cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שארלי גול
סיום הקריירה
לאחר הפרישה ניהל גול במשך חצי שנה בית קפה בעיר לוקסמבורג, לפני שנעלם מהתודעה הציבורית. לאחר 23 שנים התגלה שוב כשהוא מנהל אורח חיים של מתבודד בבקתה קטנה ביער בארדנים. הוא הוזמן ב-1989 לפתיחת הטור דה פראנס אשר הוזנק בלוקסמבורג והחל מאז לעקוב שנית אחרי הנעשה בעולם מרוצי האופניים. הוא התכבד והכתיר את לאנס ארמסטרונג בחולצת מלך ההרים, חולצה שהייתה מזוהה במידה רבה עם גול במשך הקריירה שלו, בקטע הפותח של הטור דה פראנס בשנת 2002 שנערך שוב בלוקסמבורג. מבין הרוכבים בדור האחרון, נטה ליבו של גול במיוחד אחרי מרקו פנטאני שבדומה לגול, הלהיב את ההמונים בקטעי ההרים באלפים ובדולומיטים.
אלצ'ידה דה גספרי
ראש ממשלה
באוגוסט 1954 מת דה גספרי. קברו נמצא בבזיליקת סן לורנצו שמחוץ לחומות רומא.
דה-גספרי נחשב לאחד מבכירי המדינאים באיטליה במאה ה-20. הוא נחשב למנהיג אמיץ אשר התנגד למשטר הפשיסטי ואשר שיקם את איטליה לאחר תבוסתה במלחמת העולם השנייה.
One Time
"One Time" הגיע למעמד של כסף בבריטניה, למעמד פלטינה בארצות הברית, קנדה ואוסטרליה, ולמעמד זהב בניו זילנד.
יצירה וכתיבה
סינגל הבכורה נכתב עבור ביבר על ידי המפיק והפזמונאי האמריקאי כריסטופר סטיוארט יחד עם קוק הראל, והופק על ידי סטיוארט וצמד "The Movement".
השיר הוקלט באולפני "Triangle Sound" של חברת "RedZone Entertainment" בסוואנה, ג'ורג'יה. חלק אחר של הרצועה הוקלט ב-"The Boom Boom Room" בברבנק שבקליפורניה, בעוד שהמיקס נעשה באטלנטה באולפני "Silent Sound" על ידי ג'ייסן-ג'ושוע פאולר ודייב פנסדו.
ב-18 במאי 2009 יצא לרדיו השיר "One Time" כשבמקביל ביבר ממשיך להקליט את אלבום הבכורה שלו.
הרכב
"One Time" הוא שיר בסגנון טין פופ באורך של שלוש דקות ו-35 שניות. השיר נכתב בסולם סי מינור והוא מתואר כ"גרוב איטי במידה בינונית" תוך כדי שנעשה בו שימוש בפסנתר ובגיטרה.
ביקורת
השיר ספג שבחים ביקורתיים רבים ממבקרי המוזיקה. מייקל מנחם ממגזין בילבורד תיאר אותו כ"שיר פופ המתאים גם לאסתטיקת ההיפ הופ של הנוער", ואף אמר כי "קול הטנור של ביבר מזכיר את הופעת הבכורה של כריס בראון כששר את Run It! ". לאה גרינבלט מאנטרטיינמנט ויקלי כינתה את השיר כאחד מהמובילים של סתיו 2009 וביל לאמב מ-About.com תיאר אותו בתור "התחלה מושלמת לקריירה של ג'סטין ביבר".
בנוסף, הוושינגטון פוסט כינה אותו יחד עם "Love Me" כ"שירי מועדונים צנועים", וכתב כי "בשלב מסוים ביבר מפסיק להידמות לילד תיכון אמיתי ואנושי ומתחיל להישמע יותר כמו הרובוט חולה האהבה מ-וול-E".
וידאו קליפ
הוידאו קליפ של "One Time" אשר בוים על ידי ושתי קולה ובו מופיעים ביבר, הזמר האמריקאי אשר וריאן באטלר, מחבריו הקרובים של ג'סטין, הועלה לערוץ היוטיוב של ביבר ב-13 ביוני 2009.
ב-26 בספטמבר נפתח ערוץ ה-Vevo של ביבר וב-25 בנובמבר הקליפ עלה לערוץ המסחרי של ביבר בתור הקליפ המסחרי הראשון שלו. ביבר אף ציין כי: "זה היה ממש מגניב לעבור ממצלמת הרשת שלי לסרטונים מקצועיים".
נכון לפברואר 2023 צבר הסרטון מעל לכ-700 מיליון צפיות ביוטיוב, הוא הסרטון ה-14 של ביבר הנצפה ביותר באתר והתשיעי מבין אלו שפורסמו בערוץ היוטיוב הרשמי שלו.
בתחילתו של הקליפ נראים ביבר ובאטלר יישובים על הספה בביתו של אשר ומשחקים יחד במשחק וידאו. תוך כדי המשחק, מקבל ביבר שיחת טלפון מאשר, אשר שואל אותו בהומור האם הוא יוכל "להחזיק" את הבית עד שיגיע וביבר משיב בחיוב תוך כדי שחיוך עולה על פניו. מיד לאחר מכן, מזמינים ביבר ובאלטר את חבריהם למסיבה בבית כשבמהלכה מנסה ג'סטין להתקרב לנערה מסוימת המוצאת חן בעיניו אותה מגלמת קריסטן רודהיבר. לאחר שהשניים בילו ביחד במסיבה, הנערה מנשקת את ג'סטין בלחי ועוזבת את המקום לאכזבתו של ביבר. בתכנון המקורי, בשלב זה ביבר ובאלטר היו אמורים לקפוץ לבריכה, אך בגלל מזג האוויר הקריר שהיה באותו יום, הוחלפה הסצנה בכך שביבר נתפס על ידי אשר לאחר שזה שמגלה על קיום המסיבה.
ביקורת
בביקורת על הסרטון, כתבה לאה גרינבלט מאנטרטיינמנט ויקלי: "נראה שביבר חולק הרבה מהתכונות שהפכו את האלילים שלנו לכוכבי פופ/R&B, יש לו קול צלול ונקי, מראה של פין-אפ וכישורי נגינה טובים".
הופעות חיות
ממוזער|247x247 פיקסלים|ג'סטין ביבר מופיע ב[[מערב ג'אווה, שבאינדונזיה במהלך סבב ההופעות הבינלאומי הראשון שלו, "My World Tour" אשר נועד לקידום אלבומו My World
]] במהלך שנת 2009 הופיע ביבר עם השיר במגוון תוכניות טלוויזיה כשביניהם, בערוץ MTV לקראת טקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2009, ובספטמבר, בעונה השנייה של "The Next Star" של YTV, ובתוכנית האמריקאית "Today". ב-3 בנובמבר הוא ביצע את השיר בתוכנית הטלוויזיה "המופע של אלן דג'נרס", ב-15 בנובמבר ב"בוקר טוב אמריקה", ב-17 בנובמבר ב-"Lopez Tonight" וב-27 בנובמבר בתוכנית "המופע של וונדי וויליאמס".
במהלך סבב ההופעות הראשון של הזמרת האמריקאית טיילור סוויפט, "Fearless Tour", הופיע ג'סטין עם "One Time" כחלק ממופע החימום. ב-23 בנובמבר 2009, במהלך המופע של סוויפט באצטדיון ומבלי שבלונדון, שבר ביבר את רגלו, אך הספיק לסיים את השיר. הוא הופיע גם ביום למחרת בהופעה במנצ'סטר אם כי לא היה יכול לבצע את ההדרן ובהופעות הבאות ביצע את ההופעה שלו באופן מלא.
לאחר ההופעות בטלוויזיה, ולאחר שביצע את השיר במהלכו של סבב ההופעות הראשון שלו בארצות הברית, "Urban Behavior Tour" וב-"Fearless Tour", החל בסבב הופעות בינלאומי לטובת קידום אלבום הבכורה "My World" לפני שחזר לקדמו בארצות הברית. הוא ביצע את השיר בלאס ואגס ב-31 בדצמבר 2009. ובהופעה בפלדיום הוליווד, בהוליווד שבקליפורניה. בהמשך פחתו ביצועי השיר לטובת הלהיטים החדשים, אך עם זאת, ביבר ביצע את "One Time" באוקטובר 2011 בפסטיבל "Z 2011" בסאו פולו שבברזיל, ב-11 ביוני 2012 במקסיקו סיטי, במופע האחרון של סבב ההופעות "Believe Tour" ב-8 בדצמבר 2013, בעיר פרת' שבאוסטרליה , וב-7 בדצמבר 2015 במהלך "ערב עם ג'סטין ביבר" באולסטייט ארנה, רוזמונט שבקנדה.
הצלחה מסחרית
הסינגל הגיע למיקום שיא 12 במצעד הבילבורד הקנדי קנדה הוט 100 כבר בשבוע הראשון ליציאתו, ובהמשך הגיע למיקום שיא 17 במצעד בילבורד הוט 100. בספטמבר 2009 זכה השיר בתואר פלטינה בקנדה ובינואר 2010 השיג את אותו התואר בארצות הברית, ועד לשנת 2015 הוא צבר פופולריות רבה והוכתר כפלטינה מחומשת בארצות הברית.
הגרסה האקוסטית
הגרסה האקוסטית לשיר הייתה אמורה לצאת במקור ב-27 באוקטובר 2009 לפלטפורמת ההשמעה אייטונס. עם זאת, שבוע ימים לפני תאריך היציאה פרסם ביבר בטוויטר כי במקום הגרסה האקוסטית ל-"One Time", השיר "Love Me" ישוחרר בתור סינגל.
ב-19 בדצמבר 2009, פרסם ביבר כי "גרסת חג המולד אקסקלוסיבית" של "One Time" תצא לאור ב-22 בדצמבר 2009. השיר שוחרר לבסוף יום קודם, ב-21 בדצמבר תחת השם "One Time (My Heart Edition)" (בעברית: מהדורת ליבי) באייטונס. קייל אנדרסון מ-MTV כתב כי השיר "מסיר את הסינת'ים והטכנולוגיה של הרצועה המקורית ומשאיר רק את קולו המוכשר של ביבר". הרצועה הופיעה באלבום האוסף Radio Disney Jams series של רדיו דיסני.
מיקומי שיא
{{שני טורים
מצעדי סוף שנה
}}
2021 בקמרון
אירועים בשנת 2021 בקמרון.
יחסי מצרים–סוריה
יחסי מצרים–סוריה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הערבית של מצרים לבין הרפובליקה הערבית הסורית. שתי המדינות הן מדינות מוסלמיות ריבוניות, חברות מייסדות בליגה הערבית, וחברות בארגון האומות המאוחדות. היחסים בין שתי המדינות הם יחסים בעלי היסטוריה ארוכה, מהקרירות על רקע משבר הבצורת ברפובליקה הערבית המאוחדת ועד ההידוק ביחסים בין שתי המדינות על רקע מיגור אויבים משותף. מצרים וסוריה היו שתיהן חלק מהאימפריה העות'מאנית.
1916-1948 - עצמאות
בהסכם סייקס–פיקו ניתנה סוריה לצרפת ומצרים ניתנה לממלכה המאוחדת ובכך הסתיים עידן האימפריה העות'מאנית בו שתי המדינות היו מאוחדות תחת ישות אחת.
מצרים שקיבלה עצמאות מהר יחסית, ב-1922, הכירה בסוריה שקיבלה עצמאות 24 שנים אחריה כמדינה במהרה. למצרים היו אינטרסים רבים בסוריה עוד מעצמאותה, היא רצתה להיות מעצמה אזורית ומדינה משפיעה בעולם הערבי. מה שהפריע לה בדרכה לכך, היא הקמת מדינה יהודית, באמצע הדרך בין מצרים לסוריה ובכך חסימת דרכה של מצרים לסוריה.
1948-1949 - מלחמת השחרור
ביום שישי, ה' באייר תש"ח, 14 במאי 1948, הכריז דוד בן-גוריון על הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, מדינה שהייתה חלום הבלהות של מצרים. באותו לילה פלשו שבעה צבאות של מדינות ערב: לבנון, סוריה, ירדן, עיראק, מצרים, סודאן וערב הסעודית ותקפו את המדינה שזה עתה קמה.
סוריה
בימים הראשונים שלאחר הפלישה צבא סוריה התקדם לעבר עמק הירדן, כבש את משטרת צמח, שער הגולן ומסדה, והחל בתקיפה של הקיבוצים דגניה א' ודגניה ב' בכוחות שריון (ראו הטנק בדגניה) ובסיוע אווירי וארטילרי. בבלימת הפולש הסורי הפעיל צבא ישראל לראשונה כוח ארטילריה של שניים מן התותחים הראשונים שלו ('נפוליונצ'יקים'), שהופעלו לעבר הסורים מעל רכס פוריה. הסורים נהדפו מקיבוצי דגניה ופינו את רוב השטח שכבשו, וזה היה הניצחון הראשון על צבא ערבי סדיר, דבר אשר עודד מאוד את המגינים בשאר החזיתות. מתחילת יוני הסורים תקפו את עין גב ואת משמר הירדן. ההתקפות על עין גב נהדפו אך ב-10 ביוני משמר הירדן נפלה בידי הסורים ואנשיה נשבו.
מצרים
ב-15 במאי 1948, לאחר חצות, חצה חיל המשלוח המצרי את הגבול בדרום בכוח של כ-10,000 חיילים ונכנס בו ביום לעזה. החל מהשעה 6 בבוקר עברו שישה גלי מטוסים מעל תל אביב, והפציצו את נמל תל אביב, את נמל התעופה לוד ואת נמל התעופה דב הוז. גם בימים הבאים המשיכו המטוסים המצרים בהפצצות, כמעט ללא התנגדות.
בדרום נע הצבא המצרי בשני טורים, הטור המערבי, העיקרי, נע מעזה לאורך כביש החוף לכיוון תל אביב, והטור המזרחי נע דרך באר שבע לחברון ולירושלים, כאשר חלק ניכר מטור זה מורכב ממתנדבי "האחים המוסלמים". אלה נטלו חלק בקרבות רמת רחל. תחילה לא התעכבו המצרים כדי לכבוש את היישובים בנגב שהיו בדרכם, ולאחר שניסו לתקוף אותם ונהדפו, המשיכו במסעם צפונה, אך קיבוץ יד מרדכי, שהיה על ציר ההתקדמות המצרי העיקרי, נפל לידי המצרים לאחר חמישה ימי לחימה. ב-24 במאי נעצר הטור המערבי במג'דל (אשקלון). ב-28 במאי התקדם הטור המערבי צפונה לאיסדוד (סמוך לאשדוד של היום) ונעצר כשלושה ק"מ אחרי איסדוד ליד ג'סר איסדוד שפוצץ על ידי חטיבת גבעתי (מאז נקרא הגשר 'עד הלום'.) השתלטות המצרים על כביש מג'דל-אל-פאלוג'ה ניתקה את יישובי הנגב שמדרום לו, והיוותה גורם אסטרטגי מכריע בהמשך המלחמה.
בליל 10–11 ביוני כבשה חטיבת הנגב את ביר עסלוג' ובכך שיבשה את ציר האספקה המצרי לבאר שבע.
תוצאות
בסופו של דבר מדינות ערב נכשלו בניסיונן לכבוש את ארץ ישראל ולהקים בה את מדינת פלסטין. מלחמה זו, לצד מלחמת ששת הימים, היא אחד ההפסדים הגדולים ביותר בתולדות מצרים. לא כל מדינות ערב נכשלו בתקיפה. ירדן הצעירה הפתיעה את ישראל וכבשה את אזור יהודה ושומרון ומזרח ירושלים, וזה היה הפסד מורלי של ישראל ושל מדינות ערב. ההפסד הזה ועלייתו של גמאל עבד אל נאצר לשלטון במצרים היו הסיבות למלחמת ששת הימים, בה דווקא ישראל תקפה. היחסים בין שתי המדינות דווקא התחממו לאחר המלחמה, עקב שנאה גדולה לישראל ו"ישראלופוביה" של שתי המדינות.
1949-1958 - מהפכת הקצינים החופשיים, לקראת איחוד
בשנת 1952 התחוללה במצרים מהפכה בשם "מהפכת הקצינים החופשיים" שהפילה את מונרכיית פארוק הראשון, מלך מצרים וכוננה במקומה רפובליקה. מדיניות החוץ של מצרים החלה להסתמך על סלוגנים של תומכי פאן-אירופאיות עם נגיעות פאן אמריקאיות, וכך הולידה את רעיון הפאן-ערביות בצורה בה הוא באמת יכול לצאת לפועל.
מצרים התנגדה לחתימתה של ברית בגדאד, שהובילה להתפתחות מופרזת של עיראק, שיכולה לפגוע במצרים. מצרים החלה להוביל את גוש המדינות הערביות שלא הסכימו לשתף פעולה עם המערב. בעקבות אירועים אלה, בסוריה התעוררה מחלוקת בנוגע להתוויית מדיניות החוץ. תומכיהם היו פרו-מערביים ופרו-יווניים. פוליטיקאים סורים גינו את תמיכתה החזקה של ארצות הברית בישראל, בה סוריה לא מכירה. בחודש אפריל 1955 גיבשה לראשונה מפלגת הבעת' הסורית את התוכנית לאיחוד שתי המדינות.
ב-31 ביולי 1957 דווח לראשונה בישראל כי מצרים וסוריה נכונות לחתום על איחוד פדרלי והן מתחילות בצעדים ובמשא ומתן לקראתו. חמישה ימים לאחר מכן הודיעו שתי המדינות על הקמת ועדות לביצוע תוכנית האיחוד. בספטמבר הן חתמו על הסכם איחוד כלכלי, וב-14 באוקטובר הגיעו שלוחות צבאיות מצריות לסוריה.
1958-1961 - הרפובליקה הערבית המאוחדת
ב-1 בפברואר 1958 שתי המדינות התאחדו ויצרו את הרפובליקה הערבית המאוחדת (רע"ם), כיוזמה של קציני צבא ופוליטיקאים סורים שהציעה את איחודה של סוריה עם מצרים בדרך להקמתה של אומה ערבית אחת תחת הנהגתו של נשיא מצרים - גמאל עבד אל נאצר. מנהיגי הרפובליקה הצהירו שמטרת הקמתה היא התכוננות למלחמה משותפת נגד ישראל. מצרים נתנה את הטון בהנהגה.
בשנת 1960 פקדה את סוריה בצורת קשה, ונאצר כמעט ולא עשה דבר על מנת לעזור לתושבי סוריה. בקרב תושבי סוריה הורגשה אכזבה הולכת וגוברת מהאיחוד עם מצרים. ב-28 בספטמבר 1961 התקוממו קצינים סורים נגד האיחוד, והם חוללו הפיכה צבאית בדמשק. מנהיגי ההפיכה היו מוכנים לשאת ולתת עם האיחוד, על בסיס שוויון בין סוריה ומצרים בתוך הרפובליקה, אך נאצר סירב לכך. מנהיגי ההפיכה הודיעו על פרישה מהאיחוד עם מצרים, ובכך פורקה למעשה הרפובליקה הערבית המאוחדת.
שוכרי אל-קוותלי, מוביל מהלך האיחוד מצד סוריה, אמר כי הוא מתחרט על האיחוד שהלאים את התעשיות ופגע קשות בכלכלתה ובאזרחיה של סוריה.
1961-1967 - תקופת ההמתנה ומלחמת ששת הימים
בתקופת ההמתנה שקדמה למלחמת ששת הימים תיאמו מצרים וסוריה עמדות צבאיות, והסכימו שבמקרה של מתקפה ישראלית נגד מצרים, סוריה תתקוף מגבולה ויופעל חיל האוויר הסורי. מלחמת ששת הימים הייתה מלחמה שנערכה מבוקר 5 ביוני עד ליל 10 ביוני 1967 (כ"ו באייר - ב' בסיוון ה'תשכ"ז), בין ישראל לבין מצרים, ירדן וסוריה, שנעזרו במדינות ערביות נוספות: עיראק, ערב הסעודית, לוב, סודאן, תוניסיה, מרוקו ואלג'יריה.
סוריה
עם פרוץ המלחמה נותרה החזית הסורית שקטה באופן יחסי. למרות זאת, יישובי עמק החולה ספגו הפגזות סוריות במהלך כל המלחמה שנענו בהפגזות והתקפות אוויריות מהצד הישראלי. ביום שלישי, 6 ביוני 1967, ניסה גדוד חי"ר סורי יחד עם כ-10 טנקים לתקוף את תל דן ואת קיבוץ דן, אך נהדף על ידי כוח ההגנה של הקיבוץ, כוחות חי"ר ויחידת טנקים של צה"ל שהוצבו בגזרה. פיקוד הצפון הפנה כוחות לקרבות בצפון השומרון ונערך להגנה מול הסורים.
עם התקדמות צה"ל בשתי החזיתות האחרות הופנו כוחות לגזרת רמת הגולן. למרות זאת, התנגד דיין לפתיחת חזית מול הסורים. בבוקר יום שישי, 9 ביוני, שינה דיין את דעתו והורה ישירות לאלוף פיקוד הצפון דוד אלעזר להתחיל בכיבוש הרמה.
החל משעות הבוקר ביום זה תקף חיל האוויר הישראלי את רמת הגולן במתקפה אווירית מרוכזת ומתמדת. גזרת ההבקעה תוכננה לצפון רמת הגולן, שם היה השיפוע בעלייה לרמה מתון יחסית. בשעות הצהריים של 9 ביוני החלה ההבקעה בשני מאמצים עיקריים: חטיבה 8 פרצה ראשונה מגבעת האם והייתה אמורה לכבוש את זעורה ועין פית. הגדוד המוביל של החטיבה טעה בניווט והגיע אל קלע, תוך שהוא כובש אותו לבסוף תוך אבדות כבדות. שאר החטיבה כבשה כמתוכנן את מתחם זעורה. במקביל, תקפה חטיבה 1 (גולני) את מערך המוצבים הצמוד לגבול. גדוד 12 תקף את מוצב תל פאחר ונקלע לקרב קשה, אך עד הערב הצליח לכבוש את המוצב. גדוד 51 של החטיבה כבש את תל עזזיאת. במקביל החלו מספר מאמצים משניים שנועדו להסוות את גזרת הפריצה העיקרית. חטיבה 3 כבשה את דרדרה ותל הלאל במרכז הרמה, גדוד מחטיבה 80 כבש את הכפר דרבשיה מדרום לגונן, וטנקים מחטיבה 37 עלו מגונן לכיוון רוויה. במהלך הלילה הרחיב צה"ל את הטריז דרומה, עד לאזור גשר בנות יעקב.
מצרים
המלחמה החלה במכה מקדימה ישראלית על חיל האוויר המצרי, לאחר תקופת ההמתנה, שבה נעשו ניסיונות ישראליים להימנע ממלחמה. ערב המלחמה היו למצרים בחצי האי סיני וברצועת עזה חמש דיוויזיות חיל רגלים ושתי דיוויזיות משוריינות.
ביום שני, 5 ביוני 1967, בשעה 8:15 הושמע בקשר האות "סדין אדום" והכוחות היבשתיים של צה"ל פתחו בהתקפה על הצבא המצרי בחצי האי סיני וברצועת עזה. ההתקפה נעה בשלוש אוגדות, שהיוו שלוש זרועות תקיפה עיקריות, ונוספו עליהן שתי חטיבות שפעלו בצורה עצמאית. חטיבה עצמאית נוספת שהייתה אמורה לפעול בציר החוף הועברה לפיקוד מרכז לאחר שהתברר כי אין בה צורך.
הכוח היבשתי התוקף, בפיקודו של אלוף פיקוד הדרום ישעיהו גביש, מנה 11 חטיבות וכלל כ-600 טנקים. זרוע ההתקפה העיקרית הייתה זו של אוגדת הפלדה בפיקוד האלוף ישראל טל, שפרצה בציר החוף של צפון סיני, וכעבור ארבע יממות הגיעו כוחותיה אל תעלת סואץ בקנטרה ומול אסמאעיליה. מדרום ובצמוד לאוגדת טל, תקפה וכוחותיה הגיעו לאחר ארבע יממות אל חלקה הדרומי של תעלת סואץ ואל חוף מפרץ סואץ. אוגדת האלוף אריאל שרון פרצה בגיזרת אבו עגילה וניהלה קרב מכריע באום-כתף, וכוחותיה התקדמו והגיעו כעבור ארבע יממות אל אזור נח'ל.
במהלך יומיים, כבשה את רצועת עזה חטיבה עצמאית מתוגברת, וחטיבה ממוכנת עצמאית פעלה במטרה להטעות את המצרים בתנועות והתקפות מבוימות בנגב הדרומי, בסביבת כונתילה. התנועה השיגה את מטרתה. בימים 7 ו-8 ביוני בסיוע כוח מבית הספר לצניחה, השתלטו כוחות חיל הים הישראלי בחופי דרום סיני על שארם א-שייח', ראס נאצראני, א-טור, אבו רודס וראס סודר.
פקודת הנסיגה הכללית שנתן המטכ"ל המצרי ב-6 ביוני הפכה את המלחמה לקרב התקדמות. צה"ל התקדם במהירות לעבר מעבר המיתלה על מנת לחסום את הכוחות המצריים הנסוגים.
תוצאות
בישראל, מוכרת המלחמה כמלחמה הפורייה ביותר שהייתה, ישראל ניצחה ניצחון מורלי מוחלט וניצחון אסטרטגי מוחלט. הפסד זה של מצרים מוכר כהפסד הגדול ביותר בהיסטוריה של הצבא המצרי. המלחמה הגדילה פי שלושה את שטח מדינת ישראל ולאחריה הייתה תחושת "אופוריה" בקרב האזרחים. מצרים הפסידה את חצי האי סיני, שחזר אליה לאחר הסכמים עם ישראל. ואת רצועת עזה, שנשארה בידי הרשות הפלסטינית. סוריה הפסידה במלחמה את רמת הגולן, שנמצאת בשליטת ישראל עד היום וקיימים בה יישובים יהודים וישראליים רבים.
1967-1973 - מלחמות ההתשה ויום הכיפורים
נשיא מצרים מספטמבר 1970, אנואר סאדאת, היה נחוש לבצע מהלך צבאי להחזרת השטחים שאיבדה ארצו, והצליח לשכנע את הסורים להשתתף ביוזמה. מצרים וסוריה החלו להתחמש ולהתאמן בהתאם לכוונה זו.
ב-6 באוקטובר, יום הכיפורים, 1973 פתחו הכוחות המצריים והסורים בהתקפה מתואמת מראש על כוחות צה"ל בדרום ובצפון - מלחמת יום הכיפורים. בסוף המלחמה בדרום התבסס צה"ל באדמת מצרים, וכוחותיו היו מרוחקים 101 ק"מ בלבד מקהיר ובצפון אחז צה"ל בשטח שכבש מידי הסורים, והביא את דמשק לטווח תותחי צה"ל. זהות המנצחת במלחמה זו שנויה במחלוקת עד ימינו. אמנם ישראל הפגינה עליונות צבאית אבל מצרים וסוריה ניצחו במלחמה מבחינה מורלית.
1973-1981 - שלום עם ישראל וחרם ערבי על מצרים
כאשר הסכים אנואר סאדאת ב-1977 להצטרף לתהליך השלום עם ישראל, היחסים הטובים בין שתי המדינות התמוטטו ונעלמו כלא היו. סוריה גינתה לאחר מכן את הסכמי קמפ-דייוויד.
חאפז אל-אסד ארגן פגישה של מנהיגי מדינות ערב בדמשק, שביקרה בחריפות את מדיניות החוץ של אנואר סאדאת כאשר מצרים וישראל חתמו על הסכם השלום.
סוריה הייתה אחת מהמדינות שהציעו לקיים את פסגת 1979 של הליגה הערבית בבגדאד, בה הצביעו להטלת סנקציות כלכליות ופוליטיות על מצרים על מנת למוטט אותה. שנה קודם לכן ניתקה סוריה את היחסים הדיפלומטיים עם מצרים והחזירה את שגרירה לסוריה, גם שגריר מצרים בסוריה גורש מסוריה חזרה למצרים.
1981-2010 - תקופת שלטונו של חוסני מובארכ
הייתה תקופת שקט ביחסים בתקופת של שלטונו של חוסני מובארכ. היחסים לא כוננו שוב עד שנת 2005. משנה זו ועד המהפכה, סוריה בהנהגת בשאר אל-אסד ומצרים בהנהגת חוסני מובארכ נהנו מיחסים חמים, שקטים וידידותיים.
2010 ואילך - מלחמת האזרחים בסוריה והאביב הערבי
ב-12 בנובמבר 2011 החליט ארגון הליגה הערבית להשעות את סוריה ממנו בעקבות האלימות במדינה, וקרא למשטרו של הנשיא בשאר אסד לחדול מהרג אזרחים. בכינוס הליגה שנערך בקהיר הוחלט גם להטיל סנקציות פוליטיות וכלכליות על ממשל אסד. הליגה הערבית דרשה מסוריה להפסיק לאלתר את האלימות במדינה ולהבטיח את שלומם של האזרחים הסורים. היא איימה גם שאם התוקפנות לא תיפסק, נציגי הליגה הערבית יחלו בשיחות עם ארגונים בינלאומיים כולל האומות המאוחדות, ובמגעים עם נציגי האופוזיציה הסורית על מנת למצוא פתרונות למשבר ולהפסיק את האלימות. כמו כן, פנתה הליגה הערבית ישירות לצבא הסורי בדרישה שלא להתערב באלימות וברצח האזרחים. הליגה אף קראה לכל מדינות ערב להחזיר את שגריריהן מדמשק, אולם ציינה שכל מדינה תחליט בעצמה בסוגיה הזו.
ב-28 בנובמבר דווח כי מצרים השאילה לסוריה ולחמה לצידה עם מטוסי קרב בארגון ג'בהת א-נוסרה ובארגון הטרור הג'יהאדיסטי-סלפי המדינה האסלאמית
בתחילת דצמבר 2016 החלו היומונים המצריים הנפוצים להפיץ תוכן תעמולה להידוק ושיפור היחסים עם סוריה, העיתון מעודד אזרחים ליצור אינטראקציה עם סורים ואת ממשל מצרים להדק את היחסים, שכן, דונלד טראמפ, נשיא ארצות הברית, לא יפריע לתהליכים המדיניים שלהן. עם יציאת התעמולה בכירים מצריים התבטאו לטובת סוריה ותמכו בפתיחת משימה דיפלומטית בדמשק בירתה.
ב-18 בפברואר 2017 קראו חברי פרלמנט מצרים להסיר את השעייתה של סוריה מהליגה הערבית והוועדה לענייני ערבים המצרית ביקשה אף להזמין את דמשק לפסגה הקרובה בירדן, למרות סירוב עמאן. בסופו של דבר המאמצים הדיפלומטיים המצריים לא צלחו וסוריה נשארה מושעית מהארגון כשרוב מדינותיו תומכות במורדים.
ב-2018 תמכה מצרים בסורים כאשר שחררו את עריהם ברמת הגולן ובצפון סוריה מידי המורדים. הנשיא א-סיסי בירך את הצבא הסורי על ההצלחה שנחל במאמצי השחרור.
יחסים כלכליים
כשמדובר בכלכלה, מצרים היא הפך מוחלט מסוריה. מצרים היא כלכלה מצליחה, משגשגת, גדולה ומחזיקה נתח גדול מכלכלת העולם הערבי. לעומתה סוריה, היא כלכלה נחשלת בשלבי התפוררות והתפרקות עקב מלחמת האזרחים בסוריה.
בשנת 2015 ייצאה סוריה למצרים סחורה בשווי 154 מיליון דולר אמריקאי. עיקרי הסחורה היו תבלינים, אגסים, תפוחים, אגוזים ופירות משומרים, לעומתה, מצרים ייצאה באותה השנה סחורה מגוונת מאוד בשווי 238 מיליון דולר, שנתחים גדולים יחסית לאחרים בה הם תפוחי אדמה ובצלים.
גריגוריס קסטנוס
גריגוריס קסטנוס (ביוונית:  Γρηγόρης Κάστανος; נולד ב-30 בינואר 1998 בקפריסין) הוא כדורגלן קפריסאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בסלרניטנה.
קריירה
קסטנוס נולד בקפריסין. הוא החל לשחק באקדמית הנוער של אנוסיס נאון פראלימני, ובשנת 2014 עבר לאקדמית הנוער של יובנטוס. ב-18 בינואר 2017 הושאל לפסקארה עד לסיום העונה.
ב-28 במרץ 2015 ערך קסטנוס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קפריסין, כשנכנס כמחליף בדקה ה-84 בהפסד 0–5 לנבחרת בלגיה במסגרת מוקדמות יורו 2016. בנובמבר 2020 הוא כבש צמד ובכך הבטיח ניצחון הנבחרת על לוקסמבורג
טמבטוצ'ן צ'אוליודוס
טמבטוצ'ן צ'אוליודוס (שם מדעי: Thambetochen chauliodous) הוא מין ברווז נכחד מהקבוצה מואה נאלו, אשר חי בהוואי בתקופת ההולוקן. בדומה לקרוביו הוא היה חסר יכולת תעופה בשל גודלו והוא הותאם לחיים בערבות הוואי, שם רעה צמחייה. הוא השתייך לסוג הנכחד טמבטוצ'ן וקרובו היחיד לסוג היה המין טמבטוצ'ן קסניון, שהיה קטן ממנו.
תת-מאובנים של עוף זה התגלו ב-1976 בדיונות מהאי מולוקאי, באזור Ilio Point שבמולוקאי ובצינורות לבה בדרומו של הר הגעש שבאי מאווי. באותו אזור נמצא גם קרובו הפטיוצ'ן, שהיה קטן יותר וחי באזורים ההרריים שמעל 1,100 מטרים, מבחינה של המקומות בהם נמצא. מין זה חי בערבות הפתוחות והשופעות ושם ניזון מצמחייה קרקעית.
בדומה לקרוביו היה בעל מקור עבה עם קצוות משוננים שעזרו לו לרעות את הצמחייה ביעילות. הוא לא יכל לעוף, מה שגרם להכחדתו בידי האדם וחיות שהביא.
2021 בקנדה
אירועים בשנת 2021 בקנדה.
אירועים
אירוע מתמשך - מגפת הקורונה בקנדה.
Ariana Grande: Dangerous Woman Diaries
Ariana Grande: Dangerous Woman Diaries (בעברית: יומני אישה מסוכנת) היא סדרה דוקומנטרית מ-2018 על הזמרת-יוצרת האמריקאית אריאנה גרנדה.
הסדרה, שנוצרה על ידי אלפרדו פלורס, הופצה לראשונה ב-29 בנובמבר 2018 ביוטיוב פרימיום, והיא מתעדת את הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה, הרקדנים מסיבוב ההופעות שלה, צוות ההנהלה, מפיקי אלבומיה, חברים ובני משפחתה, כשהם מתחילים את סיבוב ההופעות "Dangerous Woman Tour" (2017).
רקע
ב-22 במאי 2017 אירע פיגוע במנצ'סטר ארנה, עם תום הופעתה של גרנדה במקום, ובזמן יציאת הקהל מהאולם. בפיגוע נהרגו 22 איש ורבים אחרים נפצעו. גרנדה חוותה התקפי חרדה רבים בעקבות הפיגוע וביטלה את שבע ההופעות הבאות שהיו אמורות להתקיים במסגרת סיבוב ההופעות. גרנדה ארגנה מופע צדקה תחת השם "One Love Manchester", במהלכו הצליחו לגייס למעלה מ-17 מיליון יורו.
לאחר מכן, המשיכה גרנדה בסיבוב ההופעות עד לסיומו ב-21 בספטמבר 2017.
עיבוד בזרימת חומר שוחק
ליטוש ועיבוד בזרימת אברזיב Abrasive flow machining (AFM), הידוע גם בשם abrasive flow deburring או extrude honing,,
תהליך זה מיועד לגימור וליטוש מעברים פנימיים בייצור חלקים. התהליך מאופיין בזרימת חומר צמיג המכיל חלקיקים אברזיביים דרך חללים פנימיים בחלק המעובד
תיאור הצורך
בתהליך של ייצור חלקים מדויקים כמו צילינדרים למערכות הידראוליות, או בלוק הפעלה הידראולי המכיל קדחים רבים שנפגשים בתוך החלק. בייצור חלק כזה לא ניתן להגיע לכל מפגשי החורים עם כלים קונבנצינליים. בתוך החלק נשארים שבבים, גרדים, וטיב שטח מחוספס שחייבים ללטש.
הרעיון המרכזי בתהליך היה שאם מטרת החלק היא הזרמת נוזלים הידראוליים המחייבים מינימום חיכוך, הרי שניתן להזרים בלחץ דרך החלק נוזל צמיג ואברזיבי בתנועה במעגל סגור עד לקבלת טיב השטח הנידרש.
במהלך הזרימה הפנימית שוחקת המשחה האברזיבית את המעברים במפגשי הקדחים ומייצרת רדיוסים חלקים במקום פינות חדות.
תיאור התהליך
בתהליך ליטוש ועיבוד בזרימת אברזיב, מורכב החלק המעובד על מכונה ומוצמד לפתח של מיכל המכיל את הנוזל השוחק. הנוזל השוחק מכיל חלקיקים אברזיביים כמו אלומיניום אוקסיד והוא הופך למעשה למשחה שוחקת. משאבה הידראולית דוחפת את הנוזל בכוח רב אל תוך הקדחים והמעברים שבחלק. זרימת הנוזל יוצרת תהליך שחיקה לכל אורך מהלך הזרימה. קצב הסרת החומר (MRR) ובהתאם לקבלת טיב שטח אחיד ומלוטש.
התהליך יכול להיות חד כווני כאשר משאבה דוחפת את הנוזל מצד אחד והנוזל עם השבבים מגיע למיכל פתוח.
במכונות אוטומטיות נמצא החלק בין שני מיכלים, עליון ותחתון. הנוזל מוזרם מהמיכל העליון ובגמר המהלך מוזרם הנוזל מהמיכל התחתון חזרה על ידי מערכת הידראולית נוספת. בחלקים מדויקים מבוצע תהליך זה עם עשרות מהלכים ברצף עד לקבלת התוצאות הדרושות.
תיאור המכונה
מכונת הליטוש ועיבוד בזרימת אברזיב שהיא בדרך כלל מכונה אנכית. על שולחן העבודה דפון החלק המעובד, לכל חלק מתוכנן מיתקן מיוחד שמבטיח את האטימות בעת זרימת הנוזל. במכונה שני מיכלים ושתי מערכות הידראוליות המניעות את הנוזל הלוך ושוב. מרבית המכונות מאפשרות טעינה של סוגים שונים נוזל שוחק במותאם לחומר המעובד ולדרישות טיב השטח הסופי. המכונה מכילה מערכת בקרה על הלחץ המופעל ועל הקצב.
תחנת העבודה
בקו ייצור מכילה גם עמדת ניקוי ושטיפה בסוף התהליך וכן מערכת לבדיקת הנוזל השוחק כדי לודא שאינו מזוהם, ושימוש במחליפי חום לקבלת טמפרטורת העבודה המתוכננת.
שימושים מיוחדים
אם בהגדרה מיועדת המכונה לצילינרים וחללים סגורים, ניתן לתכנן מתקנים מיוחדים לדפינת חלקים עם תעלות פתוחות כאשר בפועל כל הזרימה מבוצעת במעברים סגורים.
היסטוריה
מכונות ראשונות מסוג זה פותחו בשנת 1970 על ידי חברת Extrude Hone, לקו ייצור של מערכות הידראוליות מוטסות. .
ראו גם
Content in this edit is translated from the existing Wikipedia article at en:abrasive flow machining; see its history for attribution.
יאקה בלאז'יץ'
יאקה בלאז'יץ' (בסלובנית: Jaka Blažič; נולד ב-30 ביוני 1990) הוא כדורסלן סלובני, שמשחק בקבוצת צדביטה אולימפיה מליגת העל הסלובנית, בעמדות הקלע והסמול פורוורד. כמו כן, מאז שנת 2013 משתתף במשחקי נבחרת סלובניה.
קריירת משחק מקצועית
בלאז'יץ' נולד בשנת 1990 בעיר ייסניצה שבסלובניה, אשר הייתה אז חלק מיוגוסלביה.
בשנת 2011 חתם בקבוצת אולימפיה ליובליאנה, עמה זכה פעמיים בגביע הסלובני (ב-2012 וב-2013).
בעונת 2013/2014 שיחק לראשונה מחוץ לסלובניה, כשהצטרף לקבוצת הכוכב האדום בלגרד מליגת העל הסרבית. בשתי עונותיו בבלגרד זכה עם הקבוצה בגביע הסרבי, ובעונת 2014/2015 זכה עמה גם באליפות הליגה האדריאטית ובאליפות הליגה הסרבית.
בין השנים 2015–2017 שיחק בלאז'יץ' בסאסקי בסקוניה, ובעונת 2017/2018 עבר לקבוצת אנדורה, אף היא מליגת העל הספרדית.
בעונה העוקבת הצטרף לברצלונה, וסייע לה לזכות בגביע המלך הספרדי.
ביולי 2019 חתם על חוזה שנית בקבוצת ליובליאנה. בעונת 2020/2021 קלע 17.8 נקודות בממוצע למשחק, והוביל את צדביטה לזכייה באליפות ליגת העל הסלובנית.
נבחרת סלובניה
מאז שנת 2013 חבר בלאז'יץ' בנבחרת סלובניה בכדורסל. ביורובאסקט 2017 זכה עם סלובניה באליפות הטורניר; לאורך הטורניר היה הקלעי השישי של נבחרתו, עם ממוצע של 6.3 נקודות למשחק.
תפילת ותיקין
וָתִיקִין היא תפילת שחרית מוקדמת שבה קוראים את קריאת שמע סמוך להנץ החמה (זריחה), מסיימים את ברכותיה עם הנץ החמה, ועומדים מיד לתפילת העמידה בדיוק בזמן הנץ החמה.
גבעת הרואה (מאחז)
גבעת הרואה (נקראת גם: גבעת הרא"ה) היא מאחז שהוקם כשכונה של היישוב עלי בצפון-מזרח מועצה אזורית מטה בנימין.
תפילת ותיקין
כדי להספיק את הסדר הזה, מנייני הוותיקין מתחילים את התפילה זמן מה קודם להנץ החמה. בזמן זה קוראים את פרשת הקורבנות, מזמורי פסוקי דזמרא, ברכות קריאת שמע וקריאת שמע, עד שבשעת הנץ החמה עומדים לתפילת העמידה.
מקור
המקור למונח "תפילת ותיקין" הוא ב:. וב:.
פירוש המילה
פירוש המילה ותיקין היא זריזין, מקדימין:.
גבעת הרואה (מאחז)
היסטוריה
בגבעה קיים מצפור הצופה על נחל שילה, למרגלות ההר שוכן מעיין עין עוז, בוסתן פינות פיקניק בחיק הטבע, מסלולי שטח, ועוד.
תפילת ותיקין
מעלת תפילת ותיקין
בתלמוד בבלי האריכו מאוד במעלתה של תפילה זו, ובין השאר אמרו כי מי שמתפלל כך וסומך גאולה לתפילה, לא ניזוק כל היום. עוד נאמר על המתפלל ותיקין "זריזים מקדימים למצוות".
גבעת הרואה (מאחז)
היסטוריה
בפברואר 2023 החליט הקבינט להסדיר את המאחז יחד עם גבעת הראל הסמוכה.
תפילת ותיקין
מעלת תפילת ותיקין
כל כך גדולה תפילת ותיקין שלדעת חלק מהאחרונים עדיף לאדם הרגיל בתפילה זו להתפלל ותיקין אפילו יחידי מאשר במניין לאחר זמן.
מלכות וקסברגר
מלכות וקסברגר היא חברת הוצאה לאור המתמחה בעיצוב וייצור פריטי יודאיקה והוצאה לאור של הפקות דפוס וספרי יהדות אמנותיים.
החברה הוקמה ומנוהלת על ידי יואל וקסברגר, תושב בני ברק. סבו, זאב וקסברגר, יסד בשנת 1967 בית דפוס בבלט, שכלל ציוד חדשני לאותה תקופה. לאחר פטירת הסב החל בנו משה לתפעל את בית הדפוס. בנו של משה, יואל, החל לעצב מבחינה אמנותית את המוצרים שהודפסו במקום, מבלי שלמד זאת באופן רשמי. לצורך כך, בגיל 13 נרכש עבורו מחשב מקינטוש. במקביל למד בישיבת חוג חת"ם סופר בבני ברק.
בשנת 2003 הקים וקסברגר את חברת "מלכות וקסברגר". בתחילת הדרך עסקה החברה בייצור מזכרות לאירועים, ברכונים ופריטי יודאיקה מהודרים. בהמשך הפיקה החברה ספרים הקשורים למעגל השנה היהודי ("אגדה לחגי תשרי", "להודות ולהלל", "מגילת אסתר מאוירת", "הגדה של פסח" ועוד), וכן סידורים מהודרים, פוסטרים מאוירים ועוד. בין ההפקות בולטים ספר תלת-ממד אודות ירושלים שבו ניתן לצפות במשקפי תלת-ממד, וקריאת שמע על המיטה עם פנס מובנה, וכן בשנים האחרונות שיווקה מלכות וקסברגר את ה"מקרנצ'יק" - פנס קסם אור קולי לילדים המופעל באמצעות שנאי חשמל או סוללות ואת ה"אוצרצ'יק" - טאבלט הכולל בתוכו אוצר של ערכים יהודיים עם שירים וציורים, כשעל הכול חתום הילד "קופל'ה", ילד הלוגו של מחלקת הילדים ב'וקסברגר'.
בשנת 2013 מכרה החברה הגדה של פסח אמנותית משולבת בעיטורי זהב במאה אלף דולר.
החברה מפעילה רשת חנויות בבני ברק ובירושלים.
טמבטוצ'ן קסניון
טמבטוצ'ן קסניון (שם מדעי: Thambetochen xanion) הוא מין ברווז נכחד מהקבוצה מואה נאלו, אשר חי בהוואי בסוף ההולוקן. הוא השתייך לסוג טמבטוצ'ן, לצד המין הקרוב הגדול יותר טמבטוצ'ן צ'אוליודוס. פירוש השם של המין מיוונית הוא: "xanion" - "מסרק", עקב השוליים דמויי-השיניים שעל הלסתות.
ברווז זה התגלה ב-1991 מתת-מאובנים שנמצאו בידי החוקרים סטורס ל' אולסון, הלן פ' ג'יימס, אקי סינוטו ואריק קומרי באי אואהו. הוא היה קטן יותר וחסון פחות מקרובו לסוג מהאי מולוקאי ומאווי. בדומה לקרוביו הוא היה חסר יכולת תעופה. הוא ניזון מצמחייה קשיחה בעזרת הלסתות המשוננות שלו ואולי חי בקבוצות קטנות.
הוא נכחד עם בוא הפולינזים לאיי הוואי והבאת מינים פולשים טורפים לאיים.
ז'אבינקה
ז'אבינקה (בבלארוסית: Жабінка; בפולנית: Żabinka; ביידיש: זשאבינקע) היא עיירה במחוז ברסט שבמערב בלארוס, ממזרח לברסט ועל גדת נהר מוחאבץ, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
העיירה נזכרת לראשונה בשנת 1817, ובשנת 1882 נבנתה בה תחנת רכבת, בקו שחיבר בין ורשה, בריסק ומוסקבה. לאחר מלחמת העולם הראשונה, ובהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי ז'אבינקה
יהודים ישבו בעיירה מסוף המאה ה-19, הגם שרק בשנת 1903 הותר להם רשמית להתגורר בה. בשנת 1921 נמנו בעיירה 445 יהודים, מתוך 610 תושבים. בין מלחמות העולם גדל מספר היהודים ביישוב, והתקיימה בו פעילות ציונית.
כל יהודי העיירה נרצחו במהלך הכיבוש הגרמני של האזור במבצע ברברוסה, ככל הנראה באתר ההרג ההמוני ברונה גורה.
מקש Alt
מקש Alt (מהמילה האנגלית "Alternate", דהיינו "להחליף") הוא מקש במקלדת המחשב. הוא משמש, בשילוב מקש אחר, ליצירת מקשי קיצור במחשב. פונקציה דומה יש למקש מקש Ctrl, ולעיתים יוצרים שילוב של שני מקשים אלה עם מקש נוסף. מקש Alt ממוקם בשני צדי מקש הרווח. צורתו היא לרוב מרובעת ועליו כתוב באנגלית Alt.
במקלדות של חברת אפל המשווקות עם מחשבי מקינטוש, מקש Alt אינו מופיע, ובמקומו מופיע מקש בשם Option שתפקודו, לרוב, זהה לזה של מקש Alt.
Alt ימני (Alt Gr)
בחלק ממקלדות המחשב, מקש ה־Alt הימני נקרא AltGr (קיצור של Alt Graph). תפקידו של מקש זה לסייע בכתיבת אותיות ניקוד לטיניות (ä, ó, ö, æ וכדומה) וכן אותיות או סימנים ייחודיים לכל שפה.
טמבטוצ'ן
טמבטוצ'ן (שם מדעי: Thambetochen) הוא סוג של ברווז נכחד מהקבוצה מואה נאלו, אשר חיו באיי הוואי והיו חסרי יכולת תעופה. בסוג זה נכללו שני מינים שנחשבו בינוניים בקבוצה, אך עדיין היו גדולים מהברווזים החיים בימינו. תת-מאובנים של המין טמבטוצ'ן צ'אוליודוס התגלו באיים מאווי ומולוקאי. ממצאי המין טמבטוצ'ן קסניון התגלו באי אואהו.
ברווזים אלה היו גדולים, בעלי מבנה רגליים חזקות אך בעלי כנפיים פשוטות שלא התאימו לתעופה. הם היו בעלי מקורים גדולים ומשוננים והם מילאו את הגומחה של אוכלי הצמחים הגדולים של הוואי, הריקה יחסית מיונקים.
הם נכחדו לחלוטין עם בוא הפולינזים לאיים, אשר הרגו אותם, הבריחו אותם מבתי גידולם והפיצו טורפים כמו חולדות וחיות בית אחרות ששדדו את ביציהם ואפרוחיהם.
קרל קורט
קרל קורט (באנגלית: Karl Korte; 23 ביוני 1928 - 27 במרץ 2022) היה מלחין אמריקאי ומורה למוזיקה.
חייו
קורט נולד באוסינינג שבמדינת ניו יורק וגדל באנגלווד שבניו ג'רזי. הוא למד בג'וליארד, ומוריו שם היו פיטר מנין (Peter Mennin), ויליאם ברגסמה (William Bergsma) ו-ווינסט פרסיקטי (Vincent Persichetti). בהמשך למד הלחנה אצל אוטו לוינינג, גופרדו פטראסי ואהרן קופלנד.
קורט לימד באוניברסיטת טקסס באוסטין משנת 1971 עד 1997. משנת 1997 עד 2000 כיהן כפרופסור אורח בוויליאם קולג' בוויליאמסטאון, מסצ'וסטס.
התגורר בקיימברידג', ניו יורק, מת במרץ 2022.
פוליפוניה
שימוש בטכניקה זו נפוץ ביותר במוזיקת רנסאנס ובארוק. בסגנונות אלו הפוליפוניה היא צורת הכתיבה השלטת, והיא שמגדירה את עקרונות הסגנון. עם זאת, גם בסגנונות מאוחרים יותר במוזיקה הקלאסית ישנן דוגמאות רבות לשימוש בפוליפוניה, זאת על אף שמקובל לזהות את הסגנון הקלאסי והרומנטי עם מרקם הומפוני והרמוני. ככלל שימוש במידה כזו או אחרת במרקם פוליפוני קיים כמעט בכל סגנון מוזיקלי, לרבות מוזיקה קלאסית מודרנית ועכשווית, ג'אז, רוק מתקדם ועוד.
כאמור, יצירה פוליפונית דורשת ריכוז רב מאוד בזמן ההאזנה, שכן על המאזין לשים לב לתנועתן של מנגינות אחדות בעת ובעונה אחת, ולא תמיד ניתן לזהות מנגינה ראשית שמובילה את היצירה, אך דווקא מאמץ זה מביא הנאה מוזיקלית רבה למאזין המצליח להבין את דרך ארגונה של היצירה ואת היופי שבשילוב המנגינות השונות זו בזו.
ישנו דמיון מסוים בין הפוליפוניה לבין המונח 'הטרופוניה', אלא שהאחרון למעשה מציין קו מלודי אחד שמבוצע על ידי כמה קולות במקביל, כאשר כל קול עושה בו שינויים ווריאציות מינימליות, חלקם בגדר קישוט בלבד. אם כן ההטרופוניה אינה הקטנה אלא הרחבה של קו אחד על ידי וריאציות עליו, בעוד שהפוליפוניה נוצרת מקיומם בו זמנית של מספר קולות שונים ועצמאיים.
בסגנונות הרנסאנס והבארוק, הדרך המסורתית להתמודד עם האתגר שבהאזנה למרקם פוליפוני, הייתה ליצור "חיקוי" מוזיקלי, לרוב בפתיחת יצירה או בפתיחת חטיבה חדשה ביצירה. למוזיקה המבוססת על חיקויים גרסאות רבות, והמפורסמת שבהן היא ה'קאנון'- צורה שבה המנגינה שמופיעה בקול הראשון שנכנס, מחוקה באופן חמור ומדויק על ידי הקולות הבאים שנכנסים אחריו. אחת הצורות המפותחות ביותר שמבוססת על מרקם פוליפוני ועושה שימוש נרחב בחיקויים, הא צורת הפוגה. החיקויים עשויים לעזור למאזין לעקוב אחרי הקולות השונים המופיעים בו זמנית במרקם פוליפוני, אך מטרתם אינה רק לעזור למאזין, אלא להציג נושא מוזיקלי ראשי אחד, אשר עובר בין הקולות ומופיע בכל פעם במקום אחר, ובווריאציה אחרת.
אריגה
אֲרִיגָה היא אמנות טקסטיל ומלאכת יד עתיקה, שבה הופכים חוטים או סיבים ליריעת בד על ידי שילוב חוטי ערב לתוך חוטי השתי. אפשר לארוג תוך החזקה ביד של מסגרת קטנה, או על משטח קשיח שעליו אפשר למתוח את חוטי השתי. אפשר לארוג גם באמצעות נול אריגה. אם בעבר מלאכת האריגה נעשתה באופן ידני או באמצעות כלים שונים, היום על פי רוב האריגה מתבצעת על ידי מכונות ממוחשבות ואוטומטיות.
סוגי נולים
ישנם נולים מכל מיני סוגים:
אריגה שלא על גבי נול
חוטים טווים בכישור הנקרא לעיתים גם גלגל טווייה או בפלך, מסיבים מהחי, מהצומח, או סיבים מעשי ידי אדם.
אריגה
בד יכול להיות ארוג במגוון דוגמאות, הנוצרות על ידי השחלת השתי בהרכב מסוים על נירי הנול ועל ידי הרמת והורדת חוטי השתי בצורה מסוימת והשחלת הערב ביניהם. את הדוגמאות השונות נוהגים לסמן במספרים בדומה לתווים מוזיקליים על גבי שורות אופקיות המסמלות את בתי הניר ואת הדריכות על הדוושה מסמנים על שורות אנכיות.
בחיבור אלכסוני (Twill) בצבע אחד או בשילובי חוטים בצבעים שונים. ניתן ליצור אריגות מגוונות, המכילות שכבת בד אחת או יותר ויוצרות מבנים ודוגמאות אריגה מורכבות. צורות האריגה השונות משפיעות תכונות הבד, על חוזקו, על הצורה שבה הוא סופג נוזלים ועוד.
במלאכת האריגה מועבר כל חוט ערב, לסירוגין מעל ומתחת לחוטי השתי (אורכי). המכשיר שבאמצעותו מתבצעת האריגה קרוי נול. מכונה זו מרימה ומורידה לחלופין את חוטי השתי, כדי לאפשר לחוטי הערב להישזר בהם. חלק חשוב בנול הוא הבוכייר (הסירה) המוביל את חוטי הערב בין שורות השתי. קיימות עדויות לנולים פרימיטיביים שהיו בשימוש עוד בתקופה הנאוליתית.
כיום מרבית הבדים נארגים על נולים מכניים שמופעלים על ידי מחשב. עם זאת, בארצות מתפתחות, כגון הודו ונפאל, עדיין נעשה שימוש נרחב בנולי יד ובנולים המופעלים בעזרת הרגליים.
ישנו מגוון רחב של נולים המשמשים לאריגה וליצירת "טפטין" (Tapestry), אריגה שבה מניחים חוט רק באזורים מסוימים ולא לכל רוחב הבד.
לאריגה משמשים חומרים שונים: כותנה, פשתן, משי, צמר, ניילון ועוד. האריגים נבדלים על-פי סוגי המרקם (טקסקטורות) שלהם. לדוגמה: האריג הגלי שבו חוטי הערב מועברים מעל לחוטי השתי; האריג המלוכסן שדוגמתו אלכסונית והיא עשויה 2–4 חוטי שתי השזורים יחד; אריג האטלס (סטן) העשוי על-פי רוב חוטי משי, והוא נראה מבריק בשל קבוצות החוטים המתוחים על פניו.
היסטוריה
המצרים היו מיומנים במיוחד באריגה, ויש המתייחסים אליהם כאל ממציאי האריגה. בד כותנה מצרית הצטיין בצפיפות החוטים ועדינות העבודה, והיה למפורסם בכל העולם העתיק. הבד הווה אחוז נכבד מכלל הייצוא של הממלכה. באריגה עסקו הן גברים והן נשים. בציורי קיר, תבניות קבורה מעץ וטקסטים מתקופת הממלכה העתיקה והתיכונה מופיעות נשים העומדות ליד נולי אריגה וכן מספר גברים ועל כל העובדים מפקחת אישה. במקורות מתקופת הממלכה החדשה מופיעים בעיקר גברים כעוסקים במלאכת האריגה.
בחפירות במצדה של משלחת ידין, נמצא נול אריגה בחלק הדרומי השקוע של הסוגר.
בבריטניה במאה ה-18 אריגים בצורה של וילונות, ריפוד ואף מחיצות מתקפלות היו חלק חשוב מריהוט החדר.
במאה ה-18, בין השנים 1785–1792, פיתח אדמונד קרטרייט (Edmund Cartwright), כומר אנגלי וממציא רב פעלים, נול המונע בכוח מכני ולא בכוח האדם המפעיל אותו. נול זה חולל מהפכה בתחום הטקסטיל, וממנו התפתחו מאוחר יותר הנולים האוטומטיים והממוחשבים המשמשים כיום בתעשייה, ואשר באמצעותם ניתן לארוג דוגמות בד סבוכות מאוד.
בתחילת המאה ה-19 הומצא הנול של ז'אקאר ונודע כמכונה הראשונה שפעלה בעזרת כרטיסי ניקוב.
אריגה תלת־ממדית
על נול רגיל אפשר לארוג לא רק משטח בד אחד, אלא כמה משטחי בד אחד מעל השני, ואפשר גם לחבר ביניהם כדי לארוג משטח יותר רחב מהנול, או אפילו אריג תלת־ממדי. כדי ליצור יותר ממשטח אחד או צינור, צריך שלנול יהיו יותר משני בתי נירים. אריג תלת־ממדי בצורת צינור ארוג כך שאינו זקוק לתפר כדי שיקיף משהו. אפשרות האריגה בתלת־ממד מאפשרת יצירת ביגוד ללא תפרים, או עם פחות תפרים.
אפשרויות האריגה הזו רלוונטית כפתרון למוצרים שונים וגם כשיטה לחסכון בחומר ובזמן הנחוץ לעשיית המוצר המוגמר. מחקרים בנושא נעשים בכמה וכמה אוניברסיטאות.
אריגים בשרות הרפואה
צוות חוקרים מצרפת, קולומביה וארצות הברית, פיתחו חוט שנוצר מתאי עור אדם המאפשר לארוג טקסטילים אנושיים, לריפוי עור וחלקי גוף. במאמר שהתפרסם בכתב העת Acta Biomaterialia, הצוותים מסבירים את תהליך הייצור וכיצד יש להתאים את החוטים לצרכים שונים וכן לאנשים שונים. החומר החדש מוכן לניסויים על בני אדם, בתקווה להביא פתרונות ריפוי מהירים יותר לחלקי גוף פגומים.
אזכורי אריגה בתנ"ך
בתנ"ך מוזכר כי במדבר העברים ארגו בדים. המלאכה מוזכרת בעיקר כמלאכת נשים. לפירוש המונח 'מעשה אורג' כותבת יעל ישראלי, כי נראה שמדובר באריגה של בגד שלם כצורתו, המוכרת מן הממצאים הארכאולוגיים. 'מעשה חושב' לפי ישראלי, הוא אריג הארוג בדוגמאות מיוחדות הצריכות מומחיות וחישוב של אופן הכנת החוטים.
אמנות באריגה
עוד בדים שנארגו בנולים מכניים בתעשייה נראים לרוב אחידים, תוצרת האריגה הידנית תמיד הייתה יצירתית וייחודית, האורגים דורכים בכח שונה אחד מהשני על הדוושות. ומהדקים בכוח קצת שונה את הערב, זה גורם לכך שאריג אחד לא יהיה זהה לחלוטין עם אריג אחר. בימי הביניים היו בדים מיועדים לקירות כדי לבודד את הקירות הקפואים, האצילים והעשירים שרצו להראות את מעמדם, שילמו לאורגים שישלבו דימויים שונים בשטיחי הטפטין שהפכו ממסך מבודד לתמונה ארוגה. תמונה ארוגה בניגוד לציור שמן ממוסגר, איפשרה לבעליה גם לגלול אותה ולקחתה עמם כשעברו מבתי החורף לבתי הקיץ שלהם ולהפך. בתי אריגה רבים ברחבי אירופה התמחו באריגת שטיחי קיר עם סיפור.
במאה ה-20 נראתה חזרה לאריגה ידנית בקבוצות מסוימות בעיקר נשים שחיפשו לעצמן כלי הבעה לאמנות נשית.
בשנת 1991 הוצגה 'במשכן לאמנות עין חרוד' התערוכה 'הסיב באמנות הפולנית בת ימינו' באצירת גייל וימר, גליה בר אור ודבורה לויט, בייעוץ של שולה ליטן.
אריגה ממוחזרת
ההשקעה הרבה באריגת בד או שטיח, הפכה את הבד או השטיח שנארגו ליקרי ערך. אנשים בדורות הקודמים לא נהגו לזרוק בגדים או חומרים שהיו עדיין בני שימוש. בכל ארץ התפתחה שיטה שונה של שימוש חוזר באריגים המשומשים שלהם, למשל ביפן מיחזרו אריגי משי, ואורגים ארגו מהם חגורות אובי (Obi) לקשירה מעל לקימונו. בקנדה ארגו כיסויי מיטה מ'חוטי בד כותנה', בארצות אירופה מיחזרו אריגי כותנה וצמר וככה התפתחו 'שטיחי סמרטוטים', בהם נארגו קרעי בדים ישנים לתוך שתיים של כותנה או פשתן חזקים. 'שטיחי הסמרטוטים' שימשו לחימום רצפות, קירות וכריות או לקישוט. מעצם טבעם הם דו צדדיים. כביסים, קלים משטיחים משונצים. אפשר לאורגם עם דוגמאות או לארוג עם מה שבא ליד ואז מקבלים שלל צבעים.
שימוש מחדש באריגים משפחתיים שימש גם מעין בד זיכרון. קארין בריו לארסון, שיחד עם בעלה האמן המעצב קארל לארסון היו מיוצרי ה'סגנון השוודי' כתבה על אריגת שטיחי הסמרטוטים שלה: "אני אורגת כעת שטיחי סמרטוטים עם חוטי זיכרון רבים, הנה פסים אדומים מהמעילים האדומים של הילדות, שאני יצרתי ושאבא צייר לעיתים קרובות, הסמרטוטים הלבנים היו פעם בגדי תינוק. הפס עם הכתמים הכחולים היה פעם שמלה שבה ישבתי כמודל לציור בעוד הילדים רצים סביבנו ערומים בין העצים בבולרהולמן (Bullerholmem)".
תיעוש תעשיית הטקסטיל, גרם להרבה פסולת טקסטיל, בעיקר מטקסטילים סינתטיים שאינם מתפרקים, בסוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21 התעוררו הרבה חוקרים לבעייתיות שבפסולת זו וקמה תנועה של מעצבים שפיתחו שיטות לניצול יעיל של חומרים הללו. למשל לואיזה סיבז (Luisa Cevese) שהייתה ראש מחלקת המחקר של מפעל מאנטרו לאריגת משי (Manetro Milan Silk weaving) במילאנו התחילה לעבוד רק עם פסולת שולי קטעי האריג שנחתכים מן האריגים כבר בזמן האריגה. היא שילבה אותם בפוליורטאן (Polyurethane) והפכה אותם לבד עמיד חסין מים שממנו מייצרים תיקים וארנקים, היא קוראת לתהליך ולקו היצור שלה Riedizioni 'מהדורה מחודשת'.
קלאודיו אבאדו
קלאודיו אבאדו (באיטלקית: Claudio Abbado; 26 ביוני 1933 – 20 בינואר 2014) היה מנצח איטלקי נודע.
קורות חייו
אבאדו נולד במילאנו. הוא למד פסנתר בקונסרבטוריון מילאנו אצל אביו, מיקלאנג'לו אבאדו, שהיה מלחין וכנר, ואחר כך המשיך ללימודי ניצוח אצל הנס סווארובסקי באקדמיה למוזיקה בווינה. הוא היה אחיו של המלחין, המנצח והפסנתרן מרצ'לו אבאדו ודודו של המנצח והפסנתרן רוברטו אבאדו.
בשנת 1958 זכה בתחרות סרגיי קוסביצקי, זכייה שביססה את מקומו כמנצח באיטליה, ואחר, בשנת 1963 זכה בפרס מיטרופולוס. לאחר זאת נחל עד מהרה פרסום בינלאומי כמנצח תזמורת ואופרה.
אבאדו הופיע לראשונה בלה סקאלה בעירו מילאנו, בשנת 1960. הוא כיהן כמנהלה המוזיקלי מ-1968 עד 1986 וניצח לא רק על הרפרטואר האיטלקי המסורתי אלא גם על אופרות מודרניות, שהביא לרפרטואר של לה סקאלה, אופרה אחת מדי שנה. כמו כן הוסיף סדרת קונצרטים, שהוקדשה ליצירותיהם של ברג ומוסורגסקי. בשנותיו בלה סקאלה גם ייסד את אורקסטרה דלה סקאלה, לביצוע רפרטואר תזמורתי קונצרטנטי.
אבאדו ניצח על הפילהרמונית של וינה בפעם הראשונה בשנת 1965, בקונצרט בפסטיבל זלצבורג. בשנים 1972-1986 הוא היה מנצח ומנהל אמנותי של תזמורת בלה סקאלה. בתקופתו התזמורת בנוסף לליווי אופרה החל לנגן יצירות באופן עצמאי, עם נגנים מוזמנים למשל עם סילביה מרקוביץ'. הוא כיהן כמנהל מוזיקלי של האופרה של וינה משנת 1986 עד 1991, עם הפקות ראויות להיזכר כמו בוריס גודונוב המקורי של מוסורגסקי וחובנשצ'ינה שלו, אופרה שאין מרבים להשמיע, פיראבראס של שוברט והמסע לריימס של רוסיני.
אבאדו היה מנצח ראשי של התזמורת הסימפונית של לונדון משנת 1979 עד 1987, ובשנת 1989 החליף את הרברט פון קאראיאן כמנצח ראשי של הפילהרמונית של ברלין, משרה שממנה פרש בשנת 2002.
הוא ביצע והקליט מגוון רחב של יצירות רומנטיות, וידוע גם בפרשנויותיו ליצירות מודרנית משל שנברג, שטוקהאוזן ולואיג'י נונו.
בשנת 2000 התגלה סרטן בקיבתו. אבאדו נאבק במחלה במשך שנים, עבר ניתוחים קשים ונאלץ לקבל על עצמו דיאטה קפדנית. חזותו השתנתה, הוא רזה מאוד ועבד מעט מאוד, בעיקר על יצירות אהובות עליו במיוחד.
הוא קנה לו שם בעבודתו עם מוזיקאים צעירים. היה המייסד והמנהל המוזיקלי של תזמורת הנוער של האיחוד האירופי (1978) ותזמורת הנוער על שם גוסטב מאהלר (1986).
פרסים שבהם זכה
קלאודיו אבאדו קיבל פרסים ואותות הוקרה רבים, בהם:
מלבד פרסים זכה בפרסים נוספים וכמו כן קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות פרארה, קיימברידג', אברלין והוואנה.
משחקי הים התיכון 2009
משחקי הים התיכון ה-16 נערכו בעיר פסקרה שבאיטליה בין התאריכים 25 ביוני עד 5 ביולי 2009.
בתחרויות השתתפו 4,180 ספורטאים מ-23 מדינות שהתחרו ב-28 ענפי ספורט.
ב-18 באוקטובר 2003 נערכה ישיבה בעיירה סמוך לעיר אלמריה שבספרד שבה הוחלט שפסקרה תארח את המשחקים. המתמודדות הסופיות האחרות היו: רייקה (קרואטיה) ופטרס (יוון).
מדינות משתתפות
בסוגריים מספר הספורטאים מכל מדינה
נייג'ל פאק
נייג'ל כריסטיאן פאק (באנגלית: Nijel Christian Pack; נולד ב-22 במאי 2001) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת מיאמי.
קריירה
פאק נולד וגדל בוויסקונסין, אך עבר לשחק כדורסל בתיכון לורנס סנטרל בעיר אינדיאנפוליס. לאחר שדחה הצעות ממספר אוניברסיטאות אחרות, בחר לשחק עבור קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה של קנזס.
ב-30 בינואר 2021 רשם שיא עונתי של 26 נקודות, חמישה אסיסטים ושלוש חטיפות בהפסד 68–61 לאוניברסיטת טקסס A&M. במשחק זה הוא קלע 8 מ-14 שלשות, וקבע את שיא האוניברסיטה לשלשות של שחקן בעונתו הראשונה. את עונתו הראשונה סיים פאק עם ממוצעים של 12.7 נקודות, 3.8 אסיסטים ו-3.7 ריבאונדים למשחק. ב-22 בינואר 2022 קלע שיא קריירה של 35 נקודות בהפסד 78–75 מול קנזס. בעונתו השנייה הוא נבחר ל-First-team All-Big 12, והעמיד ממוצעים של 17.4 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-2.2 אסיסטים למשחק. לאחר העונה, הוא הכריז על מועמדותו לדראפט 2022 ב-NBA, אך לאחר מכן משך את מועמדותו, עזב את קנזס וב-23 באפריל 2022 חתם באוניברסיטת מיאמי. הוא הכריז על מועמדותו גם לדדראפט 2023 ב-NBA, אך משך אותה.
רוברט פלאדי
רוברט פלאדי (במקור פראגר, בהונגרית: Palágyi Róbert; צ'אקטורניה, 29 באוגוסט 1887 – בודפשט, 15 במרץ 1971) היה עורך דין יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
ב-7 בינואר 1914 נישא לואלריה סטקול בליובלינה, ליובליאנה. מותו נגרם כתוצאה מאי ספיקת לב ונקבר בבית העלמין פרקשרטי.
ראו גם
במקור: בתרגום:
זפר-נאמה (שאמי)
זפר-נאמה (בפרסית: ظفرنامه) הוא חיבור היסטורי מאת נט'אם א-דין שאמי (מת בערך ב-1411) המתאר את כיבושיו של טימור לנג.
בשנת 1401 ביקש טימור לנג משאמי לכתוב ספר שיהיה כתוב בצורה ברורה וקריאה לכול, ובו יסופרו קורותיו וכיבושיו הרבים. שאמי סיים את החיבור כשלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1404. חיבור זה היווה בסיס עיקרי לחיבור אחר באותו שם שכתב שרף א-דין עלי יזדי העוסק גם הוא בכיבושיו של טימור לנג.
מהדורה מדעית של החיבור הוכנה בידי המזרחן הצ'כי פליקס טאואר במחצית הראשונה של המאה ה-20.
שירים שהוקלטו על ידי דמי לובאטו
הזמרת האמריקאית דמי לובאטו הקליטה שירים לשבעה אלבומי אולפן. לפני שהשיקה את קריירת המוזיקה שלה, כיכבה לובאטו בסרט הטלוויזיה המוזיקלי של ערוץ דיסני, "קאמפ רוק", וכן בסרט ההמשך "קאמפ רוק 2: הג'אם האחרון".
לאוד לוקסורי
Loud Luxury (בעברית: לאוד לוקסורי) הם הרכב מוזיקה אלקטרונית קנדי, המורכב מאנדיו פדיוק וג'ו דפאש.
היסטוריה
ההרכב הוקם על ידי אנדיו פדיוק וג'ו דפאש עוד בהיותם תלמידי בית ספר.
צ'ארלס תומאס
צ'ארלס ספרקס תומאס (באנגלית: Charles Sparks Thomas; 28 בספטמבר 1897 - 17 באוקטובר 1983) היה פקיד ממשל אמריקאי שכיהן כמזכיר הצי של ארצות הברית מה-3 במאי 1954 ועד ה-1 באפריל 1957.
לאוד לוקסורי
היסטוריה
בשנת 2017 הם עשו רמיקס של שיר Scared to Be Lonely. בשנת 2017 הם גם הוצאיו סינגל Body. השיר הגיע למקום גבוה במצעדי פזמונים במספר מדינות.
צ'ארלס תומאס
ביוגרפיה
צ'ארלס תומאס נולד באינדפנדנס, מיזורי. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה ובאוניברסיטת קורנל. במלחמת העולם הראשונה הוא שירת כטייס בצי ארצות הברית. בשנות ה-30 של המאה ה-20 הוא עבד ברשת חנויות הכלבו שבקליפורניה Foreman & Clark.
לאוד לוקסורי
היסטוריה
בשנת 2019 ובשנת 2020 הדואט זכה לפרס קנדי בתחום מוזיקה לריקודים.
בשנת 2020 ההרכב הוציא מיני-אלבום ראשון Nights Like This שהגיע למקום ה-55 במצעד פזמונים של איגוד תעשיית ההקלטות הקנדי. בשנת 2021 הם הוצאו מיני-אלבום נוסף.
צ'ארלס תומאס
ביוגרפיה
ב-2 ביולי 1958 מונה תומאס כנשיא חברת טראנס וורלד איירליינס ושימש בתפקיד זה עד ה-28 ביולי 1960. לאחר מכן ועד 1966 הוא היה נשיא חברת הנדל"ן אירווין (Irvine Company) שהובילה את התפתחות הפרברים בדרום קליפורניה. הוא היה דירקטור בכמה חברות גדולות, כולל לוקהיד קורפוריישן.
צ'ארלס תומאס נפטר בניופורט ביץ' שבקליפורניה ב-17 באוקטובר 1983. הוא נטמן בבית הקברות פסיפיק ויו שבקורונה דל מאר, מחוז אורנג', קליפורניה.
קריסת שוק מניות
קריסת שוק מניות או מפולת בבורסה היא ירידה פתאומית ומשמעותית של מחירי המניות באופן רוחבי בכלל שוק המניות, דבר שגורם לירידה גדולה במחירי ניירות הערך. קריסת שוק מניות מונעת מסיבות כלכליות ומבהלה המונית, ולעיתים קרובות הן מתרחשות אחרי תקופה של בועה כלכלית.
קריסת שוק המניות היא תופעה חברתית שבה אירועים כלכליים, יחד עם פסיכולוגיית הציבור במשוב חיובי, גורמת למצב שבו מכירת מניות על ידי חלק מהציבור גורמת לאחרים למכור גם הם. בכלליות, נפילות בבורסה מתרחשות לרוב עם יישום התנאים הבאים:
גורמים נוספים, כמו מלחמות, פריצות לחברות גדולות, שינויים בחוקים ואסונות טבע עשויים גם הם להשפיע בצורה משמעותית על שווי שוק המניות. יש לציין שמקביל לקריסה, מניות של תאגידים מתחרים עשויות לעלות.