cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הקול היהודי
חשיפות האתר
ב-מרץ 2023 החל בסדרת פודקאסטים בשם "ההפיכה הצבאית". בו הוא סוקר מאמריים צבאיים, וטוען כי "הקליקה הביטחונית שניכסה לעצמה סמכויות ודרכי סיכול למימוש מדיניות הימין, היא תופעה לא פחות חשובה מבג"ץ".
ב-יוני 2023 חשף הקול היהודי כי באתר הרשמי של מועצת עין מאהל שבגליל מוגדר הכפר ככפר פלסטיני לצד שלל תכנים לאומניים קיצונים. בעקבות החשיפה הקפיא משרד הפנים את תקציב המועצה.
טל שמאי
ביוגרפיה
טל שמאי גדל באריאל. כיום הוא מתגורר בתל אביב.
בשנת 2009 התגייס למרכז המטאורולוגיה של חיל האוויר, שם שירת כמש"ק מחקר מטאורולוגי וכחזאי. עם שחרורו מהשירות הצבאי החל לעבוד כחזאי בנמל התעופה בן-גוריון. זמן קצר לאחר מכן עבר מבחן בד בערוץ הראשון, והחל להגיש את התחזית במהדורת "מבט" לצד החזאיות שרון וכסלר וסיגל גפני.
בסוף 2012 סיים את עבודתו בערוץ הראשון, וכחודשיים לאחר מכן הצטרף לחדשות 10 כעורך ומפיק פינת התחזית במהדורה המרכזית. בנוסף החל להגיש פינת תחזית יומית בתוכנית הבוקר "אורלי וגיא".
בפברואר 2015 החל להגיש את התחזית גם במהדורה המרכזית, לצד החזאי דני רופ.
באוגוסט 2020 החליף את דני רופ במהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 13.
הר ג'ורג' (אנטארקטיקה)
הר ג'ורג' (באנגלית: Mount George) הוא הר בהרי סקוט, בארץ אנדרבי, במזרח אנטארקטיקה, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בסמוך ממערב לפסגת סימפסון.
גובהו של ההר 1,555 מטרים מעל פני הים; הר ג'ורג' הוא ההר ה-2,788 בגובהו באנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנים 1956 ו-1957.
מקור השם
ג'ון ביסקו, אשר חקר את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1830–1831, קרא להר באזור "הר ג'ורג" (Mount George), כנראה על שם אחד מהאחים אנדרבי (Enderby Brothers), בעלי כלי השיט שבו הפליג ביסקו.
שמו של ההר ניתן לו על יד ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה, הוועדה לא זיהתה את ההר לו נתן ביסקו שם, מבין הפסגות הרבות באזור, ולכן, בשנת 1962, קראה להר זה בשם זה.
נבי חזורי
נבי חזורי (בערבית: مقام النبي الحزوري, مقام سيّدنا الحزّوري, مقام الحزوري) הוא אתר קבורה של הקדוש הדרוזי השייח' עות'מאן חזורי הנמצא בצפון רמת הגולן כק"מ ממזרח לקלעת נמרוד. במקום חורשת אלונים עתיקה, שהתקדשה בעקבות קדושת הקבר. מבנה הקבר מתקופת השלטון הסורי היה בעל כיפה לבנה בצורת חרוט. בעשורים האחרונים הורחב המבנה.
במקום גם אתר הנצחה לחללי סיירת אגוז, על גלגוליה השונים הכולל שלושים ואחת פינות הנצחה לזכר שלושים ואחד נופלי היחידה. עוד מונצח במקום נחמן אלכסנדרון, מראשי קרן קיימת לישראל, שתכנן את המקום לפני מותו.
אגדות השיח' חזורי
על השיח' נפוצה אגדה ייחודית. מסופר שהוא היה יושב על אם הדרך הראשית בין דמשק לעכו ומברך את הנוסעים. את עוברי-האורח היה נוהג להזמין להתכבד בלחם ומלח. הנוסעים שמגמת פניהם הייתה להשכנת שלום ולצדקה היו זוכים, בזכות טעימת המלח הקסום, להצלחה במעשיהם. אולם מאנשי המלחמה והמדון היה המלח משכיח את כוונותיהם הרעות והם היו שבים לביתם.
לפי אגדה אחרת קטף רועה דרוזי ענף מאחד העצים העתיקים באתר, כדי להכות בכבשיו ולהקימן. הוא לקה בשיתוק ונבי חזורי נגלה לפניו ונזף בו. רק לאחר שהרועה הבטיח שלא לשוב על המעשה, הוא נרפא.
ממצאים ארכאולוגיים
בסמוך לאתר נמצאת מערת קבורה לא גדולה. במעלה אותה גבעה התקיים בתקופה הרומית והביזנטית יישוב. נמצאו מבנים, מתקני חקלאות חצובים וכלי חרס. בתקופה הממלוכית נבנה שם מתחם מבוצר הצופה למבצר נמרוד. גשר אבן נמצא בראש נחל חזורי, במקום בו חצתה הדרך מבניאס לג'ובתא א-זית. טחנה נמצאה במורד הנחל.
מספר חוקרים במאה ה-19 ביקרו באתר. יוהאן לודוויג בורקהרדט הגיע ב-1810 והזכיר אותו בקצרה בספרו. בעקבות זאת העלה קרל ריטר השערה שזיהתה את שרידי החורבות עם חצור המקראית, על סמך הדמיון בשם וטעמים פרשניים נוספים.
אדוארד רובינסון כתב: "התלולית מכוסה קבוצת אלונים אצילים, שיוצרים חורשה מרשימה ביותר, וזוהר דתי עמוק. ציון הואלי בלב החורשה, הוא קבר מוסלמי פשוט מוקף בקיר אבן עלוב. מעט ממערב יש מעין קטן, עין אל-חזורי; וכאן גם ראשו של הנחל הפתוח, שעובר מדרום למבצר [נמרוד]. בסמוך לציון הואלי אין כל שרידים, וגם לא היו. … בין נקודה זו למבצר יש עוד תלולית, בגובה דומה…עליה יש כמה שרידים המכונים חזורי. אלו כמה אבני יסוד סתמיות אבל לא חורבות בהיקף גדול. אולי הייתה זו עמדה קדמית של המבצר, אבל השרידים נראים יותר כחווה או מכלאות עיזים." מטעם זה הוא שלל את השערת ריטר. ויקטור גרן כתב דברים דומים: "... עליתי על גבעה שמכתירות אותה חורבות ח'רבת עין חזור. היום זה אתר דל שמוצאים בו רק קווי קירות אחדים של בתי מגורים וגלים נצים של אבנים על שתי תלוליות, שמפריד ביניהן גיא קטן. אחת מהן מכוסה חורש אלונים מצויים זקנים, שביניהם נראית כיפת 'ולי' המקודש לשיח' חזור[י]; את השנייה מעבדים זה כבר. סמוך לכאן נובע מעיין בשם עין חזור. שם היישוב היה לפנים ככל הנראה כשמו עכשיו, אבל אי אפשר לראות בו, כפי שהוצע לפנים, את בירת המלך יבין [חצור]..." הוא הוסיף שייתכן שזוהי עין חצור הנזכרת ב.
סוגיית הקמת פרויקט תיירותי באתר
תושב נווה אטי"ב שביקש להקים במקום פרויקט תיירות נתקל בהתנגדות של ראשי העדה הדרוזית, ובעקבות זאת מנעה ממנו המשטרה מלהמשיך בקידום הפרויקט. בעקבות עתירה לבג"ץ בשיתוף עם תנועת רגבים חזרה בה המשטרה מסירובה והודיעה שהיא תפעל למנוע פגיעה בסדר הציבורי.
ויט ידליצ'קה
ויט ידליצ'קה (בצ'כית: Vít Jedlička; נולד ב-6 בספטמבר 1983) הוא פוליטיקאי, פובליציסט ואקטיביסט צ'כי.
ידליצ'קה כיהן בעבר כיו"ר מפלגת האזרחים החופשיים הצ'כית במחוז הראדץ קראלובה והוא המייסד והמנכ"ל של אתר החדשות Reformy.cz, "רפורמי.צ'.".
ב-13 באפריל 2015 ייסד את המדינה לכאורה "הרפובליקה החופשית של ליברלנד" ונעשה לנשיאה הראשון.
ביוגרפיה
ידליצ'קה נולד בשנת 1983 בעיר הראדץ קראלובה.
בילדותו, אביו של ידליצ'קה פוטר מעבודתו במכון למידות ולמשקלות בפראג בעקבות סירובו להירשם למפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה אשר השליטה דיקטטורה באותם ימים בצ'כוסלובקיה, ונשלח לעבוד כמכונאי.
בין השנים 2006 ל-2009 כיהן ידליצ'קה כמנכ"ל HKfree.org, רשת תקשורת נתונים אינטרנטית קהילתית שמטרתה לחבר בין תושבי עירו, הראדץ קראלובה.
בין השנים 2009 ל-2014 כיהן כיו"ר האזורי של "מפלגת האזרחים החופשיים הצ'כית" במחוז הראדץ קראלובה.
בשנת 2011 ייסד את אתר החדשות Reformy.cz, בעל השקפות ליברטריאניות מובהקות.
ליברלנד
ב-13 באפריל 2015 הכריז ויט ידליצ'קה על הקמת הרפובליקה החופשית של ליברלנד על מה שהוא ראה כאזור טרה נוליוס המכונה גורנייה סיגה על גדת נהר הדנובה בין סרביה לקרואטיה. ועדת ההקמה שמינה ידליצ'קה בחרה בו כנשיא באותו יום. אספה תיבחר ברגע שהיא תימצא לנכון על ידי הממשלה הזמנית.
השכלה
ב-2008 השלים ידליצ'קה תואר ראשון ביחסים בין-לאומיים מאוניברסיטת פראג לכלכלה ועסקים.
ב-2014 השלים תואר שני במדע המדינה ממכון CEVRO בפראג.
דעותיו
משנת 2001 היה ויט ידליצ'קה חבר במפלגה האזרחית הדמוקרטית הצ'כית (ODS), מאז 2009 הוא חבר במפלגת האזרחים החופשיים.
ידליצ'קה רואה את עצמו כליברטריאן בעל השקפות ליברליות על התערבות מדינתית קטנה ככל האפשר.
הוא תיאר את עצמו כאנרכו-קפיטליסט המושפע מבסטייה.
ידליצ'קה הוא אירוסקפט ומתנגד לסוציאליזם.
תמר כתריאל
ביוגרפיה
סיימה תואר ראשון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בחוג לשפה וספרות אנגלית (עם התמחות בבלשנות), ותואר שני באוניברסיטת חיפה בתחום הבלשנות בחוג לשפה וספרות אנגלית. השלימה דוקטורט במחלקה לתקשורת באוניברסיטת וושינגטון בארצות הברית, שם התמחתה בגישות אנתרופולוגיות לחקר התקשורת, תוך שילוב לימודי תקשורת ואנתרופולוגיה. ב-1983 הצטרפה לסגל של אוניברסיטת חיפה.
כתריאל זכתה שלוש פעמים במענקי מחקר מהקרן הלאומית למדע, ושני ספריה הראשונים זכו בפרסי הצטיינות מטעם החברה האמריקאית לתקשורת. היא שמשה כמרצה וחוקרת אורחת באוניברסיטאות ומכוני מחקר מובילים, כחברת מערכת במגוון רחב של כתבי עת אקדמיים בינלאומיים וישראליים בתחום התקשורת, האנתרופולוגיה וחקר השיח, והדריכה למעלה מחמישים תלמידי תואר שני, דוקטורנטים ופוסט-דוקטורנטים בתחומים אלה.
באוניברסיטת חיפה היא שמשה כראשת החוג לתקשורת והחוג למנהיגות ומדיניות בחינוך, כראשת החטיבה ללימודי האישה, וכן הייתה פעילה כחברת סנט וועדות מרכזיות באוניברסיטה ומחוצה לה, כולל בוועדה מייעצת של האו"ם שנועדה להטמיע גישות ושיטות מתחום האתנוגרפיה של התקשורת בעבודתם של גופים שונים בארגון. ב-2003 הייתה בין הזוכות בפרס שהעניקה עיריית חיפה שניתן לנשות אקדמיה שעבודתן מהווה גשר לקהילה. ב-2017 נבחרה למעמד היוקרתי של Fellow מטעם האגודה הבינלאומית לתקשורת (ICA).
כתריאל מתגוררת בחיפה, נשואה לפרופ' יעקב כתריאל, ואם לבן ובת.
תרומתה המחקרית
עבודת הדוקטורט שלה, שעסקה ב'דוגריות' כסגנון דיבור צברי, הייתה העבודה האקדמית הראשונה שיישמה גישה אתנוגרפית לחקר התקשורת בחקר התרבות הישראלית. העבודה הדגישה את תפקידן של אידאולוגיות לשוניות בעיצובן של זהויות תרבותיות ובכך אתגרה מודלים מקובלים בחקר השיח שעסקו בדפוסי דיבור ישיר ועקיף בתרבויות שונות.
מחקרים שערכה מאז, שגם הם משלבים מחקר אתנוגרפי ומחקר טקסטואלי, עוסקים בהיבטים שונים של תקשורת פנים-אל-פנים ובתקשורת מתווכת מדיה - היא כתבה על שיתוף פעולה וקונפליקט בחברת הילדים, על 'מסיבות קיטורים' כדפוס מפגש בחברת המבוגרים, על דרכי ייצוג במוזיאונים ואתרי מורשת, על דפוסי אינטראקציה בשיחות יום ובשיחות לילה ברדיו, על שיח ה'גיבוש' בחברה הישראלית, על "שיחות נפש" כמוסד לשוני בעידן החלוצי, על ההבניה הרטורית של זיכרון קולקטיבי בסרטים דוקומנטריים ובשיח הממסדי, על שיח העדות של "שוברים שתיקה" ושל סרבני מצפון, ועוד.
ספריה
ספר בעריכתה:
תהילים קל"ו
תהילים קל"ו הוא המזמור ה-136 בספר תהילים, הנקרא בשם הלל הגדול. בפרק ישנם 26 פסוקים. הפרק פותח במילים:, ומסיים כל פסוק במילים:.
חשיבותו של הפרק נודעת בעיקר בתוכנו המיוחד המדבר על כלכלת כל העולם מידי ה'.
הלל הגדול
פרק קל"ו ידוע בשם הלל הגדול. אולם קיימת מחלוקת במקורות האם הלל הגדול כולל רק את תהלים קל"ו או גם פרקים אחרים. ב, מובאות דעות שונות על נוסח הלל הגדול. הדעה המרכזית, היא דעת רבי יהודה האומר שהלל הגדול הוא פרק קל"ו בתהילים, דעה שנייה היא דעתו של רבי יוחנן הסובר שהלל הגדול מורכב מהפרקים: קל"ד, קל"ה וקל"ו ודעה שלישית היא דעתו של רב אחא בר יעקב, הסובר כי הלל הגדול מתחיל בפרק קל"ה פסוק ג' ומסתיים בתחילת פרק קל"ז.
בשולחן ערוך נפסק שהלל הגדול בליל הסדר כולל רק את פרק קל"ו, וככה נוהגות רוב הקהילות, אולם יהודי איטליה אומרים גם פרק קל"ה לפני קל"ו בליל הסדר. לגבי פסוקי דזמרא בשבת, פרק קל"ה מופיע לפני קל"ו, אבל לפני קל"ה מופיעים עוד כמה פרקי תהילים לא קשורים, ולכן אי אפשר לקבוע האם פרק קל"ה מופיע בתור חלק מהלל הגדול או ככל פרק אחר שנאמר.
גיזרון
המקור לשם "הלל הגדול" מופיע בתלמוד הירושלמי: "אי זו היא הלל הגדולה, רב פרנך בשם רב חנינא, הודו לאלהי האלהים כי לעולם חסדו הודו לאדוני האדונים כי לעולם חסדו". בתלמוד הבבלי מובאת הסיבה לכך:"ולמה נקרא שמו הלל הגדול? אמר רבי יוחנן: מפני שהקב"ה יושב ברומו של עולם ומחלק מזונות לכל בריה" - דכתיב:... . הרשב"ם פירש: והיינו דבר גדול. כלומר שנקרא שמו כך, משום שמהולל הקב"ה בפרק זה, על מעשה גדול שעושה עם כל בריה.
הזמנים שבהם נאמר
"הלל הגדול" - דהיינו פרק קל"ו כאמור, נהוג לאמרו בפסוקי דזמרא בתפילת שחרית של שבתות וחגים.
מועד נוסף בו הפרק נאמר קבוע, הוא ליל הסדר, שבו הפרק נאמר לאחר ההלל שבהגדה. ישנה מחלוקת אם הלל הגדול נאמר על כוס רביעית או חמישית מארבע כוסות.
לפי מנהג הגר"א המזמור משמש כשיר של יום לאחרון של פסח (למעט שנים בהם הוא חל בשבת או ביום ראשון).
ג'רג' הג'י
ג'רג' הג'י במקור שנברגר – Schönberger, בהונגרית: Hegyi György; בודפשט, 26 בפברואר 1922 – בודפשט, 8 באפריל 2001) היה צייר, אמן פסיפס ואמן ויטראז' יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה
ג'רג' שנברגר נולד במשפחה יהודית. אביו היה מנהל המכון לעיוורים יהודים, ואמו הייתה עקרת בית. הוא צייר מגיל צעיר והתפעל מיצירותיהם של אביו וסבו. הוא ירש את הכישרון האמנותי בעיקר מדודו, הצייר ארמנד שנברגר. אחרי סיום בית הספר היסודי הפך לתלמיד הגימנסיה היהודית של בודפשט ברחוב אבוני, שם גברה אהבתו לאמנות ולציור עוד יותר.
לימודים רשמיים
באותה השנה חזר לבודפשט ולבסוף הצליח להתקבל לאוניברסיטה. שם שובץ לכיתתו של רוברט בריני (מקודם: בקופן). הוא הגיע לצומת דרכים בשנת 1947. אמו, אחיו ואחותו עלו לישראל, וג'רג' הג'י נותר בהונגריה. (אביו נספה בשואה בשנת 1944 בצעדות מוות בודפשט-הדיישהאלום (סתיו 1944) של היהודים שגורשו למחנות עבודה באוסטריה ובגרמניה.
אורית זמיר
אורית זמיר (נולדה ב-26 ביולי 1972) היא יוצרת בתחום הקולנוע. היא פעילה כמפיקה, במאית, תסריטאית וכן כראש המגמה להפקה יוזמת בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
קורות חיים
אורית זמיר נולדה והתחנכה בתל אביב. בילדותה שהתה מספר שנים בארצות הברית בעקבות שליחויות של משפחתה. עם שובה לישראל היא למדה בתיכון חדש בתל אביב במגמה המשלבת קולנוע, צילום וספרות.
היא שירתה בצה"ל בחיל האוויר כעוזרת בקר בסוללת טילי נ"מ. אחרי שיחרורה מצה"ל, התגוררה בניו יורק ולמדה כתיבת פרוזה ב-NYU. לאחר שובה לישראל, למדה כתיבת פרוזה ותסריטאות בקמרה אובסקורה - בית הספר לאמנות, וספרות אנגלית באוניברסיטת תל אביב.
היא למדה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, בין השנים 1996 ל-2001 וסיימה את לימודיה בהצטיינות. במהלך לימודיה זכתה בפרס משרד החינוך להצטיינות בלימודים ובפרס ראש העיר ירושלים.
סרט הגמר שכתבה וביימה, "עד 800 קלוריות", נתמך על ידי קרן אלי גלפנד, זכה בפרסים בישראל ומחוצה לה, והוקרן בערוץ הראשון והשני.
קריירה
עם סיום לימודיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה השתלבה בתעשיית הקולנוע כעוזרת במאי ראשונה. בין הסרטים והסדרות שעבדה בהם: "מיס אנטבה", "כנפיים שבורות", "ריקי ריקי", "סיפור קיץ", "הכל דבש", "נודל", "המסע הארוך", "בטיפול".
השתלמה כמפיקה במסגרות שונות, כולל ב-"Producers Network" היוקרתי של פסטיבל הקולנוע בקאן, בחממת המפיקים של פסטיבל רוטרדם, ובמיני EAVE.
ב-2008 הקימה יחד עם שותפה לחיים יואב רועה את חברת ההפקה "גם סרטים". במסגרת החברה הפיקה את סרטי הקולנוע: "אסיה", "העדות", "מנפאואר", "אורחים לרגע". הסרטים הדוקומנטריים: "בתפקיד עצמם", "המעבדה", "משמרת לילה", "שיחות חוץ".
כמו כן הייתה שותפה בהפקת הסדרה "המקוללים" והפיקה את הסדרה הדוקומנטרית "עוד סיפור אחד ודי", ואת סדרת הדרמה "תיק נעדר".
סרטיה כמפיקה השתתפו בפסטיבלים בינלאומיים, ובהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ופסטיבל הסרטים של ונציה.
ב-2016 כתבה וביימה את הסרט הקצר "בייביסיטר". הסרט זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, ובפרס הבימוי בפסטיבל Flickers, Rhode Island. כמו כן השתתף בפסטיבלים בינלאומיים רבים.
פרסמה פרוזה פרי עטה בכתבי העת הספרותיים "גרנטה בעברית" (2018) ו"פטל" (2019).
שימשה כמורה וחונכת בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ומ-2018 משמשת כראש מסלול הפקה יוזמת.
פעלה כלקטורית בקרן הקולנוע הישראלי, בחממת התסריטים הבינלאומית של בית הספר סם שפיגל, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, והייתה שופטת בתחרות הקולנוע הישראלי של דוקאביב.
בינואר 2020 מונתה זמיר לנהל את חממת סם שפיגל לקולנוע בינלאומי מייסודו של בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה.
קרחון מאת' (אלסקה)
קרחון מאת' (באנגלית: Matthes Glacier) הוא קרחון במחוז ג'ונו, במדינת אלסקה שבארצות הברית.
הקרחון ממוקם 4.8 קילומטרים מזרחית - צפונית-מזרחית מהר אוגלבי, ו-27 קילומטרים צפונית מזרחית לעיר ג'ונו בירת אלסקה.
אורכו של הקרחון 19.31 קילומטרים; וגובהו של הקרחון 1395.07 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1964, על ידי הצוות שחקר את שדה הקרח ג'ונו.
הקרחון נקרא על שמו של פרנסואה אמיל מאת' (Francois Emile Matthes), שהיה פרופסור לגאולוגיה בסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
עונת 1990/1991 בסרייה א'
עונת 1990/1991 בסרייה א' הייתה העונה ה-89 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-9 בספטמבר 1990 והסתיימו ב-26 במאי 1991.
בליגה השתתפו 18 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
טורינו, פיזה, קליארי ופארמה היו הקבוצות שעלו מהליגה השנייה.
סמפדוריה זכתה באליפות בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
בסיום העונה, ב-24 באוגוסט 1991 נערך משחק של הסופר קאפ האיטלקי בו סמפדוריה ניצחה את רומא 1:0 וזכתה בגביע.
ג'אנלוקה ויאלי, שחקנה של סמפדוריה, כבש 19 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
פוטיפר (מערכת טילים)
ממוזער|שמאל|300px|מערכת פוטיפר פרוסה בשטח פוטיפר הייתה מערכת שיגור טילים שפיתוחה הושלם בימיה האחרונים של מלחמת יום הכיפורים, במפעל "מבת" של התעשייה האווירית לישראל. יעודה של המערכת היה השמדת מכ"ם סוללות טק"א של האויב על ידי נעילה על הקרינה המשודרת מהמכ"ם. המערכת הייתה הכלאה בין זחל"מים רוסיים שנלקחו שלל, לבין גרסה קרקעית של טיל אוויר-קרקע מסוג "AGM-45 שרייק". טווח הטיל המקסימלי בתצורה זו היה 11 ק"מ. מערכת זו הוכנסה לשימוש במסגרת חיל האוויר הישראלי מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים והייתה המערכת הקרקעית הראשונה להשמדת מטרות מכ"ם בצה"ל. אחריה פותחו מערכות הכחלילית והקלשון שגם בהן נעשה שימוש בגרסאות של הטיל AGM-45 שרייק. כל אלה יצאו סופית משירות בשנת 1979, עת הוחלפו באופן מלא על ידי מערכות "קרס".
יחסי נאורו–צ'ילה
יחסי נאורו–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת נאורו לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת נאורו לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין נאורו לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-6 בפברואר 1981.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בנאורו זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן. גם אזרחי נאורו שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
אליסטר אוברים
אליסטר אוברים (בהולנדית: Alistair Overeem; נולד ב-17 במאי 1980) הוא לוחם אמנויות לחימה משולבות וקיקבוקסר הולנדי.
קריירה
אוברים הוא אלוף Strikeforce במשקל כבד לשעבר, DREAM ו-K-1, והספורטאי הראשון שהצליח להחחזיק בחגורות אליפות ב-MMA וקיקבוקסינג בו זמנית.
לאוברים יש ניצחונות על לוחמים מפורסמים כמו:פטר ארטס, באדר הארי, פבריציו ורדום, ג'וניור דוס סנטוס, ברוק לסנר.
אוברים הוא אלוף הגרנד פרי העולמי K-1 לשנת 2010.
T (שפת תכנות)
T היא שפת תכנות מרובת פרדיגמות, וניב של שפת Scheme (שהיא ניב של Lisp). היא פותחה בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי ג'ונתן א. ריס, קנט מ. פיטמן ונורמן י. אדמס מאוניברסיטת ייל כניסוי בעיצוב ומימוש שפת תכנות.
רציונל ודוגמות
המטרה של T היא לבחון את התזה אשר פותחה על ידי גיא ל. סטיל ג'וניור וג'רלד ג'יי סוסמן בסדרת המאמרים שלהם על Scheme, שגורסת כי ניתן להשתמש ב-Scheme בתור הבסיס לשפת תכנות פרקטית אשר מסוגלת להביע מגוון רחב של רעיונות (High Expressive Power) וכן שמימושים של Scheme יכולים להיות טובים יותר ממערכות Lisp אחרות, ואף להתחרות במימושים של שפות תכנות כגון C ו-BLISS, שבעבר נחשבו נחשבות ליעילות הרבה יותר מניבי Lisp בארכיטקטורות מחשב קונבנציונליות (אם כי ניבי Lisp יכולים להיות יעילים באותה המידה באמצעות מהדר טוב.
ב-T ישנם תכונות נוספות שחסרות ב Scheme. לדוגמה, T היא מונחית עצמים והיא מכילה סביבות מחלקה ראשונה, שנקראות "locales". מימוש תאורטי של פעולת ה- לדוגמה: דוגמה זו ממחישה שאובייקטים ב- T קשורים באופן הדוק לסְגוֹרים (closures) ולהעברת מסרים (Message passing). ישנה פעולה מובנית בשפה (Primitive Function) ששמה  אשר מחברת 2 אובייקטים ביחד, ומאפשרת דבר המזכיר ירושה.
ב-T, כמו ניבי Lisp רבים אחרים, ניתן "לכתוב מחדש את השפה", כלומר, לשנות ערכים של פעולות וערכים מוגדרים בשפה, ולכן היא משויכת לפרדיגמה "מטא תכנות". לדוגמה, ב Scheme, הפעולה  מגדירה ערך מסוים (סוג של השמה), ולכן ניתן להשתמש בה גם להגדרת עצמה מחדש, כך של   תהיה משמעות שונה. בקוד לעיל שינינו את ערך הפעולה  ל 6, והדפסנו.
cons (מהמילה "construct" באנגלית שמשמעותה "לבנות") היא פעולה שקיימת ברוב השפות ממשפחת Lisp. היא יוצרת 2 תאים בזיכרון (בדרך כלל 4 בייטים (bytes) לכל תא). התא הראשון מייצג את הערך, ואילו התא השני מייצג הפניה (מצביע) לתא הבא. בניבי LISP רבים מזינים את הערך  לפרמטר השני כאשר אין המשך לביטוי ה   (כלומר, הגענו לאיבר האחרון). בניבים רבים,  הוא שקר (FALSE) ו   הוא אמת (TRUE). ב-Scheme, הניב שעליו שפת T התבססה, מסמנים אמת ב  ושקר ב.
דוגמה למימוש פעולת cons בניב Common Lisp: תחילה, הפעולה יצרה חוליה שהערך בתא הראשון שלה זה HELLO', והפניה לחוליה הבאה. ערך התא הראשון של החוליה השנייה הוא WORLD' והערך השני הוא NIL (המקביל לביטוי הבוליאני "שקר" (False) בניבי Lisp), ולכן אין חוליה שלישית והרשימה נגמרת. יש לסמן מחרוזות (בין היתר) ב-Common Lisp (וכן בניבים אחרים) בגרש בתחילתן על מנת לאותת למהדר לא להתייחס לטקסט כביטוי כגון מחרוזת או מתודה שצריך לפשטו. ניתן גם לכתוב את המילה השמורה quote לפני הערך כדי לקבל אותה תוצאה, בניבים רבים. לדוגמה, ( יחזיר HELLO.
אם נדפיס את הרשימה נקבל : ).
מופיע ייצוג גרפי לחידוד ההבנה: מבנה נתונים זה מזכיר רבות את מבנה הנתונים "שרשרת חוליות", אשר נפוץ בשפות עיליות רבות. בדרך כלל המצביע של האיבר האחרון הוא null (מסמל "כלום" בשפות התכנות סי שארפ וג'אווה (ועוד)),  (בפייתון) וכדומה, בהתאם לשפת התכנות.
היסבים (פורטים)
נא לא להתבלבל בין המושג היסב (פורט) למושג פורט בתקשורת מחשבים.
T הותאמה לפלטפורמות חומרה ומערכות הפעלה רבות, כגון :
הקבינט של היטלר
הקבינט של היטלר היה הקבינט של ממשלת גרמניה הנאצית בין 30 בינואר 1933 ל-30 באפריל 1945 עם מינויו של אדולף היטלר לקנצלר גרמניה על ידי הנשיא פאול פון הינדנבורג. הקבינט נוצר במקור על ידי הפוליטיקאי השמרני הלאומי פרנץ פון פאפן, ששימר לעצמו את תפקידו של סגן הקנצלר. במקור, הקבינט הראשון של היטלר נקרא קבינט הישועה הלאומית של הרייך, שהיה קואליציה של המפלגה הנאצית ומפלגת העם הלאומית הגרמנית.
הקבינט התפרק עם התאבדותו של היטלר.
היסטוריה
עם מינויו של היטלר לקנצלר הרייך, ביקש פאפן לשלוט בהיטלר על ידי הגבלת מספר השרים הנאצים בקבינט. בתחילה היו הרמן גרינג (ללא תיק) ווילהלם פריק (שר הפנים) השרים הנאצים היחידים. יתרה מכך, אלפרד הוגנברג שהיה מנהיג מפלגת העם הלאומית הגרמנית, פותה להצטרף לקבינט על ידי קבלת התיקים הכלכליים והחקלאיים הן לרייך והן לפרוסיה, מתוך ציפייה שיהווה משקל נגד להיטלר ויועיל לשלוט בו. מבין השרים המשמעותיים האחרים בקבינט הראשוני נמנו שר החוץ קונסטנטין פון נויראט, שנשאר בתפקידו עוד מהממשלה הקודמת. שר האוצר היה לוץ שוורין פון קרוזיק שר הדואר והתחבורה היה פאול פון אלץ-ריבנאך, ושר המשפטים היה פרנץ גורטנר.
הקבינט היה "נשיאתי" ולא "פרלמנטרי", בכך שהוא לא נבחר כתוצאה מהצבעת רוב ברייכסטאג, אלא מונה על ידי הינדנבורג על בסיס סמכויות חירום שניתנו לנשיא בסעיף 48 לחוקה של רפובליקת ויימאר. הינדנבורג רצה במיוחד קבינט שיכלול את הימין הלאומני, ללא השתתפות של מפלגת המרכז הקתולית או המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, שהיו עמודי התווך של הממשלות הקודמות.
בתחילה שלט הקבינט של היטלר, כמו קודמיו, באמצעות צווים נשיאותיים שנכתבו על ידי הקבינט ונחתמו על ידי הינדנבורג. עם זאת, חוק ההסמכה שעבר חודשיים לאחר כניסתו של היטלר לתפקיד ומספר שבועות לאחר שרפת הרייכסטאג, העניק לקבינט את הסמכות לחוקק חוקים ללא הסכמה מחוקקת או חתימת הינדנבורג. למעשה, הסמכות לשלוט הייתה נתונה להיטלר, ולכל דבר ועניין זה הפך אותו לדיקטטור. לאחר חקיקתו של חוק ההסמכה, הסתיימו פחות או יותר דיונים רציניים בישיבות הממשלה. הוא נפגש רק באופן ספורדי לאחר 1934, וכונס בפעם האחרונה ב-5 בפברואר 1938.
כאשר היטלר עלה לשלטון, הקבינט הורכב מהקנצלר, סגן-הקנצלר וראשי 10 משרדי הרייך. בין 1933 ל-1941 הוקמו שישה משרדי רייכס חדשים, אך משרד המלחמה בוטל והוחלף בפיקוד העליון של הוורמאכט. הקבינט הוגדל עוד יותר על ידי הוספת כמה שרי רייכס שרים ללא תיק ועל ידי פקידים אחרים, כגון מפקדי השירותים המזוינים, שקיבלו דרגת וסמכות של רייכסמיניסטרים, אך ללא התואר. בנוסף, פקידים שונים - אם כי לא רשמית שרי רייכס - כגון מנהיג נוער הרייך באלדור פון שיראך, שר האוצר יוהנס פופיץ' וראש הארגון למען הגרמנים בחוץ לארץ, ארנסט וילהלם בוהלה, הוסמכו להשתתף בישיבות הקבינט של הרייך כאשר נושאים בתחום שיפוטם היו בדיון.
כאשר הנאצים גיבשו את הכוח הפוליטי, מפלגות אחרות הוצאו מחוץ לחוק או התפרקו בעצמן. מבין שלושת שרי מפלגת העם הלאומית המקוריים, פרנץ זלטה הצטרף למפלגה הנאצית באפריל 1933, הוגנברג עזב את הקבינט ביוני כאשר מפלגת העם הלאומית התפרקה ופוזרה וגורטנר נשאר ללא מפלגה. במקור היו עוד כמה פוליטיקאים עצמאיים בקבינט, בעיקר כאשלו שנשארו מממשלות קודמות. פאפן היה הראשון מבין אלה שהודח בתחילת אוגוסט 1934. ב-30 בינואר 1937 העניק היטלר את אות הזהב המפלגתי לכל חברי הקבינט הלא-נאצים הנותרים, ורשמו אותם למפלגה. רק פאול פון אלץ-ריבנאך, רומי-קתולי אדוק, סירב לקבל את האות, והתפטר. באופן דומה, ב-20 באפריל 1939, הוענק לולטר פון בראוכיטש ולוילהלם קייטל אות הזהב המפלגתי. יוליוס דורפמילר קיבל אותו בדצמבר 1940 והצטרף רשמית למפלגה רק ב-1 בפברואר 1941. קרל דניץ הגיע אחריו ב-30 בינואר 1944, ובכך לא נותרו פוליטיקאים עצמאיים או מנהיגים צבאיים בקבינט.
כוחו הממשי של הקבינט כגוף הצטמצם כאשר הוא הפסיק להתכנס באופן אישי וגזרות הוגדרו בין המשרדים על ידי שיתוף וסימון טיוטות, שהגיעו להיטלר לדחייה, עדכון או חתימה רק כאשר תהליך זה הושלם.
נפילת הקבינט
בזמן שממשלת הרייך השלישי התפרקה בסוף מלחמת העולם השנייה ולאחר מותו של היטלר ב-30 באפריל 1945, ירשה אותה ממשלת גבלס קצרת-הימים אשר הוחלפה ב-2 במאי בממשלת פלנסבורג.
העמדה למשפט
במסגרת ה-Reichsregierung (ממשלת הרייך) הוגש כתב אישום נגד קבינט הרייך כארגון פשע על ידי בית הדין הצבאי הבינלאומי. עם זאת, בסופו של דבר נקבע כי בתום משפטי נירנברג הוא אינו ארגון פשע.
עד נפילת המשטר הנאצי במאי 1945 התאבדו חמישה מחברי קבינט הרייך (היטלר, בורמן, הימלר, גבלס ורוסט). שישה אחרים כבר מתו. עם זאת, 15 חברי הקבינט שנותרו בחיים הואשמו בנפרד ונשפטו על פשעי מלחמה על ידי ה-IMT יחד עם מרטין בורמן שנשפט שלא בפניו כיוון שחשבו שהוא עדיין בחיים. שמונה נידונו למוות (בורמן, הנס פרנק, פריק, גרינג, קייטל, פון ריבנטרופ, רוזנברג וסייס-אינקוורט) שישה נכלאו (דוניץ, פונק, הס, פון נורת', ריידר וספיר) ושניים (שאכט ופון פאפן) זוכו.
ארבעה חברי קבינט נוספים נשפטו על ידי בית משפט צבאי אמריקאי במשפט המיניסטריונים שלאחר מכן. כולם מלבד מייסנר הורשעו ונכלאו. אחד (שלגלברגר) נשפט במשפט השופטים ונכלא. אחד (קארל הרמן פרנק) נשפט על ידי בית משפט צ'כי ונידון למוות. חמישה נוספים (בקה, פון בלומברג, פון בראוצ'יטש, סלדטה ות'יראק) מתו במעצר אצל בעלות הברית לפני שהובאו למשפט. לבסוף, חברי הקבינט הנותרים, כולל חלק מאלה שזוכו במשפטי בעלות הברית, הובאו בפני בתי דין של דה-נאציפיקציה, אשר סיווגו את רמת האשמה שלהם וקבעו אם הענישה מוצדקת. בין המורשעים בתהליך זה היו הירל, פון פאפן ושאכט.
טויוטה פריוס פלוס
טויוטה פריוס פלוס (אנגלית: Toyota Prius Plus) ידועה גם כפריוס וי (V) בארצות הברית וכפריוס אלפא (α) ביפן. הפריוס פלוס הוא מיניוואן קומפקטי המיוצר על ידי טויוטה. הדגם מציע 5 או 7 מקומות ישיבה ומונע באמצעות הנעה היברידית, נחשב למיניוואן ההיברידי הראשון. הדגם הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק בינואר 2011 ושווק לראשונה ביפן במאי 2011, חמישה חודשים לאחר מכן ההחל השיווק בארצות הברית וביוני 2012 החל להמכר גם באירופה.
הפריוס פלוס דומה במראהו החיצוני לטויוטה פריוס, אם כי גדול ממנו באורך, ברוחב, בגובה ובבסיס הגלגלים. ברכב מותקן מנוע בעירה פנימית בנזין בנפח 1.8 ליטר, אליו מוצמד מנוע עזר חשמלי. המנוע זהה למנוע של הפריוס המקורית, אך ביצועיו חלשים יותר עקב תוספת המשקל. על מנת לאפשר הוספת ספסל נוסף לרכב עברה יחידת הסוללות מתא המטען לקונסולה שבין המושבים הקדמיים.
לקראת שנת 2015 זכה הדגם למתיחת פנים קלה שכללה החלפה של הפגושים הקדמיים בפגוש בעל מראה אגרסיבי יותר ועיצוב ייחודי לפנסים האחוריים של הרכב.
שיווק ומכירות
הפריוס פלוס הוא הדגם השני שייצרה טויוטה במסגרת הרחבת משפחת הפריוס. הדגם נמכר תחת שלוש שמות שונים: פריוס אלפא המשווק בשוק היפני, פריוס וי המשווק בצפון אמריקה ופריוס פלוס המשווק באירופה. האלפא והוי נמכרות בגרסאות של חמישה או שבעה מושבים ואילו הפריוס פלוס נמכרת רק בגרסת השבעה מושבים. במהלך שנת 2012, השנה המלאה הראשונה למכירת הדגם, נמכרו 186,989 יחידות ברחבי העולם.
יפן: פריוס אלפא
פריוס אלפא הוצגה לראשונה ביפן בחודש מאי 2011 וכבר בזמן הצגתה דיווחה החברה על הזמנה מוקדמת של 25,000 יחידות, פי שמונה מיעד המכירה שהציבה לעצמה החברה-3,000 יחידות לחודש. האלפא הוצעה למכירה בשתי תצורות שונות: חמישה מושבים ושבעה מושבים. בדגם החמישה מושבים נעשה שימוש בסוללת ניקל מתכת-הידריד ואילו בדגם בעל שבעת המושבים נעשה שימוש בסוללת ליתיום-יון החסכונית. במהלך שנת 2013 החלה דייהטסו, הנמצאת תחת שליטת טויוטה, לשווק את הפריוס אלפא תחת המותג מביוס (Mebius).
דגם האלפא זכה להצלחה גדולה במכירות ביפן, למרות שהרכב לא עומד בתקנות המיסוי במדינה. בארבע השנים הראשונות לשיווק האלפא נמכרו כ-400 אלף יחידות, שהיוו כ-70% מכלל מכירות הדגם בעולם.
ארצות הברית:פריוס וי (V)
ארצות הברית היא השוק השני בו שווק הדגם החל מאוקטובר 2011, שזכה לשם פריוס וי (V). בדומה להיצע ביפן, גם בארצות הברית נמכר הרכב בתצורת חמישה מושבים ושבעה מושבים, עם שוני בין סוגי הסוללות. יעדי המכירה שהציבה לעצמה החברה עמדו על 15% עד 20% ממכירות הפריוס הרגילה, כ-30 אלף יחידות בשנה. בשנת 2012 נמכרו למעלה מ-40 אלף יחידות, בשנת 2013 נמכרו כ-35 אלף יחידות ובשנת 2014 נמכרו כ-31 אלף מכוניות.
במאי 2012 הוחל בשיווק הפריוס באוסטרליה תחת השם פריוס וי. בניגוד ללדגם האמריקאי, שווק באוסטרליה רק דגם שבעת המקומות.
אירופה: פריוס +
חודש לאחר התחלת השיווק באוסטרליה הוחל בשיווק הרכב גם ברחבי אירופה, תחת השם פריוס פלוס (+). בדומה לאוסטרליה, גם באירופה שווקה רק גרסת השבעה מקומות.
בישראל הוחל שיווק הרכב במהלך שנת 2013.
מיכל הלפמן
מיכל הלפמן (נולדה ב-1973) היא יוצרת רב-תחומית ואמנית מיצב ישראלית.
ביוגרפיה
מיכל הלפמן נולדה בשנת 1973. בוגרת המחלקה לאמנות בבצלאל, הלפמן היא אמנית רב-תחומית שפועלת במדיומים שונים, מווידאו, לפיסול, רישום ומיצב. הציגה תערוכות יחיד במוזיאון ישראל ובמוזיאון תל אביב לאמנות וכן השתתפה בביאנלה ה-50 לאמנות בוונציה. חיה ועובדת בתל אביב.
אמנות
יצירותיה המוקדמות של מיכל הלפמן עשו שימוש במוטיבים הלקוחים בעולם מסיבות המועדונים של שנות ה-90 של המאה ה-20, עולם אליו נחשפה בעבודתה כמעצבת מסיבות במועדון "האומן 17" בירושלים. יחסים שבין קהל לאמן ומוטיבים של ארעיות וזמן הופיעו דרך קבע ביצירותיה. בעבודה "אוטוגלידה" (1999), לדוגמה, שנוצרה ביחד עם יגאל נזרי, יצרו השניים רכב שנע ברחבי ירושלים ושימש כאולפן הקלטות מאולתר. גם בתערוכה "Tiesto" שנקראת על שם הדיג'יי ההולנדי טייסטו שזכה לפופולריות בתחילת שנות ה-2000, מתכתבת הלפמן עם תרבות המועדונים.
במהלך שנות ה-2000 הודגשו ביצירותיה דימויים רומנטיים של נוף, שנוצרו תוך כדי שימוש בחומרים מתכלים. בעבודה "כוכב יאיר" (2003), לדוגמה, יצרה הלפמן סביבה מפוארת עשויה חומרים המדמים חומרים אציליים, שבמרכזה דימוי של ינשוף ארכאי מופשט. סביבה זו הדגישה אלמנטים ביקורתיים בתרבות הפוסט-מודרנית הישראלית.
בעבודות מאוחרות יותר, משרטטת הלפמן את היחסים בין פועלה כאמנית למצבים פוליטיים בעולם. העבודה "CHANGE", למשל, עסקה בנושאים כמו הגירה ונתיבי הברחה, כשהדימוי שעומד במרכזה הוא פירמידה שלקוחה משטר הדולר, והתערוכה "היסטוריה עד גמר המלאי", עסקה בפעילה ההומניטארית גל לוסקי ובפעולת ההברחה במציאות ובאמנות. הלפמן מתייחסת בעבודותיה לדימויי מפתח בתולדות האמנות, ובעיקר במודרניזם, ומציעה להם פרשנות מחודשת.
תערוכות
בשנת 2007 הציגה הלפמן במוזיאון ישראל את תערוכת היחיד "בת-דור", אותה אצר אמיתי מנדלסון. חלל התערוכה התחלק לשני חלקים: בכניסה לתערוכה מוצגת עבודת הווידאו "Just Be Good to Me" ובהמשך מתגלה מיצב מרובה אלמנטים שמשלב פיסול ורישום. בעבודת הווידאו נראית הלפמן עם בנה כשהיא מחתלת אותו במה שנראה כסביבה ביתית. בתמונה הבאה מתגלה כי הבית הוא רק תפאורה שמוצבת באמצע המדבר, ממנה יוצאת הלפמן עם בנה ונעלמת אל תוך ההרים. העבודה פועלת בלופ כשברקע נשמע השיר "Just Be Good to Me". בחלל השני יצרה הלפמן במה שבה הציבה בין השאר אובייקטים השאובים מעולם המחול: יציקה של רקדנית שכמו נוצרה בדמותה של "הרקדנית הצעירה בת ה-14" של דגה, אך הרקדנית של הלפמן בוגרת, לגופה מחוך והיא נועלת עקבים; בר מעוקם מעולם הבלט הקלאסי, לצד עמוד חשפנות שיוצא מהאדמה.
התערוכה של הלפמן נעה בין עיסוקה בתולדות האמנות ומחול, ובין עולמה האישי: התבגרות, אמהות, תשוקה ונשיות. הלפמן סיפרה כי שם התערוכה "בת-דור", כשם להקת המחול שזכתה להצלחה בשנות ה-70 והתפרקה זמן קצר לפני עליית התערוכה, נבחר בגלל הכשל הפנימי שקיים בו. מכיוון שהוא מקפל בתוכו הן את ההבטחה לעדכניות והקשבה להווה, אך בו בעת את היותו שייך לעבר ובן חלוף. "כי אם את עכשיו בת הדור, אז מחר את כבר לא."
בשנת 2019, הציגה הלפמן את התערוכה "היסטוריה עד גמר המלאי" בגלריה זומר בתל אביב. במרכז התערוכה עמדה עבודת הווידאו "Running Out of History" שמספרת את סיפורה של גל לוסקי, המייסדת והמנכ"לית של הארגון ההומניטרי IFA (Israeli Flying Aid). לוסקי עסקה בשנים האחרונות בהברחה מסיבית של סיוע הומניטרי לסוריה. בעבודת הווידאו מופיעה הלפמן האמנית כמבריחה בעצמה. הלפמן מתעניינת במושג ההברחה כדימוי, כשהיא מייצרת השוואה בין פעולת ההברחה במציאות לבין פעולת ההברחה באמנות. הלפמן מספרת כי עוד לפני שהכירה את סיפורה של לוסקי התעניינה ביחסים בין דמות המבריח לאמן "עניין אותי לחשוב על דמותו של המבריח כמקבילה לזו של האמן (...) שניהם עוסקים בפעולות של הסוואה, התוכן שהם מביאים איתם מפציע לתוך המרחב כאילו יש מאין." במהלך הווידאו, הלפמן שולחת לסוריה קובץ הדפסה של קוביות משחק. הקוביות ששולחת הלפמן מפרקות את המשפט " we will not forgive we will not forget", כך שהטלתן יוצרת קריאה אחרת ואף הפוכה על המצב בכל פעם. בסיום הווידאו מצורף תיעוד של הגעת הקוביות. ההגעה הפיזית של הקוביות והאזרחים הסורים שמשחקים בהם, מייצרת את הקשר בין פעולת ההברחה האמנותית של הלפמן לבין שינוי התודעה ואף המציאות.
התערוכה "Dear A.S.A/P" באוצרות ענת דנון סיון נפתחה במוזיאון תל אביב לאמנות ביוני 2020. בתערוכה עוסקת הלפמן באפשרות היצירה של האמן במרחבים מוגבלים, תוך מציאת פתח מילוט המאפשר לאמן לפעול. הלפמן בוחנת את מקומה של האמנות בזמן משבר, תוך שהיא משרטטת מרחב ששואב השראה, מתיאטרון, מעברי-גבול ומתקני-כליאה. במרכז התערוכה מוצגת עבודת וידאו שמספרת את סיפורו של אמן עכשווי שזהותו אינה ידועה, האמן מוזמן על ידי האוצרת של בית פליקס נוסבאום להציג את עבודתו במוזיאון. בדומה לפליקס נוסבאום שפעל בסתר בזמן מלחמת העולם השנייה, פעולתו של האמן מוגבלת ממניעים פוליטיים, והוא מוציא לפועל את עבודותיו בעזרת קבוצת גולים שהלפמן מכנה "קונקטיב". הלפמן פותחת בפני הצופה שני מסלולים לקריאת התערוכה, כשהיא מציבה בכניסה לתערוכה שני שערים SHOW ו-TIME, שמרכיבים יחד את המונח "שואו-טיים" .על הצופה מוטלת הבחירה באיזה נתיב ללכת, וכך באיזה אופן לקרוא את התערוכה. הבחירה במסלול ה"TIME" חושפת תחילה מיצב פיסולי מפורק שלוקח השראה מימי הזוהר של הקברט הגרמני. לעומת זאת הבחירה במסלול "SHOW" שולחת את הצופה מיד ל"גולת הכותרת" של התערוכה: עבודת הווידאו שכמו מספרת את הסיפור כולו. לצד עבודת הווידאו מוצגים פסלים ורישומים, כשהדימוי החוזר בהם הוא הכד, שלדברי הלפמן "כל פעם שיש קטסטרופה בעולם, מופיע דימוי האישה עם הכד".
מסור חשמלי
מסור חשמלי הוא מסור המונע על ידי מנוע חשמלי.
פיזה (כדורגל)
מועדון ספורט פיזה (באיטלקית: Pisa Sporting Club. ב-1994 – Associazione Calcio Pisa, אחר כך Pisa Calcio וב-2009 – Associazione Calcio Pisa 1909), הידוע יותר בשמו המקוצר פיזה, הוא מועדון כדורגל איטלקי המייצג את העיר פיזה שבאיטליה. המועדון משחק בסרייה ב', ליגת המשנה באיטליה.
באליפות איטליה בכדורגל 1920/1921 היא העפילה למשחק הגמר בו הפסידה לפרו ורצ'לי. בעונת עלה המועדון לסרייה ב' אך ירד לליגה השלישית. בעונת 1968/1969 הקבוצה עלתה לראשונה לסרייה א' אך ירדה בחזרה לסרייה ב'. בשנות ה-80 וה-90 היא שחיקה מספר עונת בסרייה א' אך בסוף ירדה.
בשנת 1994 לאור הקשיים הכלכליים המועדון אורגן מחדש והחל לשחק מהליגה הנמוכה. מאז הוא משחק בליגות שונות ללא יכולת לשחזר את יכולתו בשנות ה-80.
חירות או מות
חירות או מות (במקור ביוונית: Ο Καπετάν Μιχάλης, "קפטן מיכאליס") הוא רומן שנכתב בשנת 1953 ביוונית מודרנית בדיאלקט כריתי על ידי הסופר היווני ניקוס קאזאנצאקיס בן כרתים. העלילה מספרת על המרד הנוצרי שהתרחש בשנת 1889 בכרתים.
הספר תורגם מצרפתית לעברית על ידי מנשה לוין, ויצא לאור בשנת 1963 בהוצאת עם עובד.
לי שאו קי
לי שאו-קי (בסינית: 李兆基; נולד ב-20 בפברואר 1928 בסונדה, גואנגדונג, סין) הוא איש עסקים הונג-קונגי, בעל שליטה בתאגיד הנדל"ן הנדרסון פיתוח קרקע, העוסקת בנכסים, בתי מלון, מסעדות ושירותי אינטרנט.
הונו מוערך בשווי של כ-26.7 מיליארד דולר (אוגוסט 2020).
לאורה טסורו
לאורה טסורו (בהולנדית: Laura Tesoro; נולדה ב-19 באוגוסט 1996) היא זמרת ושחקנית בלגית. ייצגה את בלגיה בתחרות האירוויזיון בשנת 2016 בשירה "What's the Pressure", לאחר שהשתתפה בהפקה הפלמית של התוכנית "The Voice"; בו הגיעה לגמר.
ביוגרפיה
טסורו נולדה באנטוורפן, בלגיה לאם בלגית ולאב ממוצא איטלקי. בילדותה פתחה בקריירת המשחק במספר תוכניות פלמיות. היא השתתפה בעונה השלישית של "דה וויס פלנדריה" (The Voice van Vlaanderen) שצולמה בשנת 2014, והגיעה לגמר.
לאחר הגמר הוציאה את סינגל הבכורה "Outta Here", שהגיע למקום ה-23 במצעד השירים הפלמיים.
ב-2016 נקבע שטסורו תייצג את בלגיה באירוויזיון בשנת 2016, שנערך בסטוקהולם, שוודיה, שם הגיעה למקום העשירי מתוך 42 מתמודדים. לאחר שזכתה בגמר לאומי, בו השתתפה מתוך חמישה מתמודדים.
ב-2016 דיבבה בגרסה הפלמית של הסרט "מואנה" את דמותה של מואנה, ובסרט "טרולים" את דמותה של פופי, וב-2018 בסרט "ראלף שובר את האינטרנט".
ב-19 באוקטובר 2019 יצאה לאור אלבומה הראשון "Limits", בו נכללו הסינגלים "Limits" (שיר הנושא של האלבום) ו"Press Pause".
דרור שור
דרור שור (נולד ב-23 במאי 1954) הוא ראש המועצה האזורית באר טוביה לשעבר.
קורות חיים
שור נולד במושב בצרון למשפחת חקלאים. למד בתיכון באר טוביה. שירת בחיל השריון ומשרת כיום כסגן-אלוף במילואים בפיקוד העורף. בעל השכלה אקדמאית לתואר בוגר במדעי החקלאות מהפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית ותואר ראשון בחינוך קהילתי.
במהלך השנים שימש בתפקידים ציבוריים שונים ובהם מרכז משק מושב בצרון, יו"ר ועד מושב בצרון וחבר מליאת והנהלת המועצה האזורית באר טוביה. בשנת 2004 החל לשמש כראש המועצה האזורית באר טוביה, עד הבחירות ב-2018 אז לא השיג את רוב הקולות מול קובי אביבי.
בין תפקידיו הציבוריים משמש כיום גם בתפקידים הבאים:
שור נשוי ואב לשלושה.
יחסי מיקרונזיה–צ'ילה
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינות הפדרטיביות של מיקרונזיה לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים, עם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין מיקרונזיה לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-31 במרץ 1990.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות במיקרונזיה אינם זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן והם יכולים לעשות זאת באופן חופשי למשך שלושים ימים. לעומת זאת, אזרחי מיקרונזיה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה זקוקים לאשרה על מנת לעשות כן.
תל שלם
תל שלם הוא תל בעמק בית שאן, כ-2 קילומטרים מדרום לקיבוץ טירת צבי. במקום התגלו בשנת 1970 שרידיו של מחנה צבאי רומאי. סמוך לתל נמצאה כתובת של הלגיון השישי פראטה. בשנת 1975 התגלה במקום באקראי פסל ברונזה מפואר של הקיסר אדריאנוס. בעקבות התגלית נערכו במקום חפירות בשנת 1978. לא רחוק מהתל נמצאה כתובת מונומנטלית המוקדשת לקיסר אדריאנוס ולפי הפירוש המקובל היא הייתה חלק מקשת ניצחון שהוקדשה לקיסר בידי הסנאט הרומי לכבוד הניצחון ודיכוי מרד בר כוכבא. בשנת 1996 נערכה במקום חקירת בדיקה ונתגלתה עיר מבוצרת נוספת מתקופת הברונזה 1ב, לצד עין אסור, מגידו, עין ציפורי, ותל ערני.
מחנה הצבא הרומי
ב-25 ביולי 1975, סמוך לתל שלם, גילה תייר מניו יורק, בעזרת גלאי מתכות, חלקים מפסל ברונזה של אדריאנוס ובהם ראשו של הקיסר. בעקבות התגלית נערכו מיד חפירות בדיקה, שבהן נמצאו חלקי הפסל והתברר כי חלקים נוספים ממנו, ובהם ראש נוסף, נשארו במקום התגלית. אופי המבנים והתוכנית אשר נחשפו כבר בעת הבדיקות הראשוניות, העידו כי מדובר במחנה רומי. אישוש למסקנה זאת הוא לוח אבן שנתגלה בתל שלם בשנות ה-60 של המאה ה-20 ועליו כתובת הקדשה ללגיון שישי פראטה. הכתובת מאפשרת לקשור במידה מסוימת של ודאות את המחנה עם הלגיון הרומי השישי.
במשך שלוש עונות חפירה קצרות, כשהאחרונה שבהן נערכה בפברואר 1978 בשיתוף עם המכון לארכאולוגיה של אוניברסיטת תל אביב, נעשה ניסיון לברר את גבולות המחנה, וממדיו הוערכו בכ-150X210 מטרים, אובחנו בו שלוש שכבות יישוב: השכבה העליונה כללה שרידים דלים מהתקופה הממלוכית. מתחתיה נתגלתה שכבה שכללה מספר קברים ללא ממצאים ברורים, ואולי אף היא שייכת לאותה תקופה, ואילו השכבה העיקרית השלישית שייכת ליישוב ולמחנה הרומי. על פי ממצא החרסים היה מיושב בתקופות הכנעניות, בתחילת התקופה הישראלית, בימי שיבת ציון ובתקופות ההלניסטית, הרומית והביזנטית.
מתאר המחנה מלבני וגודלו כ-32 דונם בקירוב. עוד ניתן להבחין בקיומם של שני שערים לפחות, בפאה הצפונית ובפאה הדרומית, בשני שלישים ושליש הפאה כנהוג במחנות מטיפוס זה, שביניהם היה נהוג למתוח את הרחוב הראשי – ה"ויה פרינקיפליס". ואומנם, הסברה לכך שרחוב זה היה קיים מתחזקת לאור תוצאות החפירה שערך גדעון פרסטר בסמוך למבנה שבו התגלה פסל הקיסר. יש להניח כי היו שני שערים נוספים במרכז הפאות המזרחית והמערבית. עוד במחנה מתחם מבונה קטן יותר אך דומיננטי, ובו בית המרחץ שנחפר בשנות השבעים, ואותו ניתן לזהות אולי כפרינקיפיה (מפקדה).
פסל אדריאנוס
מרבית השברים של פסל אדריאנוס, כ-50 במספר, נחשפו בעומק שבין 30 ל-80 ס"מ במבנה לבנים אשר נחשף רק בחלקו, בצפון המחנה. שברים נוספים נלקטו במקום גם לאחר החפירות באזור המחנה, הגם שעבר סיקול וחריש עד לעומק 2.10 מ' בשנים עברו. ב-1984 הצליחו עובדי מעבדת השימור של מוזיאון ישראל לשחזר את חלקו העליון של הפסל ובכך לסווגו כשליט הניצב לבוש שריון ומברך את צבאו, או כשליט ניצב כשבידו האחת שרביט ובידו השנייה אוחז בחרבו.
נראה כי טיפוס זה של פסל, שהיה גדול במעט מממדיו הטבעיים של אדריאנוס ועשוי מארד, ייצג את הקיסר בלגיון הרומי בכל נדודיו והוצב במחנותיו במקדש שהיה צמוד למפקדה. הזיהוי נעשה בנקל על ידי הקבלות לפסלי שיש ולמטבעות. על שריונו יש תיאור בלתי-רגיל של שלושה זוגות לוחמים, עירומים, בכוריאוגרפיה של קרב פנים אל פנים כמיטב המסורת היוונית. אחד הזוגות, במרכז, מתואר כך שדמות אחת מניחה את רגלה על זו שלרגליה, הנכנעת. בכך יש לראות אולי אלגוריה לניצחונו של אדריאנוס על בר-כוכבא.
בדיון מחודש בפסל טען גרגל כי ראש ארד של ילד קטן שנמצא בתל שלם מצביע על כך שהקיסר דורך על ילד יהודי, בדומה לפסלים דומים משיש שהתגלו במזרח האימפריה הרומית, אך הוא הראשון מסוגו שנעשה בארד. הדמיון הגדול ביותר לפסל, נמצא בפסל שמקורו בכרתים, וכיום הוא נמצא במוזיאון באיסטנבול. בפסל זה אדריאנוס דורך על ילד ברברי, ככל הנראה יהודי, ומסמל בזאת את עליונותה של האימפריה הרומית על היהודים המובסים.
הכתובת הלטינית המונומנטלית
כשנה ומחצה לאחר גילוי הפסל, בסוף חודש ינואר ובראשית פברואר 1977, בעת חפירת יסודות לסככת כלים במרחק של קילומטר וחצי מצפון מערב למחנה בתל שלם, באזור של קיבוץ טירת צבי, נחשפו שני קברי ארגז בנויים מאבנים מסותתות וקבר נוסף נחשף באופן חלקי. מקום התגלית נקרא בפי אנשי המקום "גבעת חילבוני", על שמו של בעל האדמות בעבר, שכיהן כראש עירית בית שאן בתקופת המנדט הבריטי. מקום זה ששמו הוא תל אל-רקתה, מזוהה עם סומיאס, כפר מתקופת האימפריה הביזנטית, אשר שכן 12 ק"מ דרומית לבית שאן, בכל אחד מקברים היו כ-15 נקברים, והם תוארכו בעזרת מתנות הקבר למאה ה-4 או ה-5.
בעת פתיחת אחד הקברים, התברר כי חלק מן האבנים המסותתות שמהן היה בנוי, הן שברים של לוחות הנושאים שרידי כתובת מונומנטלית בלטינית. שישה לוחות או חלקיהם שרדו ואוחו מחדש בידי מעבדת השימור של מוזיאון ישראל, והם מהווים כרבע מאורכה המשוער של הכתובת השלמה. האבנים האחרות נלקחו אולי אף הן מהמונומנט נושא הכתובת.
ממדי הכתובת ואף תוכנה שוחזרו במידה רבה של ודאות. לכתובת שלוש שורות החקוקות באיכות יוצאת מהכלל. לממדי האותיות הגדולות (41 ס"מ) אין אח ורע במזרח (להוציא אותיות מספר מפטרה ללא הקשר ברור), ובמערב יש להזכיר את הפנתאון ברומא, למשל. רוחבה של הכתובת הוא כ-11 מטרים וגובהה כ-1.30 מטר; וזו לשונה (לאחר שחזור והשלמה על ידי ורנר אק וגדעון פרסטר): ..
ממדיה ולשונה של הכתובת מעידים כי נקבעה בחזיתו של קשת ניצחון לאדריאנוס. קרבתו למקום התגלית של פסל הארד של הקיסר, מאפשרת להציע בזהירות, כי ייתכן אף שהפסל ניצב על גבי שער זה. העובדה כי הכתובת כתובה בלטינית ולא ביוונית, הלשון המקובלת במזרח, מחזקת את ההנחה כי הקדשת הכתובת ובניית השער, הן פרי יוזמה של השלטונות המרכזיים והחלטה של הסנאט והעם הרומי, או לחלופין של מפקדת הלגיון. שני האירועים הסבירים ביותר שבעטיים יכול היה להיות מוקם מונומנט מסוג זה, הם לרגל ביקורו של אדריאנוס באזור בשנת 130 כפי שהציע בארסווק, או, כפי שמתקבל יותר על הדעת, לרגל סיום המלחמה הקשה כנגד המורדים היהודיים בהנהגתו של שמעון בר כוכבא והכרזת הסנט על ניצחונו של אדריאנוס בשנת 136, תוך הענקת התואר אימפרטור לאדריאנוס פעם נוספת.
לצד כתובת זו ראוי להזכיר את כתובת לאדריאנוס (ירושלים), אף היא לכבוד ביקורו של אדריאנוס בארץ.
מקור השם
שלם והבקעה הפורייה שלידה נזכרות גם בתיאור פלישתו של נבוכדנצאר מלך בבל לממלכת ישראל בספר יהודית. גם אוסביוס, אגריה והירונימוס מזכירים מקום בשם שלם במרחק שמונה מילים מדרום לבית שאן.
מקור השם בערבית - תל א-רדע'ה ("תל הבוץ") קשור בניסיונם של הערבים לפרוץ מהאזור לארץ ישראל בשנת 638 לספירה. כדי למנוע זאת פתחו הביזנטים את סכרי ההשקיה והפרשים הערבים שקעו בבוץ. קרב זה מכונה בפי הערבים יום א-רדע'ה (יום הבוץ).
השערת מקום טבילתו של ישו בידי יוחנן המטביל
מיקומו המדויק של המקום בו הטביל יוחנן המטביל את מאמיניו ואת ישו היה נושא למחקר ממושך. לפי המסתבר מהבשורה על-פי מתי וכמקובל כיום, המקום שכן ליד יריחו - בבית עברה, אך בבשורה על-פי יוחנן נטען כי היה זה במרחק הליכה בן יום בלבד מקנה שבגליל ויומיים עד שלושה מירושלים:
תל שלם במאה העשרים
במהלך מלחמת העצמאות, לאחר שפלש לעמק בית שאן, השתלט חיל המשלוח העיראקי על מספר תלים שולטים. בניסיון לשוב ולהשתלט על תל שלם ב-27 בספטמבר 1948, על מנת להוכיח למשקיפי האו"ם שליטה בשטח ערב ההפוגה הראשונה נפגע ונהרג אברהם הבר מ"חברת הנוער" שהתחנכה אז בטירת צבי, חייל בגדוד 13. התל נשאר כעמדה צבאית המסמנת את הגבול עד מלחמת ששת הימים. המעיין שלמרגלותיו נקרא "מעין אברהם" על שמו.
ברוך ראובן שלמה יונגרייז
הרב ברוך ראובן שלמה הלוי יונגרייז (בערך ה'תרכ"ח – ד' בניסן ה'תרצ"ד) היה המזכיר הראשי הראשון של ועד העיר האשכנזי בירושלים, ובהמשך מראשי ומייסדי העדה החרדית בעיר.
עבדאללה אבן אבי בכר
עבּדאללה אבּן אבּי בּכּר (ערבית: عبدالله ابن أبي بكر, 610–633) היה בנו של אבו בכר, אחיה של עאישה ואחד מהצחאבה.
ברוך ראובן שלמה יונגרייז
ביוגרפיה
יונגרייז נולד לפייגה פני ולרב משה, שכיהן ברבנות העיר קושיצה, אז בשליטת הונגריה. בהיותו כבן 18 עלה לירושלים ולמד בישיבת "אור חדש" בחצר שטרויס. בשנת תרע"ב שימש כמגיד שיעור בישיבות חתם סופר ואור המאיר של כולל שומרי החומות, ובהמשך עמד בראשו. תקופה מסוימת, החל משנת ה'תרס"ט, כיהן כמנהל מושב הזקנים המאוחד בעיר. נמנה עם מייסדי שכונת שערי חסד.
עבדאללה אבן אבי בכר
ילדות
עבדאללה נולד במכה. אביו היה אַבּוּ בַּכְּר עַבְּד אללַּהּ בְּן אַבִּי קֻחַאפַה עֻתְ'מַאן בְּן כַּעְב א-תִּימִיּ אלְ-קֻרַשִׁיּ, אמו הייתה קֻטילה בנת עבד אל-עֻזא, שהייתה האישה הראשונה של אבו בכר. הוריו התגרשו זמן קצר לאחר לידתו.
ברוך ראובן שלמה יונגרייז
מזכיר "ועד העיר האשכנזי"
יונגרייז כיהן כמזכיר הראשי של "ועד העיר האשכנזי", שבתחילת דרכו ייצג שנים ספורות את רוב הציבור החרדי בעיר. עם תום מלחמת העולם הראשונה עמד בקשרים עם הראי"ה קוק בעודו שוהה בלונדון, ואף הצטרף עם שותפו הרב דובער אפשטיין להסתדרות "דגל ירושלים", אולם ניסה לעכב את ביאתו של הרב קוק ארצה לכהן ברבנות ירושלים.
עבדאללה אבן אבי בכר
ילדות
בספטמבר 622, כאשר אבו בכר ומוחמד הגרו ממכה, הורה אבו בכר לבנו להקשיב כל יום לשיחותיהם של המבוגרים, ולמסור לו ולמוחמד את החדשות היומיות.
ברוך ראובן שלמה יונגרייז
מזכיר "ועד העיר האשכנזי"
בהמשך התגבש הציבור החרדי בירושלים, הוועד הכללי והמוסדות העיקריים בעיר, סביב הראי"ה קוק, ויונגרייז וחוגו אשר התנגדו לקבלת הרב קוק כרבה של העיר, נותרו במיעוט מספרי. זמן קצר לפני בואו של הראי"ה ארצה, בקיץ של שנת תרע"ט, עבר עם "ועד העיר האשכנזי" (נקרא גם: "ועד העיר לקהילות האשכנזים") ופלג קטן בראשותו לחסותם של הרב יצחק ירוחם דיסקין והרב יוסף חיים זוננפלד. במסגרת תפקידו ביצר את כוחה של העדה החרדית בירושלים, חיזק את בית הדין שלה, מערכת הכשרות, יחסי הפנים והחוץ ועוד.
באותן שנים שיתף פעולה ועד העיר האשכנזי בראשות יונגרייז עם אגודת ישראל העולמית, אותה ייצגו בירושלים משה בלוי, רפאל קצנלנבוגן, מנחם מרדכי פרנקל ומשה פרוש. עם זאת, הפריד יונגרייז בין אגודת ישראל, שהייתה תנועה עולמית, ובין הוועד העירוני בראשותו. במקביל מינה יונגרייז את בלוי כפקיד בוועד העיר האשכנזי, לצד עבודתו באגודת ישראל.
יחד עם יונגרייז בוועד העיר היו ד"ר יעקב ישראל דה-האן, שהחליף את יונגרייז כמנהל בפועל של העדה, והרב משה ליב ברנשטיין. אחד האירועים הזכורים ביותר הוא מפגש השלושה עם איל העיתונות הלורד נורטקליף בשנת תרפ"ב בירושלים. השלושה טענו בפניו כי המוסדות הלאומיים והרבנות הראשית אינם מייצגים את היהדות החרדית בירושלים, והמאבק על יישוב הארץ אינו לרוחם. בעקבות המפגש התחוללה סערה עצומה בארץ ישראל ומחוצה לה.
עבדאללה אבן אבי בכר
נישואים
לעבדאללה ועאתכּה לא היו ילדים.
ברוך ראובן שלמה יונגרייז
מזכיר "ועד העיר האשכנזי"
יונגרייז שימש כמזכירו האישי של הרב יוסף חיים זוננפלד וייסד גוף בשם "קופת הרבנים" באמצעותו גייס כספים ברחבי העולם היהודי. בהקשר זה כתב הרב צבי פסח פרנק אל הרב חיים הירשנזון מכתב חריף, המאשים את יונגרייז ואנשיו בפעילות מאחורי הקלעים של יצירת מצג שווא, כביכול ועד העיר האשכנזי מייצג את היהדות החרדית בירושלים, בתימרון הרב יצחק ירוחם דיסקין לעת זקנותו ושימוש בחתימתו ללא ידיעתו.
עבדאללה אבן אבי בכר
פטירה
עבדאללה נפטר בינואר 633, כתוצאה מפציעה ישנה שהזדהמה. הפציעה כתוצאה מחץ שספג בקרב שהתרחש 3 שנים קודם לכן, בשנת 630.
ברוך ראובן שלמה יונגרייז
אחרית ימיו
חמש שנים קודם פטירתו עבר התקף לב ומאז פחתה פעילותו הציבורית. יונגרייז נפטר ביום שלישי, ד' בניסן תרצ"ד, ונטמן בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
משפחתו
יונגרייז נישא לאלטע פעריל לבית יוליוס. להם שני בנים ושלוש בנות.
Encore (אלבום של אמינם)
Encore (מעוצב כ־ƎNCORE; בתרגום חופשי לעברית: הדרן) הוא אלבום האולפן החמישי של הראפר האמריקאי אמינם שיצא לאור ב-12 בנובמבר 2004. האלבום נמכר בכ-1.5 מיליון עותקים בארצות הברית בשבועיים שלאחר יציאתו, מה שהעניק לו מעמד של פלטינה מרובעת בדצמבר של אותה שנה. נכון לנובמבר 2013, האלבום נמכר בכ-5,343,000 עותקים בארצות הברית. האלבום היה מועמד לשלושה פרסי גראמי.
רקע
יציאתו לאור של האלבום נקבעה במקור ל־16 בנובמבר 2004, אך הועברה ל־12 בנובמבר לאחר שחלקים ממנו הודלפו לאינטרנט.
אמת המים של פאדרה טמבלקה
אמת המים של פאדרה טמבלקה (שם רשמי בספרדית:: Sistema Hidráulico del Acueducto del Padre Tembleque) היא מוביל מים עתיק במדינות אידלגו ומקסיקו שבמקסיקו. בשנת 2015 הוכרזה כאתר מורשת עולמית.
Encore (אלבום של אמינם)
רקע
כמו אלבומיו הקודמים של אמינם, גם אלבום זה הגיע לראש מצעדי הפזמונים. בסינגל הראשון מתוכו, "Just Lose It", תקף אמינם את הזמר מייקל ג'קסון על ניתוחיו הפלסטיים ועל המשפט שהתנהל נגדו באותה תקופה באשמת התעללות מינית בילדים. השיר עורר ביקורת רבה כנגד אמינם, וחלק מערוצי הטלוויזיה הפסיקו לשדר את הקליפ שלו. שיר בוטה נוסף מתוך האלבום היה "Mosh", שיצא לפני הבחירות לנשיאות ארצות הברית של 2004, וכלל ביקורת חריפה נגד מדיניותו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, עם מילים כמו "לעזאזל עם בוש" ו־"הוא (בוש) נשק להשמדה המונית שאנחנו קוראים לו הנשיא שלנו". הקליפ מסתיים במילים "VOTE Tuesday November 2" המופיעות על המסך (תרגום: הצביעו ביום שלישי, השניים בנובמבר). יום שלישי הוא היום בו נפלו בנייני התאומים במתקפת הטרור. לאחר שבוש נבחר שוב, סיום הקליפ שונה, ורואים בו את אמינם מפגין בזמן שבוש נואם.