cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תומאס-אמיל פון ויקדה
תחילת דרכו
ויקדה נולד ב-23 באפריל 1893 בפרדן אן דר אלר. הוא היה נכדו של הפוליטיקאי ועורך הדין פרידריך אוגוסט פון ויקדה. ב-2 בספטמבר 1913 הוא התגייס כצוער לצבא הקיסרות הגרמנית והוצב ברגימנט הפוסילרים ה-90 (מקלנבורג - הקיסר וילהלם). ב-6 באוגוסט 1914 הוא הועלה לדרגת לויטננט. הוא השתתף במלחמת העולם הראשונה ובמהלכה עוטר בשתי הדרגות של צלב הברזל. לאחר המלחמה התגייס לרייכסווהר ושימש כמפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-6. ב-1 ביוני 1924 הוא הועלה לדרגת אובר-לויטננט. ב-1 בפברואר 1929 הוא הועלה לדרגת האופטמן, וב-1 באפריל 1937 הועלה לדרגת מיור ומונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-4. ב-1 במרץ 1938 הוא הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט.
מלחמת העולם השנייה
במהלך המערכה בפולין פיקד ויקדה על הגדוד ה-2 וזכה בשתי הדרגות של צלב הברזל. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה שימש כמפקד רגימנט הרגלים ה-4. ב-15 באוגוסט 1940 הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל. בתחילת אוקטובר של אותה שנה הוא הועבר לפקד על רגימנט הרגלים ה-409. ב-1 בפברואר 1941 הוא הועלה לדרגת אוברסט. הוא השתתף עם הרגימנט שלו במבצע ברברוסה. ב-30 בינואר 1942 הוא פרש מתפקידו. ב-1 ביוני 1942 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור ומונה למפקד הדיוויזיה ה-30 אשר עמה לחם בחזית המזרחית. ב-1 בינואר 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-לויטננט. ב-29 באוקטובר של אותה שנה הוא עזב את תפקידו כמפקד הדיוויזיה, וב-4 ביוני מונה למפקד הקורפוס ה-10. ב-1 בינואר 1944 הוא הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים.
ב-23 ביוני 1944 התרסק מטוס יונקרס Ju 52 שהוביל את פון ויקדה יחד עם הגנרלים אדוארד דיטל, קרל אגלזר ופרנץ רוסי באזור שטיריה. לא היו ניצולים.
יחסי אוסטריה–סלובקיה
בין אוסטריה לבין סלובקיה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי.
שלטון בית הבסבורג
במאה ה-11 סופחו שטחי סלובקיה לממלכת הונגריה, ולאחר מותו של לאיוש השני, מלך בוהמיה והונגריה סופחה סלובקיה יחד עם חלק משטחי הונגריה לשלטון בית הבסבורג. בתחילת המאה ה-19 נכנסה סלובקיה ביחד עם ממלכת הונגריה לתוך האימפריה האוסטרית. במהלך אביב העמים בשנים 1848–1849, תמכו הסלובקים בקיסר אוסטריה, בתקווה לפרוש מהחלק ההונגרי (ממלכת הונגריה) של האימפריה האוסטרית, לתוך החלק האוסטרי, אולם הדבר לא עלה בידם. עם הקמת האימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1867 והכללת סלובקיה בתוכה, סבלו הסלובקים ממדיניות דיכוי שנועדה להטמיע את הסלובקים בתוך העם ההונגרי. בתי הספר התיכוניים בסלובקיה נסגרו בשנים 1874–1875, והשפה ההונגרית נכפתה על הסלובקים.
צ'כוסלובקיה
בשנת 1948 הפכה צ'כוסלובקיה למדינה קומוניסטית המקורבת לברית המועצות, והייתה חברה בברית ורשה, ועל המדינה ירד מסך הברזל.
סלובקיה
השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה הופל במהפכת הקטיפה בשנת 1989, ובאותה שנה נפתחו גם הגבולות בין צ'כוסלובקיה לאוסטריה, מה שזירז את נפילת חומת ברלין. בשנת 1992 הוביל ראש ממשלת סלובקיה ולדימיר מצ'יאר מהלך של הפרדה מהרפובליקה הצ'כית, ובעקבותיו פוצלה המדינה הפדרלית של צ'כיה וסלובקיה, בדרכי שלום, באופן רשמי ב-1 בינואר 1993. עם הקמת סלובקיה, הוקמו יחסים דיפלומטיים מלאים בין המדינות, וכיום חברים שתי המדינות באיחוד האירופי.
מכיוון ששתי המדינות חברות כיום באיחוד האירופי וחתומות על הסכם שנגן, הגבולות פתוחים בין המדינות, ואין שום הגבלת מעבר ביניהם.
המדינות חולקות ביניהם גבול באורך 91 ק"מ, וכ-35,000 סלובקים חיים בתחומי אוסטריה.
יחסים דיפלומטיים
לאוסטריה יש שגרירות בברטיסלבה, ואילו לסלובקיה יש שגרירות בווינה ו-5 קונסוליות באייזנשטאדט, אינסברוק, לינץ, זלצבורג וסנקט פלטן.
אסתר וייסבלום
אסתר וייסבלום (בפולנית: Estusia/Esterka Wajcblum; באנגלית: Ester Wajcblum; ‏1924 – 1944) הייתה לוחמת התנגדות יהודית בשואה במחתרת היהודית באושוויץ, ואחת מארבע הנשים שהוצאו להורג בתלייה באושוויץ, עקב תפקידה במרד הזונדרקומנדו ב-7 באוקטובר 1944.
ביוגרפיה
אסתר וייסבלום נולדה למשפחה יהודייה, מתבוללת מהמעמד הבינוני בוורשה, פולין, ליעקב וייסבלום ורבקה לבית יגלום, שניהם חרשים. הייתה לה אחות גדולה, סבינה, ואחות צעירה, אנה היילמן (חנק'ה וייסבלום).
יעקב נולד בורשה בשנת 1887, הוא היה בעל בית חרושת (Snycerpol) בוורשה שהעסיק עובדים חרשים לייצור מלאכת יד מעץ. אביה הציג  בתערוכה העולמית של פריז את מוצרי המפעל בשנת 1936. מוצריו הוצגו גם ביריד העולמי של ניו יורק בשנת 1939. רבקה נולדה בשנת 1898 בפרוז'ני, פולין. כשהילדים היו קטנים יותר, הייתה להם מטפלת שהייתה גם היא חירשת. אסתר ואחיותיה למדו בבית ספר קתולי נחשב מתקדם, בית הספר קיבל גם יהודים ולא היו השפעות על המרת הדת בפרוץ המלחמה אנה וייסבלום הייתה בת 11 ואסתר ויסבלום הייתה בת 15.
בגטו ורשה
המשפחה, למעט סבינה שנישאה ועזבה את פולין, נאלצה להיכנס לגטו ורשה ובמאי 1943 גורשה למיידנק שם נרצחו הוריהן של אסתר ואנה.
אסתר, אנה וההורים שלהם התגוררו באזור שהפך לחק מגטו ורשה, בבניין דירות ברחוב מילה 38, ממש בהמשך הרחוב ממילה 18, מטה ה - ZOB (הארגון היהודי הלוחם - Zydowska Organizacja Bjojowa), בראשות מרדכי אנילביץ'.
לאחר שהתחילו הגירושים מגטו ורשה, היה גם יעקב וייסבלום  (אבא של אסתר) היה צפוי להישלח לטרבלינקה. אך ההאופטמן היה מעוניין שהוא ימשיך בעבודתה ולא יגורש. האופטמן סידר לו ולמשפחתו מגורים בבית הספר מחוץ לגטו. לאחר זמן מסוים הם חזרו לגטו ושמה נערכה סלקציה הם הופרדו מהורים שלהם אסתר ואנה נשלחו לאושוייץ בספטמבר 1943.
השתתפותה במרד הזונדרקומנדו
אסתר ואנה הועברו לאושוויץ-בירקנאו בספטמבר 1943. עם הגעתן, הוצבו לעבודות כפייה בחדר אבק השריפה של Weichsel-Union-Metalwerke (מפעל התחמושת "אוניון").
הפרטים על המרד היחדי שפרץ באושוייץ לא היו ידועים זמן, וגם היום קיימים גרסות שונות בקשר לאירעים הללו. הסיבה היא קודם כל שנרצחו למעלה מ-500 אנשי הזונדרקומדו ואיש מין המשתתפים בפועל במרד לא נותר בחיים.
האחיות (אסתר ואנה) הצטרפו למחתרת בזמן שעבדו במפעל התחמושת. אסתר, אנה ואסירים אחרים, כולל אלה גרטנר, רגינה ספירשטיין, ורוז מת' הבריחו אבק שריפה מהמפעל ונתנו אותו לחברת המחתרת רוז'ה רובוטה. רובוטה, שעבדה במיון פריטי לבוש בבירקנאו, נתנה את אבק השריפה לזונדרקומנדו, קבוצה של אסירי מחנות המוות שנאלצו להעביר את גופות האנשים שנרצחו בתא הגזים למשרפות.
אנה וייסבלום, אחותה הצעירה של אסתר, כתבה כעבור מספר שנים:
לאסתר הייתה גישה ישירה לאבק השריפה ואחותה שכנעה אותה לעשות זאת. אלה גרטנר הסבירה לאחיות וייסבלום. (אסתר וייסבלום וחנה וייסבלום)
את הצורך באבק השריפה בשביל המרידה המתוכננת. המקור להשגת אבק השריפה היה ה"פולווראום", המקום היחיד באוניון שהייתה בו גישה אל אבק השריפה.
החדר היה קטן, מסודר וסגור, שרק מנהל העבודה הגרמני ואסירות שעבדו בו הורשו להיכנס אליו. העדויות על מספרן ושמותיהן של נשים שעבדו בו חלקיות ואף סותרות. אך, עולה מהן שב"פולווראום" עבדו שמונה או תשע נשים קבועות ביניהן אסתר וייסבלום, רוז'ה רוברטה, רוז מת', רגינה ספירשטיין אלה גרטנר, הדסה זלוטניצקה, מרתה בינדיגר, גניה פישר, אינגה פרנק ואילזה ואנטיצ'קה.
גנבת אבק השריפה והוצאתו מחדר היו כרוכות בקשיים רבים, משום שאבק השריפה נשקל בדייקנות. לדברי רוז מת':
"שלושתנו יכולנו לאסוף כשתי כפיות מדי יום" אך, וייסבלום הציעה "לגנוב את אבק השריפה ישירות מתוך הכספת חסינת האש שבה אוחסן, כאשר המנהל השאיר את המפתחות על השולחן או שכח לנעול את הכספת".
העובדות ב"פולווראום" עברו חיפוש גופני, ולכן הן הוציאו את אבק שריפה מין החדר בעורמה. הילמן העמידה פנים כי הוטל עליה לפנות את פחי אשפה במפעל. פעם אחת ביום הייתה נגשת גם ל"פולווראום" ומקבלת מאחותה קופסה מלאה באשפה כדי לרוקנה בפח. אסתר וייסבלום החביאה בה כמויות זעירות של אבק שריפה עטופות בפיסות בד וקשורות בחוט. זה היה האות לאלה גרטנר ולפגוש אותי בשירותים שם חילקנו בינינו את אבק השריפה, במהלך התקוממות הצליחו האסירים להרוג ארבעה אנשי אס אס ולפוצץ את גג קרמטוריום III.
בשנת 1944 בחודש ספטמבר, 200 אנשי הזונדרקומנדו נרצחו. שאר אנשי הזונדרקומנדו ידעו שגורלם זהה. הם החליטו להתקומם וב-7 באוקטובר 1944 והשתמשו באבק השריפה כדי לפוצץ את הקרמטוריום הרביעי בבירקנאו, הן פרצו את גדרות המחנה, ופתחו במנוסה.
התקוממות דוכאה באותו היום וכל המתמרדים נהרגו. שלטונות המחנה חקרו את מקרה המרד, והם חשפו שאבק שריפה שפוצץ את הקרמטוריום נמצא בבית החורשת לתחמושת "אוניון" הסמוך.
חקירות שערכו הגרמנים לאחר דיכוי המרד הובילו לארבע אסירות יהודיות: אלה גרטנר אסתר וייסבלום רגינה ספירשטיין ורוזה רובוטה, הן נעצרו ועונו בעוון תפקידן במרד. למרות חקירות רבות ועינויים קשים הן לא הסגירו פרטים על משתתפים נוספים בהתקוממות.
אנה היילמן שהייתה עדה לתלייה של אסתר וייסבלום מספרת: "הייתי היסטרית לאחר מה שקרה לאסטושיה (אסתר) ורק הודות לעזרתן של מרתה והבנות האחרות הצלחתי להחזיק מעמד, אסטושיה הייתה נתונה באותם ימים לחקירתיהם האכזרית של אנשי "המחלקה הפולטית" (הגסטפו) באושוויץ, והיה ברור שגורלה נחרץ".
הוצאתה הפומבית להורג
ב-6 בינואר 1945, שלושה שבועות לפני שחרור מחנה אושוויץ על ידי הצבא האדום, הוצאה אסתר להורג בתלייה בחצר המחנה, יחד עם שלוש חברותיה. ארבע הנשים הוצאו להורג בפומבי ואסירות אחרות היו עדות לו.
אחותה, אנה שרדה והועברה לתת-מחנה של ראוונסבריק בשם נוישטט-גלווה (Neustadt-Glewe). המחנה שוחרר במאי 1945, כשאנה הייתה בת שש עשרה.
הנצחה
בשנת 2013 נחנך גל-עד לזכרן של ארבע הנשים באתר "יד-זיכרון לקדושי זגלמביה" :
אלה גרטנר (זגלמביה)
רוזה רובוטה (צ'אחנוב)
ב-7 באוקטובר 1944 פרץ בבירקנאו מרד הזונדרקומנדו - עובדי הכפייה  שפינו את הגופות מתוך תאי הגזים ושרפו אותן. ארבעת הנשים צעירות שעבדו בבית החרושת "אוניון" הבריחו למורדים אבקת שרפה ששמשה לפיצוץ אחת המשרפות. הגרמנים דכאו את המרד באכזריות וב-6 בינואר 1945 תלו את ארבעת הנשים בפומבי."
סדרת החיים
סדרת החיים (באנגלית: Life series) היא קבוצה של עשר סדרות-טבע תיעודיות שהופקו בידי ה-BBC בקריינותו של דייוויד אטנבורו, שרובם (למעט החיים בדם קר והחיים הזוהרים) יצאו במארז תקליטורים של חברת BBC Natural History Unit במהלך דצמבר 2005.
סדרות אלה הופקו בידי ה-BBC והם מציגים את בעלי החיים, הצמחים ושאר האורגניזמים של כדור הארץ ואת הדרכים שלהם לשרוד. הסדרה הראשונה בקבוצה זו היא החיים עלי אדמות מ-1979 והאחרונה שבהם היא החיים בדם קר מ-2008, זאת נוסף לסדרה בעלת הפרק הבודד, החיים הזוהרים מ-2016.
יחדיו הסדרה מציגה את רוב הקבוצות הגדולות החיות על כדור הארץ, בהסבריו של החוקר והקריין דייוויד אטנבורו.
UWU
uwu הוא רגשון המייצג פנים חמודות. התווים "u" מייצגים עיניים עצומות, בעוד ה-"w" מייצג פה. הוא משמש לביטוי רגשות חמים, שמחים או חיבה שונים.
שימוש וגרסאות
"uwu" משמש לעיתים קרובות לציון חמודות, אושר או רוך. שימוש מופרז באמוטיקון יכול להיות גם האפקט המיועד של מעצבן את הנמען שלו. האמוטיקון היה פופולרי במה שמכונה "פאנדום פרוותי".
ל-"uwu" יש גם גרסה מופתעת יותר: "owo". שעשויה גם להצביע על חמידות, כמו גם סקרנות ותמיהה. "owo" מקורו ב-2016, וצבר פופולריות ב-2018; בניגוד ל-"uwu", התווים "o" מייצגים עיניים פקוחות. הוא משמש לפעמים גם לטרולינג.
שימושים בולטים
בשנת 2018, חשבון הטוויטר הרשמי של היישום צייץ "uwu" בתגובה לציוץ של אמן.
יהדות קישינב
יהדות קישינב או יהדות קישינאו, היא קהילה יהודית מאורגנת, שהתקיימה במשך שנים רבות בעיר קישינב, ותרמה רבות לכלכלתה ולתרבותה של העיר ושל חבל בסרביה. הקהילה נחרבה לחלוטין בתקופת שואת יהודי רומניה, בניה ברחו, הוגלו ונרצחו. אחרי מלחמת העולם השנייה שבו אל העיר ניצולים מעטים ויהודים נוספים וכעת זו הקהילה של עיר הבירה של רפובליקת מולדובה. על קיומו של יישוב יהודי מאורגן בקישינב מעיד התקנון של חברת קדישא המקומית משנת תקל"ג (1773). לאחר סיפוח בסרביה לאימפריה הרוסית ב-1812, השתררה יציבות, שהביאה לשגשוג והתרחבות קישינב וגם של הקהילה היהודית בה. בשנת 1887 נפתח בית העלמין שפועל עד היום. אנטישמיות גוברת באימפריה הרוסית ותנאים כלכליים טובים יותר, גרמו ליהודים רבים להתיישב בקישינב. ב-1900 היו 43% מתושבי קישינב יהודים, מהאחוזים הגבוהים באירופה בזמן ההוא. ב-1903 וב-1905 התרחשו בעיר פרעות קישינב נגד היהודים. בשנת 1913 נבנה בית הכנסת הכוראלי של קישינב, שהיה לבית הכנסת הגדול מבין 77 בתי הכנסת של העיר. הוא פועל עתה כתיאטרון עירוני.
במלחמת העולם השנייה, בעת כיבוש קישינב והפרעות ביהודיה (1941), נרצחו רבים מיהודי הקהילה ואחרים ברחו מהעיר. יתר יהודי העיר כונסו בגטו קישינב ובהמשך גורשו לטרנסניסטריה - מרביתם נרצחו בדרך.
הרב זלמן אבלסקי שליח חב"ד כיהן כרב הראשי של מולדובה עד לפטירתו בשנת תשע"ד, ובהנהגתו הוקמו בקישינב בית כנסת, מקווה טהרה, מוסדות חינוך ומרכז גמילות חסדים לרווחת הקהילה.
בעיר שני בתי ספר יהודים של רשת אורט עולמי, אחד נקרא על שם הרמב"ם והשני על שם הרצל.
ברבור A
ברבור A (נקראת גם 3C 405) היא גלקסיה אליפטית הנמצאת במרחק של כ-600 מיליון שנות אור משביל החלב בקבוצת הכוכבים ברבור. גלקסיה זו היא גלקסיית הרדיו הראשונה שהתגלתה והיא מקור גלי רדיו הרביעי בעוצמתו בשמים (אחרי שארית הסופרנובה קסיופאה A, גלקסיית הרדיו קנטאור A וליבת שביל החלב קשת A ולמעט השמש).
היסטוריה
מקור גלי הרדיו ברבור A התגלה בשנת 1939 על ידי גְרוֹט רֶבֶּר שהיה הראשון שניסה למפות את השמים באמצעות גלי רדיו. רבר השתמש ברדיו-טלסקופ שבנה בעצמו וצפה בשמים בתדר של 160 מגה-הרץ שבאמצעותו גילה מספר מקורות חזקים של גלי רדיו וביניהם ברבור A, קשת A, קסיופאה A וירכתי הספינה A. בשנת 1951 ערכו האסטרונומים וולטר באדה ורודולף מינקובסקי תצפיות במצפה הכוכבים פאלומר באמצעות טלסקופ הייל ובהן נצפו באור נראה המקורות של ברבור A, קסיופאה A וירכתי הספינה A. בעוד שקסיופאה A וירכתי הספינה A התגלו כערפיליות בתוך שביל החלב (ולימים זוהו כשאריות סופרנובה) ברבור A זוהתה כזוג גלקסיות בתהליך של התנגשות. תצפיות מאוחרות יותר שללו את ההשערה שמקור גלי הרדיו הוא התנגשות גלקסיות וקבעו שהמקור הוא הגלקסיה עצמה, מה שהפך את ברבור A לגלקסיית הרדיו הראשונה שהתגלתה. באדה ומינקובסקי ערכו גם ניתוח ספקטרוסקופי של קרינת הגלקסיה וזיהו ספקטרום פליטה שמאפיין גלקסיות סייפרט. עם השלמת המערך הגדול מאוד בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 התגלו גם האונות שמסביב לגלקסיה שיוצרות את רוב הקרינה בגלי רדיו.
צבי סקולר
צבי סקולר (באנגלית: Zvee Scooler; 1 בדצמבר 1899 – 25 במרץ 1985) היה שחקן ופרשן רדיו אמריקאי יליד רוסיה. נולד בקמניץ-פודולסקי (כיום אוקראינה). הוא הופיע ביידיש ובאנגלית, על הבמה, בטלוויזיה ובקולנוע. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידיו בכינור על הגג, כששיחק את הפונדקאי בהצגה בברודוויי ואת הרב בגרסת הסרט. הוא הופיע כסבו של דאדי בסרט "המרוץ לצמרת של דאדי קרביץ" משנת 1974. עוד אחד מתפקידיו הבולטים יותר היה זה של אביו של בוריס בסרט "אהבה ומלחמה" של וודי אלן.
קריירה
הוא היה ידוע בתור גרמייסטר ב-WEVD, תחנת רדיו יידישאית בניו יורק. מדי יום ראשון הציג סקולר קטע בן עשר דקות בתוכנית הרדיו "שעה קדימה", שהיה חדשות ופרשנויות בחרוזים. הוא נפטר בעיר ניו יורק ב-25 במרץ 1985, בגיל 85.
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 1996
אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 1996 היא המהדורה העשירית של אליפות אירופה לנבחרות צעירות שמארגנת אופ"א. הטורניר התקיים בין ה-12 במרץ ל-31 במאי 1996. ספרד נבחרה לארח את משחקי חצי הגמר, המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר, והם כולם נערכו באצטדיון האולימפי ליואיס קומפאניס בברצלונה.
נבחרת איטליה זכתה בטורניר בפעם השלישית בתולדותיה (והשלישית ברציפות), לאחר שגברה במשחק הגמר בדו-קרב בעיטות עונשין על ספרד, לאחר שוויון 1-1 בסיום ההארכה.
מוקדמות
שלב המוקדמות החל בשנת 1994, ובו השתתפו 13 נבחרות חדשות, רובן הצטרפו בעקבות פירוק ברית המועצות ופירוק צ'כוסלובקיה, ובסך הכול השתתפו בו 44 נבחרות צעירות. הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשמונה בתים, מחציתם בני חמש נבחרות ומחציתם בני שש נבחרות. שמונה הנבחרות שסיימו כראשי בתיהן העפילו לשלב רבע הגמר.
נבחרת ישראל סיימה את שלב הבתים במקום החמישי מתוך שש נבחרות בבית א'. היא סיימה את השלב עם 12 נקודות (שלושה ניצחונות, שלוש תוצאות תיקו וארבעה הפסדים).
המעפילות לאולימפיאדה
איטליה, ספרד, וצרפת, שהעפילו לחצי הגמר, זכו בנוסף גם בשלושה מתוך חמשת הכרטיסים לאולימפיאדת אטלנטה (1996). שתי המפסידות הטובות ביותר משלב רבע הגמר, הונגריה ופורטוגל, זכו בשני הכרטיסים הנותרים. סקוטלנד, הנבחרת הרביעית בחצי הגמר, לא שולחת נציגה ישירה לאולימפיאדה אלא משתתפת כחלק מבריטניה הגדולה, ולכן נבחרו שתי המפסידות הטובות מרבע הגמר, ולא רק אחת.
שחקן הזהב
בתואר שחקן הזהב, הניתן לשחקן המצטיין בטורניר, זכה פאביו קנבארו, בלם הנבחרת הזוכה, איטליה.
מלך השערים
שלושה שערים
שני שערים
רדיו פרדא
רדיו פרדא (בפרסית: رادیو فردا) הוא הענף האיראני של רדיו אירופה החופשית.
הרדיו משדר 24 שעות ביממה בשפה הפרסית, מתחנתו הממוקמת בפראג בירת צ'כיה. הרדיו החל לפעול בדצמבר 2002, ומשדר תכנים בנושאי תרבות, פוליטיקה, חברה, וחדשות, בדגש על נושאים איראניים. השם פרדא משמעותו בפרסית "מחר". שידורי הרדיו נחסמו פעמים רבות על ידי הרשויות האיראניות במשך זמן פעילותו, ואף בוצעו מעצרים כנגד אישים הקשורים לרדיו. פעילות הרדיו ממומנת ככל רדיו אירופה החופשית על ידי הקונגרס האמריקאי.
חנה כותן
מחקריה
כותן מתמחה בהיסטוריה עתיקה ולימודים קלאסיים. במחקריה היא עוסקת בשני תחומים: אפיגרפיה ופפירולוגיה של ארץ ישראל וסביבתה. היא עומדת בראש מפעל הכתובות העתיקות מארץ ישראל שנקרא קורפוס הכתובות של יודיאה-פלשתינה. זהו פרויקט בינלאומי מתמשך הנתמך על ידי ה-DFG והאוניברסיטה העברית אשר מפרסם את כלל הכתובות בכלל השפות מארץ ישראל מן התקופות ההלניסטית, הרומית והביזנטית, מן המאה הרביעית לפני הספירה עד המאה השביעית לספירה בשטחי ישראל ופלסטין.
בתחום הפפירולוגיה, חקרה כותן את התעודות היווניות ממדבר יהודה ועסקה בפרסום הפפירוסים היווניים והלטיניים ממצדה והפפירוסים היווניים מנחל חבר. ב-1995 פרסמה את הארכיון של שלום קומאיסה בת לוי כחלק מהפפירוסים של נחל חבר.
בין מחקריה עסקה בהרחבה במסמכים משפטיים ממדבר יהודה והציבה אותם בהקשר הספרות הרבנית והעדויות הפפירולוגיות מחלקים אחרים של העולם הרומי.
קריירה
כותן לימדה באוניברסיטה העברית בירושלים במחלקה להיסטוריה עתיקה וקלאסיקה. משנת 1979–1984 מרצה, 1984–1994 מרצה בכירה, 1994–1997 פרופסור חבר, 1997–פרופסור מן המניין. 2003–הקתדרה לקלאסיקה על שם שלום הורוביץ.
חיים אישיים
נשואה לארי פלטיאל.
סלרניטנה
סלרניטנה (באיטלקית: Unione Sportiva Salernitana 1919) הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר סלרנו שבאיטליה. המועדון משחק בסרייה א'.
במהלך המאה ה-21 הוא פורק פעמיים והוקם מחדש באופן מיידי.
בסיום עונת 2020/2021 עלתה הקבוצה לסרייה א' לאחר 22 שנות היעדרות. בעונת 2021/2022 הקבוצה ניצלה מירידה במחזור הסיום וסיימה במקום ה-17, במרחק של נקודה בודדת מהקו האדום, לאחר שבמרבית העונה הייתה מתחתיו.
סגל השחקנים
נכון ל-21 בדצמבר 2022
(בהשאלה מאספניול)
(קפטן)
(בהשאלה מויאריאל)
(בהשאלה מסמפדוריה) (בהשאלה מאינטר) (בהשאלה מהרטה ברלין)
אלכסנדר ונדרמונד
אלכסנדר-תאופיל וַנְדֶרְמוֹנְד (בצרפתית: Alexandre-Théophile Vandermonde; 28 בפברואר 1735 - 1 בינואר 1796) היה מתמטיקאי צרפתי, מוזיקאי וכימאי. נולד ומת בפריז.
הוא ידוע בעיקר בשל מטריצת ונדרמונד (בעברית היא נקראת לעיתים מטריצת ונדרמונט) ומציאת הדטרמיננטה שלה, באלגברה ליניארית.
ביוגרפיה
ונדרמונד נולד בפריז, שם התחנך בבית ספר מקומי. הוא למד באוניברסיטת וינה, והיה כימאי בתחילה כמקצועו. לאחר מכן פנה אל ענף המתמטיקה.
חוץ מעיסוקו כמתמטיקאי וככימאי, נהג לנגן על כינור, ואף הופיע בפני חוג חבריו הקרובים ובמספר חתונות בודדות.
ונדרמונד מת בתחילת שנת 1796 בבית משפחתו שבפריז.
רשימת הפצות לינוקס
Linux היא משפחה של מערכות הפעלה אשר מבוססות על ליבת לינוקס, ליבה אשר נוצרה בשנת 1991 על ידי לינוס טורבאלדס ומופצת כיום תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו. ל־Linux מספר רב של הפצות שונות ובערך זה נסקור את ההפצות הציבוריות הנפוצות והידועות מבין ההפצות הפעילות. עם זאת, ל־Linux הפצות עצמאיות נוספות רבות.
הפצות מבוססות Debian (חבילות deb)
דביאן גנו/לינוקס היא הפצת לינוקס חינמית ופופולרית התומכת בפלטפורמות חומרה רבות. Debian וההפצות המבוססות עליו משתמשות בחבילות deb ובמנהל החבילות dpkg.
הפצות מבוססות Red Hat ו־openSUSE (חבילות rpm)
1. הפצה נתמכת על ידי הקהילה בשם Fedora, אך עם חסות של Red Hat.
2. הפצה נתמכת באופן מסחרי בשם Red Hat Enterprise Linux.
לעומתה, SUSE חולקה ל-openSUSE ו-SUSE Linux Enterprise.
הפצות מבוססות Fedora
פדורה היא הפצה הנתמכת על ידי הקהילה. מטרתה היא לספק את התוכנה העדכנית ביותר תוך שמירה על מערכת תוכנה חופשית לחלוטין.
הפצות מבוססות סלאקוור
סלאקוור היא הפצה בעלת יכולת רחבה מאוד של התאמה אישית. ישנן מעט מאוד תוכנות הגדרה ספציפיות לסלאקוור ולכן ישנו מיעוט באשפי הגדרה גרפים, ועל כן יש להשקיע מאמצים וזמן על מנת ללמוד את המערכת, מה שהופך אותה להפצה למשתמשים מתקדמים. לעומת זאת, תומכיה של סלאקוור טוענים כי היא בעלת שקיפות, גמישות ותהליך הלמידה מקנה ניסיון רב.
הפצות מבוססות Arch Linux (מנהל חבילות pacman)
Arch Linux היא הפצת לינוקס קהילתית, עצמאית המתבססת על מודל הפצה מתגלגל. הפילוסופיה מאחורי ההפצה היא KISS, כלומר, חתירה לפשטות מרבית, תוך שמירה עד כמה שאפשר על קוד המקור כפי שהוא, ללא טלאים שאינם הכרחיים. ארצ' משתמשת במערכת ניהול חבילות בינאריות קלה לשימוש בשם pacman, שמעוצבת להיות קלה, פשוטה ומהירה מאוד. Arch נחשבת להפצה המיועדת למשתמשים מתקדמים, התקנת בסיס המערכת מתבצעת בעזרת ממשק שורת הפקודה והמשתמש יכול לבחור איזה חבילות ייכללו כולל מנהלי חלונות או סביבות שולחן עבודה.
הפצות מבוססות ג'נטו (מנהל חבילות Portage)
ג'נטו לינוקס היא הפצה שעוצבה לספק רמה גבוהה של התאמה למגוון סוגי חומרה, ועדכוני תוכנה שוטפים. בשעת ההתקנה, חבילות המערכת, כולל רכיבי בסיס דוגמת ליבה, מסופקות כקוד-מקור ועל המשתמש לקמפל את החבילות בהן ירצה להשתמש, ולכן היא נחשבת להפצה המיועדת למשתמשים מתקדמים. ההפצה ונגזרותיה משתמשות במנהל חבילות בשם Portage שפותח על ידי דניאל רובינס, מפתח המערכת, אך יכולה גם להשתמש במנהלי חבילות אחרים.
עונת 2011/2012 בליגת האלופות
עונת 2011/2012 בליגת האלופות היא העונה ה-57 של האליפות המאורגנת על ידי אופ"א והעונה ה-20 מאז שונתה התחרות למבנה הנוכחי שלה. משחק הגמר התקיים ב-19 במאי 2012 באליאנץ ארנה שבמינכן, גרמניה. במשחק ניצחה קבוצת צ'לסי האנגלית את באיירן מינכן הגרמנית לאחר שגברה בתוצאה 4–3 בדו-קרב של בעיטות עונשין. עבור צ'לסי הייתה זאת זכייה ראשונה בתואר. ליונל מסי הוביל את טבלת כובשי השערים בטורניר עם 14 שערים.
מכבי חיפה הייתה הקבוצה הישראלית היחידה שהשתתפה בעונה זאת. הקבוצה הודחה בשלב הפלייאוף, לאחר שהפסידה 4–1 בדו-קרב של בעיטות עונשין (3-3 בסיכום שני המפגשים).
שלבי המוקדמות
בשלבי המוקדמות והפלייאוף חולקו הקבוצות למדורגות ולא מדורגות בהתאם לדירוג הקבוצות לשנת 2011 שנקבע על ידי אופ"א. לאחר מכן נקבעה הגרלה בה נקבעו היריבות וכל צמד קבוצות שיחק שני משחקים במתכונת משחק בית ומשחק חוץ. בשלב זה שתי קבוצות מאותה מדינה לא יכולות להפגש.
שלב המוקדמות הראשון
ההגרלה לשלבי המוקדמות הראשון והשני התקיימה ב-20 ביוני 2011. המחזור הראשון של משחקי הסיבוב הראשון התקיים ב-28 ביוני. המחזור השני התקיים ב-5 וב-6 ביולי.
שלב המוקדמות השני
המחזור הראשון של משחקי המוקדמות נערך ב-12 וב-13 ביולי. המחזור השני נערך ב-19 וב-20 ביולי 2011.
שלב המוקדמות השלישי
בשלב המוקדמות השלישי נעשתה הפרדה בין קבוצות אלופות וקבוצות שאינן אלופות. הגרלת המשחקים התקיימה ב-15 ביולי 2011. הסיבוב הראשון של המשחקים נערך ב-26 ו-27 ביולי 2011. והסיבוב השני נערך ב-2 וב-3 באוגוסט 2011.
שלב הפלייאוף
גם בשלב הפלייאוף חולקו הקבוצות לשתי קטגוריות: פלייאוף לקבוצות אלופות ופלייאוף לקבוצות שאינן אלופות. הגרלת המשחקים התקיימה ב-5 באוגוסט 2011. כל קבוצה קיימה שני משחקים במתכונת של משחק בית ומשחק חוץ. הקבוצות המנצחות עברו להשתתף בשלב הבתים, יחד עם 22 הקבוצות שכבר הבטיחו את מקומן. מחזור המשחקים הראשון התקיים ב-16-17 באוגוסט ומחזור המשחקים השני התקיים שבוע לאחר מכן.
שלב הבתים
בסיום שלב הפלייאוף נקבעו 32 הקבוצות הממשיכות לשלב הבתים. ב-25 באוגוסט 2011 נערכה הגרלת הבתים במונקו בה חולקו הקבוצות לשמונה בתים, כאשר בכל בית ארבע קבוצות. גם בשלב זה, קבוצות מאותה מדינה לא יכולות להתמודד אחת נגד השנייה. כל קבוצה פגשה את שלוש הקבוצות האחרות בבית במתכונת משחק בית ומשחק חוץ - סה"כ התקיימו שישה מחזורי משחקים. המחזורים התקיימו ב-13-14 בספטמבר, 27-28 בספטמבר, 18-19 באוקטובר, 1-2 בנובמבר, 22-23 בנובמבר ו-6-7 בדצמבר.
2 הקבוצות שסיימו ראשונות בכל בית המשיכו לשלב שמינית הגמר, בעוד הקבוצה שסיימה במקום השלישי הצטרפה לליגה האירופית. 32 הקבוצות השתייכו ל-18 התאחדויות שונות. עבור הקבוצות מנצ'סטר סיטי, נאפולי, טרבזונספור, ויקטוריה פלזן ואוצלול גאלאץ הייתה זאת הופעת בכורה באליפות. בית א' נחשב ל"בית המוות". שיחקו בו באיירן מינכן, מנצ'סטר סיטי ונאפולי.
טרבזונספור הטורקית הודחה בשלב השלישי של המוקדמות על ידי קבוצת בנפיקה ליסבון, אך השתתפה בסופו של דבר בשלב הבתים בעקבות הרחקתה של קבוצת פנרבחצ'ה בשל חשש להטיית משחקים.
שמינית הגמר
הסיבוב הראשון נערך ב-14, ב-15, ב-21 וב-22 בפברואר, והסיבוב השני נערך ב-6, ב-7, ב-13 וב-14 במרץ 2012.
רבע הגמר
מחזור המשחקים הראשון ברבע הגמר התקיים ב-27 וב-28 במרץ. מחזור המשחקים השני התקיים ב-3 וב-4 באפריל 2012.
הגמר
גמר ליגת האלופות 2012 התקיים בפעם הראשונה באליאנץ ארנה, אצטדיון הבית של באיירן מינכן, ב-19 במאי 2012. באיירן הייתה לקבוצה הראשונה מאז רומא ב-, שמשחקת בגמר באצטדיונה הביתי.
נטליה וודיאנובה
נטליה מיכאילובנה וודיאנובה (ברוסית: Наталья Михайловна Водянова; נולדה ב-28 בפברואר 1982) היא דוגמנית ונדבנית רוסייה שמתגוררת בממלכה המאוחדת.
עונת 2011/2012 בליגת האלופות
הגמר
באיירן הובילה במשחק 1–0 משערו של תומאס מילר, כ-7 דקות בלבד לסיום המחצית השנייה, אך שער שוויון דרמטי של דידייה דרוגבה כעבור חמש דקות בלבד קבע את תוצאת סיום הזמן החוקי, 1-1. בתוך ההארכה, זכתה באיירן בכדור עונשין מ-11 מטר, אך פטר צ'ך עצר את הבעיטה החלשה של אריין רובן, והקבוצות הגיעו לבעיטות הכרעה, בהן ניצחה צ'לסי בתוצאה 4–3, וזכתה בתואר.
נטליה וודיאנובה
שנותיה הראשונות
וודיאנובה נולדה בגורקי, ברית המועצות (כיום ניז'ני נובגורוד, רוסיה), נטליה ודיאנובה גדלה באזור עני של העיר ביחד עם אמה ושתי אחיותיה למחצה, אחת מהן לוקה בשיתוק מוחין. כנערה, וודיאנובה סייעה לאמה למכור פירות ברחוב ומאוחר יותר הקימה דוכן פירות משלה ביחד עם חבר על מנת לעזור לכלכלת המשפחה.
עונת 2011/2012 בליגת האלופות
הגמר
היה זה משחק גמר ליגת האלופות השני בהיסטוריה שבו שיחקה צ'לסי, והזכייה הראשונה בתולדותיה בתואר. בכך, הפכה צ'לסי לקבוצה ה-22, האנגליה החמישית והלונדונית הראשונה שזוכה בתואר. עבור באיירן היה זה משחק הגמר התשיעי בתולדותיה, אך היא נותרה עם ארבע זכיות, בדרך להפסדה החמישי במשחקי הגמר.
מלך השערים
הסטטיסטיקות מתייחסות לשלב הבתים ושלבי ההכרעה בלבד ואינן כוללות את השלבים המוקדמים והפלייאוף.
נטליה וודיאנובה
שנותיה הראשונות
אביה של וודיאנובה עזב את המשפחה כשנטליה הייתה תינוקת, והיא לא הייתה בקשר איתו עד שהיא הפכה למפורסמת.
קריירה
נכון ל-2014, וודיאנובה הופיעה בשער ווג הבריטי 10 פעמים, הראשונה הייתה לגיליון ספטמבר 2003. היא דיגמנה לראשונה לשער ווג האמריקאי בספטמבר 2004 לצד שמונה דוגמניות אחרות, אחרי כן הופיעה לבדה במהדורת יולי 2007 של המגזין. במהלך תקופה זו, ווג האמריקאי הציג בשעריו רק תמונות של ידועניות שאינן דוגמניות למעט שני חריגים: לינדה אוונג'ליסטה וליה קבדה.
כשחקנית שיחקה וודיאנובה בסרט CQ של רומן קופולה משנת 2001 בספטמבר 2008 הצהירה וודיאנובה שהיא אינה מעוניינת עוד במשחק בסרטים בגלל שלושת ילדיה, אולם, היא שיחקה בסרט "Probka" של הבמאי אלכסנדר קוט משנת 2009.
באביב 2009 חתמה וודיאנובה על חוזה לשלוש שנים להיות שגרירת חברת הלבנים הצרפתייה Etam והיא תעצב קולקציית לבנים כל עונה בתקופת ההסכם. הקולקציה תשווק תחת השם Natalia pour Etam.
בתוכנית "World's Greatest Supermodel" של ערוץ הטלוויזיה הבריטי Five דורגה וודיאנובה במקום ה-14. המגזין פורבס אמד את שכרה של וודיאנובה ב-4.5 מיליון דולר (ארצות הברית) בין אוגוסט 2006 ליולי 2007, 4.8 מיליון דולר (ארצות הברית) בין מאי 2007 לאפריל 2008 ו-5.5 מיליון דולר (ארצות הברית) בין יוני 2008 ליוני 2009, סכום המדרג אותה במקום השביעי בין הדוגמניות המרוויחות ביותר בעולם בשלוש השנים הללו.
ווג פריז כלל אותה כאחת משלושים הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים.
במאי 2009 וודיאנובה הייתה מנחה שותפה של תחרות חצי הגמר של האירוויזיון במוסקבה.
ב-12 בדצמבר 2009, התמנתה להיות שגרירת אולימפיאדת החורף בסוצ'י בשנת 2014, להיות הפנים והנציגה הרשמית של המשחקים הפאראלימפיים הראשונים של רוסיה. ב-2010 היא הופיעה בטקס הסיום של המשחקים הפאראלימפיים ונקובר בתפקיד זה.
הא גילמה את דמותה של מדוזה בסרט "התנגשות הטיטאנים", רימייק של הסרט משנת 1981 בעל אותו שם.
נדבנות
וודיאנובה היא המייסדת והנשיאה של Naked Heart Foundation, ארגון נדבנות ששואף לספק סביבת משחק בטוחה ומלהיבה לכל ילד ברוסיה העירונית. היא קיבלה השראה לייסד את הארגון לאחר שביקרה ברוסיה עם בנה ונוכחה לדעת שאין שום מקום משחק הולם לילדים. הארגון בנה את גן השעשועים הראשון שלו ב-2006 בניז'ני נובגורוד. מאז הוא בנה כ-38 נוספים.
מנזר לורש
מנזר לורש (בגרמנית: Kloster Lorsch), רשמית: "המנזר הקיסרי של לורש" (בלטינית: Laureshamense Monasterium, בגרמנית: Reichsabtei Lorsch) הוא לשעבר בעיירה  במחוז  שבמדינת הסן בגרמניה, כ-10 קילומטרים מזרחית לוורמס. זה היה אחד המנזרים המפורסמים ביותר של האימפריה הקרולינגית. גם במצבו ההרוס, שרידיו הם בין המבנים החשובים ביותר בסגנון קרולינגי–פרה-רומנסקי בגרמניה. הכרוניקה שלו, שנכנסה ל שנערך בשנות ה-70 של המאה ה-12 (כיום בארכיון הממלכתי בווירצבורג), היא מסמך מהותי של ההיסטוריה הגרמנית של ימי הביניים המוקדמים. מסמך מפורסם נוסף מספריית המנזר הוא.
בשנת 1991 נוסף המנזר ההרוס לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו. בהכרזה על אתר המורשת נכתב כי "המנזר, יחד עם הכניסה המונומנטלית המפורסמת שלו (Torhalle), הם שרידים אדריכליים נדירים של התקופה הקרולינגית".
הקמה
המנזר הוקם בשנת 764 על ידי הרוזן הפרנקי קנקור (Cancor) ואימו האלמנה ויליסווינדה (Williswinda) כ (בגרמנית Eigenkirche, כנסייה או מנזר על קרקע של אציל פאודלי שמינה בעצמו את העובדים בקודש) ומנזר באחוזתם, לאוריסה (Laurissa). המנזר הוקדש לפטרוס ופאולוס. המייסדים הפקידו את ניהולו בידי כרודגנג, אחיינו של קנקור והארכיבישוף של מץ, שהפך לאב המנזר הראשון שלו. המייסדים האדוקים העשירו את המנזר החדש באמצעות תרומות נוספות. כדי להפוך את המנזר לפופולרי כמקדש ומקום עלייה לרגל, קיבל כרודגנג מהאפיפיור פאולוס הראשון את גופתו של נצריוס (Nazarius) הקדוש, מרטיר שהוצא להורג ברומא עם שלושה מעמיתיו תחת דיוקלטיאנוס.
ב-11 ביולי 765 הגיעו שרידי הקדוש ובחגיגיות רבה הופקדו בבזיליקת המנזר. בשנת 766 פרש כרודגנג מתפקידו כאב המנזר, לטובת תפקידו האחר כארכיבישוף של מץ. לאחר מכן שלח את אחיו גונדלנד (Gundeland) ללורש כיורשו, עם ארבעה עשר נזירים בנדיקטינים.
באותה שנה התנהלה מחלוקת בנוגע לזכויות קניין בין גונדלנד לבנו של קנקור, והמנזר הועבר לדיונה מעידן הקרח, כמה מאות מטרים ממיקומו המקורי, על אי קטן ב, יובל של הריין. בשנת 772 פנה גונדלנד לסמכות העליונה, קרל הגדול, שפסק לטובתו. גונדלנד מסר את המנזר עם כל נכסיו למלך והפך אותו למנזר מלכותי. אז שונה שמו של המנזר והבזיליקה לכבודו של נצריוס הקדוש: הכנסייה הראשית של הקדושים פטרוס, פאולוס ונצריוס הוקדשה על ידי הארכיבישוף של מיינץ בספטמבר 774 בנוכחות קרל הגדול.
השפעה
נאמר כי ניסים רבים נעשו באמצעות התיווך של נצריוס הקדוש בלורש, ומכל חלקי אירופה הגיעו עולי רגל במספרים גדולים לבקר במקדש. במהלך המאה ה-9 הפכו הספרייה והסקריפטוריום של לורש את המנזר לאחד ממרכזי התרבות של גרמניה; ארבעת הקטלוגים ששרדו מהמאה ה-9 מראים שהוא היה עשיר בטקסטים קלאסיים ונוצרים כאחד. בין כתבי היד הקרולינגיים הידועים יותר ששרדו מצויים קודקס לורש (Codex Laureshamensis), וקודקס אוראוס של לורש (Codex Aureus Laurensius), המחולקים כיום בין ספריית הוותיקן לספריית בטתיאנום באלבה יוליה, ברומניה. הדיפטיכונים משנהב מגולף של אנסטסיוס (Αναστάσιος, קונסול בשנת 517 באימפריה הביזנטית) שנעשה בהם שימוש חוזר עבור הכריכה, הן עבודות אמנות קלאסיות אלגנטיות כשלעצמן, ומגלמות את המסורת הקלאסית של ביזנטיון כפי שהועברה ללורש בתקופת קרל הגדול.
בשנת 876, זמן קצר לאחר מותו של לודוויג הגרמני, הפך המנזר למקום הקבורה של המלך "הגרמני" הראשון. גם בנו, לודוויג הצעיר (מת 882), ונכדו הוגו (מת 879) נקברו בלורש. מאוחר יותר המשיכה קפלת הקבורה (ecclesia varia) לשמש מקום קבורה מלכותי, למשל. עבור (מתה לאחר 915), אשתו של המלך הראשון שאינו קרולינגי, קונראד הראשון, מלך גרמניה.
אפיפיורים וקיסרים העניקו שוב ושוב למנזר פריבילגיות ונחלות שנעו בין הרי האלפים לים הצפוני, כך שבתוך זמן קצר הוא נעשה לא רק עשיר מאוד, אלא גם מושב של השפעה פוליטית. הוא הוכרז כ (reichsabtei, נסיכות ריבונית בפני עצמה, כפופה ישירות ובלעדית לקיסר האימפריה הרומית הקדושה).
בשנים 895–956, המנזר לא הורשה לבחור בעצמו את ראשי המנזר שלו: הם מונו על ידי המלך. אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה החזיר זכות הזו ללורש. עימות בין השליט לאב המנזר בנוגע להקמת טירת סטרקנבורג (Starkenburg) מול המנזר הביא לכך שהאב המנזר אודאלריך (Udalrich) התעמת עם המלך ב, עיירה שבה שכן ארמון המלכות, עם 1,200 רוכבים חמושים. עד שנת 1090 ביקרו מלכים / קיסרים בלורש בערך 20 פעמים. בשנת 1052 הגיע האפיפיור לאו התשיעי ללורש לקדש מזבח בקפלת הקבורה של הקרולינגים המזרחיים.
המנזר, שנהנה מזכויות טריטוריאליות ריבוניות, הסתבך בכמה עימותים מקומיים ובמספר מלחמות. לאחר ש-46 ראשי מנזר בנדיקטינים שלטו במנזר, הודח קונרד, האחרון שבהם, על ידי האפיפיור גרגוריוס התשיעי בשנת 1226, ובאמצעות השפעתו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה הועבר מנזר לורש לבעלותו של זיגפריד השלישי (Siegfried III. von Eppstein), הארכיבישוף של מיינץ, בשנת 1232, והסתיימה תקופת העצמאות התרבותית והפוליטית של לורש.
בין השנים 1232 עד 1248 שימש מנזר לורש נזירים ציסטרציאנים.
היסטוריה מאוחרת
בשנת 1248 קיבלו נזירים ממנזר אלרהייליגן (Kloster Allerheiligen) את המנזר באישורו של האפיפיור סלסטינוס הרביעי. בשנת 1461, המנזר מושכן לנסיכות הבוחר מפפאלץ. בשנת 1556 יישם אוטו היינריך, הנסיך הבוחר מפפאלץ את הרפורמציה הפרוטסטנטית בשטחו ופירק את המנזרים.
הוא העביר את תוכן הספרייה להיידלברג, והקים את ספריית המפורסמת, זמן קצר לפני פירוקו של מנזר לורש בשנים 1557–1563. החברים שנותרו מהקהילה הדתית של המנזר קיבלו פנסיה ושולחו לביתם. בשנת 1623, לאחר כיבוש היידלברג בשלבים המוקדמים של מלחמת שלושים השנים, הציג מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה את הספרייה הנודעת, 196 ארגזים של כתבי יד, לאפיפיור גרגוריוס החמישה עשר. , תאולוג ממוצא יווני שהיה אחראי על ספריית הוותיקן, נשלח לפקח על העברתה לרומא, שם שולבה בספריית הוותיקן כ"ביבליוטקה פלאטינה".
נכון לשנת 2015, הוותיקן מחזיק בשליש מכתבי היד של לורש ששרדו, ואילו השאר מתפרשים על פני שבעים ושניים מוסדות בשנים עשר מדינות. בשנת 2014 יצרה אוניברסיטת היידלברג אתר אינטרנט המאחד מחדש את מסמכי לורש ששרדו בסביבה דיגיטלית.
הרס המנזר
במהלך מלחמת שלושים השנה לורש וסביבתה סבלו מאוד. בשנת 1621, הכוחות הספרדים בזזו את המנזר ורוב הבניינים בלורש נהרסו. לאחר שהארכיבישוף של מיינץ החזיר לעצמו את השליטה על המנזר בשנת 1623, הוחזר האזור לאמונה הקתולית. עם זאת, המנזר נותר בחורבנו ושימש מקור לחומרי בניין לכל האזור.
התקופה המדכאת ביותר עבור לורש הייתה במהלך מלחמות לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בסוף המאה ה-17. כפרים שלמים באזור נחרבו, בתי האיכרים נשרפו והחיילים הצרפתים שרפו את בנייני המנזר הישנים. חלק אחד, שנותר ללא פגע, שימש כמחסן טבק בשנים שקדמו למלחמת העולם הראשונה. אולם הכניסה העתיק, קונגסהאלה (Königshalle) או אולה רגיה (aula regia, "אולם המלך"), שנבנה במאה ה-9 על ידי המלך לודוויג הגרמני הוא המונומנט השלם העתיק ביותר של האדריכלות הקרולינגית.
בית השער
בית השער (Torhalle) נבנה במאה התשיעית כמבנה בפני עצמו בפרוזדור של כנסיית המנזר, בחצר המקדימה של אחד המנזרים החשובים באירופה. לבניית השער בלורש התאחדו שלושה סגנונות בנייה: הסגנון הקלאסי, הסגנון הביזנטי והסגנון הנורדי. מבנה השער נראה כשער ניצחון למלך. הארקדות הגדולות נשענות על אומנות רחבות. המבנה אמנם מזכיר שער ניצחון, אך הוא שונה משערי הניצחון הרומיים. שבניגוד להם שהדגישו את הקשת המרכזית, בלורש שלוש הקשתות שוות בגובהן ובאורכן.
לאומנות השער, צמודים חצאי עמודים (עמודים החצויים לאורכם). בקומה השנייה, האומנות נושאות קשתות בצורת V הפוך. הלבנים לבנות ואדומות לסירוגין, ניתן להבחין בסידורם בשלושה דגמים: דגם לוח שחמט, דגם יהלום, המזכיר את האופוס רטיקולאטום הרומי.
פני שטח הקיר, מכוסים בלוחות צבעוניים שמקורם ביזנטי. אפריז המשולשים בקומה העליונה והקשתות המשולשות, מקורם במסורת נורדית. האלמנטים הרומיים עתיקים הם: אכסדרה הנושאת כרכוב, אומנות הנושאות קשתות, ואומנות מחורצות, צורת בסיסי העמודים, וצורת הכותרות.
מאפיין קרולינגי הוא הגג שאינו העתק של גג רומאי אלא הוא משופע, זאת כדי למנוע הצטברות שלג על הגג.
משמרת כלב
מקור השם אינו ידוע. על פי גרסה אחת נקראת המשמרת על שמו של סיריוס, המוכר גם בשמו העממי "כוכב כלב". הסיבה לכך היא, כי סיריוס הוא הכוכב הראשון המתגלה במשמרת כלב הראשונה. לאמיתו של דבר, זמן זריחתו של סיריוס משתנה עם תקופות השנה, כך שבשישה חודשים של השנה הוא נמצא בעת הזריחה מתחת לאופק. זאת ועוד, משמרת כלב הראשונה (1600-1800) מתבצעת בדרך כלל באור יום, אז הכוכבים אינם נראים. סטיבן מטיורין, גיבור סדרת הרומנים הימיים "אוברי-מטיורין" מאת פטריק או'בריאן משתמש במשחק מילים ואומר כי משמרת כלב נקראת כך משום שהיא "קצוצת זנב" (cur-tailed, שעשוע לשון עם curtailed), כלומר מקוצרת.
סיבת הנהגתה של משמרת כלב הייתה מתן אפשרות לצוות לבצע בסבב את כל אחת מן המשמרות ביממה, כדי שקבוצה אחת מתוכם לא תעשה בכל לילה את המשמרת האמצעית. הפתרון הוא פיצול אחת המשמרות לשניים ויצירת מספר אי זוגי של משמרות בכל יממה. חלוקה זו איפשרה גם לשתי המשמרות לאכול את ארוחת הערב בשעה הרגילה.
נורת' יוטיקה
נורת' יוטיקה (באנגלית: North Utica) הוא כפר במחוז לה-סאל שבמדינת אילינוי, ארצות הברית. לפי מרשם האוכלוסין האמריקאי של שנת 2000 אוכלוסיית הכפר מונה 977 נפשות. בשנת 2004 פקדו את הכפר מספר אסונות ביניהם סופת טורנדו ורעידת אדמה שגבו מחיר בנפש בקרב אוכלוסיית הכפר. כיום מהווה נורת' יוטיקה את שער הכניסה לשמורת סטארבד רוק.
בעוד שנורת' יוטיקה הוא השם הרשמי של העיירה, פרסומים באזור, השילוט בדרכים המרכזיות וכן אוכלוסיית המקום מכנים את העיירה לפי שמה המקורי - יוטיקה.
היסטוריה
העיירה יוטיקה הוקמה על גדות נהר אילינוי בשנות השלושים של המאה ה-18. הצפות של הנהר, כמו גם בניית תעלת אילינוי ומישיגן הביאו להעתקת מיקום העיירה צפונה למקומה הנוכחי של נורת' יוטיקה.
האסונות של 2004
מעוצמתו של הטורנדו פגע רכב באסם שהוסב למסעדה בשם מיילסטון. מבנה המסעדה קרס לתוך המרתף שבו מצאו תושבי המקום מקלט מן הסופה. שמונה ממוצאי המקלט נהרגו כתוצאה מקריסת המבנה ושישה נפצעו. חודש לאחר הטורנדו נולד לפקידת העיירה עובר מת, העובר מת כל הנראה בעקבות מאמצי השיקום בהם לקחו חלק כל אנשי העיירה. בטקס זיכרון להרוגי הסופה שנה לאחר מכן נכלל העובר באופן רשמי ברשימת הקורבנות.
גאוגרפיה
על פי מרשם התושבים לשנת 2000 שטחה של העיירה הוא 4 קמ"ר. השטח כולו הוא יבשה והוא גובל בנהר אילינוי ושמורת סטארבד רוק בדרום ובשמורת מכרות בלקבול במערב.
גביע היבשת
גביע היבשת על שם ויקטור טיכונוב (ברוסית: Кубок Континента им. В.В. Тихонова) הוא גביע המוענק בליגת ה-KHL מדי שנה, מאז 2010, לקבוצה שסיימה את העונה הסדירה במאזן הטוב ביותר בליגה.
מאזן הקבוצות נקבע לפי הניקוד שצברו בטבלה. אם יש שוויון בסיום העונה, שובר השוויון הוא מספר הניצחונות של כל קבוצה. כיוון שהזוכה בגביע היא בעלת המאזן הטוב ביותר בליגה, היא זוכה כפועל יוצא מכך ביתרון ביתיות לאורך כל הפלייאוף. למרות זאת, רק פעם אחת הזוכה בגביע הצליחה לממש את יתרונה ולזכות גם בגביע גגארין.
נלי הפילה
נלי הפילה (באנגלית: Nellie the Elephant) היא סדרת הנפשה בריטית בעלת 2 עונות ו-30 פרקים, אשר הופקה לשידור בשנים 1990–1991. הסדרה מבוססת על שיר הילדים "Nellie the Elephant".
תקציר העלילה
הסדרה עוקבת אחרי פילה ורודה בשם נלי, אשר רוצה לחזור לביתה במנדליי לאחר שברחה מהקרקס. לאורך הסדרה היא עוברת במקומות שונים ופוגשת דמויות חדשות וחברים חדשים.
דיבוב עברי
את גרסת הדיבוב העברי ביימה גיתית שובל אשר דיבבה גם את נלי הפילה ואת דמויות הנשים בסדרה. את דמויות הגברים בסדרה דיבב טל פרידמן. זו הייתה הסדרה הראשונה שדובבה באולפני "תומיתות".
בית משיח ברוכוף
בית משיח ברוכוף הוא מבנה ברחוב יפו 64 בירושלים (פינת רחוב ראול ולנברג) אשר נבנה כבית מגורים והיום משמש סניף בנק.
היסטוריה
הבית נבנה בשנת 1908 על ידי סוחר גרמני בשם וילהלם דויסברג, ונקנה על ידי משיח ברוכוף, עסקן יהודי בוכרי שגם תרם להקמת בית היתומים הספרדי שנבנה בתקופה זו בקרבת מקום.
בשנת 1947 נרכש הבית על ידי בנק ברקליס שסניפו בירושלים שכן בבניין עיריית ירושלים ההיסטורי, באזור שהחל לאבד את כוחו העסקי. בשלהי אותה שנה, עם פרוץ קרבות מלחמת העצמאות שרבים מהם ניטשו באזור מבנה הבנק הישן, הואץ תהליך השיפוץ והבנק עבר לפעול מבית ברוכוף. בשנת 1971 מוזג בנק ברקליס עם בנק מרכנתיל ומאז שוכן במקום סניף של בנק זה.
המבנה
הבית המפואר נבנה בסגנון אקלקטי עם ארקדה של שלוש קשתות בחזיתו. את הקשתות תומכים עמודים עם כותרות קורינתיות בראשיהם. בכניסה לחצר הבית ניצב שער כניסה עם אריות אבן שעמדו בראש שני משקופיו. בשנת 2016 נגנב אחד מהאריות. ביום תל חי בשנת 2021 העמיד האמן דוד (דוכי) כהן במקומו של האריה החסר אריה חדש, הדומה לאריה השואג מבית הקברות בכפר גלעדי. בסורג שניצב בראש השער מצוינת שנת בניית המבנה - 1908.
תאוריית הצדקת המערכת
אחד המאפיינים של הצדקת המערכת, המאפשר לה לעצב את תפיסותיו ועמדותיו של הפרט בצלמה, גם אם זה משתייך דווקא לקבוצה שנפגעה מאותה מערכת, הוא תכונתה האימפלציסטית. כאשר התפיסות הללו מתגבשות אצל חברי הקבוצה באופן בלתי-מודע, קל יותר להצדיק את הסטטוס קוו, אם זה פוגע בקבוצה באופן אישי. למשל, תמיכה באי-שוויון רווחת מכיוון שחברי הקבוצות השונות עברו תהליכי חיברות ארוכים ולמדו לספק את הרציונליזציה לכך בצורתה המופנמת המאפשרת את ההפנמה של סטראוטיפים.
מחקרים
ג'וסט ואח' (2002) מצאו בסדרה של מחקרים את אותם ביטויים חמקמקים שבבסיס נטייה אנושית זו בקרב קבוצות מוחלשות. הם בדקו את העדפתם של סטודנטים אמריקאים לקיים אינטראקציה חברתית עם חברי קבוצות סטטוס שונות על-ידי חישוב הסבירות לבחירת פרטנר מבין 3 קבוצות אתניות שונות. לאחר שבדקו ומצאו כי המשתתפים לא היו מודעים להיבט האתני של הניסוי, הם הציגו את הממצאים, לפיהם חברי "הקבוצות המוחלשות", הקבוצות שחבריהם אינם לבנים (במובן הגזעי או הגזעני של המילה), בחרו שותף במסגרת המחקר, במידה המשקפת העדפה לאינטראקציה עם חברי הקבוצה הדומיננטית (קבוצת החוץ עבורם). מאידך, העדפת קבוצים הפנים עבור חברי הקבוצות "המוחלשות" נמצאה בשיעורים נמוכים מהסבירות המקרית (chance likelihood). לעומת זאת, בקרב חברי הקבוצה הדומיננטית לא נראה דפוס בחירה שכזה. אלה האחרונים גילו העדפה לקבוצת הפנים, כפי שמתיישב עם התאוריות הסטנדרטיות מאסכולות סוציולוגיות ופסיכולוגיות.
אנדור פלדש
אנדור פלדש (בהונגרית: Földes Andor; בודפשט, 21 בדצמבר 1913 – הרליברג, ליד ציריך, 9 בפברואר 1992) היה פסנתרן אמריקאי ממוצא יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
אמו, ולריה איפויאי, שהייתה פסנתרנית קונצרטים, זיהתה את כישרונו של בנה ולימדה אותו בבית. ילד הפלא בן השמונה ניגן את הפיאנו קונצ'רטו 15 בבי מז'ור של מוצרט (Piano Concerto No. 15 in B♭ major, KV. 450) באולם האקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט עם הפילהרמונית של בודפשט. הוא למד באופן פרטי כדי שיוכל להקדיש את כל זמנו לנגינה. הפסנתרן טיבור סטמארי (קודם: איז'אק) פיתח את טכניקת הפסנתר שלו. הוא היה בן 16 כאשר ארנה דוהנאני קיבל אותו לקורס המאסטר שלו. בנוסף לפסנתר, למד קומפוזיציה אצל לאו ויינר. הוא פגש גם את בלה בארטוק באקדמיה למוזיקה.
משנת 1934 הופיע באירופה (אוסטריה, גרמניה, איטליה, שווייץ, פולין, בלגיה, הולנד, ספרד) ובשנת 1939 הגיע תורן של פריז, אמסטרדם ולונדון. הוא נתן קונצרטים במדינות סקנדינביה כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה. כיוון שהייתה לו כבר הזמנה לקונצרט בארצות הברית הוא נסע לשם עם אשרת תייר בנובמבר 1939. בגלל מוצאו היהודי כבר לא חזר להונגריה במשך כל מלחמת העולם.
בשנת 1940 הוא ניגן את קונצ'רטו לפסנתר מס' 4 של בטהובן והקונצרט שודר ברדיו האמריקאי. את הופעת הבכורה הפומבית שלו ערך בשנת 1941 בבית עיריית ניו יורק. הוא העביר קונצרטים בקנדה ובארצות הברית במשך שלוש שנים וביצע 120 הופעות עם הכנר היהודי-הונגרי יוזף סיגטי. בשנת 1940 פגש בניו יורק את אשתו לעתיד, את לילי רנדי, עיתונאית הונגרייה.
הגורל הפגיש אותו שוב עם בלה ברטוק שהגיעה לארצות הברית בשנת 1940. בהסכמת המלחין למד פלדש את כל יצירות הפסנתר שלו וניסה להציג אותן בפני הקהל האמריקאי. הוא לא יכול היה לשכנע את סוכני הקונצרטים ואת המנצחים לנגן את הקונצ'רטו מס' 2 לפסנתר של ברטוק, שנחשבה בלתי ניתנת לניגון. הקונצרט התקיים רק לאחר מותו של ברטוק ב -3 בנובמבר 1947 בקרנגי הול, בפתיחת העונה של ה- National Orchestral Association. הביקורת על המוזיקה ועל נגינתו הייתה חיובית ביותר.
פלדש קיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1948. בשנת 1953 הופיע בדרום אמריקה ובדרום אפריקה. הרפרטואר שלו כלל גם יצירות מאת מוצרט, בטהובן, ברהמס, מנואל דה פליה, קלוד דביסי, פרנסיס פולנק, פרנץ ליסט וסרגיי רחמנינוב. הוא ערך כיתות אמן בלונדון, פריז, ברלין, טוקיו. בין השנים 1957–1965 היה מורה במכללה למוזיקה בזארבריקן, שם תפס למעשה את מקומו של ולטר גיזקינג המנוח. כל יצירות הפסנתר של ברטוק בנגינתו הוקלטו על ידי הדויטשה גרמופון ובשנת 1957 הוא זכה בפרס הגדול ביותר של המוזיקה הצרפתית (Grand Prix du Disque). כיוון שהיו לו יותר הזדמנויות לתת קונצרטים באירופה הוא ורעייתו עברו לשווייץ ב -1961. מהכנסות הקונצרטים שלו בניו יורק, לונדון, בואנוס איירס, בון, הוא תרם לשיקום הבטהובנהאלה בבון. בשנת 1964 קיבל את "צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה". בשנת 1978 היה הפסנתרן הראשון מהמערב שהופיע בבייג'ינג לאחר מהפכת התרבות בסין. הוענק לו גם פרס ה- Deutscher Schallplattenpreist בשנת 1982.
נפילה אומללה גרמה למותו בביתו בהרליברג. הוא התכונן לקיים כיתת אמן כעבור כמה חודשים בבית בטהובן (בטהובנהאלה) בבון.
קארוי אסלאני
קארוי אסלאני (במקור אַאוּסְלנדר-Ausländer, בהונגרית: Aszlányi Károly; אדה קלה, 22 באפריל 1908 – דורוג, 8. בדצמבר 1938) היה סופר, מחזאי, עיתונאי יהודי-הונגרי. אביו, דז'ה אסלאני (1869-1947), היה משורר ופילוסוף. קארוי היה הומוריסט מצוין, הושפע מההומור הבריטי ומהבורלסקה הקולנועית האמריקאית, אך הוא הציג את יצירותיו בהומור שורשי עמוק של בודפשט.
שמותיו הספרותיים
שמות העט שלו היו קארוי אסלאני ו"קירק ואן הוסום".
ביוגרפיה
אסלאני נולד באי המיוחד על הדנובה אדה קלה, שהיה פעם מול אורשובה. ((האי אינו קיים היום. קרוב לוודאי שזה האי שמסופר עליו בספרו המפורסם של מור יוקאי "איש הזהב" (Az Aranyember) בשם "האי של אף אחד")). על פי הרישום בתעודת הנישואין שלו, מקום הולדתו היה טופאש במחוז קרשו-סרני שסופח לאורשובה לאחר 1910. הוא למד בזרניאנין שהיום בסרביה (בהונגרית שמו Nagybecskerek), התגורר גם בווינה ולמד בבתי ספר למוזיקה בגרמניה ובדנמרק. הוא היה גם כתב של שפורטהירלאפ (Sporthírlap) עיתון ספורט הונגרי. בשנת 1927 זכה בפרס בתחרות הסיפור הקצר בכתב העת הספרותי החשוב ניוגט עם יצירתו איש השלג. בשנת 1930 הציג את מחזהו "מבוקש נוכל" ב"תיאטרון הקאמרי הלאומי (Nemzeti Kamaraszínház). כתוצאה מהצלחתה של עבודה זו, הפך אסלאני לסופר אמיתי. מרבית עבודותיו פורסמו במוסד הספרותי נובה, והמו"ל העסיק אותו גם כמתורגמן. אשתו, אילונה רוזה הורבאט (וספרם, 11 בפברואר 1906 - ??) בתם של זולטאן הורבאט ומריה ראץ, נישאה לו ב-14 בספטמבר 1937 בבודפשט. מותו לא התרחש בדיוק במקום ידוע, אלא בסמוך לאבן הדרך ה-57 ליד העיר דורוג (עיר בצפון מרכז הונגריה). בזמן שאסלאני נהג במכונית הוא משך לפתע את ההגה כדי שלא יפגע בילד על הכביש. הוא התנגש בעץ ומת ככל הנראה מייד במקום.
תחרות ההטבעות (NBA)
ההטבעות בתחרות נשפטות על ידי פאנל שופטים המורכב מחמישה שחקני עבר (בדרך כלל מטביעים מפורסמים מהעבר) המחלקים ציון בין 1-10 לאחר כל הטבעה כך שסך הניקוד האפשרי הוא 50. בין השנים 2008–2013 התחרות שילבה הצבעת אוהדים באמצעות מסרונים לקביעת הזוכה בתחרות בסיבוב האחרון.
תחרות ההטבעות של ה-ABA לשנת 1976
במחצית משחק האולסטאר של ה-ABA לשנת 1976 התקיימה תחרות ההטבעות הראשונה בהיסטוריה. את התחרות ניצח ג'וליוס ארווינג מהניו ג'רזי נטס שהציג בפעם הראשונה הטבעה בריחוף מקו העונשין. ארווינג גבר על דייוויד תומפסון מהדנוור נאגטס, ארטיס גילמור מקבוצת 'קנטקי קולונלס' וג'ורג' גרווין ולארי קינון מקבוצת סן אנטוניו ספרס.
שנות ה-80
ליגת ה-NBA החזירה לחיים את תחרות ההטבעות ב-1984 בעיר ההולדת של התחרות, דנוור. ההטבעה של ג'וליוס ארווינג מקו העונשין היא אחת ההטבעות הזכורות בהיסטוריה של התחרות, אולם הטבעה זו לא הניבה לו את הזכייה בתחרות. מי שזכה בסופו של דבר הוא לארי נאנס מהפיניקס סאנס.
ב-1985 זכה דומיניק וילקינס, הסמול פורוורד של אטלנטה הוקס לאחר שגבר על מייקל ג'ורדן, אך לא הצליח לשחזר את זכייתו בשנה העוקבת, 1986 מול קהלו הביתי באטלנטה כאשר הפסיד לחברו לקבוצה ספאד ווב. ווב המתנשא לגובה 1.70 מטר בלבד הוא הזוכה הנמוך בהיסטוריה של התחרות.
ייחוס (תורת הקבוצות)
בתורת הקבוצות, ייחוס של נוסחה \phi לקבוצה A הוא נוסחה המסומנת \phi^{(A)} המתקבלת מן הנוסחה המקורית לפי החוקים הבאים:
תחרות ההטבעות (NBA)
שנות ה-80
בתחרות שנעלה את שנות ה-80 זכה קני ווקר שגבר על חביב הקהל, הקלע המצטיין קלייד דרקסלר.
שנות ה-90
תחרות ההטבעות נחשבה תמיד למוקד מעורר עניין בשבוע האולסטאר, אולם בשנות ה-90 ההתלהבות סביב התחרות החלה לדעוך. הסיבות העיקריות היו חוסר רצונם של שחקנים מובילים להשתתף בתחרות מחשש לפציעות והטבעות שחזרו על עצמם לאורך התחרויות. עקב היעדרם של שחקנים מובילים החלו לקחת חלק בתחרות שחקנים פחות ידועים בקרב הציבור הרחב כמו והזוכים בתחרות היו על פי רוב שחקנים שאינם מעלית הליגה כמו ברנט בארי, סדריק סבאלוס, אייזיאה ריידר והרולד מיינר.
יוצא דופן ברשימת הזוכים היה קובי בראיינט שזכה בתחרות של 1997 כאשר אחת מהטבעותיו כללה ריחוף והעברת כדור בין רגליו לפני ההטבעה. בראיינט היה בשנת הרוקי שלו והפך לימים להיות אחד מהשחקנים הטובים בהיסטוריה של הליגה. לאחר ההטבעה של בראיינט, השחקן מייקל פינלי ניסה לבצע גלגלון לפני ההטבעה שלו, מהלך שגרר פרץ צחוק בקהל.
בשנים 1998-1999 לא התקיימה תחרות (בשנת 1999 עקב השביתה ב-NBA).
העשור הראשון של שנות ה-2000
לאחר השבתת התחרות למשך שנתיים חזרה התחרות להתקיים באולסטאר של שנת 2000 שהתקיים באוקלנד, קליפורניה. תחרות זאת נחשבת בעיניי רבים לטובה בהיסטוריה והשתתפו בה מספר כוכבי NBA צעירים ומבטיחים ביניהם וינס קרטר ובן דודו טרייסי מקגריידי מהטורונטו ראפטורס וסטיב פרנסיס מהיוסטון רוקטס. המנצח בתחרות היה קרטר שהציג מגוון של הטבעות מרהיבות ויוצאות דופן ביניהן 360 מעלות בניגוד לתנועת הגוף, הטבעה תוך היתלות עם המרפק על הטבעת והטבעה בין הרגליים ממסירת  של מגריידי.
בשנת 2005 שוב חזרה התחרות לעיר מולדתה דנוור ונטלו בה חלק אמארה סטודמאייר, ג'יי. אר. סמית', כריס אנדרסן וג'וש סמית'. בתחרות הטביע סטודמאייר מהפיניקס סאנס 360 האלי הופ ממסירת ראש של חברו לקבוצה סטיב נאש אך את הזכייה קטף סמית ג'וש סמית' מאטלנטה הוקס שהצליח לנתר מעל קניון מרטין מהניו ג'רזי נטס שישב על כיסא ומסר לו את הכדור. בהטבעה נוספת ביצע סמית מחווה לשחקן העבר של אטלנטה דומיניק וילקינס ולבש את גופייתו תוך ביצוע הטבעה דומה לזו שהביאה לווילקינס את אחת מזכיותיו בתחרות. אחד האירועים הזכורים מהתחרות הוא נסיונותיו החוזרים ונשנים של כריס אנדרסן לבצע הטבעות ללא הצלחה.