cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בנו מוסא
אוטומציה
בנו מוסא ידועים עבור עבודתם כממציאים. כתביהם כוללים תיאורים של עשרות רבות של מכשירים לשימושים שונים שעובדים בצורה אוטומטית או אוטומטית למחצה, במיוחד באמצעות שיטות של לחץ מים. מרבית המכשירים שתכננו יועדו לשמש לבידור, אך עיצוביהם כללו חידושים ביחס להמצאותיהם של חכמי יוון העתיקה. "כתאב אל-חִייל" (בערבית كتاب الحيل ; מילולית: ספר הטריקים) היה הספר הגדול ביותר של הבנו מוסא בתחום זה. הספר כולל תיאור לעיצוב של למעלה מ-100 מכשירים והמצאות שונות. בנוסף הם חיברו מאמר על מכשירים פנאומטיים, שמופעלים באמצעות לחץ אוויר. מאמר שלישי הם חיברו על מכשירים ואביזרים מוזיקליים.
מתמטיקה
הבנו מוסא תרמו תרומה חשובה בתחום המתמטיקה, בשילוב שהם ערכו בין אריתמטיקה לגאומטריה. ספרם המתמטי החשוב ביותר הוא "הספר על חישוב של מישורים וצורות מעגליות", שתורגם ללטינית במאה ה-12 על ידי המתרגם ג'רארדו דה קרמונה ונערך מחדש בערבית במאה ה-13 על ידי המלומד החשוב נסיר א-דין א-טוסי. חיבור זה על גאומטריה היה בשימוש רחב בימי הביניים, וצוטט על ידי מלומדים כגון ת'אבת אבן קורה, איבן אל-היית'ם, פיבונאצ'י, רוג'ר בייקון ועוד.
בנוסף לספר זה האחים חיברו מאמר מתמטי נוסף שעוסק בבעיית שילוש זווית, חיבור על פיתוחיו של קלאודיוס גלנוס בגאומטריה, וכן הם תרגמו לערבית חיבור מתמטי מפורסם של המתמטיקאי היווני אפולוניוס מפרגה.
אסטרונומיה ואסטרולוגיה
בתחום האסטרונומיה והאסטרולוגיה האחים חיברו מספר מאמרים ותרגמו אחרים. אחד המאמרים החשובים ביותר שלהם בתחום עוסק בביקורת על המודל האסטרונומי של תלמי. מאמרים נוספים שלהם עוסקים בשיטות לחישוב תנועתם של כוכבים, מאמרים שמתכתבים עם רעיונות ומודלים שונים של אסטרונומים בני יוון העתיקה, וכן מאמר שעוסק בעיצובים למכשיר האצטרולב. באסטרולוגיה האחים תרגמו כתב סיני שעוסק בגלגל המזלות, וחיברו בעצמם את "כתאב אל-דרג'" (ספר המעלות).
אנריקה הראשון, מלך קסטיליה
אנריקה הראשון, מלך קסטיליה (14 באפריל 1204 - 6 ביוני 1217) היה מלך קסטיליה בין השנים 1214–1217.
ביוגרפיה
אנריקה הראשון נולד ב-14 באפריל 1204 לאלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה.
בשנת 1214 מת אביו אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, ואנריקה עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה צעיר שלטה אחותו ברנגלה כעוצרת בשמו. בשנת 1215 התארס אנריקה עם מפאלדה מפורטוגל, בתו של סנשו הראשון, מלך פורטוגל, אך האירוסים בוטלו. בשנת 1216 התארס אנריקה עם בת דודו סאנצ'ה, נסיכת הכתר של לאון, בתו של אלפונסו התשיעי, מלך לאון, אך הנישואים בוטלו על ידי האפיפיור אינוקנטיוס השלישי.
ב-6 ביוני 1217 נהרג אנריקה הראשון בפאלנסיה מאריח שנפל מהגג, ואחותו ברנגלה, מלכת קסטיליה עלתה לשלטון במקומו, אך זמן קצר לאחר מכן מסרה את השלטון לבנה פרננדו השלישי, מלך קסטיליה.
שמואל ברליאנט
שמואל ברליאנט (1905 - 26 בינואר 1972) היה רב אמריקאי ונשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה.
חייו
נולד בריצ'מונד, וירג'יניה בשנת 1905. בשנת 1929 הוסמך לרבנות לאחר לימוד בישיבת רבי יצחק אלחנן בישיבה יוניברסיטי. למד תואר ראשון בקולג' העירוני של ניו יורק וסיים תואר שני בשנת 1938 באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1968 מונה לדוקטור לתאולוגיה בישיבה יוניברסיטי.
בשנים 1950–1952 כיהן כנשיא הסתדרות הרבנים דאמריקה.
בזמן מלחמת קוריאה סייע בארגון גיוס מרצון של אנשי דת, הגיוס אומץ גם על ידי מוסדות אורתודוקסים גדולים. כמו כן שימש כחבר בוועדת הדת של. הוא גם היה יו"ר ועדת החברות של המועצה, ועדת הכשרות ובית הדין לכבוד.
הוא היה יושב ראש הוועדה היהודית לצופים וייעץ לוועדה הדתית של הצופים באמריקה.
הרב ברליאנט היה רבה של קהילת תפארת ישראל, ג'קסון הייטס, ניו יורק, במשך 38 שנים.
טל
טל הוא משקע מימי המצטבר בעיקר במשך הלילה על גבי עצמים הנמצאים בחוץ באוויר הפתוח. עקב צניחת הטמפרטורה בלילה, מתעבים אדי המים (שהיו עד כה נישאים באוויר הפתוח) על המשטחים לכדי טיפות, המאפיינות את שעות הבוקר המוקדמות. בטבע, הטל מתהוה בעיקר על עלוות צמחים ועל הקרקע. בכך הטל מסייע, בין היתר, לצמחים לשמור על לחות ורעננות באזורים צחיחים ובמדבריות.
מלכא
ראו גם
}}
טל
מנגנון ההיווצרות
הטל נוצר בלילות בהירים כתוצאה מהתקררותם של עצמים ופני הקרקע שהתחממו במשך היום.
האוויר מכיל אדי מים בכמות מסוימת. כאשר מתקרר האוויר, כמות הלחות שהוא יכול להכיל יורדת, והוא מגיע למצב של רווית-על. המים העודפים מפסיקים להיות אדים ומתעבים על גרעיני ההתעבות שנמצאים בסביבה – בייחוד כאשר גרעיני התעבות אלו (עצמים, קרקע) קרים יותר מן האוויר. מים אלו קרויים טל. במצב זה אומרים כי טמפרטורת האוויר ירדה אל מתחת לטמפרטורת הרוויה של האוויר (הטמפרטורה שבה האוויר אינו יכול להכיל יותר לחות או אדי מים נוספים).
הטל אינו נוצר בדרך כלל בלילות מעוננים היות שהעננות מונעת במידת מה את ההתקררות של הקרקע. כמו כן גם רוחות מונעות היווצרות טל היות שהסעת האוויר המהירה מונעת את התעבותו.
לטל חשיבות רבה כמקור לחות לצמחייה באזורים שכמות המשקעים שבהם מועטת, וכמקור שתייה לחרקים קטנים.
ניתן לאגור מי טל באמצעות רשת ערפל.
בישראל
מספר לילות הטל בישראל שונה מאזור לאזור. בממוצע, טל נוצר בכ-200 לילות בשנה בעמק יזרעאל ובשפלת החוף, 250 לילות בצפון הנגב, 150–180 לילות באזורי ההר ועד 50 לילות בעמק הירדן. באזורי הכנרת וצפון ים-המלח הטל נוצר במרבית ימי השנה (320–365 לילות).
ביהדות
בתפילת שמונה עשרה מזכירים במשך חודשי הקיץ את השבח "מוריד הטל" (בארץ ישראל). גם בחודשי החורף כורכים יחד את הטל והמטר בבקשה "ותן טל ומטר לברכה".
הטל מוזכר פעמים רבות בתנ"ך והוא משמש משל למקור רענן של חיים ולשפע של ברכה. כן מצאנו בברכת יצחק ליעקב אבינו וכן מצאנו בהבטחת ה' לישראל בנביא הושע
הטל מוזכר גם כאחד משבעת המשקים (חלק מראשי התיבות י"ד שח"ט ד"מ, כשה- ט' הוא הטל) שכאשר נופלים על דבר מאכל, הם מכשירים אותו לטומאה, וכן הוא משקה שאם הוא בא במגע עם קמח בפסח, הוא מחמיץ את העיסה.
אות ה-!Wow
אות ה-"!Wow" היה אות רדיו חזק מאוד שזוהה ב-15 באוגוסט 1977 על ידי הרדיו-טלסקופ "האוזן הגדולה" של אוניברסיטת המדינה של אוהיו, ונשא את סימני ההיכר הצפויים של תשדורת רדיו, אך האות לא הגיע מכדור הארץ או ממערכת השמש. האות נמשך כ-72 שניות ולא זוהה שנית.
ג'רי אהמן, שגילה את האות בשעה שעבד על פרויקט סט"י, התרשם כל כך מההתאמה של האות לחתימה הצפויה של אות בין-כוכבי באנטנה של הרדיו-טלסקופ, עד שהקיף את האותיות שמציינות את העוצמה של האות בפלט המודפס של המחשב - "6EQUJ5", וכתב את ההערה "" בצדו של הדף. הערה זו הפכה לשמו של האות.
ההדפס המקורי של אות ה-!Wow, יחד עם ההערה המפורסמת של אהמן, נשמר על ידי החברה ההיסטורית של אוהיו כמוצג היסטורי.
על אף שהאות לא נשא כל שיטת אפנון מוכרת - כלומר שיטה לקידוד מידע מעל גלי רדיו, האות נחשב לראייה לכאורה החזקה ביותר לתשדורת רדיו חוצנית שהתגלתה אי פעם.
משמעות תדפיס הנייר
הקוד 6EQUJ5 מתאר את השינוי בעוצמת האות. רווח מסמן עוצמה בין 0 ל-1, המספרים 1 עד 9 מסמנים עוצמות מותאמות (מ-1.00 ל-10.00), ועוצמות מעל 10.00 מסומנות באות ('A' מתאים לעוצמות בין 10.00 ל-11.00, 'B' ל-11.00 עד 12.00 וכו'). הערך 'U' (עוצמה בין 30.00 ל-31.00) מתאר את העוצמה החזקה ביותר שנקלטה אי פעם על ידי הרדיו-טלסקופ. בקנה מידה ליניארי, היה אות זה חזק מרעש חלל עמוק רגיל פי 30.
שני ערכים שונים ניתנו עבור התדירות: 1420.356 מגה הרץ ו-1420.4556 מגה הרץ. תדר 1420 מגה הרץ משמעותי למחפשי חיים תבונתיים מחוץ לכדור הארץ, משום שמימן, היסוד הנפוץ ביותר ביקום, מהדהד בערך ב-1420 מגה הרץ, ולכן צפוי שחוצנים יעשו שימוש בתדר כזה כדי להעביר אות חזק.
התדירות של אות ה-!Wow תאמה בקירוב קרוב מאוד את תדירות המימן, שהיא 1420.40575177 מגה הרץ. שני הערכים השונים שניתנו לתדירות (1420.356 מגה הרץ ו-1420.4556 מגה הרץ) נמצאים באותו מרחק לתדירות המימן. הראשון קטן בערך ב-0.0498 מגה הרץ מתדירות המימן, והשני גדול בערך ב-0.0498 מגה הרץ מתדירות המימן. רוחב הפס של האות הוא פחות מ-10 קילו הרץ (כל עמודה בתדפיס מתאימה לערוץ רחב של 10 קילו הרץ; האות נמצא רק בעמודה אחת).
מיקום האות
קביעת מקור האות הייתה מסובכת בגלל העובדה שהרדיו טלסקופ "האוזן הגדולה" השתמש בשתי אנטנות כדי לחפש סימנים, כל אחת מהן מצביעה על כיוון מעט שונה בגלל סיבוב כדור הארץ. אות ה"וואו!" זוהה באחת מהאנטנות אבל לא בשנייה, אך תהליך עיבוד הנתונים בוצע באופן כזה שלא ניתן לדעת באיזו אנטנה האות נקלט. לכן, קיימים שני ערכים אפשריים:
אזור זה של השמים נמצא בקבוצת הכוכבים קשת, דרומה כ -2.5 מעלות מקבוצת הכוכבים χ בקשת. לכן τ בקשת הוא הכוכב הקרוב ביותר לשם שגלוי לעין.
השתנות בזמן
הרדיו-טלסקופ "האוזן הגדולה" היה מקובע, וסרק את השמים תוך סיבוב כדור הארץ. במהירות הסיבוב של כדור הארץ ורוחב החלון של הרדיו-טלסקופ, נצפתה כל נקודה בשמים במשך 72 שניות בלבד. לכן, אות מתמשך צפוי להימשך 72 שניות בדיוק, כשהעוצמה מגיעה לשיאה אחרי 36 שניות -כאשר האות מגיע למרכז החלון של הרדיו-טלסקופ, ולאחר מכן צריכה להיות ירידה הדרגתית.
אות ה"וואו" נמשך כ-72 שניות, וההשתנות בזמן שלו תאמה אות רדיו ממקור אפשרי מחוץ לכדור הארץ.
חיפושים להופעה חוזרת של האות
האות היה צפוי להופיע בהפרש של 3 דקות מכל קרן, אבל זה לא קרה. אהמן חיפש ללא הצלחה הופעה חוזרת של האות בחודשים שלאחר הגילוי.
ב-1987 וב-1989 נערך חיפוש אחר האות באמצעות מערך META של פרויקט סט"י (SETI), אבל הוא לא זוהה שוב.
במבחן איתור אות שנעשה ב-1995 עבור SETI, כיוון הרדיו-טלסקופ לאותה נקודה בשמיים שממנה הגיע אות ה-!Wow וסרק אותה כמה פעמים. לא התקבל שום אות. בבדיקה שנעשתה באמצעות המערך הגדול מאוד לא התקבל שום אות שדומה לאות ה-!Wow.
השערות לגבי מקורו של האות
הסבר אפשרי לאות הוא נצנוץ חומר בין כוכבי של אות מתמשך חלש יותר, אף על פי שהסבר זה עדיין לא שולל את האפשרות שהאות הוא מלאכותי. עם זאת, גם רדיו-טלסקופ עם רגישות גבוהה יותר באופן משמעותי, המערך הגדול מאוד, לא זיהה אות כזה, והסבירות שאות מתחת לדרגה של המערך הגדול מאוד יוכל להיקלט בגלל נצנוץ, היא סבירות נמוכה.
השערות אחרות כוללות מקור דמוי מגדלור מסתובב, פרץ חד פעמי ועוד.
כ-40 שנים מאוחר יותר הועלתה השערה כי מדובר בעקבות של שני כוכבי שביט שחלפו על פני כדור הארץ. השערה זו ספגה ביקורת רבה מצד מדענים.
הקלר וקוך UMP
UMP הוא תת מקלע גרמני תוצרת הקלר וקוך, הרובה אומץ על ידי סוכנויות שונות וכוחות מיוחדים ויחידות לוחמה בטרור.
קרל פרנצל
קרל אוגוסט וילהלם פרנצל (בגרמנית: Karl August Wilhelm Frenzel; 20 באוגוסט 1911 – 2 בספטמבר 1996) היה נגד אס אס בדרגת אוברשארפיהרר, שהיה אחראי על עובדי הזונדרקומנדו במחנה ההשמדה סוביבור ועל שילוח הקורבנות לתאי הגזים. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא הורשע ונשפט למאסר עולם באשמת פשעי מלחמה, ריצה 16 שנות מאסר בכלא ולאחריהם שוחרר מסיבות רפואיות.
ראשית חייו
פרנצל נולד ב-20 באוגוסט 1911 בעיירה זאדניק שבמחוז טפמלין. אביו עבד ברכבת המקומית והיה נציג רשמי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. קרל השלים את לימודי החובה שלו בשנים 1918 עד 1926 בעיר אורניינבורג ולאחר מכן עבד כשוליית נגר. באותה תקופה הוא היה חבר בהתאגדות הנגרים. עם זאת, לאחר שעבר מבחן מועמדות לתפקיד נגר בשנת 1930 הוא מצא את עצמו מובטל. בימים שעברו עבד במשך תקופה קצרה כקצב. המפלגה הנאצית הבטיחה שיהיו הרבה מקומות עבודה לאחר שיעלו לשלטון, והבטחה זו דחפה את קרל להצטרף למפלגה וכן לשורות האס-אה באוגוסט 1930. אחיו, סטודנט לתאולוגיה, הצטרף למפלגה הנאצית שנה אחת קודם, ואביו הצטרף בשנת 1934. הוא טען שהאנטישמיות היה היבט בפוליטיקה שהוא ומשפחתו היו אדישים לו. בהמשך טען שהוא נחרד מהרדיפה אחר היהודים בגרמניה.
בשנת 1934 הוא נישא לאשתו, שניהם היו נוצרים גרמנים. הם נישאו בכנסייה והלכו לכנסייה "אם לא בכל יום ראשון, אז לפחות בכל יום ראשון שני או שלישי בחודש". כל חמשת ילדיהם הוטבלו לנצרות. את הריהוט לביתם הם רכשו מסוחר יהודי. לקראת סוף המלחמה בשנת 1945, כמו נשים גרמניות רבות, אשתו נאנסה על ידי חייל רוסי. תקופה לאחר מכן היא חלתה בטיפוס הבטן ונפטרה מהמחלה.
תוכנית T4 - אותנסיה
כמגויסים אחרים לתוכנית האותנסיה, פרנצל התייצב בקולומביה האוס שם נבחן על נאמנותו הפוליטית ולאחר מכן צפה בסרט על הניוון בחברה שנוצר מבעלי נכויות. בתחילה עבד במכבסה וכשומר, לאחר מכן בבניית מרכז האותנסיה בברנבורג ולבסוף אחראי על ההסקה במרכז האותנסיה בהדמר. כאחראי על ההסקה, תפקידו היה לפנות גוויות מתאי הגזים, להסיר שיני זהב, לשרוף את הגופות, וכן תפקידים נוספים שנוגעים לתאי הגזים ולמשרפות. ישנה טענה הגורסת כי פרנצל עזר לתכנן את תאי הגזים בהדמר. כמו עמיתיו, הייתה זו ההתנסות הראשונה של פרנצל עם המתה בגז ושריפת גופות, התנסות שתסייע לו בתפקידו בעתיד במחנה סוביבור. ב-20 באפריל 1942, הוא שובץ במסגרת מבצע ריינהרד ונשלח למחנה ההשמדה סוביבור.
סוביבור
פרנצל סיפר שבעת שקיבל את הפקודה להתייצב בסוביבור, נאמר לו שמדובר במחנה עבודה שהוא צריך לשמור עליו. כאשר גילה על טבעו האמיתי של המחנה נאסר עליו לדבר על כך עם איש, שכן הנעשה במחנה היה צריך להישמר כסוד מדינה. העונש לעובר על חוק זה היה מאסר במחנה ריכוז או מוות.
פרנצל היה המפקד של מחנה מספר אחד, מחנה עובדי הכפייה בסוביבור. הוא שימש כמחליפו של גוסטב וגנר כסגן מפקד המחנה כאשר וגנר היה בחופשה או ביצע מטלות אחרות מחוץ למחנה. בזמנים אלו, פרנצל בחר מי מבין האסירים מהטרנספורטים החדשים יעבוד בתוך או מחוץ למחנה (ולמעשה קבע גם מי מהם יישלח לתאי הגזים). מעשיו במחנה עזרו בתיעוש המוות של אסירי המחנה כחלק מיעדי מבצע ריינהרד.
הוא הלקה בשוט שלו את אסירי המחנה ללא היסוס. אריך באואר, אחד ממפקדי מחנה 3 של סוביבור, הצהיר: "הוא [פרנצל] היה אחד מאנשי סגל המחנה הקבועים האכזרי ביותר. השוט שלו היה מאוד משוחרר". למשל, באביב 1943, כשעובד כפייה ניסה לשים קץ לחייו וחפץ למות, פרנצל צעק שליהודים אסור להרוג את עצמם - רק לגרמנים יש את הזכות להרוג. פרנצל הלקה את האסיר הגוסס וחיסל אותו בירייה. שנים מאוחר יותר בראיון שנערך עמו, פרנצל אמר שתמיד היה "הוגן" בעת מתן עונשים. כמו כן, באביב 1943, לאחר ששני יהודים מחלם ברחו מן המחנה, סגל המחנה התוועצו ביניהם ופרנצל הכריז שהעונש על הבריחה יהיה הוצאה להורג של כל אסיר עשירי ממסדר הבוקר. פרנצל בעצמו הלך בין שורות העומדים במסדר הבוקר ומשך את הקורבנות להריגה בירי במחנה 3. עשרים אסירים הוצאו להורג כפעולת נקם על שני האסירים שברחו.
שלא כמו לרוב אנשי האס אס, לפרנצל היו גבולות כלשהם. הוא העיד שנמנע מלקחת חלק בפעולות הרצחניות יותר שבוצעו במחנה. למשל, כשמינו אותו להיות אחראי על החשמלית שהובילה את היהודים לתאי הגזים הוא מחה. פרנצל תיאר זאת כך:
לאחר מרד האסירים באוקטובר 1943, פרנצל עזר בפירוק המחנה. הוא נשלח לבצע משימה בטריאסטה וברייקה, בה הוחרמו בתיהם של היהודים שגורשו מאיטליה.
מעצר ומשפט
עם סיום המלחמה הוא נעצר על ידי יחידות צבא ארצות הברית במחנה של שבוי מלחמה ליד מינכן, אך שוחרר לאחר זמן קצר. הוא מצא עבודה בפרנקפורט כטכנאי תאורה. ב-22 במרץ 1962, בעודו בחופש מעבודתו, הוא שוב זוהה, נעצר והובא למשפט יחד עם קציני אס-אס נוספים לשעבר במסגרת משפטי סוביבור שהחלו ב-6 בספטמבר 1965.
האישום העיקרי כנגד פרנצל היה רצח באופן אישי של 42 יהודים ובהשתתפות ברצח של כ-250,000 יהודים.
זהו הטיעון של פרנצל לנעשה במחנה:
ב-20 בדצמבר 1966, פרנצל נשפט למאסר עולם על כך שרצח במו ידיו 6 יהודים, ועל חלקו ברצח ההמוני של כ-150,000 יהודים כמפקד מחנה 1 של סוביבור. הוא שוחרר בשנת 1982 מסיבה טכנית, נשפט מחדש, ושוב נגזר עליו מאסר עולם ב-4 באוקטובר 1985. בשל גילו המתקדם ובריאותו הלקויה, גזר הדין לא יצא לפועל והוא שוחרר.
ניצול סוביבור, תומאס בלאט, היה מבין האנשים שנקראו להעיד במשפט נגד פרנצל. כאשר בלאט נסע לעיר שבה התקיים המשפט, הוא ופרנצל נפגשו בבית מלון כדי לדון בשאלות היסטוריות ובפרטים טכניים על פעילות המחנה, לצורך ספר שבלאט כתב על המרד במחנה. משערים שאירוע זה היה הפעם היחידה בה איש מסגל מחנות ההשמדה רואיין על ידי אסיר מהמחנות.
בשנים שלאחר המלחמה, פרנצל הביע תכופות חרטה על מעשיו, אך הסביר שהוא ציית לפקודות שניתנו לו. הוא ויתר על האמונה שלו במפלגה הנאצית ואמר:
בסרט משנת 1987 "הבריחה מסוביבור" קרל פרנצל גולם על ידי השחקן קורט ראב.
הוא העביר את שנות חייו האחרונות בבית אבות בגרבסן שליד הנובר, שם מת ב-2 בספטמבר 1996.
ראיון מ-1983 עם ניצול מחנה סוביבור תומאס בלאט
ב-1983, ראיין תומאס בלאט, ניצול מחנה סוביבור, את פרנצל (שהיה בן 73). בראיון התעמת בלאט מול פרנצל על הבחירות שעשה בתוקף עבודתו במחנה, וכיצד הוא זוכר את הדברים. במהלך הראיון, פרנצל טען בניגוד לכתובת שהוצבה בסוביבור "כאן הנאצים רצחו 250,000 שבויי מלחמה רוסים, יהודים, פולנים וצוענים":
כמו כן, כאשר נשאל לסוגיית הזיכרון של השואה והכחשתה על ידי גרמנים רבים, הצהיר שהוא לא מכחיש את הדברים שקרו: פרנצל חזר על הטיעון שהוא היה בכלא במשך 16 שנה עבור פשעיו, ושבמשך התקופה הזו הוא חשב רבות על המאורעות שהיו בסוביבור ועל חלקו בהם. יחד עם זאת, נראה שהוא לא שש לקבל על עצמו אחריות ישירה עבור הרג היהודים במחנה, ושהערכתו היא שמתו הרבה פחות יהודים מכפי שטוענים כיום (להערכתו מדובר ב-160 אלף).
ההיכל האולימפי אליניקו
ההיכל האולימפי אליניקו (ביוונית: Κλειστό Γήπεδο Ελληνικού) הוא אולם כדורסל הממוקם באליניקו שבאתונה. בעבר שיחקה באולם א.א.ק. אתונה. ההיכל יכול להכיל עד 15,000 איש במשחקי כדורסל ובמשחקי כדוריד 13,5000 האולם שימש למשחקי הכדורסל ומשחקי הכדוריד באולימפיאדת אתונה.
חסיבה בולמרכה
חסיבה בולמרכה (בערבית: حسيبة بولمرقة; נולדה ב-10 ביולי 1968) היא אתלטית עבר מאלג'יריה. היא אלופה אולימפית (ברצלונה 1992) ופעמיים אלופת עולם (טוקיו 1991 וגטבורג 1995) בריצת 1500 מטר. הייתה לספורטאית הראשונה מאלג'יריה שזכתה במדליית זהב אולימפית והאישה האפריקאית הראשונה שזכתה במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה.
ביוגרפיה
בולמרכה נולדה בקונסטנטין. היא החלה להתאמן בריצה בגיל 10.
באולימפיאדת סיאול (1988) סיימה בולמרכה במקום 19 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:03.33 דקות ובמקום 14 בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:08.33 דקות.
אלופת עולם
באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בטוקיו, יפן זכתה בולמרכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:02.21 דקות, לפני אלופת העולם היוצאת טטיאנה דורובסקיך (4:02.58 דקות) ולודמילה רוגצ'בה (4:02.72 דקות) שתיהן מברית המועצות ובכך הייתה לאישה הראשונה מאפריקה שזכתה במדליית זהב באליפות העולם באתלטיקה.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכתה בולמרכה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא לאומי ואפריקה חדש של 3:55.30 דקות, לפני לודמילה רוגצ'בה (3:56.91 דקות) וקו יונשיאה מסין (3:57.08 דקות) ובכך הייתה לספורטאית הראשונה מאלג'יריה שזכתה במדליית זהב אולימפית.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט, גרמניה בשנת 1993 זכתה בולמרכה במדליית ארד בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:04.29 דקות, אחרי ליו דונג מסין (4:00.50 דקות) וסוניה או'סאליבן מאירלנד (4:03.48 דקות) ולא הצליחה להגן על תוארה.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה בולמרכה במקצה הראשון מתוך שניים בשלב חצי הגמר אחרונה ובמקום 23 הכללי בריצת 1500 מטר בתוצאה חלשה עבורה של 4:23.86 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4:09.96 דקות.
כיום, בולמרכה היא אשת עסקים וחברה בוועד האולימפי הבינלאומי.
פרוש פרז'וואלסקי
פרוש פרז'וואלסקי (שם מדעי: Urocynchramus pylzowi) היא ציפור שיר החיה והיא הציפור היחידה במשפחת האורוקינצ'רמיים (Urocynchramidae). למרות שמו של המין, הוא אינו שייך למשפחת הפרושיים. הוא קרוי ע"ש החקר הרוסי ניקולאי פרז'וואלסקי, שתיאר אותו לראשונה. בעבר הוא שויך למשפחת הפרושיים ולגיבתוניים. יש חוקרים שעדיין משייכים אותו למשפחות אלה.
אורכו של הפרוש 17 ס"מ והוא בעל זנב ארוך ורגליים קטנות. הראש קטן ובעל מקור שחור. צבע פלג הגוף העליון חום בהיר והתחתון ורוד. על פלג הגוף העליון והכנפיים ישנם פסים שחורים אופקיים לאורך כל האזור ונגמרים בזנב שמכיל 2 נוצות שחורות ועוד כמה אדומות. לזכרים ישנם נוצות צבעוניות יותר מהנקבות.
הוא חי בעיקר במזרח אסיה ובסין וגם בהרי ההימלאיה. תפוצתו היא בגובה 3,500-5,000 מ' והוא חי בזוגות מונוגמיים ברחבי היערות ההרריים.
לא ידוע עליו הרבה והוא לא נצפה כ"כ בטבע.
אלצ'ורה מנוקד
אלצ'ורה מנוקד (שם מדעי: Elachura formosa) היא ציפור שיר והיא הציפור היחידה במשפחת האלצ'וריים (Elachuridae). בעבר הוא השתייך לסוג Spelaeornis שבמשפחת הטימליים אך הופרד הן מהסוג והן מהמשפחה.
ציפור זו מצוי באזור דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה, בעיקר סביב הרי ההימלאיה.
זוהי ציפור באורך 10 ס"מ והיא בעלת נוצות חומות-לבנות אך מנומרת בשחור. הראש כהה יותר משאר הגוף ומזכיר מראה של גדרון והמקור צר ומכופף מעט. הכנפיים והזנב מעט אדמוניים ומעל הגב ישנם נקודות לבנות מעטות.
היא מצויה בין ענפי העצים שביערות הטרופיים והסובטרופיים ומצויה על העפים, בין הגזעים, בשיחים או בכרי דשא. היא ניזונה מחרקים שהיא מחפשת בין חורי העצים. מצב שימור הציפור הוא ללא חשש.
ויסטלר צהוב-כתף
ויסטלר צהוב-כתף (שם מדעי: Hylocitrea bonensis) היא ציפור שיר יחידה במשפחת ההילוסיטריים (Hylocitreidae). קרובה גנטית למשפחה מעובי ראש אליה שויכה בעבר, אך הופרדה למשפחה עצמאית. קרוביה הרחוקים הם הציצניתיים.
ציפור זו אנדמית ליערות הלחים של אינדונזיה באי סולאווסי. היא בעלת נוצות ירוקות, עיניים אדומות ומקור נוקשה. הגרון לבן והרגליים צהובות. האזור שמתחת הכנפיים צהוב והזנב חום. ציפור זו ניזונה מחרקים שהיא מוצאת ביערו וחיה בלהקות קטנות.
זוהי ציפור מונוגמית וטריטוריאלית.
דייוויד ג'. סקאל
'''דייוויד ג'. סקאל (באנגלית: David J. Skal'''; נולד ב-21 ביוני 1952) הוא היסטוריון אמריקאי חוקר תרבות שידוע בשל כתביו העוסקים בסרטי אימה ובספרות אימה.
ראשית חייו
סקאל, יליד  בגרפילד הייטס, אוהיו, למד עיתונאות באוניברסיטת אוהיו, ובעת לימודיו עבד כמבקר קולנוע וכמשנה לעורך בעיתון האוניברסיטה. ב-1974 סיים את לימודיו לתואר ראשון. לאחר שסיים את לימודיו, הוא מצא התמחות בעזרת הקרן הלאומית לאמנויות (National Endowment for the Arts) והיה למנהל השיווק של חברת הבמה של הרטפורד (Hartford Stage Company). לאחר מכן עבד ב-American Conservatory Theater בסן פרנסיסקו ובארגון Theatre Communications Group בניו יורק. במהלך שות ה-80 חיבר סקאל שלושה ספרי מדע בדיוני: Scavengers (1980), When We Were Good (1981), ו-Antibodies'' (1988).
ספרי עיון
ספר העיון הראשון שכתב סקאל היה Hollywood Gothic: The Tangled Web of Dracula from Novel to Stage to Screen (1990; "גותיות הוליוודית: הרשת הסבוכה של דרקולה, מספר למחזה לסרט"). הספר דן בעיבודים השונים לספרו של ברם סטוקר "דרקולה" (1897), והמקום שתופסת דמות הערפד בתרבות הפופולרית. חלק גדול מהספר מוקדש למאמצים שהקדישה אלמנתו של סטוקר פלורנס להגנה על זכויות היוצרים של בעלה. הספר אף כולל את הניתוח המחקרי המעמיק הראשון שנעשה לגרסה הקולנועית של "דרקולה" משנת 1931 בשפה הספרדית. קתלין קווין מהניו יורק טיימס שיבחה את הספר Holywood Gothic, וכתבה: "סקאל מתחקה אחר הערפד הפופולרי ביותר של טרנסילבניה בהרבה שנינות ובכישורים בלשיים מעולים". קנת' טוראן מלוס אנג'לס טיימס תיאר את הספר "שנון ומקיף" ואף הוסיף הערה עוקצנית המתייחסת למועד הפצתו של הספר בחנויות כשכתב ש"ניתן היה להשתקע בספר הרבה אחרי שכל אותם מבקרי ה'תעלול-או-ממתק' כבר הלכו לדרכם". ב-2004 כתב דייוויד קולטון מה-USA Today כי הספר "הפך לאחד מספרי החובה בתחום" ו"[העלה] את הסטנדרטים במחקר יצירות האימה".
ב-1993 הוציא סקאל לאור את ספר העיון השני שלו, The Monster Show: A Cultural History of Horror ("מופע המפלצות: היסטוריה תרבותית של האימה"). בספר זה מנתח סקאל את תולדות סרטי האימה, ומותח קווי דמיון בין הסרטים לבין משברי התרבות בתקופת עשייתם או הפצתם, למשל מלחמת העולם הראשונה, מלחמת העולם השנייה, הסערה הציבורית סביב התרופה הפגומה תלידומיד ומגפת האיידס. מ.ל. לייק מהסיאטל פוסט-אינטליג'נסר (Seattle Post-Intelligencer) תיאר את הספר כ"חוויה אינטלקטואלית מושלמת בעבור חובבי התחום לסוף שבוע של הלווין". סטפן ז'מיאנוביץ (Stefan Dziemianowicz) מהוושינגטון פוסט סבר שכמה מהטיעונים שהציג סקאל היו "קלושים למדי", אך הוסיף כי הספר כמכלול "מגיש הוכחה משכנעת לכך שכדי להבין תרבות לעומקה, עליך להכיר את פחדיה".
ב-1995 יצא לאור הספר Dark Carnival: The Secret World of Tod Browning, Hollywood's Master of the Macabre ("קרנבל אפל: עולמו הסודי של טוד בראונינג, אומן היצירה המקברית של הוליווד"), שחיבר סקאל יחד עם אליאס סבאדה. הספר Dark Carnival היה הביוגרפיה הראשונה באורך מלא שנכתבה על חייו של טוד בראונינג, שנודע בעיקר בתור הבמאי של הסרטים "פריקס" (1932), "דרקולה" (1931) בכיכובו של בלה לוגוסי וכן כמה סרטים בכיכובו של לון צ'ייני. מרטין פ. נורדן כתב על הספר בכתב העת האקדמי Journal of Popular Film & Television כי הוא מציג "ניתוח מעמיק ומרתק של אחד מבמאי סרטי הפולחן הראשונים של אמריקה". סטיבן א. אלפורד מהיוסטון כרוניקל (Houston Chronicle) כתב כי "הספר Dark Carnival מצליח להשיב את המוניטין האבוד של אחד מהדמויות החריגות של הוליווד, שהושלך מזמן לתהום הנשייה".
ספרים בולטים אחרים שפרסם סקאל הם V Is for Vampire: The A to Z Guide to Everything Undead ("ע' זה ערפד: המדריך השלם מא' ועד ת' לכל האל-מתים"; 1996), Screams of Reason: Mad Science and Modern Culture ("צעקות של היגיון: מדע מטורף והתרבות המודרנית"; 1998), Death Makes a Holiday: A Cultural History of Halloween ("המוות חוגג לו חג: היסטוריה תרבותית של ליל כל הקדושים"; 2002) ו-Claude Rains: An Actor's Voice ("קלוד ריינס: קולו של שחקן"; 2008). סקאל אף היה שותף לעריכה של "המהדורה הביקורתית של נורטון" (של חברת ההוצאה W. W. Norton & Company) שנכתבה ב-1997 על ספרו של ברם סטוקר "דרקולה". כמו כן הוא קיבץ מגוון סיפורי ערפדים לכדי אנתולוגיה בשם Vampires: Encounters with the Undead ("ערפדים: מפגשים עם האל-מת") שיצאה לאור בשנת 2001.
פעילות נוספת
סקאל הופיע במספר תוכניות "ספיישל" בטלוויזיה, למשל במיני-סדרה The 100 Scariest Movie Moments ("100 הרגעים המפחידים ביותר בקולנוע") וב-The Perfect Scary Movie ("סרט האימה המושלם"). הוא תרם לכמה מארזי DVD קטעי תעודה הכלולים בתוספות המיוחדות, וכן רצועות פרשנות בערוץ השמע, למשל בסרטים "דרקולה" (1931), "פרנקנשטיין" (1931), "האיש הבלתי נראה" (1932), "פריקס" (1932), "כלתו של פרנקנשטיין" (1935), "האדם-זאב" (1941), "אבוט וקוסטלו פוגשים את פרנקנשטיין" (1948), "היצור מהלגונה הכחולה" (1954) ו"אלים ומפלצות" (1998).
סקאל אף הופיע בסרט התיעודי Wrangler: Anatomy of an Icon ("ורנגלר: אנטומיה של אייקון תרבותי"; 2008), שבו הוא דן מנקודת מבט של מבקר תרבות הומו, בהשפעה התרבותית שהותיר כוכב סרטי הפורנוגרפיה ההומו ג'ק ורנגלר.
ישיבת כנסת הגדולה
ישיבת כנסת הגדולה היא ישיבה גדולה המשתייכת לזרם החרדי ליטאי. הישיבה שוכנת במודיעין עילית.
הישיבה הוקמה בשנת תשנ"ו על ידי רבי הלל זקס ששימש כראש הישיבה עד לפטירתו בשנת תשע"ה. לאחר פטירתו מונה בנו הרב יצחק זאב זקס (חתנו של הרב צבי רוטברג) למלא את מקומו.
יסוד הישיבה
הישיבה נוסדה בשנת תשנ"ו (1996) על ידי הרב הלל זקס, שכיהן עד אותה תקופה כראש ישיבת חברון כנסת ישראל ופרש עקב חילוקי דעות עם מנהל הישיבה. בהקמתה, התבססה הישיבה על גרעין מתלמידיו של הרב זקס מישיבת חברון, בצירוף בחורים נוספים מישיבות שונות.
הישיבה משתייכת לזרם החרדי ליטאי. סביב הישיבה התפתחה קהילה פנימית של תלמידים הנוהגים על פי שיטת הרב זקס, שבחלקה שונה במעט מהנוהג בעולם הישיבות הקלאסי. כך, לדוגמה, הורה הרב זקס לתלמידיו שלא להצביע בבחירות לכנסת. כמו כן, הרב זקס התנגד לתופעות רבות אחרות שהיו מצויות בעולם החרדי הקלאסי, לעיתים אף התבטא כנגד מנהיגי הציבור החרדי.
הישיבה נחשבת לבעלת גישה פתוחה ביחס לעולם הישיבות הליטאי, לדוגמה בכך שאינה מתנגדת להוצאת רישיון נהיגה על ידי תלמידי הישיבה. עם זאת, הישיבה נחשבת כקיצונית מאוד ביחס למספר תופעות, היא אינה מאפשרת החזקת סמארטפונים בקרב הבחורים ועיתונים מכל סוג, אף עיתונים חרדים.
מוסדות נוספים
בישיבה, כולל אברכים המונה כ-120 אברכים, המיועד בעיקר לבוגרי הישיבה. זאת בנוסף למספר כוללים נוספים שנפתחו בסמוך לישיבה.
בשנת תשע"ג (2013) נפתחה על ידי הישיבה, הישיבה לצעירים מדרש יוסף מאיר - כנסת הגדולה, בראשה עומד הרב מרדכי ברגמן, נכדו של הרב זקס ובוגר הישיבה. הישיבה לצעירים פונה בעיקר לבניהם של בוגרי הישיבה המשתייכים לקהילה. הישיבה הקטנה ממוקמת בשכונת נאות הפיסגה.
במשך השנים נפתחה בישיבה קרן צדקה (צדקת הלל) שתומכת בבני הקהילה הזקוקים לעזרה ובחתנים בני הישיבה, וכן ארגון עזר ליולדות. ר' הלל הדגיש מאוד את עבודת החסד בקרב תלמידיו ובקהילה ישנם ארגוני חסד רבים.
לקראת שנת הלימודים תש"פ, נפתח בסמוך לישיבה תלמוד תורה "מדרש מאיר" הפונה בעיקר לבניהם של בוגרי הישיבה וכן לאוכלוסייה צעירה מכל רחבי העיר.
לקראת שנת הלימודים תשפ"ב נפתחה מכינה לישיבה קטנה הפונה לבני בוגרי הישיבה בנשיאותו של הרב ר' צבי שטוב.
החל משנת תשע"ה (עת החל הרב יצחק זאב זקס לכהן בראשות הישיבה) החלה הישיבה לפתוח כוללים רבים נוספים ברחבי הארץ לבני הקהילה שאינם מתגוררים במודיעין עילית, בהם מוסר ראש הישיבה שיעורים פעם בשבוע. בראשות הכולל בירושלים עומד הרב מנחם מנדל זקס (בנו הצעיר של רבי הלל). ובשנת תשפ"א נפתח כולל ערב נוסף בעיר בית שמש.
קהילות נוספות של בוגרי הישיבה נפתחו בעיר חריש ובעיר מעלות.
טרוי דונהיו
טרוי דונהיו (באנגלית: Troy Donahue; 27 בינואר 1936 - 2 בספטמבר 2001) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, אליל הנוער בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60.
חייו
הוא הוחתם על ידי חברת האחים וורנר והופיע בסרטים: "פאריש" (1961), "הכל אודות אהבה" (1962) והמערבון "על גבורה ואהבה" (A Distant Trumpet) (1964), שם שיחק עם סוזן פלאשט, שהייתה אשתו למשך מספר חודשים. בשיא הצלחתו הופיע בסדרת הטלוויזיה Surfside Six ברשת ABC.
כאשר הסוגה הקולנועית של סרטי הנעורים דעכה, החלה גם הקריירה שלו לשקוע. ב-1965 הוא פוטר מ"האחים וורנר" והחל לשקוע בהתמכרות לסמים קשים ולאלכוהול. תקופה מסוימת היה חסר בית והתגורר בסנטרל פארק בניו יורק.
לאחר תהליך גמילה, הופיע בתפקידים קטנים במספר סרטים. ב-1974 שיבץ אותו פרנסיס פורד קופולה בתפקיד קטן בסרט "הסנדק 2", שם גילם דמות בשם מרל ג'ונסון, שמו המקורי. ב- 1990 שיחק בסרט נער שוליים בתפקיד אביו של גיבור הסרט.
נפטר מהתקף לב בגיל 65, ב-2001.
דוני בראסקו
דוני בראסקו (באנגלית: Donnie Brasco) הוא סרט דרמה וסרט פשע אמריקאי משנת 1997, בבימויו של מייק ניואל ובכיכובם של אל פאצ'ינו וג'וני דפ.
הסרט מבוסס על סיפורו האמיתי של ג'וזף (ג'ו) פיסטון (דפ), סוכן סמוי של ה-FBI שחדר למשפחת הפשע "בונאנו" בניו יורק במהלך 1970, בשם הבדוי 'דוני בראסקו', הידוע בתור "איש התכשיט".
הסיפור מגולל את סיפורו של סוכן FBI (דפ) אשר מתחזה לסוחר יהלומים, כדי לחדור לתוך משפחת מאפיה מסוכנת, אך מוצא את עצמו מעורב עמוק מדי במשפחה, והגבול בין חייו האישיים וזהותו הבדויה הולך ומטשטש.
הסרט היה מועמד לפרס האוסקר בקטגוריית התסריט המעובד הטוב ביותר.
הסרט זכה להצלחה בקופות והרוויח $124.9 מיליון דולר ולביקורות אוהדות מצד מבקרי הקולנוע.
עלילה
דוני בראסקו הוא למעשה ג'ו פיסטון, סוכן FBI סמוי. אשתו שונאת את עבודתו, ובני הזוג חווים ויכוחים לאורך כל הסרט. בבית, התנהגותו של דוני הופכת להיות יותר ויותר כמו הפושע שהוא מתיימר להיות. בעקבות הצלחת חדירתו של דוני למאפיה, דין בלנפורד מוושינגטון, מתעניין במקרה. הוא מבקש מדוני לשלב סוכן FBI ממיאמי, ריצ'רד "ריצ'י", לתוך המבצע. דוני מסרב אבל משכנע את סוני בלאק והצוות להיפגש עם ריצ'י במיאמי.
כשהסרט מתקדם מופיע הציטוט הידוע מאחת התגרות האחרונות בין דוני ואשתו אשר הופכת לפיזית. דוני מכה את אשתו ואז הוא מתחרט: "אני לא הופך להיות כמוהם, מגי, אני הם".
ויקרס ולינגטון
ויקרס ולינגטון (באנגלית: Vickers Wellington) היה מפציץ בינוני דו מנועי ארוך טווח מתוצרת בריטניה שתוכנן באמצע שנות ה-30 בידי חברת ויקרס-ארמסטרונגס. בתחילת מלחמת העולם השנייה שימש המטוס כמפציץ הלילה העיקרי ב-RAF, בטרם הוחלף במטוסים ארבעה-מנועיים כבדים יותר מסוג האוורו לנקסטר. המטוס המשיך בשירות במשימות אחרות, במיוחד ככלי לוחמה כנגד צוללות. הוא היה המפציץ הבריטי היחיד שייצורו נמשך לאורך כל שנות המלחמה.
הוולינגטון הוא אחד משני מפציצים בריטים מהתקופה אשר נקראו על שם ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון, השני הוא הויקרס ולסלי.
מלכילון
מלכילון (שם מדעי: Regulus) הוא סוג של ציפור שיר ממשפחת הסבכיים ובעבר נחשב לסוג בעל משפחה עצמאית (Regulidae). שם מלכילון ניתן עקב הפולקלור האירופי הרואה בו את מלך העופות (עקב הכתר שעל ראשו).
מאפיינים
ציפור זו נפוצה ברחבי אירואסיה ובאמריקה הצפונית ביערות ואזורי שיחים בהם הם מצויים רוב הזמן. הם צדים חרקים שונים.
בישראל מצויים המינים: מלכילון לבן גבות ומלכילון אורנים.
1922 בספורט
המשחקים העולמיים לנשים
המשחקים העולמיים לנשים נערכו בפריז שבצרפת.
גביע דייוויס
נבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית ניצחה את נבחרת אוסטרליה עם התוצאה 5:0
ברזיל
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
קבוצות שנוסדו
ספרטק מוסקבה
שחייניות
6 במאי בבריסל, בלגיה - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:34.6 דקות 4 באוקטובר באנטוורפן, בלגיה - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:31.4 דקות 4 באוגוסט באינדיאנפוליס, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:53.2 דקות 19 באוגוסט בניו יורק, ארצות הברית - שיא עולם ראשון במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 25:06.6 דקות
שחיינים
9 באפריל בסטוקהולם, שוודיה - שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:11.8 דקות 22 ביוני בניו הייבן, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:06.6 דקות 9 ביולי - באלמדה, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 58.6 דקות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מהר יותר מדקה. 26 במאי - בהונולולו, ארצות הברית - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:15.6 דקות 12 בנובמבר באמסטרדם, הולנד - שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:54.4 דקות
צטיים
צטיות (שם מדעי: Cettiidae) היא משפחה מסדרת ציפורי שיר ששויכה בעבר למשפחת הסבכיים אך הועברה לקבוצה עצמאית, אך ישנם חוקרים שאינם מכירים באבחנה.
מאפיינים
לצטיות צבעים חומים והם חיות בעולם הישן בחורשים, ביצות, ערבות ובאזורים יבשים יותר וגם ביערות טרופיים. הם חיים באפריקה, אירואסיה ובאוסטרליה.
אלו ציפורים קטנות יחסית הדומות לסבכי, בעלות מקור כתום קצר, ראש גדול רגליים קטנות. הם קוראים בקול ומצויים בין ענפים או גבעולים שונים. תזונתם העיקרית היא מחרקים אותם הם מחפשים בין הגבעולים. הם פעילים מעלות השחר עד הערב.
בישראל נמצא המין צטיה שהיא ציפור יציבה.
סוגים
המינים Pholidornis rushiae ו-Hylia prasina מופיעים לעיתים כמשפחה נפרדת עצמאית - היליים. עם זאת מרבית החוקרים רואים בהם מינים יחידים במשפחת הצטיות או הסבכיים.
PP-19 Bizon
PP-19 Bizon הוא תת מקלע רוסי שנוצר בחברת Izhmash. הפיתוח של הנשק התחיל בשנת 1990 על ידי ויקטור קלשניקוב (בנו של מיכאיל קלשניקוב) ועל ידי אלכסי דרגונוב (בנו של יבגני דרגונוב).
PP-19 Bizon פותח לפי בקשת משרד הפנים הרוסי, והוא מיועד בעיקר ליחידה ללוחמה בטרור (ספצנאז) ויחידות לאכיפת חוק.
המשכוכית
המשכוכית (באנגלית: Bellwether) הוא רומן קומי דרמטי מאת קוני ויליס, שיצא לראשונה בשנת 1996. הרומן היה מועמד לפרס נבולה לרומן הטוב ביותר לשנת 1997.
מבוא לעלילה
גיבורת הספר, ד"ר סנדרה פוסטר, חוקרת אופנות. החברה המעסיקה אותה, חברת "היי-טק", רוצה לדעת כיצד לחזות אופנות, וזאת על מנת ליצור אופנה בעצמה. בזמן שד"ר פוסטר לומדת ומנתחת אופנות בשיטתיות, חברת "היי-טק" בעצמה עוברת שטף של אופנות ניהול. במקביל, ההנהלה מעוניינת שאחד החוקרים בחברה יזכה ב"מענק נייבניץ" המסתורי - פרס דמיוני, המוענק ללא קריטריון ברור, בדומה למענק המצוינות של תוכנית עמיתי מקארתור. במקביל, על העובדים להאבק בכאוס שנוצר בעקבות גיוסה של "המזכירה מהגיהנום".
עלילה
החוקרים מבצעים ניסויים בכבשים, לאחר שלמדו שהן מובלות על ידי "משכוכיות". אלו הן כבשים שהן "בלתי ניתנות להבחנה משאר הכבשים שבעדר, אלא שהן מעט יותר חמדניות, מעט יותר מהירות, מעט יותר רעבות, מעט לפני העדר". באופן דומה, מי שמתחיל אופנות חדשות הם אנשים אשר, מבלי לדעת זאת, הם קצת לפני העדר.
בספר זה ויליס נותנת גרסה משלה לסיפור של רוברט בראונינג בשם "Pippa Passes". בסיפורו של בראונינג, אשר מוזכר באופן מפורש ב"המשכוכית", פיפה, נערה חייכנית, עוברת ליד אנשים בכפר משפיעה על כולם לטובה. בסיפורה של ויליס, ה"מזכירה מהגיהנום" פליפ, משפיעה גם היא על כל הסובבים אותה, אם כי לא בשמחה ולא תמיד לטובה.
קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד
קרל אברהרד הרווארת פון ביטנפלד (בגרמנית: Karl Eberhard Herwarth von Bittenfeld; 4 בספטמבר 1796 – 2 בספטמבר 1884) היה גנרל-פלדמרשל גרמני אשר לחם בצבא הפרוסי במלחמות הנפוליאוניות ובמלחמות איחוד גרמניה.
ביוגרפיה
ביטנפלד נולד בעיר ורטר שבתורינגיה ב-4 בספטמבר 1796. הוא היה נצר למשפחה פרוסית עתיקת יומין אשר נזכרת במסמכים כבר משנת 1246. אביו היה הגנרל יוהאן אברהרד ארנסט הרווארת פון ביטנפלד (1753–1833), אשר לחם בשורות הצבא הפרוסי במלחמות צרפת המהפכנית ובמלחמות הנפוליאוניות. אמו הייתה יוהנה פרדריקה אוגוסטה פון ארנסטדט (1765–1851), ושני אחיו היו הגנרלים הנס הרווארת פון ביטנפלד (1800–1881) ופרידריך הרווארת פון ביטנפלד (1802–1884).
פון ביטנפלד התגייס לצבא הפרוסי כמוסקטר ב-15 בפברואר 1811. בין השנים 1813-1815 הוא לחם במלחמת הקואליציה השישית (הידועה בגרמניה בשם "מלחמת השחרור"), והועלה לדרגת לויטננט. הוא השתתף בקרבות ליצן, דרזדן, לייפציג ופריז. בשנת 1835 הועלה לדרגת מיור, ובשנת 1839 מונה למפקד רגימנט החי"ר ה-1 של המשמר, ונטל עמו חלק חשוב בדיכוי מהפכת מרץ 1848 בברלין, שפרצה במסגרת אביב העמים. בשיאה של המהפכה, ללילה אחד בין 18 ל-19 במרץ מונה פון ביטנפלד למפקד הטירה המלכותית. בשנת 1850 קיבל פיקוד על בריגדת החי"ר ה-16. בשנת 1852 הועלה לדרגת גנרל-מיור, ובשנת 1854 מונה למפקד המבצר של מיינץ.
בשנת 1856 הועלה לדרגת גנרלוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-7. בשנת 1860 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וקיבל את הפיקוד על הקורפוס ה-7 (הווסטפלי). בשנת 1864 מונה לראש מטהו של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה. הוא לחם עם הקורפוס שבפיקודו במלחמת שלזוויג השנייה, וב-29 ביוני 1864, הביס את הדנים בקרב אלס שהיה הקרב הגדול האחרון של המלחמה. על פעולותיו, עוטר בעיטור הפור לה מריט. ב-21 באוגוסט קיבל את צלב האבירים של המסדר הצבאי של מריה תרזה מטעם האימפריה האוסטרית.
ב-29 ביוני 1865 מונה למפקד הקורפוס ה-8. עם פרוץ מלחמת אוסטריה–פרוסיה מונה למפקד ארמיית האלבה שכללה את הקורפוסים ה-7 וה-8. הארמייה שלו נעה אל ממלכת סקסוניה לצד הארמייה הראשונה בפיקודו של הנסיך פרידריך קרל, וכבשה את דרזדן. ב-22 ביוני 1866 נעה הארמייה שלו אל בוהמיה, וכבשה את רומבורק וסלוקנוב ללא קרב. הוא הביס אות האוסטרים במספר קרבות, ונטל חלק חשוב בקרב קניגרץ שהכריע את המלחמה. לאחר המלחמה הוחזר לפקד על הקורפוס ה-8, ומאוחר יותר הועבר לפקד על המחוז הצבאי ה-7. מ-1867 עד 1870 הוא היה חבר ברייכסטאג של הקונפדרציה הצפון-גרמנית. הוא לא פיקד על כוחות במלחמת צרפת–פרוסיה, אולם מילא תפקידי ניהול ומטה חשובים. בשנת 1871 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל.
עוד באותה שנה הוא פרש מהצבא וחי בבון עד מותו ב-2 בספטמבר 1884 יומיים לפני יום הולדתו ה-88.
משפחתו
ב-23 במאי 1823 נישא ביטנפלד לאשתו הראשונה, קרולינה שולצה, אשר מתה ב-2 במאי 1828 בלי שילדה לו ילדים. ב-22 ביוני 1831 הוא נישא לסופי פון שולטן, בתו של הגנרל הפרוסי וילהלם פון שולטן. היא ילדה לו חמש בנות, וארבעה בנים שכולם שרתו בצבא הגרמני והגיעו לדרגות בכירות.
פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר
פרס האוסקר לעריכה הטובה ביותר (באנגלית: Academy Award for Best Film Editing) הוא אחד מהפרסים השנתיים של האקדמיה האמריקאית לקולנוע, אשר מוענק החל משנת 1934 על עריכה קולנועית. קיימת התאמה מסוימת בין הפרס לבין פרס האוסקר לסרט הטוב ביותר: מאז שנת 1981, כל סרט שנבחר כסרט הטוב ביותר היה מועמד גם לפרס על העריכה. בנוסף, כשני שלישים מזוכי פרס הסרט הטוב ביותר זכו גם בפרס על העריכה.
הזוכים בפרס הם רק העורכים הראשיים שמוזכרים בכתוביות הסיום, ועורכים נוספים כגון עורכי פיקוח לרוב לא זכאים לפרס. המועמדויות לפרס נקבעות על ידי הצבעה של חברי סניף העריכה של האקדמיה (שכלל 233 חברים ב-2008), בה כל חבר יכול להצביע עד לחמישה סרטים לפי העדפתו. כאמור, חמשת הסרטים המובילים בהצבעה נקבעים כמועמדים לפרס. הסרט הזוכה נבחר בהצבעה נוספת, בה משתתפים כל החברים הפעילים באקדמיה (תהליך הפוך למעשה מזה של האקדמיה הבריטית - באפט"א, עבור פרס באפט"א לקולנוע).
אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה
אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה (בספרדית: Alfonso VIII de Castilla; 11 בנובמבר 1155 - 5 באוקטובר 1214) היה מלך קסטיליה בין השנים 1158–1214.
ביוגרפיה
אלפונסו השמיני נולד ב-11 בנובמבר 1155 לסנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה ולבלאנקה מנווארה, בתם של גרסיה רמירס, מלך נווארה ושל מרגרט מל'אגל.
בשנת 1158 מת אביו סנצ'ו השלישי, מלך קסטיליה, ואלפונסו עלה לשלטון במקומו. בתחילת שלטונו התמרדה נגדו האצולה, ואלפונסו נאלץ להילחם כנגד טוענים אחרים לכתר. בשנת 1187 סיכם אלפונסו עם פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על נישואי ילדיהם קונרד השני, דוכס שוואביה עם ברנגלה, מלכת קסטיליה, אולם לבסוף הנישואים לא נערכו. אלפונסו נלחם במשך תקופה ארוכה בבן דודו אלפונסו התשיעי, מלך לאון, ובשנת 1197 השיא את בתו ברנגלה, מלכת קסטיליה לאלפונסו התשיעי, על מנת לסיים את הסכסוך. בשנת 1200 תבע אלפונסו את דוכסות גסקוניה מגיסו ג'ון, מלך אנגליה, בטענה שהובטחה לו כנדוניה עם נישואיו לאלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה.
אלפונסו השמיני ואשתו אלינור הפכו את האלקסר של סגוביה למקום מגוריהם העיקרי, ובימיהם החלו העבודות לבנייתו של מבצר האבן הקיים כיום.
פועלו במסגרת "הרקונקיסטה"
בשנת 1195 ניצל אלפונסו את פקיעת הסכם שביתת הנשק עם המוסלמים, את מחלתו של אבו יוסוף יעקוב אל מנסור ואת העובדה שמושל אל-אנדלוס (אחיו של אל מנסור) יצא מהפרובינציה הספרדית למרוקו כדי לתפוס את השלטון; ונע בראש צבא נוצרי מאוחד לכיוון אל-אנדלוס. אך אל מנצור הגיב במהירות, מחץ את ההתנגדות מבית ונחת עם צבאו על חופי ספרד; הצבאות נפגשו לא רחוק מטולדו ובקרב הקשה הובסו הנוצרים, הצבא הקסטיליאני הושמד ואיתו רוב האצילים. הצבא המוסלמי סבל אבדות כבדות בקרב ולכן לא היה יכול לנצל את ההצלחה ולעלות על טולדו; וכן לא יכול היה לצאת למסעות עונשין לאחר מכן להזדמנות להרחבת תחומי ההשפעה של הח'ליפות. בשנת 1211 חצה מוחמד אל נאסר את מיצרי גיברלטר עם צבא גדול והצליח להדוף את הנוצרים מגבולות אל-אנדלוס.
לבקשתם של שליטי הנסיכויות הנוצריות בחצי האי האיברי, הכריז האפיפיור אינוקנטיוס השלישי על מסע צלב נגד המוסלמים; בספרד נוצרה ברית של ארבעה מלכים נוצרים מקסטיליה, אראגון, נווארה ופורטוגל; ובשנת 1212 נפגשו הצבאות בפיקוד אלפונסו בקרב לאס נאווס דה טולוסה שנערך בסיירה מורנה שבספרד, לפני הקרב ערכו הנוצרים פרעות בקהילה היהודית הקטנה של טולדו. הנוצרים תקפו את המחנה המוסלמי בהפתעה, הח'ליף ברח וצבאו הושמד. הניצחון נתן דחיפה משמעותית למאמצים של הנסיכויות הנוצריות להדוף את המוסלמים מכל ספרד; מבצרים חשובים על גבול אנדלוסיה נתפסו לאחר הקרב והיוזמה עברה לידי הנוצרים.
פעילות פנים ממלכתית
בשנת 1202 העניק המלך אלפונסו השמיני צ'ארטר עירוני לעיר מדריד שהסדיר את פעילות המועצה העירונית, שסמכויותיה הורחבו עוד יותר בשנת 1222 על-ידי המלך פרננדו השלישי.
במאות ה-12 ו-ה-13 ואיאדוליד גדלה במהירות הודות לזכויות היתר שניתנו בידי אלפונסו השמיני ואלפונסו העשירי, שניהם מלכי קסטיליה, ולאכלוס האזור מחדש לאחר הרקונקיסטה. תחת פעילות זו הורחבה החומה שנבנתה על ידי המוסלמים במאה ה-11 בעיירה בחאר במהלך במאה ה-12 לבקשת המלך אלפונסו השמיני.
בנוסף לכך בשנות מלכותו נתן מעמד של עיר בצו המלך למספר ערי חוף בקטנבריה דוגמת סנטיאנה דל מאר וסן ויסנטה דה לה בארקרה.
מותו ומורשתו
ב-5 באוקטובר 1214 מת אלפונסו השמיני בגוטרייה-מוניוס, ובנו אנריקה הראשון, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו.
מרוב צער חלתה אישתו אלינור ומתה בבורגוס 28 ימים לאחר מכן, ב-31 באוקטובר.
בתרבות
אלפונסו השמיני הוא מגיבורי ספרו של ליון פויכטוונגר היהודיה מטולדו המתאר סיפור אהבה טראגי בנו לרחל, ביתו של יועצו היהודי.
משפחתו
בשנת 1177 התחתן אלפונסו עם אלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
אלן (סדרת טלוויזיה)
הסדרה מתמקדת ביחסיה של אלן מורגן עם חבריה המוזרים, המשפחה שלה ובעיות של חיי היומיום. מורגן יצאה מהארון בפרק "The Puppy Episode" משנת 1997. אירוע זה קיבל חשיפה תקשורתית רבה והצית מחלוקת ציבורית בארצות הברית.
שיר הנושא של הסדרה (החל מעונה 3 ואילך) "So Called Friend" מבוצע על ידי להקה סקוטית בשם Texas. בדיחה חוזרת שהופיעה בעונות 3–4 היא שכתוביות הפתיחה משתנות מפרק לפרק (לעיתים קרובות, עם שירה וריקודים), כתוצאה מהחיפוש המתמשך של אלן לפתיח המושלם.
תורת הכנף הדקה
תורת הכנף הדקה היא ענף בתורת האווירודינמיקה. היא פישוט לתורת הכנפיים שקושרת את זווית התקיפה לכוח העילוי עבור זרימה לא צמיגה בזורם בלתי-דחיס. היא פותחה על ידי המתמטיקאי הגרמני-אמריקאי מיכאל מקס מונק, ולאחר מכן לוטשה על ידי האווירודינמיקאי הרמן גלאורט ואחרים ב-1920. התאוריה מניחה זרימה אידיאלית, דו-ממדית, סביב כנף דקה. ניתן לדמות את פרופיל הכנף לפרופיל בעל עובי אפס ומוטת כנפיים אינסופית. תורת הכנף הדקה הייתה מאוד מקובלת בעבר משום שסיפקה בסיס תאורטי יציב למאפיינים עיקריים של כנף תחת השפעת זרימה דו-ממדית: המרכז האווירודינמי נמצא במרחק רבע מיתר אווירודינמי משפת התקיפה, בנקודה זו מתקיים
*מרכז הלחץ הוא הנקודה שבה הלחץ מכל הכיוונים זהה
מינוחים - פרופיל אווירודינמי
מרכז אווירודינמי – הנקודה שבה המומנט, שנוצר כתוצאה מהכח האווירודינמי הפועל על הכנף, לא משתנה עקב כח העילוי. המומנט המחושב ביחס לנקודה זו אינו תלוי בזווית ההתקפה. שפת התקפה - הנקודה הקדמית ביותר של הכנף, הנקודה שפוגשת ראשונה את הזרימה על הכנף. שפת הזרימה - הנקודה האחורית ביותר של הכנף, הנקודה שבה המשטח העליון והמשטח התחתון נפגשים. מיתר אווירודינמי - קו ישר משפת התקיפה לשפת הזרימה. קו העקימון – קו שנמצא במרחק שווה מהמשטח העליון ומהמשטח התחתון של פרופיל הכנף. קימור מקסימלי - הגובה הגדול ביותר של קו העקימון מהמיתר האווירודינמי. עובי הפרופיל - המרחק הגדול ביותר בין המשטח העליון והתחתון. קו אפס-עילוי - הקו שאם הכנף נעה במקביל אליו, לא פועל עליה כח עילוי. עבור פרופיל סימטרי קו זה מתלכד עם המיתר האווירודינמי. זווית התקפה - הזווית הנוצרת בין הזרימה המציפה את הכנף ובין המיתר האווירודינמי עבור פרופיל כנף סימטרי, ובין קו האפס-עילוי עבור פרופיל קמור.
מקדמים אווירודינמיים
בדומה לכל גוף הנע בזורם, ניתן להגדיר את מקדמי הגרר והעילוי של כנף מקדם העילוי
מקדם הגרר
מקדם המומנט
l – עילוי ליחידת אורך d – גרר ליחידת אורך m_{LE} – המומנט הפועל בשפת התקיפה עקב כוחות העילוי ליחידת אורך c – אורך המיתר האווירודינמי
דרך נוספת להגדיר את מקדם העילוי היא לפי זווית ההתקפה. עבור פרופיל סימטרי:
עבור פרופיל קמור:
מידול כנף בעזרת זרימה פוטנציאלית
הכנף ממודלת כקו. קו זה הוא קו העקימון y_c(s), שיוצר ערבוליות \gamma(s) לאורך הישר s. תחת הנחת קוטה, הערבוליות בשפת הזרימה היא אפס. מאחר שהכנף דקה, ניתן להשתמש בקואורדינטה x במקום ב-s, וניתן להניח כי כל הזוויות הן זוויות קטנות. מחוק ביו-סבר, ערבוליות זו יוצרת שדה זרימה w(x)
כאשר x היא קואורדינטת המיקום שבו נוצרת המהירות המושרת ו-ξ היא קואורדינטת המיקום של אלמנט הערבוליות היוצר את המהירות. c הוא אורך המיתר האווירודינמי של הכנף. מאחר שאין זרימה בכיוון הניצב למשטח הכנף, w(x) צריך לאזן את המהירות כתוצאה מהמהירות החיצונית U_\infty.
U_\infty – מהירות הזרימה המציפה α – זווית ההתקפה \gamma(\xi) – עוצמת הערבול y_c(x) – קו העקימון – זווית קו העמימון
ניתן לפתור את המשוואה ולקבל ביטוי עבור \gamma(x) אם נציב את הקשר הבא
ולקבל את הפתרון כטור פורייה
את המקדמים ניתן למצוא ולקבל
נציב את הביטוי ל-
לפי השערת קוטה-ג'ייקובסקי
מכאן נקבל כי לכל פרופיל כנף מתקיים
ניתן לקבל את הביטוי למקדם העילוי כאשר זווית ההתקפה היא אפס, כלומר שהכנף נעה במקביל למהירות המציפה
בנוסף, נוכל לקבל את הזווית שבה מקדם העילוי הוא אפס
חישוב מקדם הגרר תלוי רק במקדמים של שני האיברים הראשונים של הטור
המומנט שהערבוליות יוצרת על שפת ההתקפה יהיה
המומנט על שפת התקיפה תלוי רק במקדמים של שלושת האיברים הראשונים של הטור
נחשב את מרכז הלחץ, הנקודה שאם נשים בה את כח העילוי תתן לנו פרופיל מומנט זהה. נדרוש
נקבל
מקדם הגרר על כנף יהיה מורכב מגרר מושרה, הנגרם כתוצאה מהעילוי. ומגרר שיורי, הנוצר בגלל הצורה של הכנף.
C_{D_0} – גרר שיורי e – קבוע המתאר את צורת הכנף A_r – כמה הכנף ארוכה ביחס למיתר האווירודינמי
דוד
דָּוִד או דָּוִד הַמֶּלֶךְ או דָּוִד בֶּן יִשַׁי או בֶּן יִשַׁי (מכונה גם נְעִים זְמִירוֹת יִשְׂרָאֵל)  (1040 לפני הספירה – 970 לפני הספירה), הוא דמות מקראית, מלכהּ השני של ממלכת ישראל המאוחדת (אחרי שאול המלך), ומייסדה של שושלת בית דוד ששלטה בממלכת יהודה במשך למעלה מ-400 שנה לאחר מותו עד חורבן בית המקדש הראשון. התיאורים התנ"כיים השונים, מייחסים לדוד כיבוש חבלי ארץ נרחבים בצפון ארץ ישראל ובמערבה.
דמותו ופועלו של דוד תפסו מקום חשוב במסורת היהודית ובפולקלור, והוא נחשב לדמות מופת ולאחד מגדולי האומה. בקבלה נמנה דוד עם אחד מ"ארבעת רגלי המרכבה לשכינה", שעליהם מתבססת השראת השכינה בעולם לאורך ההיסטוריה (השלושה הנוספים הם אבות האומה אברהם יצחק ויעקב). דוד המלך מכונה במקרא, המסורת היהודית רואה בו את מחבר ספר תהילים. על פי המסורת, המשיח יהיה אדם מזרע דוד. מסורת זו אומצה גם בברית החדשה, בה נאמר כי ישו היה נצר לבית דוד.
התיאור התנ"כי של חיי דוד משקף מסורות רבות, אך מכיוון שהטקסטים המקראיים הנמצאים בידינו היום נכתבו מאות שנים לאחר התקופה המשויכת לדוד, לאורך השנים חוקרי מקרא, ארכאולוגים והיסטוריונים, היו חלוקים בדעתם ביחס לדוד ולתיאור מלכותו אל מול המציאות ההיסטורית; אסכולות מסוימות מקבלות את הסיפור התנ"כי כנכון בעיקרו, גם אם מוגזם לעיתים, ואחרות רואות בסיפורי דוד מסורות שהגיעו מסיפורים אחרים ושויכו בהמשך לדוד. בעבר קיומו עצמו היה מוטל בספק מכיוון שלא היו ממצאים ארכאולוגיים חוץ מקראיים המתייחסים לבית המלוכה המפואר שהיה אז, לכאורה, בארץ ישראל. גילוי מצבה ארמית בשנת 1993, בה יש אזכור מפורש ל"בית דוד" שם קץ, בעיני רוב החוקרים, למחלוקת על קיומו ההיסטורי של בית דוד, אך הותיר בעינו את הוויכוח האם מפעלי הכיבוש של דוד ומפעלי הבנייה של שלמה אחריו אכן בוצעו על־ידם, שכן תיארוך מפעלי הבנייה העיקריים בארץ ישראל בראשית האלף הראשון לפנה"ס עדיין שנוי במחלוקת. יש המקדימים אותו לימי שלמה ויש המאחרים אותו לימי עמרי.
משיחתו כנער
דוד מוזכר בפעם הראשונה בתנ"ך כאשר נשלח שמואל הנביא במצוות אלוהים אל בית ישי בבית לחם, על מנת למשוח למלך אחד מבניו. סיפור זה בא אחרי שנקרעה מלכות ישראל משאול המלך ובעקבות צו ה' לשמואל נשלח שמואל לבית ישי, ונזקק להעמיד פנים כאילו בא לזבוח זבח לאלוהים בבית לחם, כדי לפגוש בישי ולבחור לו את הבן הראוי למשיחה למלכות.
שמואל מתרשם מבכורו של ישי, אליאב, אך אלוהים אומר לו "אל תבט אל מראהו ואל גבה קומתו כי מאסתיהו... כי האדם יראה לעיניים וה' יראה ללבב", ובאופן דומה נדחים גם שאר בניו של ישי. לבסוף שואל שמואל "הֲתַמּוּ הַנְּעָרִים?" וישי משיב בשלילה וקורא לקטן ביותר שרעה את הצאן, לפי חז"ל, ישי לא קרא בהתחלה לדוד מפני שחשד שדוד הוא לא באמת בנו, שאשתו ילדה את דוד מזרעו של אחר. כאשר רואה שמואל את דוד, המתואר כ"אדמוני עם יפה עיניים וטוב רואי", הוא שומע מפי אלוהים: "קוּם מְשָׁחֵהוּ כִּי־זֶה הוּא", ומאותו יום "צלחה רוח אלוהים אל דוד".