cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נטול נשמה 2
תקציר עלילת הסרט
אבל חייו משתנים באופן דרמטי כאשר למסיבה שבה הוא נוכח המשטרה עורכת פשיטה ומכניעה אותו במכות חשמל ובאלות לאחר שבחיפוש בביתו היא מוצאת סמים. כדי לא ללכת לכלא, הוא מגלה שעליו למכור את הווילה היוקרתית שלו ולעלות על מטוס חזרה לרוסיה.
ברגע שבו הוא מאבד את כל מה שהיה לו, מקס טס למוסקבה. אבל גם בבית הוא מגלה שאף אחד לא מרוצה משובו. אנשי משטרת הפדרציה הרוסית חושפים תיקי חקירה ישנים של מקס ומציעים לו עסקה בתמורה להעלמתם.
אם מקס ימלא את כל התנאים, הוא יקבל את החופש שלו ואת דרכונו בחזרה. מקס נשאר לבחור בין החירות לכבוד ולהחליט האם לברוח חזרה לאינדונזיה או להישאר ולהילחם על האמת.
הפקה
בתחילה נודע שם הסרט בשם The Downshifter, לפני שהוחלט לקרוא לו פשוט בשם "נטול נשמה 2".
חוקת רומניה 1938
חוקת רומניה 1938 הייתה בתוקף מסוף פברואר 1938 עד לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944. היא שינתה את המשטר ברומניה לדיקטטורה מלכותית חד-מפלגתית, ונתנה העדפה רשמית לאזרחים רומנים.
היסטוריה
לאחר הפיכת 23 באוגוסט 1944 בוטלה חוקת 1938 והושבה לתוקף חוקת רומניה 1923.
תוכן חוקת 1938
חוקת 1938 נוסחה על ידי המשפטן איסטרטה מיצ'סקו והתבססה על עקרון הקורפורציה, בדומה למשטר באיטליה הפשיסטית. חוקת 1938 ביטלה את חוקת רומניה 1923 ושינתה את המשטר ברומניה ממונרכיה חוקתית עם משטר רב מפלגתי, לדיקטטורה מלכותית וביטול כל המפלגות, פרט למפלגה שהקים המלך.
בהארץ נכתב על החוקה החדשה:
מוריס שומאן
מוריס שומאן (Maurice Schuman;‏  10 באפריל 1911 – 9 בפברואר 1998) היה פוליטיקאי, עיתונאי, סופר וגיבור מלחמה צרפתי ממוצא יהודי, שזכה לכינוי "קולה של צרפת". הוא כיהן כשר החוץ של צרפת בממשלתו של ז'ורז' פומפידו מה-22 ביוני 1969 עד ה-15 במרץ 1973. שומאן היה חבר בתנועה הרפובליקנית העממית של צרפת.
ביוגרפיה
מוריס שומאן נולד ברובע השישה עשר של פריז, צרפת ב-10 באפריל 1911 לאב יהודי תכשיטן מחבל אלזס ולאם נוצרית-קתולית מבלגיה. בשנת 1937 הוא התנצר לבקשת אמו, והיה אנטי-פשיסט נלהב. הוא תואר כתלמיד מבריק וקיבל תואר בספרות מאוניברסיטת סורבון בפריז. בשנות ה-30 עבד כעיתונאי בסוכנות הידיעות "Havas" שם הכיר את הגנרל שארל דה גול.
בשנת 1939 התגייס לצבא הצרפתי והפך לקצין. הוא נשבה על ידי כוחות גרמנים שפלשו לצרפת, אך הצליח לברוח, והתגייס לכוחות צרפת החופשית של הגנרל דה-גול. הוא החל לשדר בצרפתית מלונדון ברדיו של כוחות צרפת החופשית, הרדיו שידר בתחילה רק מספר דקות, וכשגדל היקף השידור ולבקשתו של הגנרל דה-גול, הפך שומאן לדובר הראשי בתוכנית הערב "הצרפתים מדברים לצרפתים". קולו המאנפף, הרהיטות שלו והטון המרגיע שלו התפרסמו מאוד בצרפת הכבושה, והוא נודע כ"דובר של צרפת הלוחמת". בתוכניתו הוקיע וגינה את האזרחים הצרפתים ששיתפו פעולה עם הכוחות הנאצים. מספר פעמים לא מועטות גינוייו הובילו לרצח של משתפי פעולה צרפתים על ידי חברי המחתרת בצרפת. במלחמת העולם השנייה שידר יותר מאלף דיווחים ושידורי חדשות דרך שידורי ה-BBC בצרפתית לצרפת הכבושה בידי הנאצים ובשל כך זכה לכינוי "קולה של צרפת". העיתון הצרפתי לה מונד תיאר את שנות שידורו במלחמת העולם השנייה :"החל מסתיו 1940, התפרסם לפתע קולו של הדובר הרשמי של הגנרל. אדם זה היה בתחילה קול. "קולה של צרפת", שבמשך ארבע שנות מלחמה שמר על האומץ והזין את התקווה של האוכלוסייה הצרפתית, שנמצאה ישירות תחת כיבוש גרמני או נשלטה על ידי ממשלת וישי, כלי של הגרמנים". פול ריינו שהיה ראש ממשלת צרפת בתחילת המלחמה ולאחר מכן נכלא אמר:" בכבודה שלי היה רדיו אלחוטי קטן, איזה אושר נגרם לי מדיבורו הרהוט של מוריס שומאן שביטא מלונדון במהלך שנות המלחמה, את הרוח של צרפת הלוחמת". בשנת 1944 כאשר בעלות הברית פלשו לצפון צרפת שירת שומאן ביחידת טנקים ועל כך עוטר. זמן לא רב לאחר מכן ביצע דה-גול תהלוכת ניצחון בעיר באייה, 7 ק"מ מתעלת למאנש.
אחרי המלחמה הקים ועמד בראש התנועה הרפובליקנית העממית, מפלגה נוצרית-דמוקרטית. הוא שירת שנים סגן נציג באספה הלאומית של צרפת, שם ייצג מצביעים הגרים סמוך לגבול עם בלגיה. בנוסף שירת כשר למחקר מדעי והשר ליחסים חברתיים. בשנת 1969 מונה לשר החוץ של צרפת תחת הנשיא ז'ורז' פומפידו, תפקיד אותו מילא עד שנת 1973. בנוסף היה סופר שעסק בענייני דת ונושאים אחרים. בשנת 1974 הוא מונה לאקדמיה הצרפתית ומאותה שנה ועד מותו היה בעל מושב בסנאט הצרפתי.
שומאן היה נשוי ללוסי דניאל ולהם שלוש בנות. הוא נפטר בפריז בפברואר 1998.
מינקה קלי
מינקה קלי (באנגלית: Minka Kelly; נולדה ב-24 ביוני 1980) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית. מוכרת בין היתר בשל תפקידה בתור ליילה גריטי בסדרת הדרמה "אורות ליל שישי" ברשת NBC ובזכות תפקידה בתור דון גריינג'ר בסדרת גיבורי העל "טיטאנים" ברשת HBO Max.
ביוגרפיה
קלי נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא הבת יחידה של הגיטריסט לשעבר של להקת אירוסמית' ריק דאפי ושל מורין דומון קלי. קלי התגוררה עם אמה, והשניים נדדו בין אזורים שונים, לפני שהתיישבו בשיקגו, אילינוי כשקלי הייתה בחטיבת הביניים. מוצאה של קלי הוא צרפתי מצד אביה ואירי מצד אמה. אימה של קלי מתה ב-2008 בגיל 51, מסרטן המעי הגס.
קלי נהנית לבשל ולאפות. היא סיימה את לימודיה בבית הספר החדש לבישול בקולבר סיטי, קליפורניה ביוני 2015.
במאי 2019, קלי פרסמה באינסטגרם על הפלה שעברה ואמרה "זו הייתה ההחלטה הכי חכמה שיכולתי לקבל".
קריירה
בשנת 2011 יצא לאקרנים הסרט "השותפה" בכיכובה של קלי, שם היא משחקת את הדמות הראשית, שרה.
בספטמבר 2017 פורסם כי קלי לוהקה לסדרת הטלוויזיה של חברת DC קומיקס "טיטאנים" שיצר ג'ף ג'ונס, בתפקיד חוזר של דון גריינג'ר / היונה. הסדרה החלה את שידוריה ב-12 באוקטובר 2018. לאחר סיום העונה הראשונה קודמה קלי לתפקיד קבוע בעונה השנייה שעלתה ב-6 בספטמבר 2019.
בשנת 2021 שיחקה קלי לצד אלון אבוטבול בסרט "לנסקי" על חייו של מאיר לנסקי המאפיונר היהודי.
איה בן רון
איה בן רון (נולדה ב־1967) היא אמנית רב תחומית ישראלית. עבודותיה כוללות פרויקטים תלויי־מקום, מיצבים, עבודות וידאו וסרטים דוקומנטריים, ומתמקדות בייצוגים ויזואליים של העולם הרפואי. מכהנת כפרופסור בבית הספר לאמנויות אוניברסיטת חיפה.
מינקה קלי
קריירה
בשנת 2022 הופיעה בתור דמות משנה בעונה השנייה של סדרת הדרמה האמריקאית ״אופוריה״ של רשת הטלוויזיה HBO.
איה בן רון
ביוגרפיה
בן רון נולדה בחיפה. בסוף שנות השמונים עברה לתל אביב ולמדה אמנות במדרשה לאמנות ברמת השרון. היא בעלת תואר שני מאוניברסיטת גולדסמית', לונדון. מכהנת כפרופסור בבית הספר לאמנויות באוניברסיטת חיפה, ובנוסף מרצה בחוג לתקשורת צילומית במכללה האקדמית הדסה ירושלים. מתגוררת ויוצרת בתל אביב.
עבודותיה
עבודותיה של בן רון בוחנות ייצוגים ויזואליים של העולם הרפואי - מחלות, טראומה פיזית, טראומה רגשית ואתיקה רפואית בטכניקות דיגיטליות מגוונות כגון וידאו, איור ממוחשב ועוד.
מינקה קלי
חיים אישיים
קלי יצאה עם השחקן כריס אוונס ב-2007. הם הציתו מחדש את מערכת היחסים שלהם ב-2012, ונפרדו ב-2013.
ברצלונה (הוקי קרח)
מועדון הוקי קרח ברצלונה הוא מועדון הוקי קרח מהעיר באותו השם שבקטלוניה, שמהווה חלק ממועדון הכדורגל בשם זה. כיום מתמודד בליגה הספרדית ואולם הבית מכונה פאלאו דה גל.
מינקה קלי
חיים אישיים
ממאי 2008 עד אוגוסט 2011 קלי הייתה במערכת יחסים עם שחקן הבייסבול דרק ג'יטר, אז שחקן בניו יורק יאנקיז. ב-2017, קלי יצאה עם השחקן ג'סי ויליאמס במשך כמעט שנה לפני שהזוג נפרד ב-2018.
איה בן רון
עבודותיה
בסדרת העבודות "עזרה ראשונה" (2003) או "עדיין בטיפול" (2005), לדוגמה, יצרה בן רון סצנות שמרכיביהן לקוחים מספרי רפואה, מחלות ועזרה ראשונה. סגנונן של הדמויות ותיאור הסביבה יוצרים מראה גרפי והרחקה רגשית של ההיבטים הפתולוגים של היצירה.
ברצלונה (הוקי קרח)
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1972, לאחר הקמת Palau de Gel. התואר הראשון היה הזכייה בגביע הלאומי בשנת 1976. באמצע שנות השמונים של המאה העשרים פורקה קבוצת הבוגרים ונותרה רק את קבוצת הנוער.
מינקה קלי
חיים אישיים
מאז 2020, קלי נמצאת במערכת יחסים עם הקומיקאי הדרום-אפריקאי טרוור נואה.
איה בן רון
עבודותיה
סגנונה של בן רון מתאפיין באוצר דימויים ייחודי באמצעות טכניקות עבודה מורכבות המשלבות ציור נגיפים שונים, עיבודי מחשב של סדרות שיניים, צילום איברי גוף מוכפלים במחשב למוטציה ביזארית וכו'. בכל אחת מהקבוצות האלו הופיעו דימויים שנלקחו ממקורות שונים, ובאמצעות העיבוד שלה איבדו את ההקשר הראשוני שלהם כאילוסטרציות רפואיות לרוב. אופן הטיפול בדימויים הוא מעין מקבילה חזותית להנכחת הגוף האנושי בעבודות כתוצר מורכב של טכנולוגיה חדשה. הגוף הוא המשטח שעליו פועלת הטכנולוגיה והוא שהופך אותה לנראית. במהלך זה הוא נעשה דינמי ומשתנה (מוכפל ומועתק).
שיתופי הפעולה שלה עם בתי חולים ומוסדות רפואיים בישראל ומחוצה לה כוללים את עבודתה עם הוולקאם טראסט לונדון, מוזיאון ברלין להיסטוריה של הרפואה בשאריטה, ברלין, המרכז הרפואי מקסימה באינדהובן ועוד.
ברצלונה (הוקי קרח)
היסטוריה
בשנת 1990 חזר המועדון לתחרות העליונה עם הקמתה מחדש של קבוצת הבוגרים ולאחר מכן המועדון זכה בתחרויות הליגה והגביע בעונת 1996/97 ומאז זכה בשלוש אליפויות נוספות, האחרונה שבהן בעונת 2020/21.
איה בן רון
עבודותיה
עבודותיה הוצגו בין היתר בביאנלה של פוסאן, דרום קוריאה; מוזיאון ישראל, ירושלים; המוזיאון לאמנות מודרנית בוורשה, פולין; המבורגר באנהוף, גרמניה; המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית, חולון, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית ומוזיאון ארץ ישראל. ב-2015, היא השיקה את Front, פלטפורמה אינטרנטית.
בית חולים שדה X בביאנלה בוונציה
רעיון התערוכה נבנה וגובש סביב הסרט No Body של בן רון משנת 2017, שהוא גם אחד מארבעת הסרטים שהוצגו ב"בית החולים". הסרט עוסק בהתעללות במשפחה דרך סיפורה האישי של בן רון, וזוהי גם אחת מהרעות החולות בחברה, לה מוצע טיפול. לצד סרט זה הוצגו עוד 3 סרטים, או "ערכות טיפול": Institutional Abduction של עידית אברהמי העוסק בחטיפת ילדי תימן, HABIT של אמן פלסטיני אנונימי שעוסק בכיבוש, ו-Block of Clay של רועי ויקטוריה חפץ וזוהר מלינק עזרא, על סיפורה של חפץ, אישה טרנסג'דרית.
כשמגיע תורו של המבקר במתחם הקבלה עליו לבחור במסלול אחד, וכל מסלול מוביל אותו לטיפול אחד בלבד. לפני הצפייה בסרט עוצר המבקר בתחנה, "היחידה הבטוחה", בה הוא נמצא לבד בחדר אטום לרעש ומאזין להדרכה קולית של ויקטוריה חנה כיצד משחררים "צעקה שמכילה את עצמה", כלומר איך להפעיל את מיתרי הקול בצורה אפקטיבית שאינה מאמצת אותם, ומונעת צרידות. המבקר מוזמן להתנסות בעצמו ולצעוק. לאחר הצפייה בסרט מתאפשר לצופה לצפות גם ב"דעה שנייה", תיעוד של צופים אחרים בסרט, ותגובתם הספונטנית. המטרה המוצהרת של בן רון היא "כדי שכשנצא משם, ונוכל להתחיל לדבר".
על התערוכה כתבו ליאת סידס וקציעה עלון בכתב העת "ערב רב": "בית חולים שדה X עלול להתפרש בקונסטלציה הנוכחית של הבינאלה ה-58 של ונציה, המונחית על-פי המחשבה הרוגופית, כדימוי פשטני ומובן מאליו - מתקן רפואי-קליני כהצעה לטיפול אפשרי וריפוי של חברה מדממת וחולה. הפרדיגמות המרכזיות עליהן נשען הביתן מבחינה רעיונית ידועות לכל: האומנות כרפואה חברתית, האמן כמרפא הגדול, כשאמן המייצר בכוח אישיותו, אמונתו ופעולותיו מזור מחודש, יוצר שינוי חברתי ומחולל תהליכי החלמה, הבראה, שיקום, סליחה ופיוס של יחידים עם עצמם ועם העולם. אולם החשד שמא נקלענו אל אזורי הבנאליות, המובן מאליו והצפוי, מתפוגג עם לקיחת המספר וההמתנה הממושכת באולם הקבלה שבקומת הכניסה של בית החולים. שם מצפה למבקר וידאו ערוך ומוקפד המוקרן משני מסכי טלוויזיה - אסתטיקה שכיחה ומוכרת במסגרות שונות ובמוסדות בריאות בישראל ומחוצה לה. הווידאו המתעתע הוא מעין סרט הסברה למבקר-צופה-חולה, שהשליך עצמו אל החיים, החוויות והמהמורות של המרחב הזמני של הביאנלה, ושהגיע לביתן הישראלי בתקווה למצוא מזור לחוליו ולהיגאל מייסוריו המודעים יותר או פחות".
בפברואר 2022 הוצגה התערוכה במוזיאון ארץ ישראל. אוצר: אבי לובין.
סירת מגורים
סירת מגורים היא סירה המשמשת בעיקר למגורים, בין אם נבנתה במיוחד לשם כך ובין אם הוסבה לשימוש זה; יש שעוגנות סמוך לחוף או רתוקות לרציף דרך קבע, ואחרות מצוידות במנוע ומסוגלות לשוט בכוחות עצמן. רובן אינן ממונעות מכיוון שהן בדרך כלל עוגנות, נשארות נייחות בנקודה קבועה, ולעיתים קרובות קשורות לקרקע כדי לספק שירותים. עם זאת, רבות מהן בעלות כושר שייט.
ניתן לראות בסירת מגורים כבית צף, אולם מונח זה משמש לרוב בהתייחס למבנה מגורים שצף על גבי רפסודה.
סירות מגורים בעולם
באירופה, ניתן לראות כמה מהדוגמאות היקרות ביותר של סירת מגורים. בגלל מספר המעגנים המצומצם, המגורים בסירות שלאורך התעלות של אמסטרדם יקרים מאוד, מה שמגביל את כמות הסירות החדשות שמצטרפות. בתעלות מתגוררות כ-2,400 משפחות ויש בהן אפילו בתי מלון ושוק צף של פרחים. הבלומנמארקט, הוא שוק הפרחים הצף היחיד בעולם. השוק נמצא על סירות מגורים לאורך תעלת הסינגל של אמסטרדם. בעיירה מאסבומל נבנו אף בתים אמפיבים, אשר עולים עם גובה המים במקרה של שיטפון. בנמל המבורג יש קהילה של סירות מגורים ולהם אף סירות המשמשות כבתי תפילה, כמו "כנסיית סירת הנהר" או כנסיית איש הסירות. בברלין יש גם כמה שכונות של סירות בתים, בעיקר בתעלת לאנדוור בפרידריכסהיין-קרויצברג.
בבריטניה הרשויות מבחינות בין כלי שיט ניידים, באמצעות מנוע או מפרש, לבין סירות מגורים נייחות. קרן התעלה והנהר דורשת מכל סירה העוגנת דרך קבע להחזיק ב"תעודת סירת בית". לסירה כזו מותר לנוע מעת לעת, בתנאי שזה לא יהיה השימוש הקבוע שלה.
בית צף
בצפון אמריקה קיימת הבחנה בין ספינת מגורים (Houseboat) למבנה מגורים על פונטון או רפסודה (Floathouse).
בטורונטו, קנדה, ישנה קהילה קטנה של 24 בתים במרינת פארק בלאפרס שב. כמות זו הוגבלה באמצעות חוק עזר עירוני. הבתים בטורונטו בנויים על דוברות בטון המרותקות לתחתית האגם, ועוגנו במרינה כדי לאפשר מגורים לאורך כל השנה. בתים אלה אינם ממונעים ולכן לא נחשבים לכלי שיט. בשנת 1985 אושרה קהילת הבתים הצפים הראשונה בקנדה, קהילת "קאנו פאס" בנהר פרייזר, ליד האי ווסטהאם שבדלתה, קולומביה הבריטית.
בסיאטל, ארצות הברית, קיים קיבוץ נרחב של סירות מגורים המסוגלות לשוט בכוחות עצמן, ובתים צפים הבנויים על מצופים. בשיא, במחצית הראשונה של המאה ה-20, היו בעיר למעלה מ־2,500 בתים צפים, לא כולל סירות מגורים. תחילה כשכונות עוני צפות של בקתות עלובות, אולם כבר ב־1888 נבנו גם מבנים צפים למשפחות מבוססות. נכון לשנת 2010 היו כ-480 בתים צפים בלייק יוניון ומספר קטן יותר במקומות אחרים בעיר. בפורטלנד, אורגון, יש גם סירות בית רבות הן לאורך נהר וילאמט והן נהר קולומביה.
סירות מגורים משמשות גם למטרות מסחר: בחצי האי הצפוני של וירג'יניה, לבנק צֶ'סָפִּיק היה סניף בנק צף בשם Boat 'n Bank שסיפק שירותי בנק לאנשים שגרו על המים. ל, אלסקה, יש את אחד מסניפי הדואר הצפים היחידים בארצות הברית. בשנות ה-60 של המאה ה-20 נפתח במיסטיק איילנד, ניו ג'רזי, "Boatel" (הלחם בסיסים של Boat – סירה ו־Hotel – מלון), מלון לשייטים עם גישה למים. גם השכרת סירות לצורכי מגורים הפכה לצורת הכנסה פופולרית. בסוף שנות ה-40 התפתח ענף פנאי של "שייט בתים" עבור אנשים שרצו לשייט לאורך זמן. אגם קמברלנד בקנטקי נחשב למקום הולדתו של שייט הבתים בארצות הברית.
סכנת זיהום
סירות מגורים רבות משתמשות בגנרטורים המונעים בבנזין, אשר פולטים פחמן חד-חמצני. המכון הלאומי של ארצות הברית לבטיחות ובריאות תעסוקתית, יחד עם שירות הפארקים הלאומיים ומשמר החופים, ביצעו מספר בדיקות איכות האוויר בסירות בתים החל מאוגוסט 2000. מאז אותה חקירה ראשונית זוהו יותר מ-600 הרעלות הקשורות לשיט בארצות הברית, יותר מ-100 מהן גרמו למוות. למעלה מ-250 מההרעלות אירעו על סירות מגורים, יותר מ-200 מהן יוחסו לפליטות הגנרטורים בלבד.
יום מלחמת הכוכבים
יום מלחמת הכוכבים (באנגלית: Star Wars Day) הוא יום חג לא רשמי, הנחוג לכבוד זיכיון מלחמת הכוכבים, בבימויו של ג'ורג' לוקאס. מדי שנה, מעריצים רבים של הזיכיון מציינים את היום במפגשים ובפעילויות שונות ברוח "מלחמת הכוכבים", כאשר התופעה זכתה במרוצת השנים להכרה תקשורתית.
היום מצוין מדי שנה בתאריך ה-4 במאי, כאשר הסיבה לאימוץ תאריך זה דווקא (שאינו משיק לאף אחד מתאריכי ההשקה של הסרטים), הוא הדמיון הלשוני בין המונח "ארבעה במאי" באנגלית (May the Fourth), ובין שְלוש המילים הראשונות באימרה המפורסמת ביקום מלחמת הכוכבים, "יהי הכוח עימכם" (באנגלית: May the Force be with you).
היסטוריה
שימוש נוסף באמרה נעשה במסגרת דיון בפרלמנט הבריטי, ב-4 במאי 1994.
האסטרופיזיקאית והסופרת ז'אן קאבלוס השתמשה באמרה בעמוד 94 של ספרה מ-1999: "מדע מלחמת הכוכבים".
בשנת 2008, לאחר השקת הרשת החברתית "פייסבוק", הופיעו קבוצות הפייסבוק הראשונות שחגגו את יום לוק סקייווקר, עם אותו ביטוי. בעוד שהקבוצה הראשונית מעולם לא זכתה להכרה רחבה, התופעה התפשטה לקמפוסים שונים במכללות במהלך השנים שלאחר מכן, וכך יום מלחמת הכוכבים נולד.
בשנת 2011, חגיגה מאורגנת הראשונה של יום מלחמת הכוכבים התקיימה בטורונטו, שבקנדה. החגיגות כללו שעשועון טריוויה אודות סרטי הטרילוגיה המקורית; תחרות תחפושות עם שופטים ידועי-שם; והקרנת שורה סרטוני מחווה, פרודיות, ורימקסים לסרטים על מסך הקולנוע. החגיגה חודשה שנה מאוחר יותר, ביום שישי, ה-4 במאי 2012.
מעריצים שונים (ביניהם גם פקידי ממשלה) ציינו במהלך השנים את היום במגוון דרכים ברשתות החברתיות ובמדיה התקשורתית.
במהלך סוף שנת 2012, חברת וולט דיסני רכשה את חברת לוקאס פילם, לרבות הזכויות המלאות למלחמת הכוכבים. מאז שנת 2013, החברה מציינת את החג מדי שנה במסגרת מספר אירועי מלחמת הכוכבים בדיסנילנד ובדיסניוורלד.
ביום מלחמת הכוכבים בשנת 2015, דווח כי האסטרונאוטים בתחנת החלל הבינלאומית צפו בסרטי מלחמת הכוכבים, כמחווה ליום.
שריל קרואו
שריל קרואו (באנגלית: Sheryl Crow; נולדה ב-11 בפברואר 1962), היא יוצרת וזמרת רוק אמריקאית.
קרואו, שהייתה זמרת ליווי בתחילת דרכה, פרצה לתודעה בשנת 1993 בזכות אלבומה הראשון "Tuesday Night Music Club" (שנקרא כך על שם "מועדון" שהקימה עם מספר נגנים שניגנו יחד מדי יום שלישי). סגנונה המוזיקלי של קרואו הוא רוק עם השפעה של בלוז וקאנטרי. שיריה עוסקים בנושאים קשים וטעונים, לצד מלודיות עליזות ומקצבי מוזיקת-חוף קלילה.
עד כה הוציאה קרואו שישה אלבומי סולו, שהקנו לה מעמד של זמרת וכותבת שירים מוערכת. קרואו נחשבת לאחת הזמרות המובילות בתחום הרוק ושיריה אף בוצעו על ידי זמרות בעלות מעמד מבוסס כבט מידלר וסלין דיון.
תחילת הדרך
שריל קרואו נולדה במיזורי שבארצות הברית, גדלה בבית מוזיקלי והחלה לנגן ולהלחין בגיל צעיר. במשך שנות ילדותה למדה נגינה, ולאחר מכן למדה באוניברסיטה הוראה והלחנה. היא עבדה כמורה בבית ספר יסודי ולימדה מוזיקה, ובמקביל הופיעה בהרכבים מוזיקליים שונים. ב-1986 עברה קרואו ללוס אנג'לס שם עבדה כמלצרית וכזמרת בפרסומות, עד שהתקבלה כזמרת ליווי לסיבוב ההופעות של מייקל ג'קסון, "Bad", איתו הופיעה כשנתיים.
עד סוף שנות ה-80 הפכה קרואו לזמרת ליווי מבוקשת והופיעה עם כוכבים גדולים כמו אריק קלפטון, דון הנלי, רוד סטיוארט, סטיבי וונדר ושינייד או'קונור. במקביל עבדה קרואו על חומר משלה, ובתחילת שנות ה-90 החלה קרואו לעבוד על אלבום הבכורה שלה בהפקת ביל בוטרל. השירים האלבום עסקו בנושאי הטרדה מינית, אלכוהוליזם ובעיות ביחסים. רק לאחר תקופה ארוכה תפס האלבום תאוצה במצעדי המכירות בארצות הברית כשהלהיט "All I Wanna Do" כבש את רשימות ההשמעה בכל העולם. האלבום המצליח נמכר בארצות הברית בשבעה מיליון עותקים וזיכה את קרואו בשלושה פרסי גראמי.
קריירה מוזיקלית מצליחה (ומעֶבר)
באוגוסט 1995 הופיעה קרואו בפסטיבל הבלוז בחיפה. בשנת 1996 יצא אלבומה השני של שריל קרואו, הנושא את שמה. באלבום זה החריפו מסריה של קרואו, ואף גרמו למאבק עם רשת חנויות כלבו בארצות הברית שהואשמה באחד משירי האלבום במכירת רובים לילדים. מלבד הקאנטרי, נוסף הבלוז להשפעות המוזיקליות באלבום. אלבום זה הניב את הלהיט "If It Makes You Happy", וזיכה את קרואו בגראמי נוסף בזכות הופעתה המרשימה, ובשבחי המגזין רולינג סטון.
בשנת 1998 יצא אלבומה השלישי של קרואו, "The Globe Session" עם הלהיט התורן מתוכו "My Favorite Mistake" שנכתב ככל הנראה על בן זוגה לשעבר, אריק קלפטון. האלבום זכה להצלחה מיידית ונחשב על ידי מעריצי הזמרת כאלבום הטוב ביותר שלה עד היום. באותה שנה זכה בפרס גראמי בקטגוריית הרוק לשנת 1998. שנה לאחר מכן הוצא האלבום בגרסה מחודשת ובו נוסף שיר בונוס- ביצוע מחודש לשיר "Sweet Child Of Mine" של Guns N' Roses, שהיה פסקול הסרט "ביג דדי" בכיכובו של אדם סנדלר. הביצוע המחודש זכה בשנת 1999 בפרס גראמי לביצוע הקולי לזמרת רוק הטוב של השנה.
בין השנים 1998–2002 יצאה קרואו לסיבוב הופעות ובין השאר נתנה הופעה גדולה במיוחד בסנטרל פארק. ההופעה הייחודית הוקלטה ויצאה כאלבום הופעה חיה.
בשנת 2002, החלה קרואו להתנסות בכיוונים מוזיקליים חדשים, ובעיקר בפופ ודאנס. אלבומה "C'mon C'mon" שיצא בשנה זו הגיע אל המקום השני במצעד הבילבורד האמריקאי וכלל שיתופי פעולה עם לני קרביץ, דון הנלי, סטיבי ניקס (מפליטווד מק), ליז פייר ונטלי מיינז (מהדיקסי צ'יקס). הסינגלים המובילים מהאלבום היו: "Soak Up The Sun" ו-"Steve MeQueen", שניהם לוו בקליפים מושקעים במיוחד.
בנובמבר 2003 יצא אלבום אוסף שמאגד את כל להיטיה של קרואו לצד שירים חדשים, וכותר DVD המכיל את כל הקליפים שהוציאה עד שנה זו. האוסף נכנס אל המקום השני במצעד האמריקאי ומכר שם מיליוני עותקים.
בסוף שנת 2005 הוציאה קרואו את אלבום האולפן החמישי שלה, "Wildflower". גם אלבום זה נכנס אל המקום השני במצעד האמריקאי בזכות מכירות של 140,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Good Is Good", זיכה אותה במועמדות נוספת בפרסי ה"גראמי" של שנת 2006. הסינגל השני, "Always On Your Side", הוקלט גם כדואט עם סטינג ויצא במרץ 2006. במהלך השנה יצאה קרואו לסיבוב הופעות (Wildflower Tour) בארצות הברית. חלק מהסיבוב היה משותף לה ולזמר הרוק/פופ ג'ון מאייר.
בינואר 2007 הייתה קרואו מועמדת לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית "הפסקול הטוב ביותר" לסרט "The Home Of The Brave"- שלו היא כתבה את המוזיקה יחד עם סטפן אנדלמן. השיר שליווה את הסרט היה הבלדה "Try Not To Remember".
בשנת 2019 השתתפה, יחד עם הזמרת יולה באלבום הבכורה של להקת The Highwomen ואף הופיע יחד עם הלהקה בפסטיבל הפולק של ניופורט.
אלבום שישי Detours
בנובמבר 2007 הוציאה קרואו את הסינגל הראשון: "Shine Over Babylon" מתוך אלבומה השישי. על השיר אמרה הזמרת, "הוא מאוד מודע סביבתית ונכתב במסורת של בוב דילן" והוסיפה: "אני מעודדת אמנים לכתוב על מה שקורה, כי נראה שאנחנו מאוד מוסחים על ידי הנושאים הקלילים. אני חושבת שהגיע הזמן לכתוב על המציאות של מה שסובב אותנו". הסינגל הראשון לדבריה הוא "קריאה להבנה, אולי אפילו שיר על מאבק אמיץ מול פרצופו של הפחד".
הסינגל השני מהאלבום "Love Is Free" יצא בינואר 2008 ונכתב בהשראת האנשים והמאורעות שהתרחשו בניו-אורלינס. שירים נוספים שיצאו באופן לא רשמי מהאלבום הם: "Lullaby For Wyatt" שנכתב על בנה וויאט, ו-"God Bless This Mess" שנכתב על המלחמה בעיראק.
האלבום המלא, שכולל 14 שירים, יצא בארצות הברית ב-5 בפברואר 2008 ונכנס אל המקום השני במצעד הבילבורד האמריקאי בזכות מכירות של 92,000 עותקים בשבוע הראשון שלו.
אלבום חג, סדרות טלוויזיה ואלבום אולפן שביעי 100Miles From Memphis
בשנת 2008 הוציאה לאור הזמרת אלבום משירי חג המולד שנמכר אקסקלוסיבית ברשת הולמרק. במהלך התקופה החלה שריל להביע עניין במשחק, לאחר שהשתתפה עם עוד כמה מוזיקאים בפרק סיום העונה השלישית של הסדרה הקומית "רוק 30". היא קיבלה תפקיד בסדרה של קורטני קוקס "קוגר טאון", שם היא גלמה את שרה, החברה של גרייסון. בנוסף היא השתתפה בסדרה החדשה של ג'רי סיינפלד "The Marriage Ref".
בשנת 2010 יצא אלבום האולפן השביעי 100Miles From Memphis שיצא באופן רשמי ב-20 ביולי. הסינגל הראשון היה Summer Day והאלבום שמושפע מצלילי סול ובלוז עליהם שריל גדלה, הופק על ידי דוייל ברמהול II וג'סטין סטנלי. קרואו גדלה בעיירה הדרומית קנט במדינת מיזורי ששוכנת כ-100 מייל מ-ממפיס ומשם לקוח שם האלבום שמבחינת הסאונד שונה מאוד מהחומרים הקודמים של הזמרת ונוטה כאמור, לסגנון הסול, הבלוז והרוק של שנות ה-60 וה-70. האלבום מכיל 12 שירים וכולל שיתופי פעולה עם קית' ריצ'רדס (רולינג סטונס) וג'סטין טימברלייק ושלושה חידושים, ביניהם לשיר I Want You Back של חמישיית הג'קסונים שמוקדש למייקל ג'קסון, לו שריל שימשה זמרת ליווי בסוף שנות ה-80 במהלך סיבוב ההופעות המוצלח שלו "Bad". האלבום נכנס אל המקום ה-3 במצעד המכירות האמריקאי.
זוגיות מתוקשרת וילדים
שריל קרואו החליפה כמה בני זוג מפורסמים במשך השנים, ביניהם אריק קלפטון, לו שימשה כזמרת ליווי בתחילת דרכה. הקשר שמשך את מירב תשומת הלב התקשורתית היה עם רוכב האופניים, זוכה הטור דה פראנס שבע פעמים רצופות, לאנס ארמסטרונג, אותו פגשה בשנת 2003. בשנת 2005 התארס הזוג המפורסם, אך זמן קצר לאחר מכן הודיע על פרידה. ב-12 במאי 2007 הכריזה קרואו באתר הרשמי שלה שאימצה תינוק בן שבועיים בשם וויאט סטיבן, לו הקדישה שנה מאוחר יותר את הבלדה "Lullaby For Wyatt" שמופיעה באלבום השישי שלה "Detours". בשנת 2010 היא אימצה תינוק נוסף, שזכה לשם לוי.
מחלת הסרטן
בפברואר 2006 הודיעה שריל קרואו שאובחן אצלה סרטן השד, ובכך הצטרפה לזמרות קיילי מינוג ואנסטסיה, שלקו במחלה והכריזו על כך בציבור כדי להגביר את המודעות. רופאיה של הזמרת הודיעו שהיא עברה את הניתוח בהצלחה. ביוני 2012 התגלה בראשה של הזמרת גידול ממאיר נוסף. הזמרת טוענת כי הוא נמצא בשליטה, אך גורם לאיבוד הזיכרון.
Shontelligence
Shontelligence (בעברית: שונטליגנס) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הבריטית שונטל. האלבום יצא לאור ב-18 בנובמבר 2008, על ידי חברות התקליטים מוטאון ו-SRC Records. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים.
סיקורסקי–בואינג SB-1 Defiant
סיקורסקי-בואינג SB-1 דפאיינט (באנגלית: Sikorsky–Boeing SB-1 Defiant; לעיתים מיוצג כ-SB>1) הוא מסוק סער קואקסיאלי משולב מייצור משותף בין חברות סיקורסקי ובואינג ומהווה את הצעתם לתוכנית "עילוי אנכי עתידי" (Future Vertical Lift או בראשי תיבות FVL) של צבא ארצות הברית. המסוק ביצע את טיסת הבכורה שלו ב-21 במרץ 2019.
תצורת המסוק המשלבת רוטור קואקסיאלי ומדחף בזנב המסוק מבטיחים ביצועי שיוט של 250 קשר (460 קמ"ש), כ-100 קשר מהר יותר ממסוקים סטנדרטיים. המסוק כולל מנועי טורבו ציר מסדרת T-55 מייצור חברת האניוול אבל מתוכנן לשאת את מנועי ה-FATE שיקנו לו טווח של 229 מיל ימי (264 מיל, 460 קילומטר) - כ-60 אחוז יותר ממסוקים קיימים וביצועי ריחוף טובים בכ-50 אחוז בגובה וטמפרטורה גבוהים.
המסוק כולל מבנה גוף מחומרים מרוכבים, מערכת בקרת טיסה מסוג טוס-על-חוט, מייצבי גובה וכיוון נעים ומערכת רוטור ראשי קואקסיאלי מתקדמת.
ב-5 בדצמבר 2022, צבא ארצות הברית בחר במתחרה בל V-280 וולור כמנצח בתוכנית "עילוי אנכי עתידי".
ראו גם
מסוקים בעלי עיצוב דומה
פיניה (רובע)
פיניה (באיטלקית: Pigna) הוא שמו של הרובע התשיעי מבין רובעי העיר רומא בירת איטליה.
סטיב ברטנשו
סטיב ברטנשו (באנגלית: Steve Burtenshaw; 23 בנובמבר 1935 – 17 בפברואר 2022) היה שחקן ומאמן כדורגל אנגלי.
פיניה (רובע)
מקור שמו של הרובע במילה האיטלקית לאצטרובל, והאצטרובל מופיע בסמליל הרובע. פסל האצטרובל הוצב על מזרקה ברומא העתיקה, בקרבת מרחצאות אגריפה ומקדש האלה המצרית איזיס. האצטרובל הענקי הועבר במאה ה-13 לבזיליקת פטרוס הקדוש בקריית הוותיקן, ובמאה ה-15 הוצב במקומו הנוכחי בראש חצר בלוודרה (המכונה גם "חצר האצטרובל" ) שבנה דונטו ברמנטה במתחם מוזיאוני הוותיקן. משני עבריו של פסל האצטרובל מוצבים טווסים עשויים ברונזה שהובאו מהמאוזוליאום של אדריאנוס (כיום טירת סנטאנג'לו).
סטיב ברטנשו
קריירה
ברטנשו היה "שחקן של מועדון אחד", והשתתף כקשר במעל ל-200 משחקים במדי ברייטון אנד הוב אלביון, בין 1952 ל-1966. ברטנשו התמנה למאמן ברייטון לאחר פרישתו; בין השחקנים שלקח תחת חסותו היה הווארד וילקינסון, לימים המאמן שיוביל את לידס יונייטד לאליפות.
ברטנשו החל לאמן את ארסנל ב-1971, והחליף את דון האו שעזב לווסט ברומיץ' אלביון. ברטנשו אימן את ארסנל במשך שתי עונות שבסופן התפטר, אף על פי שהמועדון העפיל לגמר גביע ה-FA וסיים במקום השני בליגה.
פיניה (רובע)
היסטוריה
רובע פיניה ממוקם באזור שהיה מרכז שדה מרס ברומא העתיקה. האזור היה הרובע השלישי מבין 14 רובעי העיר בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס. לימים כונה הרובע בשם "איזיס וסראפיס" (בלטינית: Isis et Serapis) על שם מקדשי האלים המצריים איזיס וסראפיס שמוקמו בו. לאחר נפילת האימפריה הרומית קטנה אוכלוסיית הרובע, בשל ריחוקו מנהר הטיבר, אולם בתקופת הרנסאנס גדלה אוכלוסייתו והוא הלך ונעשה צפוף מאוד.
סטיב ברטנשו
קריירה
זמן קצר לאחר שעזב את ארסנל הוא החל לעבוד בשפילד ונסדיי, והחזיק במשרה זו במשך שנתיים. מאוחר יותר הוא אימן את אברטון במשך שלושה משחקים בינואר 1977 בעקבות פיטוריו של בילי בינגהאם. לאחר מכן הוא אימן את קווינס פארק ריינג'רס בין 1978 ל-1979.
פיניה (רובע)
אתרים
ברובע נמצאות הכנסיות סנטה מריה סופרה מינרווה, סנטאיגנאציו די לויולה, סן מקוטו וכנסיית סן מארקו. בחלקו המזרחי של הרובע עוברת ויה דל קורסו (על נתיב ויה לאטה העתיקה), ולאורכה מבנים רבים מתקופת הרנסאנס ובהם הפאלאצו דה קארוליס המשמש את בנק רומא. בדרום הרובע נמצאת הלארגו די טורה ארגנטינה - המכונה "האזור המקודש" בשל ארבעת המקדשים מתקופת הרפובליקה הרומית שנחשפו במרכזהּ.
סטיב ברטנשו
קריירה
לאחר מכן חזר ברטנשו לארסנל בתפקיד מאמן ומגלה כישרונות, והיה ממלא מקום המאמן בין מרץ למאי 1986 בעקבות התפטרותו של דון האו; באותה עונה המועדון סיים במקום השביעי. ברטנשו חזר לתפקידו המקורי לאחר מינויו של ג'ורג' גרהאם בקיץ. בתקופה זו הוכתם שמו לאחר שהודה כי קיבל תשלומים לא חוקיים בגין העברתו לארסנל של הדני ג'ון ינסן, ואילו גרהאם פוטר על ידי הנהלת ארסנל. התאחדות הכדורגל האנגלית קנסה את ברטנשו בסכום של 10,000£. ברטנשו עזב את ארסנל ב-1996 ביחד עם ברוס ריוק, והחל לעבוד כמגלה כישרונות תחת סטיוארט יוסטון שאימן את קווינס פארק ריינג'רס; אף על פי שסבל משבץ קטן בשנת 2001 הוא הצטרף לקווין קיגאן כמגלה הכישרונות של מנצ'סטר סיטי. לאחר מכן הוא פרש מתחום הכדורגל.
נפטר ב-17 בפברואר 2022.
קושים
קושים היה אדם (ככל הנראה סוחר) ממוצא שומרי שחי כ-5,000 שנה לפני זמננו - והוא האדם הראשון הידוע המתועד בכתב. השם "קושים" נמצא על לוח חימר שומרי המתאר העברות סחורות המופיעות על שמו. קושים מופיע ב-18 טבלאות חימר המהווים קבלה על משלוחי שעורה בה נכתב "29,086 מידות שעורה 37 חודשים קושים". פירוש המשפט לפי יובל נוח הררי הוא "כמות כוללת של 29,086 מידות שעורה שהתקבלו במהלך תקופה של 37 חודשים - על החתום קושים".
קישורים חיצוניים
̽* "על החתום קושים" באתר Ancient Origins
צ'ארלס פונזי
צ'ארלס פונזי (באנגלית: Charles Ponzi, שמו המלא באיטלקית: Carlo Pietro Giovanni Guglielmo Tebaldo Ponzi; 3 במרץ 1882 – 18 בינואר 1949) היה מהגר איטלקי לארצות הברית אשר היה לאחד הרמאים הגדולים בהיסטוריה האמריקאית.
ביוגרפיה
פונזי נולד בעיירה לוגו שבצפון איטליה. הוא עבד תקופה קצרה כדוור, אולם עד מהרה התקבל ללימודים באוניברסיטת רומא ספיינזה. את שנות לימודיו בילה בעיקר בברים ובתי קפה וכאשר אזל כספו הפסיק את לימודיו והפליג לארצות הברית.
תחילת דרכו בארצות הברית
על פי עדותו (אשר קיים קושי להבחין בה בין אמת ובדיה), פונזי הגיע לארצות הברית בשנת 1903 ובכיסו שני דולר וחצי, זאת לאחר שהפסיד את שאר חסכונותיו בהימורים במשך ההפלגה. תוך זמן קצר למד אנגלית ובמשך שנותיו הראשונות בארצות הברית עבד בעבודות שונות בחוף המזרחי, ביניהן שימש כשוטף כלים במסעדה, שעל רצפתה לן בשעות הלילה. הוא התקדם במקום עבודה זה לדרגת מלצר, אולם פוטר לאחר שנתפס כשהוא גובה תשלומים מופקעים מלקוחות ומשלשל את היתרה לכיסו.
בשנת 1907 עבר פונזי להתגורר במונטריאול שבקנדה והפך לעוזר כספר ב"בנקו זרוסי" (Banco Zarossi) שנפתח זמן קצר לפני כן לשירות מהגרים איטלקים שהגיעו לעיר. לפקדונות בבנק זרוסי הייתה ריבית שנתית מובטחת של 6% – כפול מן הנהוג בשוק באותה עת – דבר שהביא לגידול מהיר במחזור עסקיו של הבנק. פונזי מצא כי הבנק נתון בקשיים פיננסים עקב משכנתאות דיור שלא שולמו, וכי זרוסי משלם את הריבית המובטחת ללקוחותיו שלא מתוך רווחי הבנק, אלא מתוך כספי פקדונות הלקוחות החדשים. בסופו של יום הבנק כשל וזרוסי נמלט מאימת הנושים למקסיקו עם חלק ניכר מפקדונות הבנק.
לאחר התפרקות הבנק נותר פונזי במונטריאול והתגורר תקופה מסוימת בביתו של זרוסי, כשהוא מסייע למשפחת זרוסי שננטשה מאחור, תוך שהוא מתכנן את שיבתו לארצות הברית. חזרתו לארצות הברית התעכבה כיוון שהיה מחוסר פרוטה באותה עת. לבסוף, הוא נכנס למשרד של אחד מלקוחות הבנק וכאשר מצא שאיש לא נמצא במשרד, נטל המחאה מתוך פנקס המחאות שמצא והימחה אותה לעצמו על סך 423.58 דולר, תוך שהוא מזייף את חתימת מנהל החברה. כאשר נתפס על ידי המשטרה, אשר הבחינה בכך שהחל מבזבז כספים רבים, הושיט את ידיו לפנים ואמר "אני אשם". לאחר שהורשע נכלא לשלוש שנים בכלא קוויבק. כדי שלא לבשר את הבשורה הרעה לאימו שבאיטליה, הוא שלח לה מכתב ובו כתב כי מצא משרה חדשה כ"עוזר מיוחד" למנהל בית הכלא.
בשנת 1911, לאחר ששוחרר מכלאו, הוא החליט לשוב לארצות הברית, אולם נתפס במעורבות בהברחת מהגרים איטלקים בלתי חוקיים בגבול קנדה-ארצות הברית. הוא הורשע ונכלא לשנתיים בכלא אטלנטה. בעת היותו אסיר הפך למתורגמן למנהל בית הכלא וסייע לו בתרגום מכתבים מאסיר שהיה איש המאפיה האיטלקית. לצד תפקידו, פונזי אף עדכן את איש המאפיה בהתפתחות.
הונאת פונזי
לאחר ששוחרר מבית הכלא פונזי עשה דרכו חזרה לבוסטון, שם פגש בנערה איטלקית בשם רוז גנצ'ו אשר התאהבה בו. אף שלא סיפר לנערתו על השנים אותן בילה בבתי כלא, אימו שלחה מכתב לנערה וגילתה לה על עברו של בנה. למרות זאת, היא נשארה עמו והם התחתנו בשנת 1918. בחודשים הראשונים לאחר חתונתם הוא עבד במשרות זמניות שונות, עד שעלה בו הרעיון למכור שטחי פרסום במדריך פרסומי שישלח לבתי עסק שונים. פונזי לא הצליח לשווק את רעיונו והחברה שהקים לצורך כך התפרקה בתוך זמן קצר.
מספר שבועות לאחר כישלון חברת הפרסום קיבל פונזי מכתב מחברה ספרדית אשר ביקשה מידע על המדריך הפרסומי. במעטפה מצא פונזי אף שובר תשובה בינלאומי, אמצעי תשלום אותו לא ראה בעבר. לאחר שבירר על מהותו של אמצעי תשלום זה, מצא נקודת תורפה במערכת, אשר באופן תאורטי הייתה יכולה להיות לו למקור הכנסה.
מטרת שובר התשובה הבינלאומי היא לאפשר לנמען, הנמצא במדינה זרה, לממן באמצעותו את מכתב התשובה. השובר נמכר במחיר דמי הדואר במדינת הרכישה, אולם ניתן לרכוש בעדו דמי משלוח בדואר בארץ היעד של המכתב. אם ערכי דמי הדואר (בין ארץ המוצא לארץ היעד) שונים, קיימת אפשרות לעשיית רווחים מהפרש זה במחיר. האינפלציה לאחר מלחמת העולם הראשונה הפחיתה במידה משמעותית את מחירי דמי הדואר באיטליה, כאשר ערכם מחושב בדולר אמריקאי. בדרך זו ניתן לרכוש שובר תשובה בינלאומי במחיר זול באיטליה ולפדות בעבורו בולים בארצות הברית, אשר ערכם גבוה ממחיר הרכישה של השובר. לצורך התוכנית נשלחו כספים מארצות הברית לאיטליה, שם הומרו למטבע מקומי ונרכשו בעבורם שוברי תשובה בינלאומיים, השוברים נשלחו בחזרה לארצות הברית, שם הומרו בבולים בערך הגבוה מעלות רכישת השובר. הבולים נמכרו בארצות הברית בערכם הנקוב והותירו בידי פונזי את רווחי העסקאות. לטענת פונזי, הרווח הנקי מעסקאות שוברי התשובה, לאחר ניכוי הוצאות ופערי שערי חליפין, היה למעלה מ-400%. הייתה זו למעשה גרסת ארביטראז', שבה ניתן לקצור רווחים מקניית סחורה במחיר נמוך בשוק אחד ומכירתה המיידית במחיר גבוה יותר בשוק אחר, התנהגות שאיננה פלילית.
את המימון לעסקאות אלה גייס פונזי מחברים ועמיתים לעבודה, כשהוא מבטיח להם רווח של 50% על ההשקעה בתוך 45 יום. הוא טען כי פערי המחירים של שוברי התשובה בין איטליה לארצות הברית, יאפשרו רווחים אלה בקלות. לצורך המיזם הוא הקים חברת השקעות. חלק מן המשקיעים של פונזי אכן קיבלו את הרווח המובטח. השמועה התפשטה במהירות וגל השקעות שטף את החברה. לצורך העבודה העסיק פונזי סוכנים ושילם להם שכר נאה על פי תפוקותיהם. בחודש פברואר 1920 רווחיו של פונזי הסתכמו בכ-5,000 דולר. בחודש מרץ עלו רווחיו לכ-30,000 דולר וגל המשקיעים הלך וגאה מכל רחבי ניו אינגלנד וניו ג'רזי. בשלב זה המשקיעים קיבלו רווחים נאים על השקעותיהם, דבר שעודד משקיעים נוספים להצטרף לתוכנית.
בחודש מאי 1920 הגיעו רווחיו של פונזי ל-420,000 דולר (כ-4.5 מיליון דולר במונחי 2008). פונזי החל מפקיד את הכסף בבנק הנאמנות הנובר שבבוסטון (בנק איטלקי-אמריקאי קטן), בתקווה שפקדונו יגיעו לממדים מספיקים כדי להשתלט על הבנק. ואכן, הוא קנה את מניות השליטה בבנק. בחודש יולי 1920 הסתכמו רווחיו של פונזי במיליוני דולרים ומשקיעים החלו נוטלים משכנתאות על בתיהם כדי להשקיע במיזם. רוב המשקיעים לא נטלו עימם את רווחיהם, אלא שבו מיד והשקיעו את הקרן יחד עם רווחיה במיזם של פונזי.
אף שההשקעות במיזם היו עצומות, ניתוח כלכלי של עסקאותיו של פונזי מדגים כי העסק צבר כל העת הפסדים. כל עוד נוספו כספי המשקיעים למיזם, בין בהשקעות חדשות או בהשקעות חוזרות, ניתן היה לשלם את הרווחים, אולם נוצרו למיזם חובות אדירים.
באותה עת חי פונזי חיי מותרות, הוא רכש בית אחוזה מפואר בלקסינגטון, מסצ'וסטס עם מיזוג אוויר ובריכת שחיה מחוממת, אביזרי מותרות באותם ימים. הוא אף הביא את אימו מאיטליה לארצות הברית, כשהיא מפליגה במחלקה ראשונה.
החשד
סימנים ראשונים לקיצו של המיזם החלו כאשר סוחר רהיטים אשר נתן לפונזי רהיטים עוד בשעה שלא היה יכול לשלם, תבע את פונזי לשלם את שכרו בעיצומה של גאות המשקיעים. התביעה כשלה, אולם משקיעים החלו תוהים כיצד הפך פונזי מעני מרוד למיליונר, בין לילה. תהיות אלו החלו גל של משקיעים אשר פנו אל חברת ההשקעות של פונזי בדרישה להחזר השקעתם. פונזי שילם למשקיעים אלה את כספם והבהלה הראשונית שככה. ב-24 ביולי 1920 פרסם עיתון הבוסטון פוסט כתבה מחמיאה על פונזי והמיזם שלו, דבר שהביא לגאות מחודשת בהשקעות. באותה עת הסתכמו רווחיו של פונזי ב-250,000 דולר ביום.
למרות זאת, אחד מעורכי הבוסטון פוסט חשד במיזם ומינה כתבים חוקרים כדי לבדוק את עברו של פונזי. גם מדינת מסצ'וסטס ניהלה חקירה בעסקי פונזי וביום שהבוסטון פוסט פרסם את כתבת התחקיר, נפגש פונזי עם חוקרים מטעם המדינה. פונזי הצליח למנוע מחוקרי המדינה מלעיין בספרי החשבונות של העסק בכך שהציע כי יפסיק לקבל השקעות חדשות כל עוד נמשכת החקירה. הצעתו הרגיעה באופן זמני את החוקרים.
ההתמוטטות
ב-26 ביולי החל הבוסטון פוסט מפרסם סדרה של כתבות תחקיר שעוררו תהיות באשר לדרכי הפעולה של המיזם שהקים פונזי. הפוסט יצר קשר עם האנליסט הפיננסי הנודע קלרנס בארון, כדי שיבדוק את עסקיו של פונזי. בארון מצא שאף שפונזי הציע רווחים מדהימים למשקיעים, הוא עצמו לא השקיע בחברה. בארון אף מצא כי כדי לממש את ההשקעות על פי המיזם, היה צורך לקנות ולמכור 160 מיליון שוברי תשובה בינלאומיים בתקופת ההשקעה. אולם למעשה רק 27,000 שוברי תשובה נקנו ונמכרו באותה תקופה. שרות הדואר האמריקאי הכריז כי אין חריגה בכמויות שוברי התשובה הבינלאומיים הנרכשים בארצות הברית, או מחוצה לה. אף שהפערים במחירי הקנייה והמכירה של כל שובר היו אדירים, ההוצאות הנדרשות לטיפול בעסקאות הקנייה והמכירה של השוברים, היו גבוהות כל כך שנגסו למעשה בכל הרווח הפוטנציאלי.
פרסומן של עובדות אלה יצר בהלת משקיעים שפנו באחד לחברת ההשקעות של פונזי בדרישה להחזר השקעתם. פונזי שילם 2 מיליון דולר להמון פראי של משקיעים שנקבצו מחוץ למשרדי החברה, זאת בתוך שלושה ימים. הוא יצא אל ההמונים, חילק להם קפה ועוגות דונאט ואמר להם בעליצות כי אין לדאגתם כל בסיס. רבים מן הפונים לחברה שינו את דעתם והותירו את כספם אצל פונזי.
בתוך זמן קצר שכר פונזי את שרותיו של איש יחסי ציבור, ג'יימס מקמסטרס. אולם עד מהרה מקמסטרס החל חושד במיזם של פונזי. הוא פנה לעיתון הבוסטון פוסט וכינה את פונזי "אידיוט פיננסי". ב-2 באוגוסט 1920 פרסם הבוסטון פוסט את הסיפור בתמורה ל-5,000 דולר והכריז כי פונזי נקלע לחדלות פרעון. ב-10 באוגוסט פשטו חוקרי מדינת מסצ'וסטס על משרדי חברתו של פונזי וסגרו את העסק. בבית העסק לא נמצא מלאי גדול של שוברי תשובה בינלאומיים. בנק הנובר, שבבעלות פונזי, נסגר אף הוא.
עיתון הבוסטון פוסט המשיך בסדרת הכתבות על פונזי, ובאחת מהן נחשף עברו הפלילי, כולל תמונות המשטרה בהיותו אסיר בקנדה. ב-13 באוגוסט נאסר פונזי על ידי המשטרה והועמד לדין פלילי על 86 עבירות מרמה. תומכיו של פונזי זעמו על אנשי המשטרה שבאו לעוצרו. 17,000 איש השקיעו במיזם של פונזי מיליוני דולרים. אף שרבים הפסידו את כל חסכונותיהם בהונאה, חלקם התקשו להאמין כי האיש בו נתנו את אמונתם, מעל באמון זה.
מאסרו ושארית חייו
ב-1 בנובמבר 1920 הודה פונזי בבית משפט פדרלי בעבירת מרמה באמצעות שירותי הדואר ונשפט לחמש שנות מאסר בכלא פדרלי. הוא שוחרר לאחר שלוש וחצי שנים. מיד עם שחרורו הועמד לדין בפני מערכת המשפט של מדינת מסצ'וסטס ונידון לתשע שנות מאסר. עוד בטרם נכלא, ובעודו משוחרר בערבות, נמלט פונזי למדינת פלורידה, שם החל בתרמית חדשה למכירת קרקעות מובחרות במדינה. שלטונות פלורידה גילו עד מהרה את התרמית והוא נמלט למדינת טקסס, שם גילח את ראשו, גידל שפם, וניסה להימלט מן המדינה כשהוא מתחזה לאיש צוות באוניית משא. הוא נתפס ונשלח בחזרה למדינת מסצ'וסטס לרצות את עונשו.
בינתיים ניסו חוקרים ממשלתיים לעקוב אחר נתיב בריחתו כדי לגלות את תוכניות התרמית שהספיק לרקום. תוכניות אלה לא נחשפו עד תומן והוא לא הואשם בעבירות נוספות, אף שנטען כי הצליח לגייס מיליוני דולרים בתקופה זו.
באיטליה ניסה פונזי את מזלו במיזמים שונים, אולם לא הצליח לגייס משקיעים. לבסוף, קיבל משרה בברזיל כסוכן של חברת התעופה האיטלקית הלאומית אלא ליטוריה (באיטלקית: Ala Littoria). אולם, בעת מלחמת העולם השנייה, סגרה ממשלת ברזיל (שהזדהתה עם בעלות הברית) את סניף החברה, לאחר שהבינה כי ממשלת איטליה עושה בה שימוש צבאי.
את שנות חייו האחרונות חי פונזי בעוני. בשנת 1948 לקה בשבץ מוחי ומת בבית חולים לנתמכי סעד בעיר ריו דה ז'ניירו ב-18 בינואר 1949. בעודו על ערש דווי בבית החולים, העניק ראיון אחרון לעיתונאי אמריקאי ושוחח, ללא הבעת חרטה, על התקופה הסוערת שבילה בקרב משקיעיו בבוסטון: "אפילו אם לא יצא להם דבר מזה, זה היה זול במחיר שהצעתי להם. ללא כוונות זדון הענקתי להם את המופע הטוב ביותר שנראה אי פעם במקום מושבם מאז שהגיעו לארצות הברית האבות המייסדים! זה בהחלט היה שווה חמישה עשר מיליון דולר לראות אותי עושה את התרגיל הזה."
ציצה
ל"ציצה" יש גם משמעות לא הרלדית, אך בינתיים למשמעות זאת אין ערך שעומד בפני עצמו (ראו קטגוריה בויקישיתוף).
ישר
אקסיומות הישר
אקסיומות הגאומטריה העוסקות בישר:
משוואת ישר במישור
משוואת הישר במישור x-y בצורה הכללית ביותר היא אם b \ne 0 נוח להציג את הישר כפונקציה \ y = f(x), כלומר: הגודל m הוא השיפוע של הישר, ומתקיים ש- כאשר \ \theta היא הזווית בין הישר לבין ציר ה-x. הקבוע n קובע איפה יחתוך הישר את ציר ה-y ב-x=0.
משוואת הישר העובר דרך נקודה ששיפועו הוא m נתונה על ידי
את המשואה אפשר להציג גם כך:, כאשר  הוא הווקטור \ (a,b) (שלמעשה מהווה הנורמל של הישר) ו- הוא הווקטור \ (x,y).
המשוואה של ישר העובר דרך שתי נקודות נתונות, ו-  היא: אם x0 ≠ x1, ניתן לכתוב משוואה זו בצורה: או
משוואת ישר במרחב
ניתן להציג ישר במרחב בעל \ n ממדים ( \ n \ge2 ) בהצגה וקטורית בצורה הבאה: כאשר הוא נקודה על הישר,  הוא וקטור הכיוון, ו- \ t הוא סקלר (אשר "רץ" על כל הערכים הממשיים).
במקרה של ישר העובר דרך שתי נקודות במרחב, אפשר להגיע להצגה זאת בדרך הבאה: קל לראות שעבור t=0 מקבלים את ועבור t=1 מקבלים את.
ניתן להציג ישר במרחב כזה גם כצירוף של \ n-1 משוואות ליניאריות.
אייס ונטורה: בלש בצחוק (סדרת אנימציה)
אייס ונטורה: בלש בצחוק (באנגלית: Ace Ventura: Pet Detective) היא סדרת טלוויזיה מונפשת המבוססת על סרט קולנוע בעל אותו שם. הסדרה הופקה על ידי Morgan Creek Productions, Funbag Animation Studios, Nelvana Limited, לשתי העונות הראשונות ואודיסיי בידור לעונה השלישית והאחרונה. היא שודרה במשך שתי עונות מ-1995 עד 1997 ברשת CBS. עונה שלישית ושידורים חוזרים של פרקים קודמים שודרו בניקלודיאון משנת 1999 עד 2000. בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בשנות ה-90.
הסדרה הייתה אחת משלוש סדרות הנפשה המבוססות על סרטי ג'ים קארי שהועלו בבכורה באותה שנה; האחרים הם "המסכה: סדרת האנימציה" ששודרה בשנים 1995-1997, וסדרת ההנפשה "טיפשים בלי הפסקה" ששודרה בשנים 1995–1996.
סקירה כללית
הסדרה היא המשך לסרטי אייס ונטורה. הדמות המרכזית, שמדובב על ידי השחקן הקנדי מייקל דיינג'רפילד (המוכר כמייקל הול), היא חוקר פרטי שלומיאל עם עדיפות לבעלי חיים מכל המינים.
הסדרה רצה ב-CBS במשך שתי עונות, כאשר עונה שלישית שודרה בניקלודיאון כשהערוץ רכש את התוכנית כדי לשדר שידורים חוזרים. חלק מהדמויות מהסרט נשמרו, אם כי לא הושמעו על ידי השחקנים המקוריים שלהן. בעוד שלסרטים המקוריים כבר הייתה אסתטיקה קומית מצוירת מאוד, הם הופלו על ידי ניסיונות ההומור הסלפסטיק, הצעקני וחסרי ההומור של הקריקטורה. סת' מקפרלן היה בין הכותבים במהלך התוכנית, והפגין הומור דומה לסדרה המאוחרת שלו.
התוכנית הייתה מלאה בהומור טואלט ואנכרוניזם (פרק אחד התרכז סביב המאו המצרי, בטענה שזהו זן נכחד של חתולים, כאשר, אם לומר את האמת, הם לא). למרות ריצה במשבצת זמן אחרי "המסכה" (סדרת הנפשה נוספת פופולרית מבוססת על דמותו של ג'ים קארי) והקרוס-אובר עם הסדרה ההיא (בפרק הסיום, "The Aceman Cometh"), הסדרה ניסתה לצבור קהל רב ונכשלה (עם הפודקאסט "Saturday Mourning Cartoons" הכריז שהוא נדוש והוא חייב להיכנס ל"טבילה" ממי שהפליל את רוג'ר רביט) בסופו של דבר, גם המסכה וגם אייס ונטורה בוטלו. עונה שלישית של הסדרה רצה בניקלודיאון מ-1999 עד 2000.
משחק מחשב של אייס ונטורה, התבסס על התוכנית ועל הסרטים (יותר בספק).
קרוסאובר עם המסכה
קרוסאובר בשני חלקים בין "אייס ונטורה: בלש בצחוק" ו"המסכה", סדרת הנפשה נוספת המבוססת על סרט של ג'ים קארי, שודרה ב-30 באוגוסט 1997. הקרוסאובר מתחיל בפרק של המסכה "The Aceman Cometh", ומסתיים בפרק של אייס ונטורה "Have Mask, Will Travel". בזמן השידור המקורי, אייס ונטורה: בלש בצחוק רצה במשבצת הזמן הסמוכה מיד אחרי המסכה בהרכב של CBS בשבת בבוקר. במהלך הקרוסאובר, סטנלי/המסכה ואייס שומרים על סגנונות ההנפשה שלהם בזמן שהם מופיעים בתוכנית של האחר. הקרוסאובר משמש גם כסיום העונה השנייה של אייס ונטורה וסיום הסדרה של המסכה.
קבר השייח' ע'אנם
קבר השייח' ע'אנם הוא מבנה מקאם הניצב בראש הר גריזים בתחומי האתר הארכאולוגי הר גריזים שבקריית לוזה.
גוגל טוק
גוגל טוק (באנגלית: Google Talk, ובקיצור Gtalk) הייתה תוכנת מסרים מיידיים מבית היוצר של חברת גוגל. התוכנה אפשרה לדבר ב־VoIP, לשלוח הודעות טקסט, להעביר מסמכים ותמונות, להשאיר הודעות קוליות ואפשרויות נוספות.
קבר השייח' ע'אנם
מבנה הקבר היה גלוי גם לפני תחילת החפירות אך החפירות הגביהו אותו על פני סביבתו וחשפו את גבהו, הקבר מיוחס לשייח' ע'אנם, אך ישנם גרסאות מיהו השייח'. לגרסה אחת מדובר באחד מנכבדי שכם במאה ה-12. אך לגרסה אחרת מדובר באחד מקציניו של צלאח א-דין האיובי, עם זאת מסורות מבוססות מצביעות על קברו של הקצין בעכו כך שייתכן ומדובר בשניים בעלי שם זהה. מסורות יהודיות ושומרוניות מזהות בקבר זה את קברו של חמור (נשיא העיר שכם, ואבי שכם).
גוגל טוק
היסטוריה
גרסת הבטא של התוכנה הושקה בתאריך 24 באוגוסט 2005. בדצמבר 2005 הוגשה תביעה נגד גוגל על כך ששירות google talk - מפר פטנט.
גוגל טוק פעלה רק על מערכת ההפעלה חלונות אבל לאחר שהושק ה-Google Talk gadget היה אפשר להשתמש בגוגל טוק בכל מערכת הפעלה עם דפדפן אינטרנט. גוגל טוק הייתה פתוחה לשימוש בחינם וללא פרסומות לבעלי חשבון גוגל.
ב-26 ביוני 2017 הוחלפה רשמית התוכנה לתוכנת hangouts. ב-5 ביולי 2017 הפסיקה להתמך גם באמצעות מכשירי אנדרואיד בגרסה 2.2.
ארם (דמות מקראית)
אֲרָם הוא שמן של מספר דמויות מקראיות שוליות.
המוכר מביניהם הוא, ככל הנראה, בנו החמישי של שם בן נח, הנחשב לאבי העם הארמי. הוא מוזכר בתולדות בני נח, הן בספר בראשית והן בדברי הימים:
כפי שניתן לראות, בין שני מקורות אלו ישנה מחלוקת, העוסקת בקשר בינו לבין עוץ, חול, גתר ומש; בבראשית כתוב שארבעתם היו בניו, ואילו דברי הימים טוען שהם היו אחיו, בני שם.
מקובל לזהות את ארם בן שם עם רָאם (ࡓࡀࡌ), אחד מנביאי דת המנדעים.
בנוסף, בתנ"ך מוזכרים עוד שני אנשים בשם אֲרָם:
מיילס ארליק
מיילס ארליק (באנגלית: Myles Erlick; נולד ב-27 ביולי 1998) הוא רקדן, שחקן וזמר קנדי. ידוע בשל תפקידו כנואה בסדרת הנעורים הקנדית "נולדו לרקוד".
קורות חייו
ארליק נולד בברלינגטון, אונטריו שבקנדה. הוא גדל במשפחה חד הורית. אמו פרנצ'סקה ניקאסיו, מנהלת כישרונות שבבעלותה בית הספר לכישרונות קנדי "אקדמיית הכוכבים", בו למד ארליק. אביו החורג הוא ריאן מרשל, לשעבר חבר בלהקה הקנדית Walk Off The Earth. ארליק למד בבית הספר הלאומי לבלט בקנדה, בזמן שלמד בבית הספר התיכון ד"ר פרנק ג'יי היידן. הוא נמצא מגיל צעיר במערכת יחסים עם השחקנית ברייר נולט.
קריירה
ארליק ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה בפרק בסדרת דרמות הפשע "Flashpoint" בשנת 2011. מאוחר יותר באותה השנה פורסם כי לוהק לסיבוב ההופעות בקנדה של בילי אליוט - המחזמר, של ברודוויי בתפקיד הראשי. לפני כן הוא גילם את התפקיד בהפקה בטורונטו.
לאחר עזיבתו את הסדרה "נולדו לרקוד" החל ארליק להתמקד בקריירה מוזיקלית, והוציא סינגלים ביניהם "Serious", All Day All Night" בהשתתפות טייט מקריי, ו-"Filthy". הסינגלים נכללו ברשימת הטארקים של אלבום הבכורה שלו, "Me", שיצא ב 22
במאי 2018. בשנת 2019 פורסם כי ארליק לוהק על ידי סטיבן ספילברג לסרט סיפור הפרברים שייצא בשנת 2021 בתפקיד "סנובוי". מאוחר יותר באותה השנה, הוא היה מועמד לפרסי "הסלבמיקס" 2019 לרקדן הטוב ביותר.
פואטיקה (אריסטו)
"פואטיקה" הייתה יצירה אבודה בעולם הנוצרי במשך זמן רב, ורק במאה ה-15 תורגמה לראשונה מהתרגום הערבי אל השפה האיטלקית. המקור היווני אבד. יש אומרים שחלק נוסף של "פואטיקה", העוסק בקומדיה, אבד גם הוא. ההשערה נסמכת על הסברים רבים החסרים ב"פואטיקה", ושלפי המשוער נמצאו בחלק האבוד.
מאז גילויה הפכה "פואטיקה" ליצירת יסוד בביקורת הספרות והמחזאות האירופית. בראשית ימי הרנסאנס התייחסו אל הכללים הנאמרים בה כאל כללים מקודשים, שאין לערער עליהם או לפעול בניגוד להם. רק במהלך הרנסאנס המאוחר החלו לפרש את אריסטו בצורות שיאפשרו חידוש (לדוגמה, פייר קורניי), ובמהלך המאות הבאות החלו אף לחלוק עליו (ג'ון דריידן) ולהפסיק להשתמש בכלליו הנוקשים (סמואל ג'ונסון). 'הפואטיקה' לאריסטו מתגלה ככלי חשוב בעלילת שם הוורד, הרומן הבלשי של אומברטו אקו.
שלוש סוגות הדרמה
לפי אריסטו, לדרמה יש שלוש סוגות אותן ניתן להעלות על הבמה: קומדיה, טרגדיה ושירה אפית.
הקומדיה
הקומדיה היא הצגה בצורה בימתית של דמויות פשוטות, מה שעשוי לגרום לצחוק. על פי אריסטו ישנה היררכיה בין הדמויות לבין זולתן: הדמויות הפשוטות יוצגו בקומדיה, בעוד המעשים הגדולים ייוצגו באפוס ובטרגדיה, העוסקות בדמויות "גדולות".
כאמור, אין מקורות ישירים לקומדיה על פי אריסטו, והשרידים הקרובים ביותר למקור הם רשימות של תלמידיו מתוך הרצאותיו.
הטרגדיה
אריסטו מרכז את עיקרי הטרגדיה ואת הייחודים שלה תוך דוגמאות לכך מהטרגדיה היוונית של אייסכילוס, סופוקלס ואוריפידס. אפלטון עמד על הגישה כי יש לבחון את השירה על פי מימוש התכלית (τέλος) שלה, להוביל לקתרזיס, זיכוך של רגשות. אריסטו מתאר את התחבולות שבמאי יכול להשתמש בהן כדי ליצור רגש אצל הצופה.
ממדי המציאות
להבדיל מאפלטון, אריסטו האמין כי השירה מייצגת את המציאות ואינה מחקה אותה. החיקוי היא פעולה מושכלת, המבדילה את הקוף מהאדם. במהלכה בוחר היוצר חלק מהמציאות אותו הוא רוצה לייצג, באופן כזה ש (ייתכן) והייצוג מיצג איזה שהיא "אמת אבסולוטית" על טבעו של העולם. לכן השירה נעלה על ההיסטוריה, היא מספרת על הכלל ולא על הפרט.
הייצוג צריך להיות מוצלח ומשכנע. עם זאת, ייצוג משכנע אינו מחייב קהל טיפש שאינו יכול להבדיל בין המציאות לייצוג. להפך, האדם נהנה לזהות את הפער בין האמת לחיקוי (המכונה מימזיס).
קריטריונים
בנוסף יש אחדות של זמן. האירועים קשורים בקשר זמני, ציר של "גלגל שמש אחד". לא ברור למה התכוון אריסטו במונח "גלגל שמש אחד", האם מדובר על אורך המחזה עצמו או על אורך העלילה. מבחינת אריסטו יש עלילה אחת שלוקחת את הדמות מנקודה אחת לאחרת, וכל האפיזודות קשורות זו לו. בהמשך, הרנסאנס הוסיף את אחדות המקום ובנוסף נותן פרשנות חדשה לאחדות הזמן. ברנסאנס המבקרים יטעו שהטרגדיה צריכה להיות תחומה בתוך 12 שעות. הביקורת הנאו-קלאסית תוסיף את אחדות המקום.
הדמויות :
מחשבה (διάνοια)
סגנון (λέξις)
קתרזיס
הקתרזיס במחזה בא לידי ביטוי באמצעות החמלה והפחד
מחזה ימצה את הקרתזיס אם יכלול:
השירה האפית
השירה האפית היא כמו הטרגדיה, פרט לעובדות הבאות:
יחסי ברבדוס–מקסיקו
יחסי ברבדוס–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין ברבדוס למדינות המקסיקניות המאוחדות. שתי המדינות חברות באיגוד המדינות הקריביות, ארגון מדינות אמריקה והאו"ם.
היסטוריה
בפברואר 2010 ביקר ראש ממשלת ברבדוס דייוויד תומפסון בקנקון כדי להשתתף בפסגת מקסיקו-הקהילייה הקריבית (CARICOM). במאי 2012, נשיא מקסיקו פליפה קלדרון ביקר בברבדוס כדי להשתתף בפסגת הקהילייה הקריבית בברידג'טאון.
ביוני 2014, הוענק לקונסול הכבוד של מקסיקו בברבדוס, סר טרבור קרמייקל, את העיטור הגבוה ביותר של מקסיקו לזרים, מסדר הנשר האצטקי על ידי שר החוץ המקסיקני חוסה אנטוניו מיד. הפרס הכיר בתפקידו הבולט של סר טרבור בפעילות לקידום עסקים, תרבות ותיירות בין ברבדוס למקסיקו, כמו גם במתן רמה יוצאת דופן של תשומת לב קונסולרית.