה נקבע לפי המרכיב החלש ביותר שבה. הטיפול במפתחות ההצפנה והפענוח צריך להיות באמצעים קריפטוגרפים מתאימים כמו תשתית מפתח ציבורי (PKI) המטפלת במרבית הנושאים הקשורים בתחזוקה והעברה של מפתחות הצפנה.
כאמור קריפטוגרפיה עלולה להחדיר בעיות אבטחה אם אינה מיושמת כראוי. כל האלגוריתמים והפרוטוקולים חייבים להיות מוכרים על ידי תקנים תעשייתיים שעברו ביקורת פתוחה של מומחי אבטחת מידע. כדי להבטיח שהמערכת אמינה וכי היא מספקת את הביטחון המוצהר אין די בלהבטיח שהאלגוריתמים שבשימוש המערכת תקניים. נקודת התורפה העיקרית במערכות אבטחה היא האינטגרציה וההתאמה של כל המרכיבים אחד למשנהו באופן שאינו מחדיר דלתות סתר, פרצות ומחדלי אבטחה אחרים.
הגנה מפני תוכנה מזיקה
תוכנות מזיקות כוללות: וירוסים, סוסים טרויאנים ורוגלות, אשר נועדו לפגוע במחשב הקצה, למחוק מידע, להוציא מידע (ריגול) וניצול מחשב הקצה למטרות שונות (כוח עיבוד, פרסום).
כאמור, לרוב מתבצעים ניסיונות מקומיים להגן על רשת האינטרנט. עם זאת, פתרון אוניברסלי יעיל רק נגד איומים הפועלים על פי חוקים ברורים ומוגדרים, תוך מתן מענה טכנולוגי בזמן אמת וגיבוי בחקיקה מסודרת. כותבי הווירוסים אינם פועלים על פי חוקים קבועים ומנסים ליצור בכל עת וירוסים חדשים ומתוחכמים יותר. פירוש הדבר שיצירת פתרון הגנה מסוים אפקטיבי לתקופת זמן מוגבלת בלבד, דהיינו, עד שכותב הווירוסים ימציא וירוס חדש.
יישום אבטחת המידע מביא את הארגון, המערכת או התוכנה למצב שבו הסיכון לאיבוד מידע, כשל מידע או ניצול פרצת אבטחת מידע הוא נמוך.
התפתחות תרבות BYOD מציבה מפני אנשי אבטחת מערכות מידע אתגרים חדשים.
אחת השיטות היא הקטנת שטח פני התקפה.
גיבוי
גיבוי הוא שמירת עותק (בדרך כלל יותר מאחד) קודם של הנתונים. הוא מאפשר שחזור חלקי (לדוגמה: במקרה של מחיקת קובץ מסוים) או מלא (במקרה של הרס של ההתקן או של כל המערכת).
שמירת גיבוי יכולה לעזור להתאושש מהתקפות שמחקו מידע או שגרמו לכך שהמידע במערכת לא אמין (אם יכול להיות שהתוקף שינה חלק ממנו. לדוגמה: אם מישהו פרץ לאתר בנק ויכול להיות ששינה קצת את מאזני החשבונות).
קישורים חיצוניים
מאמרים:
ביצנית שחורת-כנף
ביצנית שחורת-כנף מייצגת קו עתיק בסוג ביצנית; קרובת משפחתה החיה היחידה היא ביצנית בודדת (T. solitaria). לשתיהן כנפיים חומות עם נקודות קטנות בהירות ודוגמת צוואר וחזה עדינה אך מנוגדת. בנוסף, שני המינים מקננים בעצים, בניגוד לרוב הביצניות האחרות.
בהתחשב במיקומה הבסיסי בעץ האבולוציוני של הסוג, לא מפתיע שדווחו מקרים חשודים של בני-כלאיים בינה לבין ביצנית לבנת-בטן (A. hypoleucos) מהסוג הקרוב Actitis.
טקסונומיה
ביצנית שחורת-כנף תוארה על ידי חוקר הטבע השוודי קרל לינאוס בשנת 1758 במהדורה העשירית של Systema Naturae שלו תחת השם המדעי הנוכחי Tringa ochropus. שם הסוג Tringa הוא השם הלטיני שניתן לביצנית שחורת-כנף על ידי אלדרוונדוס בשנת 1599, על בסיס trungas מיוונית עתיקה, שמקורה בחופמאי בגודל קיכלי בעל על-שת לבן המנענע את זנבו, שהוזכר על ידי אריסטו. שם המין הספציפי ochropus הוא מהמילים "אוכרה", ו-pous, "רגל". המין הוא מונוטיפי, לא תוארו תת-מינים.
תיאור
חופמאי זה הוא מין שמנמן במקצת עם גב וכנפיים בצבע חום-ירקרק כהה, ראש וחזה אפרפרים וחלקים תחתונים לבנים. הגב מנוקד לבן במידות שונות: באופן מרבי אצל בוגר בלבוש קיץ, ופחות בחורף בפרטים צעירים. הרגליים והמקור, הקצר יחסית, ירוקים כהים.
ביצנית זו בולטת ובעלת צורה אופיינית במעוף, עם כנפיים כהות מלמעלה ומלמטה ועל-שת לבן. התכונה האחרונה מבדילה אותה באופן מהימן מהביצנית הבודדת (T. solitaria), המעט קטנה יותר אך דומה מאוד, החיה בצפון אמריקה.
תפוצה ודפוסי נדידה
ביצנית שחורת-כנף מקננת ברחבי אירופה התת-ארקטית ומזרחה על פני האזור הפלארקטי. היא מין נודד, החורף בדרום אירופה, בתת היבשת ההודית, בדרום מזרח אסיה ובאפריקה הטרופית. מזונה מורכב מחסרי חוליות קטנים שנאספו מהבוץ, שכן מין זה מלקט במרץ סביב קצוות הבריכה שבחר.
זהו לא מין מתלהק, אם כי לפעמים מספרים קטנים מתקבצים באזורי האכלה מתאימים. ביצנית שחורת-כנף היא שוכנת מים מתוקים, ולעיתים קרובות היא נמצאת באזורים שמוגבלים מדי עבור חופמאים אחרים, אשר נוטים לאהוב שדה ראייה פתוח מסביב.
קינון
היא מטילה 2–4 ביצים בקן נטוש של מין אחר, כמו של קיכלי אפור (Turdus pilaris). לתטולה לוקח כשלושה שבועות לבקוע.
סטטוס
לביצנית שחורת-כנף תפוצה רחבה והיא לא נדירה, לכן אינה נחשבת למין מאוים על ידי IUCN בקנה מידה עולמי. זהו אחד המינים עליהם חל ההסכם לשימור עופות מים נודדים אפריקאים-אירואסייתים (AEWA).
אמנחותפ הראשון
אמנחותפ הראשון (לעיתים נקרא גם אמנאופיס שמשמעותו היא "אמון המרוצה") היה הפרעה השני בשושלת ה-18 של מצרים העתיקה. תקופת מלכותו מתוארכת לשנים 1546 – 1526 לפנה"ס על פי הכרונולוגיה התיכונה. תקופת מלכותו הייתה בתחילתה של תקופת הממלכה החדשה שהייתה תקופת האימפריה.
ביוגרפיה
אמנחותפ הראשון היה בנו של יעחמס הראשון מייסד השושלת ה-18, וכן של יעחמס-נפרטרי שהייתה גם אחותו של אביו. לאמנחותפ היו לפחות שני אחים בוגרים יותר, ולכן לא היה צפוי שהוא יירש את המלוכה. אבל בעקבות מותם של אחיו הוא מונה יורש העצר. אמנחותפ שלט במצרים 21 שנים.
תקופת שלטונו מתועדת מעט מאוד. אמנחותפ ירש את הממלכה הרחבה שהקים אביו בעקבות כיבושיו הצבאיים. הוא שמר והחזיק באזורים שנכבשו בכנען ובנוביה ובאזור הדלתה של מצרים. אמנחותפ ניהל מלחמות כנגד ממלכת מיתני החורית על שליטה בכנען ובצפון סוריה. אמנחותפ המשיך לבנות מקדשים במצרים העליונה ויצר מהפכה בעיצוב מקדשי המתים בכך שהפריד את קומפלקס הקבר שלו מהמקדש. מגמה זו המשיכה גם לאחר מותו. לאחר מותו הוא הפך להיות האל הפטרון של היישוב בדיר אל-מדינה ששימש כעיר האומנים שעבדו על הקברים בעמק המלכים.
אמנחותפ עלה לשלטון כנראה בגיל צעיר. אמו שימשה כעוצרת לפחות לזמן קצר. עדות לכך משמשת הייחוס שניתן לה יחד עם אמנחותפ בפתיחת כפר האומנים. אמנחותפ נישא לאחותו יעחמס-מריטמון והיא שימשה כאשה העיקרית. יורשו היה תחותמס הראשון שהיה כנראה בנה של פילגש. הוא נפטר בגיל 35 בערך.
האחים פורטיס
במהלך פעילותם המשותפת הוציא פורטיס בליווי האחים פורטיס שני אלבומים וסינגל אחד:
אורן קפלן, גיטריסט ההרכב המקורי, לימים הצטרף אל להקת הפאנק-האקלקטי גוגול בורדלו.
לובה פורטונה
ביוגרפיה
לובה רוזנטל נולדה בשנת 1914 בליטא. התחנכה בגימנסיה עברית של רשת "תרבות". היא למדה שנה אחת כלכלה מדינית, ולאחר מכן עברה ללמוד משפטים באוניברסיטת קובנה. בשנת 1936 סיימה את לימודי המשפטים ובשנת 1939 עלתה לארץ ישראל. היא עברה את מבחני המשפט הארץ ישראליים בשנת 1945, והוסמכה כעורכת דין בשנת 1946. היא עבדה תחילה במשרדו של משה בן זאב ובשנת 1948 הצטרפי לפרקליטות במחוז חיפה. במהלך 1949 היא כיהנה בתובעת כלכלית והופיעה במשפטים של סוחרים שהואשמו בהפקעת מחירים ובזיוף מצרכים. במסגרת תפקידה כיהנה כמזכירת הוועדה לבחינת סדרי הדין במשפט הפלילי בראשות השופט שמעון אגרנט, שהוקמה במרץ 1949 ובוועדת המבחן לנאשמים צעירים הראשונה בישראל, שהוקמה בחיפה. בשנת 1951 קודמה לכהן כסגנית פרקליטת מחוז חיפה. בשנת 1952, לאחר שילדה תאומים, פרשה מהפרקליטות ופתחה משרד עצמאי.
ביולי 1954 מונתה על ידי הוועדה לבחירת שופטים לשופטת שלום. היא הושבעה לתפקידה ב-10 ספטמבר 1954 ונכנסה לעבוד כשופטת בחיפה ב-12 בספטמבר 1954. בינואר 1961 היא נפצעה בתאונת דרכים כשהתדרדר רכב בו נסעה. בפברואר 1962 היא קבעה בפסק דין תקדימי שחוק חופשה שנתית חל גם על עוזרות בית. בספטמבר 1970 היא נתמנתה לשופטת בבית המשפט המחוזי בחיפה. בתחילת 1973 היא ישבה בהרכב שדן את רשת הריגול בו השתתף אודי אדיב.
בשנת 1976 פרשה לגמלאות. לאחר מכן כיהנה כיושבת ראש ועדה מייעצת לצד השירות לאימוץ ויושבת ראש ועדת שחרורים.
הייתה פעילה בסניף חיפה של איגוד הסורופטימיסט הבינלאומי. בנוסף, הייתה יושבת ראש הוועדה למען הנערה הסוטה.
לובה פורטונה הייתה נשואה לעמנואל פורטונה (1911–2001), מהנדס כימי ותעשיין, מבעלי מפעל "תַּסְבִּין", יו"ר סניף חיפה של התאחדות התעשיינים, ואם לשלושה בנים ובת. נפטרה ב-1999, בגיל 85.
בריאן קרייג
בריאן אלן קרייג (באנגלית: Bryan Allen Craig; נולד ב-27 באוקטובר 1991) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו כמורגן קורינתוס (אנ') באופרת הסבון "ג'נרל הוספיטל" (2013–2016, 2018) ובזכות תפקידו כחואקין פרז בסדרה "צרות טובות" (2022).
ביוגרפיה
קרייג נולד ב-27 באוקטובר 1991 בבוקה ראטון, פלורידה, בנם של ליסט ודוני קרייג, יש לו אח צעיר בשם בראדלי אלן קרייג.
בגיל 19 עזב את פלורידה כדי להמשיך בקריירת משחק בלוס אנג'לס.
קריירה
לאחר שעבר ללוס אנג'לס, קרייג לוהק לתפקיד ג'סטין בסרט "Christmas Spirit" משנת 2011. באותה שנה שיחק בסדרת הטלוויזיה "The Nine Lives of Chloe King" בעונתה הראשונה והיחידה.
לאחר שעזב את הסדרה קרייג הופיע בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "חירות ואומץ" מ-2017 עד 2018.
בשנת 2022 שיחק בסרט "מה זאת אהבה?" ששודר לראשונה באוגוסט בשירות הזרמת המדיה נטפליקס. באותה שנה הצטרף כדמות ראשית לעונתה הרביעית של הסדרה "צרות טובות" של רשת Freeform. בסדרה, קרייג מגלם את חואקין פרז, דייר חדש ומסתורי בקוטרי ועיתונאי שמחפש את אחותו, ג'נה.
חיים אישיים
קרייג התארס ביוני 2015 לשחקנית קלי טיבוד (אנ') שותפתו לסדרה "ג'נרל אוספיטל". הם היו ביחד מאז 2013 עד לפרידתם בשנת 2016.
ויקיפדיה (שיר)
ויקיפדיה הוא פזמון שנכתב על ידי הזמר חנן בן ארי והזמרת קרן פלס, והולחן ובוצע על ידיו. הסינגל הגיע למקום השני במצעד העברי השנתי לשנת תשע"ז (2017) בגלגלצ בשיתוף אתר וואלה!, למקום השלישי בתחנת כאן גימל וזכה בפרס אקו"ם לשיר השנה לשנת 2018.
רקע
השיר יצא כסינגל ב-28 במאי 2017 לאחר שבן ארי הוציא את אלבומו הראשון איזון וזכה להצלחה רבה. פרסומים בתקשורת הרבו להזכיר את הרקע ממנו הגיע, כזמר דתי שגדל בקרני שומרון.
תוכן השיר
מילות השיר הן מחאה כנגד סטריאוטיפים ודעות קדומות הקיימות בציבור הישראלי כלפי קבוצות באוכלוסייה וכלפי חנן בן ארי עצמו. בהמשך השיר יוצא הזמר גם כנגד הסתה וסגידה לרייטינג.
השיר מציג בתחילתו טענה, לפיה לאנשים נוח יותר להיסחף אחרי הסטיגמות מאשר לחשוב:. הוא ממשיך ומתקומם נגד סטריאוטיפים בחברה, בין השאר על כך ששמאלנים מתויגים כבוגדים, ערבים כמחבלים, חרדים כשודדים, והמתנחלים כרוצחיו של יצחק רבין. בנוסף הוא יוצא נגד התפיסה בציבור לפיה כל תל אביב טבעונית וכל נתיבות מסורתית-עממית, וכן שהדתיים פרימיטיביים ודוחים כולם את טענות דרווין (אבולוציה).
בפזמון החוזר מבקש הדובר השר שלא למסגר אותו ולא לסכם אותו בוויקיפדיה, באופן שיחטא לאופיו האמיתי:. לאחר הפזמון החוזר מוסיף בן ארי כי מצידו, אפשר לכנותו דון קישוט ולשים על ראשו פרס וגיליוטינה בכיכר – על כך שהעז לקרוא תיגר על המוסכמות ולטעון שעבר זמנם של השדים, במעין קריאת "המלך הוא עירום".
הוא ממשיך ומתלונן על התפיסה שנוצרה כלפיו, ומבקש משומעיו למחוק ממוחם כל מה שידעו עליו עד היום, וכי הוא לא מתנחל, לא נציג של אלוהים ולא דוס שמדיר נשים. הוא גם לא מהווה גשר בין המגזרים – שהוא בכלל היה מעוניין שיישרפו, כך שהדעות הקדומות בנוגע למי שמשתייך אליהם ייעלמו, וכדי שלכל אדם יהיה סיכוי לכתוב את סיפור חייו בעצמו.
את השיר מסיים בן ארי בתקוותו שעוד יבוא יום שבו לא יכלאוהו בשום כלוב, ובהכללה, שדעות קדומות יפסיקו להיות חלק מהדינמיקה החברתית הישראלית.