cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קוצב לב
מקור
בין שנת 1930 ומלחמת העולם השנייה חלה הפסקה בפרסום מחקרים בתחום זה, אותה ניתן לייחס לתפיסה הציבורית שראתה במכשיר מסוג זה "התערבות בטבע" והחייאת מתים. לדוגמה, נכתב כי היימן לא פרסם נתונים על השימוש בקוצב הלב שלו בבני אדם בגלל ביקורת שלילית שקיבל, הן מחבריו הרופאים, והן בדיווחים בעיתונות מאותו זמן. ייתכן שגם לידוול היה מודע לכך ולכן לא התקדם לביצוע ניסויים בבני אדם.
קוצב לב דרך העור
קוצב לב חיצוני תוכנן ונבנה על ידי מהנדס החשמל הקנדי ג'ון הופס בשנת 1950 בהתבסס על תצפיות שנעשו על ידי מנתח הלב-חזה וילפרד גורדון ביגלו, בבית החולים הכללי של טורונטו. ההתקן פעל באמצעות שפופרת ריק חיצונית שנדבקה לעור בוואקום והייתה פשוטה, וכואבת בשימוש על המטופל. כיוון שהחשמל הגיע משקע חשמל זרם חילופין רגיל בקיר, הייתה סכנה פוטנציאלית לגרום להתחשמלות המטופל, על ידי גרימת פרפור חדרים.
בשנים שלאחר מכן פיתחו מספר ממציאים, ובהם פול זאל, קוצבים חיצוניים קטנים יותר אך עדיין מגושמים, שהופעלו באמצעות סוללה נטענת גדולה.
בשנת 1957, ויליאם ל' ווייריך פרסם תוצאות מחקר שבוצע באוניברסיטת מינסוטה, שהראה שיקום קצב הלב, תפוקת הלב ולחצים ממוצעים באבי העורקים, בבעלי חיים עם חסימה שלמה של הלב, באמצעות אלקטרודה שחוברה לשריר הלב.
בשנת 1958 רופא קולומביאני, אלברטו ווג'רנו לברדה, ומהנדס חשמל קולומביאני, חורחה ריינולדס פומבו, בנו קוצב לב חיצוני, דומה לזה של הופס וזאל, ששקל 45 ק"ג והופעל על ידי סוללת רכב של 12 וולט, המחוברת לאלקטרודות המחוברות ללב. מנגנון זה שימש בהצלחה כדי להותיר בחיים כומר בן 70, חררדו פלורז.
פיתוח טרנזיסטור הסיליקון והזמינות המסחרית שלו החל משנת 1956 היו בעלי חשיבות מרכזית בהתפתחות המהירה של השימוש בקוצבי לב.
קוצב לב נלבש
בשנת 1958, המהנדס ארל באקן ממיניאפוליס, מינסוטה, ייצר את קוצב הלב הלביש החיצוני הראשון, עבור מטופל של קלרנס וולטון לילהי (C. Walton Lillehei), חלוץ ניתוחי הלב-הפתוח. קוצב הלב פעל באמצעות טרנזיסטור, שאוחסן בתוך קופסת פלסטיק קטנה, והיה לו מתג שליטה שאיפשר כוונון קצב הלב והמתח היוצא מהמכשיר. האלקטרודות שיצאו מן הקוצב חוברו לשריר הלב, באמצעות כבלים מוליכים שהוחדרו דרך העור.
אחד מהמטופלים הראשונים שקיבלו את קוצב הלב הזה היה אישה בשנות ה-30 לחייה, במהלך ניתוח שבוצע בה בשנת 1964 במרפאת ראדקליף באוקספורד, על ידי המנתח הדרום-אפריקני ד"ר אלף גאנינג. ד"ר גאנינג היה תלמידו של ד"ר כריסטיאן בארנרד, ראשון משתילי הלב. ניתוח חלוצי זה בוצע בהדרכת ד"ר פיטר סלייט, קרדיולוג במרפאה, וצוות המחקר שלו בבית החולים סנט ג'ורג' בלונדון.
קוצב לב מושתל
בשנת 1958 בוצעה גם ההשתלה הקלינית הראשונה של קוצב לב מושתל בשלמות, במכון קרולינסקה בשוודיה. בהשתלה זו נעשה שימוש בקוצב לב שעוצב בידי רון אלמקויסט (Rune Elmqvist) והמנתח איק סנינג (Åke Senning). הקוצב חובר לאלקטרודות שחוברו לשריר הלב באמצעות פתיחת בית החזה. המכשיר כשל אחרי 3 שעות. קוצב שני הוחדר והחזיק מעמד יומיים. מושתל קוצב הלב הראשון, ארנה לארסון, עבר בהמשך עוד 26 השתלות של קוצבי לב שונים במהלך חייו, ונפטר בשנת 2001, בגיל 86.
בשנת 1959 הודגם לראשונה קוצב לב דרך הווריד על ידי סימור פורמן וג'ון שוודל. בקוצב זה הוחדרה האלקטרודה באמצעות צנתר לווריד הבזילי.
בפברואר 1960 הושתלה במונטוידאו, אורוגוואי, גרסה משופרת של קוצב הלב של אלמקוויסט השוודי, על ידי ד"ר אורסטס פיאנדרה וד"ר רוברטו רוביו. התקן זה שרד עד מותו של המטופל ממחלות אחרות, תשעה חודשים מאוחר יותר. הקוצב השוודי המוקדם יותר השתמש בסוללות נטענות, שנטענו בכבל טעינה חיצוני. זה היה קוצב הלב הראשון שהושתל ביבשת אמריקה.
באפריל 1960 הוכנסו לשימוש בקוצבי לב מושתלים שתוכננו על ידי המהנדס וילסון גרייטבאץ' (Wilson Greatbatch)לאחר מחקר נרחב בבעלי חיים. החידוש בקוצב של גרייטבאץ' היה בשימוש בסוללת כספית כמקור אנרגיה. המטופל הראשון שרד 18 חודשים.
השימוש הראשון בקוצב לב בצנתור דרך הווריד בשילוב עם קוצב לב מושתל, נעשה על ידי פארסונט בארצות הברית, לאגרגן בשוודיה, וז'אן-ז'אק וולטי בצרפת, בשנים 1962–1963. ההליך התוך ורידי היה כרוך בחיתוך הווריד לתוכו מוחדר הצנתר שבראשו אלקטרודה, תחת הנחיה פלואורוסקופית, עד שהאלקטרודה הגיעה אל הטרבקולות בחדר הלב הימני. עד אמצע שנות ה-60 שיטה זו הפכה לשיטה הנפוצה ביותר.
מנתח הלב לאון אברמס והמהנדס הרפואי ריי לייטווד פיתחו והשתילו את קוצב הלב הראשון בו קצב הלב נשלט בידי המטופל, ב-1960 באוניברסיטת ברמינגהאם. ההשתלה הראשונה הייתה במרץ 1960, ובחודש שלאחר מכן - שתי השתלות נוספות. שלושת המטופלים התאוששו היטב ושבו לתפקוד באיכות חיים גבוהה. עד 1966 עוד 56 מטופלים עברו השתלת קוצב לב מסוג זה, ואחד מהם שרד חמש וחצי שנים.
המעגל החשמלי בקוצב
קוצב הלב מורכב ממספר חלקים:
תפקיד
תפקידו של גוף הקוצב, הוא לנטר את קצב הלב, ובמידת הצורך ליצור את האות החשמלי ולקבוע את קצב הקיצוב.
מבנה
גודלו הממוצע של גוף הקוצב הוא 30.61 מ"מ ומשקלו הממוצע הוא כזה של שתי סוללות AA. הוא עטוף בשכבת טיטניום שהוא אטום הרמטית על מנת למנוע כניסת נוזלים.
=
1. מקור כוח (הסוללה) ===== סוללת הליתיום החליפה את סוללת הכספית-אבץ המסורתית היא העלתה את אורך חיי הסוללה לכ-10 שנים ואף יותר. משקלה של סוללת הליתיום נע בין 12.5 ל־15.5 גרם ומהווה כ־1 ל־30 ממשקל סוללת הכספית-אבץ.
סוללת קוצב הלב אמורה להחזיק בין 5 ל-15 שנים. כאשר הסוללה נשחקת, יש צורך להחליפה. לא ניתן להחליף רק את הסוללה, אלא יש להחליף את ההתקן כולו. תהליך החלפת המכשיר לעיתים מהיר יותר ודורש פחות זמן החלמה מאשר תהליך השתלת קוצב הלב עצמו בפעם הראשונה. בדיקת הסוללה מתבצעת על ידי הקוצב עצמו (המכשיר מבקר את הסוללה של עצמו) ועל ידי הרופא המטפל בכל בדיקת מעקב של המטופל אצלו.
בניגוד לדפיברילטור הנועד לספק מתח גבוה בפרק זמן קצר, קוצב הלב נועד לשימוש ארוך טווח ולכן הסוללה שלו צריכה לספק אנרגיה חשמלית קטנה בהרבה מדפיברילטור כ־25 מיקרוג'ול בניגוד ל־15–40 ג'ול שיש בדפיברילטור.
סוללת הליתיום מאופיינת בהתנגדות הפנימית הגבוהה שלה, דבר המאפשר עבודה בזרמים נמוכים. העבודה שהסוללה צריכה לבצע היא בין 100 ל-200 מיקרוואט. המתח המינימלי הנדרש לעבודתו של קוצב הלב הוא 2.2V ובעקבות ההתנגדות הפנימית זרם העבודה הוא 20 מיליאמפר – כלומר, מכיוון שהעבודה הנדרשת היא נמוכה, מתבצע שימוש בזרם נמוך, דבר המוביל לכך שישנו שימוש בעוצמה שאינה מסכנת את המשתמש.
נפח הסוללה הוא 2Ah (נפח של כשתי סוללות AAA) וקצב שחיקת הסוללה הוא כ-10% ב־5 שנים.
עקב ירידת המתח של הסוללה עם הזמן, הסוללה מיוצרת עם מנגנון סוף החיים (EOL – end of life), המתריע לרופאים שנדרשת החלפת סוללה. מנגנון זה מונע עצירה פתאומית של קוצב הלב עקב חוסר בסוללה ומציל את חיי המטופל.
הסוללות מיוצרות באמינות מאוד גבוהה של 99.6% לעבודה עבור אורך חיים של שמונה שנים. וקצב הכשל הוא 0.005% של כשלי סוללה לחודש.
3. אלקטרודה (חוט מוליך)
האלקטרודה מוקפת זכוכית, אשר שומרת על חותם הרמטי, כדי לספק את החיבור החשמלי של החוט המוליך אל גוף הקוצב.
תפקידים
בקצה החוט המוליך ישנה אלקטרודה, אשר אחראית על הממשק והעברת האנרגיה החשמלית בין גוף הקוצב, לבין שריר הלב (myocardium).
מבנה
האלקטרודה מכילה שני ערוצים: בעבר, היה באלקטרודות ערוץ אחד בלבד של מעבר האלקטרונים, כך שהמעבר השני נעשה דרך קיר בית החזה של המטופל (דרך הרקמות), חזרה אל הקוצב.
התאמת מבנה לתפקיד
על ידי הקטנת הנקודה שנמצאת בממשק עם שריר הלב, ניתן להגדיל את צפיפות המטען באותה נקודה.
צפיפות המטען וההתנגדות גדלים, דבר התורם גם הוא לשמירת חיי הסוללה לאורך זמן רב יותר, משום שפחות זרם יוצא מן הסוללה.
בנוסף לכך, ישנו חומר ארוג בסמוך לחור החוט המוליך שדרכו עוברים האלקטרונים. דבר זה נועד כדי למנוע עיכוב של הזרם החשמלי מהקוצב. בעזרת חומר זה, ניתן היה להגדיל את שטח המגע המיקרוסקופי, מבלי להגדיל את גודלו הגאומטרי.
החוט בחלקו החיצוני עטוף בשכבות של חומר מבודד. מרביתם של החוטים המולכים עשויים משני סלילים מוליכים. הסיבה לכך הוא יתירות על מנת לתת גיבוי במצב שאחד הסלילים לא עובד. הסלילים הללו עשויים מסגסוגות של מתכת.
סוגי קוצבי לב
קיימים מספר סוגים של קוצבי לב, המותאמים למטופל על פי הצורך הטיפולי הנדרש ולפי הפרעת הקצב ממנה הוא סובל. === קוצב לב דו- לשכתי === תפקידו של קוצב הלב הדו לשכתי, הוא להגביר את קצב הלב כאשר הקצב איטי. קוצב לב זה עוזר לשני החדרים לעבוד יחד, להתכווץ ולהרפות בקצב המתאים – וכך מתקבל סנכרון ההתכווצויות. ההתכווצות מאפשרת לדם לזרום כראוי מהעלייה הימנית לחדר ימין.
הקוצב מושתל בצד ימין או שמאל של הלב, מתחת עצם הבריח. בתהליך ההשתלה, מושתלות שתי אלקטרודות דרך הוריד האקסילרי (תת בריחי) אל הלב עצמו. אלקטרודה אחת ממוקמת בחלק העליון של הלב (העליות) והאלקטרודה השנייה ממוקמת בחלק התחתון של הלב (החדרים). תהליך השתלת קוצב לב דו-לשכתי אורך כשעה, ההחלמה מהירה וניתן להשתחרר מבית החולים לאחר כ־24 שעות.
קוצב לב חד- לשכתי
קוצב זה נחשב לפשוט ביותר. הוא משמש למתן פולסים חשמליים באחד ממדורי הלב.
הקוצב המושתל מדמה דפולריזציה בעלייה ימנית. הפעילות החשמלית עוברת לעלייה השמאלית, דרך הקוצב המשני (AV node) לחדרים וכך נוצרת התכווצות נורמלית של הלב. אך, בדרך כלל יוכנס הקוצב לחדר הימני (ממשיך מהעלייה הימנית דרך המסתם הטריקוספידלי) אצל אנשים להם יש הפרעה בקוצב המשני. הקוצב המושתל מעורר את התכווצות החדרים באופן ישיר.
דפיברילטור (ICD)
תפקידו של הדפיברילטור הוא לטפל בדופק לב מהיר (בדרך כלל יותר מ־200 פעימות בדקה) שעלול לגרום לדום לב.
לקות מסוימת במערכת ההולכה החשמלית של הלב, גורמת לפעימות לב מואצות ועל ידי כך, להפסקת הזרמת הדם מן הלב אל איברי הגוף השונים (כלומר, דום לב). אם אדם סובל מהפרעות קצב מסוכנות, או נמצא בסיכון להפרעה כזו, מומלץ על השתלת דפיברילטור אוטומטי.
בתוך הדפיברילטור ישנה מערכת שמזהה מתי הלב נכנס להפרעה מהירה ונותנת "שוק חשמלי" אשר מפסיק את הדופק המהיר והלב חוזר לקצב תקין.
אם נמדד קצב לב מהיר, אך באותה העת מצבו של המטופל יציב, המערכת תיתן טיפול שקט למספר שניות על מנת להחזיר את קצב הלב למצב תקין.
בעבר, היה הדפיברילטור מכשיר כבד וגדול ששימש רק את בתי החולים. היום, עם הטכנולוגיה המתקדמת הקטינו את מכשיר דפיברילטור המושתל (בתחילת שנות ה־80), כך שהמכשיר הפך להרבה יותר מתקדם ובעל סוללה חזקה.
קוצב לב דו-חדרי (CRT)
מטרתו של קוצה הלב הדו-חדרי, הוא לטפל בחולים הסובלים מאי ספיקת לב קשה. קוצבים אלה שימושיים ביותר כאשר קוצב הלב הטבעי לא מתפקד. לקוצב זה שלוש אלקטרודות (בניגוד לקוצב לב רגיל-דו לשכתי). אלקטרודה אחת ממוקמת בחלק העליון של הלב (עליה ימין), אלקטרודה שנייה ממוקמת בחלק התחתון של הלב (חדר ימין) והאלקטרודה השלישית מוחדרת לחדר שמאל דרכו מועברים אותות חשמליים שגורמים לשני צידי הלב לפעום בו זמנית.
לאנשים רבים עם אי ספיקת לב, החדרים אינם מתכווצים באותו הזמן. קוצב לב זה, כאמור, מתאם את התכווצות החדרים, כדי ששניהם יתכווצו יחד. תיאום זה עוזר ללב להזרים דם בצורה יעילה יותר ויכול להקל על סימפטומים כמו קוצר נשימה, חולשה, וכן שיפור כללי במצב הבריאותי.
קוצב לב דו-חדרי אינו מרפא את בעיית אי ספיקת הלב, אך הוא משפר את איכות החיים.
== פעולת הקיצוב == הלב פועל באמצעות סדרת אותות חשמליים שחוזרת על עצמה. הסדרה מתחילה בייצור האות החשמלי על ידי הקוצב הראשי של הלב ה- SA Node, אשר ממוקם בין עלייה ימין לווריד הנבוב העליון. הקוצב שולח אות חשמלי שגורם לעלייה ימין להחל בפעולת הכיווץ. לאחר מכן, האות ממשיך אל הקוצב המשני ה-AV Node אשר ממוקם בין עלייה ימין לחדר ימין. זה בתורו מעביר את האות למערכת היס (Bundle of His) ומשם על ידי שתי הסתעפויות הזרם מפוזר בחדרים מלמטה למעלה בעזרת סיבי פורקייניה, דבר הגורם לכיווץ החדרים.
הפרעות קצב
מטופלים בעלי הפרעות קצב חווים תופעות קליניות מגוונות כמו עלפון, איבוד הכרה פתאומי, פלפיטציות ועוד.
אבחון הפרעות קצב
בעזרת מעקב אחר מעבר הפולס החשמלי הנוצר על ידי הקוצב הראשי של הלב, על מעברו לקוצב העלייתי-חדרי, סיבי פורקנייה ופיזורו וכן תרגומו לגלים, מציג מכשיר האק"ג את התוצאות אשר פענוחן יביא לאבחנה.
המצבים של הפרעות קצב אשר יטופלו על ידי השתלת קוצב לב:
השתלת הקוצב הראשונה
השתלת הקוצב הראשונה נעשתה בשנות ה-50 של המאה ה-20 (8.10.58), קוצב זה החזיק שלוש שעות בלבד, הניסיון השני של ההשתלה החזיק כשבוע אחד בלבד. מאז, קוצב הלב עבר מספר שינויים, ביניהם- הקטנת גודלו וכן הארכת תוחלת השימוש בו.
קוצב הלב כיום
קוצבי הלב המודרניים בעלי יכולות מגוונות המתאפשרות בשל שימושם במספר חיישני קצב שונים כגון: פעילות או תנועה, אוורור לדקה או מרווחי QT.
האות הראשונה
מייצגת את החדר/ העלייה, עליה מתבצעת פעולת הקיצוב:
O- על אף אחד מהם (לא על החדר ולא על העלייה).
A- על העלייה (מלשון Atrium).
V- על החדר (מלשון Ventricle)/
D- מלשון דואלי (על החדר ועל העלייה יחד).
S- בודד (Single).
האות השנייה
מציינת את החדר/ העלייה, בה מתרחשת החישה, כלומר, איסוף המידע אודות קצב הלב (אותן אותיות כפי שמתואר לעיל).
האות השלישית
מציינת את התגובה לאירוע שהורגש:
O- לא הורגש כלל.
I- עיכוב/ מעצור (מלשון Inhibition).
T- מעורר (מלשון Triggered).
D- מהווה שילוב של I ו-T.
האות הרביעית
מתייחסת לקצב התגובה R- Rate responsive.
האות החמישית
מתייחסת לפונקציה נוספת של קוצב הלב הנקראת אנטיטכיקרדיה (פונקציה שקיימת בקוצבי לב אצל חולים הסובלים מטכיקרדיה- קצב לב מהיר), אשר מתנגדת למצבי טכיקרדיה. אם קיימת טכיקרדיה ומושתל קוצב עם פונקציה של אנטיטכיקרדיה, האות החמישית תיוצג כך:
O- לא קיימת.
P- קצב אנטיטכיקרדי.
S- שוק.
D- שילוב של P ו-S.
=== אופן השתלת הקוצב === קוצב הלב מושתל באזור החזה ומחובר בחלקו העליון למערכת הולכה, אשר בקצוותיה אלקטרודות, המושתלות בתוך הלב (מס' האלקטרודות שיושתלו יהיה בהתאם למצבו הקליני של המטופל). האלקטרודות מעניקות לקוצב את יכולת החישה שלו לקצב הלב וכן קיצוב בעת הצורך.
ניטור קצב הלב אחר הפעילות החשמלית של הלב (בודק שהקצב תואם לקצב שהוגדר לו וכן מזהה את הקצב הטבעי של הלב) מתבצע בעזרת האלקטרודות. הן קולטות ושולחות את הסיגנלים החשמליים הטבעיים של הלב, העוברים בעת פעילות הקיצוב הטבעית שלו וכאשר סיגנלים אלו לא מגיעים אל הקוצב, או שמא הקצב יורד מתחת לקצב המינימלי שהוגדר במכשיר, הקוצב מייצר ושולח גירוי חשמלי דרך האלקטרודות ללב. בכך, גורם להחזרת הקצב הסדיר של הלב וכן לכיווץ אידיאלי של העליו והחדרים. כלומר, כאשר קצב הפעימות תקין, המכשיר לא ייקח חלק בקיצוב הלב- משמע, הוא פועל כקוצב לפי דרישה.
סוללת ליתיום
כל הקוצבים המושתלים סבלו מבעיה של חוסר אמינות ואורך חיים קצר של סוללת הכספית (תא אנרגיה ראשוני). לקראת סוף שנות ה-60 מספר חברות פיתחו קוצבי לב מונעים בידי איזוטופים, אך פיתוח זה נעצר עם פיתוחו של הקוצב המופעל בסוללת ליתיום, על ידי וילסון גרייטבאץ'. סוללות ליתיום הפכו לסטנדרט בקוצבי לב.
מכשול נוסף למהימנות של קוצבי הלב המוקדמים היה התפשטות אדי מים מנוזלי הגוף דרך השרף האפוקסי שהקיף את הקוצב, באופן שהשפיע על המעגל החשמלי. על תופעה זו התגברו באמצעות עטיפת קוצב הלב באריזת מתכת אטומה הרמטית. גם טכנולוגיה זו, העושה שימוש בטיטאניום כמתכת העוטפת, הפכה לסטנדרט בייצור קוצבי לב. הראשונים שעשו בה שימו היו TELECTRONICS באוסטרליה בשנת 1969, ו- Cardiac Pacemakers Inc ממיניאפוליס, בשנת 1972.
שותפים נוספים שתרמו לפיתוח קוצבי הלב בימיהם הראשונים היו בוב אנדרסון מ-Medtronic Minneapolis, ג'פרי דייוויס מבי"ח סנט ג'ורג' בלונדון, בארו ברקוביץ' ושלדון טאלר מ- American Optical, ג'פרי וויקאם מ-Telectronics Australia, וולטר קלר מ-Cordis Corp. of Miami, האנס ת'ורנאנדר שהצטרף אל רון אלמקוויסט ב-Elema-Schonander בשוודיה, ז'אנווילם ואן דן ברג מהולנד, ואנתוני אדוצ' מ-Cardiac Pacemakers Inc.
קוצב לב תוך לבי
בשנת 2013, מספר חברות הכריזו על פיתוח מכשיר שיוכל להיות מוחדר אל הלב דרך עורק הרגל, ללא ניתוח פולשני. מתקנים אלה הם בערך בגודל ובצורה של קפליית מולטי-ויטמין, קטנים בהרבה מגודלו של קוצב הלב ה"מסורתי". לאחר ההשתלה, קוצב הלב מתחבר אל השריר באמצעות 'שיניים', ומייצב את קצב הלב. מהנדסים ומדענים עובדים כעת על סוג זה של אביזר. בנובמבר 2014 הושתל קוצב מסוג זה מתוצרת Medtronic Micra במטופל ביל פייק מאלסקה, בבית חולים בפורטלנד, אורגון, על ידי ד"ר ד. רנדולף ג'ונס. בשנת 2014 גם St. Jude Medical Inc. הכריזו על מחקר תצפיתי בהחדרת קוצב לב ללא מוליך, להערכת הטכנולוגיה של קוצב Nanostim ללא מוליך. קוצב ה-Nanostim קיבל אישור רשויות התקינה האירופאיות (סימון CE) בשנת 2013. מחקר ההערכה שנערך אירופה הופסק לאחרונה לאחר שהתגלו שישה מקרים של התנקבות שהובילו למות המטופלים. לאחר חקירה ובדיקה שב המחקר להיערך, אך בארצות הברית עדיין לא אושרה טכנולוגיה זו לשימוש על ידי ה-FDA. הציפייה היא כי קוצבי לב דו-תאיים ללא מוליך יהפכו לטיפול זמין ומומלץ לחולים עם חסימה של חדרי/עליות הלב, לאחר פיתוח נוסף.
קוצב לב מלאכותי קבוע
קיצוב לב מלאכותי קבוע מתבצע על ידי הנחת מוליכים (leads) בין הלב לבין מכשיר אלקטרוני המושתל בגוף החולה. למוליכים אלו משימה כפולה: זיהוי קצב הלב הטבעי (אם קיים), וגירוי חשמלי מתאים כדי להגיע לקצב לב מספק.
חולים שבגופם מושתל קוצב לב מלאכותי נתונים תחת מעקב רופא. במסגרת מעקב זה מתבצעת בדיקה שבה יכול הרופא לתשאל את המכשיר ולברר פרטים על מצב החולה ומצב קוצב הלב. קוצבי לב מצוידים בסוללה בעלת אורך חיים סופי (של עד עשר שנים, למשל). במסגרת המעקב שמתבצע אחרי מצב החולה והקוצב קובעים את מועד החלפת הסוללה (למעשה מחליפים את הקוצב כולו).
קוצב לב טבעי ומלאכותי
כדי שהלב יוכל לפעום – להתכווץ ולהתרפות, צריכים תאי השריר הבונים את העליות להתכווץ ולהתרפות יחד, וכן תאי השריר של החדרים מתכווצים ומתרפים ביחד.
לפעולה מאומצת זו של הלב אחראי אזור קטן בלב, הנקרא קוצב לב. קוצב לב הוא קבוצה של תאים מיוחדים השולחים לשריר הלב אותות חשמליים. האותות החשמליים הללו גורמים לכך שכל התאים בעליות יתכווצו ויתרפו באותו הקצב. אחרי עיכוב זמן קצר הנגרם על ידי תאים מיוחדים, האות החשמלי מגיע לחדרים וגורם להם להתכווץ. הכיווץ הזה מתחיל מתחתית החדר ובכך סוחט את הדם החוצה לעורקים. קוצב הלב מאפשר ללב לעבוד באופן עצמאי, מבלי לקבל פקודות מהמוח, כמו מיכשור חשמלי הפועל על סוללות.
עונת 1993/1994 בליגה הלאומית
עונת 1993/1994 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-38 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
קוצב לב
קוצב לב טבעי ומלאכותי
אצל אנשים מבוגרים מתעוררות לעיתים בעיות בפעולתו של קוצב הלב, ואז חלה הפרעה בקצב הלב ומשתבשת פעולתו. הפרעת קצב עלולה לשבש לחלוטין את פעולת הלב והיא מהווה סכנה לחיי האדם. הפרעות בקצב הלב מתרחשות ללא התרעה מוקדמת ובכל מקום שהאדם נמצא בו. פותחו מכשירים באמצעותם יכולים אנשים לשלוח הקלטה של הפעילות החשמלים של לבם דרך הטלפון כאשר בצידו השני של הקו יושב רופא, או מומחה אחר, והוא מפענח את ההקלטה ומקבל מידע על תפקוד הלב אצל הנבדק. כשקצב הלב איטי – ניתן להשתיל מכשיר אלקטרוני קטן – קוצב לב מלאכותי. מכשיר זה פועל על סוללות ומייצר אותות חשמליים בקצב קבוע בדומה לקוצב הלב הטבעי. הקוצב המלאכותי מאפשר לאנשים רבים הסובלים מקצב לב איטי לשפר את איכות חייהם.
עונת 1993/1994 בליגה הלאומית
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הליגה כללה 14 קבוצות ששיחקו ביניהן במשך 3 סיבובים בני 13 משחקים כל אחד - 39 מחזורים בסה"כ. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1993/1994 היו מכבי הרצליה והפועל כפר סבא.
קוצב לב
קוצב לב טבעי ומלאכותי
עד היום חולים עם קוצב לב היו מנועים מלעבור בדיקת MRI, (בדיקה בתהודה מגנטית המשמשת להדמיית הגוף ללא שימוש בקרני רנטגן). במהלך הבדיקה נוצרים שדות מגנטיים חזקים העלולים לסכן את הקוצב ואת המוליכים (Leads) וכן את המטופל מושתל הקוצב. כיום מפותח דור חדש של קוצבים ומוליכים תואמי MRI בשם: SureScan שעברו התאמות המאפשרות ביצוע MRI למטופל נושא קוצב בבטחה.
עונת 1993/1994 בליגה הלאומית
בעונה זו נשברו שיאים רבים בכדורגל הישראלי, כאשר הבולטים שבהם הם פתיחת העונה המושלמת של מכבי תל אביב עם 11 ניצחונות רצופים וסיומה של העונה הסדירה בזכייתה של מכבי חיפה באליפות ללא הפסד ליגה בעונה של 39 מחזורים. שיא נוסף בעונה זו היה מספר הנקודות שצברה מכבי חיפה (95 נקודות), שלא נשבר עד היום. בעקבות זכייתה של חיפה באליפות באותה עונה נכתב שיר האליפות "ירוק בעיניים".
קוצב לב
קוצב לב מלאכותי ודפיברילטור קבוע
חולים אשר נמצאים בסכנה של פרפור פרוזדורים (עליות וחדרים) עשויים להזדקק לקוצב משולב עם דפיברילטור (ICD). זהו מכשיר שבנוסף ליכולתו לתפקד כקוצב לב רגיל, יכול לזהות מצבים בהם זקוק החולה לשוק חשמלי כדי לחזור לפעילות לבבית תקינה. במצב של פרפור (כאשר החדרים מתכווצים מעל קצב מסוים), המכשיר יכול לספק שוק חשמלי. יתרונם של מכשירים אלו לעומת דפיברילטורים חיצוניים הוא שהם מאפשרים לחולה חופש תנועה ואינם גורמים לכוויות בדרך כלל.
עונת 1993/1994 בליגה הלאומית
מלך השערים והמבקיע המצטיין של העונה היה אלון מזרחי ממכבי חיפה עם 28 שערים. לכדורגלן העונה בישראל נבחר אייל ברקוביץ', קשרה של מכבי חיפה שכבש 10 שערים ובישל 13. שחקנים בולטים אחרים היו קשרה הימני של מכבי חיפה אלון חזן שכבש 8 שערים ובישל 16 והקשר האחורי של מכבי חיפה סרגיי קנדאורוב שכבש 10 שערים ובישל 5.
קוצב לב
קוצב חיצוני
קוצבי לב חיצוניים משמשים לייצוב ראשוני של חולה. קיצוב חיצוני מתבצע על ידי הנחת שני מגעים על בית החזה. כאשר מעבירים זרם חשמלי בין שני מגעים אלו, יוצרים גירוי חשמלי בשרירי בית החזה, ובכלל זה שריר הלב. גירוי זה גורם להתכווצות שריר הלב ומאפשר פתרון זמני עד השתלת קוצב לב מלאכותי קבוע. קוצבי לב חיצוניים אינם יעילים כמו קוצב לב שמשתמש במוליכים כדי לקצוב את הלב ישירות. הם גם גורמים לתחושת אי-נוחות כיוון שהם גורמים להתכווצות כל שרירי בית החזה.
עונת 1993/1994 בליגה הלאומית
בסיום העונה הפועל כפר סבא ירדה ליגה. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1994/1995 היו הפועל בית שאן, בית"ר תל אביב ועירוני ראשון לציון.
קוצב לב
סינכרון מחדש של התכווצות החדרים
ישנם סוגים רבים של קוצבי לב מלאכותיים. אחת ההתפתחויות נוגעת לסינכרון מחדש של התכווצות שני החדרים (Cardiac Resynchronization Therapy - CRT). במקרים של פגיעה בקיצוב הטבעי של הלב משתנה אופי התכווצות הלב. שני החדרים מתכווצים בצורה מעט לא טבעית, כיוון שהאות החשמלי שגורם לגירוי אינו מתפשט באותו אופן כמו האות הטבעי. CRT משתמש בחוט מוליך נוסף כדי לגרום לאות אשר פועל באופן דומה לאות הקיצוב הטבעי. התוצאה היא התכווצות יעילה יותר של הלב. CRT נמצא כמועיל מאוד לחולים מסוימים, במיוחד כאלו עם אי-ספיקת לב קשה.
עונת 1993/1994 בליגה הלאומית
משחקי המבחן
בסיום העונה התקיימו משחקי מבחן לליגה הבכירה כשהפועל חיפה שסיימה במקום ה-13 בליגה התמודדה מול שמשון תל אביב שסיימה במקום הרביעי בליגת המשנה.
הפועל חיפה ניצחה 3-1 בסיכום שני המשחקים ונשארה בליגה הבכירה.
בראט
בראט (אלבנית Berat או Berati; יוונית Βεράτιο או Βεράτι; מקדונית וסרבית Белград) היא עיר השוכנת בדרום-מרכז אלבניה, כ-50 ק"מ מחופי הים האדריאטי, בגובה של 58 מטר מעל פני הים, בלב סביבה הררית, על גדותיו של נהר אוסום. במרכז העיר ניצבת מצודה עתיקה על ראש פסגה מחודדת בגובה של 187 מטר מעל פני הים. האקלים בעיר הוא ים תיכוני, כמות המשקעים השנתית מגיעה ל-928 מ"מ בממוצע, וטמפרטורות המינימום והמקסימום הממוצעות הן 7.2°C ו-24.6°C בהתאמה. אוכלוסיית העיר מנתה כ-65,500 תושבים בשנת 2006, נוצרים אורתודוקסים ומוסלמים. בראט שימשה כבירת מחוז בראט ונפת בראט שבו. בזכות המצודה שבליבה, כנסיותיה ומסגדיה, ובעיקר בזכות עושרה האדריכלי בבתים עות'מאנים שהשתמרו היטב, הוכרזה העיר בשנת 2008 כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
העקבות המוקדמים ביותר להתיישבות אנושית בבראט, הן מתקופת האבן החדשה, בין השנים 2600 ל-1800 לפנה"ס. עוד נמצאו במקום חרסים ממאה ה-7 או מהמאה ה-6 לפנה"ס, ותושבי האזור בתקופה זו היו אילירים. לפי המיתולוגיה היוונית, במקום זה ניצבה העיר אורסטיאדה, שיושבה על ידי האורסטים, שבט פלסגי, שבראשו ניצב אורסטס, בנו של אגממנון.
הצוק עליו שוכנת המצודה בוצר באמצע המאה ה-4 לפנה"ס, ולמרגלותיה התפתח יישוב אילירי עירוני בשם דסרטיה ואחר כך אנטיפטריה, בשנים 313-310 לפנה"ס. היישוב הצליח להתנגד לכיבוש הרומי, אך במאה ה-2 לפנה"ס נכבש על ידי הרומאים, שקראו לו "אלבאנורום אופידיום" (Albanorum Oppidum), היינו "מצודת האלבנים".
במאה ה-4 הייתה בראט לחלק מהאימפריה הביזנטית והייתה חלק מקו הגבול הקדמי והלא יציב של האימפריה. היא נודעה בשם פולכריאופוליס, על שמה של פולכריה, בתו של הקיסר הביזנטי ארקדיוס. בדומה ליתר הבלקן, סבלה בראט לעיתים תכופות מהתקפות של שבטים סלאבים ואחרים. בימי הביניים נבנו מחדש המצודה והביצורים, והעיר נשלטה בידי הבולגרים החל בשנת 860 ועד 1018. בתקופה זו גברה חשיבותה של העיר, ומהשם הבולגרי "בלגראד", היינו "העיר הלבנה", התפתח ונזכר לראשונה השם "בראט".
בתקופת מסעות הצלב, החל מהמאה ה-13, עברה העיר מיד ליד, ונשלטה, בין היתר, בידי דספוטט אפירוס, הביזנטים, והסרבים. רוב ביצורי העיר הקיימים כיום הם מתקופה זו, והיא הצטיינה במערכת אגירת מים מתקדמת, והוקמו בה שלוש כנסיות שהוקדשו למריה הקדושה ולאהרנה, למלאך מיכאל, ולשילוש הקדוש. שלוש הכנסיות השתמרו במצודה.
בחמש מאות שנות השלטון העות'מאני, שנמשכו עד שנת 1912, ידעה העיר שלום, והתאפיינה בסובלנות דתית בין המיעוט הנוצרי האותודוקסי לבין הרוב המוסלמי. בראט התפשטה אל מחוץ לחומות המצודה, ונהנתה ממיקומה על הדרך המובילה מאיסטנבול אל חוף הים האדריאטי. בתקופה זו הוקמו בעיר מסגדים והתפתחו בה שלושת רובעיה המסורתיים - "קאלה" (Kala, המצודה) ו"מאנגאלם" (Mangalem) שלרגליה, שניהם על הגדה הימנית של הנהר, ורובע "גוריצה" (Gorice - "גבעה קטנה" בשפות סלאביות) על הגדה הנגדית. במאה ה-17 הייתה בראט הגדולה בערי אלבניה, ונחשבה למרכז הכלכלי החשוב בה. בעיר שכנו 500 בתים ב-30 רבעים, וכן חמש מדרסות.
במאה ה-18 נשלטה העיר על ידי עלי פאשה מיואנינה, שחיזק את ביצוריה, וסוחרי בראט סחרו בתקופה זו עם כל נמלי הים התיכון המרכזיים ועם ערי דרום-מזרח אירופה החשובות. במהלך המאה ה-19, מילאה בראט תפקיד משמעותי בהתעוררות הלאומית האלבנית. היא הפכה לבסיס של תומכי הברית האלבנית הלאומית, ולאחר ההתקוממות בשנת 1834 ניזוקה מצודת העיר ואיבדה את תפקידה ההגנתי. ב-1851 פקדה רעידת אדמה את בראט, והבתים שנבנו בה מאז עיצבו את מראה העיר כיום. מיכון חדר למפעלי העיר במהלך המאה ה-19, ובתחילת המאה ה-20 היו בעיר 820 מפעלים וחנויות. בשנת 1922 הוכרז בעיר על עצמאותה ואי תלותה של הכנסייה האורתודוקסית האלבנית.
בנובמבר 1944, הכריזה המועצה האנטי-פשיסטית של אלבניה על בראט כעל הבירה הזמנית של המדינה, צעד שציין את תחילת שלטונו הארוך של אנוור הוג'ה. לאחר המלחמה ננקטו צעדים לשימורה של העיר. צו ראשון בעניין פורסם כבר בשנת 1948, וב-1961 הוכרה בראט כ"עיר מוזיאון" ובה 210 "פריטים". ב-1965 החל שיפוצם של אתרי העיר לפי תוכנית שנתית, אך תהליך זה הואט בשנות ה-90 של המאה ה-20 בשל חוסר יציבות פוליטית שפקד את אלבניה. תוכנית חומש חדשה נוסחה בשנת 2007, ושנה לאחר מכן, ב-2008, הוכרזה העיר כאתר מורשת עולמית, כהרחבה להכרזתה של העיר ג'ירוקסטרה שמדרום לה. בבראט פועל מוזיאון אתנוגרפי.
המצודה
המצודה, "קאלה" (Kala או Kalaja e Bashtovës), שוכנת על צוק תלול על הגדה הצפונית של הנהר, והגישה אליה אפשרית רק מהפינה הצפונית. הצוק היה מיושב ברציפות מאז האלף ה-3 לפנה"ס, אם כי המצודה עצמה קמה לראשונה במאה ה-4 לפנה"ס. היא נבנתה ושופצה מספר פעמים על ידי האילירים, הביזנטים, נסיכים אלבנים, ועל ידי העות'מאנים. צורתה של המצודה כשל משולש שמידותיו 100 על 200 מטרים, והיא שוכנת בתוך מתחם מבוצר היקפי באורך של 600 מטר מצפון לדרום, וברוחב של 300 מטר ממזרח למערב. היקפו של המתחם הוא 1,400 מטרים, ובחומתו קבועים 24 מגדלים ושני שערים. במתחם זה התגוררו תושבי העיר עד התקופה העות'מאנית, ולאחר היציאה מהחומות יושב בעיקר בנוצרים. מסיבה זו שכנו במצודה בעבר עשרים כנסיות ביזנטיות אך רק מסגד אחד ששימש את חיל המצב הטורקי. רק חלק מהכנסיות שרד, ומהמסגד נותרו רק הריסות ובסיס המינרט. רובה של המצודה הניצבת כיום על הצוק הוא מהמאה ה-13, ורוב בתי המגורים הם מהמאה ה-18 או מהמאה ה-19.
בשטח המצודה מתגוררות כ-200 משפחות המתפרנסות משירותי תיירות ומכירת עבודות רקמה. מוזיאון אונופרי נמצא בכנסיית חג עליית מרים שנבנתה במאה ה-18 על יסודות ביזנטיים. הכנסייה אינה פעילה, ובתוכה יש מגוון ציורי איקונין של הצייר אונופרי שחי במאה ה-16 והצטיין בציורי איקונין. הוא השתמש בצבעים טבעיים שרקח, ובעיקר את הצבע הוורוד המכונה על שמו ורוד אונופרי. את סוד הצבעים לא גילה לאיש. במוזיאון ישנם איקונינים שיצרו בנו ניקולא וציירים נוספים.
אתרים אחרים
רוב בתי המגורים הניצבים כיום בעיר הם מהמאות ה-18 וה-19, וחלקם סבלו מרעידת אדמה שהתחוללה בשנת 1851, וגרמה להרס הקומות העליונות. לפני רעידת האדמה נבנו כל הבתים מאבן לבנייה, אך לאחר מכן שוחזרו קומותיהם העליונות מעץ. בתיה המסורתיים של העיר הוקמו בין המאה ה-17 למאה ה-19, והם ניצבים משני צדדיו של הנהר - מצפון לו ברובע מאנגאלם ומדרום לו ברובע גוריצה. סגנון הבנייה מתאפיין באחידות, ובקירות הבתים קבועים חלונות גדולים שהעניקו לעיר את הכינוי "עיר אלף החלונות".
הקודקסים של בראט
העיר ידועה גם בזכות שני עותקים של חלקים מהבשורה הכתובים ביוונית עתיקה. האחד מהמאה ה-6 מכונה "קודקס בראט הסגול" (Codex Purpureus Beratinus) או "בראטינוס 1" (Beratinus 1), מכיוון שהוא כתוב בדיו אדומה; והאחר, מהמאה ה-9, מכונה "הקודקס המוזהב" (Codex Aureus) או "בראטינוס 2" (Beratinus 2), גם הוא בשל צבע הדיו שבה הוא כתוב בחלקו. שני הקודקסים נמנים עם רשימת יצירות המופת של האנושות של ארגון אונסק"ו. הם התגלו בכנסייה שבמצודת בראט, והם שמורים כיום בארכיון הלאומי בבירה טירנה.
גמר הקונפרנס ליג 2023
גמר הקונפרנס ליג 2023 היה המשחק האחרון של עונת 2022/2023 בקונפרנס ליג. הגמר היה השני בהיסטוריה של טורניר הקונפרנס ליג האירופי, הטורניר האירופי השלישי בחשיבותו המאורגן על ידי אופ"א אחרי ליגת האלופות והליגה האירופית. והוא נערך בפורטונה ארנה בפראג, צ'כיה ב-7 ביוני 2023.
האצטדיון המארח
הפורטונה ארנה אירח את משחק גמר הסופרקאפ האירופי 2013. וכן 4 משחקים במסגרת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2015 ביניהם משחק הגמר.
תהליך הבחירה
במסגרת תהליך הגשת הצעות לאירוח הגמר לשנים 2022 ו-2023 שהושק על ידי אופ"א היה על ההתאחדויות הרוצות לארח את הגמר להגיש מועמדות עד 20 בפברואר 2020. ההחלטה הייתה אמורה להתקבל במקור על ידי אופ"א במהלך פגישתם ב-3 בדצמבר 2020. עם זאת, אופ"א החליטה מאוחר יותר לפתוח מחדש את תהליך הגשת ההצעות לאחר שהכריזה על האצטדיון המארח לגמר 2022 בלבד כשאצטדיון אייר אלבניה הוכרז כזוכה. ופתחה מחדש את האפשרות להגשת הצעות לאירוח גמר 2023. למעוניינות באירוח היה עד 30 בספטמבר 2021 לאשר את כוונתן להגיש הצעה, בעוד שההצעות היו צריכות להיות מוגשות עד 23 בפברואר 2022. שש מועמדות הביעו עניין באירוח הגמר. ב-10 במאי 2022 במהלך פגישה שנערכה בווינה, אוסטריה. הודיעה אופ"א כי הפורטונה ארנה בפראג, צ'כיה נבחר לארח את גמר הקונפרנס ליג 2023.
שלף שפתני
שַׁלָּף שִׂפְתָנִי (שם מדעי: Epibulus insidiator) הוא מין של דג גרם ממשפחת השפתוניים שבסדרת הדקראים החי במימי האזור האינדו פסיפי. תפוצתו היא מחופי מזרח אפריקה בים האדום ועד למימי פולינזיה הצרפתית וקלדוניה החדשה וצפונה עד להוואי ויפן. הוא שוכן בשוניות אלמוגים בעומק 1–42 מטר באזורים הטרופיים.
דג זה בולט בעיקר בלסתו אשר יכולה להתארך בצורה מוגזמת, כ-65% מאורך הראש. הוא בעל שרירים מיוחדים במנה הגולגולת שמותאמים לתנועת קפיץ של הלסתות. הדג יכול לפעור את הלסתות לאורכם המרבי כדי לתפוס דגים קטנים וסרטנים השוחים לידו.
דג זה איננו נידוג למאכל כמעט (כמו מרבית דגי השונית הוא עשוי להיות מעט רעיל) אך הוא נתפס לעיתים לשימוש באקווריום כדג נוי.
אבנר שטראוס
אבנר אריה שטראוס (נולד ב-6 בנובמבר 1954) הוא זמר, מלחין, גיטריסט, פזמונאי ומשורר ישראלי. יזם תרבות ואמנות ועומד בראש מיזם סל תרבות שטראוס.
ביוגרפיה
שטראוס נולד בישראל, בנו של הפילוסוף מיכה שטראוס, נכדו של המשורר לודוויג שטראוס ונינו של מרטין בובר. למד מספר שנים בארצות הברית, בוגר מכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון. לאחר לימודיו שב לישראל ולימד ג'אז באקדמיה למוזיקה ומחול בירושלים.
הוא החל לפעול כמוזיקאי בתחום האוונגרד. בשנות ה-60 הופיע בלהקות רוק בחיפה, בתל אביב ולאחר מכן בירושלים. ב-1971 הקים את הרכב הבלוז הישראלי הראשון וכתב את הבלוז "יש לי טלפון ואין לי עם מי לדבר". ב-1975 נסע לארצות הברית, ניגן והתמחה בג'אז, בלוז, פלמנקו וגיטרה קלאסית, ובהמשך מיזג את הסגנונות ליצירה אישית ייחודית. במשך השנים זכה להכרה במספר פרסים בפסטיבלי גיטרה בינלאומיים. בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 הופיע בהופעות ובאירועים מוזיקליים בישראל. הוציא מספר אלבומים באופן עצמאי, תחת הכותרת "חברת תקליטים קטנה". בין השאר את המופע "בירושלים השמים נמוכים יותר", שעלה לראשונה במסגרת יריד חוצות היוצר בשנת 1988, יחד עם יוצאי להקת הג'אז הירושלמית "צליל שכן" (אורן פריד, תופים; ויקטור אזוס, באס; אהרוני בן-ארי, גיטארה; איתי רוזנבאום, קלידים) שאחר כך הקימו את להקת אטרף. המופע הוביל לתקליט בשם זהה שיצאה ב-1990.
שטראוס פרסם מספר ספרי ילדים וספרי שירה. הוציא מספר אלבומים כזמר-יוצר ודיסק ו-DVD בשם "החברים של הקרנף" עם אנימציה של רוני אורן ודודו שליטא עם שירי ילדים מקוריים.
שטראוס נחשב גם למומחה בתחום המשרוקיות, ובבעלותו אוסף משרוקיות גדול.
בשנת 1988 הקים את "סל תרבות שטראוס" - הפועל במערכת החינוך בישראל למען מופעי העשרה בתחום אמנויות הבמה (מוזיקה, מחול, תיאטרון), בספרות, בקולנוע ובאמנות הפלסטית, בשיתוף אמנות לעם, סל תרבות ארצי ורשויות מקומיות. עד שנת 2011 שימש כמנכ"ל שטראוס מפעלי תרבות בע"מ.
בשנת 2011 זכה שטראוס במקום השלישי בתחרות צרצר פיס.
שטראוס מתגורר כיום בתל אביב. בתו של שטראוס, מעין, היא אמנית ויוצרת.
פאד תאי
פאד תאי היא מנת אטריות אורז מוקפצת, הנחשבת אחת מהמנות הנפוצות והאהובות ביותר מהמטבח התאילנדי. חוץ מאטריות האורז, מרכיבי המנה משתנים מאזור לאזור וממסעדה למסעדה, אך לרוב כוללים חסילונים מיובשים, ביצה, טופו, חסילונים טריים, בשר חזיר או עוף, פלפל חריף, נבטי שעועית ועירית סינית ברוטב שמורכב מרוטב דגים, סוכר דקלים ומחית תמרהינדי. לצד המנה לרוב מוגשים שברי בוטנים, צ'ילי גרוס, פלח ליים ועלי כוסברה או בצל ירוק.
דפים לחקר השואה
דפים לחקר השואה הוא כתב עת מדעי דו-לשוני (עברית ואנגלית), לחקר תולדות השואה והשפעותיה שידוע החל משנת 2019 בשם The Journal of Holocaust Research.
עד לשנת 2018 הוא יצא לאור בהוצאת המכון לחקר תקופת השואה, המשותף לאוניברסיטת חיפה ובית לוחמי הגטאות, בתמיכת קרן משפחת דייוויד ופלה שאפל. כחלק מתהליך הגלובליזציה והדירוג של כתבי העת החל כתב העת לצאת בהוצאת Taylor & Francis והחל משנת 2019 שינה את שמו. נכון לשנת 2020 עורכי כתב העת הם מיכל אהרוני, סטפן איריג, וונדי לוור וגבריאל ד. רוזנפלד.
פסק דין טלי איסקוב
פסק דין טלי איסקוב ניתן בבית הדין הארצי לעבודה ב-8 בפברואר 2011, ונפסק בו כי בשל הפער הניכר ביחסי הכוחות בין מעסיק לבין עובדיו, יש לתת משקל גבוה יותר לזכות העובד לפרטיות מאשר לזכות המעסיק לעשות כל פעולה במחשבים שבבעלותו. בית הדין הבחין בין סוגים שונים של תיבות דואר אלקטרוני וקבע לכל סוג את המותר והאסור למעסיק בחדירה לתיבות הדואר של עובדיו.
פסק הדין של בית הדין האזורי לעבודה, שעליו הוגש הערעור לבית הדין הארצי לעבודה, הוביל להסכם קיבוצי בנושא פרטיות תיבות הדואר של עובדים, שנחתם בין הסתדרות העובדים הכללית החדשה לבין לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים.
רקע
בשנים 2007–2008, עלתה בבתי הדין האזוריים לעבודה בתל אביב ובנצרת, סוגיית קבילותה של ראיה שהושגה תוך כדי חדירת המעסיק לתיבת הדואר האלקטרוני של העובד. בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב נקבע שהראיה קבילה, ואילו בבית הדין האזורי לעבודה בנצרת נקבע שהראיה אינה קבילה. על החלטותיהם של בתי הדין האזוריים לעבודה הוגשו ערעורים לבית הדין הארצי לעבודה. בית הדין הארצי לעבודה דן בשני הערעורים בצוותא, והרחיב את היריעה למתן פסק דין מקיף ומנחה בסוגיה.
טלי איסקוב ענבר נ' הממונה על חוק עבודת נשים – בית הדין האזורי לעבודה בתל אביב
בקשת איסקוב להסרת מידע: בתצהירו של עד מטעם מעסיקה של איסקוב נכלל נספח ובו עותקים מהודעות דוא"ל ששלחה איסקוב ממחשב השייך למעסיקה. ההודעות נתקבלו תוך חדירה לתיבת הדוא"ל שהעמיד המעסיק לשימושה של איסקוב. איסקוב הגישה בקשה לפסילת אותו נספח בשל פגיעה בפרטיות ובשל האזנה האסורה על פי חוק האזנת סתר. איסקוב גם התנגדה לטענת המעסיק כי יש לראותה כמי שנתנה הסכמה מכללא לקריאת התכתובות שלה.
התנגדות המעסיק: תשדורות הדוא"ל ששלחה איסקוב נעשו ממחשב השייך למעסיק תוך שימוש בתיבת דוא"ל שבבעלות המעסיק אשר אמורה הייתה לשמש את איסקוב אך ורק לצורכי העבודה. תשדורות הדוא"ל אינן חומר פרטי של איסקוב אלא מהוות קניין של המעסיק שכן נשלחו במסגרת עבודתה אצל המעסיק ותוך שימוש ברכושו. המעסיק יידע את עובדיו, לרבות איסקוב, כי מעת לעת הוא עורך ניטור של כל תיבות הדוא"ל המאוחסנות על גבי מחשביו. יש לראות בכך כידיעה והסכמה מכללא של איסקוב לקליטת המידע על ידי המעסיק. כאשר המידע נשמר על גבי מחשבי המעסיק, גוברים זכותו הקניינית של המעסיק והאינטרס הציבורי שבחשיפת האמת על פני זכות התובעת לפרטיות.
פסק הדין: השופטת קבעה כי בנסיבות שבהן עובד ידע על מדיניות ונוהלי המעסיק יש לראותו כמי שנתן "הסכמה מכללא" – הסכמה משתמעת לפעולות המעסיק - ולכן אין פגיעה בפרטיות. השופטת הוסיפה וקבעה כי גם אילו הייתה פגיעה בפרטיות, אזי הפגיעה בחופש הקניין של המעסיק חמורה ביחס לפגיעה בפרטיות ולכן על פי מבחני פסקת ההתגברות אין לקבל את התביעה לפסילת הנספח.
אפיקי מים נ' רמי פישר – בית הדין האזורי לעבודה בנצרת
בקשת פישר להסרת המידע: בתיק התביעה נגד פישר נכללו מסמכים שהועתקו מתיבת הדואר שלו שנוהלה במחשבי החברה שהעסיקה אותו. פישר ביקש מבית המשפט שמסמכים אלו יוצאו מהתיק בשל פגיעה בפרטיותו.
פסק הדין. השופט קבע כי כל עוד אין ויתור מפורש של העובד על זכותו לפרטיות, אין להסיק שהוא ויתר על פרטיותו על ידי הסכמה מכללא. וכך אפילו אם מדובר במידע שנשמר במאגר מידע שאינו בבעלותו הקניינית של העובד, אלא של מעסיקו. עצם העובדה שהעובד ידע שהתכתובת שלו נשמרת במחשבים שבבעלות המעסיק ואשר למעסיק יש גישה אליו, אינה יכולה להספיק כדי להסיק שהעובד הסכים, מכללא, לכך שהמעסיק יהיה רשאי לעיין באותה תכתובת. לפיכך, אכן נפגעה זכותו המבקש לפרטיות. מדובר, מצד אחד, בפגיעה חמורה בפרטיות, ומאידך, אם בקשת הפסילה הייתה מתקבלת, הפגיעה הדיונית בחברה איננה מכרעת. לכן יש להעדיף את קבלת הבקשה על פני דחייתה. עם זאת, קבע השופט כי ייתכן שתיזקף נגד המבקש העובדה שהוא העדיף שלא לחשוף את המסמכים שהמשיבות היו מעוניינות להסתמך עליהם.
הערה: במשפט עצמו חויב פישר בתשלום למעסיק ונקבע שאיננו זכאי לפיצויי פיטורים.
זכויות וחובות המעסיק והעובד ויישומן בשימושי המחשב במקום העבודה
זכויות העובד: הזכות לכבוד מוגדרת כזכות חוקתית בסעיפים 2 ו-4 לחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, המורים כי "אין פוגעים בחייו, בגופו או בכבודו של אדם באשר הוא אדם" וכי "כל אדם זכאי להגנה על חייו, על גופו ועל כבודו". הזכות לפרטיות קבועה כזכות חוקתית גם בסעיף 7 לחוק היסוד הקובע כי "כל אדם זכאי לפרטיות ולצנעת חייו" ול"הגנה על סוד שיחו של אדם, בכתביו או ברשומותיו". יתר על כן, הצורך בהגנה חזקה על זכות העובד לפרטיות נובע מפערי הכוחות האינהרנטיים ביחסים שבין הצדדים ליחסי העבודה.
זכויות המעסיק: למעסיק הזכויות החוקתיות שאין פוגעים בקניינו של אדם, הזכות לחופש העיסוק והפררוגטיבה הניהולית לנהל את עסקיו כרצונו.
איזון בין זכויות המעסיק וזכויות העובד: מאחר ששום זכות איננה מוחלטת, נדרש איזון בין זכויות המעסיק ולבין זכויות עובדיו. האיזון הוא תלוי נסיבות - כמפורט בהמשך.
פרשנות מצמצמת: חוק הגנת הפרטיות נחקק אמנם לפני חקיקת חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, אבל, חוקים שנחקקו לפני חוקי היסוד יש לפרש ברוח חוק היסוד. לכן, בשים לב לחובות ההדדיות של הצדדים לתום לב, אמון והגינות, יחולו רק בדווקנות ובצמצום טענות הגנה העומדות למעסיק מכוח חוק הגנת הפרטיות.
העקרונות המנחים והתנאים המוקדמים למעקב אחר השימוש במחשב בעבודה
לגיטימיות ומידתיות: כל מעקב על פעילות העובד במחשב המעסיק יכולה להתפרש כפגיעה בזכות החוקתית לפרטיות. ולכן כל פגיעה נבחנת על פי דרישות הלגיטימיות והמידתיות של חוקי היסוד: "אין פוגעים בזכויות שלפי חוק-יסוד זה אלא בחוק ההולם את ערכיה של מדינת ישראל, שנועד לתכלית ראויה, ובמידה שאינה עולה על הנדרש".
עקרון הלגיטימיות מגביל את מעקבי המעסיק למטרות חיוניות לעבודה. רק בהתקיים נסיבות חריגות ויוצאות דופן, שיש בהן כדי לגרום פגיעה חמורה באינטרסים של המעסיק, כגון התנהלות פלילית של העובד או התנהלות פוגענית אחרת של העובד, ייתכן ותימצא הצדקה לקיום מעקב וניטור תכתובת אלקטרונית, לרבות מעקב על נתוני תקשורת ותוכן של העובד.
על פי עקרון המידתיות יש לבחון טכנולוגיות חלופיות הפוגעות במידה הפחותה ביותר בפרטיות העובדים, באופן שהטכנולוגיות החלופיות ייתנו מענה נאות ומאוזן לזכות הקניין של המעסיק, לפררוגטיבה הניהולית שלו ולאינטרסים הלגיטימיים שלו להגנה על מפעלו, אבל גם לזכויות העובד לכבוד, לפרטיות ולאנונימיות בחייו כעובד וכאדם. על המעקב להיות מידתי לסיכון שהצריך קיום המעקב.
שקיפות - יידוע העובדים: בפסיקה נקבע כי חובת תום לב המעוגנת בדיני החוזים, חלה על כל תחומי המשפט, כולל המשפט המנהלי ודיני העבודה. אחד ההיבטים החשובים של דרישת תום הלב היא השקיפות לה מחויבים הצדדים. בהקשר של השימוש במחשב קבע בית הדין כי על המעסיק לקבוע מדיניות ברורה וקוד התנהגות בנוגע לשימוש במחשב. על המעסיק ליידע את העובדים בבירור אודות המדיניות והנהלים לגבי שימוש העובדים במחשב ולגבי המעקבים של המעסיק על השימוש שהעובדים עושים במחשבי החברה.
לאור עקרון השקיפות יש לכלול בהתקשרות החוזית עם העובד תיאור מדיניות המעסיק בנוגע לשימוש בטכנולוגיות המידע המותקנות במחשבי החברה. אם בעת קבלת העובד לעבודה לא הובאה לידיעתו המדיניות הנוהגת במקום העבודה בנוגע לשימוש במחשב, קמה לעובד ציפייה סבירה לפרטיות בשימוש במחשבי המעסיק, לרבות לצרכיו הפרטיים.
הסכמה במפורש, מדעת ומרצון חופשי: סעיף 1 לחוק הגנת הפרטיות מורה: "לא יפגע אדם בפרטיות של זולתו ללא הסכמתו". המונח "הסכמה" מוגדר בסעיף 3 לחוק הגנת הפרטיות כ"הסכמה מדעת, במפורש או מכללא". הסכמת העובד לניטור וחדירה לתכתובתו האישית צריכה להינתן לא רק במפורש ומדעת כי אם גם מרצון חופשי.
הכרעות בית הדין הארצי בערעור איסקוב
איסקוב חזרה על טיעוניה בבית הדין האזורי והדגישה כי לא ניתנה הסכמתה המפורשת לחדירה לתכתובת הדוא"ל שלה ושהחדירה לפרטיותה הייתה בלתי מידתית ובחוסר תום לב.
המשיבים חזרו על טיעוניהם בבית הדין האזורי והדגישו כי החברה יידעה את עובדיה, לרבות התובעת, כי החברה עורכת מעת לעת ניטור של כל תיבות הדוא"ל המאוחסנות על גבי מחשבי החברה ויש לראות בכך כידיעה והסכמה מכללא של איסקוב לשמירת המידע על ידי המעסיק.
היועץ המשפטי לממשלה תמך בערעורה של איסקוב, היועמ"ש טען כי לא ניתן לייחס למערערת הסכמה מכללא לחדירה לתוכן תכתובת הדוא"ל שלה במחשבי החברה. זאת, מהיעדר ידיעה בדבר מדיניות מפורשת במקום העבודה על מעקב הכולל חדירה לתוכן תכתובת הדוא"ל, מפני שלא ניתנה הסכמתה המפורשת מדעת ומרצון, ולא התקיים עקרון המידתיות בין תכליתה של החדירה לתכתובת דוא"ל לבין עוצמת הפגיעה בזכות איסקוב לפרטיות.
האגודה לזכויות האזרח וקו לעובד התייצבו לדיון כידיד בית המשפט. הארגונים טענו שהנחת המוצא צריכה להיות כי הסכמת העובד לפגיעה בפרטיותו אינה ניתנת מרצונו החופשי וכי יש להתייחס להסכמה מעין זו בחשדנות, והיא כפופה לבחינת תכלית הפגיעה בפרטיות ובמידתיותה. עוד טענו, כי ככלל זכותו של עובד להתקשר לצרכיו הפרטיים באינטרנט ובתכתובת דוא"ל אישית במהלך יום העבודה אינה ניתנת להתנאה ובצידה קיימת חובה של המעסיק להבטיח את מימושה.
קבלת ערעור איסקוב: בית הדין הארצי לעבודה קיבל את הערעור בקובעו כי לחדירה לתכתובת דוא"ל אישית נדרשה הסכמה מפורשת של המערערת, מדעת ומרצון, ולא הוכח כי המערערת נתנה הסכמה כזו. אין לייחס לתובעת הסכמה מכללא. כמו כן לא הוכחה מדיניות מפורשת מטעם החברה האוסרת על שימוש אישי בתיבת הדוא"ל שהוקצתה לעובדת לצורכי עבודה. החברה לא יידעה במפורט ובמפורש את עובדיה על כוונתה ויכולתה לחדור לתיבות הדוא"ל שהוקצו לעובדים. המעסיקה לא פעלה באופן מידתי, וחרגה מתחום הסביר באותן נסיבות. המעסיקה לא בחנה אפשרות פוגענית פחות כמו ניטור נתוני תקשורת בלבד, ללא צורך בחדירה לתוכן תכתובות הדוא"ל האישית של המערערת.
הכרעות בית הדין הארצי בערעור אפיקי מים
אפיקי מים טענה כי פישר שלח במהלך עבודתו תכתובות דוא"ל ממחשב השייך לחברה ושניתן לו לצורכי עבודתו. על כן, כל תשדורות הדוא"ל שנשמרו על גבי המחשבים שבבעלות החברה, ככל שהן נוגעות לעסקיה, יוצאות מגדר פרטיותו של פישר והופכות לקניין החברה. החברה טענה כי נקטה בדרך סבירה ומידתית ולא עמדה בפניה אפשרות הפוגעת פחות בזכות פישר לפרטיות.
דחיית ערעור אפיקי מים: בית הדין הארצי לעבודה דחה את הערעור. בית הדין ציין כי תיבת הדואר של פישר במחשב נטוויז'ן היא תיבת דואר חיצונית-פרטית כפי הגדרתה בפסק הדין. לכן יש לפסול קבלת מסמכים שהופקו על ידי אפיקי מים בחדירה לתיבה החיצונית-פרטית של פישר, גם אם הופקו מהמחשב שבבעלות אפיקי מים ולא ממחשב נטוויז'ן. יתר על כן, כאשר מדובר בחדירה לתיבה חיצונית-פרטית של העובד, אין לבקש הסכמת העובד ואין לייחס לה משקל, אפילו אם ניתנה מרצון ומדעת. חדירה לתכתובת דוא"ל פרטית שמקורה בתיבת הדואר הפרטית של העובד מותרת רק באמצעות צו שיפוטי.
בעקבות פסק הדין
בשני פסקי דין התייחסו שופטי בית המשפט העליון לפסק דין איסקוב של בית הדין הארצי לעבודה כאל הלכה המגדירה את המותר והאסור בנושא החדירה לתיבות דואר של עובדים. עקרונות פסק דין איסקוב השפיעו על נוסח ההסכם הקיבוצי שנחתם בנושא החדירה למחשבי עובדים בין הסתדרות העובדים הכללית החדשה לבין לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים.
התפתחות טכנולוגית אפשרה למעבידים להתבסס על טביעות אצבעות למעקב אחר נוכחות עובדיהם. בפסק דין קלנסווה קבע בית הדין הארצי לעבודה כי מידע ביומטרי, לרבות טביעת אצבע, הוא מידע פרטי-אישי, שבמסירתו נפגעות זכויות יסוד המוגנות בחוק יסוד כבוד האדם - הזכות לפרטיות והזכות לאוטונומיה, ולפיכך ניתן לפגוע בהן רק בחוק או בהסכמה; בהיעדר הוראה בחוק המאפשרת למעסיק לחייב את עובדיו למסור טביעות אצבע או המחייבת את העובד למסור למעסיק טביעה כזו, בהיעדר הסכמה פרטנית של עובדות המשיבה למסור את טביעות אצבעותיהן, ובהיעדר הסכמה קיבוצית, אם בכלל היא מספקת, כפיית המשיבה את העובדות לעשות שימוש בשעון ביומטרי תוך מסירת טביעת אצבען, אינה כדין ועליה להפסיקה..
בית הדין האזורי לעבודה תל אביב קבע בשמונה לאוקטובר 2020: "מהבחינה המהותית עומדת למדינה הזכות להתקין ולהפעיל את מערכת האיכון ולאסוף מידע על התנהלות הנהגים הן מבחינת שימוש ברכב והן מבחינת בטיחות נהיגתם, שכן שתי התכליות שבבסיס רצונה של המדינה להטמיע את מערכת האיכון – הכלכלית והבטיחותית – הן, ככלל, תכליות ראויות וחיוניות.
יומנו של חנון - דמויות
יומנו של חנון היא סדרת ספרים מאת ג'ף קיני, המתוארת כיומן של נער בשם גרג הפלי, הלומד בחטיבת ביניים. ארבעה מספרי הסדרה הפכו לסרטים.
רשימת שחקנים
הערות:
גרג הפלי
גרגורי "גרג" הפלי הוא גיבור הסדרה (אף שהוא מתנהל כאנטי-גיבור ובספר "יומנו של חבר מושלם" הוא אף אנטגוניסט). הוא תלמיד חטיבה אמריקאי בן 11, הגר ברחוב סארי העליון 12. הוא ילד סנדוויץ', בנם של פרנק וסוזן ואחיהם של רודריק ומני.
בסרטים הראשונים הוא מוצג בידי זקרי גורדון ובסרט הרביעי בידי ג'ייסון דרוקר.
ראולי ג'פרסון
ראולי הוא ילד חטיבה בן 11 וחברו הטוב ביותר של גרג. הוא בן יחיד לרוברט ולינדה ג'פרסון. ראולי ילדותי בהרבה מגילו ולא מודע לחיים בחטיבת הביניים, דבר הגורם למצבים מביכים מול גרג, אינו מבין את מרבית הבדיחות שלו והוא אוהד של הזמר ג'ושי. הוריו מפנקים אותו ונוסעים איתו מסביב לעולם, כל פעם למדינה אחרת.
אף על פי שהוא וגרג הם החברים הכי טובים אחד של השני, לרוב הם רבים או מאבדים ריכוז יחד ולבסוף כל אחד ישן בבית של עצמו. עם זאת גרג מציל את ראולי ממצבים מביכים ואף נושא עליו את האשמות (למשל בנגיעת הגבינה). הוא חבר גם של קולין לי, של שיראג ושל הולי הילז ובספר השמיני גם חובר לאביגיל בראון (עד שהיא זורקת אותו). עם זאת בדומה לגרג הוא לא פופולרי או מועדף.
בסרטים הראשונים הוא מוצג בידי רוברט קפרון ובסרט הרביעי בידי אוון אסטאלוש.
סוזן הפלי
סוזן הפלי היא אשתו של פרנק ואמם של רודריק, גרג ומני. היא נמצאת לרוב בבית ומתעסקת בחינוך ילדים. בעבר גם כתבה טורי ייעוץ לעיתון המקומי, בו היא מספרת על ילדיה. בכמה מהספרים היא מחליטה ללמוד במכללה, אך חוזרת לבית כשהוא לא מתפקד בלעדיה.
סוזן היא אישה ליברלית בעלת השקפה חינוכית שמרנית והיא מתנגדת לשימושים במכשירים סלולריים, בייחוד בטיולים. היא מנויה על ירחון "המשפחה המשתובבת" ומקבלת רעיונות לביתה ממנו. כמעט תמיד היא מנצחת בוויכוחים שלה עם פרנק או עם ילדיה, למעט מני. לעיתים היא מפנקת את ילדיה יותר מדי ולא מבינה שהיא "מפדחת" אותם, אך לרוב היא אם דאגנית ואוהבת.
בסרטים הראשונים היא מוצגת בידי רייצ'ל האריס ובסרט הרביעי בידי אלישיה סילברסטון.
פרנק הפלי
פרנק הפלי הוא בעלה של סוזן ואביו של גרג, רודריק ומני. כמו גרג הוא בן סנדוויץ', אחיהם של ג'ו וג'רי שגילו סביב ה-40. פרנק עובד במשרדים ולרוב מצפה מבניו שיעבדו או יעשו ספורט ולא ישבו על הספות או ישמיעו מוזיקה חזקה. הוא מהיר להתעצבן על ילדיו גם על טעויות קטנות, כמו על מבחנים כושלים. היחס בינו לגרג קשה במיוחד ובספר השלישי הוא כמעט שולח את גרג לפנימייה צבאית.
העיסוק העיקרי של פרנק הוא במיניאטורות של מלחמת האזרחים האמריקאית, עליהם הוא משגיח ביותר שלא יהרסו ולעיתים משתתף בשחזורי המלחמה עם חבריו. הוא מכור לג'אנק פוד ובילדותו נהג לעשות ספורט, דבר שבניו לא אוהבים. למרות שהוא יכול להיות עקשן הוא כמעט תמיד מפסיד בוויכוחים מול סוזן.
בסרטים הראשונים הוא מוצג בידי סטיב זאן ובסרט הרביעי בידי טום אוורט סקוט.
רודריק הפלי
רודריק הוא אחיהם הבכור של גרג ומני ובנם של סוזן ופרנק. הוא נער בן 16 הלומד בתיכון אך לרוב עסוק בלהקת מטאל שהקים בשם "חיתול טעון" וחושב לפתח קריירה כמוזיקאי ואף לעזוב את הלימודים ולא ללמוד בקולג'. הוא חובר לבחורים פרועים שחלקם כיכבו בספרי המחזור של התיכון, לרוב ככוכבי רוק. לעיתים הוא גם יוצא עם בחורות קשוחות. רודריק הוא גותי, ונראה בסרטי הקולנוע לבוש בשחור ובסגנון מטאליסטי/גותי.
רודריק הוא בחור טיפש ועצלן ביותר שישן רוב שעות היממה, אלא אם הוא מוצא סיבה להתעלל בגרג. גרג מתרחק ממנו בשל כך ובשל זיעתו האיומה או הרעש של המוזיקה שלו. לעיתים גרג יוצא מגדרו כדי לעזור לרודריק, לעיתים יחד עם שאר המשפחה ולעיתים כשרודריק סוחט אותו. עם זאת רודריק כמעט לא מראה אכפתיות לבני משפחתו וכשהוא נתקע במצבים מביכים הוא נוסע בוואן שלו מהם.
בסרטים הראשונים הוא מוצג בידי דבון בוסטיק ובסרט הרביעי בידי צ'ארלי רייט.
מני הפלי הוא הבן הצעיר של סוזן ופרנק ואחיהם של רודריק וגרג. הוא בן שלוש ונמצא בגן חובה.
מני הוא הבן המועדף במשפחה, דבר הגורם לו לעשות צרות מבלי להיענש כמעט או לצרוח כמניפולציה על משפחתו עד שמקבל מה שהוא רוצה. הוא כמעט למד לעשות בשירותים בלי חיתול אך דוד ג'ו (בסרטים גרג) הרס את התהליך עקב הזכרת "המפלצת שלמטה". עם זאת בספרים המאוחרים הוא כבר לובש תחתונים, אף שהוא מוריד אותם שעה לפני שהוא ישן.
בסרטים הראשונים הוא מוצג בידי התאומים קונור ואוון פילדינג ובסרט הרביעי בידי התאומים וייט ודילן וולטרס.
גאמי הפלי
גאמי היא ראש משפחת הפלי ואמו של סבא, ארתור, ריבה ואולי לורטה הפלי. היא בת 95 וגרה ברחוב בייקון 38.
גאמי מופיעה בספר החמישי, לאחר שהתאלמנה מסבא רבא צ'סטר. היא בעלת ניסיון חיים רב אך בעלת זיכרון קצר, דבר הגורם לה להתבלבל בין בני המשפחה או לחשוב שהיא זכתה בלוטו. עם זאת היא עושה זאת כדי שצאצאיה יבקרו אותה ויאכלו אצלה.
גאמי מוצגת גם בספר ה-15 לאחר שדוד גארי החנה סמוך לחצרה את הקרוואן שלו והיא נותנת למשפחה כריכים לפני טיולם.