cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ורה חולודנאיה
חייה
בנוסף לגרסה הרשמית לפיה השחקנית נפטרה משפעת הספרדית קיימת גרסה נוספת. ידוע שמקרי פטירה ממחלה זו באודסה הסתיימו באוקטובר 1918 ולכן לא ברור איך השחקנית הייתה יכולה למות ממחלה זו. בהתאם לגרסה הלא רשמית השחקנית שהייתה הידוע בתמיכתה לממשלה סובייטי הורעלה על ידי המודיעין של הצבא הלבן שעיר הייתה תחת שליטתו באותה תקופה. השפעת ורה חולודניאה על מפקד חיל מצב הצרפתי בעיר הייתה גדולה והממשל חשש שחולודנאיה תשכנע אותו לעזוב את העיר ביחד עם חייליו.
בשנת 1924 הופסקו הקרנות של סרטי בברית המועצות ושמה לא הוזכר בתקשורת. בשנות ה-70, בעקבות הסרט של ניקיטה מיכלקוב שהוקדש לחייה חודשה התעניינות בדמותה.
אפליית מחירים
אפליית מחירים היא אסטרטגיית תמחור מיקרו כלכלית שבה מוצרים או שירותים זהים או דומים במידה רבה נמכרים במחירים שונים על ידי אותו ספק בשווקים שונים. האפליה במחיר מבוססת בעיקר על השונות בנכונות הלקוחות לשלם ובגמישות הביקוש שלהם.
המונח "תמחור דיפרנציאלי" משמש גם לתיאור הנוהג של גביית מחירים שונים לקונים שונים עבור אותה איכות וכמות של מוצר, אך הוא יכול להתייחס גם לשילוב של בידול מחירים והבחנה בין מוצרים. מונחים אחרים הקשורים לאפליית מחירים כוללים בין היתר תמחור הון, תמחור מועדף, תמחור כפול ותמחור שכבתי. הגדרה מקובלת משנות ה-20 לאפליית מחירים היא:
תמחור אישי (או אפליית מחירים מדרגה ראשונה) - מכירה לכל לקוח במחיר אחר; מכונה שיווק אחד על אחד. במקרים כאלה נוצרת אפליית מחיר מושלמת הממקסמת את המחיר שכל לקוח מוכן לשלם.
גרסת מוצר (או אפליית מחירים מדרגה שנייה) - הצעת קו מוצרים על ידי יצירת מוצרים שונים במקצת לצורך בידול מחירים, כלומר קו מוצרים אנכי. שם נוסף שניתן לשיטת גרסת המוצר הוא תפריט תמחור.
התמחור הקבוצתי (או אפליית מחירים מדרגה שלישית) - חלוקת השוק למקטעים וגביית מחיר שונה לכל מגזר (אך באותו מחיר לכל חבר באותו מגזר). זאת שיטה המפשטת את ההתמודדות עם הקשיים בתמחור המותאם אישית. לדוגמה הנחות לסטודנטים והנחות לקשישים.
אפליה מדרגה ראשונה
אפליית מחיר מדרגה ראשונה (או מושלמת או ראשונית) מחייבת את המונופול לדעת את המחיר המקסימלי המוחלט שכל צרכן מוכן לשלם. כשהמחיר המקסימלי המוחלט ידוע המוכר יכול למכור את המוצר או השירות לכל צרכן במחיר המרבי שהוא מוכן לשלם, ובכך לספוג את עודף הצרכנים לתוך ההכנסות. לכן הרווח שווה לסכום עודפי הצרכנים ועודפי היצרנים. הצרכן השולי הוא זה שמחיר המוצר שלו שווה לעלות השולית של המוצר.
אפליה מדרגה שנייה
באפליית מחירים מדרגה שנייה, המחיר משתנה בהתאם לכמות המבוקשת. כמויות גדולות יותר זמינות במחיר יחידה נמוך יותר. שיטה זאת נפוצה במיוחד במכירות ללקוחות תעשייתיים, שבהן קונים בתפזורת על מנת ליהנות מהנחות גבוהות יותר.
בנוסף, באפליית מחירים מדרגה שנייה, המוכרים אינם מסוגלים להבדיל בין סוגים שונים של הצרכנים. לפיכך, הספקים יספקו תמריצים לצרכנים לבדל את עצמם על פי העדפה, הנעשית על ידי כמות "הנחות", או תמחור לא ליניארי. זה מאפשר לספק לקבוע מחירים שונים לקבוצות השונות וללכוד חלק גדול יותר של עודף השוק.
במציאות, תמחור שונה עשוי לחול על הבדלים באיכות המוצר, כמו גם כמות. לדוגמה, חברות תעופה לעיתים קרובות מציעות מספר רב של מושבים על טיסות, כגון מחלקה ראשונה במחלקת תיירים, הנוסעים במחלקה הראשונה יקבלו יין, בירה ומשקאות חריפים הכלולים במחיר כרטיס הטיסה שלהם ואילו לנוסעי מחלקת התיירים יציעו רק מיץ, ומים. זוהי דרך להבדיל בין הצרכנים על בסיס העדפה, דבר המאפשר למוכר לספוג את עודף הצרכן לרווחיו.
אפליית מחירים מדרגה שלישית
פירושה גביית מחיר שונה לקבוצות צרכנים שונות. לדוגמה, המחיר לנוסעים ברכבת יכול להיות שונה לנוסעים קבועים ונוסעים מזדמנים, מחיר לסרט קולנוע יכול להיות שונה למבוגרים ולילדים. האפליה מתרחשת בעזרת פיצול השוק לשימוש/ קנייה בזמני שיא ולשימוש/ קנייה בזמני שפל של שירות נפוץ מאוד, לדוגמה: חשמל, שיחות טלפון, חדר כושר וחניונים.
הסבר
מטרתה של אפליית מחירים היא בדרך כלל להרוויח את עודף הצרכנים. עודף זה נובע מכך שבשוק עם מחיר אחד, חלק מהלקוחות (שוק בו גמישות המחירים נמוכה) יהיו מוכנים לשלם יותר מאותו מחיר השוק היחיד. אפליית המחירים מעבירה חלק מהעודף הזה מהצרכן ליצרן / משווק. כעקרון, עודף הצרכן לא אמור להתקיים, דוגמה לכך היא חיבור אינטרנט מהיר המשותף לשני צרכנים בבניין אחד; אם אחד מוכן לשלם פחות ממחצית העלות, והשני מוכן לשלם את השאר אבל לא לשלם את העלות כולה, אז אפליית מחירים הכרחית על מנת שהעסקה תתקיים
דוגמאות לאפליית מחירים
אפליית מחירים בענף הקמעונאות
היצרנים רשאים למכור את מוצריהם לקמעונאים דומים במחירים שונים, בהתבסס על היקף המוצרים שנרכשו בלבד.
תעשיית התיירות
חברות תעופה וחברות נסיעות משתמשות באפליית מחירים באופן קבוע מאחר שהן מוכרות מוצרי נסיעות ושירותים לפלחי שוק שונים בו זמנית. דבר זה נעשה לעיתים קרובות על ידי הגבלת קיבולת המחלקות השונות במטוס ומכירת כרטיסים במחיר שונה בהתאם למחלקה. ההגבלות מסייעות להבטיח כי הרוכשים מפלחי השוק השונים ירכשו בטווח המחלקות המתאימות עבורם. לדוגמה, נוסעים עסקיים אשר עבור תזמון מהווה שיקול חשוב מוכנים לשלם 300 דולר למושב סביר להניח שלא ירצו לרכוש כרטיס העולה 150 דולר, מכיוון שבתעריף זה נכללת לעיתים קרובות דרישה לשהייה של יום שבת בשדה התעופה או רכישה מראש של 15 יום, או כלל אחר שמרתיע, ממזער או מונע למעשה מכירה של כרטיסים במחיר 150 דולר לנוסעים עסקיים.
שימו לב כי בדוגמה זו "המושב" הוא לא באמת תמיד אותו מוצר. כלומר, איש העסקים הרוכש את הכרטיס ב 300 דולר עשוי לשלם סכום זה תמורת מושב בטיסת בוקר מבוקשת ולקבל החזר מלא במידה לא ישתמש בכרטיס, וכן את היכולת לשדרג למחלקה הראשונה אם יש מושב זמין תמורת תשלום סמלי. באותה טיסה יש נוסעים הרגישים למחיר שאינם מוכנים לשלם 300 דולר, אך מוכנים לטוס בטיסה עם ביקוש נמוך יותר (טיסה היוצאת שעה קודם לכן), או טיסה לא ישירה (קונקשן), ומי שמוכן לוותר על החזר במקרה של ביטול. מאידך, חברת תעופה עשויה גם להחיל תמחור דיפרנציאלי על "אותו מושב" לאורך זמן למשל על ידי הנחה עבור הזמנה מוקדמת או מאוחרת (מבלי לשנות את מצב הנסיעה).
קופונים
השימוש בקופונים בתחום הקמעונאי הוא ניסיון לבדל לקוחות בהתאם למחיר המובטח עבורם. ההנחה היא כי לאנשים המוכנים להתמודד עם איסוף הקופונים יש רגישות גבוהה יותר למחיר. לכן, הצעת קופונים מאפשרת למשל ליצרני דגני בוקר לגבות מחירים גבוהים יותר מלקוחות עם רגישות מחירים נמוכה ועדיין להרוויח קצת מלקוחות שהם יותר רגישים למחיר.
תמחור פרימיום
מוצרי פרמיום מתומחרים ברמה (בהשוואה למוצרים "רגילים"), הרבה מעבר לעלות הייצור השולית שלהם. לדוגמה, רשת קפה עשויה למכור קפה רגיל בדולר, אבל קפה "פרימיום" ב 2.50 דולר (כאשר עלויות הייצור עשוית להיות  0.90 דולר ו 1.25 דולר בהתאמה). כלכלנים כמו טים הרפורד מה Undercover Economist טענו כי מדובר בסוג של אפליה במחיר: על ידי הבחנה בין מוצר רגיל לבין מוצר פרמיום, הצרכנים מתבקשים לחשוף את מידת הרגישות שלהם למחיר (או נכונות לשלם).
פילוח לפי קבוצת גיל, מעמד סטודנט, מוצא אתני ואזרחות
בבתי קולנוע רבים, פארקי שעשועים, אטרקציות תיירותיות ומקומות אחרים יש מחירי כניסה שונים לכל פלח שוק: קבוצות טיפוסיות הן נוער / ילד, סטודנט, מבוגר, אזרח ותיק, תושב מקומי או זר. לכל אחת מקבוצות אלו יש בדרך כלל עקומת ביקוש שונה. לילדים, סטודנטים, ולאנשים החיים מקצבה בדרך כלל יש פחות הכנסה פנויה, זרים עשויים להיתפס כעשירים יותר מאשר המקומיים ולכן הם מסוגלים לשלם יותר עבור סחורות ושירותים. מחזיקי דוכנים בשוק וספקי תחבורה ציבורית בודדים עשויים גם להתעקש על מחירים גבוהים יותר עבור הסחורות והשירותים שלהם כאשר הם מתמודדים עם זרים (המכונה לפעמים "מס אדם לבן"). מוצרים מסוימים - כגון דיור - עשויים להיות מוצעים במחירים זולים יותר עבור קבוצות אתניות מסוימות.
הנחות לבעלי מקצועות מסוימים
עסקים מסוימים עשויים להציע מחירים מוזלים לבעלי מקצועות מסוימים, כגון מורים בבית הספר, אנשי משטרה וצבא. בנוסף להגדלת המכירות לקבוצת היעד, העסקים נהנים מהפרסום החיובי שנוצר, מה שמוביל להגדלת המכירות לציבור הרחב.
תמריצים לסיטונאים
קיימות שיטות רבות כדי לתמרץ סיטונאים או קונים תעשייתיים. שיטות אלה בדרך כלל ממוקדות למדי, מאחר שהן נועדו לייצר פעילות ספציפית, כגון רכישות בתדירות גבוהה יותר, באופן קבוע ובכמויות גדולות יותר. תהליך המכירה לסיטונאים מתוכנן להפחית את עלויות הניהול והמימון של כל עסקה. לכן, מוצעות הנחות לקנייה בתפזורת ותמחור מיוחד עבור התחייבויות לטווח ארוך.
דוגמאות לאפליית מחירים מבוססת מגדר
מאמר ראשי: Gender-based price discrimination in the United States
אפליה על בסיס מגדרי היא הנוהג להציע שירותים ומוצרים זהים או דומים לגברים ולנשים במחירים שונים כאשר עלות הפקת המוצרים והשירותים היא זהה. בארצות הברית, אפליה על בסיס מגדרי היא מקור לדיון. ב -1992, המחלקה לענייני צרכנים בניו יורק ("DCA") ערכה חקירה על "הטיה במחיר נגד נשים בשוק". החקירה של ה DCA הגיעה למסקנה כי נשים שילמו יותר מאשר גברים ברכישת מכוניות משומשות, ניקוי יבש ומספרות. מחקר ה DCA על התמחור המגדרי בניו יורק הביא תשומת לב לאומית לאפליה על בסיס מגדרי ולהשפעה הכספית שיש לזה על נשים.
במכירת מוצרי צריכה, תמחור דיפרנציאלי בדרך כלל לא מציג מפורשות לאיזה מגדר המוצר מיועד, אלא משתמש במשתמע על ידי אריזות, תיוג או צבעים המיועדים לפנות לצרכנים זכר או נקבה. במקרים רבים, כאשר המוצר משווק כמתנה אטרקטיבית, המין של הרוכש עשוי להיות שונה מזה של משתמש הקצה.
באירופה, פרמיות ביטוח הרכב גבוהות יותר באופן היסטורי אצל גברים מאשר נשים, דבר אותו מנסה תעשיית הביטוח להצדיק על בסיס רמות סיכון שונות. האיחוד האירופי אסר על נוהג זה; עם זאת, יש ראיות כי הוא מוחלף על ידי אפליה דומה על בסיס גורמים המאפיינים שוני מגדרי: למשל, לחייב בפרמיית ביטוח גבוהות יותר עובדי בנייה ממיילדות
בספטמבר 2018, פסק השופט עופר גרוסקופף כי חברת הביטוח IDI הפלתה לרעה גברים על ידי כך שהציעה לנשים שירות החלפת גלגל ברכב בחינם, בעוד שגברים נדרשו לשלם 80 ש"ח עבור אותו השירות בעקבות תובענה ייצוגית שהוגשה נגד החברה במאי 2014. החברה חויבה לשלם 1.5 מיליון ש"ח כפיצוי. בפסק הדין אמר השופט כי "גברים לא שונים מנשים. יכולתו של אדם להתמודד בהצלחה עם תקלות ותקרים אינה תלויה במגדר שאליו הוא משתייך אלא בכישוריו, באופיו ובתושייתו... בעולם שבו אישה אינה יכולה/צריכה/אמורה להחליף גלגל, הרי שהתוצאה היא חיזוקה של תפיסה חברתית מפלה".
אפליית מחירים בין-לאומית
חברות פרמצבטיות לעיתים מחייבות לקוחות החיים במדינות עשירות מחיר גבוה עבור תרופות זהות ממחירן במדינות עניות יותר, כמו במקרה של מכירת תרופות נוגדות רטרו וירוסים באפריקה. מאחר שכוח הקנייה של הצרכנים האפריקאים הוא הרבה יותר נמוך המכירות יהיו מוגבלות ללא אפליית מחיר.
גם מחיר של מוצרים דיגיטליים שאין עבורם עלויות שילוח עשוי להשתנות בהתאם למיקום הגאוגרפי של הקונה.
אפליית מחירים לאקדמאים
חברות רבות יציעו מוצרים מוזלים ותוכנות לסטודנטים ולפקולטות אלה יתויגו כגרסאות אקדמיות אך יציעו את אותן היכולות כמו תוכנה קמעונאית במחיר מלא. גרסאות אקדמיות של חבילות התוכנה היקרות ביותר לעיתים מוצעות בחינם או במחיר זול משמעותית מהמחיר הקמעונאי של גרסאות סטנדרטיות. לגרסאות תוכנה אקדמיות מסוימות בדרך כלל יש רישיונות שונים מגרסאות קמעונאיות אשר מאפשרים שימוש לצורך פעילויות למטרות רווח או רישיון שנגמר לאחר מספר חודשים נתון. לשיטה זאת של אפליית מחירים יש מאפיינים של "הצעה ראשונית" - כלומר, הרווח מהלקוח האקדמי עשוי להגיע מרכישת גרסת תוכנה רגילה לאחר סיום השימוש בגרסה האקדמית לעיתים בעקבות "נעילת הלקוח".
תנאים הכרחיים לאפליית מחירים
ישנם שני תנאים שיש לעמוד בהם אם רוצים שאפליית המחירים תעבוד. ראשית, על החברה להיות מסוגלת לזהות פלחי שוק לפי גמישות הביקוש שלהם, ושנית, על החברות להיות מסוגלות לאכוף את אפליית המחירים. לדוגמה, חברות תעופה עוסקות באופן שגרתי באפליית מחירים על ידי גביית מחירים גבוהים ללקוחות עם ביקוש לא גמיש יחסית – אנשי עסקים - ומחירים מוזלים לתיירים בעלי ביקוש גמיש יחסית. חברות התעופה אוכפות את אפליית המחירים על ידי מדיניות האוסר על מכירת כרטיסים מנוסע לנוסע ובכך למנוע מנוסע במחלקת תיירים למכור את הכרטיס המוזל לנוסע ממחלקת עסקים.
סמל צבא הגנה לישראל
סמל צה"ל הוא הסמל המייצג את צה"ל. הסמל מכיל בתוכו את סמל "ההגנה", חרב שמשולב בה ענף של זית. סמל "ההגנה" משמש כסיכת מפקד מחלקה ומחולק החל מקורס הקצינים הראשון של צה"ל.
החרב בסמל מייצגת את המלחמה, בעוד שענף הזית מסמל את הכמיהה לשלום. החרב והענף נתונים בתוך קווי המתאר של מגן הדוד, סמל חשוב במסורת היהודית המסמל את העם היהודי ואת ההיסטוריה שלו. בסמל מופיע הכיתוב "צבא ההגנה לישראל", נתון על גבי מוטו.
הסמל עוצב על ידי המעצב אוטה וליש, שהתבסס על סמל ארגון ההגנה שעיצב האדריכל אריה אלחנני והורכב מחרב ועץ זית. וליש הוסיף לסמל ההגנה מסגרת הדומה למגן דוד, והוסיף סרט ועליו המילים "צבא ההגנה לישראל".
הסמל מוטען על דגל צה"ל, ומופיע בכל מחנה צבאי. הסמל מופיע על מצבותיהם של כל חללי צה"ל, וגם על קברם של חללי האצ"ל ומחתרות אחרות, שחוילו בדיעבד. הסמל נענד כסמל כובע על כומתתו של הרמטכ"ל בלבד. החל משנת 2021, סמל צה"ל נענד על כומתתם של כלל חברי פורום המטה הכללי (ראשי אגפים ומפקדי פיקודים) למעט שניים: מפקד זרוע האוויר, ומפקד זרוע הים.
ב-9 בינואר 2022 הכריז צה"ל על עדכון ויצירת סמל אחיד.
מרכז המודיעין
מרכז המודיעין היא יחידת מודיעין במערך המבצעים המיוחדים (מ"מ) תחת אגף המודיעין של צה"ל.
מערך המבצעים המיוחדים אמון על מתן מענה לאתגרים הביטחוניים הגדולים ביותר של מדינת ישראל, ולצד מרכז המודיעין פועלות היחידה הטכנולוגית של מערך המבצעים המיוחדים - יחידה 81, סיירת מטכ"ל ויחידות נוספות.
אחריות ותפקיד
מרכז המודיעין אחראי על גיבוש תמונת המודיעין, ייזום, פיתוח והובלת המבצעים.
א', מפקד המערך לשעבר, כינה אותה: "מנוע הבעירה שמריץ את כל המ"מ קדימה ועובד על משימות האב. הם בעצם מסמנים את הדרך למטרה".
עמותת המ"מ
בשנת 2021 בוגרי היחידה והמערך הקימו את עמותת מ"מ, שמטרותיה המרכזיות הן לפעול למען בוגרי המרכז והמערך, למען המרכז ומערך המ"מ, ולמען החברה בישראל. העמותה פועלת לתמיכה בבוגרים בתחום השמה, נטוורקינג, השכלה ויזמות.
בשנת 2022 הקימה העמותה מועדון יזמות בהובלת בוגרי היחידה והמערך שהם מייסדי חברות הייטק, מנכ"לים ומשקיעים בקרנות הון סיכון, לתמיכה בבוגרי המרכז והמערך בתחום יזמות ועסקים.
דין ואנג'ל
דין ואנג'ל היא תוכנית אירוח ישראלית, בהנחיית דין הפנר ואנג'ל ברנס, אשר משודרת בערוץ דיסני ישראל החל מ-28 באוגוסט 2020.
רקע
בכל פרק מגיעים לתוכנית שני אורחים מוכרים שונים, כאשר הם מתחרים בחמישה באתגרים שנקבעים לאחר סיבוב בגלגל האתגרים. בכל אתגר נקבע זוכה שמקבל נקודה, כאשר האורח שמקבל הכי הרבה נקודות זוכה בתואר "המנצח של הפרק".
אתגרים
ישנם חמישה אתגרים שונים, כאשר בכל אחד מהם יש משימות שונות.
אתגר סודות ושקרים
באתגר סודות ושקרים ישנם אתגרים שקשורים לחיים האישיים של האורחים.
אתגר המטבח
באתגר המטבח ישנם אתגרים שקשורים לאוכל.
אתגר הבמה
באתגר הבמה ישנם אתגרים שקשורים למיומנויות הבמה, כמו ריקוד ושירה.
אתגר משימת בונוס - ?
באתגר משימת בונוס רק אורח אחד משתתף, כאשר הוא המשתתף שהאתגר יצא לו בסיבוב גלגל האתגרים.
הפקה
צילומי התוכנית התרחשו בחודשי יולי-אוגוסט באולפני הרצליה, כאשר זאת תוכנית האירוח המקורית השנייה של ערוץ דיסני ישראל, לאחר התוכנית "הכי טוב ככה" בהנחיית הדר לוי, שגם לקחה חלק בכתיבת התוכנית. פרק הבכורה של התוכנית שודר בערוץ ב-28 באוגוסט 2020, לפני שידור הבכורה של הסרט "קסם בלתי נשלט".
ב-23 באוגוסט 2021 דווח שהתוכנית חודשה לעונה שנייה, ושבמקומה של המנחה אנג'ל ברנס תנחה ריף נאמן, כאשר בעקבות מהלך זה ישונה שם התוכנית ל"דין וריף". ב-25 באוקטובר 2021 פורסם שהחליטו לבטל את הפקת העונה השנייה.
סימאון סקסקובורגותסקי
סימֵאוֹן סָקְסְקוֹבּוּרְגוֹתְסְקִי (בבולגרית: Симеон Сакскобургготски) המכונה סימאון השני, צאר ממלכת בולגריה, או סימאון מסקסה-קובורג-גותה (נולד ב-16 ביוני 1937), הוא המלך והצאר (קיסר) האחרון של בולגריה בשנים 1943 עד 1946. בין השנים 2001 ו־2005 כיהן כראש ממשלת בולגריה.
ילדותו כצאר
סימאון נולד ב-16 ביוני 1937 בסופיה, לצאר בוריס השלישי והצאריצה ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה, בתם של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ואלנה, נסיכת מונטנגרו, והוא הוטבל במים שנלקחו מנהר הירדן והובאו לבולגריה על ידי קצין מחיל האוויר. ב-28 באוגוסט 1943 הוא הפך לצאר לאחר מותו הפתאומי של אביו, לאחר ששב מפגישות בברלין, בהן נכח גם אדולף היטלר. במות אביו הוא היה בן שש בלבד, ולכן מונו דודו, הנסיך קיריל, ושני אחרים לעוצרים. ב-9 בספטמבר 1944 הועברו הנסיך קיריל ושני האחרים מתפקידם במסגרת הפיכה שבוצעה בעזרת כוחות סובייטים. זמן קצר לאחר מכן הוצא קיריל להורג.
לסימאון הותר להישאר בכהונה, אך הממשלה הקומוניסטית מינתה לצידו עוצרים חדשים. בעקבות משאל עם שנערך ב-15 בספטמבר 1946 בוטלה הקיסרות בבולגריה, ברוב של 95 אחוז. בשל כך, ברחו סימאון ומשפחתו לאלכסנדריה שבמצרים, שם חי בגלות אביה של הצאריצה ג'ובאנה, ויטוריו אמנואלה השלישי שהיה מלכה לשעבר של איטליה.
ביולי 1951 העניקה ממשלת ספרד, בראשות פרנסיסקו פרנקו, מקלט מדיני למשפחה. סימאון סיים את לימודיו בתיכון הצרפתי (Lycée Français) במדריד, שם למד משפטים ומדע. ב-1955, כאשר מלאו לו 18, הכריז על עצמו כקיסר בולגריה בהתאם לחוקת טרנובו. בשנים 1958–1959 למד במכללה הצבאית וואלי פורג' בארצות הברית. עם חזרתו לספרד, למד משפטים ומנהל עסקים והפך לאיש עסקים.
חזרה לפוליטיקה
בכל שנותיו בגלות, נשמרו קשריו עם בולגריה. הוא שולט בבולגרית וכן באנגלית, גרמנית, צרפתית, איטלקית וספרדית וכן דובר ערבית ופורטוגזית. ב-1996 ביקר לראשונה, לאחר שנים רבות של גלות, בבולגריה. באותה עת הייתה נתונה בולגריה במשבר פוליטי וכלכלי קשה ביותר והוא התקבל על ידי אלפי תומכים שקראו "אנו רוצים את הצאר שלנו". סקסקובוּרגותסקי לא הצהיר הצהרות פוליטיות והעדיף להמתין מספר שנים לפני שובו לזירה הפוליטית. האחוזות שהיו רכוש משפחתו, אשר הולאמו על ידי השלטון הקומוניסטי, הושבו לידיו במלואן. בתחילה הצהיר כי יתרום חלק מהיערות שבשליטתו לפארק הרי רילה אך חזר בו ואף הצהיר על תמיכתו בפרויקט שנוי במחלוקת בו נכרתו שטחים מיוערים על מנת להרחיב את אתר הסקי הסמוך, בורובץ.
בשנת 2001 הצהיר (והשתמש עתה בשם: סימאון בוריסוב סקסקובוּרגותסקי) כי הוא נשאר בבולגריה לצמיתות והקים את התנועה הלאומית של סימאון השני (НДСВ) "אשר תהיה מוקדשת לביצוע רפורמות וליושרה פוליטית". הוא אף קצב לעצמו פרק זמן של 800 יום, בו יחוש העם הבולגרי בהשפעות החיוביות ובהעלאת רמת החיים כתוצאה ממדיניות הממשלה העתידית. הבטחות אלו נשאו פרי וב-17 ביוני 2001 הוא קיבל את אמון הבוחרים וזכה ב-120 מתוך 240 המושבים בפרלמנט הבולגרי. הוא הושבע לראשות הממשלה ב-24 ביולי באותה שנה ויצר קואליציה עם התנועה האתנית של המיעוט הטורקי "התנועה לזכויות ולחופש". הממשלה אותה הרכיב כללה טכנוקרטים ומומחי כלכלה אשר קיבלו חינוך מערבי. ביוני 2005, עוד לפני הבחירות, הרכיב ממשלה חדשה שכללה גם מפלגה שהתפלגה ממפלגתו (НДСВ).
הפסד בבחירות
במערכת הבחירות אשר נערכה ביוני 2005 ניצחה המפלגה הסוציאליסטית הבולגרית שהונהגה על ידי סרגיי סטאנישב. מפלגתו של סקסקובוּרגותסקי, אשר זכתה רק ב-20% מקולות הבוחרים, הפכה לאחר תהפוכות קואליציוניות לחלק מהקואליציה יחד עם המפלגה המנצחת ועם מפלגת המיעוט הטורקי.
סימאון עצמו לא הצהיר בפומבי על עמדתו בשאלה האם על בולגריה לחזור לשלטון מלוכני. עמדתו היא כי על העם הבולגרי להחליט בשאלה זו.
בבחירות הפרלמנטריות שנערכו בבולגריה ב-5 ביולי 2009, זכתה המפלגה רק ב 3% מקולות הבוחרים ובכך לא השיגה אף מושב בפרלמנט הבולגרי. סקסובוּרגותסקי התפטר מהנהגת המפלגה ביום המחרת ופרש מהחיים הפוליטיים. באפריל 2010 היה לראש בית קוהרי (הענף ההונגרי של בית סקסה קובורג גותה) וב-2012, ויתר על זכויותיו כראש ענף קוהרי והעבירן לאחותו מריה לואיזה. במאי 2015 הודיע הסינוד של הכנסייה האורתודוקסית הבולגרית כי בכל הטקסים הדתיים הפרטיים והציבוריים שיערכו מטעם הכנסייה הבולגרית, יצוין סימאון כמלך בולגריה.
משפחתו
בשנת 1962 נשא לאישה אריסטוקרטית ספרדית, הגברת מרגריטה גומס-אסבו סחואלה ונולדו להם 5 ילדים:
בנו הבכור, הנסיך קארדם נפטר ב-2015 מסבוכי פציעה קשה שנגרמה מתאונת דרכים בה היה מעורב מספר שנים קודם לכן. סימאון בילה את רוב שנותיו כאיש עסקים בהם שימש כיושב ראש חברת תומסון מולטימדיה וכיועץ בתחומי בנקאות, תיירות, אלקטרוניקה ומסעדנות.
ויקטור הראשון
ויקטור הראשון (בלטינית: Victor I; נפטר בשנת 199) כיהן כאפיפיור בין השנים 189 ו-199 (לפי תיארוך הוותיקן, בין 186 או 189 עד 197 או 201). האפיפיור הראשון שנולד בפרובינקיה הרומית אפריקה (כנראה לפטיס מגנה או טריפוליטניה) ומאוחר יותר הגיע לרומא. פעולתו הבולטת ביותר של ויקטור הייתה מלחמתו בנוהג של כנסיות אסיה הקטנה לחגוג את חג הפסחא בארבעה עשר בחודש ניסן.
ויקטור התנגד לתפישה זו ביחס לתיארוך חג הפסחא (המחזיקים בה כונו "ארבעשרימים" או quartodecimans). ויקטור גם נידה את תאודוטוס הביזנטיני על השקפותיו הכריסטולוגיות. פעולה נוספת של ויקטור, המשקפת את הבידול ההולך וגובר בין הנוהג הכנסייתי ברומא והנוהג במזרח, הייתה המעבר מניהול המיסה בשפה היוונית לניהולה בלטינית. לפי הירונימוס ויקטור היה הנוצרי הראשון שכתב על תאולוגיה בלטינית.
אולף מגנוססון
אולף מגנוססון (בנורווגית: Olaf Magnusson; 1099 – 22 בדצמבר 1115) היה מלך נורווגיה מ-1103 ועד מותו. הוא היה בנם של מגנוס השלישי, מלך נורווגיה ושל רעייתו זיגריד.
חייו
ב-1115 נפל אולף למשכב ומת כשהוא בן 17 שנים בלבד. שני אחיו ירשו אותו. עד 1957, כאשר אולף החמישי עלה לכס המלוכה, הוא כונה "אולף הרביעי", אז הוא הוצא מרשימת המספור המלכותי של מלכי נורווגיה.
הנדסת המרחב
במתמטיקה, הנדסת המרחב (סטריאומטריה) היא הגאומטריה של מרחבים אוקלידיים תלת-ממדיים.
הנדסת המרחב עוסקת בגופים תלת-ממדיים, בחישוב הנפח שלהם ושטח הפנים שלהם.
משמש בגרפיקה תלת־ממדית.
היסטוריה
ההאסכולה הפיתגוראית עסקה בפאונים משוכללים אך הפירמידה, החרוט, והמנסרה לא נלמדו עד תקופת הפלאטוניסטים.
בהמשך אאודוקסוס מקנידוס הגדיר והוכיח את חישוב הנפחים של פירמידה וחרוט - כשליש מנפחם של מנסרה וגליל בהתאמה ובעלי בסיס שווה וגובה שווה.
התנהגות דתית בבעלי חיים
התנהגות דתית בבעלי חיים היא חקר ההתנהגויות של בעלי חיים, המרמזות על התנהגות פרוטו-דתית. אין כל הוכחה כי בעל חיים כלשהו - פרט לאדם - מאמין באל אחד (אלוהים) או באלים, או בעל תפיסה של רעיונות מטפיזיים כלשהם, או מתפלל, או מבצע כל סוג של פולחן דתי כלשהו, או יוצר חפצים בעלי משמעויות פולחניות, או מפגין כל התנהגות אחרת שהיא טיפוסית לאדם דתי. השאלה אם בעלי חיים יכולים להיות בעלי אמונה דתית תלויה בהגדרה פתוחה למדי של מושג הדת. לכן, אם אנו מגדירים "דת" בהגדרה שאינה אנתרופוצנטרית, אנתרופומורפית, תאיסטית, או לוגוצנטרית, אזי ניתן לפרש חלק מפעולותיהם של השימפנזים, הפילים, הדולפינים ובעלי חיים אחרים כהתנהגויות פרוטו-דתיות.
המחקר של הפרוטו-דתות בחיות מודרניות רלוונטי לחקר התפתחות הדת אצל בני האדם המודרניים ואבותיהם הקדמונים.
התנהגות פולחנית בקרב שימפנזים
התאולוג והביולוג אוליבר פוץ מציין כי מאחר ששימפנזים הם סוכנים מוסריים, הרי שנוצרים יכולים לראות בהם את צלם אלוהים. יתר על כן, Nancy R. Howell מציע כי "שימפנזים ושימפנזה ננסי יכולים להיות מבשרי התרבות והרוחניות בקרב בעלי החיים, שכן הם מסוגלים לקשרים חברתיים, תלות הדדית וחברתיות, וכן רמה מסוימת של הבנת סמלים". הפרימטולוגית ג'יין גודול הרחיקה לכת אף יותר, וציינה כי שימפנזים מסוימים עשויים "לרקוד" עם תחילת גשם כבד או כאשר הם עוברים ליד מפל מים. היא משערת כי התנהגויות "אלמנטליות" (כלומר, הקשורות לארבעת היסודות; במקרה זה, ליסוד המים) אלה הן למעשה "מבשרות הטקסים הדתיים". עם זאת, התאולוג כריסטופר ל' פישר סבור כי גודול מאנישה את השימפנזים יתר על המידה. פישר מודה ששימפנזים מסוגלים "לחוש רגש עז", אך הוא טוען שהם אינם יכולים לחוות רוחניות, משום ש"לא קיימת משמעות בלי שפה".
התנהגות פולחנית בקרב פילים
רונלד ק' סיגל חקר את מבשרי האמונה הדתית בפילים אפריקאים והסיק כי "פילים מודעים למחזורי הטבע, שכן הם מבצעים 'פולחן ירח', שבו הם מנופפים בענפים אל מול הירח המתמלא ומתעסקים בטבילה טקסית במים כשהירח הופך למלא". גם פליניוס הזקן ציין בתצפיותיו שנראה כאילו הפילים חולקים כבוד לגופים השמימיים.
בעוד שצער נפוץ בקרב בעלי חיים רבים, הרי שטקסי הלוויה אצלם נדירים למדי. עם זאת, הם קיימים ומתועדים היטב אצל הפילים האפריקאים.
רונלד ק' סיגל כותב:.
תשומת לב למתים אינה ייחודית לפילים או לשימפנזים. ידוע כי דולפינים נשארים עם דולפינים אחרים שנפטרו לאחרונה במשך מספר ימים. עם זאת, הסיבות לכך עדיין לא ברורות - בעוד שמדענים יכולים לבחון את התנהגותם, תהליכי המחשבה המניעים אותם הם מעבר ליכולות המחקר של המדע בן זמננו.
רלוונטיות לחקר האדם המודרני הקדום
החיים הטקסיים של בעלי חיים מעניינים את הפליאואנתרופולוגים, שכן הם מספקים הצצה נוחה לאופן שבו מערכות האמונה הדתיות התפתחו באבותיהם הקדומים של בני האדם. "שרידי השלד בקרו-מניון נמצאו קבורים בתנוחה עוברית, בהתאם למיתוס הפרימיטיבי שתנוחה זאת מאפשרת למת להיוולד מחדש אחרי המוות. המחקר של התנהגויות אלו בבעלי חיים מספק הזדמנות להבין את טבעם ותפקודם באדם". ואכן, יש שראו דמיון מסוים בין טקסי הלוויות של פילים אפריקאים לבין טקסי הקבורה של הניאנדרטלים.
הפסיכולוג האבולוציוני מאט רוסנו משער כי הדת התפתחה בשלושה שלבים: בתקופה הפלאוליתית הקדם עליונה, הדת אופיינה בטקסים אקסטטיים ששימשו ליצירת קשרים חברתיים. מאוחר יותר (בתקופה הפלאוליתית העליונה), התפתחו טקסי ריפוי שאמאניים. לבסוף, התפתחו ביטויים דתיים לאורך הזמן שכללו ציורי מערות, חפצי קודש, פולחן מתים ופיתוח מיתוסים ומבנים מוסריים. אם הדבר נכון, ניתן לפרש את "פולחן הירח" של הפילים האפריקאים שתוארה לעיל כקרובה לדת האנושית בתקופה הפלאוליתית הקדם-עליונה. עם זאת, De Waal מציין כי שימפנזה ננסי לא מראה שום עדות להתנהגות פולחנית, על אף שהם ללא ספק מפגינים סוכנות מוסרית. עניין זה מטיל ספק בהשערתו שהמוסר והפרוטו-דת התפתחו במקביל.
ג'ון בלוק
ג'ון ויליאם בלוק הבן (באנגלית: .John William Block, Jr; נולד ב-16 באפריל 1944) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1966–1976. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר כשחקן פילדלפיה 76', ולאורך 10 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 11.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
ביוגרפיה
בלוק נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, ובין השנים 1962–1966 למד באוניברסיטת דרום קליפורניה. בעונתו השלישית והאחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1965/1966, העמיד ממוצעים של 25.2 נקודות ו-10.8 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA 1966 נבחר בלוק בבחירה ה-27 (סיבוב שלישי), על ידי לוס אנג'לס לייקרס. שנה לאחר מכן, בדראפט ההרחבה של שנת 1967, נבחר על ידי סן דייגו רוקטס לקראת עונת הבכורה של המועדון. בעונתו הראשונה עם הרוקטס הוביל את קלעיה עם ממוצע של 20.2 נקודות למשחק, אולם היא סיימה עם המאזן הגרוע בליגה; 15–67. בשלוש העונות הבאות קלע 13.3 נקודות והוריד 7.5 ריבאונדים בממוצע למשחק עבור סן דייגו.
בעונת שיחק במילווקי באקס לצדם של כרים עבדול-ג'באר ואוסקר רוברטסון, והעפיל עם הקבוצה לגמר האזור המערבי בפלייאוף. בעונה העוקבת השתתף בפעם היחידה בקריירה במשחק האולסטאר של ה-NBA, כשחקן פילדלפיה 76', לאחר שרשם במדיה ממוצעים של 17.9 נקודות ו-9.2 ריבאונדים למשחק. יומיים לאחר משחק האולסטאר הועבר בלוק בטרייד לקנזס סיטי קינגס, עבורה שיחק במשך כעונה וחצי. בין השנים 1974–1976 שיחק בניו אורלינס ג'אז ובשיקגו בולס, בטרם פרש ממשחק בסיום עונת.
מגרסת הזהויות
מגרסת הזהויות הוא ספר רב-תחומי מאת שחר פלד שיצא בהוצאת פרדס בשנת 2007. הספר עוסק בפילוסופיה של המדע, ניתוח של מדעי היהדות, ניתוח היסטוריוגרפי של התפתחות זהויות יהודיות מודרניות על רקע תמורות בנצרות האירופית והתפתחות האקדמיה.
מדעניזם
פלד מחדש את המושג מדעניזם, כתיאור לשימוש במתודולוגיות ובז'רגון מדעי כדי להעניק תוקף של אמינות לשיח שאינו מדעי מעיקרו. על פי פלד, מדעניזם הוא "זהות אקדמית שגרתית המאופיינת על ידי טיפול 'רציונלי' או 'פסיבדו-רציונלי' בחומרים, המשלב סממנים חיצוניים רבים של 'מדע', כגון: מתודה קפדנית, ספירות ומדידות, שימוש בסטטיסטיקה, לשון מדעית, שימוש נרחב במראי מקומות ועוד. המדעניזם מהווה את תשתית "המובן מאליו" של המדעים הבלתי מדויקים, ולמעשה של האקדמיה כולה. המיקוד הרגיל של מחקרי מדענות במקרי גבול, כגון שרלטנים, אנשי צלחות מעופפות, בריאתנים ועוד, משקף "נקודת עוורון" המשמרת את הסטטוס של האקדמיה כמבנה חברתי יוקרתי, למרות ההשענות המסיבית שלה על מדעניזם.
יחסי יהודים ונוצרים בגרמניה
הספר מתאר את צמיחתו של ההבראיזם (העיסוק בתרבות היהודית ובשפה העברית) אצל מלומדים נוצריים. העיסוק המשותף בתרבות היהודית של אותם מלומדים ושל היהודים בגרמניה קירב את שתי הקבוצות וגרם ליהודים תחושת שייכות לחברה הסובבת אותם. הטענה המרכזית של פלד היא שהשיתוף התרבותי שנוצר עם הופעת תרגומיו של לותר וסידורה מחדש של הביבליה על פי "נוסח המסורה", חולל שינויים מרחקי לכת בזהותם של גרמנים נוצריים ואף של ויהודים בגרמניה, ויצר סוג חדש של יהודי שעיקרי זהותו הם "מעבר לדת מעבר ללאום", מול סוג חדש של גרמני הנאמן לדתו הלותרנית ולמולדתו הגרמנית.
מדעי היהדות, חילון וזהות
הספר מתאר כיצד צמחו מדעי היהדות מתוך בקורת המקרא הגרמנית, וכיצד הפכו במהירה לכוח המרכזי בעיצוב זהויות יהודיות מודרניות. הספר טוען שמדעי היהדות ממלאים תפקיד מרכזי בתהליכי החילון של העם היהודי בעת המודרנית, ובעיצוב הזהות הישראלית החילונית המודרנית. הספר מציג סקירה היסטורית של ייסוד האקדמיה בישראל, וההשפעה המרכזית שהיו לטענת פלד למדעי היהדות על עיצוב תוכנית הלימודים בבתי הספר הממלכתיים בארץ, ועל גיבושה של זהות ישראלית.
מוזיאון מועדון הכדורגל ברצלונה
מוזיאון מועדון הכדורגל ברצלונה (בקטלאנית: FC Barcelona Museu) הוא מוזיאון מועדון הכדורגל ברצלונה, הממוקם באצטדיון הקאמפ נואו.
היסטוריה
המבנה מפוצל לשלושה אגפים נפרדים עם קולנוע, מסך מגע אורקולי, ומידע על ההיסטוריה של מועדון הכדורגל ברצלונה. ניתן לבקר במוזיאון רק על ידי הזמנת החבילה "Camp Nou Experience", הכוללת כניסה למוזיאון וסיור באצטדיון. האגף הראשון כולל אוסף תמונות, מסמכים וגביעים, המפרטים את ההיסטוריה של המועדון על קיר זכוכית אינטראקטיבי, המאפשר למבקרים לגעת במסכים ולקרוא את המידע. קיר הזכוכית, המצויד בטכנולוגיית לייזר, מאפשר צפייה בווידאו, תמונות ומוזיקה באמצעות משוב של המשתמש. האגף השני הוא אוסף תצוגת אמנות פרטית המוצגת דרך קבע במוזיאון, ומציגה יצירות של אמנים מקומיים ידועים ובהם, סלבדור דאלי, ז'ואן מירו ואנטוני טאפייס. באגף השלישי, "אוסף Futbolart" מציג מזכרות כדורגל מהמועדון, כולל חדר גביעים עם כל גביע, או העתק שלו, שהמועדון זכה בו. אחד הפריטים המוצגים בקולקציית "Futbolart" הוא הנעליים איתן כבש רונאלד קומאן את שער הניצחון גמר גביע אירופה לאלופות 1992, אותו כבש בדקה ה-111 מול סמפדוריה, 21 דקות בתוך תוספת הזמן שניתנה, והבטיח את הגביע האירופי הראשון של ברצלונה.
המוזיאון משתרע על פני 3,500 מ"ר ומושך אליו כ־1.2 מיליון מבקרים בשנה, ומדרג אותו במקום השני לאחר מוזיאון פיקאסו, שמושך אליו 1.3 מיליון מבקרים, כמוזיאון המתויר ביותר בעיר ברצלונה.
אמיליאנו ספאטה
אמיליאנו סַפָּאטָה סאלאסר (בספרדית: Emiliano Zapata Salazar; 8 באוגוסט 1879 - 10 באפריל 1919) היה מן הדמויות המובילות במהפכה המקסיקנית אשר פרצה בשנת 1910 ומטרתה הראשונה הייתה הדחת הרודן פורפיריו דיאס. ספאטה הקים ופיקד על אחד הכוחות החשובים במהפכה המקסיקנית, צבא השחרור של הדרום. ממשיכי דרכו של ספאטה כונו ספאטיסטים.
תולדות חייו
אמיליאנו ספאטה נולד בשנת 1879 בעיירה אננקואילקו שבמדינת מורלוס לגבריאל ספאטה וקלאופס סלאסר, משפחה ממוצא מעורב של ספרדים ואינדיאנים בני המקום. אמיליאנו היה התשיעי בין עשרת ילדי הזוג. הוא גדל במשפחת איכרים ממעמד בינוני, אשר הייתה בעלת האדמה אותה עיבדה, וקיבל השכלה בסיסית בלבד. בגיל 17 נפטר אביו ועול הדאגה למשפחה נפל על ילדיו.
משפחתו תמכה ברודן פורפיריו דיאס ובשנת 1906 אף השתתף באספה שדנה בדרכים שבהן ניתן להגן על אדמות פרטיות, דוגמת אדמת משפחתו אותה עיבד. בשנת 1908 גויס לצבא, אולם שירת רק שישה חודשים בטרם נשלח לשמש כסייס במקסיקו סיטי. בשנת 1909 נבחר לראש מועצת כפרו, לאור מחויבותו ודאגתו לשמירת אדמות הכפר כנגד ניסיונות השתלטות של בעלי חוות עשירים.
לקראת הבחירות לנשיאות בשנת 1910 התמודד פרנסיסקו מדרו נגד הנשיא דיאס, וספאטה, אשר מצא הזדמנות לקדם את רעיונותיו לרפורמה אגררית רקם קשרים עם המועמד לנשיאות מתוך תקווה שיביא לשינוי במדינה. באותה שנה הפך ספאטה לגנרל צבא השחרור של הדרום שקם במדינת מורלוס במקסיקו וחבר למסע של מדרו נגד הנשיא דיאס. ב-19 במאי 1911 כבש צבאו של ספאטה את העיר קאוטלה לאחר קרב של שישה ימים והתברר כי קצרים עוד ימיו של דיאס בשלטון. עוד באותו חודש הדיח מדרו את דיאס מן השלטון בסיוע ספאטה, פנצ'ו וייה ופסקואל אורוסקו, בקרב סיודד חוארס. תחת שלטונו של מדרו החלו רפורמות מסוימות במשטר הקרקעות במקסיקו והובטחו בחירות חופשיות, אולם ספאטה לא היה מרוצה מקצב השינויים ומעמדתו של מדרו בנושא הרפורמה האגררית.
גנרל מהפכני
בקיץ 1911 התדרדרו יחסיו עם מדרו. בחודש נובמבר 1911, ימים ספורים לאחר שמדרו מינה עצמו לנשיא מקסיקו נמלטו ספאטה ואוטיליו מונטנו סנצ'ס (Otilio Montaño Sánchez) למדינת פואבלה שבמזרח מקסיקו. במקום מקלטם הם יצרו תוכנית, הידועה בשם "תוכנית איאלה" (בספרדית: Plan de Ayala), לרפורמה אגררית רדיקלית במקסיקו, הדחת הנשיא מדרו ובחירות חופשית במדינה, ומינוי פסקואל אורוסקו למנהיג המהפכה. ספאטה טבע את ססמת המהפכה: "אדמה וחופש" (בספרדית: Tierra y libertad). באותה עת ובהשפעת סנצ'ס, נחשף ספאטה לרעיונות אנרכיסטיים של הוגה הדעות הרוסי פיוטר קרופוטקין.
בהנהגתו של ספאטה לחם הצבא המהפכני שהקים נגד כוחות צבא מקסיקו בדרום המדינה ובקרבת מקסיקו סיטי. את מלחמתו מימן צבאו של ספאטה מהכנסות מיסים שהטיל על בעלי חוות עשירים.
שנותיו האחרונות ונסיבות מותו
בתחילת שנת 1916 שלח נשיא מקסיקו ונוסטיאנו קאראנסה את הגנרל פבלו גונסלס, לאתר ולחסל את ספאטה. גונסלס נקט במדיניות אכזרית של אדמה חרוכה, כשהוא משמיד בחיפושיו כפרים ומוציא להורג כל מי שנחשד בשיתוף פעולה עם ספאטה. בשנים 1917-1918 הצליח ספאטה להדוף את כוחות הצבא שחיפשו אחריו, אולם אלה שבו וניסו לתפוס אותו.
לבסוף, בשנת 1919 נפל ספאטה קרבן למארב מתוכנן שהציבו לו גונסלס וסגנו גואיארדו. גואיארדו העמיד פנים שהוא מבקש לערוק מצבא מקסיקו ולהצטרף למורדים בראשות ספאטה. ספאטה הסכים לקבל שליח מטעמו של גואיארדו כדי לתאם פגישה לצורך עריקתו. ב-10 באפריל 1919 הזמין גואיארדו את ספאטה לפגישה. אולם כאשר הגיע ספאטה למקום המפגש באסיינדה דה סן חואן, סמוך לאילה, אנשי גואיארדו ירו בו. הם נטלו את גופתו לקאוטלה כדי לתבוע את הפרס שהיה על ראשו.
עם מותו של ספאטה התפרק לאטו צבא השחרור של הדרום והתמוסס המרד שהנהיג. יחד עמו אף אבדה התקווה לרפורמה אגררית משמעותית במקסיקו להמוני האיכרים העניים.
מורשתו
השפעת רעיונותיו של ספאטה נמשכת עד היום, במיוחד באזורים הדרומיים של מקסיקו. לאחר מותו, ולאור נסיבות מותו, הפכה דמותו של ספאטה לדמות נערצת בעיני מקסיקנים רבים. ספאטה הצטייר כמי שנלחם למען זכויות אריסים וילידי מקסיקו מבלי שחיפש כל רווח אישי. אף שרעיונותיו באשר לרפורמה אגררית לא יושמו במקסיקו עד היום, הוא נחשב בעיני רבים כאיש חזון אשר לחם למען בני ארצו. רעיונותיו של ספאטה באשר לרפורמה אגררית אף מצאו ביטוי בסעיף 27 של החוקה של מקסיקו משנת 1917. לאורך השנים נעשו ניסיונות של ממשלים שונים ליישום הרפורמה, אף שמעולם לא יושמה במלואה.
קיימת מחלוקת באשר לאופי דמותו של ספאטה ויש הטוענים כי הוא ואנשיו לא היו מהפכנים, אלא פורעי חוק. למרות זאת, ספאטה הוא אחת מן הדמויות הנערצות במקסיקו עד היום, במיוחד בין בני מעמד האיכרים והאינדיאנים, אשר רואים בתוכנית איאלה, אותה ניסח, תוכנית מעשית לעצמאות כלכלית של האיכרים בדרום מקסיקו, אשר יכולה להצילם מעוני.
ארגונים עממים רבים אימצו את שמו של ספאטה, הבולט שבהם הוא הצבא הזפטיסטי לשחרור לאומי, תנועה מהפכנית המורכבת רובה ככולה מאיכרים אינדיאנים, מבני המאיה שבסיסה בצ'יאפס, אשר התפרסם לראשונה בשנת 1994, ואנשיו מכונים "הספאטיסטים". ברחבי מקסיקו נפוצות עיירות, רחובות ושכונות הנושאות את שמו של אמיליאנו ספאטה ודמותו אף הופיעה בעבר על שטרי כסף ובולים מקסיקנים.
פעילים חברתיים במקסיקו מתייחסים לעיתים קרובות לספאטה במסעות יחסי ציבור, דמותו מופיעה לרוב על כרזות ולעיתים נשמעת בהפגנות האמירה: "ספאטה חי; המאבק ממשיך." (בספרדית: Zapata vive, la lucha sigue).
בתרבות העממית ובאומנות
דמותו של ספאטה ועלילותיו מצאו ביטוי בסרטי קולנוע, קומיקס, ספרים, מוזיקה, וחפצי לבוש. בשנת 1952 יצא לאקרנים סרטו של איליה קזאן, ויוה זפאטה!, על פי תסריט של ג'ון סטיינבק. בסרט כיכב מרלון ברנדו ולצדו אנתוני קווין אשר זכה על תפקידו בסרט זה בפרס אוסקר לשחקן משנה.
דומם (עופר ללוש)
"דומם" או "טבע דומם" (1987) הוא תצריב מאת הצייר הישראלי עופר ללוש.
תיאור
תיאור הטבע הדומם של עופר ללוש נוצר בשנת 1987, תקופה בה יצר האמן כמה תצריבים גדולים בסדנת ההדפס ירושלים. ללוש יצר את התיאור כדיפטיכון, שהורכב משלוש פלטות תחריט שונות, ואשר הודפסו על ידי מרים שניצר על גבי גיליונות נייר בגובה של 106.5 ס"מ וברוחב כולל של 147 ס"מ במהדורה בת 35 עותקים.
במרכז העבודה שולחן עץ ועליו מונחים עציצים וצמחים שונים. השולחן מתואר על רקע מרחב ריק ובהיר. למרות זאת, צבר העציצים המתוארים אינם יוצרים סדר והרמוניה, כי אם מרחב כאוטי שבו מופיעים הצמחים במצבים של בין לבלוב ושפע לקמילה. גם צורת הדיפטיכון, הקשורה בתולדות האמנות אל תיאורי סדר אלוהי, עשויה להעצים מתח זה.
פרס אוסקר לשם כבוד
פרס אוסקר לשם כבוד (באנגלית: Academy Honorary Award) הוא פרס אוסקר הניתן מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע לאישים, סרטי קולנוע או ארגונים על הישגים משמעותיים בשנה החולפת, או לחלופין על תרומתם הכוללת לתעשיית הקולנוע ולאקדמיה לאורך השנים. הפרס חולק לראשונה בטקס האוסקר הראשון אשר נערך ב-1929, בו הוענקו פרסים לסרטים שיצאו בשנים 1927 ו-1928, ועד שנת 1948 נקרא בשם פרס אוסקר מיוחד (באנגלית: Academy Special Award).
דומם (עופר ללוש)
תיאור
העבודה הוצגה בתערוכות שונות כגון "חותם הדפס" (1994) במוזיאון ישראל ובתערוכה "תחריט" (2006) במוזיאון הנגב לאמנות. בנוסף תקטלוגים של תערוכות אלו תצלום העבודה מופיע גם בספר "100 שנות אמנות הדפס בישראל" (2015).
פרס אוסקר לשם כבוד
עד שנת 2008 הוצג הפרס במהלך טקס חלוקת פרסי האוסקר, והחל מ-2009 הוא מוענק בטקס פרסי הנאמנים ("Governors Awards") בו מחולקים גם פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית והפרס לזכר אירווינג תלברג.
אין הגבלה למספר הזכיות של אדם או ארגון בפרס זה, אשר הוענק לשחקן בוב הופ ארבע פעמים (בשנים 1940, 1944, 1952 ו-1965). זוכים נוספים להם הוענק הפרס יותר מפעם אחת הם וולט דיסני (שלוש זכיות), צ'ארלי צ'פלין, הווארד גרין, המוזיאון לאמנות מודרנית, מיקי רוני, וולטר וגנר ולורנס אוליבייה (שתי זכיות כל אחד).
מרסל ויטצ'ק
מרסל ויטצ'ק (בפולנית: Marcel Witeczek, נולד ב-18 באוקטובר 1968 בטיכי שבפולין) הוא כדורגלן עבר גרמני ממוצא פולני ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
באייר אורדינגן
ויטצ'ק היגר עם משפחתו מפולין לגרמניה בילדותו, ושיחק במועדוני ילדים ונוער בעיר אוברהאוזן, ולאחר מכן עבר לקבוצת הנוער של באייר אורדינגן. בשנת 1986 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של באייר אורדינגן, ששיחקה אז בבונדסליגה. ויטצ'ק שיחק בקבוצה חמש עונות, בהן ערך 142 הופעות וכבש 22 שערים. בעונת 1991 ירדה באייר אורדינגן לליגת הבונדסליגה השנייה, ולכן ויטצ'ק חתם בשורות אלופת הבונדסליגה הטרייה, קייזרסלאוטרן.
קייזרסלאוטרן
בקייזרסלאוטרן שיחק ויטצ'ק שתי עונות, בהן הבקיע 19 שערים ב-68 הופעות. ויטצ'ק השתתף עם הקבוצה בגביע אירופה לאלופות בעונת 1992, שם הודחה בשמינית הגמר על ידי ברצלונה, לאחר שהפסידה 2-0 בקאמפ נואו, והובילה 3-0 בגומלין, אך שער בדקה ה-90 של חוסה מריה באקרו העלה את ברצלונה לרבע הגמר בזכות שערי חוץ.
באיירן מינכן
הצלחתו של ויטצ'ק בקייזרסלאוטרן עוררה התעניינות בבאיירן מינכן, שם חתם בשנת 1993 ושיחק ארבע עונות. עם באיירן מינכן זכה ויטצ'ק באליפויות הבונדסליגה בעונות 1994 ו-1997, ובגביע אופ"א בעונת 1996, לאחר ניצחון במפגש כפול בגמר על בורדו, כשבדרך לזכייה בתואר, הבקיע ויטצ'ק שערים בשני משחקי חצי הגמר נגד ברצלונה. בשני המשחקים במפגש הכפול מול בורדו נכנס כמחליף. סך הכול, צבר ויטצ'ק בארבע עונותיו בבאיירן מינכן 97 הופעות בבונדסליגה, בהן כבש תשעה שערים.
בורוסיה מנשנגלדבך וסוף הקריירה
בקיץ 1997 חתם ויטצ'ק בבורוסיה מנשנגלדבך, שם שיחק שש עונות. בכל שש העונות שיחק לפחות 30 משחקים בכל עונה, והפך לשחקן מפתח בקבוצה. בשנת 1999 ירד ליגה בפעם השנייה בקריירה שלו, הפעם עם בורוסיה מנשנגלדבך, ועלה עם הקבוצה בחזרה לבונדסליגה בתום עונת 2001. בתום עונת 2003 עזב את הקבוצה לאחר שצבר 167 הופעות, בהן כבש 13 שערים, ועבר לוטנשייד 09 ששיחקה אז בליגות האזוריות, שם שיחק שתי עונות, לפני שסיים את הקריירה במועדון החובבים פ.צ. אלבשטאדט בשנת 2007.
קריירה בינלאומית
ויטצ'ק שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה המערבית, אך לא זומן מעולם לנבחרת הבוגרת. בשנת 1985 ייצג ויטצ'ק את גרמניה המערבית באליפות העולם לנוער עד גיל 17 שנערכה בסין. נבחרתו הפסידה בגמר לנבחרת ניגריה, אך ויטצ'ק זכה בנעל הזהב של הטורניר עם שמונה הבקעות.
בגמר אליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בצ'ילה בשנת 1987, כבש ויטצ'ק שער שוויון מאוחר נגד נבחרת יוגוסלביה, שהוביל את הקבוצות להארכה ולפנדלים. בבעיטות ההכרעה, ויטצ'ק החמיץ את הפנדל הראשון, והיה היחיד שהחטיא מכל הבועטים של שתי הנבחרות, דבר שהוביל לזכייתה של יוגוסלביה בתואר, כשויטצ'ק מסתפק שוב בנעל הזהב עם שבע הבקעות בטורניר זה, לאחר הפסד נוסף בגמר.
בית הכנסת בוויס-מרקס
קהל קדוש שער השמים (באנגלית: Bevis Marks Synagogue) הוא בית הכנסת הפעיל העתיק ביותר בבריטניה. ממוקם בשכונת בוויס-מרקס בסיטי של לונדון.
היסטוריה
המבנה הושלם בשנת 1702. למעט הגג (אשר נהרס בשריפה בשנת 1738 ותוקן בשנת 1749), המבנה היום הוא כפי שהיה לפני 300 שנה.
עם התפתחותה וגדילתה של הקהילה היהודית הספרדית והפורטוגזית, ועזיבתם את אזור הסיטי והאיסט אנד של לונדון לאזורי הוסט אנד והפרברים, דרשו חברי הקהילה לבנות בית כנסת בווסט אנד. לאחר מאבקים ופילוגים נבנו בתי כנסת ספרדים נוספים בעיר לונדון. לימים מעמד בית הכנסת ירד כל כך עד שהחלו תוכניות למוכרו. כנגד מגמה זו קמה "הליגה נגד הריסת בוויס מרקס", והתוכניות להורסו נגנזו.
בית הכנסת נפגע בפיגוע של ה-IRA ב-24 באפריל 1993. נזק רב נגרם לבניין, והוא תוקן בעלות של 200,000 פאונד.
עיצוב הפנים
עיצובו הפנימי של בית הכנסת הושפע באופן מובהק מצורתן של הכנסיות באותה תקופה. השפעה נוספת היא של בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם.
הפריט הבולט ביותר בבית הכנסת של הוא ארון הקודש הבנוי בסגנון הרנסאנס. הוא ממוקם במרכז הקיר המזרחי של המבנה. ארון הקודש עשוי כולו מעץ אלון. שבע מנורות נחושת תלויות בתקרת בית הכנסת, והן מסמלות את שבעת ימי השבוע. הגדולה שבהן - תלויה מעל הבימה, והיא מייצגת את יום השבת. מנורה זו נתרמה על ידי הקהילה של בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם. מנורות הנחושת שעליהן מדליקים נרות שעווה בשימוש כיום רק באירועים חגיגיים כחתונות. בשאר ימות השנה בית הכנסת מואר על ידי תאורת חשמל, וזאת החל משנת 1928.
שנים עשר עמודים, המסמלים את שנים עשר שבטי ישראל, תומכים את עזרת הנשים. עשרה פמוטים מוצבים סביב הבימה והם מסמלים את עשרת הדיברות.
שני מושבים בקדמת בית הכנסת שמורים לבכירי הקהילה והם נשמרים ריקים בהיעדרם. המושב השלישי המצויד בהדום, היה שייך במקורו לסר משה מונטיפיורי שהיה מחברי הקהילה, ושמו עדיין רשום בלוחית נחושת על גב המושב. על ספסל זה יושבים רק אורחים נכבדים ביותר. לאחרונה היה זה צ'ארלס, נסיך ויילס שישב במושב במהלך טקס יובל השלוש מאות שנה לבית הכנסת. גם ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר ישב במקום לרגל חגיגות 350 שנה ליישובם מחדש של היהודים בבריטניה.
בית הכנסת כיום
כיום (2010) מתקיימים בבית הכנסת תפילות בימי שישי בערב ובשבת. בית הכנסת נותר מקום מפגש מועדף לחתונות וחגיגות ציון אחרות. בשאר ימות השבוע הוא משמש כאתר תיירותי, אותו פוקדים תיירים רבים, יהודים ושאינם יהודים. במתחם בית-הכנסת פועלת מסעדה כשרה.
סאלי רוני
סאלי רוני (באנגלית: Sally Rooney; נולדה ב-20 בפברואר 1991) היא סופרת ותסריטאית אירית. היא פרסמה שלושה רומנים: "שיחות עם חברים" (2017), "אנשים נורמלים" (2018), ו"עולם יפה, איפה אתה" (2021) שהפכו לרבי מכר בעשרות שפות. הספר "אנשים נורמלים" עובד ב-2020 לסדרת טלוויזיה על ידי הולו וה- BBC. יצירתה של רוני זכתה לשבחי הביקורת ולהצלחה מסחרית, והיא נחשבת לאחת הסופרות המובילות של המילניום ומכונה לעיתים למורת רוחה, "הסלינג'ר של דור הסנאפצ'ט". שני ספריה הראשונים של רוני תורגמו לעברית, אך החל מספרה השלישי רוני לא מאפשרת למוציאים לאור בישראל לתרגם את ספריה וזאת מכיוון שהיא תומכת בBDS.
כתיבה
רוני השלימה את הרומן הראשון שלה - אותו הגדירה כ"זבל מוחלט " - בגיל 15. היא החלה לכתוב "כל הזמן" בסוף 2014. היא השלימה את רומן הביכורים שלה, "שיחות עם חברים", תוך כדי לימודי תואר שני בספרות אמריקאית. היא כתבה 100,000 מילים מהספר בשלושה חודשים.
רוני כותבת דמויות של אנשים צעירים מדור המילניום ומערכות היחסים הרומנטיות הנרקמות ביניהם. היא שמה דגש רב על הניואנסים הדקים ביותר בחיי המין של גיבוריה ומשלבת ביצירותיה גם אג'נדה חברתית נחרצת. הדמויות שהיא מתארת מובלות על ידי האקלים החברתי של המאה ה-21, הן שואפות להיות רודפות צדק ומתנהלות על פי סט ערכים שמאפיין צעירים רבים שנמצאים על הצד השמאלי של המפה הפוליטית. ב"שיחות עם חברים", למשל, הדמויות מנהלות שיחות רבות העוסקות בפוליטיקת זהויות, בין אם מדובר בנטיות מיניות ומגדר ובין אם מדובר במוצא אתני או בדיכוי אוכלוסיות.
ספריה
שיחות עם חברים (באנגלית: Conversations with Friends, יצא לאור ב-2017 ותורגם לעברית בשנת 2020 להוצאת מודן) מתאר בהרחבה את הרומן האסור הנרקם בין פרנסס, משוררת מהורהרת בת 21, לבין ניק, שחקן המבוגר ממנה ב-11 שנה ונשוי לידידתה. הספר עובד לסדרה באותו שם.
אנשים נורמלים (באנגלית: Normal People, יצא לאור ב 2018 ותורגם לעברית בשנת 2019 להוצאת מודן) עוקב אחר נער מקובל מבית עני ונערה בודדה מבית עשיר, שמתאהבים זה בזו עד ללא התר - ובהתאם, לא מצליחים ליהנות ממין אם אף אדם אחר לאורך השנים. ב-2020 עובד הספר למיני סדרה בשם זהה עבור רשת "BBC Three" ו"הולו" ורוני השתתפה בכתיבת התסריט ל-12 פרקי הסדרה.
עולם יפה, איפה אתה (באנגלית: Beautiful World, Where Are You, יצא לאור ב 2021) עוסק בארבע דמויות, אליס, סופרת צעירה, שפוגשת את פליקס, עובד המחסן, ומציעה לו לנסוע יחד איתה לרומא. בינתיים, בדבלין, חברתה הטובה איילין מתגברת על פרידה, וחוזרת לפלרטט עם סיימון, גבר שהכירה עוד מימי ילדותה. הם כולם עדיין צעירים, אבל הם לא עומדים בקצב של החיים. גרסאות מוקדמות של הרומן דלפו לפני שהספר יצא לאור והוצאו למכירה ב-eBay בעבור מאות דולרים. ספרה האחרון של רוני לא תורגם לעברית אף על פי שהוצאת מודן ניסתה לרכוש את הזכות לתרגומו ולא קיבלה אישור. רוני סירבה לאפשר את התרגום וזאת מפני שהיא תומכת בקריאה הפלסטינית לחרם על ישראל. בעקבות הצהרת הסופרת, רשתות הספרים בישראל (ביניהן סטימצקי וצומת ספרים) הסירו את שני ספריה הקודמים שכן תורגמו לעברית מהמדפים בחנויות ומהחנויות באינטרנט. בנוסף, כ-70 סופרות וסופרים בריטיים חתמו על מכתב תמיכה בהחלטתה של רוני שיזם הארגון Artists for Palestine UK, בו תיארו את החלטתה כ"דוגמה מופתית לתגובה שצריכה להיות לחוסר הצדק שנעשה ביחס לפלסטינים".
בשנת 2022 נכללה ברשימת טיים 100.
עמדות פוליטיות
רוני מגדירה את עצמה מרקסיסטית.
ב-2019 חתמה רוני על מכתב תמיכה בסופרת הפקיסטנית-בריטית קמילה שמסי, שנשלל ממנה פרס ספרותי בעקבות תמיכתה בתנועת החרם על ישראל. ובמאי 2021 רוני תמכה יחד עם עוד אלפי אמנים, סופרים ומוזיקאים - במכתב פתוח בשם "A Letter Against Apartheid" פרי עטם של יוצרים פלסטינים ובו קראו ל'הפסקת הכיבוש וההתיישבות האלימה בישראל'.
הנדסת ייצור
המתודות שבהן משתמשים בהנדסת ייצור כוללות שיטות אינטראקציה (פעולות גומלין) אדם-מכונה המיושמות בעזרת מחשב תכנון וייצור בעזרת מחשב (תיב"ם), בקרת איכות, בקרה דיגיטלית, סימולציות פירוק והרכבה, מערכות מידע מוכללות (ERP/MRP) ועוד.
המדד העיקרי אשר מנחה את מהנדס הייצור בעבודתו הוא הגדלת פריון העבודה, אשר בעזרתו יכול הוא לאמוד על יעילות תהליכים לטווח הקצר ולטווח הארוך. פריון העבודה מוגדר כיחס בין תפוקות הפירמה לתשומותיה והוא מצביע על תפקודה של הפירמה, מאחר שהמדדים הכמותיים הפיננסים הם נגזרות מפריון העבודה.
הגדלת הפריון מתאפשרת בשלוש דרכים:
פריון עבודה מצביע כאמור על שיפור והתייעלות הפירמה. זאת, בשונה ממדד רווחיות פירמה. האחרונה, לאו דווקא מעידה על שיפור והתיעלות. קרי, עלול להיווצר מצב, שלאחר יישום שיפור שיטות פירמה עשויה להיות רווחית, אולם תופעה זאת איננה מעידה בהכרח על העלאת פריון העבודה. כאן, לרווח משמעות קצרת טווח בעוד, שפריון העבודה מצביע על השינויי ביעילות ואף מנבא במידת מה את ריווחיות הפירמה בטווח הארוך.
התחרדות
התחרדות היא גידול במספר היחסי של חרדים באוכלוסייה מסוימת (בשכונה, בעיר, במדינה וכדומה). התחרדות משמשת גם לתיאור אימוץ אורח חיים חרדי על ידי מי שלא היה חרדי.
דמוגרפיה
שיעורם של החרדים באוכלוסייה נמצא במגמת עלייה מתמשכת, וזו מוסברת בשיעורי פריון גבוהים בקרב חרדים (גבוהים יותר משל קבוצות הלא חרדים בישראל, בפילוח לפי דת ומידת דתיות), וכן על ידי הצטרפות חוזרים בתשובה לציבור החרדי. בשנת 2009 נאמד מספר החרדים בישראל בכ-750,000 - כ-10 אחוזים מהאוכלוסייה. לפי הסקר החברתי של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לשנת 2009, 22% מהחרדים מגדירים עצמם חוזרים בתשובה ו-33% מהחרדים דיווחו שגדלו בבתים שאינם חרדים.
בתחילת שנות השמונים היה שיעור הפריון בקרב נשים חרדיות סביב 5.6, אך מאז טיפס ועלה עד כדי 7.5-7.6 בשנת 2002. מאז נמצא הפריון בירידה, אך הוא נותר עדיין גבוה ובשנת 2017 עמד על 7.1 לעומת כ-3 בכלל האוכלוסייה. שיעורי הפריון ההשוואתיים באוכלוסייה היהודית שאינה חרדית הם 2.4 ובאוכלוסייה הערבית 3.5.
לפי אומדן האוכלוסייה החרדית לשנת 2009, כ-59 אחוזים (441 אלף) הם צעירים עד גיל 19 (בהשוואה לכ-35 אחוז באוכלוסייה כולה). על פי התחזית של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, ולפי הנחת אפס הגירה והנחות נוספות בטווח הביניים, שיעור החרדים יעמוד ב-2034 על כ-17 אחוזים, ובשנת 2054 על יותר מ-24 אחוזים.
נכון לשנת 2023, קיימת מגמת התחרדות משמעותית בעיירות פיתוח ובפריפריה. חרדים רבים, צעירים בעיקר, יוצאים מהערים הגרעיניות המיועדות לחברה החרדית כמו בני ברק, מודיעין עילית וביתר עילית, ומחפשים פתרונות דיור בערי הפריפריה, שם מחירי הדירות נמוכים יותר. ד"ר איתן רגב, החוקר את כלכלת המגזר החרדי, זיהה מגמה זו בקריית גת, קריית מלאכי, צפת, אופקים וטבריה. לדבריו, מדובר בתופעה הולכת וגדלה שעוד תתעצם. חלק מהחרדים קונים דירות להשקעה, ורק בשלב מאוחר יותר, כשמשפחתם גדלה, עוברים לגור בהן.
תגובות למגמת ההתחרדות
בקרב ציבורים לא-חרדים, בעיקר חילונים, אך גם מסורתיים ודתיים לאומיים, ניתן למצוא חשש מהתחרדות של אזורי המגורים שלהם, עקב פערים גדולים בסגנון החיים והחשש שרוב חרדי באזור מסוים יביא לשינוי אופיו ולכפייה דתית. לעיתים קרובות, באזורים שבהם קיימת התחרדות או שיש בהם חשש מפניה, ישנם תושבים המנסים למנוע הקמת מוסדות חינוך חרדיים או שכונות מגורים חרדיות.
מפלגות פוליטיות חילוניות אף הובילו קמפייני בחירות בסיסמת "לעצור את ההתחרדות", למשל מרצ בבחירות המוניציפליות בירושלים ב-2008 וב-2013. חרדים האשימו מובילי קמפיינים נגד התחרדות של ערים ושכונות בהסתה ובגזענות כנגד חרדים תוך ציטוט של השימוש שעושים מתנגדי ההתחרדות בטרמינולוגיה של מלחמה, כיבוש וכדומה. הקמפיין של מרצ בירושלים ב-2013 עורר ביקורת גם מצד מפלגות שחברו לריצה, כמו מפלגת העבודה והתנועה הירוקה.
מחוץ לישראל
גידול מואץ של אוכלוסייה חרדית מתרחש גם בארצות הברית. היישוב קריית יואל, מובלעת המנוהלת על ידי חסידות סאטמר בתוך העיירה מונרו שבמדינת ניו יורק, היה מוקד למספר חיכוכים: ב-1994, בתיק שהגיע עד בית-המשפט העליון, נפסק כי יצירת מחוז חינוכי עבור הקריה היוותה תמיכה שלא כדין בדת מסוימת, ומאז שלהי 2014 מתנהל מאבק סביב רצון הסאטמרים להרחיב את השטחים בבעלותם, עקב הגידול המהיר במספריהם. תושבים במונרו טענו כי העירייה אינה מייצגת אותם ונבחרה על ידי גוש הקולות בקרית יואל. ב-2019, לאחר משאל עם, התפצלו מונרו וקריית יואל. קריית יואל הפכה לעיירה עצמאית בשם פאלם טרי הכוללת את העיירה עצמה וכמה דונמים סביבה, עליהם היא עתידה להתרחב ולבנות שכונות נוספות.
בברוקלין הביאה התפוצצות האוכלוסין בשכונות החרדיות לגלישה לאזורים שמחוץ להם ולחיכוכים משפטיים בנושאים כמו קווי תחבורה ציבורית עם הפרדה בין נשים לגברים ודרישה בבריכות עירוניות לשעות לנשים בלבד עם מצילה. במחוז הבית-ספרי מזרח רמאפו מתנהל מאבק משפטי בטענה שהחסידים המקומיים, השולטים בוועדות העירוניות, מוכרים נכסים של רשת החינוך הציבורית כדי לממן ישיבות פרטיות.
הצמיחה המואצת של המובלעות החרדיות בבריטניה הביא לחיכוכים בסטמפורד היל, הגדולה שבהן. מחאה דומה קמה מצד תושבים באוטרמון, אחד מפרברי מונטריאול שבקנדה, בו קיימת אותה תופעה.