cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המנסרים מטקסס (זיכיון)
המנסרים מטקסס (2003)
השנה היא 1973. ארין, קמפר, מורגן, אנדי ופפר נוסעים להנאתם בכבישי טקסס בדרך למופע רוקנרול, אך בדרך הם נתקלים בבחורה מוזרה ומחליטים להעלות אותה לרכבם. זו ממלמלת שהם ימותו אם ימשיכו לנסוע בכיוון שאליו הם נוסעים ומתאבדת במכוניתם. לאחר האירוע הטראגי, החבורה נעצרת בעיירה קטנה ושקטה כדי להתקשר לשריף ולספר לו את שאירע, אך מה שהם לא יודעים זה שהשריף אינו באמת שריף, אלא מתחזה השייך למשפחת קניבלים המוביל אותם לבית מגוריו, שם הם מתחילים להיהרג בזה אחר זה על ידי "פני עור".
הסרט יצא לאקרנים ב-2003 בבימויו של מרכוס ניספל ובהפקתו של מייקל ביי. בתפקידים הראשיים מככבים ג'סיקה בייל כארין, ג'ונתן טאקר כמורגן, אריקה לירשן כפפר, מייק ווגל כאנדי, אריק בלפור כקמפר, ר.לי ארמי בתפקיד שריף היואיט, טרנס אוונס בתפקיד מונטי היואיט, מרייטה מריק בתפקיד לודה מיי היואיט ואנדרו בריניארסקי כתומאס היואיט/"פני עור". הסרט לא זכה לשבחים אבל נחשב בשביל הרוב לסרט חידוש לסרט הישן המצליח ביותר.
המנסרים מטקסס: ההתחלה
סרט זה מהווה מעין הקדמה לסדרת הסרטים, ומשלים לצופים פרטים על עברו של "פני עור" ומדוע הוא הפך לרוצח כל-כך פסיכופתי וסדיסטי. השנה היא 1969, שיא מלחמת וייטנאם. העסק היחידי במדינת טקסס שעדיין פועל באופן רציני בתקופת השפל הכלכלי הנוכחית הוא מפעל לעיבוד ואריזת בשר, שבסופו של דבר פושט אף הוא את הרגל, בסמכות אגף הבריאות של טקסס, שקובע כי הבשר שבו עוסק המפעל רעיל ומסוכן לאכילה. אחד האנשים שעובדים במפעל הוא תומאס היואיט ("פני עור"), פסיכופת מטורף, שמאוחר יותר יהפוך לאחד הרוצחים האכזריים בהיסטוריה. מיד לאחר פשיטת הרגל של המפעל, מנהל המקום מודיע בצורה גסה ומזלזלת לתומאס על פיטורו. תומאס הורג את המנהל שלו באכזריות ולוקח את כלי הנשק השונים ממשרדו. באותו זמן, שני מגויסים טריים לצבא, אריק ודין, מבלים את סוף-השבוע האחרון שלהם לפני היציאה למלחמה עם בנות הזוג שלהם, כריסי וביילי. בדרכם לשדה התעופה הם עוברים תאונת דרכים לא צפויה ונתקלים בשריף, דודו של הרוצח הפסיכופתי "פני עור". שממלא את מקומו של השריף לאחר שזה נרצח על ידו באכזריות, מגלה שאחד הבחורים שרף את צו הגיוס שלו מתוך מטרה להתחמק מהגיוס ועושה עצמו כועס על פחדנותו ועל חוסר נאמנותו למדינתו. הוא לוקח את החבורה אל ביתו, הבית של משפחת הקניבלים, שם נרצחים דין, ביילי ואריק בזה אחר זה בדרכים סדיסטיות ביותר על ידי "פני עור" ומשפחתו המטורפת. כריסי מצליחה לברוח וכאשר היא מנסה לקרוא לעזרה, "פני עור" מופיע במושב האחורי של הרכב בו היא נוהגת ורוצח אותה.
המנסרים מטקסס 3D
הסרט יצא לאקרנים ב-2013 בארצות הברית, בבימויו של ג'ון לוסנהופ. משחקים בתפקידים ראשיים: אלכסנדרה דדריו, טניה ריימונד, סקוט איסטווד, טריי סונגז, ביל מוזלי, פול ריי, דן ייגר, טום ברי, פול ריי, וביל מוסלי.
אפיק
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מודוק
מודוק (באנגלית: MODOK, M.O.D.O.K) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק, איירון מן והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Tales of Suspense #93 מספטמבר 1967, ונוצרה בידי הכותב סטן לי והמאייר ג'ק קירבי.
מודוק הוא האלטר אגו של ג'ורג' טרלטון, יליד מיין וטכנאי פשוט מארגון A.I.M.. לאחר שערך ניסויים בקובייה הקוסמית, מדעני A.I.M השתמשו בניסויים ובמוטגנים על מנת לשנות את טרלטון, להגדיל את ראשו ולשנות את מראהו בצורה דרסטית באופן כללי. הם הפכו אותו למודוק בעל אינטלקט-העל (באנגלית M.O.D.O.C, ראשי תיבות של Mental Organism Designed Only for Computing, בתרגום לעברית: אורגניזם מנטלי שפותח לצורך מחשוב). הוא התמרד, הרג את אדוניו, השתלט על A.I.M ושינה את ראשי התיבות שלו ל-M.O.D.O.K (Mental Organism Designed Only for Killing, אורגניזם מנטלי שפותח לצורך הריגה). הוא נאבק בקפטן אמריקה, אשר ניסה להציל את סוכנת S.H.I.E.L.D שרון קרטר מידי ארגון A.I.M. הוא נאבק בקפטן מספר פעמים נוספות, ובהזדמנות נאבק בדוקטור דום ובנאמור.
מודוק ננטש על ידי A.I.M ומחייה את אבומיניישן בניסיון להשתמש בו נגד A.I.M. התוכנית נכשלת כאשר מתגלה כי אבומיניישן לא יציב, ולאחר מכן, מודוק הופך את קתרין ויינסבורו לגרסה נשית של עצמו אך היא חוזרת למצבה הקודם. מתוך רצון לנתק עצמם ממודוק, A.I.M שוכרים את אגודת הנחשים להתנקש בחייו של מודוק, שנהרג על ידי פתן המוות. גופתו נלקחת חזרה ל-A.I.M, המשתמשים בו כמחשב-על. בשלב מסוים, A.I.M עשו שימוש בגרסה נשית נוספת של מודוק, מודאם. A.I.M הקימו את מודוק לתחייה, על מנת שיסייע להם ביצירת הקובייה הקוסמית. הוא סייע לקבוצת נבלי-על (אך חזר בו על מנת להימנע ממפגש עם הדפנדרס), התעמת עם צוות אלפא פלייט, חזר להנהיג את A.I.M ונתפס על ידי כוח של ה-NCIS וקרטל סמים. הוא נאלץ לעבוד עבורם, עד שנלקח למעצר על ידי סוכנות S.H.I.E.L.D. מודוק ניסה להשיג דגימה מהגזע הקיברנטי הפלנקס, ולאחר שנאבק באקס-מן, הובס על ידי וונדר מן וגברת מארוול. במהלך אירוע "נפילת הענקים", התגלה כי מודוק חבר בקבוצת אינטליג'נסיה, וכי השתתף בהפיכת ת'נדרבולט רוס לענק האדום ובהפיכת בטי רוס לענקית האדומה. הם חטפו מספר מהאנשים החכמים ביותר ביקום מארוול, מה שהוליך לאירועי "מלחמת-עולם הענקים". כאשר מספר גיבורי-על הפכו לגרסאות ענקיות של עצמם, היחיד שלא הפך לגרסה ענקית היה אמדאוס צ'ו. הוא נעשה דומה למנהיג, ורוכש כוח עיוות המציאות בטווח עשרה מטרים. הוא משתמש בכוח זה על מנת להחזיר את מודוק למצבו האנושי, ג'ורג' טרלטון. הוא נלקח למעצר על ידי צבא ארצות הברית, ונותר נכה.
מאוחר יותר, מתגלה כי אחד משיבוטיו הרבים של מודוק, שלא שימש כמחשב-על או נהרג, נותר בחיים עם זיכרונותיו של מודוק המקורי. הוא קרא לעצמו מודוק העליון, וחזר לאינטליג'נסיה. הוא נאבק באוונג'רס, והובס על ידי תור. במהלך אירוע "הפחד עצמו", מודוק צופה בסקאד'י ומודיע לנאמניו כי היא למעשה סין, בתו של הגולגולת האדומה. מודוק נעשה מעורב במאבק בין הענק האדום והדבר - כעת אנגריר, שובר הנשמות - ומסייע במאבק נגד כוחותיו של "הנחש". בהקדמה לאירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", נראה כי מודוק סימן למטרה את דוקטור אודאקו, חייל A.I.M לשעבר שלווה לפנטגון על ידי כוחות ואקאנדה. לפני שמודוק שרף את אודאקו, מכשפת השני הגיעה למקום ונאבקה במודוק ובחיילי מודוק זעירים רבים. ברגע האחרון, ספיידרוומן וגברת מארוול הגיעו ועזרו להביס את מודוק וכוחותיו. בשנת 2014, מודוק הצטרף לסוכנות S.H.I.E.L.D ולאוונג'רס הסודיים במטרה להרוג את אנדרו פורסון, מנהיג A.I.M הנוכחי.
דמותו של מודוק מדורגת במקום ה-100 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו של מודוק בסדרת האנימציה "מודוק" מדובב השחקן פאטון אוסוולט. הופעת הבכורה של הדמות בלייב אקשן הייתה בסרט היקום הקולנועי של מארוול "אנטמן והצרעה: קוונטומאניה".
קולות הנושמים
קולות הנושמים הוא אלבום האולפן השלישי של הזמר-יוצר הישראלי עידן רפאל חביב. האלבום יצא לאור ב-9 במאי 2018, על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע והפקה
את האלבום, בדומה לאלבומיו הקודמים, "כל פעם קצת" ו"לאבד עניין בזמן" הפיק המוזיקאי גלעד שמואלי, והעבודה עליו נמשכה כשנתיים וחצי. כשנשאל חביב בראיון למעריב אונליין כיצד האלבום שונה מאלבומיו הקודמים, אמר כי "זה אלבום חשוף יותר שנוגע באהבה וביצר בצורה מאוד ישירה עד כדי כך שאבא שאל אותי אם זה נכון להשתמש במשפט כמו 'שומר על הכבוד בחוץ אבל מתבזה בחדרים'".
מהאלבום הצליח השיר "אין כבר סתם", שהגיע למקום ה-29 במצעד הפזמונים העברי השנתי של תחנת הרדיו גלגלצ ואתר ynet לשנת תשע"ח.
ביקורת
דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לאלבום ביקורת חיובית: "באלבומו החדש, השלישי, 'קולות הנושמים', שיוצא כחמש שנים מאז קודמו, נותן חביב למאזיניו קורטוב מעולמו הפנימי, הקמעה מלנכולי־קמעה אופטימי, ועוטה על עצמו, בפאסון האופייני לו, אדרת פיוטית של שאנסון צרפתי, פולק ישראלי ונגיעות אתניות. כשעל כל אלה מנצחת יד אלקטרונית רכה, שנוסכת נופך עדכני ובלתי שגרתי, השזור היטב בקולו הנעים".
יוסי חרסונסקי נתן לאלבום ציון של ארבעה כוכבי זהב וחצי מתוך חמישה והעניק לו גם הוא ביקורת חיובית: "עידן רפאל חביב נמצא במצב רוח של דכדוך. כשאתה מרגיש כך, זה הופך חלק בלתי נפרד מתעודת הזהות המוזיקלית שלך. הקול הקטן והמחוספס כמעט מלחש, מגיע מאיזושהי כנות שגורמת לזמר להישאר באזור המינורי-אינטימי-מלנכולי, לשיר בהפנמה בקווי מתאר אקוסטיים רכים שהם חלק אינטגרלי מהמהות של הזמר והיוצר, שמערב זרם תודעה המכיל התחושה. תוגתו-שירתו נוגעת ומגעת גם כשהוא מגביר קצב. רגישותו מחלחלת להפקה מעודנת מופלאה".
קרב מילברג
קרב מילברג (בגרמנית: Schlacht bei Mühlberg, בספרדית: Batalla de Mühlberg) היה קרב שנערך ב-24 באפריל 1547 בסמוך לעיירה מילברג (Mühlberg), בתחומי נסיכות הבוחר מסקסוניה, במסגרת המלחמה השמלקלדית. הקרב הסתיים בניצחון מכריע של הצבא הקתולי של האימפריה הרומית הקדושה, בפיקודו של קרל החמישי, על הצבא הסקסוני שהשתייך לברית שמלקלדן הלותרנית, בפיקודו של יוהאן פרידריך הראשון.
הקרב סיים את המלחמה השמלקלדית והביא לפירוקה של ברית שמלקלדן.
רקע
עם התפשטות הרפורמציה הפרוטסטנטית בגרמניה לאחר שנת 1517 החלה מתיחות בתוך גרמניה בין הקתולים לפרוטסטנטים, שהפכה למכשול בפני שאיפותיו של הקיסר ההבסבורגי קרל החמישי. ניסיונות הפיוס בין הקתולים לפרוטסטנטים במסגרת הדיאט של שפייר ב-1526 וב-1529 נכשלו, וחידדו את העוינות ההדדית בין הצדדים.
הרפורמציה סיפקה למרבית המדינות הגרמניות העצמאיות את האמתלה לטעון לא רק לאוטונומיה ברמה הדתית אלא אף ברמה הפוליטית. לחלק ממדינות קטנות אלה שהשתייכו לאימפריה הרומית הקדושה (ישות מדינית שהייתה מפוצלת זה מאות בשנים) נחשב צעד זה ללא יותר מפעולה פורמלית.
ב-1531 התנגדו חלק מהנסיכים (ביניהם בלטו יוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה ופיליפ הראשון, רוזן הסן) לנסיונותיו של הקיסר להשיב את האחדות הדתית והפוליטית לשטחים הגרמניים בהתאם להחלטת הדיאט של וורמס. החלטה זו הובילה להקמת ברית שמלקלדן (שנקראה על שם שמלקלדן שבתורינגיה, שם הוצהרה הברית), ברית צבאית הגנתית בעלת תפיסה אנטי-הבסבורגית ואנטי-קתולית.
אף על פי שהקמתה של הקואליציה הפרוטסטנטית בתוך האימפריה היוותה סכנה לכוחו, לא מיהר קרל החמישי לתקוף את הברית, אשר השיגה בינתיים את תמיכתן של ערים חופשיות (ברמן, המבורג, ליבק, אולם ושטרסבורג) אשר שאפו להגדיל את עצמאותן בפני השלטון המרכזי. כמשקל נגד, יצרו המדינות הגרמניות הקתוליות את הליגה הקתולית ב-1538, אך זו הייתה לא יעילה. הנסיכים הפרוטסטנטיים יכלו להשען גם על תמיכתה של ממלכת צרפת, אויבתו העיקרית של קרל החמישי. מכיוון שהיה זקוק לתמיכתן הצבאית של המדינות הגרמניות במלחמה כנגד העות'מאנים בחלק המזרחי של שטחו בחר קרל שלא להתנגד לברית ולהעניק לחברותיה אוטונומיה נרחבת. כך הפכו הנסיכים הפרוטסטנטיים חופשיים לתמוך ברפורמציה וללחום בכוחם של הבישופים הקתוליים בשטח עליו שלטו. בנוסף, סייעה הברית לנסיך הפרוטסטנטי אולריך, דוכס וירטמברג, להשיב לעצמו את נחלתו לאחר ניצחון על כוחות אימפריאליים ב-1534 והביסה את כוחותיו של הנרי החמישי, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל.
העילה לפריצת העימות הייתה היריבות בין הנסיך הבוחר של סקסוניה יוהאן פרידריך הראשון לבין בין דודו, מוריץ מסקסוניה, שהשתייכו שניהם לבית וטין. על אף אמונתו הפרוטסטנטית, סירב מוריץ להצטרף לברית שמלקלדן ב-1542. ב-1546, בתמיכתו של פרדיננד הראשון, אחיו הצעיר של קרל, פלש מוריץ לשטחו של יוהאן פרידריך. כאשר נפתחה המתקפה שהו כוחותיו של יוהאן פרידריך בווירטמברג, אך הם הצליחו לנוע אל תוך השטח הכבוש ולהדוף את צבאו של מוריץ.
קרל החמישי החליט לנצל את חוסר האחדות בין הצבאות הפרוטסטנטיים, והצטרף למלחמה ב-1547. עם תחילת האביב, ולאחר שמרבית חברות הברית נכנעו ופתחו את שערי עריהן בפני צבאו במהלך החורף, צעד צבאו של קרל לעבר סקסוניה במטרה לסייע למוריץ ולהביס את יוהאן פרידריך, הנסיך הפרוטסטנטי האחרון שעדיין התנגד לו.
מהלך הקרב
בנוסף, השאיר יוהאן פרידריך כוחות קטנים במרבית הערים הסקסוניות, במטרה למנוע מכוחותיו של קרל להיכנס לנסיכות מדרום. כשיעדו המעוז המבוצר בוויטנברג, עזב הנסיך את עמדתו ליד מייסן, צעד בראש צבאו צפונה וחנה בסוף אפריל בסמוך לעיירה מילברג, כאשר הוא משאיר כוחות מעטים בלבד לשמירה על גדות האלבה, מכיוון שהעריך שהנהר רחב מדי לצליחה עבור הצבא האימפריאלי.
בראש צבאו, הגיע קרל החמישי לגדה הנגדית של האלבה בערב 23 באפריל. בניגוד לחוות הדעת של הגנרלים שלו, החליט קרל לתקוף את האויב, שחנה קילומטרים מעטים משם. עם שחר 24 באפריל החל המשמר הקדמי של הצבא האימפריאלי להתקדם, כאשר הוא פותח באש מוסקטים על הסקסונים שמעבר לנהר ומחפש נקודות לצליחתו. בזכות גורם ההפתעה ובחסות הערפל הכבד שעלה מן הנהר, הצליחו לוחמים ספרדיים ואיטלקיים מנוסים לחצותו בשחייה ולחסל את השומרים המעטים אשר שמרו על הגדה הנגדית.
בינתיים, ביצעו כוחות מתוך הטרסיו (Tercio) של לומברדיה ונאפולי, שהיו הלוחמים המנוסים ביותר בצבאו של קרל, את תוכניתו של דוכס אלבה, ובעזרתו של איכר מקומי הצליחו לאתר מעברה אשר אפשרה להם לחצות את האלבה. בנוסף לכך, הצליחו חיילים אחרים למנוע את הריסתו של גשר פונטון שבנו הסקסונים, ובו נעשה שימוש מיידי על ידי הפרשים אשר חצו בבטחה לצידו השני של הנהר.
יוהאן פרידריך בחר לערוך את צבאו בקצה יער, אשר ימנע איגוף בידי פרשי צבא האימפריה ויאפשר נתיב נסיגה בטוח יותר במקרה של תבוסה. הקיסר קרל החמישי הגיע לשדה הקרב ושלהב את אנשיו לתקוף את הפרוטסטנטים. בשל מחלת השיגדון, נישא הקיסר לקרב באלונקה, ולא רכב על גבי סוס מלחמה בעודו עטוי שריון, כפי שתיאר זאת צייר החצר שלו, טיציאן, וניהל את הקרב מאחור. הצבא האימפריאלי מנה בין 16,000 ל-23,000 חיילים, ביניהם הטרסיו של לומברדיה ושל נאפולי, ופרשים קלים מממלכת הונגריה, בפיקודו של אלברו דה סנדה (Álvaro de Sande).
הקרב החל בשעות הערב; הצבא הסקסוני הצליח להדוף את המתקפה הראשונה של הפרשים הקלים ההונגריים, אך מספרם העדיף וכן מקצועיותם של חייליו של קרל, שהיו בין הטובים בעולם באותה תקופה, חרצו את גורל הקרב. הקיסר הציב את הפרשים בשני אגפי הצבא שלו, כאשר האגף הימני, בפיקודו של דוכס אלבה, היה חזק יותר מאגף השמאלי, בפיקודו של מוריץ מסקסוניה.
ברגע שהובסו הפרשים באגפיו של הצבא הסקסוני, הצליח מערך הטרסיו האימפריאלי של חיילי הרגלים שבמרכז לשבור את ההתנגדות הסקסונית והחלה נסיגה לעבר היער. הנסיך הבוחר מסקסוניה הראה אומץ לב בשדה הקרב, אך נפצע בפניו ונפל בשבי החיילים האימפריאליים. עיקר צבאו הושמד או נפל בשבי.
מספר מקורות מציינים שהקיסר קרל החמישי סיכם את הקרב באומרו: "וינֶה, וי אי וֶנְסיוֹ דיוס" (בספרדית: Vine, vi y venció Dios; "באתי, ראיתי, והאל ניצח") כפרפרזה על הביטוי המפורסם של יוליוס קיסר.
תוצאות הקרב
הקרב הסתיים בתבוסתו המוחלטת של הצבא הסקסוני אשר ספג אבדות כבדות, כאשר מלבד כ-400 שנמלטו לוויטנברג, נהרגו בין 1,200 ל-3,000 איש. בנוסף איבדו הפרוטסטנטים כמעט את כל הארטילריה, התחמושת והדגלים שלהם; חיילים רבים נוספים נפלו בשבי. בצבא האימפריאלי נהרגו כ-50 חיילים.
יוהאן פרידריך היה האחראי לכישלון, היות שלא דאג להגנה מספקת לאורך נהר האלבה אשר יכלה למנוע את צליחתו על ידי הצבא האימפריאלי. תבוסתו סמלה גם את סופה של ברית שמלקלדן. קרל החליט לחוס על חייו בתמורה למסירתה של ויטנברג לידיו. יוהאן פרידריך הוקע ככופר, נכלא ואולץ להעביר את תפקידו לבן דודו, מוריץ, שכפרס על תמיכתו בקיסר קיבל לידיו את תואר הנסיך הבוחר מסקסוניה. יוהאן פרידריך שוחרר ממאסרו ב-1552, ומת שנתיים מאוחר יותר. על אף תבוסתו, עבר יוהאן פרידריך בשנים שלאחר הקרב תהליך של הפיכה מדמות של מנהיג צבאי כושל למעין קדוש מעונה, אשר אולץ להיכנע בפני עליונות צבאית מוחלטת בהגינו על האמונה הפרוטסטנטית.
כניעתו של פיליפ הראשון, רוזן הסן, מיד לאחר הקרב, סיימה למעשה את המלחמה השמלקלדית, אך הבעיה הפרוטסטנטית לא נפתרה. נסיכים ורפורמטורים רבים, כגון מרטין בוצר, נמלטו לאנגליה, שם השפיעו ישירות על הרפורמציה באי. ההסכם בין הקתולים לפרוטסטנטים (הסכם הביניים של אאוגסבורג ב-1548) לא הביא לשלום בין הצדדים בגרמניה, ורק שלום אאוגסבורג ב-1555 סיים את מלחמות הדת בחלק זה של האימפריה, כאשר נקבע כי הנסיכים הגרמנים יכולים לקבוע האם דת השטח שבשליטתם תהיה קתולית או לותרנית. ההסכם גם הביא לסיומו את הניסיון לאחד את גרמניה תחת זרם דתי אחד.
בעיירה מילברג שוכן בימינו מוזיאון קטן המוקדש לקרב.
דהראדון
דֶּהְרָאדוּן (בהינדי: ; באנגלית: Dehradun או Dehra Dun) היא עיר גדולה בהודו ובירת מדינת אוטראקהאנד. העיר ממוקמת במחוז דהראדון שבתוך אוטראקהאנד. דהראדון ממוקמת 650 מטרים מעל פני הים ומספר התושבים בעיר היה 578,420 נכון ל-2011.
דפוסי אקלים
הטמפרטורה הממוצעת השנתית באזור דהראדון היא 27.8 מעלות צלזיוס. החודש החם ביותר הוא מאי, כאשר באותו החודש הטמפרטורה הממוצעת היא 35.6 מעלות צלזיוס, והחודש הקר ביותר בשנה הוא ינואר, כאשר באותו החודש הטמפרטורה הממוצעת היא 19.3 מעלות צלזיוס. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 2,208.9 מילימטרים. החודש הגשום ביותר בשנה הוא אוגוסט, כאשר ממוצע המשקעים בחודש זה הוא 728.2 מ"מ והחודש היבש ביותר בשנה הוא נובמבר, כאשר ממוצע המשקעים בחודש זה הוא 8.6.
יובל וישניצר
יובל וישניצר (נולד בשנת 1947) הוא אתלט ישראלי לשעבר, אלוף ושיאן ישראל בעבר בריצות למרחקים בינוניים וארוכים. החזיק בשיא הישראלי בריצת 5000 מטר במשך 35 שנים, יותר מכל אתלט ישראלי אחר. זכה 7 פעמים באליפות ישראל במרוצי שדה. בעל שתי מדליות, כסף וארד ממשחקי אסיה ואלוף המכביה התשיעית (1973) בריצת 5000 מטר.
ביוגרפיה
וישניצר נולד ברחובות וגדל מושב אביגדור. הוא למד בבית הספר תיכון האזורי בבאר טוביה והחל להשתתף בתחרויות אתלטיקה בעקבות אחיו הגדול רפי שהצטיין בריצת 800 מטר. מאמנו היה איליה בר-זאב. בתחרות לנוער זכה בריצות ל-800 מטר ול-1500 מטר לגילאי 17, מטעם הפועל ראשון לציון. בינואר 1965 עלה לכותרות כשגבר על עמוס גלעד בריצת 1000 מטר. ביולי 1966 זכה במקום הראשון ב-3000 מטר מכשולים ונשלח ליוון לתחרות בין ארצית
1968
באליפות ישראל במרוצי שדה שנערכה בשנת 1968 זכה וישניצר בתואר הבכורה שלו מבין שבעה בסך הכל.
1969
בתחרות שנערכה במילאנו, איטליה ב-2 ביולי 1969 סיים וישניצר במקום רביעי בריצת 1500 מטר בשיא ישראלי חדש של 3:43.3 דקות, שיפור לשיא בן השנתיים של יאיר פנטילט (3:52.4 דקות). שיא זה החזיק מעמד 14 שנים ונשבר על ידי רוני מעוז ממכבי תל אביב (3:43.07 דקות).
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השמינית שנערכו באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:48.6 דקות, אחרי ריי רוזמן מבריטניה שקבע שיא מכביה חדש של 3:46.9 דקות ולפני סולמון מארצות הברית (3:50.8 דקות).
1970
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1970 הוא זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:52.8 דקות, לפני אילן שזיפי (1:54.8 דקות) ואחיו רפי (1:55.4 דקות) ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:58.1 דקות, לפני משה חיון מאליצור גבעת וושינגטון (4:03.4 דקות) ודוד לאוגומר מהפועל עמק חפר (4:08.6 דקות).
מדליית ארד במשחקי אסיה
במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק, תאילנד בשנת 1970 זכה וישניצר במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:34.7 דקות, אחרי לוסיין רוזה מציילון (14:32.2 דקות) ואדוארד סקווירה מהודו (14:33.8 דקות).
1972
באליפות ישראל שנערכה באצטדיון רמת גן ביולי 1972 זכה בשתי מדליות זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:45.9 דקות, לפני רפי וישניצר (3:49.6 דקות) ואורי לאוגומר (3:52.0 דקות) ובריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:37.2 דקות, לפני ציון חצרוני (14:52.2 דקות) ואורי לאוגומר (15:09.2 דקות).
לאחר טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן, מטעמי ביטחון, השתתף וישניצר בתחרויות בינלאומיות באירופה, במדי מועדון שוודי מאחר שנסע אליהן בגפו וללא אבטחה.
1973
בתחרות האתלטיקה של המכביה התשיעית ביולי 1973 זכה וישניצר במדליית זהב בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:27.8 דקות, לפני ג'רי כהן מארצות הברית (14:33.6 דקות) ומייק סלומון מישראל (14:51.4 דקות). חודש לאחר מכן, באוניברסיאדה שנערכה ב-18 באוגוסט, במוסקבה, אותה העת ברית המועצות הוא סיים במקום שלישי בשלב חצי הגמר בריצת 5000 מטר בשיא ישראלי חדש של 13:48.8 דקות, שבוע לאחר מכן, באוסלו, נורווגיה הוא סיים במקום שמיני בשיא ישראלי חדש של 13:48.4 דקות.
1974
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1974 הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3.51.1 דקות, לפני אחיו רפי וישניצר (3:55.2 דקות) ויאיר קרני מהפועל עמק חפר (3:55.7 דקות) ובריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:48.8 דקות, לפני ציון חצרוני מהפועל תל אביב (14:53.0 דקות) ואחיו רפי (15:42.6 דקות).
בתחרות שנערכה בגטבורג, שוודיה ב-13 באוגוסט 1974 סיים וישניצר במקום חמישי בריצת 5000 מטר בשיא ישראלי חדש של 13:39.8 דקות, שיא זה החזיק מעמד 35 שנים עד שנישבר על ידי יוסף גזצ'או (13:31.45 דקות).
מדליית כסף במשחקי אסיה
במשחקי אסיה שנערכו בטהראן, איראן בשנת 1974 זכה וישניצר במדליית כסף בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:21.50 דקות, אחרי שיבנת' סיין מהודו (14:20.50 דקות) ולפני קניצ'י אוזאווה מיפן (14:22.15 דקות).
1977
בתחרות האתלטיקה של המכביה העשירית ביולי 1977 זכה וישניצר במדליית ארד בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:59.00 דקות, אחרי ג'רי כהן (14:26.66 דקות) ויאיר קרני (14:54.97 דקות)
לאחר פציעות רבות, פרש וישניצר מתחרויות בסוף שנת 1977.
חייו האישיים
וישניצר הוא כלכלן המתמחה בניהול ובטיפול בעסקים, חברות ואגודות שיתופיות שנקלעו לקשיים. מכהן כיושב ראש בשלושה ועדים ממונים, בקיבוץ בית קמה, בקיבוץ בית ניר ובקיבוץ עמיר.
מפרצת בטנית באבי העורקים
מפרצת בטנית באבי העורקים (באנגלית: Abdominal aortic aneurysm- AAA) היא ההתרחבות מקומית של אבי העורקים הבטני, כך שהוא בקוטר גדול מ-3 ס"מ או ב-50% גדול יותר מהקוטר הנורמלי. בדרך כלל לא מופעים סימפטומים למעט כאשר יש קרע. מדי פעם עלולים להתרחש בגינה כאבי בטן, כאבי גב או כאב ברגל. לעיתים ניתן לחוש מפרצות גדולות על ידי לחיצה על הבטן. קרע עלול לגרום לכאב בבטן או בגב, לחץ דם נמוך, או אובדן הכרה. לעיתים קרובות גורמת המפרצת למוות. AAA מתרחש לרוב בקרב אנשים בני גיל 50 ומעלה, גברים, ובקרב בעלי היסטוריה משפחתית. גורמי סיכון נוספים כוללים עישון, לחץ דם גבוה, מחלות לב או כלי דם, ועוד. AAA היא הצורה הנפוצה ביותר של מפרצת אבי העורקים. 85% מההתפרצויות מתרחשות מתחת לגובה הכליות והשאר בגובה הכליות או מעליהן. בארצות הברית, מומלץ לבצע סריקת אולטרסאונד לגברים בגילים 65 - 75 שנים, בעיקר לאלה עם היסטוריה של עישון. אם מתגלה מפרצת, נעשות בדרך כלל בדיקות אולטרסאונד נוספות באופן קבוע.
AAA עלול להתרחש בקרב 2-8% מהגברים מעל גיל 65. אצל אנשים עם מפרצת קטנה מ-5.5 ס"מ, הסיכון של קרע בתוך שנה הוא פחות מ-1%. בין אלה עם מפרצת בין 5.5 ו-7 ס"מ, הסיכון הוא כ-10%, הסיכון עבור אלה עם מפרצת גדולה מ-7 ס"מ הוא 33%. הסיכון לתמותה אם יש קרע חוזר הוא 85%-90%. במהלך 2013 גרמו מפרצות באבי העורקים ל-168,200 מקרי מוות, הרבה יותר מאשר 100,000 בשנת 1990. בארצות הברית הם גרמו לבין 10,000 ל-18,000 מקרי מוות ב-2009.
סימנים וסימפטומים
רובן המכריע של מפרצות הן אסימפטומטיות. עם זאת, כאשר אבי העורקים מתרחב, הוא עשוי להכאיב ולהוביל לתחושות פועמות בבטן, לכאב בחזה, בגב תחתון, או בשק האשכים. הסיכון לקרע גבוה במפרצת סימפטומטית, ולכן היא נחשבת סיבה עיקרית לניתוח. הסיבוכים כוללים קרע, אמבוליזציה היקפית, חסימה חריפה של אבי העורקים, בין אבי העורקים והווריד הנבוב התחתון או בין אבי העורקים והתרסריון. בבדיקות גופניות ניתן לזהות מסת בטן מוחשית ופוליציסטית. רשרוש יכול להישמע במקרה של היצרות עורקי הכליות או המעיים.
קרע באבי העורקים
הסימנים והתסמינים של קרע AAA עשויים לכלול כאבים עזים בגב התחתון, בבטן או במפשעה. מסה שדופקת עם פעימות הלב יכולה להיות מורגשת. הדימום יכול להוביל להלם תת-נפחי עם לחץ דם נמוך וקצב לב מהיר. זה עלול להוביל להתעלפות קצרה.
התמותה של קרע AAA גבוהה ושיעורה כ-90%. 65-75 אחוזים מהחולים מתים לפני שהם מגיעים לבית החולים. עד 90% מתים לפני שהם מגיעים לחדר הניתוח. הדימום יכול להיות רטרופריטונלי או לתוך חלל הבטן. הקרע יכול גם ליצור חיבור בין אבי העורקים, המעי או הווריד הנבוב התחתון.
מפרצת באבי העורקים עלולה להיות מאובחנת בטעות ככאב של אבנים בכליות, או של שרירים הקשורים בכאבי גב.
גורמים
הגורמים המדויקים של תהליך ההתנוונות נותרו לא ברורים. עם זאת, קיימות כמה השערות ומוגדרים היטב גורמי סיכון.
פתופיזיולוגיה
המבנה ההיסתולוגי והמאפיינים המכניים של אב העורקים הבטני שונים מאלה של אבי העורקים החזי. הקוטר יורד מן השורש אל התפצלות העורקים, ועל הקיר של אבי העורקים הבטני יש גם הצטברות פחותה אלסטין. יש מתח מכני בבטן קיר אבי העורקים ולכן הקיר גבוה יותר מאשר באבי העורקים החזי. הגמישות יורדת עם עלייה בגיל דבר אשר יכול לגרום להתרחבות הדרגתית של הקטע. לחץ אינטראלומינלי גבוה יותר בחולים עם יתר לחץ דם עורקי תורם באופן משמעותי להתקדמות התהליך הפתולוגי.
אבחון
מפרצת בטנית של אבי העורקים הבטנית מאובחנת בדרך כלל על ידי בדיקה גופנית, אולטרסאונד או CT. רנטגן בטן רגיל עשוי להראות את קווי המתאר של המפרצת כאשר הקירות שלה מסודרים. עם זאת, זה המקרה של פחות ממחצית מכל המפרצות. בדיקת אולטרה סאונד משמשת כדי לקבוע עבור מפרצות את הגודל שלה בזמן נתון. בנוסף, ניתן למצוא נוזל פריטוניאלי חופשי. זה לא הליך פולשני ורגיש, אבל נוכחות של גז במעיים או השמנת יתר עלולים להגביל את התועלת. לסריקת CT יש כמעט 100% רגישות לגילוי מפרצת והוא גם שימושי בתכנון לפני הניתוח, לזיהוי מפרט האנטומיה ובדיקת האפשרות לתיקון בעזרת רדיולוגיה פולשנית. שיטות אלטרנטיביות המשמשות לעיתים קרובות להדמיה של מפרצת כוללות MRI ואנגיוגרפיה.
מפרצת מתרחשת אם הלחץ המכני עולה על כוח הקיר המקומי; כתוצאה מכך, מתח הקיר וקרע בקיר נמצאו כפרמטרים אמינים יותר מגודל הקוטר כדי להעריך את הסיכון לקרע AAA. קיימת תוכנה רפואית מאפשרת לחשב את מדדי הסיכון לקרע מהנתונים הסטנדרטיים הקליניים של CT ומספקת אבחנה ספציפית למטופל AAA. סוג זה של הגישה הביומכנית הוכח כיעיל בחיזוי מדויק של מיקום הקרע AAA.
סיווג
מפרצות אבי העורקים הבטניות מחולקות בדרך כלל על פי הגודל והסימפטומים שלהן. מפרצת בדרך כלל מוגדרת אם הקוטר החיצוני של אבי העורקים מעל 3 ס"מ (קוטר אבי העורקים הוא בסביבות 2 ס"מ), או יותר מ 50% של קוטר נורמלי. אם הקוטר החיצוני עולה על 5.5 ס"מ, המפרצת נחשבת גדולה. קרע AAA היא אבחנה קלינית הכוללות נוכחות של כאבי בטן, הלם, גוש בבטן. אם תנאים אלה קיימים אין צורך בבדיקות נוספות לפני ניתוח.
סריקה
בארצות הברית שירותי מניעה ממליצים על סריקת אולטרסאונד חד פעמית לגילוי מפרצת בטנית באבי העורקים אצל גברים בגיל 65 עד 75 שנים שיש להם היסטוריה של עישון. לא ברור אם הסריקה שימושית בקרב נשים בגילאי 65 עד 75 אשר עישנו, ומתנגדים לסריקות אצל נשים שמעולם לא עישנו.
חזרה על בדיקות אולטרה סאונד צריך לבצע אצל מי שיש לו אבי עורקים בקוטר גדול יותר מ-3.0 ס"מ. באלו אשר אבי העורקים הוא בין 3.0 ו-3.9 ס"מ צריך לבצע בדיקה כל שלוש שנים, אם הקוטר בין 4.0 ל 4.4 ס"מ כל שנתיים, ואם בין 4.5 ו-5.4 ס"מ בכל שנה.
במדינות מסוימות נהוגות בדיקות שונות, באוסטרליה למשל אין קו מנחה לביצוע בדיקות, לעומת זאת בבריטניה סריקה חד פעמית מומלצת לכל הגברים מעל גיל 65.
טיפול
אפשרויות הטיפול של תסמיני AAA הם ניהול שמרני ומעקב במטרה הסופית של תיקון בניתוח או תיקון מיידי. שני מצבים של תיקון זמינים עבור AAA: תיקון פתוח או תיקון באמצעות רדיולוגיה פולשנית. ההתערבות מומלצת אם המפרצת גדלה ביותר מ 1 ס"מ לשנה, או שהיא יותר גדולה מ 5.5 ס"מ.
טיפול שמרני
טיפול מעקב שמרני משמש בעיקר אצל אנשים שתיקון נושא סיכון גבוה של תמותה או בחולים בהם תיקון לא סביר שישפר את תוחלת החיים. עמוד התווך של הטיפול השמרני הוא הפסקת עישון.
טיפול תרופתי
אין טיפול תרופתי שנמצא יעיל להקטנת קצב הגדילה של הקרע או הפחתה של תסמינים. לחץ הדם ושומנים צריכים להיות מטופלים כרגיל.
טיפול בניתוח
הסף לתיקון בניתוח משתנה מעט מאדם לאדם, בהתאם למאזן הסיכונים והיתרונות כאשר שוקלים את התיקון. הגודל המקורי של אבי העורקים עשוי להשפיע, יחד עם נוכחותם של מחלות רקע שעשויות לסכן או להקטין את תוחלת החיים.
תיקון (ניתוח) פתוח
תיקון פתוח משמש בחולים צעירים כנוהל, או במפרצת גוברת או גדולה, סימפטומטית או קרועה. אבי העורקים חייבים להיות סגורים במהלך התיקון, מנתבים את הדם לאברי הבטן ולקטעים של חוט השדרה; דבר אשר יכול לגרום לטווח של סיבוכים. זה חיוני כדי להפוך את החלק הקריטי של הפעולה למהיר, ולכן החתך נעשה גדול יחסית כדי להקל על טיפול מהיר. התאוששות לאחר ניתוח AAA פתוח אורכת זמן רב. המינימום הוא כמה ימים בטיפול נמרץ, שבוע סך הכל בבית החולים וכמה חודשים לפני ההתאוששות המלאה.
תיקון באמצעות רדיולוגיה פולשנית
תיקון ראשון באמצעות רדיולגיה פולשנית הפך מעשי בשנת 1990. טיפול זה בדרך כלל משמש בגיל מבוגר יחסית, אצל חולים בסיכון או חולים שפחות כשירים לתיקון פתוח. עם זאת, תיקון זה אפשרי רק אצל חלק מהחולים ב AAA, היתרונות העיקריים של תיקון זה על פני תיקון פתוח הם שיש פחות תמותה, פחות זמן בהחלמה, פחות זמן בטיפול נמרץ, פחות זמן בבית חולים כללי וחזרה מוקדמת יותר לפעילות רגילה. חסרונות של תיקון זה הם שתיקון זה דורש ביקורים תכופים יותר בבית החולים לביקורות, ויש סיכוי גבוה יותר שיהיה צורך בהליכים נוספים. על פי המחקרים האחרונים, ההליך אינו מציע יעילות להישרדות כללית או שיפור איכות החיים לעומת ניתוח פתוח.
קרע
אצל אנשים עם קרע באבי העורקים, הטיפול הוא תיקון כירורגי מיידי. נראה שיש יתרונות כאשר מאפשרים לתת לחץ דם והגבלת השימוש בנוזלים תוך ורידיים במהלך ההובלה לחדר הניתוח.
פרוגנוזה
שיטות חלופיות של הערכת הקרע דווחו לאחרונה. ברוב הגישות הללו מבוצע ניתוח מספרי של AAA באמצעות טכניקת הנדסה בשילוב עם שיטת האלמנטים הסופיים כדי לקבוע את מתח הקיר. דיווחים אחרונים הראו כי למתח יש קשר לגאומטריה הכללית של AAA ולא רק לקוטר המקסימלי. ידוע גם כי קרע נוצר בדרך כלל כאשר הלחץ של הקיר עולה על כוח הקיר. לאור זאת, הערכת הקרע עשויה להיות מדויקת יותר אם את מתח הקיר הספציפי לחולה מחשבים יחד עם חוזק הקיר הספציפי למטופל. שיטה לא פולשנית לקביעת חוזק הקיר התלוי בחולה דווחה לאחרונה, עם גישות מסורתיות יותר לקביעת כוח באמצעות בדיקת מתיחה שבוצעה על ידי חוקרים אחרים בתחום. ההערכות כוללות: מתח קיר של AAA; קצב הגדילה של AAA; מידת סימטריה; הנוכחות של פקיק (אליוט); מדד לקרע פוטנציאל (RPI); - ניתוח אלמנטים סופיים למדד קרע (FEARI);l גורמים ביומכנים בשילוב עם ניתוח מחשב; הצמיחה של אליוט; פרמטרים הנדסיים של AAA; ויש גם שיטה של קביעת הצמיחה של AAA ולא קרע מבוסס על מודלים מתמטיים.
תמותה שלאחר הניתוח אצל חולים עם קרע ירדה לאט במשך כמה עשורים אבל נשארה גבוה מ -40%. עם זאת, אם AAA מתוקן כירורגית לפני הקרע, שיעור התמותה שלאחר הניתוח הוא נמוך באופן משמעותי: כ 1-6%.
אפידמיולוגיה
המצאות של AAA משתנה לפי מוצא אתני. בממלכה המאוחדת השיעור אצל גברים לבנים מבוגרים מ 65 שנה הוא כ-4.7%, בעוד בגברים אסיאתים השיעור עומד על 0.45%. AAA פחות נפוץ אצל אנשים ממוצא אפריקאי ובעלי מורשת היספנית. AAA מופיעים פי ארבעה יותר אצל גברים מאשר נשים.
בארצות הברית מדווח על לפחות 13,000 מקרי מוות מדי שנה עקב קרע AAA. מספר מקרים חדשים לשנה הגבוה ביותר הוא בקרב גברים בני כ-70 שנה, אחוז הגברים בני מעל 60 שנים הסובלים מהתופעה הוא כ 2-6%. יש שכיחות גבוהה יותר אצל מעשנים מאשר אצל לא מעשנים (8:1), הסיכון פוחת לאט לאחר הפסקת עישון. בארצות הברית, השכיחות של AAA הוא 2-4% בקרב האוכלוסייה הבוגרת. קרע של ה-AAA מתרחש ב-1-3% מהגברים בגיל 65 או יותר, התמותה היא 70-95%.
היסטוריה
תיעוד היסטורי ראשון של AAA הוא מרומא העתיקה במאה ה-2 לספירה. עם זאת, ניסיונות לטפל בAAA בניתוח היו כושלים עד שנת 1923. באותה שנה, רודולף מטאס (מי שהציע את הרעיון של endoaneurysmorrhaphy), ביצע את קשירת אבי העורקים המוצלחת הראשונה באדם. שיטות אחרות שהצליחו בטיפול AAA כוללות עטיפת אבי העורקים עם polyethene צלופן. אלברט איינשטיין עבר הליך המשתמש בטכניקה זו זה על ידי רודולף ניסן ב-1949, והוא שרד חמש שנים לאחר הניתוח, אבל בסופו של דבר הוא מת עקב קרע במפרצת.
למועמד לנשיאות לשעבר בוב דול היה מפרצת באבי העורקים הבטני בשנת 2001 וטופל כירורגית על ידי מנתח כלי הדם קנת קווירל. הטיפול היה מוצלח. ב -1993 מת זמר המוזיקה קונווי טוויטי מ- AAA, והשחקן ג'ורג' סי סקוט מת גם הוא ממפרצת. בשנת 2013 נפטר הזמר הישראלי אריק איינשטיין. לאיינשטיין הייתה מפרצת באבי העורקים, שהובילה לדימום פנימי כבד, דבר שהביא למותו.
העוקץ הניגרי
העוקץ הניגרי (באנגלית: Nigerian scam), או הונאה ניגרית 419 (Nigerian 419 scam), הוא אחד הסוגים הנפוצים יותר של תרגילי העוקץ שקורבנם נופל לתרמית כספית. הונאה זו מתבצעת בדרך כלל על ידי בקשת תשלום בדואר או בדואר האלקטרוני באמצעות פיתויים שונים.
מפרצת בטנית באבי העורקים
הערכת סיכונים
במשך שנים, התקיימו גישות חלופיות להערכת סיכונים של קרע. רבים האמינו כי גישת ביומכניקה היא גישה מבוססת שעשויה להיות מתאימה יותר מאשר הגישה הנוכחית של בדיקת הקוטר. מודלים מספריים הם כלי רב ערך לחוקרים המאפשר לחשב שיעור לקרע פוטנציאלי במפרצת. יש לבצע ניסויים כדי לאמת את המודלים הללו ולספק תובנות נוספות לגבי התופעה.
העוקץ הניגרי
לסוג העוקץ הזה וריאציות רבות, ובהן תרמית האסיר הספרדי, הונאת כסף שחור ותרמית דטרויט (הנקראת לעיתים "תרמית באפלו"). המספר "419" הוא מספרו של הסעיף בחוק העונשין הניגרי הדן בהונאות אלה. הונאת העוקץ הניגרי אינה מוגבלת רק לניגריה, אך נוכלים בניגריה מעורבים בה ביותר, והיא זכתה למוניטין מפוקפק בשל היותה מוקד לעבירות הונאה בדואר האלקטרוני. המדינות מהן מגיעה התרמית בדרך כלל הן ארצות הברית, בריטניה וניגריה. מדינות נוספות הידועות במקרים רבים של הונאות שהגיעו מכתובות במדינה הן חוף השנהב, טוגו, דרום אפריקה, הולנד וספרד.
מפרצת בטנית באבי העורקים
מניעה וטיפול
מחקר שבוצע בבעלי חיים הראה כי הסרת חלבון מסוים מונע נזק מוקדם בכלי הדם ומסיבוכים בשלב מאוחר יותר. על ידי ביטול הגן לחלבון איתות הנקרא cyclophilin A מתוך זן של עכברים, החוקרים הצליחו לספק הגנה מלאה מפני מפרצת אבי העורקים הבטני.
העוקץ הניגרי
העוקץ הניגרי הוא סוג של הונאה כספית הדומה להונאת האסיר הספרדי, שהופיעה לראשונה בשנות ה-20. בתקופה זו הפנייה הייתה בעיקרה לאנשי עסקים: הפונה ביקש עזרה בהברחת אדם כלשהו ממשפחה עשירה הנמצא בכלא בספרד; בתמורה לעזרה, הבטיח הפונה סכום כסף גדול, זאת במקרה שיעזרו לו בסכום כסף קטן על מנת לשחד את שומרי הכלא. העוקץ הניגרי הפך לפופולרי בשנות ה-80, בתקופת נשיאותו של שהו שאגארי בניגריה.
יישום ההונאה
הונאה מסוג זה מתחילה בשליחת מכתב או הודעה בדואר אלקטרוני, שלכאורה נכתבת לאדם מסוים (המקבל), אך למעשה נשלחת לרבים באותו עותק. במכתב ישנה הצעה שבסופה יכול הקורבן להרוויח סכום כסף גדול.
שורת הנושא במכתב תהיה לרוב בנוסח הבא: "ממשרדו של (אדם בעל תפקיד רשמי או תואר מכובד) - עזרתך נדרשת בדחיפות"
ישנם נוסחים רבים לתוכן המכתב הנשלח, החל מסיפור אישי על ועד לפירוט כספי, אך בדרך כלל מסופר במכתב על אדם היודע על סכום כסף רב, והוא אינו יכול לגשת אליו מסיבה זו או אחרת, בדרך כלל כי אין לו את הזכות לעשות זאת תחת המשטר בשל היותו אסיר, אשתו של אסיר ועוד. לדוגמה, מכתב אחד, שנשלח בדואר והיה ממוען לאשתו של אדם כלשהו, התעניין לגבי בריאותו ועל כך שלא דיברו במשך זמן רב. לאחר מכן נשאל הנמען במכתב מה לעשות עם רווחי השקעה של 24.6 מיליון דולר, ובסיום המכתב נכתב מספר טלפון. מכתבים אחרים נראו רשמיים, ונחתמו בשם הדירקטור של תאגיד הנפט הלאומי של ניגריה; הללו ביקשו להעביר 20 מיליון דולר לחשבון בנק מחוץ לניגריה בתמורה להוצאת הכספים האלו מחוץ לניגריה, הנמען יקבל 30% מהרווחים. על מנת להתחיל את התהליך, השולח ביקש מסמכים רשמיים של הנמען, חשבונות בנק ומידע אישי נוסף.
מכתבי עוקץ דומים נכתבו לכאורה מנסיך ניגריה או מאנשים אחרים ממשפחת המלוכה (למרות שבעצם אין משפחת מלוכה בניגריה, ומעולם לא הייתה) המעוניינים בהעברת סכומים גדולים מחוץ למדינה. תפוצת הדואר האלקטרוני ותוכנות להפצת דואר זבל הקטינו את העלות הכספית של ביצוע תרמיות רשת בסגנון זה.
הממון שמציע המוען יכול להיות כסף מזומן, זהב, העברה בנקאית לחשבון בנק, יהלומים, המחאות ועוד. הסכומים המדוברים עומדים על מיליוני דולרים, ולקורבן מובטחים רווחים נאים מסכום זה, הנעים בין 10% ל-40%, בתמורה לעזרה.
רוב הנמענים לא מגיבים לסוג זה של מיילים, ורק אחוז קטן מאמין - אך אחוז קטן זה הופך את ההונאה למשתלמת, בשל העלות הנמוכה של תפוצת דואר אלקטרוני והרווח הפוטנציאלי הגדול למבצע ההונאה. הסיבה לכך היא שהסכומים שמבצעי ההונאה מבקשים הם קטנים מהרווחים המובטחים בעסקה (הסכומים שהקורבנות צריכים לשלם כשוחד לסוהרים, עלות העברה בנקאית וכו')- והקורבנות כבר רואים בעיני רוחם את הרווחים הגדולים לכאורה.
בניגריה הונאות אלו מבוצעות בצורה מאורגנת, וכוללות משרד, מספרי טלפון, ולרוב אף קשרים עם הממשלה והרשויות במדינה. גם אלו שמנסים לעקוב אחר הארגון שממנו נשלח המייל מגלים גוף רשמי ואמין לכאורה. רמאים מסוג זה יפנו בדרך כלל לאנשים מבוססים, קבוצות השקעה או גופים עסקיים. חלק מההונאות הן פחות מאורגנות, ומנוהלות על ידי אנשים פרטיים שמשתמשים בתוכנות להפצת דואר זבל לכל עבר. לרוב מכתבים אלו מופצים מחיבורי אינטרנט במקומות ציבוריים. כתובת המייל של הנמען מועתקת למחשב בודד או לכרטיס זיכרון נפרד. מקומות ציבוריים אלו מגבים את הרמאים ונותנים להם שירותים. בנוסף, בניגריה קיימים נותני שירותים לזיוף מסמכים.
במקרה שהקורבן האמין לעוקץ, מבצע התרמית שולח מסמך מזויף בעל חותמות רשמיות. הונאות העוקץ הניגרי משתמשות לרוב בכתובות מזויפות ובתמונות שנלקחו מהרשת, על מנת להציג את עצמם. אנשים נוספים שלכאורה מעורבים במכתב זה הם פיקטיביים.
מבצעי מזימות רבות כאלו דורשים מהקורבנות מספרי חשבון בנק, בדרך כלל כמבחן לנכונותו של הקורבן להמשך התהליך והרווח הגדול. הם מבקשים שהתשלום יועבר בעזרת שירותי העברה בנקאית כמו וסטרן יוניון, ומסבירים שזוהי הדרך המהירה ביותר. למעשה, הסיבה היא לא רק משום שזוהי הדרך המהירה אלא משום שבדרך זו לא ניתן לאתר את המקום אליו הגיע הכסף.
אחוז ההצלחה של תרמיות אלו קשה למדידה, מאחר שהללו מתנהלים בצורה בלתי חוקית ולא שומרים על מספר טלפון או כתובת מסוימת. אחד ממבצעי התרמיות הודה כי שלח 500 מיילים ליום, וקיבל כ-7 תגובות. בהנחה שעשרות אלפי מיילים נשלחים מדי יום - גם תגובות מעטות הופכות את שליחת המייל לשווה וכדאית. כמו כן, ישנם מקרים קיצוניים של אנשים שגם לאחר שנעקצו ולא קיבלו תמורה, עדיין לא הבינו שרומו, ולכן לא דיווחו על כך לרשויות.
התמודדות
ההתמודדות עם ההונאות בניגריה בעייתית - צעירים משתמשים במחשבים ציבוריים, שולחים מיילים בתפוצה רחבה, ומבטיחים לקורבנותיהם ממון או אהבה בתמורה להבטחה או השקעה קטנה.
לאורך השנים נעשה מאמץ רב למניעת התופעה, גם על ידי הממשלות וגם על ידי אנשים פרטיים, על מנת למנוע מאנשים נוספים ליפול קורבן לעוקץ הניגרי. בשנת 2004 הקימה הממשלה הניגרית את "הוועדה לפשעים כלכליים ופיננסיים" (EFCC-economic and financial crimes) כדי להתמודד עם פשעים מסוג זה. ב-2009 הכריזה הוועדה כי בידיה תוכנה מתקדמת שנועדה לאתר מיילים אלה; תוכנה זו, שפותחה על ידי מיקרוסופט, נקראת "ציפורני עיט" (Eagle Claw).
ב-2005 הופצה ברשת הונאה שעליה היה חתום ראש ממשלת ניגריה. רשויות ניגריה תפסו כמויות גדולות של דרכונים זרים וניגרים, ואלפי מסמכים לגבי העברות בנקאיות ומחשבים.
אנשים רבים החלו להיות מודעים להונאות אלו, ומנסים להילחם בהן באופן פרטי. לדוגמה, גולש באינטרנט שקרא לעצמו "ג'יימס ט' קירק", חשף עוקץ ניגרי שנשלח אליו ושלח בחזרה למוען הניגרי עותק של דרכון עם תמונה של קפטן קירק מ"מסע בין כוכבים", מתוך תקווה שזה יעשה בו שימוש וייעצר.
הצנחנית שלא שבה
הצנחנית שלא שבה הוא ספר לנוער מאת הסופר הישראלי עודד בצר, שיצא לאור בשנת 1969 ומתאר את חייה של חנה סנש.
עלילה
החלק הראשון של הספר מתרחש בקיסריה ונהלל, ומתמקד בזיכרונותיה וחייה האישיים של חנה סנש, יהודייה ילידת הונגריה. מובאים בו גם קטעים מיומנה. חנה בוחרת לוותר על החיים השקטים בארץ ישראל המנדטורית, ומתגייסת לחיל האוויר הבריטי כדי להילחם לצדו במלחמת העולם השנייה. במסגרת פעילותה, הופכת חנה לצנחנית ומוצנחת ביוגוסלביה שם היא משתפת פעולה עם כוחות פרטיזנים מקומיים ומגיעה להונגריה. בהונגריה היא נתפסת, נחקרת ועוברת עינויים, אולם לא מסגירה את חבריה ומסתירה את הקוד הסודי של המשדר, שבעזרתו ההונגרים יכולים לתפוס את חבריה. היא נשפטת, אולם עוד לפני שמסתיים המשפט מוצאת להורג בידי כיתת יורים. בסוף הספר מובא השיר "אשרי הגפרור".
הוצאה לאור
הספר ראה אור ב-1969 והיה השני בסדרת "נועזים" של הוצאת י' שרברק, שהוקדשה לביוגרפיות של גיבורי ראשית היישוב, כגון "לא בדרך המלך" על אורד וינגייט גם הוא מאת בצר; "גיבור חידה" על יוסף טרומפלדור מאת אוריאל אופק; "שרה, גיבורת ניל"י" על שרה אהרנסון ו"דמעות של אש" על צביה לובטקין, שניהם מאת דבורה עומר. הספר זכה בפרס יצחק למדן לספרות ילדים של עיריית רמת גן.
יחסי סלובניה–רומניה
יחסי סלובניה–רומניה הם יחסי החוץ בין סלובניה ורומניה.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-28 באוגוסט 1992, לאחר פרישתה של סלובניה מיוגוסלביה. שתי המדינות הן חברות מלאות ב ובנאט"ו. בשנת 2007 פתחה סלובניה את שגרירותה בבוקרשט.
ג.א.מ. אנסקום
גרטרוד אליזבת מרגרט אנסקום (באנגלית: Gertrude Elizabeth Margaret Anscombe; 18 במרץ 1919 – 5 בינואר 2001) הייתה פילוסופית אנליטית בריטית. היא הייתה מתלמידותיו הבולטות של לודוויג ויטגנשטיין והפכה לפרשנית המובילה בפילוסופיה של ויטגנשטיין, היא אף ערכה ותרגמה ספרים רבים המתבססים על עבודותיו. עבודותיה הפילוסופיות הן בתחום פילוסופיית הרוח, פילוסופיית הפעולה, הפילוסופיה של הלוגיקה, סמיוטיקה, הפילוסופיה של השפה, תאולוגיה ואתיקה. מאמרה, משנת 1958, שכותרתו "פילוסופיה מודרנית של המוסר" הציג לראשונה את המונח "תוצאתנות" (consequentialism) לשיח האנגלי. מאמרה זה ומאמרים שבאו בעקבותיו היו מן המשפיעים ביותר בתחום השיח המודרני בתורת המידות (virtue ethics).
ביוגרפיה
ג.א.מ. אנסקום נולדה לגרטרוד אליזבת אנסקום ולאלן וולס אנסקום ב-18 במרץ 1919 בעיר לימריק שבאירלנד (שם הוצב אביה כקצין בצבא הבריטי). היא סיימה את תיכון סידנהם בלונדון בשנת 1937 והמשיכה בלימודיה בתחום שפות קלאסיות, היסטוריה עתיקה ופילוסופיה בקולג' סנט היו באוניברסיטת אוקספורד וסיימה שם תואר ראשון בשנת 1941. בשנת לימודיה הראשונה היא המירה דתה לדת הקתולית ונותרה קתולית אדוקה לשארית חייה. אנסקום ספגה ביקורת בשל התנגדותה להשתתפות בריטניה במלחמת העולם השנייה, אף שאביה היה קצין צבא ואחיה השתתף מאוחר יותר כחייל במלחמה.
אנסקום התחתנה עם פיטר גיץ', תלמיד של ויטגנשטיין ופילוסוף בריטי ידוע בזכות עצמו, שאף הוא המיר דתו לנצרות הקתולית. יחד הם גידלו משפחה ובה שלושה בנים וארבע בנות.
עם סיום לימודיה באוקספורד קיבלה אנסקום מלגת מחקר ללימודים מתקדמים בקולג' ניונהאם בקיימברידג', זאת לשנים 1942-1945. בעודה לומדת בקיימברידג' החלה להשתתף בהרצאותיו של לודוויג ויטגנשטיין. היא הפכה לתלמידתו הנלהבת וחשה כי שיטתו התרפויוטית של ויטגנשטיין עזרה לה לשחרר עצמה מן הסבך הפילוסופי שאליו חשה שנקלעה, בדרכים שלא הכירה בעת לימודי הפילוסופיה המסורתיים באוקספורד. כך כתבה:
לאחר שהסתיימה מלגת המחקר שקיבלה לצורך לימודים בקיימברידג', הוענקה לה מלגת מחקר בקולג' סומרוויל באוקספורד, אולם בשנת הלימודים 1946-1947 היא המשיכה לנסוע לקיימברידג' אחת לשבוע, יחד עם חברה לספסל הלימודים וו.א. חיג'אב, לצורך לימוד בהנחייתו האישית של ויטגנשטיין בתחום הפילוסופיה של הדת. אנסקום הפכה לאחד התלמידים החביבים ביותר על ויטגנשטיין ואחת מידידותיו הקרובות ביותר, והוא נהג לכנותה "האדם הזקן".
אנסקום נותרה בקולג' סומרוויל החל משנת 1946 ועד לשנת 1970. היא התפרסה אף בזכות נכונותה לספוג ביקורת ציבורית קשה בשם אמונתה הקתולית. בשנת 1956, בעודה עמיתת מחקר באוניברסיטת אוקספורד, מחתה כנגד החלטת שלטונות האוניברסיטה לתת תואר לשם כבוד לנשיא ארצות הברית, הארי ס. טרומן, שאותו כינתה רוצח המונים, בגלל הוראתו להטיל פצצות אטום על הירושימה ונגסאקי.
היא אף עוררה עליה את חמתם של עמיתיה הליברלים בצאתה להגנת עמדת הכנסייה הקתולית המתנגדת להפלות מלאכותיות ולשימוש באמצעי מניעה ונעצרה בשתי הזדמנויות כאשר השתתפה בעצרות מחאה שנערכו מול מרפאות בהן ביצעו הפלות בבריטניה, לאחר שהפלות הפכו חוקיות באי הבריטי. לימים המשיכו אף ילדיה בדרכה ונעצרו לא פעם בהפגנות דומות.
בשנת 1970 נבחרה אנסקום לשמש כפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטת קיימברידג', שם עבדה עד לפרישתה בשנת 1986.
בשנות חייה המאוחרות סבלה אנסקום ממחלת לב ובשנת 1996 כמעט ונהרגה בתאונת דרכים. את שנות חייה האחרונות בילתה בחיק משפחתה בקיימברידג'. ב-5 בינואר 2001, היא נפטרה, בת 81, כאשר לצד מיטתה ניצבו בעלה ושבעת ילדיה. רבים רואים באנסקום את הבולטת בפילוסופיים הבריטיים בתקופת עבודתה, ואחת מגדולי הפילוסופים של המאה העשרים.
ניצחונה על ק.ס. לואיס
עוד בהיותה מתרגלת צעירה לפילוסופיה נודעה אנסקום כיריבה נכבדה לוויכוחים פילוסופיים. בשנת 1948 היא זכתה בעימות פילוסופי נגד ק.ס. לואיס בחוג הסוקרטי של אוקספורד. באותו עימות הראתה את הכשלים בטיעון של לואיס כי גישת הנטורליזם מכילה סתירה עצמית (כפי שפירט בפרק השלישי של המהדורה המקורית של ספרו "ניסים"). כמה מעמיתיה, אשר היו עדים לוויכוח, העירו כי התבוסה בוויכוח הייתה כה משפילה עבור לואיס עד כי נטש את תחום הפילוסופיה והפנה מרצו לספרות ילדים. אנסקום דחתה תיאורים אלה. כתוצאה מן החולשות שעליהן הצביעה אנסקום בוויכוח, כתב לואיס מחדש את הפרק השלישי בספרו, תיקון המופיע במהדורות מאוחרות יותר. אנסקום העירה על כך:
הגותה
לאחר שהייתה תלמידתו של ויטגנשטיין בעת לימודיה בקיימברידג', הפכה אנסקום לאחת מפרשניותיו המובילות. בשנת 1959 חיברה הקדמה מקפת לספרו "מאמר לוגי-פילוסופי" (טרקטטוס לוגיקו-פילוסופיקוס). תרגומה לחיבורו הבולט, "חקירות פילוסופיות" (1953), נותר עד היום התרגום המקובל לאנגלית של עבודה זו ולעיתים אף מצוטט כאילו היה החיבור המקורי, אף שבמקור הספר נכתב בגרמנית. אנסקום אף תרגמה מספר חיבורים אחרים, פחות ידועים, של ויטגנשטיין. ספריה שלה כוללים את הספר "כוונה" (1957) וכן קובץ מאמריה בשלושה כרכים, אשר פורסם בשנת 1981: "מפרמנידס ועד ויטגנשטיין"; "מטפיזיקה ופילוסופיה של הרוח"; "אתיקה, דת ופוליטיקה".
עפרוני ענק
עפרוני ענק (שם מדעי: Melanocorypha calandra) הוא מין של עוף ממשפחת העפרוניים שבסדרת ציפורי שיר. שם הסוג מורכב משתי מילים: melano - שחור ו- Corypha שפירושו כובע, חלק עליון או צעיף, המתייחס לכתמים השחורים בחזהו. מקור שם המין: calandra - איש יפה, כנראה מתייחס לשירה היפה של הזכרים) הוא מין ציפור ממשפחת העפרוניים והמין הגדול מבין העפרונים בישראל. אולם את שמו הוא קיבל בזכות שני הכתמים הכהים שעל צווארו, הנקראים ענק במשמעות תכשיט. אותו המקרה הוא עם יונת הענק שחורפת בישראל בכמויות גדולות. גם היא הגדולה מבין היונים בארץ, וגם היא זכתה בשמה בזכות דגם התכשיט שעל צווארה.
תיאור המין
העפרוני גדול מאוד ביחס לשאר מיני העפרוניים. מקורו גדול וחזק, והראש כולו נראה גדול וכבד. בצידי החזה בולט כתם שחור. תת-הכנף השחרחרה בולטת בתעופה, וכן שפת הזרימה הלבנה הרחבה. נוצות הזנב החיצוניות לבנות. הוא דומה לעפרוני פסגות, אך דגם הראש שלו מודגש פחות, והוא גדול וכבד ממנו.
שירתו חקיינית בצורה יוצאת דופן. השירה הולכת וגוברת מחודש פברואר - עת הוא מבסס לעצמו נחלה לקראת עונת הקינון. השירה העזה והיפה מתחילה עוד בטרם מפציע השחר והיא מורכבת מ"מיקס" חיקויים של הציפורים הנמצאות בשכנות עם העפרוני הענק, למשל - גיבתון עפרוני וסלעית לבנת-כנף (בספר המדבר). לעיתים קרובות השירה מושמעת מהאוויר, כאשר העפרוני הענק מרחף במקומו, בגובה של כמה מטרים ושר. גם בערב, לפני שהעפרוני הענק מסתתר על הקרקע לקראת השינה, הוא מקפיד לנצל את שעות האור האחרונות למטרות שירה מהאוויר. בתאורה הזו, קשה לאתר אותו - זעיר באוויר מצד אחד, ומצד שני קולני.
מבנה גופו
מבנה גופו גדול ומשתנה עם הזמן. פרט בעל מקור עבה וחזק. אורכו עד 8 ס"מ. בצידי החזה כתמים. לפרט הגבה בהירה והכנפיים שלהן כהות עם שפת זרימה לבנה. אורך גוף: 17.5 - 20 ס"מ. מוטת כנפיים: 38 ס"מ. משקל: 50 - 58 גרם.
סכנות ואיומים
סטטוס שימור בינלאומי של עפרוני הענק הוא ללא סיכון (Least Concern), אך סטטוס שימור אזורי - בסכנת הכחדה (Endangered), על פי העדכון ברשימת המינים בסכנת הכחדה של הספר האדום של העופות בישראל.
תפוצה בישראל ומגמות אוכלוסין
עפרוני הענק חובב אזורים חקלאיים המעובדים בשיטות מסורתיות של שדות קטנים וללא חומרי הדברה. הוא נפגע ככל הנראה מהפיתוח החקלאי, הכולל עיבוד מכני של שדות גדולים ואחידים (מונוקולטוריים) תוך שימוש בחומרי הדברה. באזורים מסוימים דוגמת צפון הנגב, הוא נפגע מרעיית-יתר, נטיעות והתרבות מינים מתפרצים. הוא דוגר סביב הים התיכון, בדרום מערב רוסיה ובמזרחה עד לקזחסטן. חלק מהאוכלוסיות נודדות דרומה בחורף. בישראל, הוא דוגר במספר אתרים ברמת הגולן, בגליל התחתון, במורדות הגלבוע ובגליל המזרחי, ובשומרון. הוא חולף בכל חלקי הארץ, ובחורף נמצא בעיקר בנגב הצפוני.
וו"ס מוסקבה (הוקי קרח)
מועדון ההוקי קרח וו"ס מבא"ו מוסקבה VVS MVO (ברוסית: Хоккейный клуб ВВС МВО, וו"ס מבא"ו מתייחס לראשי התיבות ברוסית של Военно-воздушных сил Московского военного округа, חיל האוויר של המחוז הצבאי המוסקבאי, שבחסותו פעלה הקבוצה) היה מועדון הוקי קרח מהעיר מוסקבה. הוקם ב-21 בדצמבר 1946. התמודד בשבע העונות הראשונות של אליפות ברית המועצות. שלוש פעמים זכה באליפות ברית המועצות בהוקי קרח.
אסון ההתרסקות
בעונת 1949/1950 אירע אסון התרסקות. ב-7 בינואר בתחומי סברדלובסק מטוס מדגם דאגלס C-47 ועליו כמה משחקני הקבוצה התרסק בעת נחיתה בשדה התעופה קולצובו, כל מי שהיה על המטוס נהרג. מהם 8 שחקנים, רופא הקבוצה והמאמן. כולם נקברו בקבר אחים בסברדלובסק.
לאחר ההתרסקות
לאחר התרסקות מונה וסבולוד בוברוב למאמן הקבוצה והורכבה קבוצה חדשה שזכתה בהמשך ב-3 אליפויות רצופות. בין שחקני הקבוצה באותה תקופה היה ויקטור טיחונוב, לימים מאמן צסק"א מוסקבה ונבחרת ברית המועצות שנחשב היום לאחד מגדולי המאמנים בכל הזמנים.
ב-1953, לאחר שזכתה באליפות השלישית, הקבוצה מוזגה לתוך קבוצת צסק"א מוסקבה והפסיקה להתקיים כקבוצה עצמאית.
אניס מנסור
אניס מנסור (בערבית: أنيس منصور; תעתיק מדויק: אניס מנצור; 18 באוגוסט 1924 – 21 באוקטובר 2011) היה סופר, עיתונאי ופילוסוף מצרי, שהתפרסם בזכות כתיבתו הפילוסופית בכל כתביו ובסגנון כתיבה מודרני.
ביוגרפיה
מנסור נולד באל-מנסורה ב-18 באוגוסט 1924. הוא השלים תואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת קהיר בשנת 1947 והחל את הקריירה העיתונאית שלו. הוא הצטרף לצוות העיתון "אל-אסאס", ובהמשך הצטרף לעיתונים וכתבי-עת רבים אחרים כמו "רוז אל-יוסף" ו"אל-אהראם". הוא שימש כעורך הראשי של השבועון "אח'ר סאעה" משנת 1970 עד 1976. הוא התמנה לעורך הראשי של השבועון "אוקטובר" בשנת 1976.
אניס כתב למעלה מ-170 ספרים בנושאים רבים. חלקם תורגמו לצרפתית, להולנדית ולרוסית. הוא תרגם כ-200 סיפורים קצרים ולמעלה מ-20 מחזות לערבית. הוא אפשר לקוראי הספרות הערביים להכיר את אלברטו מורביה בהיותו הראשון שתרגם את יצירותיו לערבית. ספרו המפורסם ביותר הוא "حول العالم في 200 يوم" ( "מסביב לעולם ב-200 ימים") אשר תיעד את מסעו האמיתי ברחבי העולם בראשית שנות השישים של המאה ה-20. הספר מפרט עובדות ומסורות רבות של הארצות בהן ביקר, כולל הודו, יפן וארצות הברית, וכן את פגישתו עם הדלאי לאמה.
בספרה 'גניוס יהיר ועושק' (מרכז שז"ר, 1988) סוקרת ד"ר רבקה ידלין מהאוניברסיטה העברית את כתיבתו האנטישמית, המשתלחת ומלאת השנאה ועיוותי מציאות ושקרים של אניס מנסור על ישראל, יהודים, ציונות וכן הלאה. מנסור הפילוסוף הדגול היה בין השאר יועצו של סאדאת. בין השאר כתב איש אשכולות מזהיר זה כי אילו היהודים היו נטמעים בין הנוצרים הם היו מונעים מהיטלר להרוג כמה מיליונים מביניהם. זהו רק חידוד אחד פרי עטו של מודרניסט מצרי בן ימינו, ודברים אלו, המופיעים בספרה של ידלין בעמ' 122, נכתבו על ידי הסופר הפורה הזה ב-1979, כלומר עוד כשסאדאת היה בחיים והדיו על הסכם ה"שלום" עדיין היה בוהק וטרי.
מנסור נפטר ב-21 באוקטובר 2011 בקהיר בגיל 87.
המזוודה הגרעינית (רוסיה)
המזוודה הגרעינית של רוסיה, מכונה רשמית צ'גט (ברוסית: Чегет, על שם הר צ'גט שבקברדינו-בלקריה, רוסיה) ומהווה חלק ממערכת אוטומטית לשליטה ובקרה על הכוחות הגרעיניים האסטרטגיים של רוסיה (המכונה רשמית קזבק, Казбек, על שם הר קזבק).
היסטוריה
הצ'גט פותחה בתקופת יורי אנדרופוב בראשית 1980. המזוודה נכנסה לשירות כשמיכאיל גורבצ'וב הפך למזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית במרץ 1985. המזוודה מחוברת למערכת תקשורת מיוחדת המכונה בשם קוד קווקז (Кавказ, על שם אזור הקווקז), אשר נועדה לתמוך בבכירי הממשלה ולספק ערוץ תקשורת רציף במידה ומתקבלת ההחלטה על שימוש בנשק גרעיני.
לנשיא הרוסי ישנה גישה מלאה כל הזמן למזוודת הצ'גט, הוא מלווה על ידי איש שירות האבטחה הפדרלי, שמתפקידו לדאוג שלנשיא תהיה גישה רציפה אל צפני המזוודה. אומנם מקובל להניח שגם שר ההגנה והרמטכ"ל מחזיקים במזוודה גרעינית אך לא ידוע בוודאות אם אכן ישנן מזוודות גרעיניות גם לשר ההגנה וראש המטה הכללי.
במקרה של אישור לשימוש בנשק גרעיני, המטה הכללי מקבל את האות ויוזם מתקפה גרעינית. זאת לאחר קבלת הקודים לשיגור הטילים אם זה באמצעות צוללות בעלות טילים בליסטיים או בשיגור מרוחק של טילים בליסטיים בין יבשתיים.
המזוודה הגרעינית הופעלה לקראת התקפה פעם אחת בלבד בתולדותיה, ב-25 בינואר 1995, עקב תקרית הטיל הנורווגי, כאשר טכנאי מכ"ם רוסים זיהו בטעות טיל מחקר נורווגי, שאסף מידע על הזוהר הצפוני, כטיל גרעיני אמריקאי הטס לכיוון המרחב האווירי הרוסי. נשיא רוסיה בוריס ילצין התעתד לשגר מתקפת נגד גרעינית על ארצות הברית אך לאחר שהסתברה הטעות נמנע השיגור.