cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גרדה וייסמן קליין
ביוגרפיה
בשנת 1942 נשלח אביה של גרדה למחנה השמדה. הוא נפטר באפריל 1942. ביוני 1942 הופרדה ויסמן קליין מאמה עם חיסול הגטו בו הוחזקו. כשהן עלו למשאיות, וייסמן קליין ירדה מהמשאית כדי לא להיפרד מאמה. על פי דיווחה של וייסמן קליין, ראש היודנראט, משה מרין, החזיר אותה למשאית שלה, שקבע: "את צעירה מכדי למות".
במחנות
וייסמן קליין נכלאה בכמה מחנות במהלך המלחמה: ראשית, בבולקנהיין, מחנה משנה של מחנה הריכוז והעבודה גרוס-רוזן (מיולי 1942-אוגוסט 1943). לאחר מכן היא הועברה למחנה הריכוז מרצדורף שם עבדה בעבודות כפייה מאוגוסט 1943. כאשר וייסמן קליין כמעט מתה מתשישות בשל עומס יתר בעבודה במרצדורף, חברת ילדות, בשם אילזה קליינזאלהר, עזרה בהעברתה למחנה הריכוז לאנדנשוט, מחנה משנה שהיה מסונף לגרוס-רוזן שם עבדה על מכונת אריגה. כאשר לאנדנשוט נסגר במאי 1944, וייסמן קליין הועברה למחנה הריכוז גרונברג גם שם עבדה על מכונת אריגה.
צעדת המוות
ויסמן קליין הייתה בין 4000 נשים, כולל שלוש חברות שאיתן הייתה במחנות, אילזה קליינצאהלר, ליסל סטפה וסוזה קונץ, והחלה בצעדת מוות של 350 מייל. במהלך צעדת המוות, לפי דיווחה של וייסמן קליין, מתה חברתה, אילזה קליינצאהלר, בשנתה, לאחר שאמרה לה שלא תמשיך הלאה.
צעדת המוות עברה דרך דרזדן, קמניץ, זוויקאו, רייכנבאך, פלאואן, גרמניה, וולארי (צ'כיה של ימינו), וייסמן קליין הייתה אחת מ-120 נשים ששרדו את הצעדה בחורף הקשה שכללה הרעבה והוצאות להורג.
וייסמן קליין ייחסה את הישרדותה במהלך צעדת המוות להוראה של אביה לנעול את נעלי הסקי שלה, שאותם שמרה. חברותיה של ויסמן קליין, אילזה קליינצהלר, ליסל סטפה וסוזה קונץ, נקברו בבית קברות בוולארי, צ'כיה לצד 92 אסירים שמתו בצעדת המוות.
השיחרור
במאי 1945 שוחררה וייסמן קליין על ידי כוחות צבא ארצות הברית בוולארי, צ'כוסלובקיה; בין החיילים האמריקאים היה סגן קורט קליין, שנולד בגרמניה והיגר לארצות הברית כדי להימלט מהנאציזם כנער ב-1937. הוריו של קליין נרצחו באושוויץ-בירקנאו.
כשקורט קליין נתקל לראשונה בגרדה וייסמן, יום לפני יום הולדתה ה-21, היא הייתה לבנת שיער, שקלה כ-30 קילו, לבושה בסמרטוטים ולא התרחצה כשלוש שנים. הם התארסו בספטמבר 1945 ונישאו בפריז.
לאחר המלחמה
גרדה וקורט קליין התיישבו בקנמור, ניו יורק ונולדו להם שלושה ילדים ושמונה נכדים. היא הפכה מעורבת בכמה ארגוני צדקה מקומיים ולאומיים ודיברה על חוויותיה במהלך המלחמה.
סיפור הפגישה והחיים המשותפים של גרדה וקורט הוצג בתוכניות הטלוויזיה המופע של אופרה וינפרי, 60 דקות, ותוכנית הבוקר של CBS. ספר מכתביהם, "השעות שאחרי", אוסף התכתבויות בין גרדה לקורט קליין בעקבות המלחמה, יצא לאור ב-2011.
הסרט התיעודי, "ניצולה אחת זוכרת - גרדה וייסמן קליין", (1995) המבוסס על האוטוביוגרפיה של גרדה קליין, "פרט לחיי" בהפקה ובימויה של קארי אנתוליס, והופץ על ידי HBO וזכה בפרס אוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר לשנת 1995.
וייסמן קליין פרסמה מספר זיכרונות וסיפורי ילדים, כולל "The Windsor Caper" משנת 2013. הספר מספר את סיפורן של שתי נערות אמריקאיות במהלך שנות ה-80, שעוברות הרפתקה לילית בטירת וינדזור, אנגליה. וייסמן קליין מתארת זאת כיצירתה היחידה ש"לא נטועה בכאב".
מדליית החירות הנשיאותית
ב-15 בפברואר 2011, העניק הנשיא ברק אובמה לגרדה וייסמן קליין ול-14 אישים נוספים את מדליית החירות הנשיאותית לשנת 2010. בטקס בחדר המזרחי של הבית הלבן הכריז הנשיא אובמה: "מקבלי מדליית החירות השנה חושפים את הטוב ביותר במי שאנחנו ומי שאנחנו שואפים להיות". הוא נשא את הדברים הבאים כאשר קליין קיבלה את מדליית החירות הנשיאותית שלה:"כשהייתה בת 21, גרדה קליין בילתה שש שנים תחת השלטון הנאצי - מהן שלוש שנים במחנות ריכוז. הוריה ואחיה נלקחו משם. חברתה הטובה מתה בזרועותיה במהלך צעדת מוות של 350 מייל. והיא שקלה רק 30 קילו כשהיא נמצאה על ידי כוחות אמריקאים במפעל אופניים נטוש. אבל גרדה שרדה. היא התחתנה עם החייל שהציל אותה. ומאז - כסופרת, היסטוריונית ולוחמת למען זכויות אדם וסובלנות - היא לימדה את העולם שלעיתים קרובות ברגעים חסרי התקווה שלנו אנו מגלים את מידת הכוח שלנו ואת עומק האהבה שלנו."הנשיא אובמה קרא אז הצהרה מאת קליין: "אני מתפלל שלעולם לא תעמוד בצומת דרכים בחייך, אבל אם כן, אם החושך נראה כה מוחלט, אם אתה חושב שאין מוצא, זכור, לעולם אל תוותר. ."
קליין נבחרה להיות הנואמת המרכזית ביום הזיכרון הבינלאומי לשואה הבינלאומי השנתי הראשון של האו"ם בינואר 2006. היא דיברה עם ילדי בית ספר וטיילה בעולם כדי להפיץ את המסר שלה של סובלנות ותקווה, ונפגשה עם מנהיגי העולם. בשנת 1996 הייתה קליין אחת מחמש נשים שקיבלו את פרס אריה יהודה הבינלאומי בירושלים. היא גם הופיעה על הכריכה של ספר הלימוד בתיכון מקדוגל-ליטל, "האמריקאים", עם דמויות בולטות אחרות כמו פרנקלין ד' רוזוולט, מרטין לותר קינג, רונלד רייגן ונורמן שוורצקופף. היא קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד ממכללת דימן ב-1975.
בשנת 1997, הנשיא ביל קלינטון מינה אותה לחברה בחבר המנהלים של מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה. בשנת 2007, העניק המוזיאון לקליין את הכבוד הגבוה ביותר שלו בנוכחות 1,000 אורחים.
במאי 2001, אוניברסיטת צ'פמן העניקה לקורט קליין ולגרדה וייסמן קליין תואר דוקטור לשם כבוד, הזוג הנשוי היחיד שזכה לכבוד זה על ידי האוניברסיטה. קליין נאמה בפני סטודנטים באוניברסיטת צ'פמן מספר פעמים, לאחרונה בנובמבר 2011.
מורשת
בשנת 2008, קליין ייסדה יחד עם נכדתה, אליסה קופר, את הארגון "Citizenship Counts", ארגון ללא מטרות רווח שמטרתו לחנך את הסטודנטים לזכויות וחובות של אזרחות, לעורר את גאוותם ולעודד אותם להתנדב בקהילה.
חיל האוויר הקוממורטיבי
חיל האוויר הקוממורטיבי (באנגלית: Commemorative Air Force) הוא ארגון ללא מטרות רווח שמתפעל מטוסי קרב ישנים, וממוקם בארצות הברית. כיום חברים בארגון מעל ל-13,000 חברים, והוא מפעיל כ-170 מטוסים.
היסטוריה
הארגון הוקם ב-1953 באלבמה, על ידי אוסקר הרפר מונטוגמרי, תחת השם "חיל האוויר של הקונפדרציה". בשנת 1957 נרכש המטוס בראשון של הארגון, P-51 מוסטנג, בעלות של 1,500 דולר. ב-1958 נקנה מטוס F8F ברקט. מייסדי הארגון נבהלו כשגילו שהרבה ממטוסי מלחמת העולם השנייה נמכרים לגריטה ולמחזור ללא התחשבות בשימור ההיסטוריה. החברים החלו לחפש במרץ מטוסים לקנייה מיידים פרטיות או צבאיות. בשנת 1961 הארגון עבר לטקסס ועד סוף השנה כבר היו ברשותו 9 מטוסים. עד סוף 1963 כבר החזיק הארגון את כל סוגי מטוסי ארצות הברית ממלחמת העולם השנייה, ובמרץ 1963 קיים את מופע התעופה הראשון שלו.
בשנת 1965 הושלמה בניית בניין המוזיאון הראשי בשדה רייבל שבטקסס. בשנת 1968 המוזיאון עבר להאנטיגון, שם תפס בניינים בשטח כולל של כ-2400 מטר רבוע. האוסף המשיך לגדול, ועד סוף העשור כלל גם מפציצים כמו ה-B-25 מיטשל, B-17 מבצר מעופף ו-B-24 ליברייטור.
בשנת 1976 קיים הארגון מופע, שבו שוחזרה ההפצצה על הירושימה. בעקבות כך דרשה ממשלת יפן התנצלות רשמית של ארצות הברית, ובקשתם נענתה על ידי שגרירות ארצות הברית ביפן.
ב-2015 רכש הארגון את מטוס ה-C-47 דקוטה המוביל של גל הראשון של הפלישה לנורמנדי.
חברות
כיום הארגון כולל מעל ל-12,000 חברים. החברות פתוחה לכל מי שמעל גיל 18, וישנה גם חברות לצעירים מעל גיל 12. החברים מאורגנים ביחידות מקומיות ברחבי ארצות הברית, כאשר כל יחידה נקראת טייסת.
כמה מאות חברים משמשים כטייסים פעילים וכאנשי צוות קרקע.
מטוסי הארגון
ועוד.
עכובית ים-תיכונית
עכובית ים-תיכונית (שם מדעי: Maja squinado) הוא מין של סרטן קצר בטן נודד, הנפוץ בצפון-מזרח האוקיינוס האטלנטי והים התיכון.
מזון
עכובית ים-תיכונית ניזונה ממגוון גדול של אורגניזם, כמו גם  אצות ורכיכות בעיקר בחורף, קווצי עור כגון קיפודי ים ומלפפוני ים בקיץ.
התנהגות
הנדידה מתקיימת בדרך כלל בסתיו, כאשר הסרטנים עוברים כ-160 ק"מ. תוך שמונה חודשים. כל הסרטנים חשופים כטרף במיוחד בתקופה שהם משילים את עורם, עכובית ים-תיכונית מציג בזמן זה התגודדות חברתית ככל הנראה כהגנה מפני טורפים. הנקבות יכולות לייצר עד ארבע הטלות בשנה.
דיג
בכל שנה נתפסים מעל 5,000 טון של ארכובית ים-תיכונית כחלק מדיג מסחרי, יותר מ-70% מכמות זאת מול החוף של צרפת, מעל 10% בחופה של בריטניה, 6% באיי התעלה, 3% של ספרד ושל אירלנד, 2% מן קרואטיה, 1% מן פורטוגל, השאר מגיע מונטנגרו, דנמרק ומרוקו, למרות שהנתונים הרשמיים נתונים בספק. את האיחוד האירופי מגביל את הגודל המינימלי המותר לדוג את הארכובית הים-תיכונית ל-120 מ"מ, בכמה מדינות בודדות יש תקנות אחרות, כגון איסור על דיג נקבות נושאות ביצים בספרד, ועונות אסורות לדייג בצרפת ובאיי התעלה
ניר גלעד
ניר גלעד (נולד ב-6 באפריל 1957) הוא מנהל ישראלי, כיהן כיושב ראש דירקטוריון כימיקלים לישראל (כיל), כנשיא ומנכ"ל החברה לישראל. שימש בתפקידים רבים במשרד האוצר, מרפרנט באגף התקציבים ועד החשב הכללי.
30 יום של לילה
30 יום של לילה (באנגלית: 30 Days of Night) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2007, המבוסס על מיני סדרת קומיקס באותו השם. הסרט בוים על ידי דייוויד סלייד, ומככבים בו ג'וש הארטנט ומליסה ג'ורג'.
ניר גלעד
ביוגרפיה
גלעד נולד וגדל בקיבוץ יזרעאל. את שירותו הצבאי מילא בסיירת שקד כלוחם וקצין מודיעין. במילואים שירת כקצין מודיעין במערך הלוחם והשתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף.
30 יום של לילה
הסרט הופק בתקציב של 30 מיליון דולר והכניס למעלה מ-75 מיליון דולר בקופות במהלך שישה שבועות, החל מ-19 באוקטובר 2007.
ניר גלעד
ביוגרפיה
לאחר שחרור מהשירות הצבאי ניהל חברה חקלאית שעסקה בגידול תפוחי אדמה ואבטיחים. בשנת 1986 עבר למשרד האוצר ושירת במגוון תפקידים באגף התקציבים מרפרנט עד למשנה לראש אגף התקציבים. במסגרת תפקידיו באגף התקציבים היה אחראי על משרד הביטחון, משרד החוץ, המנהל האזרחי והמשרד לביטחון פנים. במהלך כהונתו הוביל תוכניות הבראה למספר חברות ביטחוניות, ואת התהליכים להפיכת יחידות הסמך תע"ש ורפא"ל לחברות ממשלתיות. כן שימש נציג משרד האוצר בוועדות אזרחיות וכלכליות במהלך שיחות השלום עם ירדן והרשות הפלסטינית בשנות ה-90. בשנים 1999 עד 2003 כיהן כחשב הכללי. בתקופתו כחשב הכללי, ביצעה המדינה שתי עסקות עם החברה לישראל: רכישת 26% ממניות בז"ן תמורת 568 מיליון שקל (למרות שהמדינה הייתה בפועל הבעלים של החברה), ומכירת יתרת אחזקות המדינה ב"צים" לחברה לישראל. העסקות האלה ספגו ביקורת רבה, והביקורת התעצמה לאחר שגלעד הצטרף לחברה לישראל ב-2006.
30 יום של לילה
תקציר העלילה
הסרט מתמקד בעיירה באלסקה המוקפת על ידי ערפדים כשהיא נכנסת לליל קוטב בן שלושים יום.
ניר גלעד
ביוגרפיה
בשנת 2006 הצטרף לדירקטוריון של חברת כימיקלים לישראל (כיל), ובשנת 2008 מונה ליו"ר הדירקטוריון. משמש גם דירקטור בבז"ן. במרץ 2016 פורסם שבכוונתו לפרוש מתפקיד יו"ר דירקטוריון כיל תוך כחצי שנה.
בפברואר 2019 מונה ליו"ר חברת הביטוח "מגדל".
לגלעד תואר ראשון בכלכלה ומינהל חקלאי עם התמחות במתמטיקה וסטטיסטיקה מטעם הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים; תואר שני במינהל עסקים עם התמחות במימון מאוניברסיטת בר-אילן.
אייל מליס
אייל מליס (נולד ב-7 במאי 1962) הוא מנהל ודירקטור ישראלי. בעברו כיהן כמנכ"ל תנובה.
ביוגרפיה
מליס נולד וגדל בבני ברק. הוא התחנך בישיבה תיכונית מדרשית נעם בפרדס חנה, ומשם עבר לישיבת הסדר בקריית שמונה. לאחר שלושה חודשים התגייס במתכונת רגילה לחיל השריון. הוא לקח חלק במלחמת לבנון הראשונה כצוער בקורס קציני שריון. לאחר המלחמה שימש כמדריך בקורס קציני שריון במשך מספר שנים, ושימש כמפקד פלוגה וסגן מפקד גדוד. לאחר סיום לימודיו לתואר ראשון ביצע תפקידים נוספים בחטיבה 7, והיה בין היתר מפקד גדוד עוז 77. הוא השתחרר מהשירות הסדיר בשנת 1991 בדרגת סגן-אלוף, וסיים את שירות המילואים כאלוף-משנה בשנת 2012.
למליס תואר ראשון בכלכלה ותואר שני בהצטיינות במנהל עסקים, שניהם מאוניברסיטת בר-אילן. הוא נשוי ואב לשלושה.
קריירה מקצועית
לאחר השחרור משירות קבע בצה"ל בשנת 1991, הצטרף מליס לחברת חוגלה-קימברלי (לשעבר חוגלה), ושימש בתפקידי ניהול בכירים בתחומי המכירות, השיווק, ניהול מפעלים, לוגיסטיקה ושרשרת אספקה. בין השנים 1999–2007 כיהן כמנהל חטיבה וכסמנכ"ל בחוגלה-קימברלי ישראל.
בשנת 2007 הצטרף לתנובה כמנכ"ל תשלובת החלב. בשנת 2012 מונה במקביל לתפקיד משנה למנכ"ל תנובה ובינואר 2016 מונה למנכ"ל קבוצת תנובה . מליס פעל לייצוב החברה ברמה הפיננסית, בין היתר בעקבות יישום תוכנית התייעלות וצמצום פעילות הפסדית, שחסכו לחברה חצי מיליארד שקל.
תחת ניהולו פיתחה תנובה את קטגוריית תחליפי חלב במסגרת מוצרי אלטרנטיב. כמו כן פיתחה תנובה מוצרים מועשרי חלבון תחת מותג GO והשיקה קטגוריה חדשה בישראל ובעולם של מוצרים מועשרי חלבון ללא חלב. בנוסף, במהלך כהונתו נכנסה תנובה לתחום הפסטה הטרייה ולתחום הטופו. בתקופתו של מליס נכנסה תנובה גם לתחום הפודטק, זכתה במכרז המדען הראשי על ניהול חממת הפוד-טק בקריית שמונה בשיתוף טמפו וקרנות זרות והקימה מיזם משותף עם חברת פלוריסטם לפיתוח בשר מתורבת.
בינואר 2023 הודיע מליס לדירקטוריון החברה על רצונו לעזוב את תפקידו כמנכ"ל תנובה, וסיים את תפקידו בסוף יוני 2023 . מליס שימש כיו"ר הדירקטוריון של חברות שונות בקבוצת תנובה, לרבות בעמק טכנולוגיות, טירת צבי, הרדוף, תנובה ארצות הברית, פרופלוס ו-Munna. בין השנים 2011–2018 שימש כיו"ר איגוד השיווק הישראלי.
פעילות חברתית
בשנת 2015, במסגרת כהונתו של מליס כמנכ"ל תנובה, הפכה החברה לשותפה במיזם 'קו אימפקט' הפועל לשילוב עובדים מהחברה הערבית בשוק העבודה. החברה זכתה באות העסקה רב תרבותית לשנת 2020, מאחר שמעל־20% מעובדי החברה הגיעו מהחברה הערבית . החל מאוקטובר 2022 משמש מליס כדירקטור בהתנדבות במיזם קו אימפקט.
מליס הוא בין מקימי עמותת "קפיטליזם קשוב" בישראל בשנת 2016, יחד עם אנשי העסקים צבי סטפק וד"ר יעל אלמוג זכאי. מטרת הארגון היא ליצור קהילה של עסקים קשובים. מליס משמש כדירקטור בהתנדבות בעמותה זו.
חיי מין
במיניות אנושית, חיי מין הוא חלק מהקיום היומיומי של אדם שעשוי לכלול פעילות מינית או לייצג היעדר פעילות מינית. באופן כללי, למונח יכולים להיות משמעויות משנה רבות, אך בדרך כלל כולל את הדברים הבאים:
תדירות מין
מספר מקורות אומרים שאצל בני אדם, תדירות יחסי המין עשוי לנוע בין 0 ל-20 פעמים בשבוע. בארצות הברית, התדירות הממוצעת של יחסי מין עבור זוגות נשואים היא 2 עד 3 פעמים בשבוע. ידוע כי בדרך כלל שנשים לאחר גיל המעבר חוות ירידה בתדירות המגע המיני, וכי התדירות הממוצעת של יחסי מין יורדת עם הגיל. לפי מכון קינסי, התדירות הממוצעת של יחסי מין בארצות הברית היא 112 פעמים בשנה (גילאי 18–29), 86 פעמים בשנה (גילאי 30–39) ו-69 פעמים בשנה (גיל 40–49).
במספר מקרי הטרדה מינית, עובדים מסוימים ואחרים נשאלו על חיי המין שלהם, לעיתים קרובות שוב ושוב, כולל בתיק שהוגש נגד מיצובישי מוטורס על ידי נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה (EEOC).
קטליריה איווליניאנה
קטליריה איווליניאנה (שם מדעי: Keteleeria evelyniana, בסינית: 云南油杉, בפין-יין: Yúnnán yóushān, בווייטנאמית: Du sam) הוא מין של עץ מחטני ירוק-עד השייך לסוג קטליריה במשפחת האורניים, שתפוצתו מוגבלת לדרום-מזרח אסיה.
תיאור
קטליריה איווליניאנה הוא עץ מחטני ירוק-עד היכול להגיע עד לגובה בין 30 ל-40 מטרים וקוטר בגובה חזה שבין מטר ל-1.5 מטר. לעץ יש מיקוריזה (מוטואליזם (הדדיוּת) בין תפטיר של פטרייה ובין שורשי העץ) עם לפחות 26 מיני פטריות מהסוגים רוסולה (Russula), נטופה (Lactarius), סיבית (Inocybe) ועוד. הגזע ישר, קליפת הגזע של עצים בוגרים היא בגוון אפור-חום כהה, דקה, מחוספסת, ומפוצלת לאורך לקשקשים. הענפים ארוכים ונטויים, ענפים קרוב לצמרת פונים כלפי מעלה. נוף העץ הוא חרוט רחב והופך בלתי סדיר בעצים עתיקים. הענפים דקים, מוצקים. גונם חום אדמדם או חום צהבהב והופכים אחר כל לאדמוניים. לענפים צעירים יש מעט פלומה. צלקות של הענפים קטנים ועגולים. הניצנים חסרי שרף סגלגלים או כדוריים באורך 4 עד 6 מילימטרים וקוטרם 3 עד 4 מילימטרים. הקשקשים של הניצנים, משולשים בגוון חום. הם נשמרים למשך כמה שנים.
אורך החיים של העץ כ-400 שנים.
אצטרובלים וזרעים
הזרעים מלבניים אורכם 9 עד 14 מילימטרים ורוחבם 5 עד 7 מילימטרים בגוון חום עמום. אורך הכנף של הזרע בין 20 ל-30 מילימטרים, וברוחב 12 עד 15 מילימטרים, וצבעה חום צהבהב מבריק.
ההאבקה מתבצעת באמצעות הרוח, ומתרחשת באפריל ובמאי. האצטרובלים מבשילים באוקטובר.
תפוצה ואקולוגיה
תחום התפוצה של קטליריה איווליניאנה הוא במחוזות סין העממית: האינאן, בדרום-מערב סצ'ואן וביונאן, וכן בלאוס ובווייטנאם (שבה הוא גדל דרומה עד רמת לנגביאן (Langbian) סמוך לדה לאט). במקומות אלו הוא גדל באזורים הררים מגובה 700 עד 2,700 מטרים מעל גובה פני הים, אם כי לעיתים נדירות הוא גדל מעל ל-2,000 מטרים מעל פני הים. הוא גדל בדרך כלל על טרה רוסה (סין ולאוס). האקלים הוא טרופי עד ממוזג במקומות הגבוהים, לעיתים קרובות עם כמות משקעים מעל ל-2,000 מילימטרים, אם כי ייתכנו שישה חודשים ללא גשם. הטמפרטורות השנתיות הממוצעות הן סביב 18°C עד 24°C. הצמח אינו חסין לקור, אם כי הוא מסוגל לספוג תקופות קצרות שבהן הטמפרטורות יורדות ל-5°C-. ביונאן ובצפון לאוס, המין גדל יחד עם Cunninghamia lanceolate (משפחת הברושיים), כמה מינים של פודוקרפוס (משפחת הפודוקרפיים), Cephalotaxus fortunei (משפחת הטקסיים), ונציגים שונים של משפחת האלוניים, של משפחת העריים ושל משפחת המגנוליים. קטליריה איווליניאנה הוא בין המינים הבודדים של משפחת האורניים הגדל בסביבה כמעט טרופית.
טקסונומיה
קטליריה איווליניאנה הוא מין בסוג קטליריה שבמשפחת האורניים. בסוג זה קיימים עוד שני מינים. התיאור הראשון של המין נעשה בשנת 1903 על ידי הרופא והבוטנאי האנגלי מקסוול ט. מאסטרס (Maxwell T. Masters; 1833–1907) בכתב העת Gardener's Chronicle. האפיתט evelyniana מנציח את הגנן, האדריכל והסופר האנגלי ג'ון אוולין (John Evelyn; 1620–1706). לא קיימים למין זנים.
שימושים
השרף משמש בלאוס לתרופה. מהזרעים אפשר להפיק שמן. הוא משמש בשריפת קטורת ובייצור סבון. העץ הוא קל ונחשב איכותי יותר מעץ אורן ועמיד יחסית לחרקים. משמש בתחום התפוצה לבנייה, כעמודים לבתים, לוחות ורעפי עץ, רהיטים, ובבניית גשרים. בלאוס מגלפים מהעץ תופים. העץ גם משמש להסקה.
קטליריה איווליניאנה הובאה לאנגליה על ידי הבוטנאי הסקוטי ג'ורג' פורסט (George Forrest; 1873–1932), ולארצות הברית על ידי הבוטנאי האמריקאי יליד אוסטריה ג'וזף רוק (Joseph Rock; 1884–1962), ולמרות זאת הוא נדיר בארבורטומים ובגנים בוטניים. משום כך גנבה של הפרט הבודד של העץ מארבורטום במדינת וושינגטון, ככל הנראה לשימוש כעץ חג מולד, עוררה רעש רב.
תקיפות הכרישים בשארם א-שייח'
תקיפות הכרישים בשארם א-שייח' הייתה סדרה של תקיפות כרישים, שנגרמו בידי כרישים לאורך חופי הים האדום, סמוך לעיירת הנופש המצרית, שארם א-שייח' בשנת 2010. תקיפות אלה גרמו למותה של אשה אחת ולשלושה נפגעים.
ב-1 בדצמבר 2010 נפצעו שלושה תיירים רוסים ואוקראיניים באופן קשה בהפרש של מספר דקות זה מזה, ב-5 בדצמבר 2010 נהרגה אישה גרמנייה. המתקפות תוארו כ"חסרות תקדים" על ידי מספר מומחי כרישים.
בתגובה לתקיפות, החופים באתר התיירות הפופולרי היו סגורים במשך למעלה משבוע וכאמצעי מניעה לתקיפות נוספות הוחלט להרוג עשרות כרישים ששהו באזור. בנוסף לכך הממשלה המקומית פרסמה כללים חדשים האוסרים על האכלת כרישים והנחיות על הגבלת שחייה באזורים מסוימים. מגוון תיאוריות הועלו כדי להסביר את התקיפות, הנפוצות שבהם היו האכלה לא חוקית של כרישים יותר מדי קרוב לחוף, בעוד שאחרים טענו שהסיבה היא פגרי כבשים שהושלכו לחופים כחלק מהפסטיבל המקומי שנערך בחג הקורבן.
היסטוריה
התקיפות הראשונות התרחשו ב-1 בדצמבר ב-2010 כאשר ארבעה בני אדם הותקפו תוך מספר דקות זה מזה, המבוגרת שבהם הייתה לודמילה סטוליארובה בת ה-70 שכתוצאה מהתקיפה איבדה את ידה הימנית ואת רגלה השמאלית ונאלצה לקטוע חלקית את איבריה, מלבד סטוליארובה הותקף גם יבגני טרישקין בן ה-54 שסבל מפצעים חמורים ברגלו ונאלץ גם הוא לקטוע חלקית את איבריו, גם ויקטור קוליי בן ה-46 נפצע ברגלו אך החלים ושוחרר מבית החולים יום לאחר תחילת טיפולו, עדים רבים לתקיפות בהם בני משפחותיהם של הנפגעים ועוברי אורח ניסו לחלץ או להזהיר את המותקפים אך לשווא.
לאחר התקיפה גורמיים רשמיים החליטו לסגור את החופים ופעילות הצלילה והספורט הימי באזור לאלתר, מומחים ממשרד הסביבה המצרי הוזעקו על מנת לחקור את האירועים ומצאו כי כריש ארך-גף בגודל 2.25 מטרים ובמשקל של 150 קילוגרם היה אחראי לתקיפות, הכריש גם זוהה על ידי צוללן מקומי שטען כי זיהה אותו על פי הסנפיר הפגוע שלו, חשוד נוסף לתקיפה היה זכר עמלץ כחול באורך 2.5 מטרים ומשקל 250 ק"ג שנצפה באזור. שני המינים ידועים בתקיפות אנשים, אם כי לא לעיתים קרובות.
לתקיפות הייתה השפעה דרסטית על ענף התיירות המקומי. מוחמד רשאד, ברמן במסעדת החוף אל-בהר שעבד בזמן האירוע, אמר: "כל האנשים ברחו חזרה למלון, איש לא רצה להישאר על החוף. עכשיו שקט מאוד. אנשים מפחדים להגיע לחוף הים. הם פשוט מגיעים לבר לשתות משהו. הם אפילו לא רוצים להישאר על מיטות השיזוף, הרשויות המקומיות דאגו שהדבר יפגע בתיירות במקום שאמורה להגיעה לעונת השיא שלה לקראת חג המולד ולכן החליטה הממשלה המצרית להעניק לתיירים הרוסים פיצוי בשווי של 50 אלף דולר.
שבועיים לאחר מכן פרסם צוות המומחים שמונה כדי לבחון את סדרת התקפות הכרישים את המלצתו, צוות המומחים המליץ על החלת איסור האכלת הדגים באזור, איסור על השלכת נבלות של חיות לים, הפעלת סיורים על החופים שיזהירו תיירים והקמת מגדלי תצפית בחופים.
תאוריית קונספירציה על מעורבות ישראלית
ההתקפות עוררו גם תיאוריות קונספירציה בנוגע למעורבות ישראלית אפשרית. בטלוויזיה המצרית רואיין מושל דרום סיני, מוחמד עבדול פאדיל שושה, בראיון טען פאדיל-שושה כי צוללנים ישראלים באו מכיוון העיר אילת, שהגיעו לאזור עיירת הנופש לכדו כריש והניחו עליו צ'יפ GPS שהושתל על גבו. עם זאת רבים חלקו על טענות אלו, אחד מהם היה פרופסור מחמוד הנאפי מאוניברסיטת תעלת סואץ אשר תיאר את התיאוריה כ"עצובה" וטען כי ציפ'ים של GPS יכולים לשמש למעקב אחרי כרישים בלבד ולא ניתן לשלוט על הכרישים מרחוק בעזרתם.
איסר
{{פירושונים| איסֶר הוא שם פרטי אשכנזי שהוא וריאנט של השם "ישראל":
אחר:
ראו גם
}}
ענף הזית במועצת הצמחים
ענף הזית במועצת הצמחים הוא אחד הענפים במועצת הצמחים. בעבר, התקיים כמועצת הזיתים, אולם בשנת 2010, הוא צורף כענף בתוך מועצת הצמחים. ענף זה מאגד חקלאים מגדלי זיתים, בתי בד ומשווקים רבים הקיימים בישראל. מטרתו של ענף הזית היא לפתח ולקדם את חקלאות הזיתים לשמן, לייצג את החקלאים ובתי הבד השונים, והוא חולש על תחומי מחקר, איכות שמן זית, פיתוח, קידום נושאי תקינה ואכיפה ופרסום ושיווק מוצרי הענף.
פיתוח הענף
בארץ קיימים מספר רב של בתי בד המפיקים שמן ממגוון רחב של זני זיתים שונים. ענף הזית במועצת הצמחים מקדם את העברת ושיתוף הידע הטכנולוגי הרלוונטי על מנת לשפר את איכות וכמות השמן המופק מבתי הבד השונים. הענף מסייע בהדרכת בתי הבד השונים על ידע הטכנולוגי ושיתופם בניסיון שנצבר אצל המגדלים השונים בארץ. בנוסף, הוא מקדם שיפורים ופיתוחים טכנולוגיים להגדלת תפוקת עצי הזית, טיפול יעיל יותר בגפת ומעודד את המגדלים להטמיע את השינויים הטכנולוגים במטעים שלהם תוך קשר ולמידה משאר מדינות אגן הים התיכון.
מחקר ופיתוח
ענף הזית מסייע בפיתוח מחקרים הנוגעים לשמן זית ולגידול הזית.
פרסום ושיווק מוצרי הענף
ענף הזית במועצת הצמחים מסייע למגדלים, משווקים ובתי הבד השונים בפרסום שמן הזית הישראלי והעלאת המודעות לחשיבותו הבריאותית. סגולותיו הבריאותיות של שמן הזית נובעות ממרכיביו העיקריים שהם חומצות שומן חד בלתי רוויות וויטמינים רבים כגון פוליפנולים וויטמין E. צריכה של שמן זית יכולה לתרום לבריאות כלי הדם והלב ולסייע בהפחתת הסיכון למחלות לב וכלי דם. שמן זית הוא בעל השפעות אנטי דלקתיות על הגוף. ענף הזית במועצת הצמחים אחראי על פרסום, שיווק והעלאת המודעות לחשיבותו הבריאותית והתזונתית של שמן זית איכותי כמרכיב חשוב בתזונה הישראלית.
סורת א-זמר
סורת א-זֻמָר (בערבית: سورة الزمر ,"חזון הצבאות" ) היא הסורה ה-39 בקוראן.
תוכן הסורה
הסורה עוסקת בהרחבה בנושא המונותאיזם, תוך כדי הצגת תופעות טבע מסוימות כאותות אשר לכאורה מצדיקות את התפיסה המונותאיסטית. כמו כן, מעודדת הסורה את המוסלמים שסובלים רדיפות במולדתם להגר למקום אחר שבו הם יוכלו לחיות כמוסלמים באופן חופשי. נוסף על כך, הסורה מדברת על העולם הבא.
לפי פסוקים
פסוקים 1–9 מתרכזים ומתמקדים במונותאיזם, ופסוקים 10–35 עוסקים בהרבה בתפקידו של מוחמד. פסוקים 36–52 עורכים מעין השוואה בין אללה לבין הפסלים והצלמים שהפגנים היו עובדים, תוך הדגשה שאללה לכאורה ברא את האדם, בעוד שהפסל נברא על ידי האדם. פסוקים 53–66 הזמנה להאמין באל אחד. פסוקים 67–75 עוסקים בעולם הבא.
מיכאל קייט
מיכאל קייט (נולד ב-19 בינואר 1971) הוא במאי תיאטרון, שחקן, יוצר ומורה למשחק ישראלי.
ביוגרפיה
מיכאל קייט (במקור קייטמזוב) נולד וגדל בסנקט פטרבורג. למד במשך שנתיים מדעים מדויקים באוניברסיטה הימית וב-1990, בהיותו בן תשע עשרה, עלה עם משפחתו לישראל.
לימודי תיאטרון
קייט בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב תל אביב, בו למד בשנים 1994–1997. במהלך הלימודים זכה קייט פעמיים במלגה לשחקן מצטיין מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל. בשנים 2017–2018 עשה השלמה לתואר בבימוי תיאטרון בבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה בהנהלת קונסטנטין רייקין במוסקבה. הוא בוגר מגמת בימוי תיאטרון, מעבדת הבמאי קמה גינקאס (Kama Ginkas).
במהלך השנים השתתף קייט בהשתלמויות, מעבדות תיאטרון וכיתות אומן שונות בישראל ומחוצה לה, ביניהן: בימוי תיאטרון באקדמיה הרוסית לאמנויות התיאטרון, מעבדת הבמאים הבינלאומית בתיאטרון הממלכתי "בית הספר למחזאות מודרנית" (Teatr Shkola Sovremennoi Pyesi), כיתות אומן של יבגני אריה (תיאטרון גשר, במסגרת סדנאות הבמה; אצל אריה השתלם גם כבמאי בהפקת "אני דון קיחוטה" ב"גשר"), ברוס מאיירס, קייט ג'ונסטון, יוסי יזרעאלי, שולי רנד, אדולף שפירא (בתיאטרון יידישפיל) וקונסטנטין רייקין (בבית הספר הגבוה לאומנויות הבמה בהנהלת קונסטנטין רייקין).
משחק בתיאטרון
לאחר שסיים את לימודיו שיחק קייט בשלוש הפקות תיאטרון לילדים; שתיים בבימויו של גדי צדקה: "בעלת הארמון" ו"חנה סנש" ואחת בבימויו של חנוך רעים: "חברים עד הסוף". ב-2000 הצטרף ללהקת התיאטרון "יידישפיל" ולקח חלק בשתי הפקותיה: "הרוטשילדים" ו"שני קונילמל". בשנת 2000 גילם את דמות המספר בהצגה "מעשה מופלא שקרה בגלטינה" מאת דניאל הורוביץ וקלאודיה דלה סטה, בבימויו של דניאל הורוביץ; ההצגה זכתה בפרס הראשון להצגה הטובה ביותר בפסטיבל עכו. בשנים 2000–2002 השתתף בהצגת התיאטרון תנועה "הערב שוב רוקדים" בבימוי יגאל עזרתי וגבי אלדור בתיאטרון הערבי-עברי ביפו. בשנת 2004 שיחק בהצגה "הזר" בתיאטרון מלנקי, בבימויו של איגור ברזין, על-פי הרומן בשם זה מאת אלבר קאמי, ההצגה זכתה בפרס התיאטרון הישראלי, הצגת השנה בקטגוריית פרינג'.
משחק בקולנוע וטלוויזיה
בתום לימודי המשחק התקבל קייט לסדרה "טירונות", בה שיחק במשך שלוש עונות בסדרה בתפקיד בוריס מוסקוביץ', חייל עולה חדש מרוסיה, המתמודד עם קשיי קליטה והבנת השפה והתרבות. בשנת 2001 השתתף בדרמה הטלוויזיונית "בוצ'אצ'י" של ערוץ 2 (רשת), כחלק מהסדרה "שיעור מולדת", בבימויו של נתי אדלר. ב-2001 שיחק במיני-סדרה ברוסית "תחת שמי ורונה", קופרודוקציה ישראלית-רוסית, ששודרה בערוץ 9. ב-2007 הופיע בתפקיד אורח של אוליגרך בסדרה "עבודה ערבית" בערוץ 2, מאת סייד קשוע, בבימויו של שי קפון. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "מפטיר", בבימויו של דויד בן ארי. ב-2012 גילם את דמותו של שר הקליטה רומן קפולסקי בסדרה "תנוחי" ב-HOT, מאת אורי גרוס, בבימויים של יריב הורוביץ ושירלי שטרן. ב-2013 שיחק בסדרה "בני ערובה" בערוץ עשר, מאת ובבימויים של רותם שמיר ועמרי גבעון.
בימוי תיאטרון
ב-2007 החל קייט לעסוק בבימוי תיאטרון. ההצגה הראשונה בבימויו "לשכוח את הרוסטראטוס" על פי המחזה מאת גריגורי גורין, עלתה בתיאטרון גבעתיים באותה השנה. ב-2011 ביים את ההצגה בשפה הרוסית "לכל אחד כוכב משלו" על פי מחזה מאת ולנטין קרסנוגורוב במסגרת תיאטרון פרינג'. ב-2014 ביים את הצגת היחיד "סוף כל סוף זה נגמר" בהשתתפות השחקן גרא סנדלר על פי המחזה מאת פטר טוריני בפסטיבל להצגות יחיד "מרכז הבמה" במסגרת פסטיבל ישראל. ב-2016 ביים את "דומיית המלחים", הצגה דו-לשונית בעברית וביידיש על פי המחזה מאת אלכסנדר גאליץ'. היא עלתה במסגרת "פרויקט תיאטרון רב תרבותי" והוצגה בתיאטראות צוותא ותמונע. ב-2017 קייט היה חלק מהצוות האמנותי בהצגה "גוליבר" בבימויו של יבגני אריה, ההצגה נעשתה בשילוב טכניקת מציאות רבודה.
ב-2017 ביים את ההצגה "סבתא עם תיק גלגלים" בפסטיבל לספרות ואומנות דו-לשונית וב-2018 את "ברוקלין שואו" על פי המחזה "מראה מעל הגשר" מאת ארתור מילר באימפרו, בניהולו של אבי מלכה. ב-2018 ביים את "אני שב לעירי", מופע מוזיקלי-פואטי המבוסס על יצירות שירה מאת גדולי המשוררים והמתרגמים שכתבו על סנקט פטרבורג. הוא עלה במסגרת "פרויקט תיאטרון רב תרבותי" ופסטיבל "ישראל – פטרבורג". ב-2019 העלה את ההצגה "וניה. גרסה" על פי המחזה "הדוד וניה" מאת אנטון צ'כוב, באולם תיאטרון הבית. באותה שנה ביים את "קו חזור והלוך" על פי המחזה מאת ויקטוריה דוצ'נקו במסגרת מעבדת הבימוי הבינלאומית בתיאטרון הממלכתי "בית הספר למחזאות מודרנית" במוסקבה. ב-2019 ביים את "והעולם שתק" במסגרת פרויקט "מקום של תיקווה" לקידום נושא השואה בישראל. ב-2020 העלה עם תלמידי השנה השלישית את ההצגה "שש נפשות מחפשות מחבר" בסטודיו למשחק ניסן נתיב ירושלים.
מ-2019 יוזם, מנחה ומנהל אומנותי של מעבדת התיאטרון "סיסטמה" הכוללת התמחות של שחקנים מחוץ לישראל בשיתוף פעולה עם בית הספר הגבוה לאומנויות הבמה במוסקבה. המעבדה מתמקדת בלמידה, חקר ותרגול של שיטת סטניסלבסקי.
במהלך השנים קייט לימד משחק באימפרו, בסטודיו למשחק ניסן נתיב, באקדמיה לאמנויות הבמה ובמרכז למשחק אמריקאי בישראל.
דיבוב, קריינות, תרגום והנחיה
בין השנים 1997 – 1998 עבד כמתרגם סימולטני בהצגות של תיאטרון גשר. הנחה תוכנית ראיונות עם אנשי אומנות "מאחורי הקלעים" ברדיו רק"ע, רשת ב'. הוא דיבב סרטים, סדרות וסרטים מצוירים, קריין בפרסומות וביים שחקנים וקריינים בדיבוב ובפרסומות. תרגם מספר מחזות מרוסית לעברית, ביניהם: "דומיית המלחים" מאת אלכסנדר גאליץ', "האגדה על הזמן האבוד" מאת יבגני שוורץ, "הארון" מאת ו. לבנוב ו"דג, חתול" מאת א. שטנדלר.
פרסום וקריאייטיב
בשנים 2002–2011 עבד במשרד הפרסום "מגזרים" כרעיונאי ומנהל קריאייטיב. בשנים 2011–2013 עבד כרעיונאי ומפיק קריאייטיב במחלקת פרומו ופרסום בערוץ 9. עבד כבמאי ובמאי משנה בפרסומות.
חיים אישיים
קייט נשוי, ואב לשתי בנות.
מתגורר ברמת גן.
פרסים ופסטיבלים להצגות בבימויו
"סוף כל סוף זה נגמר"
ההצגה השתתפה במספר פסטיבלי תיאטרון בינלאומיים, ביניהם: Art Okraina בסנקט פטרבורג (רוסיה), ב- Bitola International Monodrama Festival (מקדוניה) וב-Festmono הפסטיבל הבינלאומי להצגות יחיד בבלגרד (סרביה), ב-Solo פסטיבל להצגות יחיד במוסקבה (רוסיה), Armmono פסטיבל בינלאומי להצגות יחיד בירוואן (ארמניה). ההצגה זכתה בפרס מטעם חבר השופטים בפסטיבל “U Troicy” בעיר סרגייב פוסד ליד מוסקבה בשנת 2016. היא הוזמנה לפסטיבל בריגה (לטביה) ובצ'ב (צ'כיה).
"דומיית המלחים"
ההצגה זכתה בפרס "עיצוב הבמה הטוב ביותר" ופרס מטעם השופטים "על התפיסה הבימתית האומנותית הייחודית" בפסטיבל התיאטרון הבינלאומי “U Troicy” בעיר סרגייב פוסד, מחוז מוסקבה, רוסיה. היא הוזמנה למספר פסטיבלים נוספים מחוץ לישראל.
"וניה. גרסה"
ההצגה הוזמנה למספר פסטיבלים בינלאומיים בחו"ל.
טריומף 2000
טריומף 2000, טריומף 2500 (באנגלית: Triumph 2000 ,Triumph 2500) (בדגמים: Triumph 2000, 2.5PI, 2500TC ,2500S) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית טריומף, אשר יוצרה בין השנים 1963–1977 בבריטניה, אוסטרליה, דרום אפריקה וניו זילנד.
סך הכול יוצרו 267,271 יחידות.
קישורים חיצוניים
(טריומף 2000) (טריומף 2500/2.5 PI)
Karma (שיר של מרינה)
Karma (בעברית: קארמה) הוא שיר של הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, Love + Fear. את השיר הפיק בן זוגה לשעבר של מרינה, ג'ק פטרסון, יחד עם מארק ראלף, וכתבו מרינה, בן ברגר, ריאן מקמהון, ריאן רבין ופטרסון. השיר יצא לשירותי הסטרימינג בארצות הברית כסינגל החמישי והאחרון של האלבום ב-29 באוגוסט 2019, על ידי אטלנטיק רקורדס. בעת כתיבת השיר, קיבלה מרינה השראה מתנועת Me Too וממקרי ההתעללות המינית של הארווי ויינשטיין, אם כי בתחילה לא הייתה מודעת לכך. "Karma" הוא שיר פופ בעל קצב טרופי, המתאר באופן מילולי אישה שמתעמתת עם גבר, ומתעקשת שבסופו של דבר יקבל את הקארמה שלו.
השיר זכה לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה. חלקם הרגישו שהשיר מזכיר את הפרויקטים הקודמים של מרינה, בעוד שמבקרים אחרים מצאו אותו שולי ונשכח. הגרסה האקוסטית של השיר נכללה במיני-אלבום השישי של מרינה, Love + Fear (Acoustic). הווידאו קליפ לגרסה האקוסטית יצא לאור בספטמבר 2019. בקליפ, בבימויו של ניקו לאמר, מגלמת מרינה ליצנית חצר מרקדת בשחור-לבן. הגרסה המקורית של השיר נכללה ברשימת הרצועות של סיבוב ההופעות הרביעי שלה, Love + Fear Tour. מרינה אף ביצעה את השיר ב- בספטמבר 2019.
רקע והוצאה
ב-2018, במטרה להתחיל רשמית פרק חדש בקריירה שלה, הודיעה מרינה בטוויטר שהיא מסירה את "and the diamonds" משם הבמה שלה, ומעתה תוציא מוזיקה תחת השם הפרטי בלבד, מרינה (מסוגנן באותיות גדולות; MARINA). היא הסבירה, "לקח לי הרבה יותר משנה להבין שהרבה מהזהות שלי קשורה במי שהייתי כאמנית,... ולא נשאר הרבה ממי שהייתי". לאחר ההכרזה, הוציאה מרינה את הסינגל הראשון שלה תחת השם החדש, "Baby", עם הלהקה הבריטית קלין בנדיט. ב-14 בפברואר 2019, הכריזה דיאמנדיס על אלבומה הרביעי, Love + Fear, אלבומה הראשון תחת השם "מרינה". רשימת הרצועות נחשפה באותו יום, ו-"Karma" נכלל בה כרצועה ה-12 באלבום האלבום.
Love + Fear הוא אלבום כפול, המורכב משני קטעים, כאשר כל אחד מהם בוחן את התיאוריה של הפסיכולוגית אליזבת קובלר-רוס, לפיה בני אדם מסוגלים לחוות רק את שני הרגשות הללו. השיר מופיע בחלק ה-"Love" של האלבום, המוקדש לשירים עם מילים העוסקות במצבים שליליים כמו ניצול ואפליה מינית. השיר הופק על ידי בן זוגה לשעבר של דיאמנדיס, החבר בלהקת קלין בנדיט, ג'ק פטרסון, ונכתב על ידי מרינה, בן ברגר, ריאן מקמהון, ג'ק פטרסון, ריאן רבין. מרינה הקליטה את השיר בביתו הפרטי של ראלף שבלונדון, המכונה "קלאב ראלף".
ב-26 באפריל 2019 יצא "Karma" כרצועה ה-12 באלבום האולפן הרביעי של מרינה, Love + Fear. לקראת יציאתו כסינגל, שלחה אטלנטיק רקורדס את השיר לשירותי הסטרימינג בארצות הברית ב-29 באוגוסט 2019. בגרסת הסינגל של השיר נעשה שימוש בעטיפת האלבום עצמו. הגרסה האקוסטית של השיר הוקלטה על ידי מרינה ונכללה כרצועה השלישית במיני-אלבום השישי שלה, Love + Fear (Acoustic), שיצא ב-13 בספטמבר 2019. הגרסה הופקה על ידי המוזיקאי האנגלי בנג'מין פלטשר.
מילים והרכב
במילות השיר, מתעמתת מרינה מול אויב עם גישת "אמרתי לך", כאשר היא שרה: "Oh my god / I think it's karma" ("אוי אלוהים / אני חושבת שזו קארמה"). בריטני ספנוס מהרולינג סטון הרגישה כי מרינה מתארת מיזוגיניה במילים, שכן ציינה כנושא נפוץ שנחקר בחלק ה-Fear של האלבום. מבחינה מוזיקלית, "קארמה" הוא שיר פופ ובעל קצב בסגנון טרופי "ים תיכוני". מרינה שרה בפלסט, ושירתה מלווה בכלים כמו מנדולינה ויוקולילי. מבחינה סגנונית, הגרסה המקורית של השיר הייתה שונה מאוד בהשוואה לעריכה הסופית. מרינה השוותה את המקור למוזיקה של להקת אן סינק האמריקאית והסבירה כי הגרסה המקורית הייתה מצוינת, אך לא התאימה לאלבום.
ביקורות
אימאן ח'לאלי מ-LA Excites הקדיש תשומת לב מיוחדת למילות השיר, וכתב שהן "הדגישו על האסרטיביות הלירית של מרינה". אביגיל פירת' מ-The Line of Best Fit טענה כי הצליל של Love + Fear שונה בתכלית בהשוואה לשלושת האלבומים הקודמים שלה, אבל הודתה שהסאונד והמילים של "Karma" מזכירים את פרויקטיה הקודמים של הזמרת. על אף שבן ניסן ממגזין Atwood כינה את השיר "קליט להחריד", הוא הרגיש שהטון ה"מאיים" שלו ירד בהשוואה לשיריה הקודמים של מרינה. הגרסה האקוסטית של השיר נסקרה על ידי ריאנה בוכמן מ-WRBB, שפחות התרשמה מהשיר, וקבעה שהגרסאות החדשות של "Karma" ו-"Superstar" נשמעות כמו "עותקים אפרוריים של המקור", ובסופו של דבר העמיסו על Love + Fear (Acoustic), בו נכללו.
קידום
הקליפ לגרסה האקוסטית של "Karma" עלה לערוץ היוטיוב של מרינה ב-25 בספטמבר 2019. קליפ זה הוא השלישי מבין השלושה שיצאו לקידום Love + Fear (Acoustic), וצולמו במהלך השבוע האחרון של אוגוסט 2019. לפניו, יצאו קליפים ל-"Superstar" ו-"True". כל שלושת הקליפים בוימו על ידי הצלם האמריקאי ניקו לאמר והופקו על ידי AJR Films. בקליפ, לבושה מרינה כליצנית חצר בשחור-לבן.
ב-4 בספטמבר 2019 הופיעה מרינה כאורחת המוזיקלית ב-, שם ביצעה את "Karma" בהופעה חיה. לדברי לייק שץ מ-Consequence of Sound, מטרת ההופעה בתוכנית הייתה קידום Love + Fear (Acoustic) בנוסף לאלבום ולסיבוב ההופעות בארצות הברית. היא ראתה את ההופעה כיוצאת דופן, וכתבה כי מרינה "עלתה לבמה כאשר היא משדרת ביטחון עצמי", וכי נראה ש"ההפסקה בת ארבע השנים שהוקדשה לגילוי עצמי השתלמה".
השיר נכלל ברשימת הרצועות של סיבוב ההופעות הרביעי של מרינה, Love + Fear Tour, בשנת 2019. במהלך הלג הצפון אמריקאי של סיבוב ההופעות, בוצע "Karma" כחלק מקבוצת שירים, בהם השיר "I'm Not Hungry Anymore" שאמור היה להיכלל באלבומה Froot, הסינגל משנת 2010, והרצועה "No More Suckers" מ-Love + Fear. ח'לאלי, שסקר את הופעתה מרינה בתיאטרון היווני בלוס אנג'לס, תיאר את הביצוע שלה ל-"Karma" כאחת מנקודות השיא של הלילה וכ"לא מאכזב".
שיר
הקרדיטים שלהלן לקוחים מהערות האלבום של Love + Fear.
וידאו קליפ
הקרדיטים שלהלן לקוחים מערוץ היוטיוב של מרינה.
הפקה
אנשי צוות
המחוז האדמיניסטרטיבי הצפון-מערבי (מוסקבה)
המחוז האדמיניסטרטיבי הצפון-מערבי של מוסקבה (ברוסית: Северо-Западный административный округ) הוא אחד מ-12 המחוזות האדמיניסטרטיביים (מנהליים) של העיר מוסקבה. ממוקם בצפון מערב העיר וכולל 8 נפות.
זהו אחד המחוזות הדתיים ביותר בעיר ובו 21 כנסיות של הכנסייה האורתודוקסית הרוסית.
פרפקט המחוז
פרפקט המחוז מאפריל 2012 ועד אפריל 2015 היה ולדימיר גוברדובסקי.
מאפריל 2015 פרפקט המחוז הוא אלכסיי פשקוב, שמונה לתפקיד על ידי ראש עיריית מוסקבה, סרגיי סוביאנין.
יהודה בריאל
ביוגרפיה
נולד במנטובה בשנת ת"ג (1643) בערך, לרב אליעזר בריאל אשכנזי. מספר שנים לפני הולדתו קיבל אביו רשות מהשלטונות להתיישב במנטובה, לאחר שנים רבות שהתיישבות יהודים הייתה אסורה בעיר.
בגיל צעיר התפרסם בגדולתו בתורה, ובגיל 25 כתב תשובות הלכתיות לשאלות שנשאלו חכמי דורו.
במנטובה נמנה עם חברי בית הדין של רבי משה זכות (הרמ"ז), ולאחר פטירתו (בשנת תנ"ח) מונה לאב בית הדין במקומו, תפקיד אותו נשא במשך קרוב לשלושים שנה, עד לפטירתו. בנוסף עמד בראש ישיבה גדולה בעיר והעמיד תלמידים רבים שהיו לימים מורי הוראה, ומהם גדולי רבני איטליה בדור שאחריו. השיב תשובות רבות לשאלות שהופנו אליו מאיטליה ומחוצה לה, וכונה בפי חכמי דורו "אביר הרועים" (אביר - בריאל). חלק מתשובותיו נדפסו בספר "פחד יצחק" של תלמידו רבי יצחק למפרונטי.
מלבד גדולתו בתורה הייתה לרבי יהודה בריאל השכלה רחבה גם בפילוסופיה ובחכמות רבות, היה בקי בשפה הלטינית והיה מגדולי המדקדקים בדורו.
בתקופתו פרץ גל של אנטישמיות חריפה בין אנשי הרוח באיטליה, והדבר גרר פולמוסים מחודשים בין היהדות לנצרות. כתבים אנטי-יהודיים רבים נדפסו על ידי אנשי כמורה ואף סופרים חילונים שהתקיפו את היהדות הן כדת והן כלאום. רבי יהודה בריאל פעל כמעט כל ימיו כדי להדוף מתקפות אלו ולחזק את אמונת היהדות. לשם כך חיבר ספר ויכוח בין היהדות לנצרות בעברית ובאיטלקית שנועד לשמש חומר הגנה לצד היהודי בוויכוחים. בחיבור נכללו טענות והשגות נגד הנצרות והברית החדשה, ונגד ספרי הבשורות בפרט. השפעתו הייתה רבה הן מצד ידענותו הגדולה בתורה וביהדות, והן מצד בקיאותו בשפה הלטינית ובספרותה (בין השאר תרגם מלטינית לעברית את איגרות הפילוסוף הרומאי סנקה). כן כתב מספר שירים ופיוטים שנדפסו על גיליונות בודדים, ופירוש על הספרים דניאל ותרי עשר.
נפטר בו' אלול תפ"ב (1722) ונקבר בעירו מנטובה. תלמידו רבי דוד פינצי כיהן במקומו כראש הישיבה במנטובה, יחד עם רבי אביעד שר שלום באזילה.
פולמוס אמסטרדם ומלחמתו בשבתאות
בשנת 1713 הדפיס נחמיה חיון את ספריו "דברי נחמיה" ו"עוז לאלוהים", ולאחר הדפסתם נסע לאמסטרדם. לקראת בואו פרצה מחלוקת בעיר אודות כתביו, ועל ספרו "מהימנותא דכלא" בפרט. הפולמוס העיקרי התנהל בין רב הקהילה האשכנזית באמסטרדם, החכם צבי, שהכיר מכבר את חיון וחיווה את דעתו השלילית עליו, בין היתר על ידי הוצאת פסק דין ("לעיני כל ישראל") לפיו חיון הוא כופר ויש לבער ולשרוף את ספריו, לבין רב הקהילה הפורטוגזית בעיר, רבי שלמה אאיליון, ופרנסי הקהילה, שתמכו בחיון ורדפו את המתנגדים לו. שני הצדדים, החכם צבי מצד אחד והרבנים הספרדים מאמסטרדם מהצד השני, פנו אל רבי יהודה בריאל בבקשם לשכנעו בצדקת עמדתם. רבי יהודה בריאל הגיב במכתב בו הוא פוסק נחרצות שהדין עם החכם צבי, וכי הוא מצטרף לחרם שהטיל על נחמיה חיון.
בתגובה שלחו פרנסי הקהילה הספרדית מכתב לרבי יהודה בריאל והתרעמו על כך שמיהר לחוות את דעתו מבלי עיון בספרו של חיון ומבלי לשמוע את נימוקי בית הדין הספרדי. כן התלוננו בפניו שפעמים רבות ביקשו מהחכם צבי לבוא ולדון עמו על כך, אך הוא סירב "בלי לוותר על מה שהוא" (החכם צבי סירב בטענה שבית הדין מוטה, שכן הוא חשד אף בראש בית הדין עצמו, רבי שלמה אאיליון, בשבתאות. בנוסף טען כי אין הרב האשכנזי כפוף לקהילה הפורטוגזית).
רבי יהודה התנצל על כך אך עמד בדעתו. במכתב (שני) שהוציא בנושא הוא מתייחס במפורש לפולמוס באמסטרדם, והוא מוסיף לגבות את החכם צבי ודוחה את דעתו של רבי שלמה אאיליון ובית דינו:במכתב נוסף משנת תע"ד (1714) פרסם רבי יהודה בריאל שמונה קושיות וסתירות על ספרו של חיון ושלח אותם לפרנסי הקהילה הספרדית. פרנסי הקהילה ובראשם רבי שלמה אאיליון השיבו עליהן בפורטוגזית ושלחו לו את תגובתם. במכתב הם מנסים להראות שכל המתנגדים לחיון אינם בקיאים בספרו וסומכים על דבריו של החכם צבי. כן הם מודיעים לו כי הוא איננו אובייקטיבי בעיניהם בשל התקשרותו הראשונית והמהירה אל החכם צבי ("כבודו אינו במצב שיכול לדון בעניין ללא משוא פנים ובלי להיות נוגע בדבר"), ודרשו ממנו להפסיק להתערב בענייניה הפנימיים של הקהילה.
בתגובה למלחמתו בנחמיה חיון, השמיץ הלה את רבי יהודה בריאל, ובספרו "הצד צבי" האשים אותו, בין היתר, בכך שאינו נושא אישה ולא מגדל זקן.
בעקבות מלחמתו בשבתאות היה יחסו לקבלה שלילי מעט והוא התנגד להדפסת ספרי קבלה, בעיקר בשל החשש שיפלו לידי אנשים שאינם ראוים לכך.
חיבוריו
תשובות רבות שכתב נדפסו בספרי חכמי איטליה של אותו דור ואחריו, ביניהם בספר פחד יצחק של תלמידו רבי יצחק למפרונטי, שו"ת דבר שמואל לרבי שמואל אבוהב, שו"ת זרע אמת לרבי ישמעאל הכהן, ועוד.
מאורו רודריגש
מאורו דניאל רודריגש טיישיירה (בפורטוגזית: Mauro Daniel Rodrigues Teixeira; נולד ב-15 באפריל 2001 בפורטוגל) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת פ.צ. סיון מליגת העל השווייצרית ובנבחרת גינאה ביסאו.
קריירת מועדונים
רודריגש גדל במחלקת הנוער של פ.צ. סיון מליגת העל השווייצרית. ב-12 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, במסגרת הסיבוב השני של הגביע השווייצרי. ב-21 בפברואר 2021 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון. ב-14 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 2-1 לסרבט ז'נבה במסגרת המחזור ה-25 לעונת. הוא ערך שתי הופעות ליגה בעונה זו.
קריירה בינלאומית
ב-30 במרץ 2021 ערך רודריגש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו, בניצחון 3-0 על נבחרת הרפובליקה של קונגו במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
ג'יימי תומאס קינג
ביוגרפיה
קינג נולד בלונדון והוא בנם של התסריטאית האמריקאית לורה למסון ובמאי הטלוויזיה האנגלי כריסטופר קינג. הוא למד בדאליץ' קולג' ובאקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
קריירה
קינג החל את קריירת המשחק שלו בתיאטרון בהפקה של התיאטרון הלאומי המלכותי "נערי ההיסטוריה" של המחזאי והסופר אלן בנט. הוא שיחק רבות בהפקות קולנוע וטלוויזיה אמריקאיות ואירופיות. הוא ידוע בעיקר בשל גילם דמותו של המשורר תומאס וייאט בסדרת הטלוויזיה שושלת טיודור.
כלא מונטלופיך
כלא מונטלופיך (בפולנית: Więzienie Montelupich) הוא שמו של בית סוהר בקרקוב, פולין. בית הסוהר שימש בשנות מלחמת העולם השנייה כבית הסוהר של הגסטפו בקרקוב. בשנת 1947 הוצאו להורג בכלא זה אנשי אס אס רבים, לאחר שנמצאו אשמים במשפט אושוויץ הראשון שהתקיים בעיר.
תולדות המבנה
המבנה במקורו לא נבנה לשם בית סוהר. המבנה נבנה ועוצב בסגנון רנסאנס איטלקי בשנת 1556 על ידי משפחת מונטלופי האיטלקית שהציעה את שירותי הדואר הראשונים בפולין עבור המלך זיגמונט השלישי ואזה.
לאחר חלוקת פולין האוסטרים ששלטו בעיר הפכו את המבנה לבית כלא צבאי. גם לאחר מלחמת העולם הראשונה, עם הקמת הרפובליקה הפולנית השנייה, המשיך המבנה לשמש לאותה התכלית. הרחוב נקרא על שם המשפחה ומכאן שמו של הכלא.
משפט אושוויץ הראשון
במהלך שנת 1947 התקיים בקרקוב משפט אושוויץ הראשון בו הועמדו לדין על ידי שלטונות פולין 40 אנשי אס אס שתפסו עמדות בכירות במחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ. 24 מהנאשמים נדונו למוות והוצאו להורג במונטלופיך. בין המוצאים להורג:
כיום
בית הכלא היה המקום הממשלתי האחרון בו בוצע עונש מוות בפולין ב-21 באפריל 1988.
נכון ל-2019 הבניין משמש כבית מעצר זמני לגברים ונשים ויש בו 153 תאים שבהם ניתן לשכן 621 עצירים, ובית חולים לעצירים ובו מקום ל-76 חולים.
אובפמי מרטינס
אובפמי אקינוונמי מרטינס (באנגלית: Obafemi Akinwunmi Martins; נולד ב-28 באוקטובר 1984) הוא כדורגלן עבר ניגרי ששיחק בעמדת החלוץ. ייצג את נבחרת ניגריה ביותר מ-40 משחקים.
קריירת מועדונים
בשנת 2001 הצטרף מרטינס לקבוצת הנוער של אינטר מילאנו תמורת 750,000 אירו, בעונתו הראשונה בקבוצת הנוער כבש מרטינס 23 שערים, והוליך את הקבוצה לזכייה באליפות ליגת הנוער האיטלקי. משחק הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת היה בדצמבר 2002 נגד פארמה. את בכורתו בליגת האלופות שיחק נגד מעסיקיו העתידיים ניוקאסל יונייטד באצטדיון הסנט ג'יימס פארק. את עונתו הראשונה סיים עם שער אחד בארבעה משחקים. בשנת 2005, חתם מרטינס על חוזה ארוך טווח עם אינטר עד לשנת 2010 אשר הוערך בכ-2.5 מיליון אירו לעונה. יכולתו הטובה לאורך העונה זיכתה אותו לזימון לנבחרת ניגריה לקראת גביע אפריקה לאומות 2006.
למרות הצלחתו היחסית באינטר בכיבוש של 28 שערים ב-88 משחקים, בנוסף ל-11 כיבושים בתחרויות הבינלאומיות, נמכר מרטינס באוגוסט 2006, בעקבות הבאת שני חלוצים נוספים לקבוצה, הרנן קרספו הארגנטינאי אשר הגיע מהשאלה בצ'לסי, וזלאטן איברהימוביץ' אשר נרכש מיובנטוס.
באוגוסט 2006 עבר מרטינס לניוקאסל יונייטד תמורת 10 מיליון ליש"ט בעסקה לחמש שנים, וקיבל את החולצה מס' 9 אשר הייתה שייכת למלך שערי הקבוצה הפורש אלן שירר. את הופעת הבכורה שלו בניוקאסל ערך ב-27 באוגוסט בהפסד לאסטון וילה, כאשר סיים את המשחק כשהוא מפונה באלונקה מחוץ לתחומי המגרש בעקבות פציעה בברך. במהלך שלוש שנותיו בקבוצה הפך מרטינס לאחד מחביבי האוהדים כאשר כבש 29 שערים ב-105 משחקים בכל המסגרות.
ביולי 2009 חתם מרטינס לארבע שנים באלופת גרמניה וולפסבורג, אשר שילמה לניוקאסל 9 מיליון ליש"ט תמורתו. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה נגד פ.צ. קלן.
ב-9 ביולי 2010 עבר מרטינס לרובין קאזאן הרוסית וחתם על חוזה לשלוש שנים בקבוצה אשר שילמה לוולפסבורג 8 מיליון אירו תמורת המעבר. ב-31 בינואר 2011 הצטרף החלוץ לקבוצת ברמינגהאם סיטי בהשאלה עד לתום העונה. ב-11 במרץ 2013 חתם בסיאטל סאונדרס מה-MLS. ב-18 בפברואר 2016 חתם בשאנגחאי שנחווה מליגת העל הסינית.
קריירה בינלאומית
ב-29 במרץ 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה בניצחון 0:3 נגד. מרטינס השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות בשנים 2006, 2008 ו-2010 ובמונדיאל 2010.
מערת ונגארד
מערת ונגארד (באנגלית: Vanguard Cave) היא מערת חוף טבעית בצד הדרומי של צוק גיברלטר המהווה חלק מהקומפלקס של מערת גורהם. קומפלקס זה כולל ארבע מערות אשר הוכרזו בשנת 2016 כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, והוא אחד ממקומות ההתיישבות האחרונים של האדם הניאנדרטלי הידועים לחוקרים כיום, כאשר תקופת ההתיישבות הניאנדרטלית בו מתוארכת ל-55,000 עד 28,000 שנים קודם לזמננו.
גובהה של מערת ונגארד הוא 35 מטרים, והיא מכילה 1.7 מטרים של מרבצים. המערה, הממוקמת מטרים ספורים ממערת גורבם (שנחפרה ב-1951), נחפרה לראשונה בשנת 1989.
בחלקה העליון של המערה ניכרים שרידי בור אש לנוכחות האפר והתגובות התרמיות בחול המערה. בתוך בור האש נמצאו שריפות צדפות שרופות ושפע. יחד עם הליבה תועד גם מכלול של פתיתי אבן שחולצו מליבה אחת, מה שאפשר לנו לשחזר את כל תהליך הקישור על ידי צירוף לחתיכות כמו חידה. זה דבר שקשה מאוד למצוא בארכאולוגיה, שכן עיסוקים מתמשכים או תהליכים שונים משנים את המיקום והשימור המקוריים של פריטים רבים, אך המאפיינים של מערת ואנגארד הופכים אותה למקום מיוחד מאוד בו אנו יכולים לחוות יום בחיים של ניאנדרטלי כאילו אנו צופים בתמונה. בחלק האמצעי של רצף מערת ואנגארד, יחד עם שרידי יעלים ואיילים אדומים, נחשפו כמה שברי עצם השייכים ליונקים ימיים. אלה כללו חותם נזיר ים תיכוני (Monachus monachus), עם סימני חיתוך שהופקו בכלי אבן, וכן נוכחות של נפוץ (Delphinus delphis) ו-Dolphins Bottlenose (Tursiops truncatus) יחד עם Seabream. אף על פי ששרידי הדולפינים והדגים אינם מציגים סימני חיתוך, הם נמצאים בהקשר אנתרופי, ללא פעולות של טורפים. הם גם רחוקים מקו החוף, שהיה באותה עת במרחק של יותר מקילומטר אחד מהמערה, ולכן נראה שהובלת בעלי חיים אלה לצריכה היא יותר מובהקת.
בשנת 2008 פורסם שהמערה מספקת עדויות על כך שהדיאטה של ההומו ניאנדרתלנסיס הייתה מגוונת יותר מהתפיסה שרווחה במחקר עד אז. כיום משערים שהדיאטה של ההומו ניאנדרתלסיס כללה גם דגים, רכיכות, וכן בעלי חיים ימיים כמו דולפינים וכלבי ים נזיריים. על אף שבמבט פשוט הדברים נראים כברורים, שכן מערת ונגארד ממוקמת בצמוד לים אלבוראן, החוקרים דווקא מעריכים שבתקופת ההתיישבות הניאנדרטלית, המערה הייתה רחוקה כ-4.5 קילומטרים מהחוף. גובה פני הים הנמוך סייע לאדם הקדמון בכך שחשף איים קטנים בין גיברלטר והחוף של צפון אפריקה, וייתכן שדבר זה הקל עליהם לחצות את מצר גיברלטר בן 14 הקילומטרים (כיום).
חקר המוח ואקלים כיתה
חקר המוח ואקלים כיתה הוא תחום ידע העוסק בעיון משולב בנושאים מתחום החינוך ומתחום מדעי המוח ומתייחס לקשר הקיים בין השניים. מדובר בשדה מחקר בין-תחומי הבודק את השפעת אקלים הכיתה על מיומנויות למידה קוגניטיביות של תלמיד, באמצעות חקר המוח. בין מיומנויות למידה אלו נכללות קבלת החלטות, קשב, ריכוז, חשיבה, זכירה והנעה.
הבנת הקשר בין אקלים כיתה ומיומנויות למידה כוללת בחינת הקשר בין מרכיבים קוגניטיביים ורגשיים במוח, ובוחנת מנגנונים עצביים הקשורים לכך. מחקר על קשר זה מאפשר השלכות חינוכיות הניתנות ליישום במסגרת בית-ספרית.
רקע
האווירה הכיתתית, המכונה גם "אקלים כיתתי", מהווה את הסביבה שבה מתחנך הילד, וכוללת את התהליכים הפסיכו-חברתיים בין מורה לתלמיד ובין תלמידים לבין עצמם. זהו מושג רחב הכולל גורמים רבים כגון נורמות, יחסים בין-אישיים, חומרת הפיקוח או החופש, לכידות, תחושת שייכות וסיפוק, חוקים וכללים הנהוגים בכיתה, תהליכי שיתוף ותחרותיות. לאקלים הכיתתי השפעה גדולה על עיצוב דמותו של תלמיד, בייחוד בהתחשב בזמן הרב בו מבלה תלמיד בכיתה במשך שנות לימודיו.
עם זאת, כדי להבין לעומק כיצד ובאיזה אופן משפיעים יחסים אלו על מיומנויותיו הקוגניטיביות של תלמיד, נבחן נושא זה בעשורים האחרונים מהיבט נוסף ועדכני יותר – חקר המוח. כן נבחן היבט זה במטרה להבין את הקשר בין רגש וקוגניציה המוסבר באמצעותו. הפרדיגמה המרכזית הקושרת בין חינוך וחקר המוח הופיעה בשנת 1983. בשנים האחרונות הצטברו ראיות אמפיריות ותגליות חדשות בתחום מדעי המוח שהן מהותיות לתחום החינוך, ובמקביל חלה התעניינות גוברת מצד אנשי חינוך והוראה בהתפתחויות החלות בתחום, בהשלכותיהן וביישומיהן.
קשר בין רגש וקוגניציה
גישה עדכנית בחקר המוח טוענת כי אזורי הרגש והקוגניציה במוח קשורים זה לזה ומשפיעים זה על זה, כך שלא ניתן להפריד ביניהם. אחד המחקרים בתחום מצא כי אותם נוירונים באמיגדלה מגיבים הן למשימות הקשורות ברגש והן למשימות קוגניטיביות, כגון זיכרון עבודה. במחקר נוסף נתבקשו הנבדקים לזכור תמונות נייטרליות או רגשיות (תמונות בעלות ערך רגשי עבורם), ונמצא שהם זכרו טוב יותר תמונות רגשיות. מחקר זה מראה כי זיכרון עבודה מושפע מרגשות המתעוררים בקרב האדם, ובכך מעיד על האינטראקציה הרגשית-קוגניטיבית הקיימת במוח.
מכאן, ההתנהגות היא תוצר של אינטראקציה בין עיבודים רגשיים ועיבודים קוגניטיביים במוח. אינטראקציה זו מתאפשרת באמצעות שני גורמים עיקריים:
יחסי מורה-תלמיד והשפעתם על מיומנויות למידה קוגניטיביות, תוך התבססות על חקר המוח, נוגעים לשני היבטים מרכזיים: