cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מסע הצלב השביעי
קרב אל מנצורה
ביום 20 בנובמבר יצא הצבא הצלבני לכוון קהיר, יומיים לאחר מכן מת הסולטאן המצרי אלמלך אצאלח ואלמנתו שג'ר א-דור הסתירה את מותו למנוע אנרכיה בעוד היא קוראת ליורש העצר אלמלך אלמועזם תוראן שאה לחזור מגלות ולקחת את מושכות השלטון. הצלבנים המשיכו להתקדם בלווית צי לאורך קו המים של פלג דמיאט כשהם הולכים בעקבות לוחמי מסע הצלב החמישי. ביום 21 בדצמבר הגיעו הצלבנים אל מול אל מנצורה והצבא המצרי שעמד מולם כאשר תעלות הנילוס מפרידות בין המחנות. לאחר דו-קרב ארטילרי חצו הצלבנים ב-8 בפברואר 1250 את תעלת אשמום הפתיעו את המחנה המצרי הרגו בו ורדפו אחרי הניצולים אל תוך העיר אל מנצורה. כאן נתקלו הצלבנים בהתנגדות ובקרב בתוך השטח הבנוי נהרגו כל התוקפים.
במשך חודשיים עמדו הצלבנים מול חומות אל מנצורה כאשר הם נצמדים לעמדותיהם וכוחם נחלש. כשלושה שבועות לאחר קרב אל-מנצורה, ב-28 בפברואר, תפס את הפיקוד על הצבא יורש כס הסולטנות תוראן שאה ופעולתו הראשונה הייתה ניתוק הצלבנים באל-מנצורה מבסיסם בדמיאט על ידי צי מצרי ששט במורד הנילוס.
קרב פארסכור
בחודש מרץ, הגבירו המצרים את הלחץ על הצבא הנוצרי, ממקום זה, בעוד קולות במחנה קוראים ספק ותגר על מסע הצלב מאחר ש"ברור לעין כי האלוהים אינו תומך בו" יצאו שליחים מטעם המלך אל הסולטאן המצרי, בין השליחים פיליפ ממונפורט האביר הצלבני מצידון ובעל נחלות בצרפת גופא, ועימם הצעה לסיים את העימות על ידי החלפת דמיאט שבידי הצלבנים בירושלים שבידי המוסלמים שנדחו על ידי הסולטאן.
הצבא המצרי בהנהגת הכוחות הממלוכים החל בטבח שיטתי של החיילים הנוצרים, וניצלו רק הצלבנים שניכר כי הם אצילים וכי ניתן יהיה לקבל עבור שחרורם - במועד מאוחר יותר - דמי פדיון גבוהים. ב-6 באפריל נכנע המלך כשהוא באפיסת כוחות מלאה וחייו בסכנה, הוא הובל לשרמסאח, הושם בכבלים והובל לפני הסולטאן במנצורה.
משא ומתן
עם תום הקרבות, החל משא ומתן בין המצרים המנצחים לבין הצרפתים הנתונים בשבי. למרות היקף הניצחון המצרי – המוחלט, לא היו הצרפתים חסרי קלפי מיקוח, ובראשם העיר דמיאט שנותרה בידם.
במשא ומתן שנוהל עבור המלך על ידי פיליפ ממונפורט, סירב המלך לוותר על שטחים מארץ ישראל (ומבחינה חוקית לא יכול היה לעשות ויתורים כלשהם בשם המדינה הצלבנית) ובסופו של דבר התחייב לפנות את דמיאט ובתשלום דמי כופר אדירים בגודלם של חצי מיליון ליברות של טור עבור כל השבויים הנוצרים. שחציים ישולם לפני שהמלך הצרפתי ואציליו ישוחררו, למוסלמים יימסרו מחסני האספקה שבעיר דמיאט. שבויים מוסלמים חלקם בשבי ממסע הצלב החמישי (1221) ישוחררו. ב-6 במאי נמסרה דמיאט לכוחות מוסלמיים ובאותו יום ממש שוחרר המלך הצרפתי משביו עלה על ספינה גנואזית והפליג לעכו שם נחת עם ראשוני הניצולים ממפלת מסע הצלב והשבי המצרי. מן המחנה המפואר שמנה בשיאו 3,000 אבירים הגיעו לעכו מאה בלבד ומחיל רגלים של כ-25,000 חיילים נותרו כ-12,000 שנמכרו לעבדות בשוקי מצרים והשאר מתו.
התמוטטות הסולטנות האיובית
סיום מסע הצלב ועליתו לשלטון של סולטאן חדש חשפו מחדש את מאבקי הכוח בצמרת המצרית. מול הסולטאן עמדו הכוחות הממלוכים שהתנגדו לניסיונו למנות את אנשי שלומו ולמנוע מהם את הפרסים על חלקם בניצחון. הממלוכים הבח'ריים כרתו ברית עם אשת הסולטאן המנוח שג'ר אל-דור. ביום 2 במאי 1250, נרצח הסולטאן על ידי הממלוכים המצריים הבח'ריים. הסולטאנית החדשה-ישנה נטלה לידיה את סמכויות השלטון למשך 3 חודשים, במהלכם אימצה את התואר מלכת המוסלמים. בחודש יולי 1250 היא ויתרה על כסאה משנשאה לממלוכי הבח'רי עז א דין אייבך אלתורכמני. ובכך בא הקץ על השלטון האיובי במצרים, בעתיד יוותרו הממלוכים על חסות שליטי בובה איוביים ותפסו את כיסא הסולטנות בעצמם.
מסע הצלב של הרועים
במהלך החודשים שהובילו לקרב פארסכור, מששקע מסע הצלב בבוץ המצרי החלו גורמים שונים להפיץ באירופה את השמועה כי מסע הצלב בראשות המלך השמיד את צבאו של הסולטאן בקרב מפואר וכבש את קהיר. בחודש מאי, לאחר המפלה הפיצו אבירי מסדר ההוספיטלרים מכתב מראש המסדר ובו פירוט מדוקדק של תאריכי הקרבות ומספרים של קורבנות האויב. הידיעה על מפלת הצבא הנוצרי ונפילתו בשבי של לואי התשיעי זעזעה את אירופה והציתה מחדש את הוויכוח לגבי רצון האלוהים והשתקפותו בכישלונות מסעי הצלב. המלך לואי התשיעי עצמו לאחר חשבון נפש הגיע למסקנה כי הסיבה העיקרית לכשלונו הם היהודים המזהמים את ממלכתו בעיסוקם בהלוואות בריבית לנוצרים. על מנת לתקן את המעוות הוציא המלך ממקום שבתו בארץ הקודש, צו המורה על גירוש יהודי צרפת ועתיד היה להוציא את הצו מהכוח אל הפועל עם שובו לצרפת.
הפחד והבושה הצורבת על נפילת המלך הצרפתי בשבי ותבוסת צבא האצילים הצלבנים הציתו אש בתנועה צלבנית חדשה שהתיימרה לגאול את ארץ הקודש ולנקום את מפלת מסעי הצלב. התנועה העממית זכתה לשם מסע הצלב של הרועים (צרפתית: Croisade des Pastoureaux). מסע צלב עממי שאסף כוח ותומכים בצפון צרפת. מרואן פנו הצלבנים לפריז ומשם לאורליאן בראש ההמון עמד מסית אנטי יהודי בשם רוז'ר מהונגריה. הוא הכריז על עצמו כנביא ובמסגרת הטפותיו סיפר כי מרים, אם ישו היא שהורתה לו לאסוף גייסות של עניים שיבואו לעזרת מלך צרפת וארץ הקודש. התנועה נשאה קווי דמיון אידאולוגיים למסע הצלב של הילדים.
ומוסיף ההיסטוריון מתיה פאריס:
תחילה התנכלו הרועים הצלבנים לכנסייה ולכמרים ולאחר מכן החלו לגרום נזקים של ממש לכנסייות כשהם נעזרים בתושבים מקומיים נלהבים. באורליאן הטיל הבישוף של העיר חרם על התושבים שסייעו לפורעים. התנועה הלכה וצברה מומנטום והפכת לתנועת מרי אזרחי. תשומת לב מיוחדת הוקדשה ליהודים שסבלו מנחת זרועם של הרועים הצלבנים.
משהגיעו הצלבנים לעיר בורז' (צרפתית: Bourges) החלו לפרוע בקהילה היהודית ונתקלו בהתנגדות תושבי העיר, בעימות נהרגו רבים מה"רועים" ומיעוטם הגיע בסיכומו של דבר לעכו כצלבנים בצבאו של המלך לואי התשיעי.
משא ומתן עם המוסלמים
לואי התשיעי שהה בארץ הקודש ארבע שנים לאחר שחרורו מהשבי המצרי, את רוב זמנו הקדיש המלך הצרפתי לביצור ערי ומצודות הצלבנים בארץ מתוך תקווה כי בכך תובטח שלומה של ממלכת ירושלים ומאידך לבסס ראשי גשר איתנים למסעי הצלב האמורים לבוא בעתיד - ולמעשה לעולם לא יבואו.
עם האיובים שליטי דמשק וחלב ניהל לואי משא ומתן שכוון כנגד הממלוכים במצרים אך נגרר ולא הגיע לכדי הבשלה בגין דאגתו של המלך הצרפתי לשבויים שנותרו במצרים. מהצד השני היה לואי התשיעי בקשר רצוף עם הממלוכים שעשו כל שביכולתם להוציא אותו ממשוואת הכוחות האזורית. כך נערכו מספר עימותים צבאיים בין האיובים לממלוכים בשטח המוסלמי של ארץ ישראל מבלי שהצלבנים יטלו חלק בהם - הנוצרים הסתגרו במצודותיהם והמתינו להתבהרות המצב הפוליטי. לאחר ביצור קיסריה חידש לואי את המשא ומתן עם הממלוכים שמצבם הן בתוך מצרים והן בעולם המוסלמי שהחשיב אותם לעבדים מתקוממים היה בכי רע, והגיעו להסכמה על חלוקת ארץ ישראל - על חשבון דמשק, שני האויבים לשעבר נדברו לחבור למערכה נגד סוריה אך ההסכם התמוסס משנסוגו המצרים מעזה תחת התקפה סורית. שלב שלישי במשא ומתן החל במקביל לביצור יפו, בשלב זה מביא האיום המונגולי להסכם בין הממלוכים לאיובים של סוריה המביא לחלוקה מחדש של ארץ ישראל ומבטל הסכמים קודמים בין הצלבנים למוסלמים.
עם סיום ביצור העיר צידון עזב לואי התשיעי את ארץ ישראל בחותמו על הסכם שביתת נשק עם הנסיך היובי אלמלך אלנאצר מדמשק הסכם מינורי השומר על הסטאטוס קוו.
כך התמקד לואי בביצור ממלכת ירושלים, את עיקר מאמציו הקדיש המלך הצרפתי לעיר עכו והקיף בחומה את הרבעים הצפוניים של העיר המחוזקת בשורת מגדלים.
קיסריה
בסוף חודש מרץ, לאחר מסע עלייה לרגל לנצרת, ביצר לואי התשיעי את קיסריה במערכת ביצורים מהמפוארות בארץ ישראל. העיר הוקמה מחדש לאחר חורבנה בשנת 1191 על שטח של כ-160 דונם, הצרפתים בסיוע המסדרים הצבאיים חשפו את חומות העיר ההרוסות והחפיר הסתום ועליהם הקימו חומה חדשה באורך של כ-1,600 מטר, וגובה של 10 מטרים מעל החפיר ובה שני שערי כניסה. החומה מוקפת בחפיר שעומקו כ-10 מטרים ורוחבו 15 מטרים. אל השער המזרחי הוביל גשר הניתן להריסה במקרה של איום צבאי, השער עצמו בנוי בתצורת שער תפנית (שער המוביל לחדר מבוצר מסובב ומעוקל בזווית חדה, כדי לסכל את עוצמת התקפת האויב). אל השער הצפוני הוביל גשר, אף הוא ניתן להריסה בעת מצור והשער עצמו נשלט על ידי מגדל. במקביל לעבודה זו עסקו הצרפתים בשיקום חומות חיפה וחיזוק חומות מבצר עתלית.
יפו
בשנת 2002 נערכו באזור שוק הפשפשים חפירות ארכאולוגיות שחשפו מבנים מהתקופה הצלבנית שהצטיינו באוריינטציה אחידה, המעידים על רמה גבוהה של תכנון עירוני. נראה כי גם ביפו, בדומה לערים אחרות בתקופה הצלבנית בהן למשל עכו, התקיימו שכונות שונות השייכות לקבוצות צלבניות שונות.
צידון
ביוני 1253 יצא הצבא הצלבני מיפו לכוון צפון לכוון צידון ומשם דרך ראש הנקרה לצור. כאן נערכה מועצת מלחמה והוחלט להתקיף את הבניאס, מדובר ככל הנראה בהתקפה שאופיה דומה יותר לפשיטה למטרות שוד, ההתקפה נסתיימה בכישלון מוחלט והצלבנים נסוגו ללא הישג כלשהו - אירוע זה הוא הפעולה הצבאית היחידה שיוזם לואי התשיעי בתחום ארץ ישראל.
מסוף חודש יוני 1253 עד לפברואר 1254 עוסק לואי התשיעי בראש גיסותיו בביצור העיר צידון. סביב העיר הוקמה מערכת ביצורים שכוללת חומה וחפיר ומגדל עוז על החוף שמשלים את מערכת מצודות העיר - מול מבצר הים.
סוף דבר
מסע הצלב השביעי ומסעו של לואי התשיעי ארך שש שנים. בחודש פברואר 1254 יצא המלך הצרפתי מצידון לעכו. שם השיגה אותו הידיעה על מות אמו ששלטה על צרפת כעוצרת בהיעדרו. לאחר חג הפסחא ביום 24 באפריל הפליג המלך לצרפת.
מסע הצלב השביעי נרשם בהיסטוריה ככישלון קולוסלי. מאמץ אדיר של אירופה הנוצרית שנסתיים במפלה מוחצת. מסע הצלב הביא, עם זאת, לשינוי משמעותי בהיסטוריה של מצרים, והאיץ תהליך היסטורי של עליית הממלוכים לשלטון.
בהיסטוריה של מסעי הצלב עומדת דמותו של לואי התשיעי כדמות ייחודית שתרומתה בגוף ובכסף למדינה הצלבנית עומדת ללא מתחרה. על פי מסמכים ששרדו מחשבונות האוצר הצרפתי עולה כי המלך הוציא יותר ממיליון לירות כסף של טור, מתוכן מאה אלף לביצורים לא כולל ביצור יפו וצידון. מערכת ביצוריו המפוארת כללה הקמה מחדש של ערים מתוך תקווה כי אלו יאוכלסו ויהיו יכולות לקיום עצמאי בהיותן ראשי גשר למפעל עליה מאירופה - תקווה שלא התממשה.
עם זאת הוצאה אדירה זו, עליה נוספו הוצאות כבדות לא פחות של אצילי צרפת, המסדרים הצבאיים, ממלכת ירושלים, והקומונות האיטלקיות, הניבה תוצאות צנועות בלבד. שטח הממלכה הצלבנית לא השתנה כלל, וגרוע מכך, מדינות אירופה ותושבי אירופה "התנתקו" לחלוטין ממדינת הצלבנים, נעלמה הזיקה הרגשית והדתית לרעיון מסעי הצלב והתחלפה באיבה ובאדישות לגורל ממלכת ירושלים.
תחנת הרכבת גרונוולד
תחנת הרכבת גרונוולד (בגרמנית: Bahnhof Berlin-Grunewald) היא תחנת רכבת ברובע גרונוולד בברלין. התחנה נפתחה ב-1 באוגוסט 1879 כחלק מקו הרכבת לווצלר, שחיבר בין ברלין, בלנקנהיים ווצלר. בתקופת השלטון הנאצי הייתה התחנה נקודת המוצא לגירוש מספר גדול מיהודי ברלין. כיום משמשת התחנה את קו S7 של רכבת ה-S של ברלין.
היסטוריה
ההחלטה על בניית התחנה התקבלה ב-1873 כנקודה על קו הרכבת הצבאי שחיבר בין ברלין, מץ, גוסטן, וצלר וטריר. בעת פתיחת התחנה ב-1879 היא נקראה הונדקהלה (Hundekehle) על שם האגם הסמוך, וקיבלה את שמה הנוכחי ב-15 באוקטובר 1884, כאשר התחנה שנקראה עד אז גרונוולד נפתחה מחדש תחת השם הלנזה (Halensee). אולם הכניסה עוצב על ידי האדריכל קרל קורנליוס בשנת 1899. הוא בנוי מלבנים מטויחות בחלקן, ונראה כשער טירה, ובראשו שבשבת בצורת קטר שמעוצבת כסמל אצולה. באותה שנה נבנו גם שתי מנהרות הגישה לרציפים, שאחת מהן עדיין נמצאת בשימוש היום. ב-1879 היו בתחנה ארבעה רציפים – שלושה ראשיים ואחד צדדי. ב-11 ביוני 1928 חוברה התחנה לרשת החשמל של קווי רכבת ה-S, ושניים מהרציפים בוטלו. התחנה עברה שיפוץ מקיף בשנים 2010–2011 והונגשה לבעלי מוגבלויות.
רציף 17
במהלך תקופת השואה שימש מסוף המטענים הצמוד לתחנה כאחת הנקודות הראשיות לגירוש יהודי ברלין. המשלוח הראשון יצא מהתחנה ב-18 באוקטובר 1941 וגורשו בו 1013 יהודים. הרכבות יצאו מרציף 17 (בגרמנית: Gleis 17) אל גטאות לודז', ורשה וריגה, ומשנת 1942 ישירות אל מחנה ההשמדה אושוויץ ומחנה הריכוז טרזין. 35 רכבות נשלחו מרציף 17 לאושוויץ ועליהן 17,000 יהודים. עד לתום המלחמה ב-1945 גורשו דרך התחנה למעלה מ-50,000 יהודים.
הנצחת הגירושים
חברת הרכבות הגרמנית לא הכירה בחלקה בשואה במשך שנים ארוכות, ורק בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-20 נחשף חלק זה בהיסטוריה של תחנת גרונוולד, ובמקום הוקמו כמה גלעדים להנצחת היהודים שגורשו.
ביולי 2001 ביקר ראש ממשלת ישראל אריאל שרון באנדרטה והניח בה זר זיכרון, ב-12 בדצמבר 2006 ביקר ראש ממשלת ישראל אהוד אולמרט באנדרטה במסגרת ביקור רשמי שלו בגרמניה ב 26 בינואר 2010 ביקר באנדרטה נשיא מדינת ישראל שמעון פרס במסגרת יום הזיכרון הבינלאומי לשואה. ב-12 במאי 2015 ביקר באנדרטה והניח זר נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין במסגרת ביקורו בגרמניה במלאת 50 שנה לכינון היחסים הדיפלומטיים בין ישראל לגרמניה.מרץ 2023 ֿֿבנימין נתניהו
תוכניות לעתיד
חברת הרכבות מעוניינת להרחיב את שטח התחנה ולבנות בה שטחי מסחר, אך מבקרים של תוכנית זו חוששים כי הבנייה תיעשה קרוב מדי לאנדרטה ברציף 17, ותיצור אווירה לא ראויה באזור שאמור לשמש לזיכרון.
קישורים חיצוניים
https://www.facebook.com/ililil/posts/pfbid02u2bv5KZPfFpSKbPZrEUamL5cV2D5KMJLne2pEkHTGnXhD3iy3UfmtfvScemznKQDl?comment_id=633746468588297&reply_comment_id=1542562543238527&notif_id=1680621504964852&notif_t=feed_threaded_comment_reply&ref=notif פרויקט הנצחה -לא ידוע לי מי עשה
עיט זהוב
תפוצה ואזורי מחיה
תחום התפוצה של העיט הזהוב נרחב משל כל שאר מיני העיט. הוא חי בשטחים הרריים חסרי עצים, במדבר ובאזורי גבעות. העיט הזהוב מעדיף לחיות בנופים חשופים למחצה - מדרונות הרים, מרגלות צוקים ועמקי נהרות. רוב אוכלוסיות העיט הזהוב יציבות.
העיט הזהוב התאים את עצמו לבתי גידול שונים, אבל לעיתים קרובות הוא שוכן באזורים עם כמה מאפיינים אקולוגיים משותפים. הוא מותאם בעיקר לציד בשטחים פתוחים או חצי פתוחים ויחפש אותם לאורך כל השנה. צמחייה מקומית אטרקטיבית בעבורו ובדרך כלל ימנע מתחומים מפותחים מכל סוג שהוא, עירוניים, חקלאיים או אזורים מאוד מיוערים.
בעולם מצב השימור שלו הוא "ללא חשש", אך בישראל נמצא בסיכון אזורי ועתידו בישראל ובמזרח התיכון בסכנת הכחדה חמורה.
בישראל קיימים 7-5 זוגות בלבד בין מזרח השומרון להר הנגב. בשנת 2022 נולדו לראשונה בישראל שני גוזלים של עיט זהוב בשמורת החי בר בהר הכרמל.
מראה
קודקודו ועורפו המוזהבים בולטים. צבע זה הוא שהקנה לעיט את שמו "עיט זהוב". המקור חזק והפה גדול. כנפיו גדולות והרגליים מכוסות נוצות. הנקבות גדולות במקצת מהזכרים.
התנהגות ותזונה
העיטים חיים כל ימות השנה זוגות-זוגות בתחומי מחיה מוגדרים. בתוך הטריטוריה נמצא מקום הלינה שלהם ובתחומיה נבנים הקנים. העיט דואה בתחום המחיה שלו במשך שעות מדי יום ותר אחר טרף. כשהוא מבחין בטרף, העיט עט עליו במהירות עצומה, ועשוי להגיע עד ל-150 קמ"ש בצלילה. העיט יכול לשאת תוך כדי תעופה טרף במשקל של עד חמישה ק"ג. העיט הזהוב מסוגל לעוט על טרפו ממרומי השמיים ולדרוס ברגליו החזקות ארנבות, שועלים ועופות שונים. הוא ניזון מיונקים שונים ועופות. עיטים זהובים, ובעיקר הנקבות הגדולות, מסוגלים לצוד עופר, טלה או גדי קטנים, ונצפו מקרים שבהם עיטים זהובים הרגו ונשאו עגורים, עיזים ואפילו צבאים.
בארץ ישראל נוהג העיט להרים צבים אל האוויר ולשמוט אותם על-גבי מצוקים וסלעים כדי לפצח את שריונם ולאכול את בשרם.
בהרי האלטאי שבמונגוליה (בעיקר קזאחים), בקירגיזסטן, בחבל טובה שבסיביר ובקזחסטן, ישנם בזיירים היודעים לאלף עיט זהוב למטרת צייד.
רבייה וגידול צאצאים
העיט הזהוב נוטה לרוב לדגור בצוקים, בין סלעים או על עצים. הקשר בין בני הזוג ממושך ונמשך כנראה כל החיים, אבל אם מת אחד מבני הזוג, משתדך הפרט הנותר מחדש. החיזור בין בני הזוג נמשך כל השנה וגובר לקראת ההטלה. הוא מתבטא בעיקר במעופי-ראווה, תוך צלילות ונסיקות. בהטלה אחת יש לרוב שתי ביצים. הדגירה נמשכת 42–45 יום. הנקבה דוגרת רוב הזמן, אך הזכר עוזר ומאכיל את הנקבה. הגוזלים עוזבים את הקן כשהם בני 65–75 ימים. רק בגיל שש הם מגיעים לבגרות מינית.
בתרבות
העיט הזהוב הוא הציפור הלאומית של גרמניה, אוסטריה ואלבניה, מקסיקו וקזחסטן, ומונצח בסמל ההיסטורי עיט הרייך. כמו כן הוא מזוהה עם צלאח א-דין, ונמצא על סמל מצרים, סמל עיראק וסמל הרשות הפלסטינית, ובעבר היה גם על סמל לוב וסמל תימן.
גביע דייוויס 2022
גביע דייוויס 2022 היא התחרות ה-110 במניין מאז ייסוד התחרות.
התחרות אורגנה על ידי הפדרציה הבין-לאומית לטניס. לתחרות נרשמו מעל ל-100 נבחרות.
מנצחת התחרות נקבעה במשחקי הגמר בהם השתתפו 16 נבחרות. מחזיקת הגביע נבחרת גביע דייוויס של רוסיה הושהתה מהשתתפות בתחרות בגלל פלישת רוסיה לאוקראינה. למשחקי הגמר העפילו 2 משתתפי חצי הגמר של השנה הקודמת, 2 קבוצות שקיבלו הזמנה מיוחדת, 12 מנצחי של השלב המוקדם שנערך במרץ 2022.
בית עולמי-1 כלל 24 קבוצות (11 מפסידות של השלב המוקדם, 12 מנצחות של פלייאוף בית עולמי-1 והקבוצה בעלת הדירוג הגבוה מקבוצות פלייאוף שלא העפילו). משחקי בית עולמי-1 נערכו בספטמבר 2022.
בית עולמי-2 כלל 24 נבחרות (10 קבוצות מפסידות של פלייאוף בית עולמי-1, 12 מנצחות של פלייאוף בית הולמי-2, ו-2 קבוצות בעלות הדירוג הגבוה מקבוצות פלייאוף שלא העפילו. המפגשים נערכו במהלך ספטמבר 2022. 12 קבוצות החזקות קודמו לפלייאוף לעלייה לבית עולמי-1 עונת 2023. 12 נבחרות החלשות ישחקו בפלייאוף הישרדות בבית עולמי-2.
כל המשחקים נערכו במתכונת של 2 משחקי יחידים ומשחק זוגות.
נבחרת רוסיה שניצחה בגביע דייוויס 2020-21 כאמור לא השתתפה בתחרות. בתחרות ניצחה נבחרת קנדה, בפעם הראשונה בתולדותיה.
שלבים מוקדמים
העונה החלה במרץ 2022 כאשר התקיימו משחקי הישרדות של בית עולמי-1 ושל בית עולמי-2. מ-15 בספטמבר עד ל-18 בספטמבר התקיימו משחקי בית עולמי-1. במשחקים אלו נקבעו 12 עולות למשחקים מוקדמים של שלב הגמר. הם הצטרפו ל-11 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדם של משחקי הגמר בעונת 2020/2021 ולקבוצה בעלת דירוג הכי גבוה במשחקי פלייאוף בית עולמי-1.
קבוצות שהעפילו למשחקי הגמר
2 קבוצות העפילו ללא משחקים מוקדמים:,.
בעקבות הסבב המוקדם 12 נבחרות העפילו למשחקי הגמר:, , , ,, , , ,, , ,
שתי נבחרות נוספות קיבלו כרטיס חופשי ("ויילד קארד") על פי בחירת המארגנים:,.
משחקי הגמר
כל המשחקים נערכו במשטח קשה בבולוניה, ולנסיה המבורג וגלאזגו.
האריס מדוניאנין
האריס מדוניאנין (בבוסנית: Haris Medunjanin; נולד ב-8 במרץ 1985 בסרייבו שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת הקשר בזוולה. לזכותו 60 הופעות במדי נבחרת בוסניה והרצגובינה.
גביע דייוויס 2022
שלב הבתים
16 קבוצות חולקו ל-4 בתים מהם העפילו לשלב האחרון 8 נבחרות.
האריס מדוניאנין
ביוגרפיה
האריס מדוניאנין נולד בסרייבו שבבוסניה והרצגובינה (דאז תחת שלטון יוגוסלביה) למשפחה מוסלמית. בעקבות פרוץ מלחמת בוסניה בשנת 1992, היגר להולנד יחד עם אחותו ואימו. אביו שנאלץ להישאר בבוסניה, נהרג במהלך המצור על סרייבו. בשל כך מחזיק באזרחות כפולה.
גביע דייוויס 2022
שלבי נוקאאוט
המשחקים נערכו במאלגה, ספרד.
האריס מדוניאנין
תחילת הדרך בהולנד
את דרכו בכדורגל החל בקבוצות סוויפט רורמונד ו-AFC 34 מהליגות הנמוכות בהולנד. סקאוטים של קבוצת א.ז. אלקמאר מהליגה ההולנדית הבכירה שצפו במדוניאנין משחק, ראו בו כישרון גדול ובשנת 2004, הביאו אותו לחתום על חוזה בקבוצה. עם זאת, עונתו הראשונה באלקמאר,, לא הייתה מוצלחת במיוחד. בתחילת העונה כמעט ולא קיבל דקות משחק ממאמן הקבוצה קו אדריאנסה וגם כאשר זה הוחלף בלואי ואן חאל באמצע העונה, המשיך מדוניאנין להוות שחקן שולי לחלוטין בקבוצתו.
גביע דייוויס 2022
ישראל בגביע דייוויס
את העונה הנבחנת החלה עם משחק השרדות.
בעקבות הניצחון זה הנבחרת נותרה בבית עולמי-1 ונפגשה עם נבחרת צ'כיה.
האריס מדוניאנין
תחילת הדרך בהולנד
למרות היכולת המצוינת שהפגין ברוטרדם, עם חזרתו לאלקמאר בעונת, שב מדוניאנין להוות שחקן ספסל משני ולאחר עונה נוספת בה כבש שער אחד בלבד ב-14 משחקים, עזב את אלקמאר לאחר ארבע שנים.
ריאל ואיאדוליד
באוגוסט 2008 יצא לספרד על מנת לחתום בריאל ואיאדוליד מליגת העל הספרדית ולאחר שכבש צמד שערים ובישל אחד נוסף במשחק אימון נגד סגנית אלופת ספרד, ויאריאל והוביל את הקבוצה לניצחון 1-5 מפתיע, הוחתם על חוזה לשלוש שנים, שבוע אחד בלבד לפני תחילת עונת. את הופעת הבכורה הרשמית שלו בוויאדוליד, ערך מדוניאנין ב-13 בספטמבר 2009, במשחק נגד אתלטיקו מדריד, כאשר החליף את ג'ונתן סיסמה בדקות הסיום של המשחק. עם זאת, בהמשך העונה, שוב הפך לשחקן משני ושותף בסך הכול ב-18 משחקי ליגה בלבד, בהם הבקיע שער אחד.
גביע דייוויס 2022
ישראל בגביע דייוויס
בעקבות ההפסד, נבחרת ישראל תתחיל את עונת 2023 במשחק הישרדות.
האריס מדוניאנין
ריאל ואיאדוליד
למרות העונה הראשונה הלא מוצלחת, בתחילת עונתו השנייה בוויאדוליד,, עלה מעמדו של מדוניאנין והוא הפך לאחד משחקני הקישור המשמעותיים בקבוצתו. הוא פתח בהרכב בשניים מתוך שלושת המשחקים הראשונים של העונה, אולם דווקא כשמעמדו החל להידרדר ובשלושת המשחקים הבאים לא שותף ולו לדקה אחת, הוא נכנס כמחליף בדקה ה-85 של המשחק נגד דפורטיבו לה קורוניה והבקיע את שערו הראשון בעונה זו שסייע לקבוצתו לנצח 0-4. שבוע לאחר מכן, שוב נכנס כמחליף בדקות הסיום, הפעם בדקה ה-82 של המשחק נגד אספניול, ושוב הבקיע, הפעם שער מכריע שקבע שוויון 1-1 במשחק. על אף יכולתו המרשימה, עד סיום העונה פתח בהרכב בשישה משחקים בלבד ושימש בעיקר כ"שחקן למשימות מיוחדות". בסך הכול סיים את העונה עם חמישה שערים ובישול אחד ב-24 משחקי ליגה, אך לא הצליח למנוע את ירידתה של ויאדוליד לליגה הספרדית השנייה, לאחר שזו סיימה את העונה במקום ה-18 בלבד, כאשר במהלך העונה כולה היא משיגה שבעה ניצחונות בלבד (אחרונה בליגה מבחינת מספר הניצחונות).
מכבי תל אביב, גזיאנטפספור, לה קורוניה
בעונת עבר מדוניאנין למכבי תל אביב הישראלית תמורת 800,000 אירו. כבר במשחק הבכורה שלו במכבי נגד מוגרן בודווה במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, כבש מדוניאנין את שערו הראשון בקבוצה והוביל את מכבי לניצחון 0-2. לקראת סוף עונתו הראשונה בקבוצה חלה ירידה ביכולותו, והוא אף מצא עצמו בספסל, עד פיטוריו של המאמן אבי נמני ומינויו של מוטי איווניר, אז מצא עצמו מדוניאנין שוב בהרכב הקבוצה.
בקיץ 2012 עבר מדוניאנין לקבוצת גזיאנטפספור מליגת העל הטורקית, בהשאלה עם אופציה לרכישה. בתום עונה אחת בטורקיה רכשה הקבוצה את מדוניאנין ממכבי תל אביב, והוא חתם על חוזה חדש בגזיאנטפספור. בסך הכול שיחק שנתיים במדי הקבוצה, בהן כבש שישה שערי ליגה.
לקראת עונת חזר מדוניאנין לספרד וחתם בקבוצת דפורטיבו לה קורוניה מהליגה הבכירה. בעונתו הראשונה בלה קורוניה שיחק מדוניאנין ב-24 משחקי ליגה בהם הבקיע שני שערים, אולם בעונתו השנייה בקבוצה, 2015/16, לא שותף באף משחק ליגה. במועד ההעברות של חודש ינואר הגיע מדוניאנין להסכמה עם המועדון על שחרורו. יומיים לאחר מכן, ב-31 בינואר 2016, חתם במכבי תל אביב על חוזה לשנה וחצי והצטרף לקבוצה בפעם השנייה. באותה העונה העפיל עם הקבוצה לגמר גביע המדינה. ב-31 בינואר 2017, שוחרר מהקבוצה.
סינסינטי וזוולה
בשנת 2020 הצטרף מדוניאנין לקבוצת סינסינטי מליגת ה-MLS האמריקאית.
באוגוסט 2022 חזר להולנד לאחר 14 שנה וחתם בזוולה.
נבחרות לאומיות
מדוניאנין היווה חלק מהנבחרת הצעירה של הולנד שזכתה באליפויות אירופה עד גיל 21 ב-2006 ו-2007. בשנת 2009 הודיע כי ברצונו לשחק עבור מדינת הולדתו, בוסניה והרצגובינה, וב-31 באוקטובר אותה שנה זומן לראשונה לסגל נבחרת בוסניה והרצגובינה למשחק נגד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. במשחק עצמו פתח בהרכב ובכך ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, אולם לא סייע רבות לבוסניה שהפסידה במשחק 1-0. מדוניאנין היה חלק מסגל הנבחרת למונדיאל 2014. מדוניאנין נמנה עם סגל הנבחרת במשחקי מוקדמות יורו 2016 וכבש שני שערים בקמפיין שאותו סיימה נבחרתו במקום השלישי בבית המוביל לשלב ההצלבה. בשלב זה הפסידה הנבחרת לאירלנד בסיכום שני משחקים ולא העפילה לטורניר.
ההיילנדס הסקוטיים
ההיילנדס הסקוטיים (או הרמה הסקוטית, באנגלית: Scottish Highlands, בגאלית סקוטית: A' Ghàidhealtachd) הם אזור הררי היסטורי בצפון מערב סקוטלנד. אזור ההיילנדס משתרע על פני כמעט 10,000 קמ"ר, מאוכלס בדלילות ומאופיין ברכסי הרים רבים, בתוכם ההר הגבוה באיים הבריטים, בן נוויס. בעבר, היה האזור מאוכלס יותר, אך מאז המהפכה התעשייתית החל תהליך של הגירה מסיבית מהאזור לחלקים העירוניים של סקוטלנד. האוכלוסייה מונה כ-234,000 תושבים, המדברים שלוש שפות: אנגלית, סקוטית וגאלית. מבחינה תרבותית, נבדלת הרמה משפלת סקוטלנד ("Lowlands") במספר מאפיינים: רוב הרמה שייכת לאזור שהיה דובר גאלית סקוטית; וישנו דמיון מסוים בין התרבות המקומית לזו האירית — שפה גוידלית, ענפי ספורט ייחודיים ומוזיקה קלטית.
כלכלה
ההיילנדס הוא האזור הגדול ביותר בייצור הוויסקי של סקוטלנד, בו מעל 47 מזקקות. זה גם הופך את האזור למוקד תיירותי, עם תיירים רבים המעוניינים לטעום את התוצרת המקומית.
בהיילנדס יש גם תעשיית עץ מרשימה, המספקת ניסור, ייצור עיסת נייר, וייצור סחורות בעלות ערך גבוה יותר.
הים שמסביב להיילנדס הוא העשיר בעולם לדגים.
וסט היילנד ויי
וסט היילנד ויי הוא שביל הליכה שאורכו 154 קילומטרים (96 מיילים) וחוצה את מערב ההילנדס מדרום לצפון. השביל מתחיל בעיירה ומסתיים בעיירה פורט ויליאם. השביל נחשב ליפה ביותר בבריטניה ועובר דרך מספר עיירות ציוריות וכן לאורכו של לוך לומונד. נהוג לצעוד את השביל בשבעה ימים כששיא עולם בריצת הרים עומד על 15 שעות מדרום לצפון.
דת
הרפורמציה הסקוטית של 1560, שהחלה בשפלה, חדרה במידה מועטה לחלקים הגבוהים של הארץ. הקתוליות נשארה הדת השלטת ברוב חלקי האזור, לעומת הפרוטסטנטיות הבריטית שהתפשטה ביתר הארץ.
ניב רסקין
ניב רסקין (נולד ב-12 ביולי 1975) הוא עיתונאי, שדרן, מנחה ושדר ספורט ישראלי.
ביוגרפיה
רסקין הופיע לראשונה בטלוויזיה בגיל 12, כשהתארח בתוכנית ”סופסופ” של גבי גזית יחד עם אדם גורליצקי.
רסקין למד בתיכון עירוני ד' בתל אביב.
הוא בוגר תואר ראשון במשפטים וממשל מהמרכז הבינתחומי הרצליה ומוסמך בתקשורת מאוניברסיטת תל אביב.
רסקין עשה את שירותו הצבאי בגלי צה"ל ולאחר מכן, גם עבד בתחנה כמפיק במחלקת החדשות, שדרן ועורך הספורט שלה. ב-1995 חשף פרשה של הימורים בליגת העל בכדורסל. במקביל הצטרף גם לערוץ הספורט כשדר כדורסל, לאחר שנה בה שידר חדשות מקומיות. ב-28 בנובמבר 2001 חשף בגלי צה"ל את פרשת שופטים באדום, פרשת מכירת משחקים בכדורגל שלוותה באיומים על חייו.
עד תחילת 2009 המשיך רסקין בתפקידו כעורך הספורט של רשת גלי צה"ל, במסגרת תפקיד זה הגיש את התוכנית "עושים ספורט" ובנוסף הגיש את פינת הספורט בתוכנית "נכון להבוקר" בהנחייתו של רפי רשף. בספטמבר 2008 הוכרז על ידי רשף כי הוא רואה את רסקין כיורשו בהגשת התוכנית, והוא אכן מונה למגיש הראשי לאחר פרישתו של רשף, בדצמבר באותה שנה סיים את תפקידו כעורך הספורט.
החל מעונת 2008/2009 משדר רסקין את משחקי מכבי תל אביב ביורוליג (למעט עונת 2013/14, בה שידר יורם ארבל). בנוסף לכך משדר רסקין את משחקי ליגת העל בכדורסל. רסקין מנחה את התוכנית "יציע העיתונות" מראשיתה, לצד העיתונאי רון קופמן, הפרשן שלמה שרף ופרשנים נוספים.
רסקין הנחה גם את התוכנית "המושכים בחוטים" בערוץ HOT בידור ישראלי ובטלוויזיה החינוכית (2010–2012), תוכנית ראיונות עם אנשים מעולם התקשורת הישראלי. לאחר מכן הנחה את התוכנית "תיק תקשורת" בטלוויזיה החינוכית בשנים 2013–2014, ושוב בין החודשים ינואר-אוקטובר 2016.
ביולי 2017 פורסם כי רסקין צפוי להגיש את "חדשות הבוקר", תוכנית הבוקר של הזכיינית "קשת" לאחר עזיבתו של יואב לימור, ולטובת תפקיד זה הוא עזב את גלי צה"ל. כחודשיים לאחר מכן, תשע שנים לאחר שהחליף את רפי רשף בהנחיית תוכנית הבוקר של גל"צ, "נכון להבוקר", הגיש רסקין את התוכנית בפעם האחרונה. את הגשת תוכנית הבוקר של "קשת" החל ב-22 באוקטובר אותה שנה.
בקיץ 2018 החל לשמש כפרשן בתוכנית "נינג'ה ישראל", שמשודרת בקשת 12.
PageRank
PageRank (בעברית: מדרג פייג' ) הוא אלגוריתם המדרג דפי אינטרנט לפי קישורי היפרטקסט אליו, ומשמש את מנוע החיפוש גוגל. האלגוריתם נכתב על ידי לארי פייג' וסרגיי ברין, שניהם ממייסדי גוגל, במסגרת מחקר שערכו באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1998 הציגו השניים אבטיפוס למנוע החיפוש. האלגוריתם רשום כפטנט השייך לאוניברסיטת סטנפורד והשם PageRank הוא סימן מסחרי של חברת גוגל. גוגל חתמה על חוזה עם אוניברסיטת סטנפורד המאפשר לה שימוש בלעדי באלגוריתם תמורת 1.8 מיליון מניות של החברה. על פי גוגל:
שיטת הדירוג
זחלן הרשת (Crawler) סורק את כל הדפים במרחב האינטרנט ויוצר מבנה היררכי של כל הקישורים בין דפים. הקישורים מזוהים באמצעות תגי HTML, כך שקישורים אחרים (כדוגמת JavaScript/VBScript) לא ייסרקו.
האלגוריתם מחשב עבור כל דף אינטרנט את מידת החשיבות שלו ומציג אותו בדירוג תוצאות החיפוש בהתאם. דירוג של דף נקבע על פי כמות הדפים המקשרים אליו וחשיבותם של הדפים המקשרים. כלומר, אם דפים רבים מקשרים אל דף מסוים, האלגוריתם קובע את מידת החשיבות של דפים אלה ומדרג את הדף על פי מידת חשיבותם. הדירוג מתבצע על סקאלה לוגריתמית עם ערכים בין 0 ל-10 ומושפע מגורמים נוספים כגון כמות הכניסות לדף והופעה של מילים רלוונטיות נוספות.
ההתקפה על השיטה, וההגנה עליה
בוני אתרים רבים המעוניינים להעלות את ניקוד אתרם נכנסים לאתרים גדולים, ומחפשים מקומות שבהם הם יכולים להוסיף קישור לאתר שלהם. לרוב הם מוצאים מקום בספר אורחים, בפורום או בתגובות משתמשים. לצורך הגנה מהתקפה זו, קיים פרמטר חדש לתג הקישור הנקרא - NOFOLLOW. כפי שנאמר לעיל, כל קישור מזוהה על ידי התג <A>. בעל אתר המעוניין לתת לגולשיו אפשרות לכתוב, אולם מבקש להימנע ממתקפה, מכניס לכל קישור את הפרמטר NOFOLLOW. בצורה זו רובוט החיפוש נמנע מלתת ניקוד לאתר המקושר. אם לבעל אתר מסוים יש מתחרה, והוא מבקש להזכיר אותו באתרו ולקשר אליו, אולם הוא אינו מעוניין לתת לו ניקוד, יוסיף בעל האתר לקישור את הפרמטר NOFOLLOW.
דוגמה לשימוש בפרמטר:
שפעול פרוטאוליטי
שפעול פרוטאוליטי הוא התהליך שבו נוצר אנזים פעיל מצורתו הלא פעילה. אנזימים רבים משופעלים בדרך זו כאשר בתהליך עצמו מתרחשת הידרוליזה של מינימום קשר פפטידי ספציפי אחד באנזים הלא פעיל הנקרא זימוגן או פרואנזים.
התהליך
השפעול מתבצע על ידי אנזימים ספציפיים הנקראים פפטידאזות או פרוטאזות. ביקוע על ידי אנזימים אלה אינו דורש אנרגיה ויתרון זה מאפשר חיתוך חלבונים גם מחוץ לתא ואי צורך בהשקעת ATP. כמו כן, התהליך משמש כבקרה לכמות האנזימים הדרושה. התהליך מסתיים כאשר מתבצע כיבוי באמצעות קשירה של מעכבי אנזימים (לדוגמה זירחון או חלבונים ספציפיים) לאנזימים הפרוטאוליטיים.
ניתן להדגים אקטיבציה של זימוגנים באמצעות כימוטריפסין, אנזים המזרז פירוק חלבונים במהלך תהליך העיכול. כימוטריפסינוגן, צורתו הלא פעילה (זימוגן) של כימוטריפסין עובר הידרוליזה של מספר קשרים פפטידים על ידי האנזים הפרוטאוליטי טריפסין. החיתוך מאפשר חשיפה של האתר הפעיל ואת יצירת כיס האוקסיאניון שהוא מוטיב מבני החיוני לפעילותו של הכימוטריפסין המסייע בייצוב מצב הביניים הלא יציב הנוצר במהלך הריאקציה. בנוסף, כימוטריפסינוגן הוא פוליפפטיד שלם והחיתוכים מאפשרים את קבלת צורתו של הכימוטריפסין המורכב משלושה פוליפפטידים שביניהם קשרים דיסולפידיים.
אלימאר השני, רוזן אולדנבורג
אלימאר השני, רוזן אולדנבורג (גם אגילמר) היה רוזן אולדנבורג מ-1108 עד 1142.
ביוגרפיה
אלימאר מופיע בשטר ביסוס למנזר איבורג ליד אוסנבריק משנת 1108. הוא היה בנם של אלימאר הראשון, רוזן אולדנבורג ואשתו ריכנצה, בתה של אידה פון אלסדורף. בשנת 1108 מת אביו, ואלימאר ירש את נחלותיו. בשנת 1141, הכרוניקה המלכותית של קלן דיווחה על סכסוך גדול בין אלימאר והרוזנים אקברט פון טקלנבורג ואוטו פון רוונסברג. לכאורה, אלימאר השני הפסיד בקרב הנשק הראשון, רק כדי ללכוד את יריביו. נראה כי תביעות הירושה של איליקה למורשת וידוקינד בצפון אוסנבריק היו שנויה במחלוקת. הריב כנראה לא היה חיובי עבור אלימאר השני כפי שנטען בכרוניקה. ככל הנראה זה הסתיים בנישואים בין בתו של אלימאר, איליקה, להיינריך פון טקלנבורג. איליקה קיבלה נדוניה ענקית מהנכס שבמחלוקת.
משפחתו
אלימאר נשא לאישה לפני 1102 את איליקה פון ורל-ריטברג, בתו של היינריך, רוזן ריטברג, ממנה נולדו לו חמישה ילדים:
סטיבן רייט
סטיבן רייט (באנגלית: Steven Alexander Wright; נולד ב-6 בדצמבר 1955) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט, שחקן ומחבר אמריקאי.
ביוגרפיה
גדל בעיירה ורלינגטון שבמסצ'וסטס במשפחה קתולית. הוא אח לשלושה, ואביו היה טכנאי ונהג משאית. הוא למד במכללה ציבורית ואחר כך באמרסון קולג'. בשנת 1979 החל להופיע. הוא מציין את ג'ורג' קרלין ואת וודי אלן כקומיקאים אשר השפיעו עליו.
בשנת 1982 הבחין בו מפיק תוכנית הלילה הפופולרית The Tonight Show, והזמין אותו להופיע בה. ההופעה הייתה להצלחה והוא הוזמן פעמים נוספות. בשנת 1985 הוציא אלבום קומי ראשון בשם "I Have a Pony", בהוצאת ורנר ברדרס. האלבום זכה להצלחה ואף היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה של אלבום קומי. באותה שנה השתתף בתפקיד קטן בסרט "סוזאן סוזאן". הצלחת האלבום הובילה לכך שקיבל הזדמנות להקליט מופע ברשת HBO. בשנת 1988 זכה הסרט הקצר בו השתתף, The Appointments of Dennis Jennings, בפרס האוסקר לסרט קצר. בשנת 1992 קיבל תפקיד בסדרה הקומית משתגעים מאהבה, ובשנת 1998 דיבב בסרט "בייב בעיר הגדולה" את דמותו של בוב השימפנזה, ושיחק בסרט "1999" לצד ג'ניפר גארנר וטימותי אוליפנט. בשנת 2011 שיחק בסרטו של ג'ייסון אלכסנדר "לטוב או לרע".
אולימפיאדת הנכים לילהאמר (1994)
משחקי החורף הפאראלימפיים 1994 הם אולימפיאדת הנכים השישית שנערכו במתכונת של אולימפיאדת חורף. המשחקים התקיימו בין התאריכים 10 במרץ ל-19 במרץ 1994 בעיר לילהאמר שבנורווגיה. לראשונה, התקיימו משחקים אלו באותה עיר ובאותה שנה שהתקיימו בה משחקי החורף האולימפיים, מסורת שנמשכת גם כיום.
במשחקים הפאראלימפיים השתתפו 471 ספורטאים מ-31 מדינות, שהתחרו ביניהם בחמישה מקצועות: סקי אלפיני, הוקי מזחלות, החלקה מהירה במזחלת, ביאתלון וסקי למרחקים.
שצ'י
שצ'י (רוסית: Щи, הגייה היסטורית "שְׁצִ'י", הגייה מודרנית "שִׁי"; אוקראינית: Щі "שְׁצִ'י") הוא מרק רוסי עממי העשוי בעיקר מכרוב.
שצ'י הוא המנה הראשונה הנפוצה במטבח הרוסי במשך מאות בשנים – בין בגרסאותיו הדלות, המבוססות על כרוב ובצל בלבד, והנפוצות בקרב פשוטי העם, ובין בגרסאות העשירות העתירות בבשר ובשמנת חמוצה. טעמו הייחודי של השצ'י מתקבל מכך שמותירים אותו בתנור למשך שעות רבות לאחר תום בישולו.
מרק זה כה נפוץ עד אשר נוצרו סביבו פתגמים כגון "щи да каша — пища наша" (ברוסית: "שי דא קאשה - פישה נאשה", תרגום לעברית: "שצ'י ודייסה - מזוננו").
ישנם מגוון של מתכונים לשצ'י, אך כולם מבוססים על מספר מרכיבים עיקריים:
נהוג לאכול את השצ'י עם שמנת חמוצה מעליו, בליווי לחם שיפון.
בימים בהם אוסרת הכנסייה האורתודוקסית לאכול בשר ומוצרי חלב, שרבים הם בלוח השנה הרוסי העממי, מכינים שצ'י צמחוני.
פאבל מוגילבץ
פבל סרגייביץ' מוגילבץ (ברוסית: Па́вел Серге́евич Могиле́вец; נולד ב-25 בינואר 1993 בקינגיספ שברוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק בעמדת הקשר בניז'ני נובגורוד.
קריירת מועדונים
פבל התחיל באקדמיית הנוער של זניט סנקט פטרבורג. ב-2011 הוא הופיע לראשונה במשחק ליגת הנוער הרוסית במחזור הראשון נגד טרק גרוזני. ב-2013 לוצ'אנו ספאלטי צירף אותו לקבוצה הבוגרת וב-19 במאי, במחזור ה-29 של ליגת העל פבל ערך הופעת בכורה במדי זניט מול וולגה ניז'ני נובגורוד, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-89 במקום קונסטנטין זיריאנוב שממנו הוא גם קיבל את סרט הקפטן. ב-20 באוגוסט מוגילבץ רשם הופעת בכורה בליגת האלופות במשחק נגד פאסוס די פריירה אחרי שהחליף את דני בדקה ה-80.
ב-27 בפברואר 2014 מוגילבץ הושאל מזניט לרובין קאזאן עד תום עונת 2013/14, שם הציג יכולת מרשימה וזכה למקום קבוע בהרכב. בעונת 2014/15 הקשר חזר לזניט, אך לא זכה להרבה זמן משחק ולרוב נשאר על הספסל המחליפים.
ביולי 2015 מוגילבץ עבר בהשאלה לרוסטוב עד לתום עונה 2015/16. ב-24 בפברואר 2017 פבל חתם ברוסטוב חוזה ל-3 שנים.
ביולי 2021 עבר לניז'ני נובגורוד.
נבחרת לאומית
ב-26 במאי 2014 הופיע לראשונה במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות מול סלובקיה. כמו כן פבל החליף את רומן שירוקוב הפצוע במונדיאל 2014.
ערפל
הערפל הוא תופעה במזג האוויר שנוצרת כאשר שכבת אוויר לחה מתקררת במהירות. כתגובה מכך נעשה האוויר סמיך, והראות נעשית לקויה עד אשר מתפזר הערפל כליל. הערפל יכול להיחשב כסוג של ענן בגובה נמוך והוא מושפע מאוד מגופי מים ומטופוגרפיה, ומחוזק הרוח. הערפל גם יכול להיווצר כתוצאה מפעילות אנושית, למשל הובלה ימית, תחבורה ממונעת ומלחמה.
באוויר נמצאים תמיד אדי מים, בכל מקום על פני כדור הארץ, גם בקטבים וגם במדבריות. הטמפרטורה קובעת את כמות אדי המים שיכולה להיות באוויר. אוויר קר יכול להכיל פחות אדי מים מאשר אוויר חם. כשהלחות היחסית גבוהה מ-75% חל תהליך התעבות של הלחות. באותה הדרך בה נוצרים עננים, מתחילים להתגבש אדי מים לטיפות מיקרוסקופיות. טיפות אלה שוברות את האור העובר דרכן ולכן מגבילות את הראייה. גון האדים האלו נראה לבן, שכן כאשר קרני השמש עוברות דרך טיפות המים הן נשברות באופן שווה, וכשהקרניים המפוזרות של השמש מגיעות לעינינו אנו מקבלים צבע לבן כתוצאה משילובן של כל הקרניים השבורות. ככל שאחוזי הלחות באוויר גבוהים יותר כך פיזור הקרניים גדל והיכולת לראות נפגעת. בדרך כלל הלחות בבוקר גבוהה יותר שכן האוויר עוד קר מהלילה ולכן הראות בדרך כלל פחות טובה. לקראת הצהריים הטמפרטורה עולה והראות משתפרת.
כאשר הלחות מגיעה ל-100%, חלקיקי המים באוויר מתרבים וגדלים. לחות זו הופכת לערפל. כשגודל החלקיקים מגיעה למאית המילימטר והצפיפות מגיעה למאות חלקיקים בסנטימטר נוצר ענן הוא הערפל.
מוקה (הרפובליקה הדומיניקנית)
מוקה (בספרדית: Moca) היא בירת מחוז אספאיאט בחבל סיבאו שברפובליקה הדומיניקנית, והעיר העשירית בגודלה במדינה עם אוכלוסייה של 173,442 תושבים, העיר ממוקמת 18 קילומטרים מזרחה מהעיר השנייה בגודלה במדינה, סנטיאגו דה לוס קביירוס. היא מחולקת לשמונה מחוזות עירוניים: סן ויקטור, לאס לגונס, חוסה קונטררס, חואן לופס, אל איגריטו, לה אורטגה, מונטה דה לה חגואה וקנקה לה ריינה.
העיר ידועה בשם "לה וייה ארואיקה" (העיירה הגיבורה) בשל מספר הגברים והנשים ממוקה שמילאו תפקיד מרכזי בהיסטוריה של הרפובליקה הדומיניקנית בהפלת שני דיקטטורים, אוליסס ארו (Ulises Heureaux) ורפאל טרוחיו, והבאת הדמוקרטיה חזרה למדינה.
במוקה נמצאת קתדרלת Corazon Sagrado de Jesus ("הלב הקדוש של ישו"). כל חלונות הזכוכית שלה הובאו במקור מאיטליה ומתארים את שנים-עשר השליחים ואת דרכו של ישו לצליבה.
לפי חלק מהטענות שם העיר "מוקה" פירושו עץ המשקיף על גדות הנהר. אחרים טוענים שהמילה מגיעה מאזור מוקאן הקרוב. אחרים טוענים שהמילה Moca מבוססת על שם גידול הקפה: Mocca. לפי פרנקלין טורס מוקה נגזר ממונח ילידי אשר אומץ על ידי המתיישבים האירופים.
למוקה מגזר בנקאי חשוב מאוד, העיר היא בית לסניפי כל הבנקים המסחריים במדינה. עסק חזק בחנויות, רהיטים, סופרמרקטים, מחסנים, מפעלי הנעלה, מזון, בנייה וחומרה.
בעיר יש את חברת ייצור קפה בשם "Industries Banilejas". העיר ידועה גם בייצור החקלאי שלה, כאשר בננות וקסאווה הם גידולים עיקריים. פירות נוספים: בננות, אפונת יונים, טארו, בטטות, דלעת, שעועית, קפה, תפוזים, לימונים, אשכולית, פאפאיה ועוד. מגוון ירקות כגון חסה, עגבניות, חצילים, פלפלים, כרוב מגדלים, בין אחרים. יש לה גם התפתחות גדולה במוצרי עופות, עם ייצור של 70% במגזר זה.
אקלים
במרבית ימות השנה, טמפרטורת המקסימום עולה מעל 30 מעלות צלזיוס וטמפרטורת המינימום נמוכה מ־23 מעלות צלזיוס. בשנה ממוצעת יורדים כ־385 מילימטרים של משקעים. הטמפרטורות עלולת לעלות אל מעל ל־35 מעלות צלזיוס ולרדת אל מתחת ל־16 מעלות צלזיוס.
רמות מנשה
רָמות מְנַשֶּׁה (נקרא בעבר "רמת מנשה") הוא חבל ארץ במרכז הכרמל.
שטח החבל כ-200 קמ"ר וצורתו מלבנית. החבל נתחם על ידי נחל עירון (ואדי עארה) בדרום-מזרח, עמק יזרעאל בצפון-מזרח, נחל יקנעם ונחל תות (ואדי מילק) בצפון, רכס הכרמל ובקעת הנדיב במערב. חלקו המערבי הוא גבעות נמוכות, ההולכות וגבוהות לכיוון מזרח, שם יורדות בחדות לעבר עמק יזרעאל. הגובה הממוצע של האזור הוא כ-250 מטר מעל פני הים ופסגותיו הגבוהות מתנשאות לגובה של כ-400 מטר.
מבנה גאולוגי
מבחינה גאולוגית אזור רמות מנשה הוא קער בין רכס הכרמל לרכס אמיר, המורכב מסלעי גיר קשה ודולומיט מתקופת הקרטיקון העליון. בניגוד אליהם, רוב הקרקע ברמות מנשה עשויה מקירטון מאוחר יותר - מתקופת האאוקן, סלעים אלו רכים ואטומים יותר ולכן הנוף ברמות מנשה הוא פחות מצוקי ומחורץ ויותר גבעי. בחלקן המזרחי של רמות מנשה, בקרבת קיבוץ מגידו, ניתן למצוא גבעות געשיות מתקופת הפליסטוקן.
אקלים
ברמות מנשה שורר אקלים לח למחצה, כמות המשקעים הממוצעת נעה בין 600 ל־700 מ"מ בשנה, והטמפרטורה הממוצעת היא כ־18 מעלות צלזיוס. רמות מנשה דומות לכרמל בכמות המשקעים ובטמפרטורה הממוצעת אך התנודתיות של הטמפרטורה גבוהה יותר וכן הלחות היחסית נמוכה יותר - ודומות לאקלים בהרי השומרון בשל המרחק מהים.
חי וצומח
רוב אזור רמות מנשה משמש כקרקע חקלאית או כשטחי מרעה אך בערוצי הנחלים ובאזורים מסוימים נשמרה הצמחייה הטבעית הכוללת סירה קוצנית, אלון התבור, חרוב, תורמוס ההרים, כלנית מצויה ורקפת מצויה (בחורף ובאביב), תות עץ ויערות מחטניים בנטיעת קק"ל. בין בעלי החיים ניתן למנות את טריטון הפסים, קרקל, צבי ארץ ישראלי, בז ומיני זוחלים.
מרחב ביוספרי
פארק רמות מנשה משתרע על פני 84,000 דונם משטח המועצה האזורית מגידו. בשנת 2006 פתחה המועצה האזורית בהליכים רשמיים מול אונסק"ו להכרה בפארק כשמורה ביוספרית. החל מיוני 2011, נקרא הפארק בשם "מרחב ביוספרי רמות מנשה"
היסטוריה
פעילות בני האדם ברמות מנשה החלה בתקופות קדומות. האזור אופיין כאזור כפרי ונוודי. בתקופה הרומית ובתקופה הביזנטית הייתה באזור פריחה התיישבותית. היישובים שכנו לרוב בפסגות והתפרנסו בעיקר מחקלאות. היישוב הגדול ברמה במאה ה-19 היה אום א-זינאת שכשליש מתושביו הגיעו בעקבות חיל המשלוח של מוחמד עלי ב-1832. בנוסף היו מפוזרים בו מספר יישובים קטנים ובהם דליית (אל) רוחה שאדמותיו היו בבעלות משפחת טואני (ת'ווייני) הלבנונית, ג'וערה, אום דפוף וריחניה.
בעת החדשה הייתה באזור התיישבות כפרית דלילה שהחלה להתפתח בעקבות הישארות באזור של פליטי מוחמד עלי במאה ה-19. עקב הזמינות לרכישת קרקעות והקרבה היחסית לחיפה, החלה להתפתח באזור ההתיישבות היהודית בשלהי המאה ה-19 של גוש זיכרון-יעקב ובנותיה.
רכישת קרקעות על ידי מוסדות ציוניים החלה ב-1917, כאשר פיק"א רכשה חלקות קטנות יחסית. ב-1935 החלו החברות הכשרת היישוב ו"צור" (עבור הקרן הקיימת) לרכוש אדמות בכמות גדולה יותר.
בעקבות פרוץ המרד הערבי בשנת 1936 החל גל התיישבות יהודית נוסף ברמות מנשה שנמשך עד קום המדינה במטרה ליצור רצף יישובי-יהודי בין מישור החוף לבין עמק יזרעאל. היישוב הראשון שאוכלס היה ג'וערה.
לקראת קום המדינה שימשו הגבעות של רמות מנשה את ארגון ההגנה כשטח אימונים, ובהן גם נערך קורס הקצינים של ההגנה. גם מאז קום המדינה עושה צה"ל שימוש באזור כשטחי אימונים הן באש והן לניווטים. בפברואר 1992 התרחש פיגוע בחיילי צה"ל במהלך אימון.
ב נסלל דרך רמות מנשה קטע מכביש חוצה ישראל. לאחר עיכובים שנבעו מעתירה לבג"ץ בגין הפגיעה בסביבה, נכללו בכביש גשרים ארוכים ושתי מנהרות שנועדו לצמצם את הפגיעה ברצף האקולוגי משני צדדיו. לאחר בנייתו הפך הכביש למאפיין בולט בנוף בחלקים נרחבים של רמות מנשה.
אלימאר הראשון, רוזן אולדנבורג
אלימאר הראשון, רוזן אולדנבורג או אגילמר הראשון (בערך 1040–1112) היה הרוזן הראשון של אולדנבורג ושלט בין 1091–1108.
ביוגרפיה
אלימאר התחתן עם ריקסה (הנקראת גם ריכנצה), שלפי דברי הימים של סטאד הייתה בתו של דדי או אדלגר, ולפי אותו מקור, אמה הייתה אידה פון אלסדורף. ה"אנלס סטדנס" קובעים עוד כי אידה הייתה אשת אצולה ממוצא שוואבי וכי אביה של אידה היה אחיו של הקיסר הנרי השלישי ואמה של אידה הייתה אחותו של האפיפיור לאו התשיעי (ששמו החילוני היה ברונו).
שמו של אלימאר נמצא באמנה משנת 1108. אשתו טענה שהוא צאצא של ויטקינד, מגן בולט של הסקסונים והמתנגד הראשי של קרל הגדול במהלך מלחמות הסקסונים של 777 עד 785, אך אין לכך ראיות נוספות.
Iron Man
Iron Man הוא שיר הבי מטאל שנכתב על ידי בלאק סבאת'.
הפקה
השיר נודע בייחוד בזכות הסיפור שעומד מאחוריו וריף הגיטרה המפורסם שלו.
הסיפור של השיר מדבר על איש שנוסע בזמן ומגיע אל העתיד, בעתיד הוא רואה את סוף העולם. האיש מחליט לחזור לעבר כדי להזהיר את שאר האנשים מסוף העולם הקרב ובא, אך בזמן שהוא חוזר לעבר הוא מוצא את עצמו בתוך שדה מגנטי שהופך את הגוף שלו לפלדה. כשהאיש סוף סוף מגיע לעבר הוא פוגש אנשים שלא בוטחים בו ואף מסרבים להאמין לסיפור שלו מכיוון שגופו עשוי מפלדה. הוא כועס על האנשים שמסרבים להאמין לו עד שלבסוף הוא הורג אותם, וכך הוא מביא לסוף העולם שקודם לכן הוא ראה בעתיד.
הריף המנוגן בגיטרה נחשב לאחד הריפים המוכרים והמזוהים ביתר. הוא משמש בתוכניות טלוויזיה ובסרטי קולנוע רבים, ביניהם ביוויס ובאטהד ורוק בבית הספר.
קצת אחרי שנת 2000 הפך הלחן של השיר להמנון פוטבול של בתי ספר תיכונים בארצות הברית.
חיל האוויר והחלל של ספרד
חיל האוויר והחלל של ספרד (בספרדית: Ejército del Aire y del Espacio) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של ספרד.
תחילת הדרך
כדורים פורחים שימשו למטרות צבאיות בספרד כבר בשנת 1896. בשנת 1905, בעזרתו של הגנרל אלפרדו קינדלאן, הוכנסו המטוסים הראשונים לשירות צבאי במדינה. באותה שנה נכנסה לשימוש צבאי ספינת אוויר בשם "אספניה". ב-1909 ביקר קינדלאן בערים שונות באירופה כדי להתרשם מחילות האוויר המתפתחים של שאר מדינות היבשת. שנה לאחר מכן, מכוח צו מלכותי מיוחד הוקם "בית הספר הלאומי לתעופה" ((Escuela Nacional de Aviación (civil)) בחטאפה ליד מדריד. בית הספר היה כפוף למשרד התחבורה והעבודות הציבוריות.
בתחילה, בית הספר הלאומי לתעופה היה מוסד אזרחי ולא צבאי, אולם בהמשך מונה הקולונל פרה ויווס ויק למנהל בית הספר, והפך אותו למוסד להכשרת טייסים קרביים. במקביל, מונה קינדלאן לתפקיד "ראש התעופה" (Jefe de Aviación). ב-17 בדצמבר 1913, במהלך מרידה במרוקו, הורכבה לראשונה טייסת קרבית מבוגרי בית הספר שצוידה במטוסי Lohner B.I. טייסי חיל האוויר הספרדי ביצעו את ההפצצה הצבאית הגדולה הראשונה בהיסטוריה בעמק בן קאריקס במרוקו. בשנים שלאחר מכן ביצע חיל האוויר הספרדי עוד מספר פעולות במרוקו.
ב-1915 הוקם הבסיס הצבאי הראשון של חיל האוויר הספרדי בלוס אלקאסרס. בשנים הבאות הוקמו בסיסים אוויריים נוספים בספרד ובמרוקו. במקביל הוקמה זרוע אווירית בצי הספרדי ב-1919 הוחלף קינדלאן בתפקיד מפקד חיל האוויר הספרדי בידי פרנסיסקו אצ'גואה. ב-1920 נצבעו לראשונה שני מטוסי ניופורט 12 וקודרון G.3 אחד, עם מספרי זיהוי של טייסת ורונדל מיוחד של חיל האוויר הספרדי. מטוסי חיל האוויר מילאו תפקיד חשוב במלחמת הריף אשר במהלכה חזר קינדלאן לתפקיד מפקד חיל האוויר. בין הטייסים הבולטים של ספרד באותה תקופה נמנה רמון פרנקו, אחיו הצעיר של פרנסיסקו פרנקו.
לאחר ההכרזה על הקמת הרפובליקה הספרדית השנייה ב-1931, סולק קינדלאן המלוכני מתפקיד חיל האוויר והחלף בלואיס לומברטה סרנו שכעבור זמן קצר הוחלף ברמון פרנקו. ב-1935 הועבר חיל האוויר באופן רשמי תחת פיקוד משרד המלחמה.
מלחמת האזרחים הספרדית
עם פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית, התחלק חיל האוויר לשניים: חיל האוויר הרפובליקני וחיל האוויר הלאומני. כמעט כל מטוסי חיל האוויר נותרו בידי הרפובליקנים, אולם מרבית הטייסים הקרביים ערקו לשורות הלאומנים. כך נוצר מצב בו ללאומנים היה מחסור במטוסים ולרפובליקנים מחסור בטייסים. בעיותיהם של שני הצדדים נפתרו במהרה תודות למעורבותם של כוחות זרים במלחמה. כבר בחודשים הראשונים של המלחמה החלו הממשלות הפשיסטיות של גרמניה, איטליה ופורטוגל לסייע לכוחות הלאומנים במלחמתם. גרמניה ואיטליה חפצו להשתמש בספרד כשדה ניסויים למטוסים חדשים ולטקטיקות לחימה אוויריות. הגרמנים שיגרו לספרד את לגיון הקונדור והאיטלקים את לגיון האוויר. הגרמנים סיפקו ללאומנים מטוסי יונקרס Ju 52 והאיטלקים סבויה מרקטי SM.81 ופיאט CR.32. באוגוסט 1936 הגיעו לזירה גם מטוסי מסרשמיט Bf 109 והיינקל He 51. במטרה לייעל את המאמצים האוויריים, הקים פרנקו משרד ממשלתי מיוחד "משרד האווירייה" שניהל את חיל האוויר. תודות לארגון ולתגבורת הזרה, עד מהרה שלטו הלאומנים בזירה האווירית ברוב ספרד. מהצד השני, המחסור של הרפובליקנים בטייסים נפתר עד מהרה תודות להמוני מתנדבים שהגיעו מכל רחבי העולם במסגרת הבריגדות הבינלאומיות. במקביל, החלה ברית המועצות לשלוח כוחות גדולים לספרד, שכללו גם מאות מטוסים. הסובייטים החלו גם להכשיר טייסים עבור הרפובליקנים. לאורך המלחמה הם הכשירו 800 טייסים ספרדים, ומאות מהם אף נשלחו ללימודי טיסה בברית המועצות. לצורך זה הקימו הסובייטים בית ספר לטיסה ייעודי בגנג'ה שבאזרבייג'ן, וכמאתיים חניכים ראשונים התחילו בו הכשרות ואימונים בפברואר 1937. לכל אורך שנות המלחמה הוכשרו במקום 413 טייסים ספרדים, ששבו לאחר לימודיהם למולדתם לקחת חלק בלחימה. המעורבות הסובייטית הטתה מחדש את הלחימה לצד הרפובליקנים, אך במקביל, גרמניה ואיטליה הרחיבו גם הן את המעורבות שלהן בלחימה. כתוצאה מכך, במהלך 1937 איבדו הסובייטים את ההובלה באוויר תוך שהטייסים הסובייטים סובלים מאבדות רבות בקרבות עם הגרמנים והאיטלקים. בחודשים הבאים צמצמו הסובייטים את משלוחי הנשק לספרד, והצרו את המעורבות שלהם במערכה האווירית. עד סוף המלחמה הלאומנים בדרך כלל נהנו מעליונות אווירית.
חילות האוויר משני הצדדים לקחו לכל אורך שנות המלחמה חלק משמעותי, באופן שלא היה כמוהו באף עימות צבאי עד אז. הם מילאו מגוון משימות לרבות סיוע אווירי קרוב לכוחות היבשה, הפצצת נכסים של האויב, תובלה אווירית, ומעל הכול ניהלו אינספור קרבות אוויר יומיומיים כנגד מטוסי האויב. חידוש משמעותי בלוחמה האווירית בספרד היה בהפצצות אוכלוסייה אזרחית, מדיניות בה נקטו הלאומנים באופן נרחב בשלבים שונים של הלחימה. בשנות המלחמה הופצצו עשרות ערים שנשלטו על ידי הרפובליקנים, וכתוצאה מכך הרס רב נגרם ואלפי אזרחים נהרגו. ככלל נועדו ההפצצות לפגוע ברוח הלחימה של הרפובליקנים. דוגמה קיצונית לכך הייתה בהפצצת גרניקה שהפכה לאחד מסמלי המלחמה כולה.
לאחר מלחמת האזרחים
לאחר סיום מלחמת האזרחים פרנקו ארגן מחדש את חיל האוויר הספרדי במסגרת שבה הוא פועל (בשינויים קטנים) עד ימינו. הסמלים הרפובליקניים הוחלפו בסמלים לאומניים שנמצאים בשימוש גם כיום. פרנקו חילק את ספרד עצמה לחמישה אזורים אוויריים נפרדים, לא כולל אזור אחד שהיה אחראי על האיים הבלאריים, אזור אחד האמון על מרוקו הספרדית ואזור אחד של האיים הקנריים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, שיגר פרנקו יחידת מתנדבים בשם "הדיוויזיה הכחולה" שלחמה בחזית המזרחית לצד מדינות הציר. במקביל לפעילותם של כוחות הקרקע, פעלה גם "הטייסת הכחולה" (Escuadrilla Azul) שסייעה לחילות האוויר של הציר. מרבית המטוסים ששימשו את חיל האוויר הספרדי בשנות המלחמה היו מטוסים גרמניים ואיטלקיים מימי המלחמה, שחלקם קיבלו שמות ספרדיים מקומיים. כמו כן בנו הספרדים מטוס בשם היספנו אוויסיון HA-1112 שהיה למעשה מסרשמיט Bf 109 שיוצר בספרד באישור הגרמנים למעט המנוע, שהיה מתוצרת רולס רויס מרילין.
בשנים שלאחר המלחמה נאלצה ספרד להילחם כדי להגן על שרידי האימפריה הקולוניאלית שלה. לנוכח היחסים המתוחים בין המדינה הספרדית לארצות הברית ומדינות נאט"ו, וכן מכיוון שהאמריקנים התנגדו לכך שכלי נשק מתוצרתם ישמשו לפעילות קולוניאלית, נאלצה ספרד להמשיך ולהסתמך על מטוסים גרמניים ואיטלקיים ישנים. במהלך מלחמת אינפי במרוקו, הקימו הספרדים את יחידת הצנחנים הראשונה של חיל האוויר.
במהלך שנות ה-50 התחממו בהדרגה היחסים בין ספרד לארצות הברית, וחיל האוויר הספרדי החל לרכוש מטוסים אמריקניים, כך נכנסו לשימוש לוקהיד T-33, F-86 סייבר, הרווארד טקסן T-6, דאגלס C-47 דקוטה ודאגלס C-54. בשנות ה-60 הם הוחלפו במטוסים חדשים יותר: F-104 סטארפייטר, מקדונל דאגלס F-4 פנטום ונורת'רופ F-5. לצד זאת, החלו הספרדים בייצור של מטוסים משלהם כדוגמת סדרת "איספנו אוויאסיון" (Hispano Aviación). עם זאת, המטוסים האמריקניים והמקומיים לא הצליחו להחליף כליל את המטוסים הגרמניים הישנים.
לאחר מותו של פרנקו ב-1975 ספרד חזרה להיות דמוקרטיה, ויחסיה עם שאר העולם המערבי התחממו בצורה ניכרת. החלו מגעים לכניסתה של ספרד לנאט"ו, ולשם כך חיל האוויר הספרדי החל לעבור מודרניזציה מואצת ורכש מצרפת מטוסי מיראז' 3 ומיראז' F1. מטוסים אלו הפכו לעמוד השדרה של חיל האוויר הספרדי מהמחצית השנייה של שנות ה-70 ועד סוף שנות ה-80, אז חזר להשתמש במטוסים אמריקניים. המטוס המרכזי ששימש את חיל האוויר הספרדי בשנות ה-90 הוא בואינג F/A 18 הורנט. מטוסים ספרדיים השתתפו במלחמות יוגוסלביה.
בשנות ה-2000 החלה ספרד להשתמש פרט למטוסים אמריקניים גם במטוסי יורופייטר טייפון ואיירבוס A400M, שניהם מיוצרים במעורבות ספרדית. ביוני 2022 הודיעה ממשלת ספרד כי שמו של חיל האוויר ישונה ל"כוח האוויר והחלל".
ארגון
מבנה הפיקוד של בנוי בצורה זו:
מבנה
יחידות מבצעיות קטנות יותר הן הקבוצות הנפרדות. הן גם מקבילות לרגימנט הצבאי, אך בניגוד לכנפיים הן יחידות מורכבות, שבהן המטוסים המבצעיים, התחזוקה ובסיסי האוויר מדווחים ישירות לקבוצה. דוגמה כזו היא קבוצת חיל האוויר ה-47 (47/o. Grupo Mixto de Fuerzas Aéreas) אשר היא יחידה מעורבת של מודיעין, לוחמה אלקטרונית ומערכות ניווט אווירי הממוקמת בבסיס חיל האוויר טורחון.