cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הגדה האנגלית
היסטוריה
השגרירות הבריטית עברה מאתר זה בעקבות המהפכה הרוסית בשנת 1917 ועם העברת הבירה למוסקבה.
כיום ההו רחוב יוקרתי. מבני האצולה הולאמו בעקבות המהפיכה, ולאחר פירוק ברית המועצות הפכו בעיקר למבני משרדים.
בניין הסנאט והסינוד הממוקם בגדה משמש את בית המשפט החוקתי של רוסיה.
"מפרשי הארגמן"
מדי שנה, ב-22 ביוני נערך משט "מפרשי הארגמן" - מסורת שהחלה לאחר תום מלחמת העולם השנייה במסגרת נחגג סיום שנת הלימודים בהפלגת פריגטה (ספינת מפרש תלת תרנית) עם מפרשי ארגמן, בהשראת הרומן "מפרשי הארגמן" מאת אלכסנדר גרין. האונייה מפליגה לאורך הגדה האנגלית, גדת האדמירליות וארמון החורף. הפלגה זו נערכת מדי שנה כחלק מפסטיבל הלילות הלבנים.
גאורג קפלר
אובר-גרופנפיהרר גאורג קפלר (בגרמנית: Georg Keppler; 1 בספטמבר 1899 – 16 ביוני 1966) היה מפקד בכיר בוואפן אס אס שפיקד על קורפוסים במלחמת העולם השנייה.
תחילת דרכו
קפלר נולד ב-1 בספטמבר 1899 בעיר מיינץ, שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. אביו אוטו קפלר, היה אוברסט בצבא הפרוסי. אמו הייתה אמליה אליזבת הייק. ב-28 בפברואר 1913 התגייס כצוער לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא החל את דרכו במסגרת הרגימנט ה-73 (הנובר - פלדמרשל אלברכט, נסיך פרוסיה). ב-18 ביוני 1914 הועלה לדרגת לויטננט. הוא לחם בשורות הרגימנט בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה, וב-29 באוגוסט 1914 נפצע קשה. ב-16 באוקטובר 1917 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. חוץ משתי המחלקות של צלב הברזל, קיבל קפלר גם את אות הפציעה בכסף, ועיטורים נוספים.
מלחמת העולם השנייה
קפלר פיקד על הרגימנט שלו במהלך המערכה בבלקנים ומבצע ברברוסה, ובאוגוסט 1940 הוענק לו צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באפריל 1941 קיבל את הפיקוד על דיוויזיית האס אס השלישית "טוטנקופף", ופיקד עליה במהלך הקרבות בפסקוב ודמיאנסק. ב-19 בנובמבר מסר את הפיקוד על הדיוויזיה לתאודור אייקה. לקראת סוף השנה אבחן אצלו גידול במוח, והוא נאלץ לעבור שלושה חודשים תחת השגחה רפואית. בינואר 1942 הועלה לדרגת גרופנפיהרר וקיבל פיקוד על דיוויזיית אס אס "דאס רייך".
בעצת רופאיו, בפברואר 1943 העביר את הפיקוד על הדיוויזיה לוולטר קריגר, והוא קיבל תפקידי מטה שונים שלא הפריעו לבריאותו. כאשר הורגש שיפור במצבו, הועלה לדרגת אובר-גרופנפיהרר, וב-9 באוגוסט 1944 קיבל את הפיקוד על קורפוס הפאנצר אס אס הראשון מידי יוזף דיטריך. הוא פיקד על הקורפוס במהלך הניסיונות לעצירת הבקעת הכוחות האמריקניים לאחר הפלישה לנורמנדי, ולאחר מכן לקח חלק בקרב פאלז. באוקטובר נשלח הקורפוס למנוחה, וב-30 באוקטובר קיבל קפלר את הפיקוד על קורפוס הפאנצר אס אס השלישי מידיו של פליקס שטיינר. הקורפוס שלו לחם בחזית המזרחית כחלק מהארמייה ה-18 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון. לאחר מבצע בגרטיון נסוגה הקבוצה כולה אל חצי האי קורלנד בלטביה, והיטלר שינה את שם הקבוצה לקבוצת ארמיות קורלנד. היטלר לא הסכים בשום אופן שהקבוצה תתפנה, אם כי את הקורפוס של קפלר כן נאלץ לפנות לגרמניה כדי שיעזור בהגנת ברלין.
ב-4 בפברואר העביר קפלר את הפיקוד על הקורפוס למתיאס קליינהייסטרקאמפ, וב-12 בפברואר הועבר לפקד על קורפוס האס אס ה-18, שבמקור היה חלק מהארמייה ה-19 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות אוברריין של היינריך הימלר. עוד באותו החודש פורקה קבוצת ארמיות אוברריין, והקורפוס נכלל במסגרת קבוצת ארמיות G. מפקד הארמייה ה-19 אריך ברנדנברגר נכנע לכוחות צבא ארצות הברית ב-21 באפריל 1945, אולם קפלר סירב להיכנע והמשיך להילחם באזור גבול שווייץ עד שנכנע ב-8 במאי עם כניעת גרמניה.
אחריתו
קפלר שוחרר מהשבי האמריקני ב-26 באפריל 1948, ונפטר בהמבורג ב-16 ביוני 1966 בגיל 72.
קוריתורפטור
מאפיינים
סוג זה ידוע מממצאים מאובנים מליאונינג, דרום סין והוא תואר למדע ב-2017 בידי החוקר הסיני לו ג'ונצ'נג והוא הכיל מין יחיד - Corythoraptor jacobsi, הקרוי לכבוד החוקר לואיס ל. ג'ייקובס.
סח'מת
סֶחְ'מֶת (או: סקמט, סקמת) היא אלת מלחמה מצרית בפנתיאון האלים, אלת העיר ממפיס. על פי המיתולוגיה המצרית הייתה הודפת מחלות, וכוהניה עזרו בטיפול בחולים.
היא בתו של האל רע, אשתו של פתח ואמו של נפרתם, יחד עם בעלה ובנה הם כונו "השלישייה של מף". היא תוארה כמגינה של פרעה מפני אויביו. תיאורה היה כלביאה או אישה בעלת ראש אריה, חסרת שליטה עצמית.
ב"ספר המתים" סופר כי רע לבש דמות אדם, ושלט במצרים כפרעה. אך בהיותו אדם החל להזדקן, ובני האדם החלו ללעוג לו, ולא צייתו לחוקיו. רע כינס מועצת אלים לדון בבעיה, ובעצת אל המים נון שלח את סח'מת בדמותה כלביאה להרוג בבני-האדם. אך מרגע שהחלה סח'מת להרוג, לא הייתה מסוגלת לשלוט בעצמה, והרגה אנשים כה רבים שדמם הציף את הארץ. סח'מת שתתה מן הדם וטירוף ההרג שלה אף גבר, עד שאיימה להשמיד את האנושות, ואפילו רע עצמו לא היה מסוגל עוד לעוצרה, למרות שהתחרט על מעשהו. רע שלח שליחים לעירו און (הליופוליס), שהורו לנשיה להתסיס בירה ולערבב אותה עם אוכרה אדומה מן הנילוס. תערובת זו הציפה את השדות בשיטפון. סח'מת סברה שהבירה האדומה היא דם, שתתה אותה והשתכרה עד שלא יכלה עוד להרוג. כאשר שבה סח'מת לרע הוא הפך אותה לאלה העדינה ושואפת השלום חתחור. סיפור זה מוגדר על ידי חוקרי מיתולוגיה השוואתית כמיתוס מבול.
קוריתורפטור
מאפיינים
דינוזאור זה ידוע מפרט אחד שהגיע לאורך 1.6 מטר והיה בעל "קסדת" גולגולת עבה וזקורה, דומה לזו של קזואר מודרני שאולי שימשה לפלס לו דרך ביערות ואולי אף להפיק צלילי תהודה. מבנה עצמותיו היה מכוסה חלל אוויר ייחודי ואולי הוא היה מכוסה נוצות בדומה לדינוזאורים קרובים כמו האובירפטור. הוא היה בעל לסתות חזקות מעוקלות מעט כלפי מטה וחסרות שיניים, מה שאולי התאים לתזונה של אוכל כל או של אכילת צמחים רכים או מעט קשיחים.
הפרט המתועד מהמאובן נחשב בעת גילויו למין של הייואניה, אך בהמשך הופרד לסוג עצמאי.
בתרבות
הקוריתורפטור מופיע בסדרה כוכב פרהיסטורי שם נראים מספר פרטים שאחד מהם נטרף על ידי צ'יאנשוזאורוס.
בניין קוואנה
בניין קוואנה (בספרדית: Edificio Kavanagh) הוא גורד שחקים למגורים הממוקם ברחוב פלורידה 1065, בואנוס איירס, ארגנטינה. הבניין מתנשא לגובה של 120 מטרים והוא בעל 31 קומות. הוא תוכנן בידי האדריכלים גרגוריו סאנצ'ס, ארנסטו לאגוס ולואיס מריה דה לה טורה בסגנון אר דקו ונבנה בין השנים 1934-1936.
ערן הדס
ערן הדס (נולד ב-1 בינואר 1976) הוא משורר, עורך ספרותי, אמן מדיה דיגיטלית, מוציא לאור ואיש היי-טק ישראלי. מרצה באוניברסיטת תל אביב וב"בית הספר לאומנויות המילה" בירושלים.
בניין קוואנה
הבניין הוזמן על ידי קורינה קוואנה, מיליונרית ממוצא אירי שבגיל 39 מכרה 2 חוות בבעלותה במטרה להקים את גורד שחקים. בניין קוואנה תוכנן עם נסיגות סימטריות, המקטינות באופן הדרגתי את שטח הקומות, ובנייתו נמשכה 14 חודשים בלבד. הבניין תוכנן מן החוץ אל הפנים כלומר, חזיתותיו עוצבו תחילה והקנו לבניין את צורתו החיצונית ולאחר מכן הותאם התכנון הפנימי לצורניות החיצונית. בנוסף, תכנונו הושפע מתקנות הבנייה המקובלות בעיר והוא תוכנן באופן הצר ביותר שהתאפשר, כדי להימנע מהוספת משקל מיותר עליו והוא נחשב לשיא של תחילת המודרניזם בארגנטינה.
ערן הדס
בשנת 2017 היה הדס אמן אורח במכון הטכנולוגי של קליפורניה. בשנת 2019 בנה את התוכנה שיצרה את המילים לשיר הויראלי "Blue Jeans and Bloody Tears". בשנת 2020 היה משורר אורח במחלקה לגנטיקה מולקולרית במכון ויצמן למדע.
הדס חיבר את הפלינדרום "רק פושטק עלוב בולע קטשופ קר".
ביוגרפיה
הוא מתכנת ומרצה בתחום תרבות הרשת, בעל תואר שני במחשבים מאוניברסיטת בר-אילן (2002), חבר בקבוצת המשוררים גרילה תרבות וקבוצת הנטארט "בנות טיורינג". הוא עוסק בחיבור בין שירה לבין טכנולוגיה, ובין שיתופי הפעולה שלו תוכנה שמחברת שירים על-סמך גלי המח של הכותב, ורובוטית שמראיינת בני-אדם על אנושיות.
שיריו של ערן הדס הופיעו לראשונה בכתב העת "מעין" בשם הבדוי צאלה כץ. לצאלה כץ הורכבה ביוגרפיה דמיונית כמשוררת שכתבה את השיר "סופרפארם" של הדס. בספרו "היום השני" חוקר הספרות ניסים קלדרון מתייחס לשיר כשירה של צאלה כץ וניכר שלא הכיר את ערן הדס כשנכתב הספר.
בהמשך פרסם הדס שני ספרי שירה באינטרנט בגרסת ויקי, את הספר "era" ואת הספר "Heavy Meta". ספרו השלישי, "אנשים שאתה עשוי להכיר", יצא בהוצאת פלונית והוא למעשה מניפולציות ממוחשבות על שיריה כשחלק משירי הספר הם תוצאות החיפוש העולות במנוע החיפוש של גוגל ואחרים הם שירים שחולל מחשב.
ספר שיריו החמישי, "מקש הרווח", מכיל גם אסופה של שיריו מספריו הקודמים. הספר נבחר לספר השנה במספר כתבי-עת ואתרים.
בשנים 2010/2011 היה שותף לאוצרות "גלריה 1024", הגלריה המקוונת העברית הראשונה שהופיעה באתר וואלה!.
הדס השתתף כפרפורמר-משורר בהצגה "גן העדן האבוד", שזכתה בפרס הצגת השנה בפסטיבל עכו 2014.
ספרו "תאים" זכה בפרס ברווז הזהב ע"ש דודו גבע לשירה אלטרנטיבית לשנת 2022. מתוך נימוקי השופטים: "הדס כונן נוסח דיגיטלי עברי חלוצי, פרינג'י, קרנבלי וייחודי של שירה ישראלית. הוא גיבש פואטיקה דיגיטלית אוונגרדית המעניקה ארגז כלים אסתטי לדיון פילוסופי ואתי בסוגיות מרתקות של קיברנטיקה ופוסט-אנושיות."
חיים אישיים
הדס נשוי לקומיקסאית והמאיירת קרן כץ. הוא מתגורר בתל אביב.
סטיבן קוקר
סטיבן רוי קוקר (באנגלית: Steven Roy Caulker; נולד ב-29 בדצמבר 1991 בפלטהאם שבאנגליה) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הבלם בנבחרת סיירה לאון.
קריירת מועדונים
בין השנים 2009–2013 שיחק קוקר בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג, והושאל ליאוביל טאון, לבריסטול סיטי ולסוונסי סיטי.
ב-31 ביולי 2013 חתם קוקר על חוזה לארבע עונות בקרדיף סיטי, העולה החדשה לפרמייר ליג.
ב-22 ביולי 2014 חתם קוקר על חוזה לארבע עונות בקווינס פארק ריינג'רס. ב-29 ביולי 2015 הושאל לסאות'המפטון למשך עונה. ב-12 בינואר 2016 בוטלה השאלתו של קוקר לסאות'המפטון, והוא הושאל לליברפול עד לתום עונת 2015/2016.
ב-8 בפברואר 2018 חתם קוקר על חוזה לעונה וחצי בדנדי מליגת העל הסקוטית.
ב-15 בינואר 2019 חתם קוקר באלניהספור מליגת העל הטורקית. ב-19 באפריל הוא היה יחד עם חברי קבוצתו על מיניבוס שהתהפך באלניה, בתאונה בה נהרג חברו לקבוצה יוזף שוראל. קוקר ומספר מחברי קבוצתו הועברו לבית החולים עם פציעות לא מסכנות חיים.
ב-30 ביוני 2021 חתם קוקר בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית.
ב-8 בספטמבר 2021 חתם בגזיאנטפ מליגת העל הטורקית.
קריירה בינלאומית
קוקר שיחק בנבחרות הצעירות של אנגליה.
אולימפיאדת לונדון 2012
ב-13 בינואר 2012 נכלל קוקר ברשימת המועדונים לסגל נבחרת בריטניה במסגרת טורניר הכדורגל באולימפיאדת לונדון 2012. ב-2 ביולי 2012 אושר כי קוקר הוא חלק מסגל נבחרת בריטניה בטורניר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות קדם אולימפי, בו הפסידה נבחרת בריטניה לנבחרת האולימפית של ברזיל. הוא פתח בכל שלושת משחקי נבחרתו בשלב הבתים של הטורניר האולימפי, וסייע לשמירה על רשת נקייה במשחק מול הנבחרת האולימפית של אורוגוואי, ונבחרתו העפילה לשלבים המכריעים של הטורניר. בסך הכל ערך קוקר חמש הופעות בטורניר האולימפי, שהסתיים עבור נבחרת בריטניה בהפסד בדו-קרב בעיטות עונשין לנבחרת האולימפית של קוריאה הדרומית בשלב רבע הגמר.
נבחרת סקוטלנד
בחודש נובמבר 2013 אישר עוזר מאמן נבחרת סקוטלנד מארק מקגי את התעניינות הנבחרת בשירותיו של קוקר, אשר רשאי לשחק עבור נבחרת סקוטלנד בשל מוצאה של סבתו. מכיוון שהופעתו היחידה בנבחרת אנגליה הייתה במשחק ידידות, הוא קיבל אישור להחליף נבחרת. בחודש מרץ 2018 הביע קוקר את רצונו לשחק עבור נבחרת סקוטלנד. בחודש אוקטובר 2019 יצר קוקר קשר עם עוזר מאמן נבחרת סקוטלנד סטיבן ריד והביע את רצונו לשחק בנבחרת.
בחודש דצמבר 2020 הביע קוקר את רצונו לשחק ברמה הבינלאומית, בין אם עבור נבחרת אנגליה ובין אם עבור נבחרת סקוטלנד.
נבחרת סיירה לאון
בחודש אוקטובר 2021 הודיע קוקר כי הוא מחכה לאישור של פיפ"א על-מנת לעבור לנבחרת סיירה לאון. הוא שיחק עבור הנבחרת במשחק לא רשמי במרוקו נגד שחקנים מקומיים, בו הפסידה נבחרתו בתוצאה 1–2. ב-17 בדצמבר קיבל קוקר אישור מפיפ"א עבור מעברו לנבחרת סיירה לאון, והפך זמין עבור הנבחרת לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2021. שלושה ימים לאחר מכן, נכלל קוקר בסגל המורחב של נבחרת סיירה לאון לקראת הטורניר. ב-11 בינואר 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0–0 נגד נבחרת אלג'יריה במשחק הראשון בשלב הבתים של הטורניר.
Voices (שיר של טוסי)
Voices (בעברית: קולות) הוא שיר שהוקלט על ידי טוסי צ'יזה וייצג את שוודיה באירוויזיון 2021, לאחר שזכה במלודיפסטיבלן. השיר נכתב על ידי ג'וי דב, לינאה דב, ג'ימי ת'ורנפלד ואנדרה ורת'וב.
באירוויזיון
המהדורה ה-65 של האירוויזיון תיתקיים ברוטרדם, הולנד ותורכב משני חצאי גמר ב-18 במאי וב-20 במאי 2021, ומגמר ב-22 במאי 2021. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת (הולנד) וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. ב-17 בנובמבר 2020, הוכרז כי שוודיה תופיע במחצית הראשונה של חצי הגמר הראשון של התחרות. ב-18 במאי 2021, צ'יזה ביצע את השיר בחצי הגמר של התחרות. בתום ההצבעות, הגיע למקום השביעי עם 142 נקודות. ב-22 במאי, בגמר התחרות, הגיע צ'יזה למקום ה-14 עם 109 נקודות.
כימולודון
כימולודון (שם מדעי: Cimolodon) הוא סוג נכחד של יונק קדום מהסדרה הקדומה מולטיטוברקולטה אשר התקיים באמריקה הצפונית במשך הקרטיקון העליון.
הכימולודון תואר למדע ב-1889 בידי הפלאונטולוג עותניאל צ'ארלס מארש. בסוג זה ידועים חמישה מינים, שמאובניהם התגלו בין אלברטה, קנדה עד לניו מקסיקו ולאורך ויומינג, יוטה, מונטנה, איידהו ודקוטה הדרומית.
יונק קדום זה היה יונק קטן דמוי-עכבר או חולדה, ששקל בין 19 ל-230 גרם והיה קרוב רחוק של המניסקסוס, הכימולומיס (Cimolomys) ושל הסוג Paracimexomys. ככל הנראה היה פעיל לילה, מה שעזר לו להימנע מטריפה בידי דינוזאורים.
סקאם (סדרת טלוויזיה)
סקאם (בנורווגית: SKAM) היא סדרת דרמה נורווגית ששודרה ברשת האינטרנט. הסדרה עוסקת בחיי היומיום של נערים ונערות בבית הספר התיכון הרטויג ניסן, במערב אוסלו. הסדרה הופקה על ידי רשת NRK P3 שהיא חלק מהרשת הציבורית NRK.
במהלך שידורה, התרכזה סקאם בדמות מרכזית אחת בכל עונה. במהלך השידור כל קליפ, שיחה, או פוסט ברשת חברתית התפרסם בזמן אמת באתר של NRK. כל עונה מתרכזת בנושאים שונים שנעים בטווח של קשיים במערכות יחסים, זהות, הפרעות אכילה, אלימות מינית, הומוסקסואליות, מחלות נפש, דת ואהבה נכזבת.
נתוני צפייה וביקורת
למרות שלא נעשה פרסום לפני השידור הראשון בשנת 2015, סקאם שברה שיאי צפיות רבים. הפרק הראשון שלה הוא בין הפרקים הכי נצפים בהיסטוריה של NRK, ובאמצע העונה השנייה הסדרה הייתה אחראית לחצי מהכניסות לאתר של הרשת. בעונה השלישית הסדרה שברה את כל שיאי הצפייה בנורווגיה, ושיאי צפייה נוספים במדינות השכנות לה דנמרק ושוודיה, והיא בנתה לעצמה קהל מעריצים בינלאומי הפעיל ברשת החברתית, ומתרגם את הפרקים לשפות שונות. הסדרה עלתה לכותרות בעקבות הפופולריות שלה ברחבי העולם, והשחקנים בה התפרסמו גם מחוץ לנורווגיה עצמה. תפוצתה העולמית לא הייתה צפויה והובילה לדרישה מצד תעשיית המוזיקה לחסום את הצפייה באתר של NRK ולאפשר הקרנה של הקליפים רק בתוך נורווגיה לאור בעיות בזכויות יוצרים. הסדרה הסתיימה אחרי העונה הרביעית שלה בשנת 2017, לפי דיווחים, בעקבות לחץ בהפקה.
על בסיס הסדרה החל משנת 2018 החלה הקרנה של סדרת "סקאם ספרד".
פורמט שידור
בתחילת כל שבוע קליפ (סצנה או אירוע המתרחש בזמן מסוים), התכתבות, או פרסום ברשת החברתית (בדרך כלל באינסטגרם) עלה לאתר של סקאם בזמן אמת. תוכן חדש התפרסם במהלך השידור על בסיס יומיומי, והוא גם השתלב בפרקים המלאים ששודרו בימי שישי. הדמות המרכזית מתחלפת מעונה לעונה, ולדמויות יש פרופילים ברשתות חברתיות שמאפשרים לצופים לעקוב אחרי הפעילות שלהן, ובנוסף הסדרה מאפשרת לציבור להשפיע על אורך הפרקים. מאז שידורה, נעשה שימוש בפורמט זה בסדרות נוספות של NRK P3, כמו בלאנק (Blank) ולובלג (Lovleg).
דמויות
להלן הדמויות שהופיעו בסקאם:
גואאיניה
גואאיניה (בספרדית: Guainía) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במזרח קולומביה והוא גובל במחוז ויצ'דה בצפון, בוונצואלה במזרח, בברזיל בדרום, במחוז ואופס בדרום-מערב ובמחוז גואביארה במערב. מקור שמו של המחוז הוא בנהר ריו נגרו הזורם בו ומוכר בקולומביה בשם גואאיניה.
המחוז משתרע על שטח של 72,238 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-43,000 תושבים (הערכה ל-2017), והוא המחוז הכי פחות מאוכלס בקולומביה. בירת המחוז היא אינירידה.
היסטוריה
עד סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 כמעט כל היושבים בשטחים המיושבים בדלילות של גואאיניה היו ילידים משבטים שונים, וגם במאה ה-21 הם עודם הרוב המוחלט של המתיישבים. בעשורים הראשונים של המאה ה-20 הגיעו למקום אנשי עסקים ויזמים כדי להפיק תוצרים שונים מיערות הגשם בשטחים האלו והם הקימו כמה יישובים קטנים.
עד המחצית השנייה של המאה ה-20 האזור היה שייך לקומיסריה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) של ואופס (שממנה התפתח בסופו של דבר מחוז ואופס). לאחר פתירת כמה מחלוקות באשר לגבול הבינלאומי באזור בין קולומביה, ונצואלה וברזיל, הוחלט ב-1963 ליצור קומיסריה נפרדת בשטחי המחוז המודרני. ב-1991 שודרג מעמד הקומיסריה למחוז.
כלכלה
כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על חקלאות ובמידה פחותה יותר על דיג, גידול מקנה וכרייה.
Patriot Arms Genesis
Genesis הוא רובה צלפים אמריקני בקליבר 7.62 מ"מ נאט"ו תוצרת Patriot Arms Inc המבוסס על הרמינגטון מודל 700 ומגיע לדיוק של רבע דקת קשת, דבר ההופך אותו לאחד מרובי הצלפים המדויקים ביותר בעולם, ביחד עם הטנגו 51 (אף הוא מבוסס על הרמינגטון 700).
הרובה מבוסס על פעולת הבריח של רמינגטון מודל 700 עם קת מדגם A1 של מקמילן. הרובה תוכנן להיות קומפקטי במיוחד, ולכן משתמש בקנה קצר יחסית לרובי צלפים: 20 אינץ' (508 מ"מ). עם זאת, ניתן להזמין את הרובה עם קנה של 24 אינץ'. הרובה נועד לשוק הפרטי ומיוצר על ידי חברה קטנה יחסית. עם תחמושת ברמת Match Grade הרובה יורה באופן עקבי קבוצות שפיזורן הזוויתי הוא מתחת ל-0.25 דקת קשת אך עם תחמושת M118 סטנדרטית הדיוק יורד לפיזור זוויתי של 1.0 דקת קשת.
ציון יעקב (כדורסלן)
ציון יעקב הוא ספורטאי ספורט נכים, בעבר חבר נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים.
יעקב השתתף במשחקי סטוק מנדוויל והתחרה באתלטיקה ובסיף. בשנת 1974 זכה במדליית כסף בריצה למרחק 100 מטרים ובמדליית ארד בסיף.
כחבר נבחרת הכדורסל בכיסאות גלגלים השתתף ארבע פעמים כנציג ישראל במשחקים הפאראלימפיים. באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) זכה עם הנבחרת במדליית כסף ובאולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) היה שותף לזכייה במדליית ארד. הוא היה חבר הנבחרת גם באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) והמשחקים הפאראלימפיים סיאול (1988).
נישא לספורטאית הנכה נורית יעקב.
שלמה סוריאנו
שלמה סוריאנו (31 באוקטובר 1919 – 16 בדצמבר 2019) היה במאי וצלם ישראלי, מחלוצי ענף הקולנוע בישראל.
ביוגרפיה
נולד בשם מילו למרקו ולרוזה סוריאנו בעיר קטנה ליד הדנובה ברומניה. בגיל תשע עבר עם הוריו ואחותו דינה לבוקרשט. אביו ניהל חנות לממכר שעונים ונפטר בילדותו מהתקף לב בגיל 40. עקב כך, נאלצה אמו האלמנה לפתוח קיוסק לממכר כריכים כדי להתקיים. בצעירותו נמלט שלוש פעמים מאקציות איסוף וגירוש יהודים שיזמו הנאצים. החל לעבוד כעוזר צלם בסרט עלילתי באולפני "רומפילם".
בסביבות 1955 התפטר, קנה מצלמה ועבד כצלם עבור סוכנויות ידיעות זרות. במהלך מבצע קדש גויס למילואים בדובר צה"ל. בסוף מבצע קדש התלווה למשה דיין בשארם א-שייח' לטקס החזרת סיני לידי המצרים. לאחר מכן יצר כבמאי וצלם 12 סרטי תדמית לדובר צה"ל. אחד מסרטיו הראשונים היה סרט התדמית הראשון לאוניברסיטת בר-אילן (סביבות שנת 1956). לאחר מכן הקים סטודיו לאמנות הקולנוע ברחוב יצחק שדה בתל אביב. לסטודיו גייס כמורים את פיטר פריי, נתן גרוס, יונה זרצקי, מנחם גולן, צבי כספי, עדנה שביט, עמוס מוקדי, פרץ הלוי ואחרים.
סרט הקולנוע הראשון שביים (וגם כתב את התסריט) הוא "ניני" מ-1962. זהו הסרט הראשון בישראל שעסק במערכת יחסים רומנטית בין יהודים לערבים. את תפקיד הנערה הערבייה גילמה שחקנית יהודייה. הסרט הקדים את זמנו, זכה לביקורות שליליות מקרב מבקרי הסרטים ונכשל כלכלית. היה זה הסרט הראשון בו שיחק אריק איינשטיין.
בשנת 1963 בילה שבועיים בקיבוץ שדה בוקר, לצורך עריכת סרט תיעודי על דוד בן-גוריון. הסרט "חלום שהתגשם" מבטא את רשמיו משהייתו בחברת בן-גוריון. עד שנת 1975 יצר ארבעה סרטים תיעודיים על בן-גוריון, אותם מכר לטלוויזיה הקנדית. בשנת 1974 יצר סרט הנפשה, "היער הקסום" (השם באנגלית: The Amlash enchanted forest) עם פסלים עתיקים של המפיק הקנדי סמואל דובינר. הסרט ייצג את ישראל בפסטיבל הסרטים בברלין. באותה שנה ואף זכה בפרס מנשיא גרמניה, גוסטב וולטר היינמן. הסרט לא הוקרן באופן מסחרי בישראל.
סרט הקולנוע האחרון שיצר הוא "הדיבר ה-11" בשנת 1975. הסרט היה הפקה ישראלית-גרמנית, דובר גרמנית. בתפקיד הראשי הופיע השחקן הגרמני קנוט רשקה. בגלל תוכנו הנועז והפורנוגרפי נאסר הסרט להקרנה בישראל. בהמשך הזמין אותו דובינר לביים 25 סרטים תיעודיים אמנותיים ברחבי העולם עבור הטלוויזיה הקנדית. סוריאנו הקדיש לכך כ-25 שנים מחייו. במקביל כתב ספרי מדע בדיוני.
נפטר ב-16 בדצמבר 2019. היה נשוי להלגה והתגורר בגבעתיים. סוריאנו בחר שלא להביא ילדים לעולם וסיפר בראיון לאתר מגפון כי העדיף להתמקד בקריירה מאשר בחיי משפחה.
הטבח בבית הכנסת בפיטסבורג
הטבח בבית הכנסת בפיטסבורג היה פיגוע ירי רב-נפגעים ופשע שנאה על רקע אנטישמי ב-27 באוקטובר 2018, שהתרחש בבית הכנסת "קהילת עץ חיים – אור לשמחה" ("Tree of Life – Or L'Simcha") הקונסרבטיבי בשכונת סקווירל היל שבעיר פיטסבורג שבפנסילבניה, ארצות הברית.
הפיגוע
הפיגוע התרחש בבוקר יום שבת, 27 באוקטובר 2018, י"ח בחשוון ה'תשע"ט, בשעה 9:54. הרוצח, רוברט באוורס, אמריקאי בעל עמדות אנטישמיות ולאומנות לבנה, חמוש ברובה חצי-אוטומטי נכנס לבית הכנסת בעיצומה של תפילת שחרית של שבת שכללה גם טקס הענקת שם לתינוקת שנולדה, כשהוא צועק "כל היהודים חייבים למות", ולאחר מכן פתח בירי אל קהל החוגגים והמתפללים.
באוורס, בן 48, מפנסילבניה, היה חבר באתרי ימין רדיקלי, והרבה להפיץ מסרים אנטישמיים. כשעתיים לפני הפיגוע פרסם הודעה ב-Gab (רשת חברתית פופולרית בקרב לאומנים לבנים ונאו-נאצים), שבה תקף את הארגון היהודי-אמריקאי היאס על סיועו למהגרים. מצבו הבריאותי של באוורס היה מעורער, והוא היה בטיפול פסיכיאטרי בעבר, בנוסף הועלו טענות לגבי שפיותו לאחר שאביו התאבד. לאחר שרצח שלושה מתפללים באולם המרכזי של בית הכנסת ירד למרתף ורצח ארבעה מתפללים נוספים. הוא עלה לקומה השלישית של בית הכנסת, שם רצח מתפללים נוספים. בקומה זו התנהל קרב יריות בין שוטרים לתוקף, עד לפציעתו ולכידתו. ארבעה שוטרים נפצעו בקרב יריות זה.
נגד באוורס הוגש כתב אישום ובו 44 סעיפי אשמה, בהם רצח וניסיון לרצח, שימוש בנשק חם, פשעי שנאה, והפרת חוקי זכויות אדם פדרליים, אך הוא כפר באישומים. כלי הנשק שהיו ברשותו של באוורס, רובה AR-15 ושלושה אקדחים, נרכשו באופן חוקי.
ההליך המשפטי נגד באוורס עודנו מתקיים כאשר התובעים הפדרליים מבקשים לדון אותו למוות ובאוקטובר 2020 הוא ביקש הסדר טיעון.
ב-2 באוגוסט 2023 נגזר על באוורס עונש מוות.
תגובות לאחר הטבח
בעקבות הפיגוע, הורה הנשיא דונלד טראמפ על הורדת הדגל לחצי התורן לאות אבל. הוא קרא לגזור על הרוצח עונש מוות. כשנשאל האם הטבח קשור לחוקי הנשק בארצות הברית, השיב שייתכן שהטבח היה נמנע אילו היה שומר חמוש בבית הכנסת. בקהילה היהודית נשמעו קולות שונים של תמיכה.
בארצות הברית ובישראל גינו את הפיגוע בחריפות והביעו תמיכה בקהילה היהודית בארצות הברית.
Goodbye (שיר של פידר)
Goodbye (בעברית: הֱיה שלום) הוא סינגל של התקליטן והמפיק המוזיקלי הצרפתי פידר, אשר הוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ליז. השיר יצא לאור ב-2 בינואר 2015, על ידי חברות התקליטים טיים רקורדס והאחים וורנר, כסינגל שלא מתוך אלבום.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד הרשמי של גלגלצ.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי אן-ליז בלאן ואדריאנוס פדריקוני והופק על ידי פידר. בישראל זכה השיר להצלחה רבה, כאשר הגיע למקום השישי בשבוע בכורתו במצעד הרשמי של גלגלצ, תוך שפרק זמן לאחר מכן, עלה למקום הרביעי והפך לשירם המצליח ביותר של פידר וליז במצעד.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-105 מיליון השמעות.
סוגה ומשמעות
השיר הוא שיר מסוגת הדאנס האוס ומוזיקת הטראנס, המדבר על אהבה כוזבת, יחסי מין, אובדנות, דיכאון קליני, מוות, שברון לב ונושאים שונים נוספים, שנגרמו עקב אותה אהבה הכוזבת. כמו כן, השיר הוא מעין סיפור אותו שרה ליז, תוך שהיא פותחת אותו בשורה "מישהו מקשיב?; אוקיי; תנו לי לספר לכם את הסיפור; של הבחור ההוא".
לאורכו של השיר, מדברת ליז על מערכת יחסים שהסתיימה, תוצאותיה ההרסניות ודרכי ההתמודדות שלה לאחר מכן.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-27 בפברואר 2015, חודש וכמה שבועות לאחר צאתו כסינגל. לאורכו של הקליפ, ניתן לראות כמה סצנות שנויות במחלוקת. בראשונה, ניתן לראות מישהי תולה כרזות היעדרות של בן זוגה לשעבר, תוך שניתן לראות מישהי יושבת על אדמה, בזמן שהיא ממררת בבכי ומאבדת את עשתונותיה.
בסצנה נוספת, ניתן לראות בחורה אוחזת בשקית אשפה שחורה, תוך שממנה היא מוציאה שמלת כלה. הבחורה מחבקת את שמלת הכלה והדבר מצביע על אובדן השפיות שלה. בסמוך לכך, מופיעות סצנות בהן ניתן לראות קטעים פרובוקטיביים וסצנות בהן ניתן לראות ונדליזם שנעשה באמצעות גרפיטי, השחתת רכוש כמו ספות וכולי. המשמעות של הקליפ היא להמחיש את אובדן השפיות אליו יכול להגיע בן אדם לאחר פרידה.
נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-75 מיליון צפיות.
דנה עדן (מפיקה)
דנה עדן (נולדה ב-3 בספטמבר 1973) היא מפיקה ויוצרת טלוויזיה ישראלית.
תרתי דסתרי
תַּרְתֵּי דְּסָתְרֵי הוא תיאור מקרה בו ישנה סתירה והתנגשות בין שתי הלכות, שכל אחת בפני עצמה נפסקה להלכה. במקרה של תרתי דסתרי אין לפסוק להקל כשתיהן, מאחר שהדינים סותרים זה את זה.
לכתחילה יש להימנע מלהגיע למצבים שכאלו, או להחמיר ולאסור במקרה שכזה.
מקור
בתלמוד אין מקור מפורש לדין זה, אך בספרי הראשונים למדו כן, מסוגיית שני שבילין הנזכרת ב :
מבואר במשנה שבמקרה ונשאלו שניהם כאחד, שניהם טמאים, על אף שכל אחד בפני עצמו היה ניתן לטהר, אך לא ניתן לטהר את שניהם כאחד, מאחר שהדבר 'תרתי דסתרי', דאם נניח שהראשון טהור, הטעם הוא משום שתולין שהטומאה היא בשביל השני, וכן להפך, ומאחר ואי אפשר לטהר את שניהם, יש לנו לטמא את שניהם.
פלג המנחה
בתלמוד נחלקו רבי יהודה ורבנן בזמן תפילת המנחה, לדעת רבי יהודה זמנה של תפילת המנחה הוא עד פלג המנחה ולאחריו מתחיל זמנה של תפילת ערבית, אך לדעת חכמים זמנה של תפילת מנחה הוא עד הלילה, וזמנה של תפילת ערבית הוא רק מהלילה. בתלמוד לא נפסקה הלכה כדברי אחד מהם, וכך אמרו, פירוש הדבר שכל אדם יכול לנהוג בדין זה כרצונו. אמנם כתבו בראשונים, שמכל מקום אי אפשר להתפלל מנחה ומעריב לאחר פלג קודם הלילה, מאחר שהדברים הם תרתי דסתרי, דאם זמן זה הוא זמנה של תפילת המנחה אין להתפלל בו ערבית וכן להפך.
בגדר הדבר נחלקו בראשונים, יש שכתבו שכל אדם יכול לנהוג, ביום אחד כדעת רבי יהודה וביום אחר כדעת רבנן, ורק באותו יום אין לנהוג כדעת שניהם משום 'תרתי דסתרי'. אמנם יש שכתבו שאף מיום ליום איש לנהוג באותה הדעה, ואם התפלל יום אחד מנחה לאחר פלג, שוב לעולם לא יוכל להתפלל בזמן זה ערבית, מדין תרתי דסתרי.
רצה ויעלה ויבוא
דוגמה נוספת נזכרה בפוסקים לעניין ראש חודש שחל להיות במוצאי שבת, שלכתחילה יש להקפיד שלא תימשך הסעודה שלישית למוצאי שבת, והטעם לזה, כדי שלא להתחייב בהזכרת 'יעלה ויבוא' שהרי יש לו להזכיר 'רצה' בברכת המזון כיוון שהתחיל לאכול בשבת, ולא ניתן להזכיר רוצה ויעלה ויבוא ביחד, מאחר שהדברים הם 'תרתי דסתרי', דאם מזכיר רצה נראה שהוא שבת, ואם מזכיר יעלה ויבוא נראה שהוא כבר מוצאי שבת. אמנם יש חולקים על זה וסבורים שמקרה זו אינו בכלל 'תרתי דסתרי'. אם בכל זאת נמשכה הסעודה אף בלילה, ישנם כמה דעות בפסוקים.
גן הפסלים של הגלריה הלאומית לאמנות
גן הפסלים של הגלריה הלאומית לאמנות (באנגלית: National Gallery of Art Sculpture Garden) הוא התוספת החדשה ביותר לגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון הבירה שבארצות הברית. הגן ממוקם על המול הלאומי בין המבנה המערבי של הגלריה לבין המוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע של מכון סמית'סוניאן.
הגן, שבנייתו הושלמה ב-23 במאי 1999, מכיל תערוכת פסלים שבה מספר פריטים. במרכז הגן נמצאת מזרקה שמוסבת לרחבת החלקה על הקרח בין דצמבר למרץ. את הגן תכנן אדריכל הנוף לאורי אולין.
משפטי דכאו
התובע הראשי בבית הדין הצבאי בדכאו היה ויליאם דנסון, עורך דין בן 32 בצבא ארצות הברית. הסנגור הראשי היה לוטננט קולונל דגלאס ט. בייטס, עורך דין וקצין תותחנים מטנסי.
ההליכים
שלא בדומה למשפט פושעי המלחמה הראשיים אשר התנהלו בפני בית הדין הבינלאומי בנירנברג, משפטי דכאו, כמו גם משפטי נירנברג הנוספים, נערכו בפני בית דין צבאי אמריקאי בלבד. המשפטים התנהלו בין נובמבר 1945 לאוגוסט 1948. כל דיוני משפטי דכאו נערכו בתחום מחנה הריכוז דכאו, כיוון שנכון לאותה עת היה זה מחנה הריכוז הנאצי הידוע ביותר בציבור, ובכך ביקשו האמריקאים להדגיש את השחיתות המוסרית שפשתה במשטר הנאצי אשר עמדה ברקע ההליכים המשפטיים.
לאורך כמעט שלוש שנים הרכבים שונים של בית הדין הצבאי האמריקאי בדכאו שפטו 1,672 נאשמים שהואשמו בפשעי מלחמה, וזאת ב-489 משפטים נפרדים. 1,416 נאשמים, חברים במשטר הנאצי, נמצאו אשמים בדין, מתוכם על 297 נידונו למוות ו-279 נידונו למאסר עולם. כל האסירים נשלחו לכלא לנדסברג כדי לרצות את תקופת מאסרם, או להיתלות.
שניים מן המשפטים הבולטים ביותר בסדרת משפטי דכאו עסקו בפעילות הכוחות הגרמנים במהלך הקרב על הבליטה בשלהי 1944. במשפט טבח מלמדי עמדו לדין 73 אנשי הוואפן אס אס אשר נמצאו אשמים בהוצאה להורג של 84 שבויי מלחמה אמריקאים במהלך ההתקפה. במשפט אחר עמד לדין איש הקומנדו הגרמני אוטו סקורצני לצד תשעה קציני חטיבת פאנצר 150 אשר זוכו מאשמת הפרת דיני מלחמה הקבועים באמנות האג על שלבשו מדי צבא ארצות הברית בעת מבצע קומנדו.
משפטי המחנות
משפטי המחנות היו חלק מסדרת משפטים בהם הועמדו לדין קצינים ושומרים במחנות ריכוז נאצים שונים במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביקורת
על אופן ניהול משפטי דכאו נמתחה ביקורת נוקבת. נטען כי בתי הדין הצבאיים ניהלו את ההליכים במהירות שלא איפשרה קיום הליך משפטי הוגן. בית הדין התיר למערכת התביעה הצבאית הגשת עדויות מפי השמועה וראיות אחרות בדרך שאינה עומדת בדיני ראיות מקובלים. עוד בתחילת שנות ה-50 הומתקו, מנימוקים דומים, עונשי מוות ומאסר עולם שהוטלו על נאשמי טבח מלמדי על ידי ועדת הכוחות המזוינים של הסנאט של ארצות הברית.
ג'ון סטנדינג
סר ג'ון רונלד ליאון סטנדינג, הברונט הרביעי (באנגלית: Sir John Ronald Leon Standing, 4th Baronet; נולד ב-16 באוגוסט 1934) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה
סטנדינג נולד בלונדון בשם ג'ון רונלד ליאון, בנם של השחקנית קיי המונד (שם הבמה של דורותי קתרין סטנדינג) ושל סר רונלד ג'ורג' ליאון, הברונט השלישי.
מצד אמו הוא בן למשפחת שחקנים מכובדת, בהם סבא רבא שלו הרברט סטנדינג (1846–1923), סבו סר גאי סטנדינג  (1873–1937). אביו החורג סר ג'ון קלמנטס היה גם שחקן. סטנדינג למד באיטון קולג' ובמילפילד סקול בסאמרסט. הוא שירת בגיס רובאי המלך בדרגת סגן משנה. אחר כך למד בבית הספר לאמנות בייאם שו בלונדון.
קריירה
תחילת הקריירה של סטנדינג הייתה ב-1955 כשהופיע בהפקה של פיטר ברוק של המחזה "טיטוס אנדרוניקוס" בכיכובם של לורנס אוליבייה ואשתו ויוויאן לי. בהמשך שיחק בתפקידים ראשיים במחזה "חשיבותה של רצינות" מאת אוסקר ויילד, במחזה "Ring Around the Moon", במחזה "A Sense of Detachment" מאת ג'ון אוסבורן, וב"חיים פרטיים" מאת נואל קאוורד יחד עם מגי סמית'. ב-1979 היה סטנדינג מועמד לפרס אוליבייה לשחקן השנה במחזה חדש על הופעתו במחזה "Close Of Play" בתיאטרון הלאומי.
הופעת הבכורה של סטנדינג בקולנוע הייתה בסרט "The Wild and the Willing" משנת 1962. עוד הופיע בסרטים "מלך עכברוש" (1965), "לך, אל תרוץ" (1966), "הפסיכופת" (1966), "הנשר נחת" (1976), "איש הפיל" (1980), "Nightflyers" (מ-1987), "גברת דאלוויי", וב"אישה טובה" (2004).
ב-1987 הופיע סטנדינג בסרט "Nightflyers", עיבוד לסיפור קצר מאת ג'ורג' ר. ר. מרטין. ביולי 2010 פורסם שהוא יגלם את ג'ון ארין בסדרת הטלוויזיה "משחקי הכס" של רשת HBO המבוססת על סדרת הרומנים "שיר של אש ושל קרח" מאת מרטין.
חיים אישיים
ב-1964 ירש סטנדינג את תואר הברונט מאביו, אבל הוא אינו משתמש בתואר. עד 1937 היה בלצ'לי פארק בבקינגהאמשייר בבעלות משפחת ליאון. במלחמת העולם השנייה מוקמה באחוזה יחידת מפענחי צפנים של הצבא הגרמני.
ב-1961 התחתן סטנדינג עם השחקנית ג'יל מלפורד. לבני הזוג נולד בן, אלכסנדר ג'ון. הם התגרשו ב-1972.
ב-1984 נשא לאישה את שרה קייט פורבס, בתם של במאי הקולנוע בריאן פורבס והשחקנית ננט ניומן. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים.
דניאל דניאלי
דניאל דניאלי (9 במרץ 1945 – 16 באוקטובר 1977) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני בהפועל תל אביב ובהפועל באר שבע, וכן שיחק בליגה הבכירה בדרום אפריקה ולזכותו הופעה אחת במדי נבחרת ישראל.
ביוגרפיה
דניאלי נולד בתל אביב, למד שנתיים בבית הספר "נווה צדק", וסיים את לימודי בבית הספר "ביאליק" בעיר. כשהיה בן 12 החל דניאלי לשחק כדורגל, ובגיל 16 הצטרף להפועל תל אביב. בעונת 1961/1962 צורף דניאלי לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, ובסופה זומן לנבחרת ישראל על ידי המאמן גיולה מאנדי. ב-16 במאי 1962, חודשיים אחרי יום הולדתו ה-17, ערך את הופעתו היחידה בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת טורקיה, והפך לשחקן הצעיר ביותר ששיחק בנבחרת ישראל, שיא שנשבר כעבור 46 שנים על ידי גיא אסולין.
בפברואר 1963 התגייס דניאלי לצה"ל, ושירת כנהג משאית בחיל התותחנים. במקביל לשירותו הצבאי המשיך לשחק כדורגל, ואף נסע עם נבחרת חיל האוויר למשחקים מחוץ לישראל. באפריל 1964 זומן דניאלי לסגל נבחרת הנוער של ישראל שהשתתפה לראשונה באליפות אסיה לנוער שנערכה בסייגון, לצידם של מרדכי שפיגלר, דרור קשטן, צביקה רוזן ויצחק ויסוקר. דניאלי היה ממצטייני הנבחרת בטורניר, ובמשחק הפתיחה כבש שער בניצחון 4–0 על נבחרת תאילנד.
דניאלי שיחק בהפועל תל אביב עד תחילת שנת 1966, ואז עבר לשחק כמקצוען בליגה הבכירה של דרום אפריקה. כעבור שלוש שנים חזר לישראל והצטרף לקבוצת הפועל באר שבע בעונת 1969/1970, אך לא הצליח לסייע לה להימנע מירידה לליגת המשנה. בעונה זו ספגה הקבוצה את ההפסד הגדול בתולדותיה, 0–8 להפועל תל אביב, אך דניאלי לא שותף במשחק עקב הסכם בין האגודות. בעונה שלאחר מכן כבש דניאלי 20 שערים והעפיל עם הקבוצה בחזרה לליגה הבכירה. בעונת 1971/1972 הצליחה הקבוצה להישאר בליגה, ובסופה פרש דניאלי ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו שימש דניאלי כמנהל הפועל באר שבע, ובבעלותו הייתה סוכנות למכירת כלי רכב. אחיו הצעיר יהושע דניאלי היה גם הוא כדורגלן, ושיחק בהפועל מרמורק.
איך פגשתי את אבא
איך פגשתי את אבא (באנגלית: How I Met Your Father) הוא סיטקום אמריקאי, שנוצר על ידי אייזק אפטאקר ואליזבת ברגר, המהווה סדרת המשך עצמאית לסדרה "איך פגשתי את אמא", ובה מככבת הילרי דאף בתפקיד הראשי.
תקציר העלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בשנת 2022, בתקופה שבה סופי וחבריה הקרובים נמצאים בעיצומם של הניסיונות להבין את זהויותיהם ושאיפותיהם האמיתיות וכיצד להתאהב בעידן שבו האהבה נשלטת על ידי אפליקציות היכרות ואפשרויות בלתי מוגבלות.
פיתוח
לאחר הפקת פיילוט לסדרת ספין אוף לסדרה "איך פגשתי את אמא" תחת הפקתה של רשת "CBS" בשנת 2014, הפקה שלא צלחה, נמסר ב-14 בדצמבר 2016 כי אייזק אפטאקר ואליזבת ברגר עתידים לכתוב גרסה חדשה לפיילוט של הספין אוף הקודם, כאשר קרטר בייס וקרייג תומאס ישמשו כמפיקים בפועל. מאוחר יותר, הוכרז כי לאחר חתימה על חוזים חדשים עם החברת "20th Century Fox Television", במסגרתו גם אפטאקר וגם ברגר ישמשו כמפיקים בפועל של הסדרה "החיים עצמם" לצד דן פוגלמן, הרעיון יושהה עד להודעה חדשה.
ב-8 באוגוסט 2017, יו"ר "פוקס", דיינה וולדן, הצהירה כי חברת ההפקות ניסתה להפיק סדרת ספין אוף עם תסריטאים שונים, בפעם השלישית. שלושה ימים לאחר ההכרזה, נמסר כי אליסון בנט תהיה אמונה על כתיבת התסריט. כמו כן, נודע כי בייס ותומאס שוב נשכרו כמפיקים בפועל. גם ניסיון זה לא צלח.
ב-21 באפריל 2021, נמסר כי סדרת הספין אוף הוזמנה על ידי שירות "הולו", וכי לעונתה הראשונה יהיו 10 פרקים. עוד נמסר כי אפטאקר וברגר ישמשו כיוצרים, תסריטאים ומפיקים בפועל ואילו הילרי דאף תשמש כמפיקה. ב-24 ביוני 2021, נמסר כי פמלה פריימן הצטרפה לסדרה כמפיקה בפועל ותהיה אמונה על בימוי פרק הפיילוט.
ב-16 בדצמבר 2021, הופץ הקדימון הראשון לסדרה, שחשף את תאריך עלייתה לשידור ב-18 בינואר 2022.
ליהוק
עם ההכרזה על הפקת הסדרה, נמסר כי הילרי דאף תככב בתפקיד הנשי הראשי. ב-16 ביוני 2021, נמסר על ליהוקו של כריס לואוול לצוות השחקנים בתפקיד הגברי הראשי. באוגוסט 2021, נמסר על ליהוקם של פרנסיה רייסה, טום איינסלי, טיין טראן וסוראג' שארמה לצוות השחקנים הראשי, ועל ליהוקו של ברנדון מייקל הול לתפקיד משני. עם זאת, מספר שבועות לאחר מכן, נמסר על פרישתו של הול ועל ליהוקו של דניאל אוגוסטין. למחרת, נמסר על ליהוקם של ג'וש פק ואשלי רייס הצטרפו לצוות השחקנים המשני. ב-5 בנובמבר 2021, נמסר על ליהוקה של קים קטרל לגילום דמותה המבוגרת והעתידית של דאף, סופי.
צילומים
צילומי הסדרה החלו ב-31 באוגוסט 2021.
נחל טור
נַחַל טוּר הוא נחל אכזב במדבר יהודה. הנחל יורד מכתף טור ברמת המדבר, ונשפך לים המלח בצפונו, מעט מצפון למצוקי דרגות.
גאוגרפיה
הנחל מורכב מארבעה חלקים, במוצאו ברמת המדבר, הוא מחבר שני יובלים רדודים הזורמים אחד לדרום-מזרח והשני מזרחה. עם הכניסה לתחום המסלע הקשה של במת השוליים המזרחיים של מדבר יהודה, חוברים היובלים לערוץ יחיד הזורם מזרחה ("נחל טור עליון"), ומתחתר לקניון קצר ותלול מאוד, המורכב מסדרת מפלים הנופלים ממצוק ההעתקים. יש בו ארבעה מפלים עיקריים בגבהים (ממערב למזרח) 50, 60, 80 ו-25 מטרים. בין מפלים אלו יש עשרות גבים המתמלאים ממי השיטפונות. אורך הקניון של נחל טור עליון כ-2 ק"מ והוא הוכשר על ידי רשות הטבע והגנים כאתר גלישת מצוקים, כולל עוגני מתכת קבועים (בולטים כימיים) לקשירת חבלי עיגון. חלקו התחתון של הנחל נמשך בקניון מתון יותר, ובו מפלים גבוהים פחות, בגבהים של 15, 15, 20 מטרים. חלקו התחתון של הנחל בין מרגלות מצוק ההעתקים ועד השפך לים נתון לשינויי תוואי עקב ירידת מפלס ים המלח, בפרט מזרחית לחציית כביש 90.
מלניק 42
מלניק 42 הוא כוכב על-ענק כחול מאסיבי הנמצא בערפילית הטרנטולה שבענן המגלני הגדול, בקבוצת הכוכבים דג זהב, במרחק של 163,000 שנות אור (49,970 פארסק) מכדור הארץ. רדיוסו של הכוכב גדול פי 21.1 מרדיוס השמש, מסתו גדולה פי 189 ממסת השמש וטמפרטורת פניו 47,300 קלווין. עוצמת ההארה שלו גדולה פי 3.6 מיליון מעוצמת ההארה של השמש (בהירותו המוחלטת מדרגה 7.4-) אך בהירותו הנראית היא מדרגה 12.78 בלבד. הוא מסתובב על צירו במהירות של 240 ק"מ שנייה.
הכוכב נמצא במרחק של פחות משני פארסק (6.5 שנות אור) ממרכז צביר הכוכבים R136 אך הוא אינו שייך לליבת הצביר. כאשר הכוכב התגלה הוא סווג כבעל ספקטרום של WN ולאחר מכן O3if. כיום, נקבע שסיווגו הספקטרלי של הכוכב יהיה O2If.
סמיואל ניקולסון
סמיואל ניקולסון (באנגלית: Samuel Nicholson; 1743 – 28 בדצמבר 1811) היה מראשוני הקצינים בצי האמריקני. הוא החל את דרכו בצי הקונטיננטלי במלחמת העצמאות של ארצות הברית והיה מפקדה הראשון של הפריגטה "קונסטיטושן".
חיי
ניקולסון נולד בצ'סטרטאון, מרילנד. את שירותו במלחמת העצמאות האמריקנית (1775-1783) עשה תחילה כלוּטֶנֶנְט באונייה "בונהום ריצ'רד" תחת פיקודו של ג'ון פול ג'ונס.
ב-1777 קיבל את הפיקוד על הספינה "דולפין" וב-1778 נמסרה לפיקודו הפריגטה "דִּין". המושבות האמריקאיות, שלא יכלו להתמודד מול הצי המלכותי בקרבות סדורים, ניהלו החל מ-1775, אז הוקם הצי הקונטיננטלי, מלחמת הטרדה ימית. את מאמציהם ריכזו בלכידת אניות סוחר של האויב באמצעות אוניות הצי המלחמתי ופריבטירים, הן במימי אמריקה הן במימי אירופה. כלי השיט שנתפסו נמכרו על מטעניהם בהתאם לחוקי השלל הימי, והדבר הסב נזקים כספיים עצומים לסוחרים הבריטיים ולממשלה הבריטית גם יחד. "דולפין" ו"דין", תחת פיקודו של ניקולסון, נחלו במלחמת הטרדה זו ניצחונות מרשימים, והוא עצמו זכה לשבחים מן הוועדה הימית (Naval Committee) שניהלה את הצי.
ב-1794, עם הקמתו מחדש של הצי המלחמתי (שפורק בסוף המלחמה בשל קשיי תקציב), הועלה ניקולסון לדרגת קפטן. הוא פיקח על בנייתה של הפריגטה קונסטיטושן, אחת משש הפריגטות הראשונות של הצי האמריקני, וב-1797 מונה למפקדה הראשון. את שירותה המבצעי הראשון עשתה האונייה ללא השגים מיוחדים במלחמה הבלתי רשמית עם צרפת (1798-1800). במאי 1799 הועבר הפיקוד על האנייה לידי קפטן סיילס טולבוט, וניקולסון מונה למפקד מספנת הצי בבוסטון של הצי.
ניקולסון מת בצ'ארלסטאון, מסצ'וסטס, ב-28 בדצמבר 1811.
פאני פון ארנשטיין
הברונית פרנציסקה "פאני" פון ארנשטיין (29 בספטמבר 1758 - 8 ביוני 1818), נולדה כווגל איציג (Vögele Itzig), הייתה אשת חברה ומארחת חוג ספרותי וינאית.
ביוגרפיה
פאני ארנשטיין נולדה בברלין, בתו של דניאל איציג. היא הייתה בת למשפחת איציג היהודית הענפה והמשפיעה.
היא נישאה לבנקאי נתן אדם פון ארנשטיין, שותף במשרד "ארנשטיין ואסקלס"; אחותה ססיליה (ציפרצ'ה) הייתה נשואה לשותף השני במשרד, ברנהרד פון אסקלס. הם הביאו את ההשפעה החברתית של ברלין לווינה, בעיקר את הרעיון של הסלון הסיפרותי, לווינה של יוסף השני. אחוזת ארנשטיין בווינה והווילות שלה בשונברון ובבאדן שימשו באופן קבוע לאירוח. היא גם הייתה מעורבת בצדקה.
במהלך הקונגרס של וינה פקדו את סלון ארנשטיין מפורסמים, ביניהם וולינגטון, טליירנד, הארדנברג, רחל ורנהגן ובעלה, בני הזוג שלגל, יוסטינוס קרנר, קרוליין פיכלר וזכריה ורנר. היא הייתה ממייסדי החברה לאוהבי מוזיקה (Gesellschaft der Musikfreunde) והייתה בעצמה מוזיקאית מיומנת.
בשנת 1814 הציגה פאני פון ארנשטיין מנהג חדש מברלין, שלא היה ידוע עד כה בווינה: עץ חג המולד.
בתה היחידה, הנרייטה פון פריירה-ארנשטיין, הייתה גם מוזיקאית מיומנת וכתבת קבועה של בת דודתה, לאה סלומון, אשתו של אברהם מנדלסון ואמם של פליקס ופאני מנדלסון (שנקראה על שם פאני ארנשטיין).
קרחון קלוטלן
קרחון קלוטלן (באנגלית: Klutlan Glacier) הוא קרחון ארוך במדינת אלסקה שבארצות הברית. הקרחון ממוקם דרומית - מערבית להר נזיריאן, והוא זורם מזרחה, חוצה את הגבול לטריטוריית יוקון שבקנדה, ובה זורם צפונה והופך למוצאו של נהר קלוטלאן.
הקרחון נקרא על שם אמריקאי - ילידי, והוא התגלה תחילה בשנת 1891 על ידי סי. וו. ייז (C. W. Hayes), איש הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
אורכו של הקרחון 64 קילומטרים.
גובהו של הקרחון 2,425 מטרים מעל פני הים.
אוסוואלד שפנגלר
אוסוואלד ארנולד גוטפריד שפנגלר (בגרמנית: Oswald Arnold Gottfried Spengler; 29 במאי 1880 – 8 במאי 1936) היה היסטוריון ופילוסוף גרמני אשר גילה עניין וידע גם בתחומי המדע והאומנות. שפנגלר ידוע בעיקר כמחבר הספר "שקיעת המערב" - חיבור היסטורי פילוסופי רחב יריעה המתאר את עלייתן ושקיעתן של תרבויות כתהליך מעגלי.
חייו
שפנגלר נולד למשפחה בורגנית בעיר בלנקנבורג שבמרכז גרמניה, הבכור והבן היחיד מבין ארבעה ילדים. אביו, שהיה בן לשושלת ארוכה של עובדי מכרות, הועסק בתחילה כטכנאי מכרות, ולאחר מכן עבד כפקיד דואר. כבר מילדות סבל מבריאות לקויה וכל חייו סבל ממיגרנות תכופות. בילדותו זכה לחינוך שמרני והרבה בקריאה ולימוד עצמי. בגיל 10 עברה משפחתו לעיר האלה, ושפנגלר המשיך בלימודיו בגימנסיה המקומית, בעיקר לימודים קלאסיים, יוונית, לטינית, מדעים ואומנות. במהלך לימודיו גילה משיכה לאומנות ואף ניסה כוחו בכמה יצירות אומנותיות. בתקופה זו נחשף לראשונה להגותם ולהשפעתם של ניטשה וגתה, שני הוגים אשר לאורם יעצב את הגותו הבוגרת.
לאחר מות אביו ב-1901, נכנס שפנגלר בן ה-21 לאוניברסיטת מינכן. בהתאם לנהוג באותו זמן, לאחר שנה הוא עבר לאוניברסיטה אחרת: תחילה לברלין ולאחר מכן להאלה. מסלול לימודיו באוניברסיטה התרכז בעיקר סביב לתרבויות הקלאסיות, מתמטיקה ומדעי הטבע. בשנת 1904 קיבל את הדוקטורט שלו, העוסק בפילוסוף הקדם סוקרטי הרקליטוס. מעט אחר-כך כתב את התיזה השנייה שלו בשביל להתקבל כמורה תיכון: התפתחות איבר הראייה בחיות עילאיות. המאמר אושר ושפנגלר הוסמך כמורה.
הוא התיישב במינכן, שם החל לכתוב ספר על סוגיות פוליטיות בנות זמנו. הספר יועד להיקרא "שמרנות וליבריאליזם", כאשר תוכנו סוקר מגמות באירופה כגון מרוץ החימוש, שרשרת משברים בינלאומיים, קיטוב גובר בין האומות - ומסביר לאן יובילו. בסוף 1911 הגיע למסקנה כי המגמות באירופה מוסברות רק באופן "עולמי" וללא תלות בתרבות. אירופה צעדה להערכתו לעבר התאבדות, וזאת כשלב ראשון בהסתלקותה מעל במת ההיסטוריה. מלחמת העולם הראשונה אוששה להערכתו את התזה, ועבודתו התרחבה הרבה מעבר לגבולותיה המקוריים.
שפנגלר השקיע את רוב כספו מעבר לים, אשר המלחמה הפכה לבלתי נגיש, והביאה אותו למצב של עוני. על אף זאת, המשיך לכתוב, ולעיתים קרובות גם תחת אור נר. ב-1917 הספר היה מוכן להדפסה. הוא נתקל בקשיים גדולים במציאת מו"ל, הן בשל אופיו ונושאו של החיבור והן בשל האנארכיה ששררה בגרמניה באותה העת. אף על פי כן, בקיץ 1918, במקביל לכניעה הגרמנית, הופיע הכרך הראשון בספרו המפורסם "שקיעת המערב".
את שנותיו האחרונות בילה שפנגלר בביתו לצד אוסף ספרים ענק ואוסף כלי נשק מזרחיים שטיפח. שפנגלר נפטר בשנת 1936. זמן קצר לפני מותו חזה כי הרייך השלישי לא יאריך ימים יותר מ-10 שנים נוספות כפי שאכן קרה במציאות.
משנתו
שפנגלר ניבא בספרו את שקיעת תרבות המערב כתוצאה מהריכוז העירוני: בערי־ענק מתגורר פרולטריון חסר שורשים, תחת שלטון משטרים רודניים השואפים להתפשטות. כמו כן, הוא הדגיש בספרו כי שוררת איבה הדדית עמוקה בין גרמנים ליהודים, וכי יש "סכסוך בלתי נמנע" בין התרבות הצעירה, המושרשת באדמה, לבין תרבותם המזדקנת והמרקיבה של "קוסמופוליטיים חסרי מולדת". שפנגלר הציג גרסאות לאומניות של סוציאליזם וטען כי הן מהוות חלק מן התהליך הטבעי. שפנגלר, שתמך בהגמוניה גרמנית באירופה, התחבב על הנאצים בראשית דרכם, והם ראו בו את אחד מהוגי הדעות שעליהם ביססו את תאוריות העליונות הגזעית שלהם. גם התנגדותו של שפנגלר לליברליזם התחבבה על האידאולוגים הנאצים והם התעלמו מהביקורת שהשמיע נגד הרעיון של העליונות הגזעית על בסיס ביולוגי, והאנטישמיות הגלויה שעמדו ביסוד הרעיון הנאצי.
בתחילת שנות ה-30 סר חינו שכן בכתביו צפה עתיד פסימי לגרמניה ולאירופה כולה, ודחה את רעיון העליונות הגזעית הנאצית. שפנגלר הרבה למתוח ביקורת על היטלר בוויכוחים עם אלפרד רוזנברג, האידאולוג הנאצי המרכזי, ובהוראתו של גבלס נידון לבידוד ציבורי ולהשתקה פומבית בידי המשטר, אם כי נשאר חבר באקדמיה הגרמנית.
שפנגלר זכה לביקורות רבות על התאוריות שהציג אך בצידן גם לתומכים רבים. השינויים הפוליטיים, החברתיים והכלכליים הגדולים אשר התרחשו במחצית הראשונה של המאה ה-20, תאמו במידה רבה את התחזיות והתאוריות שהציג בכתביו.
השפעתו
רעיונותיו של שפנגלר היו בעלי השפעה משמעותית על מלומדים אחרים ובהם ההיסטוריון הבריטי ארנולד טוינבי, אשר בספרו "מחקר ההיסטוריה" מעלה רעיונות דומים במיוחד. גם העתידן האמריקני הרמן קאהן ממכון ראנד, עשה שימוש במונחים הייחודיים שטבע שפנגלר, בספרו "שנת 2000". גם בספרו של סמואל הנטינגטון, התנגשות הציוויליזציות, ניתן למצוא את ההשפעה המשמעותית של שפנגלר וכתביו והרעיונות העיקריים שהועלו בהם.
אנשי זרם "דור הביט" באומנות כגון אלן גינסברג, ויליאם ס. בורוז וג'ק קרואק אימצו בעיקר את הרעיון של המעגל הטבעי של התרבות, וראו בעצמם את תחילתה של עליית תרבות חדשה אשר תחליף עם הזמן את זו הקיימת כיום. בין האמנים והסופרים הרבים שהושפעו משפנגלר היו הסופרים הנרי מילר, סקוט פיצג'רלד והקולנוען פריץ לאנג.
גם בתחום הפוליטי והמדיני ניכרת השפעת רעיונותיו של שפנגלר. בנוסף לנאצים שבחרו לעשות שימוש מעוות ברעיונות כפי שהתאימו לצרכיהם, הרי שגם אחרים התבססו עליהם ובהם ג'ורג' קנאן, הנרי קיסינג'ר והמהפכן מלקולם איקס.
כיום מוכר שפנגלר גם כשם העט בו משתמש ההוגה השמרני והכלכלן דייוויד פ. גולדמן כמחווה לפילוסוף הגרמני.
רודולף רוקר
יוהאן רודולף רוקר (בגרמנית: Johann Rudolf Rocker; 25 במרץ 1873 - 19 בדצמבר 1958) היה הוגה דעות ופעיל אנרכו-סינדיקליסטי גרמני. רוקר כינה עצמו "אנרכיסט ללא תארים", וסבר כי זרמי המחשבה האנרכיסטיים השונים ייצגו רק "שיטות כלכליות שונות" ושהמטרה הראשונה של האנרכיסטים היא "השגתו של חופש אישי וחברתי לבני האדם".
רוקר חי במשך שנים בלונדון, ולאחר מכן בארצות הברית, והיה פעיל חשוב בתנועה האנרכיסטית היהודית במקומות אלה ובמערכות העיתונים שלה. הוא למד יידיש, חי בתוך הקהילה היהודית והיה בן זוגה של האנרכו-סינדיקליסטית היהודיה מילי וויטקופ (Milly Witkop). על אף שלא היה יהודי, הוא זכה לכינוי "הרבי האנרכיסט" בשל מעורבותו בתנועה האנרכיסטית היהודית.
לרוקר היה תפקיד חשוב בהקמתה של הסתדרות העובדים הבינלאומית (IWA-AIT) האנרכיסטית בשנת 1922, ולספרו "אנרכו-סינדיקליזם" נודעה השפעה רבה עליה.
מחוץ לתנועה האנרכיסטית ידוע רוקר בעיקר בשל ספרו "לאומיות ותרבות" (Nationalism and Culture) שהתפרסם בשנת 1937. ספרו, העוסק בביקורת הלאומיות, הדת והמדינתיות מנקודת מבט אנרכיסטית ומהפכנית, התקבל באור חיובי גם באקדמיה.
נעוריו
רוקר נולד ב-1873 בעיר מיינץ בגרמניה (כיום חלק ממדינת ריינלנד-פפאלץ). אביו, גאורג פיליפ רוקר, עבד כליתוגרף, ונפטר 4 שנים לאחר הולדתו. משפחתו של רוקר הייתה קתולית, אך הייתה בה מסורת דמוקרטית ואנטי-פרוסית שמקורה כבר בהשתתפות סבו של רוקר בהתקוממיות אביב העמים בגרמניה בשנת 1848. בשנת 1887 מתה אמו, ובשל כך הוא הועבר לבית יתומים קתולי.
רוקר בחל בצייתנות העיוורת שנדרשה ממנו ומשאר היתומים וברח מבית היתומים פעמיים. בפעם הראשונה הוא שוטט ביערות שמסביב למיינץ וביקר בעיר מפעם לפעם כדי להשיג מזון, אך הוא נמצא והוחזר לבית היתומים תוך 3 ימים. בפעם השנייה, כאשר היה בגיל 14, הוא ברח לאחר שבבית היתומים רצו שיהפך לפחח, והחל לעבוד בחברת ספנות גרמנית בדיסלדורף. לאחר שחזר, הוא החל התמחות בטיפוגרפיה וכריכת ספרים.
פעילות פוליטית בגרמניה
תחת השפעתו של דודו קארל רודולף נאומן (Carl Rudolf Naumann), שהיה חבר מזה שנים במפלגה הסוציאל-דמוקרטית הגרמנית (SPD), החל רוקר לקרוא הגות פילוסופית רדיקלית וסוציאליסטית, הצטרף ל-SPD ונעשה פעיל באיגוד הטיפוגרפים של המפלגה במיינץ. לאחר הסרתם של החוקים האנטי-סוציאליסטיים (גרמנית: Sozialistengesetze) בגרמניה, שהוטלו לאחר שני ניסיונות התנקשות בקייזר הגרמני וביקשו להגביל ולרסן את הפעילות של ה-SPD בגרמניה, התפתח דיון בקרב פעילי ה-SPD באשר ליחס המפלגה לפרלמנט. מנהיגי המפלגה ראו בפרלמנט אמצעי לשינוי חברתי, אולם מנגד התפתחה במפלגה קבוצת שוליים רדיקלית בשם Die Jungen (הצעירים), אליה השתייך רוקר, שסברה כי לכל היותר ניתן לעשות שימוש בפרלמנט כדי להפיץ את המשנה הסוציאליסטית. במאי 1890 הקים רוקר קבוצת עיון תאורטית בשם Freiheit (חופש) שחקרה את העניינים התאורטיים ביתר שאת. רוקר החל להעביר ביקורת על נציגי המפלגה במיינץ, וכתוצאה סולק מהפלגה ביחד עם חברים נוספים ב-Die Jungen. למרות זאת, רוקר נשאר פעיל וצבר השפעה בתנועת העובדים במיינץ. על אף שהכיר כבר כמה מן הרעיונות האנרכיסטיים באמצעות חברים ב-Die Jungen, המרתו לאנרכיזם לא התרחשה עד לקונגרס של האינטרנציונל השני בבריסל ב-1891. רוקר התאכזב מהדיונים בקונגרס, ובעיקר מכך שהדוברים, ובייחוד הדוברים הגרמנים, סירבו לגנות את המיליטריזם. הסוציאליסט ההולנדי (ולאחר מכן אנרכיסט) דומלה נויוונהויס (Domela Nieuwenhuis) הותיר על רוקר רושם חיובי מאוד. בקונגרס, פגש רוקר את קרל הופר (Karl Höfer), אנרכיסט גרמני שעסק בהברחת ספרות אנרכיסטית מבלגיה לגרמניה. הופר העניק לו את ספרו של באקונין "האל והמדינה" ואת חיבורו של קרופוטקין "המוסר האנרכיסטי", שתי יצירות מופת של ההגות האנרכיסטית, וכמו כן עותק של העיתון Autonomie. רוקר החל ללמוד את כתביהם של באקונין, קרופוטקין ואחרים ואימץ את האנרכיזם לחיקו.
בשנת 1891, כל חברי Die Jungen סולקו מה-SPD או עזבו את המפלגה מרצונם, והקימו את "איגוד הסוציאליסטים העצמאיים" (VUS). רוקר היה לפעיל בארגון, נאם במליאות וחילק ספרות אנרכיסטית שהוברחה לתוך גרמניה. ב-18 בדצמבר 1892 נאם רוקר באספה של עובדים מובטלים. הדובר שעלה לנאום אחריו, שהתרשם מאוד מדבריו של רוקר, לא היה תושב העיר ולא ידע באיזה שלב המשטרה, שנכחה במקום, תתערב באספה, והציע לעובדים המובטלים לקחת מן העשירים במקום לגווע ברעב. האספה פוזרה מיד על ידי המשטרה והדובר נעצר. רוקר נחלץ בעור שיניו ובחר לברוח לפריז דרך פרנקפורט.
פריז
בפריז פגש רוקר לראשונה באנרכיזם היהודי. באביב 1893 הוא הוזמן לפגישה של אנרכיסטים יהודים ממנה התרשם רבות. על אף שלא היה יהודי לא על פי מוצאו ולא על פי אמונתו, הוא לקח חלק קבוע במפגשי הקבוצה. הסופר היהודי ש. אנ-סקי איפשר לרוקר לגור בביתו, כיוון ששניהם היו טיפוגרפיים ויכלו להשתמש בכלים המקצועיים שבידיו של הראשון. בתקופה זו פגש רוקר לראשונה בשילוב בין רעיונות האנרכיזם והסינדיקליזם, שבא לידי ביטוי באיגוד המקצועי הצרפתי "הקונפדרציה הכללית של העבודה" (CGT). כתוצאה מנטיות אנטי-אנרכיסטיות בצרפת, נסע רוקר ללונדון על מנת לבקר בקונסוליה הגרמנית ולבחון את אפשרות חזרתו לגרמניה, אך נאמר לו כי ייאסר ברגע שתדרוך רגלו על אדמת גרמניה.