cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יחסי ונצואלה–ספרד
זמנים קולוניאליים
ההתיישבות של ספרד בוונצואלה היבשתית החלה בשנת 1522. ספרד הקימה את היישוב הקבוע בדרום אמריקה הראשונה בעיר הנוכחית קומאמנה. כשהחלו להגיע מתיישבים ספרדים, הילידים חיו בעיקר בקבוצות כחקלאים וציידים: לאורך החוף, ברכס הרי האנדים ולאורך נהר אורינוקו. בשנת 1527 הוקמה סנטה אנה דה קורו על ידי חואן דה אמפיס, המושל הראשון של מחוז ונצואלה של האימפריה הספרדית. קורו הייתה בירת המחוז עד שנת 1546 ואחריה אל טוקויו (1546–1577), עד שהבירה הועברה לקראקס בשנת 1577 על ידי חואן דה פימנטל.
קליין-ונדיג ("ונציה הקטנה") היה החלק המשמעותי ביותר בקולוניזציה הגרמנית של אמריקה, בין השנים 1528 עד 1546, בה קיבלה משפחת הבנקאים מאאוגסבורג - ולסר, זכויות קולוניאליות במחוז ונצואלה בתמורה לחובות שהיה חייב קרלוס הראשון מספרד. המניע העיקרי היה החיפוש אחר עיר הזהב האגדית "אל דוראדו". המיזם הובל בתחילה על ידי אמברוסיוס איינג'ר, שהקים את מרקאיבו בשנת 1529. לאחר מותו של איינג'ר הראשון (1533) ולאחר מכן יורשיו ניקולאוס פדרמן וגאורג פון שפייר (1540), המשיך פיליפ פון האטן בחקר הפנים, ובהיעדרו מבירת המחוז עטרה כתר ספרד את הזכות למנות את המושל. עם שובו של האטן לבירה, סנטה אנה דה קורו, בשנת 1546, הוציא להורג המושל הספרדי חואן דה קרבחאל את הוטן ואת ברתולומאוס השישי ולסר, ובעקבות זאת ביטל קרלוס את האמנה של ולסר.
עצמאות
הידיעות על מפלות ספרדיות במלחמות נפוליאון בשנת 1808 הגיעו עד מהרה לאמריקה הלטינית, אך רק ב-19 באפריל 1810 החליט ה"קבילדו" (מועצת העיר) של קראקס ללכת בעקבות הדוגמה שהעניקו המחוזות הספרדיים שנתיים קודם לכן. ב-5 ביולי 1811, שבעה מתוך עשרת המחוזות של הקפטן הכללי של ונצואלה הכריזו על עצמאותם בהכרזת העצמאות של ונצואלה. הרפובליקה הראשונה של ונצואלה נפלה בשנת 1812 בעקבות רעידת האדמה בקראקס ב-1812 וקרב לה ויקטוריה (1812). סימון בוליבר הוביל "קמפיין ראוי להערצה" לכבוש מחדש את ונצואלה, והקים את הרפובליקה השנייה של ונצואלה בשנת 1813, אך גם היא לא נמשכה זמן רב, ונפלה בעקבות שילוב של מרד מקומי וכיבוש מחדש של המלוכנים הספרדים.
בדצמבר 1819 הכריז סיודד בוליבר על גראן קולומביה כמדינה עצמאית. לאחר שנתיים נוספות של מלחמה, שהביאה למותם של מחצית מהאוכלוסייה הלבנה של ונצואלה, השיגה המדינה עצמאות מספרד בשנת 1821 בהנהגתו של סימון בוליבר. מסעו של בוליבאר לשחרור גרנדה החדשה בין השנים 1819 עד 1820 איפשר לוונצואלה להשיג עצמאות מתמשכת מספרד. ונצואלה, יחד עם קולומביה של ימינו, פנמה ואקוודור, היו חלק מרפובליקת קולומביה הגדולה עד שנת 1830, אז נפרדה ונצואלה והפכה למדינה ריבונית נפרדת.
לאחר העצמאות
באוקטובר 1976 ביקר מלך ספרד חואן קרלוס הראשון בוונצואלה (ביקורו הראשון מתוך ארבעה). בפברואר 1999 הפך הוגו צ'אווס לנשיא ונצואלה. היחסים בין ספרד לוונצואלה הגיעו לשפל בתקופת כהונתו של הנשיא צ'אווס. במרץ 2010 האשים ראש ממשלת ספרד, חוסה מריה אסנאר, את ממשלת ונצואלה בתמיכה, סיוע ושמירה על חברי קבוצת הטרור הספרדית ETA (" Ta Askatasuna"). בנובמבר 2007, במהלך הפסגה האיברית-אמריקאית בסנטיאגו, צ'ילה, בעוד הנשיא צ'אווס האשים את ראש ממשלת ספרד אסנאר בהיותו "פשיסט", נאם המלך הספרדי חואן קרלוס הראשון בפני הנשיא צ'אווס ובספרדית אמר "Por qué no te callas?" ("למה אתה לא תשתוק?"). היחסים בין שתי המדינות השתפרו מעט תחת ממשלתו של מריאנו רחוי. במרץ 2013 נפטר צ'אווס ונסיך הכתר הספרדי פליפה השתתף בהלווייתו מטעם ממשלת ספרד.
בראשותו של ניקולאס מדורו, היחסים בין ספרד לוונצואלה הדרדרו שוב בנקודת שפל. בפברואר 2017 זימן ראש הממשלה ראחוי את שגריר ונצואלה במדריד לאחר שהנשיא מדורו העליב את ראש הממשלה לאחר שביקש מוונצואלה לשחרר את מנהיג האופוזיציה לאופולדו לופס. בינואר 2018 גירשה ממשלת ונצואלה את שגריר ספרד והאשימה אותו בהתערבות בענייניה הפנימיים של ונצואלה.
ב-26 בינואר 2019, בהקשר למשבר הנשיאות בוונצואלה, ביקש ראש הממשלה הספרדי פדרו סנצ'ס מניקולאס מאדורו להכיר בתוצאות הבחירות תוך 8 ימים, ולאחר מכן ממשלת ספרד תכיר בחואן גואידו כנשיא ונצואלה.
הסכמים דו צדדיים
במהלך השנים נחתמו מספר הסכמים ואמנות על ידי שתי המדינות כגון אמנת מסחר וניווט (1882); הסכם תחבורה אווירית (1972); הסכם שיתוף פעולה טכני (1974); הסכם שיתוף פעולה תרבותי (1976); אמנת ההסגרה (1990); הסכם לדיכוי ויזה (1995) והסכם למניעת מיסוי כפול (2008).
תחבורה
קיימות טיסות ישירות בין ספרד לוונצואלה דרך חברות התעופה הבאות: אייר אירופה ואיבריה.
יחסי סחר
בשנת 2015 הסתכם המסחר בין ספרד לוונצואלה ב-1.1 מיליארד אירו. הייצוא הספרדי לוונצואלה כולל: מזון, חלקי רכב וציוד אלקטרוני. הייצוא מוונצואלה לספרד כולל: נפט, דגים, אלומיניום, מוצרים מבוססי כימיקלים, ברזל וקקאו. חברות רב לאומיות ספרדיות כמו בנקו בילבאו ויזקאיה ארגנטריה, מפפר וזארה פועלות בוונצואלה.
העכביש והזבוב
העכביש והזבוב (באנגלית: The Spider And The Fly) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי מסדרת הסרטים "סימפוניות טיפשיות", אשר הופץ בשנת 1931.
עלילה
מטבח מלא בזבובים. עכביש מתעורר ומנגן ברשתו כמו נבל, מושך זוג מהם; הנקבה לכודה, והזכר מזמן את הפרשים, שמגיעים רכובים על דבורים, רוכבים על פרפרים להטיל פצצות פלפל, יורה בקבוקי שמפניה, ובסופו של דבר מבעיר את הרשת ותופס את העכביש על נייר זבוב כשהוא נופל.
ביקורות
Motion Picture Herald (19 בדצמבר 1931): "פסגת אנימציה: מעולם מניסיונו לא ראה המבקר הזה סרט מצויר יותר חדשני, חכם או משעשע יותר, מאשר הסרט הזה של סימפוניות טיפשיות של וולט דיסני. קהל פתיחת ערב בקריטריון של ניו יורק פרץ בסערה של מחיאות כפיים בהקרנתו. מסקנה, ובכן, המספר הכי יוצא דופן היה ראוי לכך. כאשר אהובת הזבוב כלואה בקורי העכביש, הצבא, על כנפיים, רכובים על זבובי סוסים עם סיכות לרמחים ועם זבובי דרקון הפועלים כמטוסי הפצצה. עשרות רישומים חדשים וחכמים להפליא ורעיונות מקוריים משולבים בנושא האנימציה החכם הזה. בשום פנים ואופן שיחק אותו, והקהל ידבר על זה במשך שבוע".
הסרט היומי (20 בדצמבר 1931): "נוקאאוט. הסרט המצויר הזה של דיסני הוא אחד הטובים ביותר שהגיעו בירחים. לרעיון בסיסי, ביצוע גאוני וליווי סאונד וליווי מוזיקלי יעיל, קשה לנצח אותו. הוא מציג להקת זבובים, וזוג ציפורי אהבה עפות פנימה במיוחד, מרחיקים את עצמם במטבח. עכביש רשע מפתה זבוב גברת לרשת שלו, ואז גיבורה ממהר להצילה, לבסוף הוא קורא לעזרתם של כל צבא הזבובים, שמנצח את העכביש. הסרט לא יכול לפספס עם אף קהל ."
מדיה ביתית
הסרט הופץ ב-19 בדצמבר 2006, באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
Word2vec
Word2vec היא שם כולל לזוג מודלים המשמשים ליצירת שיכוני מילים (Word embeddings). מודלים אלה מבוססים על רשתות נוירונים דו-שכבתיות המאומנות לשחזר הקשרים לשוניים של מילים. Word2vec לוקח כקלט קורפוס גדול של טקסט ומייצר מרחב וקטורי, בדרך כלל של כמה מאות ממדים, כאשר לכל מילה ייחודית בקורפוס מוקצה וקטור במרחב. וקטורי המילים ממוקמים במרחב הווקטורי כך שמילים החולקות הקשרים משותפים בקורפוס ממוקמות קרוב זו לזו במרחב.
CBOW ו-skip-grams
Word2vec יכולה להשתמש באחת מבין שתי ארכיטקטורות של מודלים כדי לייצר ייצוג מבוזר של מילים: bag of words רציף (continuous bag-of-words, CBOW) או skip gram רציף. בארכיטקטורת CBOW, המודל חוזה את המילה הנוכחית מתוך "חלון" של מילות-הקשר הנמצאות מסביבה. סדר המילים בהקשר אינו משפיע על החיזוי (הנחת bag-of-words). בארכיטקטורת skip-gram הרציפה, המודל משתמש במילה הנוכחית כדי לחזות את החלון שמסביבה של מילות הקשר. ארכיטקטורת skip-gram ממשקלת בחיזוי מילות הקשר קרובות כיותר משמעותיות מאשר מילות הקשר רחוקות יותר. על פי הערת המחברים, CBOW מהיר יותר בעוד ש-skip-gram עושה עבודה טובה יותר למילים נדירות.
פרמטריזציה
תוצאות של אימון word2vec יכולות להיות רגישות לפי קביעת הפרמטרים. להלן כמה פרמטרים חשובים באימוני word2vec.
אלגוריתם האימון
ניתן לאמן מודל Word2vec בעזרת softmax היררכי או דגימה שלילית. כדי להתקרב לסבירות הלוגריתמית המותנית (conditional log-likelihood) שהמודל מבקש למקסם, שיטת הסופטמקס ההיררכית משתמשת בקוד האפמן כדי לצמצם את החישוב. לעומת זאת, שיטת הדגימה השלילית מתקרבת לבעיית המקסום על ידי צמצום פונקציית הנראות של מקרים שליליים שנדגמו. לטענת המחברים, softmax היררכי עובד טוב יותר למילים נדירות בעוד שדגימה שלילית עובדת טוב יותר למילים תכופות ויותר טובה עם וקטורים בממדים נמוכים. ככל שמתארך משך האימון, הסופטמקס ההיררכי מפסיק להיות שימושי.
דגימת משנה
מילים בתדירות גבוהה מספקות לעיתים קרובות אינפורמציה מועטה בלבד. ייתכן שמילים עם תדירות גבוהה מסף מסוים, יידגמו באופן חלקי בלבד כדי לקצר את משך האימון.
חלון ההקשר
גודל חלון ההקשר קובע כמה מילים לפני ואחרי מילה נתונה ייכללו כמילות הקשר של המילה הנתונה. על פי הערת המחברים, הערך המומלץ הוא 10 עבור skip-gram ו-5 עבור CBOW.
וקטורי מילים לביואינפורמטיקה: BioVectors
אסגארי ומופרד הציעו להרחיב את וקטורי המילים עבור n-gram גם עבור רצפים ביולוגיים (למשל DNA, RNA וחלבונים ) ליישומי ביואינפורמטיקה. הם כינו את הווקטורים הללו ביו-וקטורים (BioVec) כאשר הם מתייחסים לרצפים ביולוגיים באופן כללי. וקטורים של חלבונים כונו ProtVec (רצפי חומצות אמינו) ווקטורי גנים כונו GeneVec, ניתן להשתמש בייצוג זה באופן נרחב ביישומים של למידת מכונה בפרוטאומיקה וגנומיקה. מהתוצאות עולה כי ביו-וקטורים יכולים לאפיין רצפים ביולוגיים מבחינת פרשנויות ביוכימיות וביו-פיזיות של התבניות הבסיסיות. גרסה דומה, dna2vec, הראתה כי יש קשר בין ציון הדמיון של Needleman -Wunsch לבין הדמיון הקוסיני של וקטורי המילים dna2vec.
100 דברים להספיק לפני התיכון
100 דברים להספיק לפני התיכון (באנגלית: Things to Do Before High School 100) היא קומדיית מצבים מערוץ ניקלודיאון.
הפיילוט של הסדרה עלה בארצות הברית ב-11 בנובמבר 2014 והיא חזרה לשידור ב-30 במאי 2015. בישראל, שידור הסדרה החל ב-31 בינואר 2016. הסדרה הסתיימה בארצות הברית ב-27 בפברואר 2016 ובישראל, ב-6 במרץ 2016.
עלילה
סיג'יי חלמה בסיוט שכשתהיה בתיכון ינתקו הקשרים מכל החברים שלה, והיא נחושה להפוך את שנותיה בחטיבת הביניים למהנות. היא ושני חבריה הטובים, פנוויק וכריספו, יצרו לעצמם רשימה של 100 אתגרים שהופכים כל יום להרפתקה חדשה.
וסט סטאק
וסט סטאק (באנגלית: West Stack; מילולית: הסטאק המערבי) הוא סטאק - מצוק סלעי מתנשא לחוף מפרץ אדוארד השמיני, בארץ קמפ, שבאנטארקטיקה.
המצוק ממוקם לצידו המערבי של קרחון הוסיזן; 26 קילומטרים דרומית-מזרחית למפרץ אדוארד השמיני.
גובהו של המצוק 120 מטרים מעל פני הים.
גילוי המצוק
המצוק התגלה בפברואר 1936 על ידי אנשי משלחות דיסקברי, שהגיעו על הספינה ויליאם סקורסבי.
מקור השם
השם הוא תיאורי (המצוק הוא סטאק), וכן בהקשר זה ניתן השם למצוק איסט סטאק הסמוך.
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 296
אינוברוצלב
אינוברוצלב (בפולנית: Inowrocław, נהגה: ; עד 1904: Inowrazlaw, בגרמנית: Hohensalza, ובעבר הרחוק יותר: Jungleslau [=לסלאו החדשה], ולעיתים רחוקות: Jungbreslau [=ברסלאו החדשה]; בפי יהודיה: לעסלא) היא עיר תעשייתית בצפון-מרכז פולין, המשתייכת מנהלית מאז 1999 לפרובינציית קויאוויה-פומרניה.
העיר היא אחת הגדולות והמשמעותיות מבחינה היסטורית בפרובינציה. היא ממוקמת כ-40 קילומטרים דרומית-מזרחית לבידגושץ'. בראשית 2021 היו בה 71,674 תושבים.
עוזי לבצור
עוזי לבצור (לנצ'נר) הוא תת-אלוף במילואים, קצין שריון, בעל עיטור המופת, שלחם בארבע מלחמות. לבצור שימש בתפקידים שונים בצה"ל ובהם: מפקד חטיבה 401, מפקד המכללה הבין־זרועית לפיקוד ומטה, מפקד אוגדה 440 ובתפקידו האחרון היה נספח צבאי בוושינגטון. כיהן גם כנציב קבילות החיילים בין השנים 1998 ל־2003.
ביוגרפיה
לבצור נולד נולד ב-1 בינואר 1943 בנתניה להורים שעלו לארץ מפולין בשנות ה־30, לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה. אמו, שרה חיה לבית וישליצקי, הייתה חילונית ובוגרת השומר הצעיר, בעוד שאביו, ישראל ישעיהו לנצ'נר, קיים אורח דתי. השניים נישאו בנתניה ונולדו להם עוד שני ילדים - שמחה ומרים.
למד בבית ספר תחכמוני והיה חניך ומדריך בתנועת בני בני עקיבא. הוא למד גם בישיבת נחלים והשתלם בחקלאות בבית הספר מקווה ישראל.
לבצור הוא אב לשני ילדים מנישואיו לאשתו הראשונה רחל: בנו הבכור, ניצן, היה טייס תובלה בחיל האוויר וכיום קברניט באל על. בנו הצעיר ערן, קצין מודיעין לשעבר, חזר בתשובה ועוסק בהייטק.
לבצור נישא בשנית ב־1989 לשושי רוטפלד והיה שותף מלא בגידול בנותיה הצעירות. השתיים, עינת שלסינגר ולירון לפייקין, עוסקות בחינוך.
שירות בצה"ל
במלחמת ששת הימים היה מפקד פלוגה בגדוד 9 שהשתייך אז לחטיבה 7 והשתתף בכיבוש מוצבי צומת רפיח, מערך הג'רדי, פאתי אל עריש, ביר לחפן וביר גפגפה. לאחר המלחמה פיקד על גזרת המזח והשתתף בתקריות האש שאירעו חודש לאחר המלחמה, ב־14 וב־15 ביולי.
ב־21 במרץ 1968, במקביל לפעולת כראמה, השתתף לבצור במבצע אסותא, שבו פגעו בבתי מחבלים מהפת"ח ובתחנות משטרה ירדניות. הפלוגה בפיקודו לקחה חלק בכיבוש הכפרים א־צפי ופיפה בדרום ים המלח. עם סיומה של הפעולה נמנו כ־50 מחבלים הרוגים ונהרסו מבני המשטרה ששימשו כמפקדות לארגוני הטרור. הפעולה הושלמה בהצלחה רבה וללא נפגעים בצד הישראלי.
ב־1971 מונה לקצין אג"ם של חטיבה 401.
במלחמת יום הכיפורים פיקד לב צור על גדוד 195, שהשתייך באותה עת לחטיבה 401. החטיבה, בפיקודו של דן שומרון, לקחה חלק משמעותי בבלימת הארמייה השלישית בקו התעוזים ממזרח לתעלת סואץ. בהמשך המלחמה, בקרב השריון ב־14 באוקטובר, השתתפה החטיבה בהשמדת חטיבה 3 של חטיבה 4 מהארמייה השלישית והיה לה חלק מרכזי במעבר ממגננה למתקפה. הניצחון הישראלי היווה נקודת מפנה במערכה בחזית המצרית ואפשר את פתיחת מבצע אבירי לב - צליחת הכוחות הישראלים לגדה המערבית של תעלת סואץ. לאחר צליחת התעלה, בליל 23 באוקטובר, כבש גדוד 195, בפיקודו של לבצור, את ראס עדבייה ונמל עדבייה ובכך תרם לכיתור הארמייה השלישית. בסוף המלחמה התייצב הגדוד בק"מ ה־101, מול כוח משלוח אלג'ירי והשמידו. על הצטיינותו במלחמה קיבל את עיטור המופת מהרמטכ"ל מוטה גור.
לאחר המלחמה מונה לקצין אג"ם באוגדה 162 וב־1976 קיבל את הפיקוד על חטיבה 691 - חטיבת טנקי טירן.
ב־1977 מונה למפקד בית הספר לשריון. בתקופה זו, על פי הנחייתו, לראשונה נתקבלו בנות לקורס מדריכות שריון, שנחשב כיום לאחד המסלולים היוקרתיים והמבוקשים לצעירות שעומדות לפני גיוס.
במלחמת לבנון הראשונה, שראשיתה ב־6 ביוני 1982, היה לב צור מפקד חטיבה 401, שפעלה בגזרה המזרחית בלבנון במסגרת אוגדה 252. במהלך שלושת הימים שקדמו להפסקת האש הראשונה, נלחמה החטיבה נגד יחידות שריון מדיוויזיה מספר של צבא סוריה שהורכבו בעיקר מטנקי T-62. עם הכרזת הפסקת האש, ב־12 ביוני, התייצבה החטיבה באזור דיר אל־עשייר על גבול לבנון-סוריה ובלמה ניסיונות סוריים לבצע התקפת נגד הגייס הצפוני לכיוון צפון אגם קרעון. כעבור חודש, ביום קרב יזום, השמידה החטיבה כ־60 טנקים סוריים.
לאחר המלחמה שימש כסגן מפקד אוגדה 252 ובנובמבר 82 הועלה לדרגת תת־אלוף והתמנה למפקד אוגדת הטנקים 440.
לאחר פרישתו מצה"ל
ב-1993 השתחרר מצה"ל והחל לעבוד בקבוצת תעבורה. בתפקידו הראשון בקבוצה הוא עמד בראש חברת מ.מ.מ, שהוקמה לצורך סגירת אתר האשפה חיריה והקמת אתר חלופי בדודאים. באוגוסט 98 מונה לנציב קבילות החיילים ושימש בתפקיד עד ספטמבר 2003. לאחר מכן חזר לקבוצת תעבורה ובה הוא עובד עד היום בתפקידי ניהול שונים ובהם ניהול נכסים ופיתוח פרויקטים בתחום הנדל"ן.
ב־2003 היה מועמד הליכוד בבחירות לראשות העיר הרצליה, אך הפסיד לראשת העיר המכהנת יעל גרמן. הוא היה חבר מועצת העיר עד 2008 ולאחר מכן פרש מפעילות פוליטית.
השכלה
לבצור בוגר תואר ראשון בהיסטוריה כללית ולימודי גאוגרפיה מוניציפלית באוניברסיטת תל אביב. הוא גם בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ובין השנים 1986 ל־1989 למד ב־Royal College of Defence Studies (RCDS) (המכללה הבריטית לאסטרטגיה והגנה).
It's a Heartache
It's a Heartache (בעברית: זהו כאב לב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הוולשית בוני טיילר, מתוך אלבום האולפן השני שלה, Natural Force. השיר הוקלט גם על ידי ג'וס ניוטון באותה השנה בה טיילר הקליטה אותו.
גרסתה של טיילר זכתה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. השיר הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד הוט 100 והרביעי במצעד הסינגלים הבריטי. השיר נמכר בלמעלה מ-6 מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
רקע וכתיבה
בשנת 1977, גילתה טיילור גוש קטן במיתרי הקול שחייב אותה לעבור ניתוח. לאחר הניתוח היה אסור עליה להוציא הגה במשך מספר שבועות. טיילר הפרה את הוראת הרופאים, דבר שגרם לצרידות הכרונית המלווה אותה עד היום. בהתחלה חשבה טיילר שזהו סוף הקריירה הקצרה שלה.
היא החליטה להוציא את השיר הזה כסינגל האחרון שלה, תוך שלא הייתה מודעת לכך שיהפוך ללהיט בינלאומי. בעקבות הצלחתו חסרת התקדים של השיר, המשיכה טיילר בקריירה שלה. כמה שנים לאחר מכן אף הוציאה את "Total Eclipse of the Heart" שנחשב לימים לאחד מהשירים המצליחים ביותר בכל הזמנים.
השיר נכתב על ידי רוני סקוט וסטיב וולף, המנהלים של טיילר באותה העת, והופק על ידי דייוויד מקיי. השיר הוא מעין בלדת רוק קל, בה בוני טיילר מדברת על כאב רגשי שמשפיע עליה בצורה בלתי הפיכה.
ביקורת
מבקרי המוזיקה השוו את קולה של טיילר בשיר זה לקול של רוד סטיוארט, שבסופו של דבר הקליט את השיר בעצמו גם כן. קרול ווצ'ל מ-Spokane Daily Chronicle, החמיאה לטיילר על השיר וציינה כי הקול שלה לאחר הניתוח טוב יותר מאשר לפני הניתוח.
היא אף הוסיפה כי הלהיט הראשון שלה "Lost in France", לא מצליח להשתוות אליו מבחינת הווקאליות בשניהם.
תקופת הייסי
הֵייסֵי (ביפנית: 平成) היא התקופה בהיסטוריה של יפן בה שלט הקיסר אקיהיטו, שהחלה ב-8 בינואר 1989, יום אחד לאחר פטירתו של הקיסר הירוהיטו, והסתיימה ב-30 באפריל 2019, עם ירידתו של אקיהיטו מכס החרצית לטובת בנו, הקיסר נארוהיטו. שנת 2019 הייתה שנת 31 לתקופת הייסי, והסתיימה ב-30 באפריל. יום לאחר מכן, ב-1 במאי 2019, עם עלייתו של נארוהיטו לכס הקיסרות, החלה שנה 1 לתקופת ראיווה.
היסטוריה ומשמעות
בשעה 7:55, בבוקר ה-7 בינואר 1989, הכריזה משפחת הקיסרות על מותו של הקיסר שוווה, ולראשונה חשפו את מחלת הסרטן בה חלה. זמן קצר לאחר מותו, הכריז קייזו אובוצ'י, מזכיר הממשלה ולימים ראש ממשלת יפן, על סיום תקופת שווה, וברך על תחילת תקופת הייסי.
לפי אובוצ'י, השם "הייסי" לקוח מהקלאסיקות הסיניות. באחד הספרים מופיע המשפט "内平外成" ("שלום מבפנים, שגשוג מבחוץ"), כהוקרה על שלטונו של הקיסר שוֵּן. בספר אחר מופיע המשפט "地平天成" ("האדמה שלווה והשמיים בהירים"). כאשר מחברים בין שתי המשמעויות נוצרת המשמעות "שלום בכל מקום". התקופה החלה מיד עם הכתרת הקיסר החדש, ב-8 בינואר 1989.
אירועים בולטים
שנת 1989 סימנה את שיא הפריחה הכלכלית של אחת מתקופות השגשוג הכלכלי הגדולות בהיסטורית יפן. עם ין חזק ושערי מטבע עדיפים לעומת הדולר, בנק יפן שמר על שערי ריבית נמוכים, מה שהצית גל של השקעות רבות שהעלו את ערך הנכסים בטוקיו ב-60 אחוזים תוך שנה. מעט טרם ראש השנה מדד ניקיי 225 הגיע לשיאו עם 39,000. עד 1991 הוא נפל ל-15,000, ובכך סימל את "התפוצצות הבועה" הכלכלית של יפן. לאחר מכן חוותה יפן את "השפל הגדול של הייסי", אשר סימל יותר מעשור של דפלציה ותלג סטטי, בעוד מערכת הבנקים של יפן נאבקת בחובותיה העצומים וחברות במגזרים אחרים מנסות להתאושש. אנליסטים תולים את האשמה באורכה של תקופת השפל הגדול במדיניות הממשלה ליישום כלכלה נאו-קיינסיאנית תוך ניסיון להיחלץ ממנו. עם זאת, לאחרונה החלו להופיע סימנים לפיהם כלכלת יפן מתחילה להתאושש מהמשבר.
שערוריית Recruit בשנת 1988 הביאה לצניחה באחוזי התמיכה במפלגה הליברלית-דמוקרטית, אשר כיהנה בממשלת יפן זה 38 שנים. בשנת 1993 הודחה המפלגה על ידי קואליציה שהונהגה על ידי מיריהירו הוסוקאווה (細川 護煕 Hosokawa Morihiro). עם זאת, הקואליציה התפרקה זמן מה מאוחר יותר, שכן המפלגות אשר הרכיבו אותה התאחדו על-מנת להפיל את המפלגה הליברלית-דמוקרטית בלבד, והתקשו להגיע להסכמה בנוגע לכמעט כל נושא חברתי. המפלגה הליברלית-דמוקרטית חזרה לשלטון בשנת 1994, וסייעה לסוציאליסט טומיאיצ'י מוראיאמה להיבחר לראשות הממשלה.
בשנת 1995 ארעה רעידת אדמה חזקה בעיר קובה. באותה שנה ארעה מתקפת סארין ברכבת התחתית של טוקיו על ידי ארגון טרור בשם אום שינריקיו. כישלונה של ממשלת יפן להגיב לאירועים אלה הביאה לייסודם של ארגונים לא-ממשלתיים רבים, אשר שיחקו תפקיד מרכזי בפוליטיקה מאז.
תקופת הייסי אף סימלה את הופעתה הזהירה מחדש של יפן ככוח צבאי עולה בעולם. בשנת 1991 התחייבה יפן לסיוע של מיליארדי דולרים במלחמת המפרץ, אך טיעונים חוקתיים מנעו ממנה להשתתף או לתרום למלחמה ממשית. איראן ביקרה את מדיניות יפן על תרומת כספים בלבד, ולא העריכה את שיתוף הפעולה היפני במלחמה. שולות מוקשים יפניות נשלחו עם תום המלחמה על-מנת לסייע למאמצי השיקום. עם הפלישה השנייה לעיראק בשנת 2003, אישר הקבינט המדיני של ראש הממשלה ג'וניצ'ירו קואיזומי תוכנית ששלחה כ-1,000 חיילים מצבא יפן לסייע בשיקום עיראק, מה שהיווה את פריסת הכוחות מחוץ למדינה הגדולה ביותר של יפן מאז מלחמת העולם השנייה. הכוחות נפרסו בשנת 2004.
ב-23 באוקטובר 2004, שנת 16 בתקופת הייסי, פקדה את מחוז ניאיגטה סדרת רעידות אדמה אשר הותירה 68 הרוגים וכ-4,805 פצועים.
בסתיו 2007 נבחר יאסואו פוקודה לראשות הממשלה, זאת לאחר התפטרותו המפתיעה של שינזו אבה, לאחר הפסדו בבחירות שנערכו מוקדם יותר באותה שנה, שנה אחר כך התפטר פוקודה ואת מקומו תפס טארו אסו. בבחירות הכלליות שנערכו באוגוסט 2009, הפסידה המפלגה הליברלית-דמוקרטית לראשונה מזה חמישים שנה, ולראשות הממשלה נבחר מנהיג המפלגה הדמוקרטית, יוקיו הטויאמה. אולם, המפלגה הדמוקרטית הוכתמה במהרה על ידי מספר פרשיות שחיתות, דבר שהביא את הטויאמה להגיש את התפטרותו מראשות הממשלה, תשעה חודשים בלבד לאחר כניסתו לתפקיד. המפלגה בחרה בנאוטו קאן כראש ממשלה חדש.
ב-11 במרץ 2011 התרחשה מול חופי הונשו רעידת אדמה. רעידת האדמה הגיעה לפי המדידות ל-9.0 בסולם מגניטודה לפי מומנט, והיא הרביעית בחוזקה שנמדדה מאז החלו מדידות רעידות האדמה. כתוצאה מרעידות האדמה נוצרו גלי צונאמי בגובה 10 מטרים, שגרמו לאסון הגרעיני בפוקושימה, השני בחומרתו אי-פעם.
באוגוסט 2011 התפטר ראש הממשלה נאוטו קאן, ובמקומו נבחר יושיהיקו נודה. נודה הובס בבחירות בשנת 2012, והוחלף על ידי שינזו אבה. אבה שאף לסיים את הדפלציה, אך יפן נכנסה פעם נוספת למיתון בשנת 2014 בעקבות עליית מס הקנייה ל-8%. אבה קרא לבחירות בדצמבר, והבטיח לעכב את עליית המיסים עד 2018. הוא זכה בבחירות.
חוף מקדונלד
חוף מקדונלד (באנגלית: McDonald Beach) הוא אזור חוף נרחב, באי רוס, שבאנטארקטיקה.
אזור החוף ממוקם ממערב לגבעת אינקלוז'ן, ו-11 קילומטרים מדרום מערב לכף בירד.
החוף כולל מספר רצועות סלע, שביניהם שלוליות מי ים; בחלקו הדרומי של החוף מספר רב של נחלים קטנים זורמים אל הים, ומאחורי מקטע חוף זה, לכיוון היבשת, מצוק שגובהו משתנה בין 45 מטרים ל-60 מטרים.
מקור השם
שמו של החוף ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959).
החוף נקרא על שמו של קפטן אדווין איי. מקדונלד (Edwin A. McDonald), שהיה סגן המפקד של כוח העזר של צי ארצות הברית לאנטארקטיקה (US Naval Support Force, Antarctica), אשר העניק סיוע רב למשלחת הסקר הגאולוגי של ניו זילנד, בחקר אזור החוף.
אזור ציפורים בעל חשיבות
שטח של 2,690 דונמים מהחוף הוגדר כאזור ציפורים בעל חשיבות על ידי ארגון BirdLife International, מאחר שבו מקננים כ-43,000 זוגות של פינגווין אדלי (בספירה שנערכה במשך 30 עונות רבייה, בשנים 1981–2012).
שמואל קמנצקי
שמואל קמנצקי (נולד בחשוון ה'תרפ"ה, 12 בנובמבר 1924) הוא רב אשכנזי, ראש ישיבת פילדלפיה ונשיא מועצת גדולי התורה בארצות הברית, בנו של הרב יעקב קמנצקי.
תולדותיו
נולד בקרמנצ'וג שבדרום-מערב ברית המועצות (כיום באוקראינה), לאיטה עטיל ולרב יעקב קמנצקי, ראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק. בהיותו בן 12 היגרו הוריו לארצות הברית והתיישבו בסיאטל שבוושינגטון. בבחרותו למד בישיבת נר ישראל בבולטימור בראשות בן דודו של אביו הרב יעקב יצחק רודרמן ולאחר מכן בישיבת לייקווד אצל הרב אהרן קוטלר ואף הוסמך על ידו לרבנות.
בשנת 1953 החליט הרב אהרן קוטלר להקים ישיבה נוספת מחוץ לעיר לייקווד ולשם כך אסף קבוצה מתלמידיו והעמיד בראשם את הרב קמנצקי והרב דב שוורצמן ושלחם להקים ישיבה בפילדלפיה. לאחר כשנתיים החליט הרב דב שוורצמן לעלות לישראל ולהקים שם את ישיבת בית התלמוד, אז פנה הרב קמנצקי לרב אליהו שווי שהיה אף הוא מתלמידיו הגדולים של הרב קוטלר והזמינו לכהן לצדו בראשות הישיבה, השניים כיהנו יחדיו עד לפטירתו של הרב שווי בראש חודש ניסן ה'תשס"ט (מרץ 2009).
בשיחותיו הוא מעודד את תלמידיו לשמור על אורח חיים בריא.
ספינת השעשועים
ספינת השעשועים (באנגלית: Show Boat) הוא מחזמר אמריקאי מאת ג'רום קרן (מוזיקה) ואוסקר המרשטיין (ליברית) ונחשב למחזמר החשוב, המצליח ופורץ הדרך ביותר בברודוויי בשנים שלפני השפל הגדול. המחזמר הוא עיבוד לרומן מאת עדנה פרבר (Edna Ferber; 1926), שהופק והועלה לראשונה על הבמה ב-1927 על ידי פלורנץ זיגפלד, בהמשך הופקו שתי גרסאות לקולנוע (ב-1936 וב-1951). ההפקה המקורית "רצה" באופן חסר תקדים, במשך שנה וחצי ברציפות, בתיאטרון זיגפלד. לאחר מכן הועלה המחזמר שוב בשנים 1932, 1946–1948, 1983 ו-1994–1997, הפקה שזכתה בפרס טוני. כמו כן הועלה המחזה בלונדון ב-1928 וגם שם זכה למספר הפקות (ב-1971, 1989 ו-1998).
המחזמר מגולל את סיפורה של להקת בידור על סיפונה של ספינה בשם "פריחת הכותנה" (Cotton Blossom), שנעה במעלה הנהר מיסיסיפי מאזור ניו אורלינס לשיקגו בין השנים 1880 ועד 1926, שנה בה שקעה צורת בידור זו. מלבד שירים וריקודים שובי לב ולהיטים כגון Ol' Man River (שהושמע לראשונה בהפקה הלונדונית מפיו של הזמר פול רובסון והפך לאחד מביצועיו המפורסמים), מטפל המחזה בנושא הגזענות. צוות המחזמר הוא ברובו אפרו-אמריקאי, המופיע בפני קהל לבן בעיקרו (הן בהצגה והן במציאות). המחברים הכניסו לעלילה ולתמליל לא מעט ביטויים ואירועים גזעניים, במטרה להציג את הצד השני של המטבע לקהל הלבן. עם זאת, קשה כיום לקבל רבים מהביטויים והדיאלוגים במחזה הכוללים ביטויי גזענות גסה.
גוש בודפשט
גוש בודפשט (בהונגרית: A budapesti agglomeráció) הוא מטרופולין שנוצרה סביב וממש בסמוך לבודפשט, הכוללת את הבירה ההונגרית והיישובים ששוכנים בצמוד אליה ותלויות זו בזו מבחינת כלכלה, תשתיות, שוק עבודה ושירותים. גוש בודפשט הוא גוש מרכזי אחד, שבתוכו בודפשט לבדה מהווה יותר משני שלישים מאוכלוסיית הגוש, אוכלוסיית העיר השנייה בגודלה, ארד, אינה מגיעה אפילו ל-4% מאוכלוסיית בודפשט, וכאשר בבחינת צפיפות האוכלוסייה, הירידה כמעט קבועה ככל שמתרחקים מהמרכז לקצה הגוש. רשימת 81 היישובים השייכות רשמית לגוש בודפשט כלולה בחוק LXIV משנת 2005, המתעדת את תוכנית התכנון הטריטוריאלית של גוש בודפשט. בשנת 2007, חיו בסך הכל, 2,457,787 איש מתוך 81 היישובים האלה, כרבע מאוכלוסיית הונגריה. מתוכם, 755,290 חיו מחוץ לבירה.
היסטוריה
לבודפשט יש תפקיד כלכלי, חברתי ודמוגרפי יוצא דופן בהונגריה. לאורך ההיסטוריה, לא היו לכך רק סיבות טבעיות, אלא שהדבר קיבל חיזוק, למשל, על ידי הריכוז המרחבי של הפיתוח התעשייתי הכפוי בשנות החמישים. את גידול האוכלוסייה הכמעט בלתי נשלט ניסו למתן באמצעים אדמיניסטרטיביים שונים, כמו הקמת בודפשט רבתי והגבלת ההתיישבות, אך היעדים הסותרים הובילו בהכרח למחסור בדיור בתוך העיר ולצמיחה לא מאורגנת ובלתי מוסדרת ביישובי הסביבה.
גבולות גוש בודפשט נקבעו רשמית לראשונה ב-1971. אז נכללו בטבעת הגוש 43 יישובים, עם סך של כ-340,000 תושבים (למעט בודפשט), מתוכם שני שלישים מתוך 183,000 המפרנסים הפעילים בגוש עבדו בבירה.
תהליך הפִּרווּר היה משמעותי כבר בשנות ה-80, כשבעיקר יזמים פרטיים ואנשי רוח שאינם קשורים למקום העבודה, עברו לגוש. בשנות ה-90, עם התפתחות המינוע בקנה מידה גדול, גם השכבות הנמוכות של מעמד הביניים הצטרפו לתהליך. מתחילת שנות ה-90, המעבר לגוש בודפשט והפרוור הביאו לקיפאון של אוכלוסיית בודפשט, ובמקביל להתפתחות המהירה של חלק מיישובי הגוש. השקעות ההון הפרטיות בגוש הפכו חשובות יותר ויותר, שלעיתים היו משולבות עם השקעות גדולות של המדינה (למשל כבישים מהירים, וה"הונגרורינג" מסלול מרוצים למכוניות). גם הרשויות המקומיות שתפסו את מקומן של המועצות המובילות את היישובים בזמן שינוי המשטר מעניקות סיוע רב בפיתוח היישובים האלה.
אוכלוסיית הגוש
מקור: הלשכה המרכזית ההונגרית לסטטיסטיקה (היישוב ה-81 בנוסף לאלה המובאים לעיל הוא הבירה בודפשט, ומכאן ההבדל).
גשר קרוס ביי וטרנס ממוריאל
גשר קרוס ביי וטרנס ממוריאל (באנגלית: Cross Bay Veterans Memorial Bridge; "גשר חוצה המפרץ זיכרון לוותיקי המלחמות") הוא גשר החוצה חלק ממפרץ ג'מייקה ומגיע לחצי האי רוקאווי שברובע קווינס בעיר ניו יורק.
הגשר פועל ככביש אגרה ועלות המעבר בו הוא דולר וחצי למנויים, עם הנחות לתושבי האזור. בשנת 1997 רודולף ג'וליאני הבטיח הנחות לתושבי האזור בתשלום האגרה וזכה בסקרים בתמיכה גורפת שלהם.
בית הכנסת הגורל
בית הכנסת הגורל הוא בית כנסת בשכונת משכנות ישראל בירושלים, שהוקם על ידי יהודי תימן תושבי בתי הגורל בשכונה.
היסטוריה
בעליית אעלה בתמר בשנת ה'תרמ"ב (1882) עלו יהודים מהעיר צנעא שבתימן לירושלים. בירושלים לא קיבלו אותם קהילות הספרדים והאשכנזים והתייחסו אליהם בניכור, ורק לאחר שנוצרים תמכו בהם נחלצו לעזרתם יהודי המקום, מפני הפחד מהמיסיון. בתחילה ישבו יהודי תימן בכפר התימנים בשילוח, אך סולקו משם על ידי הבריטים שחששו לחייהם.
בשנת ה'תרמ"ד (1884) נבנתה שכונה ליהודי תימן בעזרת ר' מרדכי אדלר, שהתרים לצורך העניין את אביו הרב נתן מרקוס אדלר, רבה של לונדון, ויוסף נבון שתרם את הקרקע לבנייה. את בתי השכונה חילקו התושבים ביניהם בעזרת הגרלה, ועל שם ההגרלה נקרא שם השכונה.
במרכז השכונה הקימו תושבי השכונה את בית כנסת באחת הדירות, בשנת ה'תרמ"ו (1886). בניית בית הכנסת נעשתה בעזרת תרומת יחיא בן שלום ושצ'י, ושלום וחיים טובי שהתמנו לגבאי בית הכנסת. על קיר בית הכנסת נתלה שלט שבו נכתב:.
בין הבולטים במתפללי בית הכנסת היה הרב חיים כסאר. כיום בית הכנסת עדיין פעיל, ומנהיג אותו הרב משה עטרי.
גינון יובשני
המונח גינון יובשני (אנגלית: Xeriscaping), הנקרא גם 'גינון חסכוני' או 'גינון קְסֶרי', מתייחס לגינון ועיצוב נוף המקטין או מבטל את הצורך בהשקיה מלאכותית. סוג גינון כזה מקודם במקומות עם זמינות מעטה של מים מתוקים וצובר פופולריות עם שינוי האקלים ברחבי העולם. המונח האנגלי הגיע לידי שימוש לאחר העלאת המודעות לחיסכון במים בעיר דנוור בארצות הברית. בגן הבוטני של אותה העיר הוקמה גם תצוגת גינון יובשני בשנת 1988.
דגשים
הגן "Dryland Mesa" בגנים הבוטניים של דנוור, מתבסס על "7 העקרונות" של גינון יובשני, וכולל צמחים עמידים לבצורת ואזור צחיח הים התיכון.
גינון יובשני בישראל
ישראל ממוקמת באזור מועט משקעים והגינון המסורתי בה משלב לעיתים מיני צומח העמידים לחום וליובש. מקורות מיני הצמחים הם לרוב בארץ ישראל עצמה, בדרום אפריקה ובצפון אמריקה. יש לזכור כי בישראל הבדלי משקעים עצומים בין אזורי אקלים שונים ומה שיאה לגינה יובשנית של החבל הימתיכוני (למשל, הדס), עלול להתגלות כדורשני מדי באקלים מדברי.
רשימה חלקית של צמחים היאים לגינון חסכוני-במים בישראל (החלק הים תיכוני):
סוקולנטים (צמחים בשרניים, לרוב בעלי צורה פשוטה):
גאופיטים (צמחי בצל ופקעת): לדוגמה -
חד-שנתיים חורפיים (כל מחזור החיים מתרחש בעונה הגשומה): לדוגמה -
תמניון קטום
תמניון קטום או אוקטהדרון קטום הוא פאון ארכימדי שפאותיו הן שמונה משושים משוכללים ושישה ריבועים. לאוקטהדרון הקטום יש 24 קודקודים ו-36 מקצועות. הפאון הדואלי לתמניון הקטום הוא הקובייה הקיסית.
מאפיינים
לפי משפט פיתגורס נקבל שגובה כל פירמידה שנקטמה הוא:
ולכן הנפח הכולל שמוּסר מהתמניון עקב הקיטום הוא: \sqrt{2}a^3.
שטח הפנים A והנפח V של תמניון קטום שאורך מקצוע שלו הוא a הוא:
אופנהיימר
אופנהיימר הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי ופירושו הוא "יוצא אופנהיים". אופנהיים היא עיר במדינת ריינלנד-פפאלץ בגרמניה. חלק מנושאי השם משתייכים למשפחת אצולה (פטריקים) יהודית ונושאים בתארים "פון אופנהיים", "פון אופנהיימר", "פון אופנפלד" ו"".
הבחירות לנשיאות ישראל (1951)
הבחירות השניות לנשיאות ישראל התקיימו בכנסת ב-19 בנובמבר 1951. באותם ימים הייתה מוצמדת כהונת הנשיא לכהונת הכנסת, ולכן נוצר צורך בעריכת הבחירות לאחר השבעת הכנסת השנייה, על אף שהנשיא המכהן חיים ויצמן נבחר רק שנתיים קודם לכן. לאחר מכן תוקן החוק וכהונת הנשיא נקצבה לקדנציה בת חמש שנים, במנותק מכהונת הכנסת.
למרות בריאותו הרופפת, התמודד ויצמן שוב על הכהונה. כנגדו לא התייצבו מועמדים אחרים ולפיכך ניתנה לחברי הכנסת האפשרות להצביע בעד בחירתו או נגדה.
תוצאות הבחירות
בעקבות ניצחונו הושבע ויצמן לכהונתו השנייה בביתו ברחובות ב-25 בנובמבר. הוא נפטר כעבור כשנה ב-9 בנובמבר 1952, ועקב כך נערכה מערכת בחירות מוקדמת לבחירת הנשיא השני.
באזז
באזז הוא סרט קולנוע ישראלי שצולם ב-1998, המבוסס באופן רופף על סיפורם של שני נערים בני 14 מהרצליה, משה בן-איבגי וארבל אלוני, שרצחו את נהג המונית דרק רוט. הסרט לא מהווה שחזור מדויק של האירועים, וברובו בדיוני. גם שמותיהם של הנערים שונו, אך זאת מכיוון שהסרט צולם ויצא שנתיים לפני ששמותיהם של הנערים הותרו לפרסום על ידי בית המשפט מכיוון שאז שמותיהם האמיתיים לא נודעו.
תקציר העלילה
במערכת החינוך של העיר מתחלף קצין חינוך במשטרה האזורית בשם עופר רייניץ (שרון צור), לאחר שהקצין הקודם יצא ללמוד משפטים.
רפי ועידו הם שני נערים בני 14 שמתעללים בחבריהם לספסל הלימודים, פורצים לקיוסק של בית הספר וגונבים סחורה וכסף ממנו ואף משחיתים אותו ולאחר מכן בבלתי מתוכנן תוקפים פיזית נער אחר לאחר שהלשין עליהם לאחר שפוגשים בו באופן אקראי כאשר הוא מבלה עם חברו לכיתה שלו ושל עידו ורפי והוא מאושפז בבית חולים עם זעזוע מוח, שברים בצלעות ומספר דקירות, כאשר קצין המבחן שלהם, עופר רייניץ (שרון צור) נמצא בחדרו בבית החולים על מנת להשגיח שעידו ורפי לא יבואו להתעלל בו גם בבית החולים.
הקצין מנסה לשכנע את הממונים עליו ואת הנהלת בית הספר לפעול נגד השניים ביתר תקיפות, אך הם מזלזלים בו בטענה שמדובר בילדים בגיל ההתבגרות, והן בגלל שרפי הוא ילד חד הורי שאימו לא נמצאת בבית הרבה ורוב היום נמצאת בעבודה בעוד שאביו של עידו (שמיל בן ארי) הוא עורך דין מצליח המקורב לראש העיר.
על השניים נגזר בבית המשפט מעצר ביתי שבמסגרתו אחראים ההורים על חלק מזמנם אך הנערים מפרים אותו. יום אחד הם מציקים לבנו של עופר ואז הוא בא להגן עליו וכאשר הם מתגרים בו אז הוא מכה אותם. בסופו של דבר, משיגים השניים אקדח מאוזר C-96 מתקופת מלחמת העולם השנייה מאחת מחברותיהם לכיתה, ומתחילים לעשות מטווח על בקבוקי תבערה עד שמתחילים לירות בחתול עד מוות.
באחד הלילות הם פורצים לאוטו זר וגונבים אותו בזמן שרפי נוהג על הכביש בצורה פרועה ללא רישיון, ואז מתחיל מרדף של ניידת משטרה אחרי הנערים אך הם מצליחים לחמוק ממנה עד שמשחיתים, שוברים, ומנפצים את האוטו הגנוב עד ששורפים אותו. באותו לילה הם עולים על מונית במטרה לנסוע לביתה של יועצת בית הספר (אהובה קרן) ולפגוע בה, אך בסופו של דבר התוכנית משתנה, והם רוצחים את נהג המונית לאחר שסירב להוריד אותם כאשר הגיעו ליעד הסופי המבוקש בטענה שזה מקום נטוש אשר עלול להיות מסוכן.
מספר ימים לאחר מכן מגלה עופר גופה של חתול בו ירו השניים, לאחר בדיקת הנשק והכדורים, וכן האקדח שהיה ייחודי לא ידע עדיין מי ירה בחתול, ומי שייך האקדח, וכעבור זמן קצר נעמי יועצת בית הספר מתקשרת אליו בלילה ומספרת לו שלשניים יש אקדח והיא לא יודעת מאיפה, ושהם יורים בציפורים וחתולים. עופר מתחיל לחשוד שהם גם אלו שרצחו את נהג המונית שמדברים עליו באותו זמן. לאחר מכן משווה את הקליע לאותו קליע שנמצא על גופו של נהג המונית בעזרת בדיקה בליסטית, יש התאמה. עופר מגיע למסקנה שעידו ורפי אכן רצחו את הנהג כפי שחשד קודם, הוא ועוד שני שוטרים מגיעים עם ניידת לביתו של רפי שבו גם עידו שהה ועוצרים את שניהם.
בתחנת המשטרה מחכים עיתונאים, כאשר כולם מגיעים בניידת, כשעידו ורפי מכסים את פניהם בבגדיהם. העיתונאים מנסים לראיין אותם ולשאול אותם אם הם מודים באשמה. אביו של עידו מגיע לתחנת המשטרה ומתחנן שלא יאסרו את בנו, בטענה שהוא עוד ילד, אך ללא הועיל. כעשר שנים לאחר מכן, עידו ורפי המבוגרים מביעים חרטה על מעשיהם בזמן ראיון בכלא, ומספרים כי הם מתכוונים לפרסם ספר.
פסטיבלים ותחרויות
הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע ירושלים, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, וכן פסטיבלים בבריסל, פאלם ביץ', מונטה קרלו, סן פרנסיסקו, בוסטון, באפלו, סנט לואיס, דנוור ולוס אנג'לס.
הקרנה ושידור
הסרט הוקרן בהפצה חסרת תקדים במערכת החינוך, ושודר לציבור הרחב בערוץ 2 בשידורי הזכיינית טלעד, הסרט נרכש להקרנה על ידי שירות בתי הסוהר, ומוצג בפני סטודנטים הלומדים קרימינולוגיה.
שיר הנושא לסרט
את השיר "באזז" ביצעה להקת אופוריה. הלהקה מנתה ארבעה בני נוער בגילאי 17–18 מהעיר אופקים. מילים ולחן: ערן סלפטי (קלידים) ואבי זוהר (תופים). שירה וגיטרה בס: אסף ביטון. גיטרה חשמלית: אריאל גיחון.
הלהקה נתבקשה לכתוב את השיר לסרט לאחר שביצעה את השיר "כותרת" שגם עוסק בנושא רצח נהג המונית דרק רוט, במסגרת התחרות "קולות וכלי זמר".
הנס אגנרסון
קריירת מועדונים
משנת 2016 שיחק אגנרסון במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון B36 טורסהאבן, ועד שנת 2021 הבקיע לזכותו 11 שערים ב־82 משחקים. בשנת 2022 חתם במועדון HIK מהליגה הדנית השנייה ורשם בו 11 הופעות. לאחר מכן הושאל בחזרה למועדון B36 טורסהאבן.
קריירה בין־לאומית
אגנרסון שיחק בצעירותו בנבחרות הצעירות של איי פארו.
ב־9 באוקטובר 2021 ערך את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת כאשר עלה כמחליף בדקה ה־68 בהפסד 0–2 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
קולפונומוס
ייתכן מאוד שהוא חי לחופי האוקיינוס השקט ושם ניזון מסרטנים ורכיכות ימיות, אותם פיצח בשיניו כמו לוטרה ימית.
אלברט איופי
אלברט איופי (בשוודית: Albert Ejupi; נולד ב-28 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן שוודי ממוצא קוסובני המשחק בעמדת הקשר בהפועל חדרה.
קריירה
איופי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של כריסטיאנסטאד. בתחילת הקריירה שלו שיחק בליגה השלישית במדינתו, עד שבעונת הצטרף לוורברג מהליגה השוודית השנייה עמה היה שותף לעלייה לליגת העל השוודית בסיום העונה.
קלייד טומבו
קלייד ויליאם טומבו (באנגלית: Clyde William Tombaugh; 4 בפברואר 1906 – 17 בינואר 1997) היה אסטרונום אמריקאי, שגילה את מה שנודע ככוכב הלכת פלוטו וכן אסטרואידים רבים.
אלברט איופי
קריירה
בעונת חתם בהלסינגבורג במדיה שיחק חצי עונה. ב-11 ביוני 2022 חתם בהארטברג מליגת העל האוסטרית.
קלייד טומבו
טומבו קנה את פרסומו בגילוי כוכב הלכת הננסי פלוטו ב-1930. נוסף לפלוטו טומבו גילה אסטרואידים רבים ותמך במחקר מעמיק בנושא עצמים בלתי מזוהים.
אלברט איופי
קריירה
ב-1 בפברואר 2023 חתם בהפועל חדרה מליגת העל.
קלייד טומבו
בנעוריו רכש טלסקופ ואייר מראות רבים מבעד לו. טומבו שלח כמה מאיוריו של צדק ומאדים למצפה לואל ובעבורם הוצעה לו משרה במקום. בשנים 1929–1945 עבד טומבו במצפה לוול ולאחריהן המשיך בעיקר במשרות הוראה באוניברסיטאות שונות ובמכוני מחקר צבאיים. במהלך חיפושיו אחר פלוטו גילה טומבו 14 אסטרואידים וקרא לחלקם על שם אשתו, ילדיו ונכדיו. ב-1931 קיבל את מדליית ג'קסון-גווית מהאגודה האסטרונומית המלכותית בבריטניה.
אלברט איופי
קריירה
ב-15 ביולי 2023 חתם בהורסנס מליגת העל הדנית.
קלייד טומבו
גילוי פלוטו
מצפה הכוכבים לואוול בפלאגסטף אריזונה הוקם על ידי פרסיוול לוול אשר השתמש בו לחקירת תעלות מאדים וחיפוש אחר כוכב הלכת X. קלייד טומבו נשכר לצורך ביצוע סריקה שיטתית של אזורים שונים בשמיים לצורך חיפוש אחר כוכב הלכת X בהתאם לתחזיות שניתנו על ידי פרסיוול לואל וויליאם פיקרינג. טומבו השתמש באסטרוגרף בקוטר "13 וצילם את אותם אזורים בשמיים בהפרש של מספר לילות זה מזה, גרם שמימי הנמצע במערכת השמש יראה במקומות שונים באותו צילום בגלל תנועתו סביב לשמש. בעוד שלואוול הקדיש את העשור האחרון לחייו לחיפוש כוכב הלכת X, חיפוש שהתמשך מ-1905 ועד לבואו של טומבו, זה מצאו כחצי שנה בלבד לאחר תחילת עבודתו במקום. בעת שהשווה תמונות שצולמו בליל ה-18 בפברואר 1930 עם אלו שצולמו בינואר באותה שנה נוכח שאחת הנקודות בתצלום משנה את מקומה, לנקודה זו אנו קוראים כיום פלוטו.
טכסאט
גורווין טכסאט 2 (TechSat Gurwin II) הוא לוויין קטן שפותח בטכניון ושוגר לחלל ב-10 ביולי 1998, באמצעות משגר לוויינים רוסי מטיפוס סטארט. הלוויין תפקד בהצלחה עד 2010 ובכך שבר את שיא הפעילות של מיקרו לוויינים מסוגו - כ-12 שנות פעילות רצופות. הלוויין מכונה גם GO-32 או OSCAR-32 על ידי חובבי רדיו. הלוויין נקרא על שמם של יוסף ורוזלין גורווין, אשר תרמו רבות לפרויקט זה.
מיזם הלוויינות בטכניון
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו סטודנטים בטכניון במאמץ פיתוח לוויין זעיר אשר יעשה שימוש בטכנולוגיות חלל חדישות. הסטודנטים, בליווי של אנשי הסגל, בנו לוויין שמשקלו 50 ק"ג, גודלו 50 X 50 ס"מ וצורך פחות מ-17 ואט. מרבית החומרה ללוויין נתרמה על ידי חברות ישראליות, אשר רצו לבחון רעיונות חדשים ופיתוחים מקוריים בסביבת חלל על גבי לוויין.
עלות הפיתוח של הלוויין עמדה על כ-3.5 מיליון דולר. הלוויין הראשון שנבנה שוגר על גבי טיל רוסי בחודש מרץ 1995. השיגור נכשל והלוויין לא הגיע למסלול. הלוויין גורווין טכסאט-2 שנבנה בעקבותיו שוגר בהצלחה ביולי 1998 לגובה של 820 ק"מ. באפריל 2010, לאחר 11 שנים של פעילות במסלול, הושלמה משימת הלוויין והופסקה פעילותו. זהו שיא ללוויין אוניברסיטאי שתוכנן למספר שנים בודדות.
לוויין הטכסאט הוא פרי פיתוח של הטכניון, במסגרת מכון אשר לחקר החלל, בשיתוף עם המחלקה לפיזיקה, הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה וחלל, סוכנות החלל הישראלית, מפא"ת ותעשיות חלל שונות בארץ, בראשן התעשייה האווירית. בתכנון הלוויין ובבניית מערכותיו השתתפו מספר מומחים וסטודנטים מהטכניון.
אגודת חובבי הרדיו בישראל הייתה גורם מרכזי בפיתוח מערכות הקשר של הלוויין. חובבי רדיו השתתפו באופן פעיל בתכנון מערכות הקשר על הלוויין ומערכות הקשר בתחנת הקרקע. חובבי רדיו הפעילו את תחנת הקרקע ושידורי הלוויין נעשו בתדרי החובבים הבינלאומיים. דבר זה איפשר האזנה ושידור אל הלוויין וממנו על ידי קהילת החובבים בעולם כולו. שלושה תחומי תדרים הוקצו לצורך זה: בתחומים של 2 מטר, 70 ס"מ ו-23 ס"מ.
מבנה הלוויין
הלוויין בתצורת קובייה של 445 mm x 445 mm x 445 mm ממנה בולטת אנטנה. הלוויין שוקל 48 ק"ג, ומצופה פאנלים סולרים. הלוויין מיוצב בבקרה תלת-צירית, בעזרת גלגל תנע ושלושה מגנטוטורקרים, ומשתמש במגנטומטרים כחיישנים. הבקרה נעשית על ידי מדידת השדה המגנטי הנמצא במסלול הלוויין והשוואתו למודל שדה מגנטי חזוי שהועלה ללוויין מהקרקע. לוויין טכסאט הראשון הכיל גם מד אופק, אולם מסיבות תקציביות לא היה ניתן להוסיף אותו ללוויין השני.
משימות הלוויין
טכסאט נועד לשימושים מדעיים, והכיל שישה ניסויים: מצלמה, מד אוזון (OM-2), גלאי חלקיקים כבדים (SOREQ), ניסוי הולכת על (SUPEX), גלאי קרינת קרני X, וניסוי למדידת מרחק באמצעות החזרת קרני לייזר (SLRRE)
מצלמה לחישה מרחוק (ERIP)
מצלמת הלוויין שנועדה לחישה מרחוק (Earth Remote Sensing Imaging Package) היא מצלמת CCD, אשר נתנה תמונות ברוחב מיפתח המטעד על הקרקע בק"מ (swath) של 25X31 ק"מ, וברזולוציה של בערך 52–60 מ' לפיקסל.
OM-2
OM-2 - OZONE METER 2 הוא מדיד לבדיקת מצב שכבת האוזון. הגלאי בדק את רמת קרינת העל-סגול המוחזרת משכבת האוזון: ככל שיותר קרינה נפלטת - כך השכבה גדולה יותר. הגלאי שוקל 1.8 ק"ג
יחסי קניה–רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית
היסטוריה
במרץ 2005 קיבל נשיא קניה מוואי קיבאקי את כתב אמנתו של שגריר רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית בקניה. עם זאת, באוקטובר אותה שנה, ממשלת קניה הקפיאה זמנית את היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות.
בפברואר 2014 רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית פתחה שגרירות בניירובי. בטקס השתתפו שר החוץ של סהרה המערבית, סגן נשיא קניה לשעבר קלונזו מוסיוקה ודיפלומטים נוספים. מר בה מד הוסמך כשגריר. בעקבות כך, נוצר משבר דיפלומטי בין מרוקו (הטוענת לשליטה על סהרה המערבית) לקניה.
טנריפה
היסטוריה
תושביו המקוריים של טנריפה, כמו של שאר האיים הקנריים, היו הגואנצ'ים. הם עסקו בדיג, בלקט, בחקלאות ובגידול צאן. האי נשלט על ידי ספרד מאז שנכבש על ידה במהלך המאה ה-15. כיבוש טנריפה ושאר האיים הקנריים התאפיין בשעבוד האוכלוסייה המקומית, בהשלטת הנצרות, בהרס התרבות של בני המקום ובהעברת אוכלוסייה ספרדית לשטחי האיים. האקלים בטנריפה נוח במשך כל השנה. התיירות היא הענף הכלכלי העיקרי ואחריו החקלאות. צידו הצפוני של האי מתאפיין בצמחייה רבה ובצבע ירוק, ואילו בדרום החופים הם צחיחים ושופעי שמש.
מזג אוויר
בהר ישנה תופעה מיוחדת בה העיבוי של העננים נעשה ישירות אל הצמחייה וממנה למי התהום. התופעה הזו, בה מגיעים המשקעים ישירות לצמחייה ולקרקע, נקראת בפי בני המקום "גשם אופקי" והיא אחראית למרבית מי התהום בטנריפה. ניצול המים מאפשר יצוא מטנריפה לאיים השכנים.
ערים
הערים הגדולות באי:
אטרקציות
בין האטרקציות התיירותיות באי:
תעופה
באי שני נמלי תעופה בינלאומיים: לוס רודאוס (Los Rodeos) או טנריפה צפון (Tenerife Norte), וריינה סופייה (Reina Sofia) או טנריפה דרום (Tenerife Sur). האסון האווירי שהתרחש בשדה התעופה לוס רודאוס ב-27 במרץ 1977 גבה 583 קורבנות וכונה "אסון המטוסים בטנריפה". בהתנגשות היו מעורבים מטוס של חברת פאן אמריקן שנסע על המסלול ומטוס של חברת KLM שניסה להמריא.
דת
רוב אוכלוסיית המקום קתולית, אך יש קהילות גדולות של מוסלמים, יהודים והינדים. בכל שנה בחודש אוגוסט מתרחשת עלייה לרגל לבזיליקה של קאנדלאריה, שמוקדשת לבתולה המבורכת של קאנדלאריה (שהיא הקדושה המגינה של האיים הקנריים). בטנריפה חיו שני קדושים קתולים: הקדוש פדרו דה סן חוסה בטאנקור וז'וזה דה אנשייטה, שני מיסיונרים. גם המיסטיקנית מריה דה לאון נערצת ביותר בארכיפלג.
CAPM
מודל לתמחור נכסי הון (באנגלית: Capital Asset Pricing Model, או בראשי תיבות: CAPM) הוא מודל כלכלי שעוסק בהערכת שווי מניות, נגזרות המניות, ביטחונות ונכסים על ידי השוואה בין הסיכון הכרוך בהם כנגד התשואה הצפויה. המודל מבוסס על הרעיון שמשקיעים ידרשו תשואה נוספת (שנקראת פרמיית סיכון) עבור נטילת סיכון נוסף.
המודל מבוסס על שתי משוואות מרכזיות. האחת, משוואת קו השוק (באנגלית: Capital Market Line או בראשי תיבות: CML), מציגה את הקשר בין מידת התשואה העודפת הצפויה של תיק השקעות, הנובעת מחלוקת ההשקעות בין נכס חסר סיכון (למשל איגרות חוב ממשלתיות) לבין תיק השקעות בעלות סיכון (למשל מניות), לבין הסיכון של התיק כפי שמתבטא בסטיית התקן שלו:
השנייה, משוואת קו הנכסים (באנגלית: Security Market Line או בראשי תיבות: SML), מציגה את הקשר בין התשואה הצפויה של נכס מסוכן, למדד התנודתיות שלו עם תיק השוק (המכונה גם בטא):
כאשר הבטא מחושבת כך:  או באמצעות הנוסחה:.
נוסחה זו לחישוב התשואה הצפויה, משמשת לקביעת מקדם ההיוון של ההשקעה במניה או בהון העצמי של החברה, ולפיכך משמשת לתמחור שווי חברות.
במציאות, ריבית חסרת הסיכון להשקעה נמוכה מריבית חסרת סיכון להלוואה ולכן, משוואת ה־SML של מודל ה־CAPM המורחב היא: כשאר r_z הוא ערך מסוים בין ריבית חסרת סיכון להשקעה לריבית חסרת סיכון להלוואה.
Girl: The World Tour
Girl: The World Tour (בעברית: ילדה: סיבוב ההופעות העולמי) הוא סיבוב ההופעות השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס, שנועד לקדם את אלבום האולפן השני שלה, Girl. סיבוב ההופעות החל ב-9 במרץ 2019, בתיאטרון ריביירה בשיקגו, ארצות הברית והסתיים ב-16 בנובמבר 2019 בארמורי, מיניאפוליס.
הפיגוע במחלף בר-אילן
הפיגוע במחלף בר-אילן הוא פיגוע התאבדות וטרור פלסטיני שהתרחש ב־10 באוקטובר 2002, בו מחבל מתאבד פוצץ עצמו בסמוך למחלף בר-אילן. בפיגוע נהרגה אישה אחת ונפצעו 29, רובם באורח קל. עקב גילוי מטען החבלה על ידי נוסעים באוטובוס עליו עלה המחבל, נמנע נזק גדול הרבה יותר.
Girl: The World Tour
התפתחות
מארן מוריס הודיעה על סיבוב ההופעות ב-17 בינואר 2019, יום לפני יציאתו של "Girl". סיבוב ההופעות התקיים באמריקה הצפונית, אירופה ואוקיאניה. בנוסף הודיעה כי קסקדה פופ וראלין יהיו חלק ממופעי החימום של ההופעות שנכללו בסיבוב ההופעות. בהמשך, האריכה את סיבוב ההופעות, תוך שקיימה הופעות בפסטיבלים שונים.
ביקורת
ב-The Early Registration סקרו את סיבוב ההופעות ואת אחת ההופעות שהתקיימו במסגרתו בצורה חיובית. דייב פולסון מ-Tennessean תיאר את סיבוב ההופעות מ-"מחזה זירה בגודל של כיס". ג'רמי בורצ'ר מ-Taste Of Country הפנה כלפי סיבוב ההופעות ביקורת חיובית, תוך ששם דגש על ההופעה שקיימה בנאשוויל.
הפיגוע במחלף בר-אילן
הפיגוע
ב־07:50 בבוקר הגיע המחבל לתחנת האוטובוס שעל כביש 4 מול אוניברסיטת בר-אילן. הוא הבחין בקו 87 של דן שעשה את דרכו מפתח תקווה לכיוון תל השומר, שעמד לעזוב את התחנה. המחבל ניסה להתגנב לאוטובוס דרך הדלת האחורית, אז הנהג סגר את הדלת והמחבל נפל ונפצע. אחד הנוסעים ונהג האוטובוס בעת שניסו לתת לו עזרה ראשונה, גילו את מטען הנפץ. הם זעקו מהנוסעים לברוח, ואחזו בידיו בכדי למנוע ממנו להפעיל את המטען. ואחרי שראו שהזירה נקיה, הם גם ברחו, וקראו למשטרה. זמן קצר לאחר מכן, המחבל החל לרדוף אחרי הנוסעים, ולאחר 30 מטרים פוצץ את עצמו. כתוצאה מכך נהרגה אישה בת 71 שלא הספיקה לברוח.
Girl: The World Tour
ביקורת
קייטי בודריאו ממגזין 303 שיבחה את הנוכחות הבימתית ואת היכולת הקולית של מוריס והצהירה כי מוריס מספקת מופע "נוקאאוט".
הפיגוע במחלף בר-אילן
הפיגוע
המחבל תושב חבלה ואב לארבעה, נשא עליו מטען של כ־5 קילוגרמים, שכלל רסס וכדורי נחושת להגדלת הנזק. החמאס לקח אחריות על הפיגוע.
Girl: The World Tour
רשימת השירים
רשימת השירים מייצגת את השירים שביצעה מוריס בהופעה שהתקיימה ב-19 במרץ 2019. הרשימה לא בהכרח משקפת את השירים שבוצעו בשאר ההופעות.
היסטוריה של סינגפור
סינגפור החלה את דרכה כנמל עתיק בשם טמסק. בחפירות ארכאולוגיות נמצאו באי שרידים ליישוב אורבני, ונראה שהוא היווה מרכז מסחר אזורי. בימי הביניים נשלטה סינגפור בידי אימפריית סריויג'איה שמרכזה היה באי סומטרה.
במאה ה-14 היא נשלטה בידי סולטנות מלאקה. בשנת 1613 נשרפה סינגפור בידי כח צבאי של פורטוגל והתפתחותה נפסקה לזמן רב. אך המלזים נותרו אדוני האי עד 1819 וההשתלטות הבריטית. במאה ה-16 נפוץ הכינוי "סינגפורה" שמשמעותו בסנסקריט "עיר האריה".
שגשוגה ומעמדה הנוכחי של סינגפור יכולות להחשב, במידה לא מעטה, כתוצאה בלתי-ישירה של המלחמות הנפוליוניות. כתוצאה מסיפוח הולנד בידי נפוליון בשנת 1810 יצאו הבריטים, אויבי נפוליון, למלחמה לכבוש את המושבה ההולנדית באי ג'אווה, (אינדונזיה של היום). בראש המשלחת הבריטית עמד סטמפורד רפלס, קצין מוכשר ושאפתני שהנהיג מדיניות ליברלית-יחסית בהיותו מושל ג'אווה הבריטי.
לאכזבתו של רפלס, עם מפלת נפוליון ב-1814 החזירה בריטניה את ג'אווה להולנדים. כתחליף השתלט רפלס על סינגפור ב-1819, למרות חוסר נחת של הממשלה בלונדון שראתה בשטח זה אזור השפעה הולנדי, והקים בה נמל פטור ממכס. באופן מיידי החלו להגיע למקום סוחרים מכל רחבי האזור, שביקשו להימלט מן המגבלות החמורות והמסים הגבוהים שהטיל השלטון הקולוניאלי ההולנדי, והממשלה הבריטית העניקה הכרה רטרואקטיבית למעשהו. כאשר עזב רפלס את סינגפור ארבע שנים מאוחר יותר, כבר היו שם נמל גדול ועיר שהתפתחה והתרחבה במהירות.
מיקומה האסטרטגי של סינגפור בשער הכניסה והיציאה של מצר מלאקה, אשר בו הבחין רפפלס, הוא מהגורמים המרכזיים לשיגשוגה הכלכלי כעיר נמל. נתיב השייט העובר בה הוא מהעמוסים בעולם כולו.
סינגפור במלחמת העולם השנייה
בעת התקפת היפנים על פרל הארבור בדצמבר 1941 הייתה סינגפור הבסיס העיקרי של בעלות הברית בדרום מזרח אסיה. מפקדי הצבא הבריטי בסינגפור היו בטוחים שהתקפה יפנית על סינגפור, אם תבוא, תגיע מהים, מדרום לסינגפור, מכיוון שהג'ונגלים המלאיים בצפון נחשבו מחסום טבעי בלתי עביר בפני הצבא היפני. על כן, הצבא הבריטי לא התכונן ברצינות להתקפה על סינגפור מצפון. הפיקוד הבריטי היה בטוח שסינגפור לא תיפול, במיוחד לאחר שהגיע להגנתה צי של אוניות מלחמה בריטיות. אולם, נושאת מטוסים שהייתה אמורה להצטרף להגנת סינגפור לא הגיעה, והיפנים הצליחו להנחית מהלומות אוויריות יומיומיות על סינגפור שהביאו בכל פעם לעשרות הרוגים. בהמשך הצליחו היפנים להטביע את ספינות המלחמה הבריטיות ולכבוש את חצי האי של מלזיה. עד ה-31 בינואר 1942 נותר סינגפור כמבצר בריטי בודד בדרום מזרח אסיה. לאחר מספר קרבות גבורה של המגינים הבריטים, ולאחר שהאספקה בסינגפור נגמרה, נכנע מפקד סינגפור ליפנים ב-15 בפברואר 1942, ו 130,000 חיילי בעלות הברית הפכו לשבויי מלחמה.
לאחר המלחמה
אחרי שובם של הבריטים נכשל ניסיון של הקומוניסטים לגרשם בכוח. ב-1955 העניקו הבריטים לאי אוטונומיה. ראש הממשלה הראשון היה היהודי דייוויד מרשל.
ב-1963 הצטרפה סינגפור לברית עם מלזיה. חילוקי דעות הובילו לעצמאות סינגפור ב-1965. סינגפור הקטנה והדלה במשאבים, ארץ של פליטים שרובם הגיעו מסין ומיעוטם ממלזיה ומהודו, לא הייתה מעוניינת בפירוד, שלמעשה נכפה עליה בידי המלזים, אך תחת הנהגתו של לי קואן יו, ששלט באי עד 1990, היא הגיעה לשגשוג כלכלי מזהיר והותירה מאחור את שכונתיה העניות. על אף שבתחילה כרת ברית עם הקומוניסטים, פנה לי קוואן יו ימינה בסופו של דבר והעלה את ארצו על מסלול קפיטליסטי. גם אחרי פרישתו המשיכה מפלגתו ה-PAP להחזיק בשלטון וכמעט בכל מושבי הפרלמנט. אחד ממנהיגיה הבולטים הוא בנו, שאחרי ששנים רבות שימש סגן ראש הממשלה, מונה ב-2004 לראש ממשלה.
ב-2010 אירחה סינגפור את אולימפיאדת הנוער.
קישורים חיצוניים
সিঙ্গাপুর