cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנתרופולוגיה פיזית
ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז
דו בויז נחשף רבות למצב החברתי בקשר למושג הגזע בחברתו של אותם הימים. הוא היה חשוף לכך שבאותו הזמן תפישה אירופאית נפוצה הייתה כי הניאגרואיד (Negro) הוא לגזע נחות יותר מאשר הגזע הלבן. תפישה זאת הייתה נפוצה אותם הימים וקישרה תכונות מנטליות למראה חיצוני, במיוחד בהקשר של קיבולת המוח, משקל המוח ומדד הראש. הוא גם היה חשוף למוצאו שלו שהיה לאפרו-אמריקאי ולכן היו טענות אלו רלוונטיות במיוחד גם לגביו. דה בויז טען כי לפחות בשלב הנוכחי (של המדע באותה התקופה) אין יכולת לדעת אם יש השפעה למראה או למוצא בהקשרים מנטליים. עם זאת דעות אלה שהחזיק דה בויז היו זמניות בלבד מפני שבשלב מאוחר יותר בחייו הוא אכן קישר בין היסטוריה של קבוצות אוכלוסין לבין מאפייניהם הפיזיים. כך למשל הוא טען כי יש קשר בין האפרו-אמריקאים של ימיו לבין האפריקנים המקומיים כששתי קבוצות אלו נמצאות מבחינה היסטורית תחת דיכוי. הוא אף טען בספרו "החשכה של השחר" כי יש קשר היסטורי לא רק אצל האפריקנים אבל גם אצל קבוצות נוספות כמו האסייתים. הוא אף מבדיל בין שתי קבוצות, הילידים האפריקנים והילדים האסייתים על סמך מאפיינים פיזיים. השינוי שהיה לה דה בויז עבר ממצב התחלתי בו הוא האמין כי אין אפשרות או אמיתות למדע המתבסס על הפרדה גזעית של בני האדם לגישה שעל פיה אין באמת מפסיק ידע למדע כדי לענות על התשובה ומכך ייתכן שכן וייתכן שלא. בהתחלה נוסף לכל הוא סבר כי ההבדל בין האירופאים לבין האפריקנים הוא הבדל תרבותי ולא גזעי בעוד שמאוחר יותר השקפת עולם זו השתנתה (כך למשל הוא טען בפרק הראשון של החשכה של השחר כי לבני אפריקה יש תרומה לאנושות, זאת על סמך הבדלה תרבותית בין הקבוצות בעוד בהמשך יתייחס יותר אל מאפיינים פיזיים לאותה הקבוצה).
סומלים
הסומלים מונים כ-16–20 מיליון והם מתרכזים בעיקר בסומליה (יותר מ-9 מיליון), אתיופיה (4.6 מיליון), קניה (2.4 מיליון) וג'יבוטי (524,000). ישנם סומלים גם בחלקים מסוימים של המזרח התיכון, צפון אמריקה ואירופה.
אנתרופולוגיה פיזית
ארתור דה גובינו
ארתור דה גובינו היה הראשון לבצע פירוש היסטורי על סמך המושג "גזע" לסיווג בני אדם. בספרו "חיבורים על אי-השוויון של גזעי האנוש" (Essays on the Inequality of Humans Races) הוא היה מראשוני המציגים של המושג "הגזע הארי" לעולם. כאשר הוא הרקע לקביעת גזע זה מתבסס על הקשר השפתי שהיה בין החיתים, הפרסים, הרומאים והיוונים בעת העתיקה. הוא סבר כי "הגזע הצהוב" מאופיין במעין רצון אל עבר שגשוג חומרי וכי בני אדם בעלי צבע עור כהה היו לבעלי אינטליגנציה נמוכה בהתחשב בשאר הגזעים אבל היו לבעלי יכולות פיזיות ייחודיות שהתאפיינו בחידוד חושים טבעיים באופן משמעותי. הוא האמין גם כי האיפויונים של הגזע אינם תלויים בתנאים סביבתיים-כך למשל ראה ביהודים כנפרדים מהגזע הקווקזי, גזע שאופיין בהצלחות מרובות בדברים מרובים עם אינטליגנציה מרובה שהתבטאה גם באישים יהודים משכילים בהיסטוריה אך עם זאת גם בסוחרים טובים.
סטיוארט צ'מברלין
סטיוארט צ'מברלין נודע רבות בטענותיו על עליונות נורדית מבחינה גזעית והסביר כי אישים רבים מן העבר מקורם בגזע זה-רבים, וביניהם אף ישוע מנצרת.
סומלים
רוב הסומלים הם מוסלמים סונים.
אנתרופולוגיה פיזית
מדיסון גרנט
מדיסון גרנט היה לאחד מהחוקרים החשובים ביותר בתקופה זו, כאשר בספרו "חלוף הגזע הגדול" (The Passing of the Great Race) הוא מבסס עקרונות אנתרופולוגיים חשובים לאותה התקופה (אך שרבים מהם כיום אינם מקובלים יותר).
בנושא השפה סבר גרנט כי בעת שנכבשה טריטוריה מסוימת עשויה אוכלוסייתה מצד אחד לקבל את השפה של הכובש או מצד שני שיחליף הכובש את הרוב האתני במקום על ידי הגירה של תושבים ממדינת המוצא אל השטח הכבוש שיחלו להפיץ את שפתם המקורית.
גזע גאוגרפי
גזע גאוגרפי הוא מקבץ קבוצות שונות החיות במיקום פחות או יותר זהה בעלות מכנה משותף. קבוצות אלו מובדלות ביניהן לבין קבוצות אחרות גם על פי סממנים גאוגרפיים, דוגמת הרים התוחמים אוכלוסיות שונות והממעיטים התערבבות שלהן. גזע גאוגרפי הוא מושג נפוץ ביותר עקב היותו מופיע בחלוקות של מדענים היסטוריים כמו בלומבאך או קארולוס ליניאוס (ואף של מודרניים יותר דוגמת רוברט בוייד).
היברידיזציה
היברידיזציה היא התערבבות בין גזעים שונים או קבוצות אוכלוסין שונות (גם במקרים של מיקרו-גזעים, בין גזעים מקומיים וגזעים גאוגרפים). היברידיזציה מובילה להעברת תכונות תורשתיות משני הצדדים, ובכך משפיעה על התהליך האבולוציוני, ואף יכולה להצמיח בחלוף הזמן גזעים חדשים.
הגירה
התערבבות האוכלוסייה נוצרת פעמים רבות על ידי הגירה ואין אף אוכלוסייה בעולם אשר נמצאת או נמצאה בשלב בהיסטוריה בבידוד מוחלט ללא אף קשר לעולם החיצון. ולגזעים אחרים. מאידך, ההגירה הייתה אחד הגורמים העיקריים לשינויים של גזעים במהלך ההיסטוריה. השינויים עצמם באים בעקבות אותה הגירה, ובכך גם מתבצעים שינויים ונוצרים גנים חדשים.
הברירה הטבעית
הברירה הטבעית היא גורם חשוב נוסף בהליך ההשתנות של סטטוס הגזעים בעולם. היא למעשה מציגה כי על ידי התאמה מוגברת לסביבה יעלו הסיכויים של מין (או גזע) לשרוד. נוסף על כך היא סוברת כי כל שינוי שיש בין גזע אחד לאחר סביר להניח שלפחות בשלב אחד בהיסטוריה היה יתרון על האחר, כל זאת כי הרי המין שרד עד לימנו והרי סביר להניח כי יש סיבה הגיונית לכך.
על אנתרופולוגיה פיזית והאבולוציה
המדע כיום סובר כי השיפנזה המצוי והשיפנזה הננסי הם שני המינים הקרובים ביותר מבחינה ביולוגי אל האדם. על פי הערכות מודרניות לפני כ-12 מיליון שנים חיו האבות המשותפים של האדם והאורנגוטן, לפני 10 מיליון שנים האבות המשותפים עם הגורילה ולפני כ-5–8 מיליון שנים עם השימפנזה. לפני כ-15 מיליון שנה כל המינים הידועים כיום של הומינואידים חיו באזור Afro-Arabia כאשר בתחילת תקופת המיוקן האמצעית החלו לצאת מאפריקה לאסיה ואירופה מינים הומינואידים מסוימים.
קולגיום
קוֹלגיוּם (לטינית: collegium ביחיד; collegia ברבים) הוא מושג ששימש ברומא העתיקה לציון התאגדות בעלת אופי חוקי. התאגדות זו נשאה אופי של גילדה, מועדון חברתי או אפילו חברת קבורה (collegia funeraticia מעין "חברה קדישא" רומית). ארגון הקולגיום שאל את מבנהו מגופי ממשל אזרחים כאשר הסנאט הרומי שימש לעיתים כמודל ואולם האספה של הקולגיום נקרא לעיתים קוריה. תולדות הקולגיה נעוצות עוד בתקופת המלוכה. פלוטרכוס מייחס למלך נומה פומפיליוס את הקמתן של הקולגיה המקצועיות, כגון: בעלי המלאכה, האומנים והסוחרים. קולגיות עתיקות וחשובות אף יותר היו אלו של הכהנים.
פול אאוט בוי
פול אאוט בוי (Fall Out Boy) היא להקת רוק אמריקאית מוילמט, הנמצאת בפרוורי העיר שיקגו, אילינוי. הלהקה הוקמה בשנת 2000 ועל חבריה נמנים: פטריק סטאמפ (שירה וגיטרה), פיט ונץ (גיטרה בס, קולות רקע ומילות השירים), ג'ו טרומן (גיטרה) ואנדי הארלי (תופים).
מקור השם
שם הלהקה נבחר לאחר שהוצע על ידי מעריץ בקהל בעת הופעה. השם שהוצע "Fallout Boy" מתייחס לדמות הפארודית, "רדיו-אקטיב-מן" ממשפחת סימפסון (הלהקה ביצעה את שיר הנושא של סיום הפרק "Lisa the Drama Queen", בשנת 2009).
הקמת הלהקה
הלהקה הוקמה בשנת 2000 על ידי פיט ונץ וג'ו טרומן, בהיותם תלמידי תיכון. טרומן צירף את פטריק סטאמפ, אותו הכיר מעבודתו הקודמת בחנות ספרים, כסולן הראשי של הלהקה. בשנת 2002, הוציאה הלהקה דיסק משולב עם להקת Project Rocket, בחברת התקליטים Uprising Records, שנקרא "Project Rocket/Fall Out Boy Split EP".
2003-2004: ההתחלה וימי האינדי המוקדמים
בשנת 2003, הוציאה הלהקה את המיני אלבום, "Fall Out Boy's Evening Out With Your Girlfriend". במשך תקופה זו הופיעה הלהקה בשיקגו ובעיקר בפרוורים הסובבים אותה, שהפכו קרקע פורייה למוזיקת פאנק רוק והבי מטאל. אחד המקומות המשמעותיים והמשפיעים ביותר היה "אולם אבירי קולומבוס", ששימש במה לרבות מהופעותיה המוקדמות של הלהקה. כמו כן, באולם זה צולם הווידאו קליפ לשירה, "Dead On Arrival".
המתופף, אנדי הארלי, הצטרף ללהקה וסטאמפ עבר לנגן בגיטרה.
במאי 2003, הלהקה הוציאה את אלבומה השני, "Take This To Your Grave", תחת חברת התקליטים Fueled by Ramen. האלבום כולל את הסינגלים "Grand Theft Autumn/Where is Your Boy" ו- "Saturday", שזכו להשמעות רבות בטלוויזיה ובתחנות רדיו.
ביוני 2003, חתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת Island Records.
2005-2006: From Under The Cork Tree
בשנת 2005, ניסה ונץ להתאבד על ידי לקיחת מנת יתר של משכך הכאבים, אטיבן ונמצא מעולף בתוך מכוניתו.
ב-3 במאי 2005, הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, "From Under The Cork Tree". האלבום הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד. מהאלבום נמכרו מעל ל-68,000 עותקים בשבוע הראשון, וזמן קצר לאחר מכן הוא זכה למעמד של אלבום פלטינה כפול בארצות הברית ומכר למעלה מ-3 מיליון עותקים ברחבי העולם.
הסינגל הראשון מהאלבום, "Sugar, We're Goin' Down", הגיע למקום השמיני במצעד הבילבורד, ולמקום הראשון בתוכנית TRL של ערוץ המוזיקה MTV. בשנת 2005, הווידאו קליפ לשיר זכה גם בפרס ה-MTV2 בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV. הסינגל השני, "Dance, Dance", הגיע למקום התשיעי במצעד הבילבורד. בשנת 2006 הלהקה הייתה מועמדת לפרס ה"אמן החדש הטוב ביותר" בטקס פרסי גראמי.
2007-2009: המשך השגשוג
ב-6 בפברואר 2007 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי "Infinity On High". האלבום שילב מערך של סגנונות מוזיקה שונים הכוללים פאנק, רית'ם אנד בלוז ופלמנקו. האלבום זכה להצלחה גדולה והגיע למקום הראשון בבילבורד. הסינגל הראשון, "This Ain't a Scene, It's an Arms Race", הגיע למקום השני בארצות הברית, בבריטניה ובצמרת המצעדים ברחבי העולם. האלבום מכר למעלה מ-2 מיליון עותקים ברחבי העולם . סינגל נוסף מתוך האלבום היה Thnks fr th Mmrs. שיר זה זכה לקליפ בו הלהקה מנסה, לכאורה, להקליט קליפ לשיר, בביומם של קופי שימפנזה, שמזלזלים ומקניטים את חברי הלהקה.
אלבום הופעה ו-DVD של קונצרט בפיניקס, "Live in Phoenix", יצא אפריל 2008. האלבום כלל גרסת כיסוי לשיר "Beat It" של מייקל ג'קסון אשר הגיע למקום ה-19 בבילבורד.
בנובמבר 2009, הודיעה הלהקה על הפסקה .
2010: פרויקטים עצמאיים
לאחר ההכרזה על פירוק הלהקה (באופן זמני), חלק מחבריה המשיכו לקריירות סולו. טרומן והארלי גייסו כמה מחברי להקת אנט'רקס, להקמת להקת ההבי מטאל "דה דאמנד ט'ינגס". בנוסף, הארלי ניגן בלהקת הארדקור, "ברנינג אמפיירס".
ונץ ביקש לפנות זמן למשפחתו. ביולי 2010, הקים את להקת "בלאק קארדס".
2013-2014: Save Rock and Roll
ב-4 בפברואר 2013 הלהקה הוציאה שיר חדש בשם My Songs Know What You Did In The Dark, הודיעה על יציאת אלבום בשם Save Rock and Roll ועל סבב הופעות.
האלבום החדש יצא לאור ב-12 באפריל 2013.
הקליפים של שירי הדיסק החדש מהווים חלקים לסרט The Young Blood Chronicles. כל הקליפים יצאו כבר לאור.
ב-24 במרץ 2013 יצא קליפ רשמי לשיר נוסף מתוך האלבום, בשם The Phoenix.
ב-18 באפריל 2013 יצא קליפ רשמי לשיר נוסף מתוך האלבום החדש, בשם Young Volcanoes.
ב-1 ביולי 2013 יצא קליפ רשמי לשיר נוסף מתוך האלבום החדש, בשם Alone Together.
ב-31 באוגוסט 2013 יצא קליפ רשמי לשיר נוסף מתוך האלבום החדש, בשם The Mighty Fall.
ב-15 באוקטובר 2013 יצא קליפ רשמי לשיר נוסף מתוך האלבום החדש, בשם Just One Yestrday ובו הם מארחים את Foxes.
ב-2 בדצמבר יצא קליפ רשמי לשיר נוסף מתוך האלבום החדש, בשם Where Did The Party Go.
ב-24 בדצמבר 2013 יצא קליפ רשמי לשיר השמיני מתוך האלבום החדש, בשם Death Valley ובו הם מארחים את טומי לי.
ב-6 במרץ 2014 יצא קליפ רשמי לשיר התשיעי מתוך האלבום החדש, בשם Rat A Tat
ב-24 במאי 2014 יצאו שני קליפים רשמים לשירים העשירי והאחת עשר מתוך האלבום החדש, בשם Miss Missing You וSave Rock And Roll
2014-2016: American Beauty\American Psyco
ב-8 בספטמבר 2014, פול אאוט בוי הוציאו שיר חדש בשם Centuries (מאות). ב-14 באוקטובר 2014 השיר השני מהאלבום החדש - "Immortals" - יצא, כחלק מהפסקול של הסרט "6 גיבורים".
ב־20 בינואר 2015 הוציאה הלהקה אלבום בשם American Beauty/American Psycho.
ב-19 בפברואר 2015 יצא הקליפ לשיר Irresistible.
ב-17 באפריל 2015 יצא הקליפ לשיר Uma Thurman בו מופיע בתפקיד אורח ברנדון יורי מלהקת פאניק ! אט דה דיסקו
ב־5 בינואר 2016 יצא הקליפ לגרסה החדשה של השיר Irresistible יחד עם הזמרת דמי לובאטו.
2017- הווה: M A N I A
ב-27 באפריל 2017, פול אאוט בוי הוציאו שיר חדש בשם Young and Menace וגם הודיעו של האלבום החדש שלהם M A N I A.
ב-24 בינואר 2018, הלהקה שחררה את האלבום המלא M A N I A
פרסים
2005 2006 2007
מועמדויות
2006 2007
אגטה סמוקטונוביץ'
אגטה סמוקטונוביץ' (בפולנית: Agata Smoktunowicz; נולדה ב-12 באוקטובר 1973) היא מתמטיקאית ממוצא פולני המכהנת כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת אדינבורו. מחקרה עוסק באלגברה לא-קומוטטיבית, ונסוב בעיקר סביב ממד גלפנד-קירילוב, חוגים ניליים ואלגברות גולוד-שפרביץ'.
השכלה ומסלול אקדמי
סמוקטונוביץ' סיימה לימודי תואר שני במתמטיקה באוניברסיטת ורשה בשנת 1997 וקיבלה דוקטורט במתמטיקה בשנת 1999 והביליטציה בשנת 2007 מן האקדמיה הפולנית למדעים. לאחר משרות זמניות באוניברסיטת ייל ובאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו הצטרפה לאוניברסיטת אדינבורו בשנת 2005 וקודמה לדרגת פרופסור בשנת 2007.
פרסים והוקרה
סמוקטונוביץ' הוזמנה כמרצה בקונגרס הבינלאומי של המתמטיקאים שנערך בשנת 2006. באותה שנה זכתה בפרס וייטהד, המוענק מטעם האיגוד המתמטי של לונדון ובשנת 2008 זכתה בפרס מטעם האיגוד המתמטי האירופי. בשנת 2009, זכתה בפרס על שם סר אדמונד ויטאקר (המוענק מטעם האיגוד המתמטי של אדינבורו) ונבחרה כחברת החברה המלכותית הסקוטית. ב-2012 צורפה כעמיתה של האגודה האמריקאית למתמטיקה.
חיים זה חיים
חיים זה חיים הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויה של מיכל בת אדם. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אופיר.
הפקה והפצה
הסרט הופק במימון קרן הקולנוע הישראלי, וזכיינית ערוץ 2 שידורי רשת.
הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, שם זכה הוענק לצלם יואב קוש פרס הצילום בקטגוריה העלילתית. והוא היה מועמד לפרס הסרט הישראלי העלילתי הטוב ביותר.
עלילה
מקי הוא סופר ומרצה לספרות המנהל רומן עם איילה, מורה לספרות ותלמידה שלו לשעבר. בעלה של איילה עוזב את הבית והיא מתמוטטת מכך, אך עם זאת ועל אף האהבה שלה למקי היא מסרבת לראות אותו. מקי שבור מחסרונה של איילה וכתוצאה מכך הוא מרגיש שגם יכולת הכתיבה שלו יורדת. שכן בהיעדר אהבה ומושא לתשוקה גם אין יכולת יצירה. כתוצאה מכך באופן בלתי צפוי הוא מוצא את עצמו מתעניין מחדש באשתו לשעבר לאחר שנים בהם חדל מלהתעניין בה.
When It Comes to You
When It Comes to You (בעברית: כשזה בא אליך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן אלנה. השיר יצא לאור ב-26 במרץ 2019, על ידי חברות התקליטים ארומה מיוזיק ואן אם סי יונייטד.
רקע וכתיבה
השיר הופק על ידי ג'וליאן בונטה ונכתב על ידי סטף ג'ונס, קליאו טייג, אנדרו האס, איאן פרנצינו. השיר הוא בסגנון הפופ.
הסינגל עצמו זכה לסיקור מיוסי חרסונסקי אשר ציין את השיר לחיוב והעניק לו ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
אמריקה שרה
אמריקה שרה (באנגלית: America Sings) היה מופע אודיו אנימטרוניקס שפעל בדיסנילנד שבקליפורניה בין השנים 1974–1988. המופע הציג חיות השרות שירים מתקופות שונות ומדגימים את התפתחות המוזיקה הפופולרית בארצות הברית.
תיאור המתקן
המופע נוהל על ידי סם העיטם - בדמות העיטם לבן-הראש -- סמל ארצות הברית. עיטם זה, שעוצב על ידי רוברט מור ודובב על ידי סם אדוארדס, שימש מאוחר יותר כסמל של אולימפיאדת לוס אנג'לס ב-1984.
המופע דמה במהותו לג'מבורי דובי הכפר בכך שכלל חיות שהיו למעשה בובות אודיו אנימטרוניקס מזמרות. התיאטרון הוא תיאטרון מסתובב בדומה לקרוסלת הקידמה שקדמה לו (התיאטרון הסתובב נגד כיוון השעון בעוד שקרוסלת הקידמה הסתובבה עם כיוון השעון).
השירים
להן שירי המופע והחיות ששרו אותם:
מבוא:
מערכה ראשונה - דרום ארצות הברית:
מערכה שנייה - ההתקדמות מערבה:
מערכה שלישית - שנות ה-90:
מערכה רביעית - התקופה המודרנית:
אפילוג:
מותה של דברה גייל סטון
ב-18 ביולי 1974 - שלושה שבועות לאחר פתיחת המתקן, אחת מאנשי הצוות של המתקן - דברה גייל סטון נמחצה בין קירות הבניין המסתובבים. היא עמדה בקרבת הקיר והראתה למבקרים את מקומות הישיבה ונתפסה בין הקירות שהחלו להסתובב. לאחר התאונה היה המתקן סגור במשך יומיים עת שהתקינו אורות ביטחון, והאולם עצמו בו נהרגה נסגר לשנה. קירות המתקן הוחלפו בקירות נשברים על מנת למנוע הישנות המקרה.
סגירת המתקן
לאחר חגיגות המאתיים לעצמאות ארצות הברית ירדה פופולריות המתקן. מספר המבקרים בכל מופע ומופע ירד לכ-50 מבקרים, ובשנת 1988 הוא נסגר. התיאטרון עמד שומם במשך 10 שנים. נערכו תוכניות להפעלת מופע חדש במקום שייקרא: "המופע הבינגלקטי המדהים של פלקטו" (Plectu's Fantastic Intergalactic Revue) שהיה אמור להיות מופע מסוג מחזמר של חייזרים מופעלי אודיו אנימטרוניקס. הרעיון בוטל משיקולי תקציב. בשנת 1998 הוקם במקום מתקן חדשנות המבוסס על מתקן בשם זה שמצוי באפקוט שבדיסניוורלד.
הדמויות כיום
רוב דמויות האודיו אנימטרוניקס של מתקן אמריקה שרה מצויות כיום במתקן הר הרסס של דיסנילנד שנפתח ב-17 ביולי 1989. שני אווזי אודיו אנימטרוניקס הופשטו מעורם מהווים כיום את שני הרובוטים המדברים בכניסה למתקן סטאר טורס (שנפתח בשנת 1987).
צללית
צללית (בלועזית: סִילוּאֶט, Silhouette) היא הצגת נושא כלשהו בהיטל צד, כאשר רק קווי המתאר של העצם נראים וכל החלל שביניהם מלא בצבע אחיד וללא פרטים. צלליות היו פופולריות כדרך איור לספרי ילדים ומיניאטורות, כמו גם דיוקנאות זולים ופופולריים, אך אמנים רבים השתמשו בהם באמנות גבוהה.
היסטוריה
המונח הלועזי סילואט, המייצג את המונח צללית בשפות אירופאיות רבות, נגזר משמו של אטיאן דה סילואט, שר האוצר של לואי החמישה עשר, מלך צרפת. האגדה טוענת כי בעקבות גזירותיו הכלכליות החריפות, הפך שמו לשם שני לכל דבר שנעשה בחופזה וללא השקעה על מנת להוזיל את מחירו.
דרכי יצירה
צלליות ניתן ליצור בדרכים רבות, אך שתי הדרכים המקובלות הן על ידי איורי דיו על נייר, ומגזרות נייר כהה המודבקות על נייר בהיר.
תיאטרון צלליות
אחת מהדרכים הפופולריות ביותר להשתמש בצלליות היא על ידי הטלת צל בצורות שונות על משטח בהיר. כך למשל ניתן להציג מחזה באמצעות לא יותר מאצבעות הידיים, ובאמצעות כיפוף ותזוזה ליצור על היטלים של דמויות, חיות ועוד.
נמניה וידיץ'
נמניה וידיץ' (בסרבית: Немања Видић; נולד ב-21 באוקטובר 1981) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הבלם.
נעורים
נמניה נולד בטיבוטו, שבסרביה. אביו, דרגוליוב, היה עובד מפעל ואמו עבדה כבנקאית. בגיל שבע החל לשחק עם אחיו הגדול בקבוצת ג'דינסטוו ובגיל 12 עבר לקבוצת סלובודה.
קריירה
בשלוש שנים כקפטן כבש 12 שערים ב-67 משחקים, וסיים את דרכו בכוכב האדום בזכייה בדאבל. ביולי 2004 עבר לקבוצה הרוסית ספרטק מוסקבה תמורת שישה מיליון אירו.
ב-21 בנובמבר 2013 האריך את חוזהו במנצ'סטר יונייטד בשנה נוספת.
בתחילת עונת עבר לאינטר מילאנו מאיטליה. בתחילת תקופתו הוא מיעט לשחק תחת המאמן וולטר מצארי, אך לאחר שהאחרון פוטר מתפקידו ורוברטו מאנצ'יני שב למועדון, חזר וידיץ' לשחק.
באמצע עונת שוחרר מאינטר וב-29 בינואר הודיע על פרישה ממשחק.
נבחרת סרביה
וידיץ' היה אחד מ"ארבעת המופלאים" לצד מלאדן קראסטיץ', איביצה דרגוטינוביץ', וגורן גברנצ'יץ'. ביחד הם הרכיבו מרכז הגנה שספג רק שער אחד בעשרה משחקים במסגרת משחקי קדם מונדיאל 2006. הוא החמיץ את משחקה הראשון של סרביה במונדיאל בשל כרטיס אדום שספג במשחקה האחרון של סרביה במוקדמות נגד בוסניה. ב-12 ביוני 2006 נפצע ברצועות הברך, והחמיץ גם את שאר משחקי הגביע העולמי.
חיים אישיים
ב-15 ביולי 2006 נישא לחברתו אנה איבנוביץ'. לזוג יש שני ילדים.
אריק הרביעי, מלך דנמרק
אריק הרביעי (בדנית: Erik IV; 1216 בערך – 10 באוגוסט 1250) היה מלך דנמרק מ-1241 ועד מותו. הוא היה בנם של ולדמר השני, מלך דנמרק ושל אשתו ברנגריה מפורטוגל ואחיהם של אבל וכריסטופר.
מלך
כעבור שנה מעלותו לכס המלוכה, התגלע הסכסוך הראשון שלו עם אחיו אבל ב-1242. הסכסוך נמשך שנתיים לפני שהאחים הסכימו על שביתת נשק ב-1244 ויחד טוו תוכניות למסע צלב משותף באסטוניה.
באותה עת התמודד אריק עם המסדרים הדתיים שעמדו על כך שהם פטורים ממיסים. אריק רצה שעל אדמות הכנסייה יוטל מס כמו כל הקרקעות. האפיפיור שיגר נונציו (שליח אפיפיורי) לתווך בין המלך לבין הבישופים והם התכנסו באודנסה ב-1245. הכנסייה יכלה לאיים בהכרזה על נידוי על כל מי שיפר את זכויותיה העתיקות של הכנסייה. היה זה אות אזהרה ברור לאריק שהכנסייה לא תוכל לסבול את התעקשותו המתמשכת להטיל מיסים על רכושה.
כשהוא רותח מזעם, הפנה אריק את זעמו כלפי נילס סטיגסן, בישוף רוסקילדה, שנמלט מדנמרק באותה שנה. אריק החרים את רכוש הבישופות של זילנד, כולל העיר קופנהגן שנבנתה אז, כפיצוי על הסכסוך שהיה לו עם אבל. למרות התערבותו של האפיפיור, אינוקנטיוס הרביעי, שתמך בהחזרתו של הבישוף ובהשבת רכוש הדיוקסיה, הסכסוך לא היה יכול להפתר. נילס סטיגסן מת ב-1249 במנזר קלירבו שבצרפת והרכוש המוחרם לא הוחזר לדיוקסיה אלא רק לאחר מותו של אריק ב-1250.
אריק נקם במהירות וכבש מחדש את העיר ריבה ואת עירו של אבל, סונדבורג. ב-1247 הוא כבש את טירת ארסקוב שבפין ולקח בשבי את כריסטופר ואת קנוט.
בתיווכה של אחותו של אריק, סופיה, הושגה שביתת נשק והשליטה על כל דנמרק הושארה בידיו של אריק.
ב-1249 מרדו איכרי סקונה נגד מס המחרשות. המלך השיב את הסדר על כנו עם עזרה מזילנד, אך הכנסייה, אבל והרוזנים הגרמנים בדרום יוטלנד חידשו את בריתם הקודמת כנגד אריק.
הרצח
אבל נשבע שלא היה לו יד ברצח. "לא היה לי כל רצון להחזיקו כאסיר, שלא לומר להרוג אותו", הייתה תשובתו. מעטים בדנמרק האמינו לאבל ותוך שנה וחצי הוא נהרג, או כפי שאמרו רבים, הוכה בידי האל על חלקו במותו של אריק הרביעי.
לויד בנקס
כריסטופר צ'ארלס לויד (אנגלית: Christopher Charles Lloyd; נולד ב-30 באפריל 1982) הידוע כלויד בנקס הוא ראפר אמריקאי, החבר בקבוצת ההיפ-הופ ג'י יוניט.
ביוגרפיה
בנקס נולד בבולטימור, מרילנד וגדל בשכנות ג'מייקה הדרומית בקווינס, ניו יורק. הוריו היו צעירים ולא נשואים. אמו הייתה פורטוקנית ואביו אפרו-אמריקאי. במשך תקופת ילדותו אביו היה בכלא ואימו עבדה ברוב שעות היממה והוא היה צריך לטפל באחיו הקטן. לויד בנקס גר קרוב ל-50 סנט וטוני יאיו והתחיל לכתוב שירי ראפ בגיל צעיר. הוא פרסם את שיריו בקלטות.
בספטמבר 2001 הוא נורה 2 פעמים בזמן קרב יריות שהתחולל בשכונתו. 50 סנט הקים את ג'י יוניט ביחד עם בנקס, טוני יאיו ויאנג באק. 50 סנט הקים את חברת התקליטורים ג'י יוניט שכללה את שלושת חבריו. חברת התקליטורים ג'י יוניט הוציאו את האלבום Beg For Mercy שמכר כ-4 מיליון עותקים ברחבי העולם ונחשב כהצלחה בינונית. באלבום השתתפו בנקס, 50 סנט ויאנג באק. לפני הקלטת הדיסק טוני יאיו נשלח לכלא בגלל החזקת נשק ללא רישיון, הוא השתחרר שנתיים אחר כך על תנאי.
רודי ויסנשטין
רוּדי וַיסנשטין (Rudi Weissenstein; 17 בפברואר 1910 – 20 באוקטובר 1992) היה צלם ישראלי. ידוע בעיקר בזכות התיעוד הנרחב שלו לחיי היומיום של העולים לארץ ישראל בשנות ה-30 של המאה ה-20. צילם את התצלומים היחידים של מעמד הכרזת העצמאות של מדינת ישראל ב-1948, והנציח באמצעות כרבע מיליון תשלילים את שנות הקמת המדינה, תמונות שהיו לאבני דרך בחברה הישראלית.
ביוגרפיה
כבר ב-1936 הספיק ויסנשטין לצלם תמונות של רחובות תל אביב ושכונותיה, הווי עירוני, המוזיאון הראשון, תעמולה לאומית, חיפוש נשק אצל ערבים בזמן ה"מאורעות", הלווייתו של מאיר דיזנגוף, שנפטר בספטמבר אותה שנה, אוניות עולים, הקונצרט הראשון של התזמורת הסימפונית הארץ ישראלית, סצינות רחוב ועוד. לצד צילום מגויס זה, רווי הלהט הציוני והרומנטי, אשר היה מסממניה של אותה תקופה ואפיין את מרבית עמיתיו למקצוע, ויסנשטין עסק גם בצילום מקצועי עבור ארכיטקטים ידועים כמו אברהם יסקי, אריה שרון ודב כרמי, תיעד טקסים רשמיים בהזמנת ההסתדרות ומוסדות אחרים, והפך לצלם הרשמי של התזמורת הפילהרמונית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשיך לנסוע בארץ, לצלם ולתעד את המפעל הציוני עבור מחלקות ההסברה של המוסדות הלאומיים והקרנות. עיקר מטרתו של צילום זה היה גיוס אנשים וכספים ליישוב הציוני המתפתח, כך שהנופך ההירואי ששלט בתצלומים אלה שירת היטב את מגמותיו של הממסד. עם זאת, תצלומים רבים שערך ויסנשטין לעצמו, גם בעת שצילם מטעם, לא נתפרסמו ותוייקו בארכיונו הפרטי.
ויסנשטין צילם רפוטרטג'ות שנועדו ללוות אירועים חדשותיים מהארץ, שהופצו בעיקר בקרב הקהילות היהודיות בחו"ל על ידי הסוכנות היהודית, קק"ל, קרן היסוד, ויצו וכו', ובאמצעות סוכנים בהולנד ובארצות הברית. הוא שוטט ברחבי הארץ וצילם בין היתר יישובים חדשים שעלו לקרקע (בין היתר, את ייסודה של חניתה ב-1938, אותה צילם בשלושה מועדים שונים שציינו את תהליכי העלייה לקרקע וההתיישבות), את העלייה החמישית, ה"מאורעות" בתל אביב, את התפתחות הבנייה בעיר ובארץ כולה (בעיקר בהזמנת חברת "רסקו", שפעלה בתחילתה במסגרת הסוכנות היהודית ונהפכה בהמשך לחברת בנייה פרטית).
בשנת 1940 הקים בכיכר מוגרבי בתל אביב, ביחד עם שלושה שותפים, את חנות הצילום הנודעת "המצלמה", שלימים שונתה שמה ל"צלמניה פרי-אור". במהלך השנים פרשו השותפים, והחנות נותרה בבעלות הזוג ויסנשטין. ב"צלמניה" הצטלמו רבים מראשי היישוב וראשי המדינה. בנוסף, הרבה לצלם את נופי ארץ ישראל.
מדיניות הצנע שהונהגה בישראל בשנותיה הראשונות של המדינה עקב העלייה ההמונית וגידולה המהיר של האוכלוסייה, צמצמה את רמת הצריכה לטובת יעדים לאומיים חיוניים. תקופה זו תועדה בעין מצלמתו של ויסנשטין: החל בתצלום נאומו של דב יוסף - שר האספקה והקיצוב - שנערך בבית "דבר" וכלה בשביתת עובדי הפלדה.
ויסנשטין צילם את קונצרט הפתיחה של "התזמורת הסימפונית הארץ ישראלית" (לימים התזמורת הפילהרמונית הישראלית), בניצוחו של ארתורו טוסקניני, ותצלומיו פורסמו ברחבי תבל. בעקבות זאת הפך לצלם הקבוע של התזמורת. כמו כן מונה לצלם הרשמי של האו"ם בארץ ישראל. בנוסף, צילם את התצלום המפורסם של טקס הכרזת העצמאות בשנת 1948. לשאלה מדוע לא צילם את הקהל שר את "התקוה" ענה "באותו רגע לא הייתי צלם, עמדתי דום ושרתי ובכיתי עם כולם ביום המרגש של חיי". בעת עיצוב השטר של עשר לירות ישראליות נבחר פורטרט עצמי של ויסנשטין כמודל לגרפיקאי שעיצב את השטר.
בעבודתו, ויסנשטין השתמש בסוגים שונים של מצלמות שתאמו את מושא תצלומיו. הוא עבד עם ה"רוליפלקס", עם מצלמות "פלאובל מקינה" ו"פרימה פלקס" שסרטי הצילום שלהם היו גדולים ובעלי רגישות נמוכה, לשקופיות השתמש במצלמת "לייקה", וצילומים פנורמיים צילם במצלמת "לינהוף". צילומים מקצועיים אחרים עשה במצלמת עץ עם לוחות זכוכית אותם הכין בעצמו.
ב-1953 השתתף בתפקיד קטן בסרט דני ועליזה של ברוך דינר ואף צילם תמונות סטילס של הסרט.
חנות הצילום של ויסנשטין, "הצלמניה", סיפקה תצלומי פורטרטים לכל דורש, ואביזרי צילום שונים לחובבים. לאחר מותו המשיכה אלמנתו מרים בניהול החנות אשר פועלת עד היום ומשמשת כארכיון של עבודותיו.
ויסנשטין נפטר בשנת 1992. הוא היה נשוי למרים ארנשטיין, אותה פגש בתל אביב זמן קצר לאחר עלייתו ארצה, ואב לשלושה.
יחסי אזרבייג'ן–סן מרינו
יחסי אזרבייג'ן–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה של אזרבייג'ן לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו. שתי המדינות כוננו את יחסיהן ב-19 באפריל 2002.
יחסים כלכליים
בשנת 2015 ייצאה סן מרינו לאזרבייג'ן סחורה בסך 190 אלף דולרים, הסחורה כללה בעיקר מוצרי מזון, מוצרי קוסמטיקה ואביזרי נוי מעץ. בשנת 2012 ייצאה אזרבייג'ן לסן מרינו ירקות. מאז לא ייצאה אזרבייג'ן שום סחורה לסן מרינו.
הערת אזהרה
במסגרת דיני המקרקעין "הערת אזהרה", היא רישום במרשם המקרקעין בדבר התחייבות בכתב, של בעל המקרקעין או בעל הזכות במקרקעין, לעשות במקרקעין מסוימים עסקה או להימנע מלעשות בהם עסקה.
לרישום הערת אזהרה שתי מטרות: חרף תכליות אלה, רישום הערת אזהרה מוגבל באמצעות הגדרת החוק את המושג "עסקה במקרקעין" (ראו לעיל), ובה מפורטת רשימה סגורה של זכויות במקרקעין. אי לכך, רק התחייבות לעשות או להימנע מלעשות עסקה בזכויות אלה מקנה זכות לרשום הערת אזהרה, וזכות דיירות מוגנת אינה מאפשרת רישום שכזה. הרציונל שניתן בפסיקה לכך הוא שזכות זו אינה תלויה ברצון המקנה, אלא "נכפית" עליו. השלכה נוספת היא שלא ניתן לרשום הערת אזהרה על זכויות בנייה, מכיוון שאף זכויות אלה אינן "זכות במקרקעין".
הגדרות בחוק
להלן הגדרת המונח בחוק (חוק המקרקעין):
האם הערת אזהרה היא זכות חוזית או קניינית
שאלת מהות הזכות אותה מייצגת הערת אזהרה, היא סוגיה מרכזית בהגדרת המונח, שכן שאלה זו יכולה לקבוע עדיפות של הזכות על זכויות מסוגים אחרים ולהפך. להלן מספר גישות לפירוש של הערת אזהרה: יובהר כי אף על-פי הגישה לפיה מדובר בזכות קניינית, רישום הערת אזהרה אינו ממלא אחר תנאי ה"רישום" ואינו מעניק לעסקת המקרקעין עצמה תוקף קנייני.
השלכות הנובעות מכך שהערת אזהרה אינה מוגדרת כ"עסקה"
כאמור לעיל, הערת אזהרה אינה נחשבת "עסקה במקרקעין". אשר על כן, ניתן לרשום הערות אזהרה סותרות, הואיל ואין מדובר בעסקאות סותרות. כמו כן, אפשר לרשום הערת אזהרה גם על מקרקעין שנרשם בהם עיקול.
הערת אזהרה בעסקת קומנבינציה
במסגרת עסקאות נדלניות שבהן קבלן משלם לבעל הקרקע באמצעות יחידות דיור שייבנו עם תום הפרויקט ("עסקאות קומבינציה"), הרי שלא נחתם הסכם ישיר בין בעל המקרקעין לבין רוכשי הדירות. קבלנים נוהגים אפוא לרשום הערות אזהרה לטובת הרוכשים, כדי להבטיח את זכויותיהם. ואולם, במקרה של פקיעת החוזה בין הקבלן לבעל הקרקע, עלתה לא פעם שאלת מעמדה של הערת האזהרה.
בית המשפט קבע מצד אחד כי בעל הקרקע אינו רשאי למחוק הערות אזהרה שנרשמו לטובת רוכשי הדירות גם לאחר שבוטל החוזה שלו מול הקבלן, אך מנגד, נקבע כי אם בחוזה המקורי מול הקבלן הדבר ייכתב באופן מפורש - הרי שבעל הקרקע יוכל לעשות כן. כך, למשל, אם בחוזה מצוין במפורש כי היקפה של הערת האזהרה מוגבל בתוקף ההסכם בין הקבלן לבעל הקרקע, הרי שבעל הקרקע יוכל, במקרה של ביטול החוזה, למחוק את הערות האזהרה לטובת רוכשי הדירות.
יואב עומר
יואב עומר (נולד בשנת 1998) הוא גולש רוח ישראלי על גלשן מדגם "ניל פרייד", הוא אלוף ישראל וסגן אלוף אירופה (סופוט 2018).
ביוגרפיה וקריירה
עומר גדל בזכרון יעקב ובגיל 8 החל להתאמן בגלישת רוח בהפועל שדות-ים. בגיל 12 הוא כבר החל לצאת לתחרויות בחו"ל. עומר התחרה כנציג ישראל באולימפיאדת הנוער נאנג'ינג בשנת 2014. הפריצה הגדולה התרחשה ברגע שעבר מדגם הגלשן של הצעירים, BIC, לדגם האולימפי של הבוגרים ניל פרייד RS:X. בשנתו הראשונה על הניל פרייד עומר זכה באליפות אירופה עד גיל 17 וזכה במדליית כסף באליפות העולם באותה קטגוריית גיל. בשנת 2015, הוא זכה באליפות העולם לנוער (עד גיל 19) ובמדליית כסף באליפות אירופה לנוער.
בשנת 2016, זכה פעמיים בתואר אלוף העולם לנוער כאשר זכה באליפות העולם של ניל פרייד RS:X שנערכה בלימסול שבקפריסין וכחודש לאחר מכן זכה באליפות העולם של איגוד השיט הבינלאומי בתחרות אשר נערכה באוקלנד, ניו זילנד כאשר בשתי האליפויות הבטיח את זכייתו עוד לפני שיוט המדליות. עוד באותה השנה הוא התחרה לראשונה באליפות אירופה לבוגרים וסיים במקום ה-29. כמו כן הוא סיים במקום ה-50 בבכורה שלו באליפות העולם לבוגרים שנערכה באילת.
בשנת 2017, הוא הוכתר כאלוף ישראל לבוגרים בגלשני RSX לאחר שניצח באליפות ישראל שנערכה במכמורת. במאי 2018 עומר זכה בגביע הרצליה בגלישה בגלשן RSX 9.5.
באליפות אירופה בשנת 2018 שנערכה בסופוט, זכה עומר במדליית כסף, אחרי מתאה קמבוני מאיטליה ולפני שחר צוברי. הוא הגיע לשיוט המדליות כשהוא מדורג במקום שני וסיים את השיוט במקום רביעי, מיקום שהשאיר אותו במקום השני הכללי.
בדצמבר 2019 הוכתר כאלוף ישראל בגלישה, לאחר הובלה בכל שלושת ימי התחרות בגלשן רוח אולימפי.
בר מצווה
בר מצווה בתרגום מארמית הוא בן מצווה והוא כינוי ליום ההולדת ה-13 של נער יהודי, משום שמגיל זה על פי המסורת היהודית הנער מחויב בעשיית מצוות בזכות עצמו, ולא בשם הוריו שהיו אחראיים לכך לפני כן. בשל כך באירוע בר מצווה לפי ההלכה אומר האב של הנער "ברוך שפטרני מעונשו של זה".
נער מגיע לגיל מצוות בגיל 13, בשונה מנערה שמגיעה לגיל מצוות כבר בגיל 12.
מקור הדין
במקרא אין מקור לכך שנער בגיל 13 מתחייב במצוות. דווקא גיל 20 נקוב כגיל קובע לעניינים שיש בהם משום ביטוי להשתייכות לעדה ולקבלת אחריות ותפקידים ציבוריים. 20 הוא הגיל להימנות על פקודי העדה, על היוצאים לצבא ועל המצווים לתת את מחצית השקל לכפר על נפשותיהם (שמות, ל', י"ב-ט"ז; במדבר, ל', א'-ג'). כמו גם לעבודת המקדש, לנצח על המלאכה, נכנסים הלוויים מבן 20 שנה ומעלה (דברי הימים א', כ"ג, כ"ד-כ"ז; עזרא, ג', ח'). וכן לעניין תשלומי ערכין למקדש (ויקרא, כ"ז, א'-ח') יצאו בני 20 ומעלה מכלל קטנים.
גיל שלוש-עשרה כגיל מצווה
גיל 13 כגיל מצווה נקבע לפי כמה ראשונים בטענה שמקורו ממסורת או מהלכה למשה מסיני.
ככלל על פי ההלכה לא די בגיל 13 לחיוב מצוות אלא יש להמתין לכלל בגרות גופנית (ב' שערות ערווה) לאחר גיל 13, כך כתב הרמב"ם לגבי חיוב התענית ביום הכיפורים: "בת שתים עשרה שנה ויום אחד ובן שלש עשרה שנה ויום אחד שהביאו שתי שערות הרי הן כגדולים לכל המצות ומשלימין מן התורה". אולם כבר בתלמוד יש הסבור כי מן הסתם בגיל 13 הגיע לכלל בגרות גופנית (חזקה דרבא), כדבריו פסק ברמ"א. לפיכך נער שהגיע לגיל 13 שנה ויום אחד על אף שאין ידוע אם הגיע לכלל בגרות גופנית מצטרף למניין, מכיוון שהוא כבר בחזקת "איש". יש הסוברים כי במצוות מן התורה, על אף שהוא חייב לקיימן אין הוא מוציא אחרים ידי חובה, עד שהוברר בוודאות שהביא שתי שערות (כגון כי יש לו חתימת זקן), משום שמדאורייתא לא סומכים על חזקה זו.
לפני גיל 13 נחשב הנער כקטן שפטור מן המצוות, אולם מגיל חינוך (כיום דעת הרבנים גיל 6–7) חיוב המצוות שלו הוטל על הוריו מדין חינוך מדברי חכמים.
היסטוריה
עד לתקופת הראשונים הוכנסו ילדים וילדות יהודים לעול המצוות בהדרגה, בהתאם ליכולתם הגופנית וההכרתית לקיימן. אפילו הנחת תפילין נחשבה למצווה המתאימה לילדים קטנים, ובתנאי שהם מסוגלים לשמור עליהם כראוי. ניתן למצוא בספרות ההלכתית מקורות רעיוניים והלכתיים כאחת המאזכרים את הגילאים שתים-עשרה ושלוש-עשרה. עם זאת, בימי בית שני ובימי חז"ל לא נלוותה לגיל המצוות חגיגה טקסית.
המנהג לציין את גיל שלוש-עשרה בעלייה לתורה בבית-הכנסת, נקבע ככל הנראה במאה השמינית לספירה בבבל בתקופת הגאונים. לאירופה הוא הגיע במאה ה-11. במאה ה-13, בעיר וורמייזא שבגרמניה, נזכרת לראשונה קיומה של חגיגה לציון הגיעו של בן לגיל מצוות. חגיגה זו התבטאה ב"מלבושים חדשים" ובסעודה חגיגית בשבת.
בשלהי ימי הביניים התפשט מנהג הסעודה והתמסד, תחילה בקהילות אשכנז ומאוחר יותר גם באיטליה ובארצות המזרח. מהמאה ה-16 בפולין השתמר בכתבי הרב שלמה לוריא, תיאור אירוע בר-מצווה מלווה בחגיגה, בסעודת מצווה רשמית ובדרשה, בנוסף לעלייה לתורה.
במרוצת הדורות אימצו לעצמן קהילות רבות דרכים ומנהגים משלהן, לחגוג את בר-המצווה:
טקס בר המצווה
טקס בר המצווה נחלק לשלשה:
בקהילות רבות נהוג לקיים (מלבד הנחת התפילין) רק את העלייה לתורה בשבת, אך ישנן קהילות לא מעטות המקיימות את שתיהן. בקהילות בודדות לא נהוג לעלות לתורה בשבת.
הנחת התפילין
החלק הראשון של הטקס כולל הנחת תפילין, והוא נעשה ביום חול, זמן מה לפני בר המצווה (תלוי בעדה, ובחלק מהקהילות רק בבוקר שאחרי שהנער בן 13). במסגרת טקס זה מניח הנער את התפילין. הוא מחויב להניחן מדין תורה החל מיום ההולדת שלו של גיל 13 והלאה, ומתחיל לפני כדי להתרגל בהלכות תפילין כגון שאסור להחזיקן ברצועותיהן. ישנן קהילות שאינן מציינות את הנחת התפילין בתור טקס.
על-פי נתוני הקרן למורשת הכותל המערבי, נערכים ברחבת הכותל המערבי כ-5,000 טקסי הנחת תפילין ועלייה לתורה בשנה.
עלייה לתורה באמצע השבוע
אחר יום הולדתו באחד הימים בהם קוראים בתורה (שני וחמישי, חגים תעניות וכדומה) הנער עולה לתורה, וקורא בתורה את ה'עלייה' שלו או את כל הקריאה. ישנן קהילות שבהן אין כלל את הטקס הזה.
עלייה לתורה בשבת
בשבת הנער עולה לתורה, וקורא את הקטע אליו הוא עלה, או את כל הקריאה. בקהילות האשכנזים ובחלק קטן מקהילות הספרדים (יהודי מרוקו ועיראק למשל) נהוג שהנער עולה בעלית המפטיר וקורא גם את ההפטרה. ברם ברוב קהילות הספרדים לא נהוג מנהג זה.
בהרבה קהילות נהוג שלאחר שסיים הנער את הקריאה בתורה זורקים עליו סוכריות, בעיקר מעזרת הנשים.
ברכת ברוך שפטרני מעונשו של זה
ברוב הקהילות נהוג שלאחר שעלה הנער לתורה, האב מברך ברכה מיוחדת, "ברוך שפטרני מעונשו של זה", על כך שנפטר מעתה ואילך מאחריות מעשיו של הבן ומהחיוב לחנכו למצוות, ומעתה אחריות הבן על עצמו.
דרשה
בקהילות רבות נהוג שחתן בר מצווה נושא דרשה (מכונה ״פשעטל״ בהרבה קהילות), לאחר שעלה לתורה או במסיבה הנערכת לכבוד הגיעו למצוות. הכנת הדרשה היא חלק מההכנות לטקס בר המצווה. בקהילות חרדיות נהוג שמיד עם תחילת הדרשה פותח הקהל בשירה רמה, ולא נותן לחתן בר המצווה לסיים את דרשתו. המניע לכך הוא שלא לבייש את מי שאינו מסוגל להשמיע דרשה כהלכתה, בחלק מהמקהילות נוהגים לשיר שלוש פעמים בהפסקות ורק אז הנער ״מוותר״ ומפסיק את הדרשה.
זמן בר המצווה
לפי מרבית הפוסקים זמן בר המצווה הוא מיד בליל יום ההולדת ה-13.
המהר"י ברונא, ה"עפר יעקב" והתוספות יום טוב אומרים שזמן בר המצווה הוא יום לאחר יום ההולדת, וזאת על פי דיוק דברי המשנה "בן שלוש עשרה ויום אחד". לדעתם הזמן הראוי לבר מצווה הוא בשעת הלידה ביום ההולדת, ומכיוון שלא תמיד יודעים את שעת הלידה, קבעו חכמים שזמן בר המצווה הוא למחרת. היו שחששו לשיטה זו לחומרא.
לשיטת הסוברים שבר המצווה הוא ביום ההולדת, המשנה "בן שלוש עשרה ויום אחד" אינה סותרת, מכיוון שביום ההולדת נכנסים כבר לשנה הבאה, כשם שתינוק הנולד הוא בגיל אפס ויום אחד.
דעות אחרות אומרות שזמן בר המצווה הוא בשעת הלידה ביום ההולדת. לפי שיטה זו, ייתכן שנער בר מצווה יצטרך לאחר את זמן עשיית מצוות לרגע בר המצווה, כמו למשל קריאת שמע.
בר המצווה בחברה החילונית
טקס בר-המצווה במתכונתו היהודית-מסורתית, השתמר כמעט ללא שינויים, גם במסורת הציונית שהתפתחה במדינת ישראל. הוא נועד לשמור ולחזק את הזהות היהודית של המשפחה ולהטמיע את ערכיה התרבותיים והאידאולוגיים של הלאומיות היהודית בלב המתבגרים בישראל.
ביישובי ההתיישבות העובדת הייתה נהוגה שנת בר-מצווה ובת-מצווה ייחודית, בה יוחדה כיתה ז' כולה לכניסתם של הילדים לגיל מצוות. בין השאר, הוטלו על הילדים שלוש-עשרה משימות, כמספר שנותיהם (בקיבוצים, גם הבנות חגגו בגיל שלוש-עשרה), ובמסגרתן נדרשו להוכיח את אחריותם כבוגרים. חלק מן המשימות היו כרוכות בלימוד, מחקר והתנדבות הרלוונטיות גם בעיר וחלק הותאמו לחיי הקיבוץ. כך, לדוגמה, הקיבוצניקים הצעירים עבדו בשעות היום במשק המבוגרים (ברפת, בדיר או בפלחה), נשלחו למשימות בעיר הגדולה (בדואר, במרכז המסחרי או בבנק) ובלילות יצאו לשמירה.
רוב החילונים והמסורתיים נוטים לשמר את המרכיב היהודי של הטקס - הנחת תפילין, עלייה לתורה, וקריאת המפטיר וההפטרה בבתי כנסת אורתודוקסים. חלק מן החילונים שלא מרגישים בנוח עם מנהגי הדת האורתודוקסית בוחרים לחגוג בבתי-כנסת רפורמיים או קונסרבטיביים. יש שמוותרים לחלוטין על הטקס בבית-הכנסת ומסתפקים בציון האירוע במסיבה בחוג המשפחה.
בחלק מן המשפחות נהוג להזמין קרובים וחברים לסעודת מצווה לאחר הטקס בבית-הכנסת. יש המגוונים את הארוחה בתוכנית אמנותית, הכוללת ברכות של בני-משפחה וחברים, הרצאה קצרה, שירים וכיוצא באלה. יש משפחות הנוהגות לערוך את סעודת המצווה בביתן. אחרות מקיימות את הסעודה בבית הכנסת. יש משפחות המקיימות את סעודת המצווה באולם אירועים.
הנרי בלמון
הנרי לואיס בלמון (3 בספטמבר 1921 - 29 בספטמבר 2009) היה פוליטיקאי אמריקני. כיהן כמושל אוקלהומה ונציגה בסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה
בלמון נולד וגדל באוקלהומה, בה סיים לימודי תואר ראשון בחקלאות. במלחמת העולם השנייה היה קצין זוטר בצי ארצות הברית (1942–1946) ושירת באוקיינוס השקט. בין המבצעים בהם השתתף לקח חלק גם בגיחת הצי לאיוו ג'ימה ובעבור שירותו הצבאי הוענקו לו אות לגיון ההצטיינות וכוכב הכסף. בשובו לאוקלהומה עסק בחקלאות והחל לקחת חלק בחיים הפוליטיים. בשנים 1946–1948 היה חבר בית הנבחרים של אוקלהומה.
בשנת 1960 נבחר בלמון לראש המפלגה הרפובליקנית באוקלהומה ובשנת 1962 התמודד מטעמה בהצלחה למשרת מושל אוקלהומה. בעת בחירתו היה בלמון המושל הראשון במדינה להיבחר כנציג המפלגה הרפובליקנית. הוא כיהן כהונה יחידה בתפקיד, בכפוף לחוק, ובמהלך תקופת כהונתו היה גם יו"ר Interstate Oil Company ובשנת 1963 נבחר להנהלת איגוד המושלים הלאומי. בשנת 1967 הסתיימה כהונתו ובלמון הציג מועמדותו לשמש נציג אוקלהומה בסנאט של ארצות הברית.
כסנאטור כיהן שתי כהונות, בין השנים 1969–1981, ובמהלכן היה חבר מייסד ויו"ר עמית של הוועדה לפיקוח על התקציב. בתום כהונתו השנייה בחר שלא להתמודד לתפקיד בשלישית.
בשנת 1983 התמנה למנכ"ל המשרד לשירותים חברתיים של מדינת אוקלהומה.
בשנת 1986, לאחר שינוי מגבלות החוק בנוגע לכהונת המושל, נענה לבקשת המפלגה הרפובליקנית והתמודד בשנית למשרת המושל. בכהונתו השנייה בתפקיד, בין השנים 1987–1991, הוא עמד בראשות ה-Southern States Energy. בתום כהונתו פרש מן החיים הפוליטיים.
לאחר פרישתו חזר למשקו החקלאי בעיר בילינגס, פעל בעסקים חקלאיים והיה מרצה באוניברסיטת אוקלהומה סיטי, אוניברסיטת סנטרל סטייט, אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה ואוניברסיטת אוקלהומה. בשנותיו האחרונות סבל ממחלת פרקינסון ובשנת 2009 נפטר.
ג'ון ויליאמסון
ג'ון לי ויליאמסון (באנגלית: John Lee Williamson; 10 בנובמבר 1951 – 30 בנובמבר 1996) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגות ה-ABA וה-NBA בין השנים 1973–1980. לאורך הקריירה זכה בשתי אליפויות ה-ABA כשחקן ניו יורק נטס, וממוצעיו הכוללים בשתי הליגות הם 17.5 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק.
בעת פרישתו הוביל את שחקני מועדון ניו יורק/ניו ג'רזי נטס בסך נקודות בקריירה, עם 7,202 נקודות. בדצמבר 1990 הופרשה גופייתו, עם המספר "23", על ידי הנטס.
קריירת תיכונים ומכללות
ויליאמסון נולד וגדל בעיר ניו הייבן שבקונטיקט. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של "תיכון וילבור קרוס" המקומי, זכה עמה באליפות תיכונים של קונטיקט, ובעונה השלישית (1969) הפסיד במשחק הגמר. בעונתו האחרונה הוביל את כל שחקני התיכונים בארצות הברית עם ממוצע של 38.8 נקודות למשחק, אך קבוצתו הודחה במשחק חצי גמר אליפות התיכונים של קונטיקט.
בשנים 1971–1973 למד באוניברסיטת המדינה של נין מקסיקו, ובשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל שלה קלע כ-27.2 נקודות בממוצע למשחק.
קריירת משחק
בדראפט ה-NBA 1973 נלקח ויליאמסון על ידי אטלנטה הוקס בבחירה ה-96, אך משלא זכה למקום בסגל הקבוצה חתם על חוזה בניו יורק נטס מליגת ה-ABA. בעונתו הראשונה עם הנטס קלע 14.5 נקודות בממוצע למשחק (רביעי בקבוצה), וסייע לה לזכות באליפות ה-ABA לאחר שגברה על יוטה סטארס בסדרת הגמר (4–1). בעונה העוקבת הודחה ניו יורק כבר בשלב חצי גמר המזרח, ובעונת 1975/1976 גברה על דנוור נאגטס בסדרת הגמר (4–2) בדרך לזכייתה השנייה באליפות ה-ABA. במשחק השישי של הסדרה קלע ויליאמסון 28 נקודות, כולל 16 ברבע האחרון, והוביל את הנטס לניצחון במשחק ובסדרה לאחר שכבר פיגרה ב-22 נקודות. לאורך סדרת הגמר היה ויליאמסון הקלעי השני של קבוצתו, אחרי כוכב הקבוצה ג'וליוס ארווינג, עם ממוצע של 22.5 נקודות למשחק.
לקראת עונת עברה ניו יורק לשחק בליגת ה-NBA, ובמהלכה העבירה את ויליאמסון בטרייד לאינדיאנה פייסרס. לאחר כשנה אחת באינדיאנה, במדיה קלע 19.8 נקודות בממוצע למשחק, נשלח בחזרה לנטס, אשר בינתיים עברו לניו ג'רזי ושינו את שמם ל"ניו ג'רזי נטס". עד לסיום אותה עונה קלע 29.5 נקודות בממוצע למשחק, כולל שיא קריירה של 50 נקודות במשחק מול הפייסרס. בעונת המשיך להציג יכולת גבוהה עם ממוצע של 22.2 נקודות למשחק, אך קבוצתו שוב סיימה עם מאזן שלילי.
במהלך עונת הועבר לוושינגטון בולטס, ממנה שוחרר בדצמבר 1980 לאחר 39 משחקים בלבד. בשנת 1982 שיחק עבור קבוצת "לאס וגאס סילברס" מליגת ה-CBA, בטרם פרש ממשחק.
מותו
ב-30 בנובמבר 1996 נפטר ויליאמסון, בגיל 45, בשל אי-ספיקת כליות.
נציבות קבילות הציבור לחוק ביטוח בריאות ממלכתי
נציבות קבילות הציבור לחוק ביטוח בריאות ממלכתי היא יחידה הפועלת במסגרת משרד הבריאות, ותפקידה לברר תלונות של הציבור על קופות חולים ונותני שירותים מטעמן, בהתאם לחוק ביטוח בריאות ממלכתי. הנציבות הוקמה בשנת 1995, בהתאם לפרק ט' בחוק ביטוח בריאות ממלכתי.
בראש הנציבות עומד נציב קבילות הציבור לחוק ביטוח בריאות ממלכתי. ראשונה מילאה תפקיד זה ד"ר קרני רובין, פסיכיאטרית בהכשרתה. בשנת 2007 החליפה אותה אתי סממה, שעמדה קודם לכן בראש תחום מעקב ומידע באגף למיון טכנולוגיות רפואיות במשרד הבריאות. החל משנת 2015, עמדה בראש הנציבות הנציבה ד"ר אסתר בן חיים, עורכת דין בהכשרתה. בשנת 2018 היא עברה לנהל את נציבות תלונות הציבור במשרד מבקר המדינה, ומשנת 2019 עומדת בראש הנציבות עו"ד נילי חיון דיקמן.
כל מבוטח שסבור שזכויותיו לפי החוק הופרו, זכאי לפנות בתלונה אל נציבות הקבילות, וזו, לאחר שהיא מקבלת את עמדת הקופה, פוסקת האם הקבילה מוצדקת אם לאו. חשיבותה של הנציבות גברה בעקבות תיקון לחוק ב-2007, בו נקבע שבמקרה שבו מסרבת קופת חולים לפעול על פי הוראת הנציבה ולממן טיפול, רשאי המבוטח לשלם בעצמו את הטיפול ולקבל החזר ישירות ממשרד הבריאות.
במסגרת תפקידה מתחה נציבת הקבילות אתי סממה בהזדמנויות אחדות ביקורת על קופות-החולים לגבי הדרך שבה הן מיישמות את הוראות החוק. כך למשל, באוקטובר 2007 תקפה את נוהלי שירותי בריאות כללית בנושא הסעת חולי דיאליזה לטיפולים רפואיים. ביוני 2008 קבעה סממה כי קופת חולים מאוחדת מונעת בניגוד לחוק תרופות שנועדו למנוע זיהומים הנגרמים מכימותרפיה, מעשרות ממבוטחיה שחולים בסרטן, אף שהן כלולות בסל הבריאות, ותוך סיכון חיי מבוטחים. סממה הוסיפה כי גם במקרים שבהם הקופה מאשרת את התרופה, היא עושה זאת לאחר הכבדה ממשית על מבוטחיה.
החל משנת 2016 החלה הנציבות החלה לקיים כנסי הסברה שנתיים, הסוקרים את אופי והיקף הטיפול בקבילות שטופלו על ידי הנציבות במהלך השנה שחלפה, וזאת בהתאם לדו"ח השנתי המתפרסם על פעילות הנציבות. הכנס האחרון התקיים ב-29 בנובמבר 2016 במתחם "נא לגעת" בנמל יפו.
סם וורנר
סמואל לואיס "סם" וורנר (באנגלית: Samuel Louis "Sam" Warner; 10 באוגוסט 1887 – 5 באוקטובר 1927) היה מפיק יהודי-אמריקאי יליד פולין, והיה אחד ממקימי אולפני האחים וורנר ולימים כיהן כמנכ"ל התאגיד.
ביוגרפיה
שמואל ווֹנְסָל (Szmuel Wonsal) נולד בפולין בעיירה קראסנושיילץ (אז חלק מהאימפריה הרוסית). הוא היה אחד מבין 11 הילדים של זוג היהודים בנימין, יצרן נעליים, ופרל-לאה (לבית איכלבאום). נודע אחר-כך כ"סם". התעניינותו בסרטים החלה לאחר שראה את הסרט "הגניבה הגדולה ברכבת" של תומאס אדיסון כשעבד בפארק השעשועים סידאר בסאנדאסקי, אוהיו.
וורנר ידוע בזכות הבאת הסאונד לסרטיהם של האחים, ובכך התחיל את עידן הסרטים עם הקול (הראינוע הפך לקולנוע). מטרה זו אומנם הושגה, אבל בדרכה הסתכסך רבות עם אחיו הארי וזמן קצר לפני הקרנת הסרט הראשון עם סאונד, חלה והזניח את בריאותו עד שנפטר. וורנר לא זכה להגיע לבכורת הסרט זמר הג'אז בניו יורק או לראות את ההשפעה הענקית שהביאה המצאתו.
כיום, קבורה גופתו של סם וורנר בבית הקברות "בית שלום" במזרח לוס אנג'לס, קליפורניה בסמוך לקברי כמה מאחיו. לסם וורנר "כוכב" בשדרת הכוכבים בהוליווד.
ליל האימה (סרט, 2011)
ליל האימה (באנגלית: Fright Night) הוא סרט אימה קומי אמריקאי משנת 2011 המבוים על ידי קרייג גילספי. זהו רימייק לסרטו של טום הולנד באותו שם משנת 1985. הסרט עוקב אחר נער תיכוניסט בשם צ'רלי ברוסטר העובר לגור בפרבר בנבדה ,שם, הוא מגלה ששכנו החדש ג'רי דנדריג' הוא בעצם ערפד, ולכן הוא יוצא למלחמה נגדו לפני שיגרום עוד נזק. בסרט מככבים אנטון ילצ'ין, קולין פארל, כריס מינץ-פלאס, דייוויד טננט, אימוג'ן פוטס, טוני קולט ודייב פרנקו.
הסרט יצא לאקרנים ב-19 באוגוסט ,2011 בתלת מימד וב-2D בידי Touchstone Pictures בעוד הסרט נמצא תחת ההפקה של דרימוורקס ו-Reliance Entertaiment. עם יציאתו לאקרנים, הסרט קיבל ביקורות משבחות מאוד מצד מבקרי קולנוע ששיבחו בעיקר את המתח, ההומור, הופעות השחקנים בעיקרון את הופעתו וצורת משחקו של פארל, העלילה וכמובן האפקטים ואת הפסקול מאת ראמין דג'וואדי בסרט. למרות קבלת תגובה ביקורתית חיובית לא רק מצד מבקרים אלא גם מצד חובבי קולנוע, הסרט היה כישלון קופתי צורב כשגרף אחריו 41 מיליון דולר לעומת תקציב הפקה של 30 מיליון דולר בלבד.
עלילה
צ'רלי ברוסטר הוא נער החי בפרבר של לאס וגאס, נבדה, המגלה כי שכן חדש עבר לגור בשכנות אליו. חברו לשעבר של צ'רלי, אד "רשע" לי, מודיע לו כי רבים מחבריהם ללימודים נעלמו. כאשר צ'רלי חוזר הביתה אחרי בית הספר, אמו מציגה אותו בפני ג'רי דנדריג', השכן החדש שלהם. צ'רלי מתחיל להימאס מאוד אחרי שהוא טוען כי ג'רי הוא ערפד. בדרכו הביתה, אד מתעמת מול ג'רי, אשר נושך אותו. למחרת, צ'רלי מבין כי אד חסר ומחליט לחקור.
כשג'רי מתחיל לתקוף יותר אנשים ברחבי השכונה, צ'רלי מתגנב לביתו של ג'רי ומגלה שהוא שומר על קורבנותיו בחדרים סודיים. צ'רלי הולך לקוסם פיטר וינסנט, שאמור להיות מומחה לערפדים. פיטר לא לוקח אותו ברצינות, ומסלק אותו.
ג'רי מגיע לבית של צ'רלי ומעלה אותו באש. צ'רלי, אמו, וחברתו, איימי פיטרסון, נמלטים למדבר במיניוואן שלהם. ג'רי משיג אותם, אבל הוא נפצע על ידי אמו של צ'רלי (עם יתד של שלט נדל"ן).
אמו של צ'רלי מתאשפזת בבית החולים, שם צ'רלי נקרא על ידי פיטר. בהגיעם לפנטהאוז של פיטר, ג'רי ואד, שעכשיו הוא ערפד, תוקפים אותם. צ'רלי הורג את אד ואז רץ עם איימי למועדון, שם הם מופרדים בקהל, ואיימי ננשכת ונלקחת על ידי ג'רי.
הם מובלים למרתף של ג'רי, שם הם מותקפים על ידי קורבנותיו הרבים של ג'רי, שעכשיו הם ערפדים, כולל איימי. צ'רלי, לאחר שהלביש על עצמו חליפה דוחה אש, מצית את עצמו באש כדי לשרוף ולבלבל את ג'רי בזמן שהוא מנסה לשפד אותו. פיטר מסייע לו על ידי ירי חור ברצפה מעל לאפשר אור השמש השורפת את ג'רי. צ'רלי במהירות דוקר את ג'רי בלב והורג אותו באופן מיידי ומחזיר את קורבנותיו לצורה האנושית שלהם. לאחר מכן, אמו של צ'רלי מתאוששת בבית החולים והולכת לקנות בית חדש כשצ'רלי ואיימי שוכבים בפנטהאוז של פיטר.
פיתוח
ב-12 ביולי ,2007 ,דרימוורקס הכריזו כי הם רכשו את זכויות הסרט "ליל האימה" וכי הם מתכוונים לעשות רימייק עבור הסרט משנת 85'. לאחר מכן, הפרויקט הפסיק לעבוד רק עד 2009. ב-2 ביוני ,2009 ,קרייג גילספי אושר כבמאי הסרט, בעוד מייקל דה לוקה צורף לסרט ב-10 ביוני של אותה השנה לצד המפיקה אליסון ר. רוזנצוויג. את התסריט כתב מרטי נוקסון.
פוסט-פרודקשן
הליהוק לסרט החל ב-19 בדצמבר ,2009; אנטון ילצ'ין לוהק לתפקידו של צ'רלי ברוסטר, בעוד קולין פארל לוהק לגלם את דמותו של ג'רי דנדריג'. ב-20 בדצמבר ,2009 ,לוהק כריס מינץ-פלאסה לגלם את אד לי ואז דייוויד טננט הצטרף לצוות השחקנים של הסרט כפיטר וינסנט. ב-22 בדצמבר ,2009 ,טוני קולט לוהקה לתפקידה של ג'יין ברוסטר ואז אימוגן פוטס צורפה בתור איימי פיטרסון. דייב פרנקו הצטרף גם הוא לקאסט של הסרט ב-24 בדצמבר ,2009.
צילומים
הצילומים לסרט החלו ב-26 ביולי ,2010 בריו ראנצ'ו וניו מקסיקו. הצילומים לסרט הסתיימו ב-1 באוקטובר ,2010 בלאס וגאס, נבדה. ב-3 באוקטובר של אותה השנה, דווח כי היה שימוש במצלמות 3D במהלך צילומי הסרט.
סטיבן ספילברג תרם עסקה גדולה במהלך הפקת הסרט כגון סצנות סיפוריות ועזרה בעריכת הסרט.
מוזיקה
ב-12 בנובמבר ,2010 ,נשכר ראמין דג'וואדי להלחין ולכתוב את פסקול הסרט. בכתוביות הסיום של הסרט, ישנו שיר של הזמר הוגו שנקרא "99 Problems".
שחרור
למרות שהסרט שוחרר ברחבי העולם ב-19 באוגוסט ,2011 ,הקרנה מוקדמת של הסרט נערכה בקומיק-קון, סן דייגו ב-22 ביולי ,2011.
שיווק
ב-15 במאי ,2011 ,נחשף הטריילר הרשמי של הסרט ברחבי האינטרנט וזכה ליותר מ-40 אלף צפיות, לאחר מכן ב-6 ביוני ,2011 ,החל מסע שיווקי ברחבי העולם כשבאותו הזמן, יצאו לאור מספר פרסומות לקידום הסרט. ב-27 ביולי ,2011 ,הטריילר הרשמי השני לסרט נחשף ברחבי יוטיוב וזכה ליותר מ-734 אלף צפיות.
הפצה ביתית
הסרט שוחרר בידי Touchstone ב-13 בדצמבר ,2011 בדיסקי בלו-ריי, בלו-ריי 3D ו-DVD. שתי האריזות המיוחדות של הסרט כללו חמש סצנות שנמחקו בעריכה, קטעי פספוסים וקליפ לא מצונזר עבור השיר "No One Believes Me".
ביקורות
הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד מצד מבקרי קולנוע. אתר הביקורות "עגבניות רקובות" נתן לסרט ציון של 72% בהתבסס על 163 ביקורות עם דירוג משוקלל של 6.3/10. בסקירה הביקורתית של הסרט באתר נכתב: "זה אמנם לא נחוץ להיות רימייק עבור הסרט מ-1985 אך "ליל האימה" החדש בהחלט מספק הופעות מדהימות בידי קולין פארל ודייוויד טננט -- וזה חכם, מצחיק ומסוגנן." . באתר הביקורות Metacritic ניתן לסרט ציון משוקלל של 64 מתוך 100 בהתבסס על 30 ביקורות באומרו "הסרט קיבל ביקורות חיוביות מאוד". רוברט קולר מטעם מגזין וראייטי כתב בביקורתו על הסרט; "שילוב חכם ביותר של צחוקים ופחד." .