cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אל הסער האנטולי
בת זוג
כדמותם של אלי הסער עצמם, כך גם זוגתם זכתה להתפתחות מורכבת. אלי הסער בתקופה החׇאתית והחִתית היו האלות אֵשְתַן ואִשְתַנוּ, בהתאמה. כנראה זו אותה אלה בשינוי דיאלקטים, שכונתה גם "גבירת הארץ". בתקופה החתית התיכונה החל מיזוג בין אישתנו לאלת השמש, אַרִינַה, במסגרת העלאת מעמדו של אל הסער לראש האלים במקומו של אל השמש. בתקופה זו נקראה זוגתו של אל הסער "אישתנו של ארינה" (ארינה היא העיר ממנה הגיעה האלה ארינה), או בשמות אחרים – אַרִינִיתְיַה ואַרִינִידֻ.
זוגתו של תשוב מוכרת בעיקר בשמה חבת או "חבת של חלב". זו נקראה לפני כן חַלׇבְתַה – "הגבירה של חלב", בעיקר במהלך המיזוג בין תשוב להדד בצפון הלבנט. עם התפשטות האימפריה החִתית בדרום אנטוליה וצפון הלבנט, החל תהליך מיזוג של חבת, עם אלת השמש הדומיננטית, ארינה ובכך הפכה גם זו לזוגתו של תשוב. על רקע השפעות מרב שמיות נוספות על הפנתאון האלילי במחצית השנייה של האלף הראשון לפנה"ס, זוהתה זוגתו של תשוב עם עַשְתַרְתֻ, היא עשתרת הכנענית – זוגתו של בעל, או עשתר המסופוטמית. באותה תקופה נקראה זוגתו גם בשם עַתַרְעַתַה שהיא ככל הנראה שילוב דמותן של עשתרת וענת הכנעניות.
קליפטון (ניו ג'רזי)
בעיר יש קהילה יהודית אורתודוקסית הגובלת עם קהילת העיר פסאיק ולפיכך שותפה איתה במוסדות חינוך ודת ואף בעירוב משותף.
אל הסער האנטולי
בת זוג
באזור צפון החידקל במפגש בין מזרח הלבנט, דרום אנטוליה וצפון מסופוטמיה, הופיעה שַוַושְכַה כבת זוגו של תשוב, אף שבמקרים אחרים הוזכרה כאחותו. דואליות זו לא הייתה נדירה בקרב מלוותיהן הנשיות של האלים הראשיים (ענת-בעל, איזיס-אוסיריס) וייתכן שמדובר בהשפעה אזורית על דמות האלות.
קליפטון (ניו ג'רזי)
בין המפורסמים שנולדו או גדלו בעיר: דייוויד צ'ייס, מאט מיאזגה, נינה אריאנדה, רייצ'ל זגלר וג'ון סדה.
אל הסער האנטולי
התפתחות ופולחן
מקורות הפולחן של אל הסער האנטולי בדת החורית אינם מוכרים לפני הופעתם במרחב המערב שמי בתחילת האלף השני לפנה"ס. עם זאת, נראה שדמותו, כפי שהתגבשה באלף השני והראשון לפנה"ס, כמו גם כלל הפנתאון החִתי, היא שילוב של מספר השפעות: התוצאה המסתמנת משילוב זה, מאמצע האלף השני לפנה"ס, היא אל סער שעיקר מאפייניו מערב שמיים, עם רקע מיתולוגי אנטולי ומגוון כינויים מקומיים. עיקר מאפייניו של אל הסער האנטולי זהים לאלה של האל הדד הארמי-אמורי שהיווה, כנראה, מקור מרכזי למרכיביו, והאל בעל הכנעני.
בדת המקומית החׇאתית, החל בתקופה הנאוליטית עד לברונזה הקדומה, לפני הופעת ההשפעות החיצוניות, שלטה בפנתאון האלילי אלת-אם מרכזית בעלת תכונות דומיננטיות של פריון אדמה ואדם שהופיעה בעיקר בדמות צלמיות, כפי שאלה נמצאו למכביר באתר הנאוליתי בצ'טלהויוק. לזו התלוותה דמות של אל-מים שכנראה היה קשור בעיקר להבטחת מקורות מי התהום. התגלמותו הפיזית הייתה שור וסוג של גלגל מקיף אותו. חוקרים מעריכים שייצוג זה שיקף את הופעת המים מבטן האדמה. יש הרואים באל המים הקדום הזה את המקור לאחד מאלי הסער הראשונים, תׇרוּ, שבתקופה החׇאתית נחשב יותר לאל שמיים ומים ואספקט הסער שלו לא היה דומיננטי (אם כי ייצוגו בכתב היתדות מוכר כלוגוגרמה ששימשה לייצוג אל הסער השומרי - dIM). אל זה יהפוך עם השנים לדמות משנית או לשם נרדף לאל הסער הראשי (ייתכן שבן או עוזר). לצד שני אלה שימש גם אל השמש בתפקיד מרכזי בתקופה הראשונה של הממלכה החִתית. להתגלמותו הנשית (או זוגתו), אַרִינַה, יהיה תפקיד בהתהוות הזוג המלכותי של פנתאון האלים החתי.
החורים שהחלו להתפשט באזור דרום אנטוליה וצפון הלבנט מהרמה הארמנית, בסוף האלף השלישי לפנה"ס ותחילת האלף השני, הביאו עימם את פנתאון האלים שלהם, שכלל גם אל סער או אל שמיים בשם תשוב. במגע בין החורים לתרבויות של צפון הלבנט החל תהליך של סינקריטי בין תשוב החורי לאלי הסער באזור ובעיקר לאל הדד, שמוקד פולחנו היה בעיר חלב. עדויות ראשונות לכך נראו בתעודות ובחותמות של סוחרים אשוריים שהתבססו באזור קילטפה בתחילת האלף השני לפנה"ס. חותמות גליל שנמצאו שם כוללות את הדימוי המוכר של אל הסער מצפון הלבנט – קסדת ארבע קרניים, נשק בידו האחת המונפת ובחלק מהמקרים – רוכב על שור. הפיכת הפולחן הממלכתי של אל הסער המקומי לפולחן תשוב התבסס עוד יותר עם הקמת ממלכת מיתני החורית/הודו-אירופאית. מקדשים לתשוב הוקמו בערים חַנׇאט, אַשוּקׇאנִי, אוּחוּשוּמׇנִי ואִירִידֵה. מוקד פולחני חשוב נוסד בעיקר קוּמֶה בצפון אזור החבור ונראה שטקסי פולחן שלפני כן הזכירו את הדד, החלו להזכיר יותר ויותר את תשוב.
במקור, בדתות ההודו-אירופיות התקיים פולחן לאל-שמיים, בעיקר בשם תַרְחוּנְת וגם בשם תַרְחוּנְזַס. בדומה לתרבות החׇאתית, ההתייחסות לאלים אלה היו יותר כאל אלי-מים ושמיים ופחות כאלי סער. בעוד שהפולחן והשימוש בשמות שני אלים אלה ישמר עם השנים, דמותם תתמזג עם אל הסער ולא יהיה ממש הבדל בינם לבינו. הם יהפכו לשם נרדף לתשוב החורי. נטען שהעדר מקבילות הודו-אירופאיות לשם זה ולמקורותיו מעידים על השפעה ישירה של התרבות החׇאתית ואל השמיים/סער שלה – תַרוּ. דוגמה נוספת לאפשרויות של השפעות מקומיות על הפולחן החתי, אפשר לראות באל השמיים האנטולי נִיפַס, שיש הרואים בו גרסה נוספת של אל-הסער החתי שהיה בפולחן בעיר קילטפה. בכל מקרה, בחפירות ארכאולוגיות ובתעודות אותרו לפחות 150 אתרים חתיים בהם התקיים פולחן אל-הסער, לעיתים בשמות אחרים או תוך התייחסות אל הסער המקומי כבנו של אל-הסער של שושלת המלוכה ולעיתים עם תוספות לשם, כגון "אל הסער של הרעם" או "אל הסער של הצבא". ההתגלמויות הבולטות ביותר של אל-הסער היה זה בעיר נׇרִיק ובעיר זַפׇלְקַה.
השפעה החורית על הדת ופנתאון האלים החורי החלה להיות ניכרת מתקופת הממלכה החתית התיכונה, במאה ה-15 לפנה"ס, עם התרחבות ההשפעה החתית על צפון הלבנט והמגע האינטנסיבי בין שתי התרבויות. במסגרת זו, מתחיל תהליך התמזגות בין אל הסער/שמיים החתי עם אל הסער החורי והוא מתחיל לקבל מאפיינים של אל סער מצפון הלבנט. תהליך זה התלווה גם למיזוג של אל, ואלת, השמש הראשיים בתרבות החתית עם אל הסער החורי וזוגתו. אלת השמש, או ההתגלמות הנשית של אל השמש החתית, אַרִינַה (או, בשמות אחרים, אֵשְתַן או אִישְתׇנוּ מארינה), הפכה לדמות ראשית בפנתאון וכבר בשלב זה נראה תהליך מיזוג איטי שלה עם בת זוגו של אל הסער, חֶבַת. דוגמה לתהליך זה ניתן לראות בלחש מתוך תפילות של המלכה פוּדוּחֶפַה באותה תקופה:
במקביל, נראה תהליך של התייצבות אל הסער לצידו של אל השמש במעמד בפנתאון. לדוגמה, בטקסט מטקס פולחני בתקופה זו מכריז המלך:
משלב זה, כונה אל הסער החתי בשמו החורי, תשוב, ואף באופן מובהק יותר "תשוב של חלב מחתושה" או "אל הסער של חלב בחתי". תשוב לאל הסער של האימפריה החתית וראש פנתאון האלים עד להתמוטטותה בתחילת המאה ה-12 לפנה"ס.
מאמצע המאה ה-12 לפנה"ס, עם הופעתן של הממלכות החתיות החדשות במרחב של צפון הלבנט ודרום אנטוליה, המשיך פולחן אל הסער בכינויו באופן משולב כתשוב, הדד, תרחונזס ושמות נוספים. בממלכות הנאו-חתיות ניכרת המשכיות של איקונוגרפיה חתית, אף על פי שחלקן היו ארמיות או צפון-סוריות באופיין. פולחן זה נמשך בתקופה הנאו-בבלית והפרסית עד שבתקופה ההלניסטית קיבל תפנית זהותית נוספת והתמזג לפנתאון האלים ההלניסטי והרומי אחר כך, כזאוס ויופיטר דליכנוס.
מיתולוגיה
אל הסער האנטולי מופיע במספר סיפורים מיתולוגיים. סיפורים אלה נשתמרו בתעודות בשפות שונות, אשר כנראה משקפות את נדידתם בין התרבויות השונות למיתולוגיה החתית. כלומר, כמו שאר מרכיבי הדת החתית, גם סיפורי המיתולוגיה שלה מהווים שילוב של סיפורים מהדתות האחרות באזור – החׇאתית, הלווית, הפלאית, החורית והצפון שמית.
מיתוס אל הירח שנפל מהשמיים
סיפור זה השתמר בתעודות, הן חׇאתיות והן חִתיות, ונראה שמקורו חַתי והוא אומץ בדת החִתית. בתחילתו של הסיפור מצוין שלמעשה שמו צריך להיות "כאשר אל הסער רעם" ועל פי טקסטים פולחניים, נראה שהוא סופר במסגרת טקס שניהל "איש (כוהן) אל הסער". בטקסטים החׇאתיים נקרא אל הסער תרו ובחתיים מצוין בסימן כתב יתדות שזיהה גם את אל הסער האשורי – אדד. הסיפור נסוב סביב נפילתו של הירח בלילה אחד מהשמיים. לאחר שמספר אלים הבחינו בנפילה, נשלח אל הסער לרדוף את הירח באמצעות עוזריו – הגשם, הרוחות והרעמים – כדי להפחידו ולהחזירו למקומו.
על פי השערות מסוימות, סיפור זה משקף את תפקידו של פולחן אל הסער להשקיט את זעם האל בעת סערות (תפקיד קמעי של פולחן אלילי). טקס במקדש אל הסער תוך העלאת מנחות לאל ותיאור של הסיפור, אמור להכניס את רעמי הסערה להקשר מרגיע יותר של תפקיד אל הסער בשמירה על הסדר השמיימי.
מיתוסי העלמות האל
מדובר בשורה של מיתוסים שדוקלמו בפולחן אלים. על פי מרכיבים לשוניים, שמות האלים שמוזכרים בהם ושמות המקומות, נראה שמקורם בדת החׇאתית והם שולבו מאוחר יותר בטקסי הדת החִתית. בטקסים אלה היעלמותו של האל מביאה לתוצאות שליליות של ירידה במשקעים, ירידה במים לחקלאות וכתוצאה מכך גם לבצורות ולפגיעה בפריון האדם. חזרתו משיבה את המצב על כנו. ברוב המיתוסים המוכרים, האל הנעלם הוא אספקט מקומי של אל הסער ולמעשה, בנו של אל הסער האימפריאלי (בשמותיו החׇאתיים, החִתיים והחוריים ובדרך כלל בכינוי "אל הסער של השמיים"). אל הסער נקרא לסייע בהחזרת בנו אל ולעיתים משמשים גם אלים (לרוב אלות אם ואבות האלים) אחרים במלאכת מציאתו של האל והחזרתו.
בולט בסיפורים אלה אספקט אחריות האל גם על מי התהום. הסיבה לכך היא כנראה המקור החׇאתי של הסיפורים והדגש הברור שהיה בתקופתם להיותו של האל הסער, למעשה אל מים נובעים, כלומר מים ממעיינות ונהרות, ופחות מי משקעים. הדוגמאות הבולטות ביותר מבין סיפורים אלה הם מיתוס היעלמותו של האל תֵלִיפִינוּ ואל הסער של העיר (עיר במרכז אנטוליה) – שניהם מוכרים יותר כבני אל הסער המלכותי.
אף שמקורם של הסיפורים הללו אנטולי מקומי, ייתכן שהתאמתם לדת החִתית בשלב מאוחר יותר משתלב עם מוטיב היעלמותו של אל הסער בתרבות הסורו-כנענית (הורדת האל בעל לשאול בידי אל המות – מות) או בתרבות המסופוטמית (ירידת איננה ודומוזי לשאול) ותפקידם להתמודד עם שינויים אקלימיים של בצורות ושיטפונות. אחריות אל הסער על המשקעים, היוותה כנראה את אחד הבסיסים לפולחן הקשור לפריון האדמה. חלק מהחוקרים מסייגים השוואה מהסיבות הבאות: מקור האלים המקומיים כאלי מים נובעים ולא ממש סער ובאופן הבלתי מאיים בו מתוארים אלים תת-קרקעיים שמעורבים בסיפור. במיתולוגיות הכנענית והמסופוטמית אלים תת-קרקעיים אלה כנרגל ומות, מוכרים כאלי שאול מאיימים ואילו בסיפורים האנטוליים הם מוזכרים כאלים חסרי מטען מאיים.
מלחמת אל הסער בנחש-דרקון אִילוּיׇנְקַה
זהו אחד מהמיתוסים המפורסמים ביותר של אל הסער האנטולי והוא מוכר בשתי גרסאות עיקריות:
יש הרואים בו הד להשפעה מסופוטמית על המיתולוגיה האנטולית ומקבילים את הסיפור למאבקו של האל מרדוך עם האלה הבוראת תיאמת המתוארת לרוב כדרקון ענק. ייתכן שלכך גם קשר למאבקו של האל בעל עם אחת ממפלצות אל הים, התנין, במיתולוגיה הכנענית. בכל מקרה, היעדרותו של אל הסער בין הפסדו הראשון לניצחונו מהווים תקופה של היעדרות האל, וכתוצאה מכך גם פגיעה בפריון האדמה והאדם. מנגד, יש חוקרים הרואים מוטיבים אנטוליים קדומים בולטים בסיפור ושוללים את ההקשר החיצוני.
מחזור כוּמׇרְבִי
זהו קובץ המיתוסים המפורסם ביותר של האל תשוב והוא עוסק במאבקו של תשוב על מעמד הבכורה באלים. רק חלקים ממיתוס זה שרד בתעודות שהתגלו בעיר הבירה החתית, חתושה, ורובם בתרגום מחורית לחתית. כמו כן שרד מספר קטן של קטעים בשפה החורית. מוקד הסיפור הוא מאבקו של האל תשוב באביו כומרבי, אשר מנסה בדרכים שונות להחזיר אליו את מעמד ראש האלים. גם בדורות הקודמים לתשוב, כנראה התרחשו מאבקים דומים: אל השמיים אנו נטל את הבכורה מאביו אַלַלֻ, וכומרבי, בן דורו של אנו, נטל את הבכורה ממנו. במהלך המאבק נשך כומרבי את אשכיו של אנו ויצר מהם את בנו, תשוב. תשוב בעצמו נאבק באביו ונוטל ממנו את הבכורה. מוקד חייו של תשוב בסיפור הוא העיר כֻמֵה ומחוזתיו הם הן השמיים והן הארץ. המרחב שמתחת לאדמה והים זרים לו והופכים לעוינים לו. כומרבי מחליט לנסות וליטול בחזרה את הבכורה האלים. בעזרת מפלצות ויצורים, עימם כרת ברית, יוצר כומרבי למאבק. אחד מבני בריתו המרכזיים הוא האל וענק-האבן אֻלִִיכֻמִי שכנראה רובץ בעיקר בים. מבחינה אטימולוגית, שמו של אוליכומי סמלי וחשוב. משמעותו בחורית היא "מחריב כומה" (העיר). במהלך המאבק כמעט מצליח כומרבי להרוג את תשוב, אולם תשוב מצליח להתאושש ולנצח את יריביו. סופו של הסיפור חסר, אולם חוקרים מעריכים שהוא מסתיים בקרב אחרון בין תשוב לאל הים או מפלצת הים ומנצח אותו. הערכה זו מבוססת על קריאה מחודשת של קטעי מיתוס מתעודה המוכרת כ"פפירוס עשתרת" במצרים ובה תיאור סיפור מאבק דומה בין האל סת המצרי לאל הים. יש הרואים בטקסט זה, קשר למיתוס האנטולי.
הערכת ההקשר לפפירוס עשתרת קשורה להערכה בסיסית יותר שמרכיבים רבים במחזור כומרבי הם הטמעה של מיתוס מלחמת בעל הכנעני באל הים ומאבקו לבכורה באלים. המאבק באב דומיננטי, מלחמה ביצור שרוב זמנו נמצא בים והפרס הסופי שהוא הבכורה הפנתאון, מזכירים כולם את הסיפור הכנעני-אוגריתי וככל הנראה הם המקור לשלד המרכזי של המיתוס, בין אם בהשפעה כנענית ישירה ובין אם בהשפעה דרך פולחן תשוב החורי שבעצמו הושפע משמעותית ממאפייני אל-הסער בצפון הלבנט. חוקרים אחרים מקשרים לפחות את חלקו של המיתוס במקורותיו החוריים, להשפעה מסופוטמית. אנו ואללו מוכרים כאב ובן, שניהם מאבות האלים בפנתאון השומרי והאכדי. סיפור המאבק בין השניים כאירוע מכונן לקביעת ההיררכיות בפנתאון האלילי, דומה לחלק מהחוקרים גם לסיפורי אנליל השומרי ומרדוך הבבלי, כשלפחות כומרבי מקביל לאחד מהם. אפשר ששיוכו של הסיפור לתולדות אל-הסער מתייחס גם לאספקטים המוכרים של אנליל ומרדוך כאלי סער מסופוטמיים.
מיתוס השחרור
מיתוס שנמצא בשברים מקוטעים בחורית וחתית על האל תשוב. סיפור העלילה לא ברור, אולם ידוע כי במהלכו, תשוב פונה למלך העיר אבלה, מֵגִי כדי שישחרר אסיר. המלך עונה לו בציניות, מה לאל מלחמה אדיר כמוהו ולאסיר פשוט? בסצנה אחרת תשוב הוא אורח בשאול, שם הוא מתקבל בחגיגות על ידי אלות השאול. לא ברור הקשר בין הקטעים וקו העלילה עצמו. אולם יש חוקרים המעריכים שאסירתו של תשוב בשאול קשור, באופן כלשהו, למאבק עם כומרבי ובהקשר אפשרי לירידתו של בעל לשאול לאחר הריגתו בידי מות, במיתולוגיה האוגרתית.
זיהוי עם אלים אחרים
תהליך התהוותם והתפתחותם של פולחני אלי-הסער במרחב האנטולי הוא, כשלעצמו, תשליב של זהויות. האלים התפתחו ברמה המקומית, קיבלו תפנית עם חדירות של עמים זרים ובעקבות זאת, השתנתה גם הזהות המקורית שלהם. כך, ניתן לראות בחלק מהתקופות זיהוי בין האלים תרו, תרחונת, תרחונזס ותשוב.
זיהוי זה בא לידי ביטוי בולט באופן כתיבת שמות האלים בתעודות. בתעודות הכתובות בהירוגליפים בשפה לווית, מופיע לרוב שמם המלא בכינויים השונים, אולם בכתיבה בשפות השונות בכתב היתדות, במקרים רבים כולם מזוהים באמצעות לוגוגרמה אחת –dIM. סימן זה, שבמקורו סימל את אל הסער השומרי, אִשְכֻר, שימש לתיאור אל הסער בכל התרבויות והתעודות שכתבו בכתב יתדות – הן באנטוליה, הן במסופוטמיה והן בצפון הלבנט. כלומר, כל האלים הללו קיבלו תיאור לשוני משותף של "אל-סער", אף שבכל שפה נקרא אותו סימן באופן פונטי בשמו הספציפי בהתאם למקום ולזמן.
אין המדובר רק במאפיין לשוני. במידה רבה ניתן לומר שכל אלי הסער של מרחב המזרח הקרוב הקדום, שכלל את האזורים של מסופוטמיה, הלבנט ואף מצרים בתקופות מסוימות, קיבלו מאפיינים דומים, תוארו במיתוסים בעלי נרטיבים קרובים ויוחסו להם מאפיינים ותכונות זהות. בין אלה ניתן להוסיף את, הדד מצפון הלבנט, אדד המסופוטמי, בעל הכנעני-אוגריתי, סת המצרי (לפחות בתקופת החיקסוס, וגם במידה מסוימת אחריה), יופיטר דליכנוס הרומי ולטענת חוקרים שונים, אפילו יהוה הישראלי/יהודאי.
ייצוג חזותי
בשלבים הראשונים של התפתחות אל הסער במרחב האנטולי, עוד מהתקופה הנאוליתית, שימש האל יותר כאל העוסק בהבטחת מי מעיינות ונהרות מאשר מזג אוויר. מסיבה זו, ייצוגו הראשון המתועד הוא שור וסביבו מעגל, שכנראה ייצג את מי המעיינות היוצאים מהאדמה. באופן זה כנראה יוצגו האלים תרו ותרחונת.
עם התחזקות אספקט הסער בדמותו של האל, החלו להופיע דימוייו הפיזיים בדומה לדמות אל הסער בתרבויות דרומית לאנטוליה – פחות בדמות שור ויותר בדמות אנושית על גבי שור, עומד, עם נשק (אלה או גרזן דו-להבי) בידו ולעיתים עם ברק בידו. לרוב עיטר את ראשו כתר קרניים (2–4) ופניו מזוקנים. דמות זו זהה לאופן הייצוג שלו כאל הדד ודומה לייצוג בעל ואדד. עם התחזקות מוטיב המלחמה באופיו של האל, בעיקר הודות לחדירת אלמנטים חוריים, נראה ייצוג של אל הסער גם רוכב על מרכבת מלחמה, רתומה לשוורים. השוורים עצמם הפכו לבעלי אישיות עצמאית ויחודית: השוורים שמושכים במרכבתו נקראו שַרִשֻ ותִילַה וגם בשם חֻרַה. שרישו, הופיע גם בשם שַרִש ולעיתים לא היה רתום למרכבה, אלא היה לצדה כאל בפני עצמו האחראי על תיווך בין תשוב לבני האדם. שריש מוכר כאל עצמאי מהעיר נוצי וייתכן שאת תפקידו לצד תשוב תפס במסגרת מיזוג פולחנים דתיים וריכוז הפולחן המלכותי בתקופה החִתית בחלק מהתבליטים הופיעו לצידו של תשוב גם שני אלי הרים בשם חַזִי ונַנִי.
ארי גולדוואג
ארי גולדוואג (באנגלית: Ari Goldwag; נולד ב-1979) הוא פזמונאי, זמר ומלחין של מוזיקה חסידית ומוזיקה יהודית מקורית.
ביוגרפיה
נולד וגדל בווסט המפסטד, ניו יורק. אביו הוא מורה למתמטיקה לשעבר ובעליה של חנות קמעונאית גדולה בסאות' פולסברג. ארי למד בבית הספר היהודי HANC המזוהה עם האורתודוקסיה המודרנית במחוז נסאו בניו יורק, ובתיכון בישיבת פאר רוקאוואי. לאחר תום לימודיו בישיבה זו נסע ללמוד בישראל, בישיבת מיר.
ב-2001 הכיר את טליה, ילידת סיאטל, וושינגטון, הם נישאו ונשארו לגור בישראל. תחילה בירושלים ובהמשך ברמת בית שמש. לזוג שבעה ילדים.
קריירה מוזיקלית
התפרסם כסולן מקהלת הילדים פרחי מיאמי בגיל 10, וכיכב בחמישה אלבומים ושלושה סרטונים של המקהלה בטרם השתנה קולו בגיל 14.
הוא המשיך בקריירה מוזיקלית, כתב והלחין שירים עבור אמנים אחרים, והפיק מספר אלבומי סולו.
אלכסיי גרנובסקי
אלכסיי גרנובסקי (1890 מוסקבה - 11 במרץ 1937 פריז) היה במאי תיאטרון יהודי סובייטי.
קורות חיים
גרנובסקי נולד במוסקבה בשם אברהם אזרך, אביו היה סוחר מהגילדה הראשונה ולכן הותר לו להתגורר מחוץ לתחום המושב. הוא גדל בריגה, ב-1911 הוא סיים לימודים בבית ספר לאמנויות הבמה בסנקט פטרבורג, לאחר מכן למד במשך שנתיים באקדמיה לתיאטרון במינכן, שם הוא התמחה אצל מקס ריינהרדט שהשפיע עליו רבות.
ב-1914 הוא ביים את המחזה הראשון שלו בתיאטרון ריגה החדש. גרנובסקי השתתף במלחמת העולם הראשונה, לאחר חזרתו מהחזית ב-1917 הוא נסע לשוודיה ולמד שם בימוי. ב-1918 הוא הגיע לפטרוגרד וצוות העובדים של תיאטרון הטרגדיה שזה עתה הוקם על ידי שחקן רוסי וסובייטי נודע יורי יורייב. המחזה הראשון שהוצג בתיאטרון היה אדיפוס המלך בבימויו של גרנובסקי, אך פעילות התיאטרון הופסקה זמן קצר לאחר מכן בגלל המלחמה. ב-1919 יורייב השתתף בהקמתו של תיאטרון הדרמה הגדול, ואילו גרנובסקי הקים תיאטרון יהודי בפטרוגרד. ב-1920 התיאטרון עבר למוסקבה ועל בסיסו ב-1921 הוקם התיאטרון היהודי הממלכתי. ההצגה הראשונה של התיאטרון הייתה "ערבו של שלום-עליכם", בין השחקנים הבולטים של ההצגה היו שלמה מיכאלס ובנימין זוסקין שהפכו יותר מאוחר לשחקני המפתח של התיאטרון.
עד 1928 גרנובסקי היה המנהל האמנותי של התיאטרון ובמאי ההצגות הבולטות שלו. התיאטרון נדד עם הצגותיו בברית המועצות ובחו"ל. ב-1928 הוא לא חזר מאחת הנסיעות האלו והחליט להשתקע ברפובליקת ויימאר. בגרמניה הוא החל לעבוד בקולנוע ושיתף פעולה עם מהגרים רוסים נוספים, בין היתר לאו לניה, הוא ביים שני סרטים בגרמניה לפני שעזב לפריז. בפריז הוא המשיך את עבודתו הקולנועית ועבד על מספר סרטים.
הוא נפטר בעוני בפריז ב-1937.
העלמה בלובשטיין, רחל
העלמה בלובשטיין, רחל (באנגלית: Miss Bluwstein) הוא סרט תיעודי על חייה של רחל המשוררת, בבימויה של סיון ארבל. הקרנת הבכורה הייתה בבית גבריאל בכנרת בשנת 2015. זהו הסרט השישי במסגרת פרויקט הָעִבְרִים. הסרט הופק בתמיכת קרן רבינוביץ, שירות הסרטים הישראלי, קרן אבי חי ורשות השידור.
במלאת 125 שנה להולדת רחל המשוררת, הופק סרט תיעודי המחזק את דמותה כמשוררת העברית הראשונה. בין האמנים המשתתפים בסרט: דנה אולמרט, ענת וייסמן, אפרת מישורי, מוקי צור, אורי מילשטיין, יהודית רביץ, קרני פוסטל ואחרים.
אדמונד בריסטו
אדמונד בריסטו (1 באפריל 1787 – 12 בפברואר 1876) היה צייר אנגלי, של טבע דומם וצייר בעלי חיים.
ביוגרפיה ועבודה
בריסטו נולד באטון, ברקשייר, בנו של צייר סמלי אצולה (הרלדיקה). בגיל צעיר הוא קיבל פטרונות מהנסיכה אליזבת, דוכס קלרנס (לאחר מכן ויליאם הרביעי) ואחרים. הוא עשה רישומים של דמויות ידועות באיטון קולג' ובווינדזור, צייר טבע דומם, פנים ונושאים ביתיים וספורטיביים.
הייתה לו אהבה רבה לציור בעלי חיים, תוך ניצול כישרון נדיר להעביר את התנועות והביטויים האופייניים להם. הוא אהב להאניש קופים, ולצייר אותם בסצינות אנושיות בתוך בתים מאותה תקופה. הוא לימד ציור את ארתור ג'יימס סטארק, לדבריו היה ידיד ונתן עצות גם לצייר אדווין לנדסייר.
בשנת 1809 הציג ציור, "נפח מפרזל סוס", בהאקדמיה המלכותית לאמנויות, והמשיך להציג באופן מזדמן שם ובמוסד הבריטי, ובחברת האמנים הבריטית, עד שנת 1838, אז הציג את "מרוץ החמורים" בגלריה ברחוב סאפוק.
בריסטו היה איש אקסצנטרי בעל רוח עצמאית ועבד רק כשהנפש ריגשה אותו - לא לפי הזמנה. לעיתים סירב אפילו למכור את עבודותיו המוגמרות. הוא הצטיין ברישום של קופים, חתולים וסוסים.
עבודותיו נטו להיות בקנה מידה קטן, תוך תשומת לב רבה לפרטים. רבות מיצירותיו נקנו על ידי אספנים פרטיים. תחריטים של כמה מעבודותיו הופיעו במגזין הספורט ובמקומות אחרים.
בריסטו ייצר מעט מאוד במהלך חמש עשרה השנים האחרונות לחייו.
הדיוויזיה השלישית "לאהור" (צבא הודו הבריטית)
הדיוויזיה השלישית "לאהור" (Lahore) הייתה דיוויזיה של צבא הודו הבריטית שהוקמה באמצע המאה ה-19 ושולבו בה יחידות הודיות ובריטיות. ב-1857 עמדו חיילי הדיוויזיה משני עברי המתרס במהלך המרד ההודי הגדול. בתקופת מלחמת העולם הראשונה לחמו חיילי הדיוויזיה במספר חזיתות.
לפני מלחמת העולם הראשונה
לפי רישומים היסטוריים הדיוויזיה נוסדה באמצע במאה ב-19 כגוף אדמיניסטרטיבי טריטוריאלי שנועד, בעיקרו, לפקח על הבריגדות והרגימנטים שהיו פזורים בתחנות ומחנות באזור העיר לאהור אותה כבשו הבריטים ב-1849 במהלך המערכה בין האנגלים לסיקים.
ב-1857 פרץ המרד ההודי הגדול כשאחד ממרכזי המרד היה המחנה הצבאי (Lahore Cantonment) בלאהור. חלק מהחיילים ההודים של הדיוויזיה רקמו מזימה להשתלט על המצודה של העיר אולם המזימה נתגלתה, החיילים נאסרו ונשקם נפרק. בהמשך ניסו חיילי הרגימנט ה-26 של בנגל לפתוח במרידה, רצחו חלק מהמפקדים האנגלים וברחו מהמחנה הצבאי. לאחר סיום המרד נערכה רוויזייה במבנה הדיוויזיה.
ב-1890 ערך הלורד פרדריק רוברטס את הרפורמה הראשונה של צבא הודו הבריטית והדיוויזיה השלישית נכללה ברפורמה זו.
ב-1903 החל הרוזן הוריישו קיצ'נר ברפורמה השנייה של צבא הודו הבריטית במהלכה ארגן את הצבא באופן בדומה למבנה של הצבא הבריטי. במסגרת רפורמה זו שונה שמה לדיוויזיה השלישית "לאהור" והיא שויכה לפיקוד הצפוני. כחלק מהשינוי נבנתה הדיוויזיה מבריגדת פרשים ו-3 בריגדות רגלים (הבריגדה ה-7 "פרוזפור" (Ferozepore), הבריגדה ה-8 "ג'ולונדור" (Jullundur) והבריגדה ה-9 "שירהינד" (Sirhind)).
החזית המערבית באירופה
עם הגיעה לחזית השתתפה הדיוויזיה בקרב לה-בסה (שהיה חלק מקרב המרוץ אל הים), קרב מסין וקרב ארמנטייר. במהלך קרבות אלו הפסיקה הדיוויזיה לפעול כיחידה עצמאית לאחר שיחיותיה פוזרו לכל רוחב החזית ורק בדצמבר 1914 קובצו היחידות.
באביב 1915 השתתפה הדיוויזיה בקרב נאב צ'אפל, קרב רכס אווברדג' וקרב פסטוברט  (שהיו חלק מקרב ארטואה השני). בספטמבר 1915 השתתפה הדיוויזיה בקרב לוס (שהיה חלק מקרב ארטואה השלישי).
המערכה במסופוטמיה
במרץ 1917 השתתפה הדיוויזיה במערכה השנייה לכיבוש בגדאד. לאחר מערכה זו הסיט הפיקוד הבריטי של הזירה המזרח תיכונית את המאמץ המרכזי של הזירה לכוון ארץ ישראל והורה על העברת הדיוויזיות ההודיות השלישית והשביעית לארץ ישראל.
המערכה בארץ ישראל
במרץ 1918 הועברה הדיוויזיה, בפיקודו של מייג'ור גנרל סר ארתור רג'ינלד הוסקינס, למצרים ומשם לארץ ישראל. פה צורפה לחיל המשלוח המצרי במסגרת הקורפוס ה-21 בפיקודו של גנרל אדוארד באלפין. במהלך מעבר זה חוזקו הבריגדות הקיימות. לאחר הגעתה לארץ ישראל נערכה הדיוויזיה בקו שתי העוג'ות ובספטמבר 1918 השתתפה בקרב מגידו שם פעלה, עם הקורפוס ה-21, בגזרה המרכזית כדי להדוף את הטורקים מטולכרם ושכם.
עם התקדמות המערכה צפונה נשארה הדיוויזיה ככוח בלימה על גב ההר ולא הייתה שותפה בקרבות בצפון הארץ, סוריה ולבנון.
לאחר המלחמה
עם סיום המלחמה פורקה הדיוויזיה וחייליה הוחזרו לארצותיהם. עם צאת הדיוויזיה לצרפת ב-1914 הוקמה בלאהור דיוויזיה מחוזית שנשאה את אותו השם ומילאה תפקידי ביטחון אזוריים בגזרת העיר.
הצבת ויירשטראס
בחשבון אינטגרלי, הצבת ויירשטראס (מכונה גם ההצבה הטריגונומטרית האוניברסלית או הצבת טנגנס חצי-הזווית) היא שיטה לחישוב אינטגרלים, אשר ממירה פונקציה רציונלית של פונקציות טריגונומטריות של x לפונקציה רציונלית רגילה של t באמצעות ההצבה ; מכיוון ש-sin(x) ו-\cos(x) מהווים ביטויים רציונליים ב-t, פונקציה רציונלית של אלו מהווה גם היא ביטוי רציונלי ב-t. נוסחת הטרנספורמציה הכללית היא:
לאחר המעבר לפונקציה רציונלית רגילה, האינטגרל ניתן לפתירה באמצעות פירוק לשברים חלקיים. ההצבה נקראת על שם קרל ויירשטראס (1815–1897) אף על פי שניתן למצוא אותה במפורש כבר בספר של לאונרד אוילר מ-1768, וסביר מאוד להניח שהייתה ידועה עוד לפני כן. מבין הטכניקות האלמנטריות להתרת אינטגרלים לא מסוימים, הצבה זאת נחשבת לאחת היותר "טריקיות", והנוסחאות הקשורות בה קשות יותר לזכירה.
גזירת הנוסחה
על ידי שימוש בזהויות של זווית כפולה ובזהות הטריגונומטרית הפיתגוראית וחלוקת המונה והמכנה ב-, ניתן לקבל:
ולפי כללי גזירה, מקבלים ולכן: .
אמצעי עזר גאומטרי
מנמוניקה גאומטרית לשחזור נוסחאות הטרנספורמציה מתבססת על הצבת משולש ישר-זווית בעל זווית \varphi בתוך מעגל היחידה באופן כזה שזווית זו היא זווית מרכזית במעגל (ראו איור). הזווית ההיקפית הנשענת על קשת המעגל המתאימה לזווית \varphi היא \varphi/2, ולפיכך, מדמיון משולשים בין משולשים AOB ו-ACE נקבל:
מכאן נקבל:
ומהנוסחה ל-cos\varphi נקבל גם:.
בא מן השתיקה
"בא מן השתיקה" הוא שיר שכתב והלחין קובי אפללו ועובד על ידי איתן חן. השיר יצא לאור בשנת 2005, היה השיר הראשון שאפללו הוציא לרדיו, ושיר הנושא של אלבומו הראשון, "בא מן השתיקה"
החי בים התיכון
החי בים התיכון כולל כ־17,000 מינים שתוארו עד כה, כרבע מתוכם אנדמיים לים. הים התיכון נחשב לים כמעט סגור, המחובר בצידו המערבי לאוקיינוס האטלנטי דרך מצר גיבלרטר ובצידו המזרחי מחובר לאוקיינוס ההודי דרך הים האדום ותעלת סואץ. למרות ששטחו מהווה רק כ–0.8% משטח האוקיינוסים העולמי, חיים בו 6-7% מהמינים הידועים למדע.
בא מן השתיקה
יצירת השיר
הרעיון של הפזמון של "בא מן השתיקה" נולד אצל אפללו כשהוא היה בכיתה ח'. אפללו באותה תקופה לא היה תלמיד טוב וכשהמורה כמעט העיפה אותו מהשיעור עלה למוחו הרעיון לכתיבת השיר. הבית נוצר מתוך חלום משונה שחלם ומתוכו הוא חיבר את השיר.
החי בים התיכון
בשנת 1869 הסתיימה בנייתה של תעלת סואץ, שהביאה לנדידת בעלי חיים מהים האדום אל הים התיכון - "הגירה לספסית".
בא מן השתיקה
רקע לשיר
בתחילת 2006 אפללו הוציא את השיר לתחנות הרדיו, אך השיר לא זכה להצלחה גדולה. אבל כשהופץ מחדש בסוף 2006 החלו תחנות הרדיו להשמיעו. השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים של רשת ג' ב־14.12.2006, זכה להצלחה וצעד 12 שבועות, עד 15.3.2007. בשיאו הגיע למקום הרביעי (8.2.2007), ובמצעד השנתי תשס"ז (2007) של התחנה דורג במקום ה־23
החי בים התיכון
תת-סדרת לווייתני שיניים
משפחת דולפיניים משפחת לווייתני מקור משפחת ראשתניים
תת-סדרת לווייתני מזיפות
משפחת לווייתני ענק
משפחת לווייתנים אפורים
תת-סדרת דמויי כלב
משפחת כלבי ים
צבי ים בים התיכון
משפחת צבים ימיים
משפחת צבים גילדיים
מאמצי שימור מקומיים
בישראל נעשו מספר הכרזות על שמורות טבע ימיות על מנת להגן על אוכלוסיות החי בים.
יחסי גומלין עם האדם
דייגים ישראלים שולים כ-3,500 טון דגים מדי שנה לאורך חופי הים התיכון.
כמו כן, החי בים התיכון מהווה אטרקציה תיירותית בצלילות.
גבעות גברו
גבעות גברו (באנגלית: Gabbro Hills) הם קבוצה של רכסי הרים מבותרים וטרשיים ושל גבעות חוף, המהווים חלק מהרי המלכה מוד, והגובלות במדף הקרח רוס באזור חוף דופק של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הגבעות ממוקמות בין קרחון בארט לבין קרחון גואו.
אורך רכס הגבעות (מצפון לדרום) 22.2 קילומטרים והן משתרעות לכיון דרום עד למעבר רואופברייק הסמוך להר לאנו.
שיא גובה רכס הגבעות מתנשא לגובה של 1,500 מטרים מעל פני הים.
מקור השם
שמן של הגבעות ניתן להם על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1963 – 1964.
השם ניתן לגבעות בשל השכיחות של גברו, סלע יסוד פלוטוני גס גביש דל בסיליקה ועשיר בברזל ובמגנזיום, באזור.
לקריאה נוספת
• Paulsen, Timothy & Encarnación, John & Grunow, Anne. (2004), Structure and timing of transpressional deformation in the Shackleton Glacier area, Ross Orogen, Antarctica, Journal of The Geological Society - J GEOL SOC. 161. 1027-1038. 10.1144/0016-764903-040.
• Edmund Stump, The Ross Orogen of the Transantarctic Mountains, PP 150, 172, 214
• Gunter Faure, Teresa M. Mensing, The Transantarctic Mountains: Rocks, Ice, Meteorites and Water, P 188
הדקדוק הפנימי
הדקדוק הפנימי הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של ניר ברגמן שיצא לאקרנים בשנת 2010. התסריט נכתב על ידי ברגמן על פי ספרו של דויד גרוסמן, "ספר הדקדוק הפנימי". הסרט עוסק בחייה של משפחה ירושלמית בשנות ה-60. גיבור הסרט הוא אהרון, ילד רגיש "שמסרב לצמוח". הסרט מתמקד במערכת היחסים של אהרון עם בני משפחתו וחבריו, בדגש על מערכת חברות משולשת בינו לבין חברו גדעון ואהובתו יעלי.
עלילה
עלילת הסרט מתמקדת באהרון קליינפלד (רואי אלסברג), ילד ירושלמי אשר לו בעיות גדילה. לאהרן אמא ניצולת שואה (אורלי זילברשץ) ואבא פרטיזן (יהודה אלמגור), מה שיוצר משמעות רבה לשואה בתוך המשפחה.
אהרן הוא נער מתבודד מאוד, אשר רב רבות עם בני הנוער שמסביבו. חברו הטוב של אהרן הוא גדעון (עדן לוטנברג). בניגוד לאהרן, לגדעון יש גוף מפותח ונורמלי. במהלך הסרט מתאהב אהרן ביעל (רוני טל), נערה בת גילו, אך בסוף הסרט נרמז כי היא מפתחת מערכת יחסים עם גדעון.
גם בתוך משפחתו של אהרון יש קונפליקטים הבאים לידי ביטוי בסרט: הראשון שבהם עוסק באמו הזקנה והסנילית של משה וסבתו של אהרון, המתגוררת בבית משפחת קליינפלד. הינדה, אמו של אהרון, מתקשה לדאוג לזקנה הסנילית, ולכן שולחת אותה לבית חולים סיעודי, דבר הגורם נזק לאהרן ולאחותו, אשר קשורים באופן רגשי לסבתם.
הסכסוך השני שקשור למשפחת קליינפלד הוא הרומן שבין משה, אביו של אהרון, לבין עדנה בלום, שכנתם המסתורית של בני המשפחה. עדנה בלום שכרה את שירותיו של משה במטרה שיעזור לה בשיפוצי ביתה, ונאמר באופן מפורש במהלך הסרט כי הם מנהלים רומן, למורת רוחה של הינדה, אשר דואגת להפריד ביניהם. פרידתם לבסוף מובילה לעזיבתה של עדנה בסוף הסרט בלי מתן הסברים.
פרסים
הסרט זכה בפרס וולג'ין בפסטיבל ירושלים לקולנוע בשנת 2010, ובפרס "סאקורה" (פרס ראשון) בפסטיבל טוקיו לקולנוע לשנת 2010. בנוסף, הסרט צבר מועמדות לפרס התסריט באוסקר האסיאתי לשנת 2010 ו-12 מועמדויות לפרס אופיר 2010 (ביניהן גם לסרט הטוב ביותר ולבמאי הטוב ביותר).
תומא ניקיפורוב
תומא ניקיפורוב (בצרפתית: Toma Nikiforov; נולד ב-25 בינואר 1993) הוא ג'ודוקא בלגי המתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, סגן אלוף עולם (2017) ופעמיים אלוף אירופה (2018 ו-2021).
ביוגרפיה וקריירה
ניקיפורוב נולד בבריסל שבבלגיה להורים ממוצא בולגרי. בילדותו הוא גר מעל מועדון ג'ודו ואביו היה ג'ודוקא.
לאה בם
לאה בם (נולדה ב-1946) היא כימאית ופיזיקאית ישראלית, המכהנת כחברת המועצה להשכלה גבוהה וכיהנה כחברת המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון). הייתה המדענית הראשית של משרד המדע והטכנולוגיה, יו"ר פורום המדענים הראשיים במשרדי הממשלה והמדענית הראשית של התעשייה האווירית. עוד הייתה, חברת המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי ויו"ר ועדת האנרגיה של מועצה זו, דירקטור באלתא מערכות, חברת ועדת המומחים של האיחוד האירופי בתחום ננוטכנולוגיה וננו-חומרים, מרצה בפקולטה להנדסת חומרים של הטכניון ומנהלת המחלקה לפיזיקה של מצב מוצק ב. פעילה פוליטית במפלגת העבודה-גשר-מרצ וחברת מועצת עיריית בת ים.
Spotlight (שיר של מדונה)
Spotlight (בעברית: זרקור) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה, מתוך אלבום הרמיקס הראשון שלה, You Can Dance. השיר יצא לאור ב-25 באפריל 1988, כסינגל הראשון והיחיד מתוך האלבום על ידי חברות התקליטים האחים וורנר וסייר רקורדס.
תומא ניקיפורוב
ביוגרפיה וקריירה
באליפות העולם בשנת 2015 שנערכה באסטנה, זכה ניקיפורוב במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד ללוקאש קרפאלק הצ'כי ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר ניצחון על ניידנגין טובשינבאייר המונגולי, ניקיפורוב הגיע לקרב על מדליית הארד. בקרב על המדליה הוא פגש את סיריל מארה הצרפתי ולאחר שקיבל ניקוד ווזארי חצי דקה לסיום הקרב, ניקיפורוב ביצע תרגיל נוסף שזיכה אותו באיפון וניצחון 5 שניות לסיום הקרב. באותה שנה התחרה באליפות אירופה שנערכה בבאקו במסגרת המשחקים האירופיים וזכה במדליית הארד לאחר שניצח באיפון את ז'ורז' פונסקה הפורטוגלי בקרב על המדליה. עוד באותה השנה זכה במדליית ארד בטורניר המאסטרס היוקרתי לאחר שניצח את מרטין פאצ'ק השוודי.
לאה בם
קורות חיים
בשנים 1982 – 1995 עבדה במרכז למחקר גרעיני, נחל-שורק והתקדמה בסולם הדרגות במרכז, עד למעמד של מנהלת המחלקה לפיזיקה של מצב מוצק.
Spotlight (שיר של מדונה)
השיר הגיע למקום השלישי במצעד השירים הבין-לאומיים של יפן.
לאה בם
קורות חיים
בשנת 1995 מונתה על ידי שרת המדע והאמנויות, שולמית אלוני, לתפקיד המדענית הראשית של המשרד. כיהנה בתפקיד זה שלוש שנים, עד 1998, כאשר בשנתיים האחרונות השר הממונה על המשרד היה כבר מחליפה של שולמית אלוני, בני בגין. הקימה וכיהנה כיו"ר הראשונה של פורום המדענים הראשיים במשרדי הממשלה.
Spotlight (שיר של מדונה)
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מדונה, סטיבן בריי וקרטיס הדסון והופק על ידי סטיבן בריי. אלבום הרמיקסים בו נכלל השיר, זכה להצלחה חסרת תקדים כאשר הפך לאלבום הרמיקסים הנשי הנמכר ביותר בהיסטוריה ולאלבום הרמיקסים השני הנמכר ביותר בהיסטוריה.
לאה בם
קורות חיים
ב-1996 מונתה כנציגה הראשונה של ישראל לתוכנית המו"פ של האיחוד האירופי וכנציגת ישראל בתוכנית הטכנולוגית: Aeronautics and Space. הייתה חברת ועדת המומחים של האיחוד האירופי - Horizon 2020, בתחום ננוטכנולוגיה, ייצור וננו-חומרים בשנים 2010–2018.
Spotlight (שיר של מדונה)
רקע וכתיבה
בנוסף לכך, שאב השיר השראה מן השיר "Everybody Is a Star" של סליי אנד דה פמילי סטון.
לאה בם
קורות חיים
בשנים 2004–2010 הייתה חברת המועצה הלאומית למחקר ופיתוח אזרחי ויו"ר ועדת האנרגיה של מועצה זו כאשר במקביל הייתה באותה תקופה גם חברת סגל הפקולטה להנדסת חומרים בטכניון (עד 2008).
תומא ניקיפורוב
ביוגרפיה וקריירה
בשנת 2017 הוא השתתף באליפות העולם במשקל פתוח וזכה במדליית כסף לאחר שניצח באיפון כל קרב מלבד הגמר. בקרב הראשון הוא ניצח את אדיל חאג'י המרוקאי, בשמינית הגמר הוא ניצח את לבאני מתיאשווילי הגיאורגי וברבע הגמר הוא ניצח את אלכסנדר מיכאילין הרוסי. בחצי הגמר הוא ניצח את קוקורו קגאורה היפני ובגמר הפסיד בניקוד של 2 יוקו לטדי רינר הצרפתי.
לאה בם
קורות חיים
בשנים 2006–2016 הייתה המדענית הראשית של התעשייה האווירית ובמקביל כיהנה גם כחברת הדירקטוריון של חברת אלתא מערכות בע"מ (עד 2010).
תומא ניקיפורוב
ביוגרפיה וקריירה
באולימפיאדת טוקיו 2020, ניקיפורוב ניצח בסיבוב הראשון את רפאל בוזאקריני הברזילאי בזכות ניקוד ווזארי והודח בסיבוב השני לאחר הפסד באיפון לז'ורז' פונסקה הפורטוגלי.
לאה בם
קורות חיים
ב-2012 מונתה בהמלצת שר החינוך גדעון סער לתפקיד חברת המועצה להשכלה גבוהה והוועדה הקבועה של מל"ג-ות"ת למדעי הרוח וב-2017 חודש מינויה שוב בהמלצת שר החינוך נפתלי בנט. מכהנת נכון ל-2020 בשלוש וועדות משנה במל"ג: ועדת משנה לטכנולוגיה, הנדסה ומדעים, ועדת משנה לפיתוח אקדמי ומדיניות אקדמית וועדת משנה לפיקוח ואכיפה. כמו כן כיהנה שש שנים כחברת המועצה להשכלה גבוהה (יהודה ושומרון) עד איחודה למל"ג.
ב-2016 הייתה מייסדת - שותפה בסטארטאפ, המנסה נכון ל-2020 לפתח מכשיר לאבחון מהיר של תכולת קנאבינואידים שונים (כמו קנאבידיול, או THC למשל), בקנאביס רפואי חי. זאת, בניגוד למצב היום בו ניתן לבצע אבחון שכזה רק בקנאביס מיובש או בתמצית שלו ובפרוצדורה ארוכה ומסובכת. הדבר חיוני לצורכי אבחנת כל קנאביס ספציפי, כך שיוכל למשל לרפא כאב או מחלה מסוימת בלי לגרום להזיות או תופעות נפשיות נילוות אחרות.
ב-2013 הצטרפה לפוליטיקה המקומית בעיר מגוריה בת ים ונבחרה למועצת העיר ברשימה המזוהה עם מפלגת העבודה וב-2020 הייתה במשך תקופה קצרה פעילה פוליטית במפלגת העבודה-גשר-מרצ.
בני טראורה
בני אדאמה טראורה (בצרפתית: Bénie Adama Traoré; נולד ב-30 בנובמבר 2002 בחוף השנהב) הוא כדורגלן איווארי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שפילד יונייטד מהפרמייר ליג.
קריירת מועדונים
טראורה גדל במחלקת הנוער של מימוסאס. ב-14 בינואר 2021 חתם בהאקן מליגת העל השוודית, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון.
ביולי 2023 חתם לארבע שנים בשפילד יונייטד, שהעפילה בסיום עונת 2022/2023 לפרמייר ליג.
חורול (נהר)
חורול (באוקראינית: Хорол) הוא נהר באוקראינה, אחד מיובליו העיקריים של הפְּסֶל.
גאוגרפיה
אורכו של הנהר 308 קילומטרים, ושטח אגן הניקוז שלו הוא כ-3,870 קמ"ר. רוחבו נע בין 10 ל-60 מטרים, בטרם הוא נשפך לנהר הפסל.
הנהר קופא בסוף נובמבר – תחילת דצמבר, ומפשיר במרץ.
הערים המרכזיות ששוכנות לגדותיו הן חורול, מירהורוד וליפובה דולינה.
בעמק הנהר נמצא יישוב מתקופת הברונזה וכן יישובים סלביים מוקדמים ושטחי הקבורה.
Sen Maşallah
Sen Maşallah (באנגלית: How Amazing You are, ובעברית: כמה את מדהימה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר גובן יוריי, ביחד עם הזמרת-יוצרת הטורקייה דריה אולו. השיר יצא לאור ב-14 ביולי 2017, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים דואן מיוזיק קומפני. השיר הוא סינגל הבכורה של יוריי.
השיר לא זכה להצלחה במצעדים, אך צבר למעלה מ-90 מיליון צפיות.
רקע וכתיבה
את השיר כתבה דריה אולו ביחד עם אסיל גוק, עבור גובן יוריי שבחר להוציא את השיר הזה כסינגל הבכורה שלו. הרמיקס של השיר אשר פורסם ביוטיוב ב-16 ביולי 2017, יומיים לאחר צאת השיר עצמו, זכה להצלחה נאה גם כן כאשר הצליח לצבור למעלה מ-1.2 מיליון צפיות.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-7.3 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של Netd Müzik ב-14 ביולי 2017, ביום צאתו כסינגל. ביממה הראשונה שלו, צבר למעלה מ-1.1 מיליון צפיות והיה לאחד מהקליפים הטורקיים הבודדים שעשו זאת בשנת 2017. הקליפ צבר 60 מיליון צפיות בחודשים בודדים והפך לאחד מהקליפים הטורקיים הנצפים ביותר בכל הזמנים.
נכון לספטמבר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-91 מיליון צפיות.
אריאל בנבג'י
אריאל בנבג'י (נולד ב-1979) הוא יוצר ובמאי טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה
בנבג'י נולד וגדל בירושלים. למד בישיבה ושירת כלוחם בנח"ל. ב-2008 סיים לימודי קולנוע וטלוויזיה בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים.
במהלך לימודיו עבד כמקרין ומפיק סרטים בסינמטק ירושלים.
ב-2008, סרט הגמר שלו, "ימי התשובה של רחמים חנוכה", זכה בציון לשבח בתחרות וולג'ין בפסטיבל הקולנוע ירושלים. הסרט עוסק ברחמים חנוכה המשתחרר מהכלא בעשרת ימי תשובה וחוזר לגור עם אביו, סופר סת"ם. רחמים מקווה לפתוח דף חדש בחייו, אלא שאביו הזקן התחייב לכתוב ספר תורה למשפחת חמישה, המאיימת על חיי שניהם אם אביו לא יסיים את עבודתו במועד.
עם תום לימודיו פנה בנבג'י ליצירה בטלוויזיה הישראלית. כתב את התסריט לעונה הראשונה של "בלו נטלי" (2010) יחד עם רוית הכט ונויה נוריאל, ביים את סדרות הטלוויזיה "אורים ותומים" (2011) ששודרה ב-Yes, ו"נויורק" (2012-2014) ביחד עם שוקי בן-נעים, אהד זקבך ואלעד חן. כמו כן ביים את "מריו" (2017) – סדרת טלוויזיה לבני נוער, ו"שבאבניקים" (2017) ששודרה ב-HOT, וכן סרט קצר "התחלה חדשה" (2016).
בנבג'י נשוי למירב ואב לשלושה.
משה רפס
משה רפס (1883 וילנה - 1942 גולאג) היה פוליטיקאי יהודי סובייטי ופעיל הבונד ויבסקציה. היה חבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות מ-1919. הוא היה עורך של מספר עיתונים יידיים.
קורות חיים
רפס נולד בווילנה, אביו היה סוחר יין. הוא קיבל חינוך מסורתי, למד בתלמוד תורה ולאחר מכן בבית ספר יסודי רוסי. הוא הצטרף אל הבונד עוד בהיותו נער. לראשונה הוא נעצר ב-1903 ושהה בבית הסוהר חצי שנה ושוחרר בערבות של אלף רובל. בין 1906–1913 הוא עסק בתעמולה בין פועלים יהודיים של הומל ווילנה. ב-1905 הוא השתתף בוועידה החמישית של מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית בלונדון, ב-1910 בוועידה השמינית של הבונד בלביב. שנתיים מאוחר יותר בוועידה התשיעית הוא נבחר למועצה המרכזית של הבונד. באפריל 1911 הוא היה נציגה של וילנה בוועידתה של חברת מרבי השכלה שם קידם את היידיש כשפת ההוראה בבתי ספר יהודיים עממיים.
הוא נעצר שוב ב-1913 ונשלח לצפון, אך הצליח להימלט והגיע לסנקט-פטרבורג, שם המשיך את פעילותו המפלגתית תחת שם העת ל. וייסנברג. בזמן מלחמת העולם הראשונה היה חלק מקבוצת סוציאל-דמוקרטים שרצו בניצחונה של רוסיה במלחמה, יחד עם הנריק ארליך הם היו חברי מועצה צבאית-תעשייתית שנוצרה לצורך הספקת צרכים צבאיים. בינואר 1916 הוא עמד בראש משלחת הבונד בוועידה של אורט. באמצע 1916 הוא נאסר ושוחרר רק לאחר מהפכת 1917. הוא היה נציגה של הבונד באספה המכוננת הרוסית. הוא היה אחד המארגנים של הוועדה הכלל-ארצית של יהדות רוסיה. הוא נשלח על ידי הבונד לקייב כדי לעמוד בראש נציגות התנועה במקום, כנציג התנועה הוא היה חבר הממשלה האוקראינית. הוא תמך בהתנגדות לבולשביקים, אך עם הזמן הפך לאחד מתומכיה של התנועה ונכנס לוויכוחים עם המנשביקים וגרם לפיצול בבונד וב-1 במרץ 1919 הכריז על הקמתו של קאמבונד. באותה שנה הוקם קאמפארבאנד ורפס עמד בראשו, כמו כן הוא החל לעסוק בתעמולה כנגד ארגונים יהודיים אחרים והאשים אותם בציונות ולאומנות. הוא עמד בראש ארגון החיסול של אותם ארגונים יהודיים. באוגוסט 1919 קאמפארבאנד הצטרף אל המפלגה הקומוניסטית של אוקראינה. הוא השתתף בוועידה השלישית של היבסקציה, מצד אחד הוא התנגד לחיסולה המיידי של היבסקציה, כיוון שהיה לה תפקיד חשוב ברחוב היהודי, אך מצד שני הוא התנגד גם להפיכת היבסקציה לארגון אוטונומי, לדעתו הארגון חייב היה להיות יותר מעורב במפלגה הכלל-ארצית. לאחר מכן רפס נטש כל פעילות יהודית.
ב-1920, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית הוא נשלח לווילנה כדי שם פיקח על פינוי חברי המפלגה והממשלה מהעיר. יותר מאוחר הוא עבד בשירות החוץ של ברית המועצות ובין השנים 1926–1927 הוא עבד בסין. בין השנים 1927 - 1928 הוא ניהל את המחלקה הבינלאומית של הסוכנות הטלגרף הרוסית. לאחר מכן עבד בתעשיית הקולנוע הסובייטית. רפס היה חבר מערכת וערך מספר כתבי עת ועיתונים ביידיש, כמו כן הוא כתב מספר ספרים, בין היתר כתב ספר על תולדות הבונד שיצא לאור בקייב בחמישה כרכים בשנת 1929.
במאי 1938 הוא נעצר ונשפט לעשר שנים ב-1940 ונפטר בגולאג ב-1942.
ולאדן קובאצ'ביץ'
ולאדן קובאצ'ביץ' (בסרבית: Владан Ковачевић; נולד ב-11 באפריל 1998 בבאניה לוקה שבבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן בוסני המשחק בעמדת השוער בקבוצת ראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית.
קריירת מועדונים
קובאצ'ביץ' גדל במחלקות הנוער של ז'לייזניצ'אר באניה לוקה וסרייבו. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של סרייבו במסגרת ליגת העל של בוסניה והרצגובינה, במדיה ערך 79 הופעות ליגה וזכה בשתי אליפויות בוסניה והרצגובינה ובשני גביעי בוסניה והרצגובינה.
ב-18 ביוני 2021 חתם קובאצ'ביץ' בראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית.
רגשות מזויפים
רגשות מזויפים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית מרגלית צנעני. השיר יצא לאור ב-21 ביולי 2012, כסינגל שלא מתוך אלבום, תחת חסותה של חברת התקליטים "ביג בוס רקורדס".
השיר הגיע למקום השמיני במצעד של מדיה פורסט, וה-16 במצעד של רדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי נדב אסולין ובנה של מרגלית צנעני, אסף לביא צנעני והופק על ידי נדב ביטון. השיר הוא מעין בלדה ים-תיכונית, שבאופיה על פי מאקו, מזכירה את להיטה "עץ ירוק מפלסטיק", שיצא שלוש שנים קודם לכן.
יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, והעניק לו ציון של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה.
וידאו קליפ
טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה מרגלית צנעני לערוץ היוטיוב שלה ב-21 ביולי 2012, אודיו של השיר, המציג את עטיפתו החלקית של הסינגל. עטיפתו המלאה של הסינגל פורסמה בספוטיפיי ובשאר רשתות הזרמות המדיה.
Quake 2
קוויק 2 הוא משחק יריות גוף ראשון שפותח על ידי חברת id Software. המשחק משתייך לסדרה המצליחה של משחקי יריות הנקראת Quake, אך בניגוד למשחק הקודם (והמקורי) - עלילת המשחק שונה לגמרי מהמשחק הראשון, כך שמבחינה עלילתית אין זה המשך למשחק הקודם (למען האמת Quake 2 היה אמור להיות חלק מזיכיון אחר לגמרי, והשם שבסופו של דבר נבחר היה רק שם זמני, אך לא הצליחו למצוא שם אחר). מבחינה עלילתית, משחק ההמשך הוא Quake 4 שיצא ב-2005. המשחק משתמש בגרסה משופרת קצת של מנוע התצוגה id Tech 2, שבגרסה מוקדמת שלו השתמשו עבור המשחק הקודם בסדרה, Quake, שמשתמשת בפריסת התצוגה OpenGL בנוסף לפריסת תצוגה של תוכנה (המתבצעת על ידי המעבד המרכזי).
עלילה
המשחק מציג עלילה חדשה לחלוטין. לאחר שבני האדם מצליחים להדוף פלישה של גזע קיבורגים חייזרי הנקרא סטרוג (באנגלית: Strogg) שזרעו הרס וחורבן בכדור הארץ, יוצא כוח פלישה גדול של חיילי קומנדו ונחתי חלל לכוכב האם של הסטרוגים במטרה להתנקש במנהיגם העריץ, מאקרון (Makron). לרוע המזל, הסטרוגים עולים על המבצע, ומפעילים תותח גדול שמשמיד את רוב החלליות שהיו אמורות לנחות. הנחיתה לכאורה נכשלת ורוב הצוות נהרג או נשבה בידי הסטרוגים לשם ייצור מפלצות חדשות או ניסויים מדעיים - חוץ מאחד, נחת חלל בכינוי "Bitterman" (בתרגום חופשי: "איש המרירות") אותו מגלם השחקן. על השחקן לשרוד בכוכב העוין תוך כדי ביצוע משימות בתוך בירת הכוכב, חדירה לבסיס הסודי של מאקרון ולחימה בו.
משחקיות
המשחק הוא משחק יריות בגוף ראשון בתלת מימד, עם משחקיות שמזכירה את המשחק הקודם והראשון בסדרה - Quake מבחינת מקשים ותנועתיות. לעומת זאת, המפות יותר גדולות, יש יותר סודות בתוך המפות ודרכים יותר מתוחכמות להחבאתן, ויש גמישות רבה במעבר בין מפות ואיסוף חפצים ביניהן (ניתן לחזור למפה קודמת בה שיחקת, הכרחי להשלמת הרבה משימות). ישנם במשחק אויבים רבים, החל מחיילי משמר פשוטים החמושים באקדח או בתת-מקלע, עד לאויבים גדולים כמו טנקים החמושים במקלעים ובטילים, ובוסים קטלניים. יש סייבורגים שהם בני אדם שהרכיבו להם חלקים מכניים, חייזרים רובוטיים, ומוטנטים. האויבים יכולים לנוע על היבשה במהירויות שונות, לעופף באוויר, ויש בין האויבים דג מוטנט השוחה במים. במשחק ישנם כלי נשק מסוגים שונים ומשונים איתם השחקן יכול לחסל אויבים, כשחלקם מתבססים על כלי נשק ממשחקים קודמים של id. והם:
משחק מרובה משתתפים
המשחק מציע גם אפשרות למשחק מרובה משתתפים. קיימים מספר מצבי משחק: שיתוף פעולה, קרב 1 על 1, קרב "כולם על כולם" - האחרון ששורד, וקרב "תפיסת דגל". ניתן לשחק במפות של השחקן יחיד כמו כן ב-4 מפות מותאמות אישית למולטיפלייר וכן במגוון רחב של מפות שיוצרו על ידי שחקני קוויק 2 מומחים. במצב משחק זה, ניתן להתאים אישית את השחקן. ניתן לבחור לו שם, לבוש ומין - לוחם, לוחמת או סייבורג.
ביקורות
המשחק זכה לביקורות חיוביות, הן על ידי שחקנים והן על ידי מבקרי משחקים ומכר למעלה ממיליון עותקים. קוויק 2 הוא המשחק הפופולרי ביותר של 1998.
קוד מקור
כמו משחקים אחרים מהסדרה, יצא לאור גם קוד המקור של המנוע של Quake 2 מספר שנים לאחר שחרור המשחק, בדצמבר 2001 כתוכנה חופשית ברישיון GPL.
הרחבות
למשחק יצאו 2 הרחבות רשמיות שלא פותחו על ידי id וכוללות עלילות צדדיות מהעלילה הראשית של המשחק וכן תוספות חדשות. והם:
עונת 2014/2015 בליגת כדורגל נשים שנייה
עונת 2014/2015 בליגת נשים שנייה הייתה העונה ה-6 בליגת המשנה בכדורגל נשים בישראל תחת אחריות הההתאחדות לכדורגל בישראל. העונה הסדירה נפתחה ב-4 בנובמבר 2014 והסתיימה ב-15 במאי 2015. לעונה זו נרשמו 5 קבוצות בלבד.
דן ערב
דן ערב (נולד ב-1960) הוא חוקר תרבות וזיכרון ישראלי, דיקאן בית הספר לתקשורת במסלול האקדמי המכללה למינהל, ומרצה בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש באוניברסיטת תל אביב.
עונת 2014/2015 בליגת כדורגל נשים שנייה
מכבי באר שבע שנשרה מליגת נשים ראשונה הצטרפה לליגה. מ.ס. כפר יאסיף ששיחקה בעונה הקודמת התפרקה ולא השתתפה בליגה.
דן ערב
ביוגרפיה
דן ערב נולד בתל אביב. למד בתיכון עירוני א' בתל אביב. הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה והחוג למדע המדינה באוניברסיטת תל אביב, ומוסמך החוג לקומוניקציה באוניברסיטה העברית. את עבודת הדוקטורט שלו (בהנחיית פרופ' שלמה זנד ופרופ' נורית גרץ) כתב במסגרת בית הספר למדעי התרבות באוניברסיטת תל אביב.
עונת 2014/2015 בליגת כדורגל נשים שנייה
בעונה זו התקיימו ארבעה סיבובים בני 5 מחזורים כל אחד - 20 מחזורים בסך הכל. כל קבוצה שיחקה 16 משחקים במהלך העונה.
דן ערב
ביוגרפיה
מאז 1992 הוא מלמד בבית הספר לתקשורת במסלול האקדמי המכללה למנהל, ומאז 2008 בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. תחומי התמחותו האקדמיים: היסטוריה, זיכרון, ומדיה; תרבות פופולרית, תקשורת שכנועית, פרסום חברתי, אקטיביזם ושיבוש תרבות. בין השנים 1985–1988 עסק בעריכה קולנועית, בין השאר ב"יומן" של דוד פרלוב. בשנת 2004 ערך את הסדרה התיעודית-היסטורית "יורים ושרים" שהייתה מועמדת לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה. בין השנים 1998–2011 חיבר (ביחד עם ד"ר דוד גורביץ') את 'אנציקלופדיה של הרעיונות: תרבות, מחשבה, תקשורת'. פרסם מחקרים בנושא הזיכרון, העדות והטראומה, בהם הספר 'מתים לראות' (2017), העוסק בזיכרון הטלוויזיוני של המלחמה בישראל. מגיש 'גיבור תרבות' – תוכנית רדיו המשודרת ב'כאן תרבות' (תאגיד השידור הישראלי). יוצר 'פרויקט שוטטות' – תיעוד וירטואלי של 20 ימי שוטטות פיזית ופילוסופית ב-20 רובעי פריז.
עונת 2014/2015 בליגת כדורגל נשים שנייה
מכבי באר שבע סיימה ראשונה ועלתה לליגת נשים ראשונה.
דן ערב
ביוגרפיה
החל מאוקטובר 2019 משמש כדיקאן בית הספר לתקשורת במכללה למינהל.
דן ערב הוא אב לשלושה. מתגורר בתל אביב.
אודות ספריו
אנציקלופדיה ראשונה בסוגה בשפה העברית, הקושרת בין ערכים מרכזיים של תרבות, תקשורת, אמנויות ומחשבה בת ימינו. האנציקלופדיה כתובה כאוסף של מסות ביקורתיות המתייחסות להקשרים בינתחומיים רחבים. דוגמאות לערכים: וירוס, אלילות/אלילים בתרבות הפופולרית, תרבות נגד/הסיקסטיז, משחקי לשון, לאס וגאס, השמרנות החדשה ועוד.
ספר זה עוסק בייצוג הטלוויזיוני של מלחמות ישראל בשנים 1967–1991. תוך התמקדות בקשר שבין טראומה ונוסטלגיה, עדות ושיחזור, מלחמה ובידור מנסח הספר את הממד הטראומטי-נוסטלגי המתקיים בזיכרון הטלוויזיוני של המלחמה.
אודות מאמרים נבחרים
מאמר זה מבקש להצביע על מעשה השחזור הטלוויזיוני של הטראומה הקולקטיבית כמעשה קונבנציונלי בו משמשים בערבוביה ובו-זמנית שני מאמצים, לכאורה קוטביים: האחד – תיעודי, חוקר, מפרק, "עובדתי". השני – עלילתי, פרשני, נשגב, פואטי, קרנבלי וחוצה גבולות, "גדול מהחיים". לשתי צורות הטיפול, המנוגדות לכאורה, השלכות אפשריות על עיצובה של הטראומה בזיכרון הקיבוצי.
מאמר זה עוסק בייצוג הקולנועי והטלוויזיוני של הלהקות הצבאיות בישראל. על פי המאמר, ייצוגן של הלהקות הצבאיות מטפח מחד מיליטריזם ורגשות לאומיים ומאידך מעצב מבט נוסטלגי, סלחני ואף אירוני על התופעה. נראה כי ייצוג זה של הלהקות ממחיש את האופן בו אמצעי התקשורת הישראלים מתפקדים כמנגנונים הגמוניים המנרמלים לכאורה את הטראומה וזאת תוך הצגתה במעטה אסתטי תמים.
טראומה, אשמה ומחילה: המְעַוֵּל כעד בשיח של הקונפליקט בטלוויזיה ובקולנוע הישראליים (2013)
מאמר זה שנכתב על ידי ד"ר דן ערב וד"ר דוד גורביץ' עוסק בייצוגים הקולנועיים והטלוויזיוניים של דמות המְעַוֵּל (דמות המקרבן), בהקשרו של הסכסוך הישראלי-פלסטיני. תוך עיסוק במספר מקרי מבחן כגון "Z32" של אבי מוגרבי, ו"ואלס עם באשיר" של ארי פולמן ויצירות טלוויזיוניות דוגמת "עדויות" של אידו סלע והסדרה התיעודית "תקומה" מדגיש המאמר את אופייה "האסתטי" של העדות ואת הבעייתיות של שיח הסליחה והמחילה ביצירות שבמרכזן הודאה באשמה וכמיהה להיטהרות.
מאמר זה מציג את המדיום הטלוויזיוני כגורם מרכזי ביצירתה של תרבות הטראומה. המדיום נבחן כאן בתפקידו הכפול: מחד, כמנגנון המעודד טראומטיזציה הנובעת מאופיו הייחודי ומחוויית הצפייה אותה הוא מייצר אצל צרכניו, ומאידך - כגורם בעל תפקיד מרכזי בתהליכי עיבודה של הטראומה במישור הלאומי והחברתי.
גיבור תרבות
גיבור תרבות היא תוכנית רדיו והסכת (פודקאסט) המשודרים ברשת כאן תרבות (תאגיד השידור הישראלי). בעריכתו של העיתונאי יונתן גת משוחחים מדי תוכנית ד"ר דוד גורביץ' וד"ר דן ערב על גיבורי תרבות נערצים ובזויים, פורצי דרך ושנויים במחלוקת, מן העבר וההווה, מרחוק ומקרוב.