cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיקלוש גאבור קרני
מיקלוש גאבור קרני (בהונגרית: Kerényi Miklós Gábor; נולד בבודפשט ב-10 בנובמבר 1950) הוא במאי יהודי-הונגרי, במאי תיאטרון עטור פרסים כמו פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה המקביל לפרס ישראל), פרס האמן הדגול ופרס פרנץ ארקל. ילדיו: דויד, מאטה, שרה.
קרני הוא במאי תיאטרון לשעבר שהואשם שוב ושוב בהתעללות בימתית ופיזית.
ביוגרפיה
קרני נולד במשפחה יהודית שקראו לה במקור כהן (סבא רבה שלו היה קוֹהְן-הגרסה האוסטרית-הונגרית לכהן). הוריו היו הזמרים מרגיט קרי (1921–2000) ומיקלוש ג'רג' קרני (1913–1988). הוא סיים את לימודיו כמורה לדיבור ב"מכללת ברצי גוסטב להכשרת מורים לחינוך מיוחד" (רפואי), וב-1976 סיים את לימודיו בשירה בקונסרבטוריון בלה בארטוק למוזיקה. בשנים 1975–1976 ניהל את להקת "פריסקופ" בקישקרש, במהלכה העמיד לרשות הצבא חיילים מהלהקה, שהופיעו במחזות זמר (סוג של להקה צבאית). בשנת 1978 סיים את לימודיו בחוג ל"תאוריית התיאטרון" של האוניברסיטה לאמנויות התאטרון והקולנוע.
קריירה
הוא ביים שתי עונות בתיאטרון על שם קטונה יוז'ף בקצ'קמט. בשנים 1980–1981 היה מנהל "אנסמבל האמנות של הונווד". בין 1981 לבין 1989, הוא היה מנהל תיאטרון האופרטה של בודפשט. בין השנים 1985–1988 ביים גם כאורח בתיאטרון הלאומי של סגד. ב"פסטיבל סגד על במות פתוחות" בקיץ עומדים לזכותו מחזות זמר כמו רומיאו ויוליה, מיס סייגון, רודולף וחלום ליל קיץ. ב-1989 הוא מונה למנהל בית האופרה הממלכתי של הונגריה. בנוסף לאופרות מאת ורדי, מוצרט ופוצ'יני, הוא ביים אופרות הונגריות בנות התקופה. הוא ביים גם ב: צרפת, שווייץ, ארצות הברית, רוסיה, רומניה, פולין ובריטניה. מ-2001 עד 2014,היה שוב מנהל תיאטרון האופרטה של בודפשט, ומנובמבר 2014 המשיך בעבודתו בתיאטרון כמנהל אמנותי עד 2017. בשנים 2014–2015 היה בחבר השופטים של תוכנית כישרונות הזמר "כוכב עולה". בנובמבר 2017, לאחר ששמו עלה בנושא שלטענתו היה "תיק הטרדה בהסכמה", הוא נאלץ לפרוש. בהודעה שפורסמה בעיתונות הוא דחה את כל הטענות שפורסמו לגביו. הוא הושעה מעבודתו בתיאטרון האופרטה של בודפשט בנובמבר 2017 וב-13 באפריל 2018, לאחר שהביע מחאה נגד נוהלי התיאטרון נגדו, הופסקה גם העסקתו בהודעה יוצאת דופן של פיטורין. הוא גם הגיש תביעה בתיק זה נגד התיאטרון. במאי 2018, המחזה האייקוני שלו רומיאו ויוליה הוסר מהתכנייה של התיאטרון, לאחר 14 שנים של הופעות. מאז עבד באנגליה וברוסיה במשך שנתיים, והפקתו של המחזמר מונטה קריסטו זכתה בפרס "דוב הזהב" במוסקבה ב-2019. הוא חזר לבמות התיאטרון בהונגריה ב-13 בספטמבר 2019 בעיר באיה, עם החזמר של דמיאן בשם "נודדי החופש", וב-14 בספטמבר בארנה, כבמאי רומיאו ויוליה המחודש, בעוד שבנובמבר ביים את נסיכת הצ'רדש בעיר אסק ובדצמבר ב"תיאטרון אטריום" (כהפקה פרטית) ביים את המחזמר "בלדת הרוצח". ספרו "דרך הניצחון של רומיאו" יצא לאור לקראת חג המולד 2020.
במאי תיאטרון לשעבר הואשם שוב ושוב בהתעללות פיזית בתיאטרון הוא הכחיש את ההאשמות גם לאחר עדויות של כמה מעמיתיו לשעבר.
בימוייו בתיאטרון
מספר הצגות הבכורה שלו הרשום במאגר התיאטרון: 88.
נובאליס
נובאליס (שם העט של גאורג פיליפ פרידריך פון הארדנברג - בגרמנית: Georg Philipp Friedrich Freiherr von Hardenberg; 2 במאי 1772 - 25 במרץ 1801) היה סופר משורר ומראשוני הפילוסופים של תנועת הרומנטיקה בגרמניה.
ביוגרפיה
נובאליס נולד בהרי הָארְץ (Harz) שבגרמניה למשפחת אצולה גרמנית. בתחילה למד אצל מורים פרטיים, ובהמשך למד בבית הספר על שם מרטין לותר באייסלבן (Eisleben), ובו למד מיומנויות רטוריות וכן ספרות קדומה, שהיו לימודים נפוצים באותה תקופה. הוא סיים בהצטיינות את לימודי המשפטים, אותם למד בין השנים 1790 עד 1794 ביינה ובוויטנברג (Wittenberg). במהלך לימודיו נכח בהרצאותיו של פרידריך שילר על היסטוריה, והתיידד עמו בעת מחלתו. כך גם פגש את יוהאן וולפגנג פון גתה, הרדר (Herder), ז'אן פול (Jean Paul) וכן התיידד עם לודוויג טיק, עם פרידריך וילהלם שלינג ועם האחים אוגוסט וילהלם ופרדריך שלגל (Schlegel).
באוקטובר 1794 עבד נובאליס כאקטואר עבור מי שהיה מאוחר יותר הביוגרף שלו. שם פגש גם את סופי, ארוסתו, שהייתה בת 13. בינואר שלאחר מכן היה הוא למבקר החשבונות הממונה על עבודות המלח בוויסנפלס (Weißenfels).
בשנים 1795–1796 התעניין נובאליס בדוקטרינה של יוהאן גוטליב פיכטה, אשר השפיעה על תפישת עולמו. נובאליס פיתח את רעיונותיו של פיכטה והפך את הרעיון של פיכטה מ-"Nicht-Ich" (גרמנית: לא אני) ל-"Du" (גרמנית: אתה), כלומר סובייקט ששווה בערכו ל-"Ich" (גרמנית: אני) - זו הייתה נקודת הפתיחה ל-"Liebesreligion" (גרמנית: דת האהבה) של נובאליס.
מותה של סופי, ארוסתו, ב-1797 כשהייתה בת 15, השפיע עמוקות על נובאליס. באותה שנה החל את לימודי הגאולוגיה שלו באקדמיה מובילה למדעים שבסקסוניה (Technische Universität Bergakademie Freiberg). במהלך לימודיו שם ניסה נובאליס ללמוד תחומי ידע נרחבים הכוללים בין היתר כרייה, מתמטיקה, כימיה, ביולוגיה והיסטוריה, ומעל לכל פילוסופיה. באותה אקדמיה גם אסף את החומרים לאנציקלופדיה המפורסמת שלו.
נובאליס נפטר בשנת 1801 כתוצאה ממחלת השחפת.
מסר יפני
מסר יפני (שם מדעי: Argyrosomus japonicus) הוא מין דג ימי מהסוג מסר שבמשפחת המסריים, החי לאורך האזור האינדו-פסיפי שבין דרום אפריקה, פקיסטן, הודו, אוסטרליה וכן לחופי סין ויפן. לרוב הוא מצוי במי חופים רדודים ועכורים, כולל במערות תת-ימיות, ביצות מנגרובים ואף בשפכי נהרות.
מסר זה יכול להגיע לאורך של 181 ס"מ ולמשקל 75 ק"ג. הוא בעל קשקשים כסופים וגב ירוק-ברונזה עם ראש נחושתי מוארך מעט וקו צד מעוטר בכתמים לבנים קטנים. הסנפירים נמוכים ובעלי מספר פרקים והזנב דק יחסית וארוך.
דג זה ניזון לאורך הקרקעית הרדודה מדגים קטנים יותר וכן מסרטנים ורכיכות. בתורו הוא יכול להיטרף בידי תניני יאור וים, כרישים גדולים שונים וכן נידוג בידי האדם. באוסטרליה הוא נידוג בקצב מסחרי אשר פגע באוכלוסיות ומנע מהם להתאושש עד היום.
אופנת וינטג'
אופנת וינטג' היא מונח כללי המתייחס ללבוש שמקורו בתקופה קודמת לאופנת ההווה. המונח נמצא אף בשימוש לתיאור חנויות בגדים, כך לדוגמה, "חנות לאופנת וינטג'". המונח וינטג' (באנגלית: Vintage) מקורו בתחום הייננות ומתייחס לשנת בציר ענבי היין. השימוש במונח אופנת וינטג' נסמך על הדימוי של התיישנות המוסיפה איכות.
הגדרה
באופן כללי ביגוד אשר יוצר לפני שנות ה-20 של המאה ה-20 הוא ביגוד עתיק, ביגוד אשר יוצר בין שנות ה-20 לשנות ה-80 של המאה ה-20 הוא ביגוד וינטג'. לעומת זאת, אופנת רטרו מתייחסת בדרך כלל לביגוד חדש המחקה סגנונות אופנה מעידן קודם, ואילו ביגוד המתאים לסגנון האופנה בזמן הווה, הוא אופנה עכשווית, או מודרנית. הגדרות אלה הן כלליות ואינן נוקשות.
רוב אופנת הווינטג' היא בגדים מיד-שנייה, בגדים אשר נלבשו בעבר. אחוז קטן משוק אופנת הווינטג' מורכב מבגדים ישנים שלא נלבשו מעולם, מקורם בדרך כלל במלאי של חנויות יד שנייה, או מחסני ביגוד, שלא נמכר בעת שהבגד היה חלק מן האופנה העכשווית. ערכם של בגדי וינטג' שמקורם במלאי ישן גבוה יותר בדרך כלל מבגדים משומשים, במיוחד אם הם נושאים עדיין את תגי היצרן.
הרקע לתופעה
אף שלאורך ההיסטוריה היה תמיד ביקוש לבגדים ישנים, או משומשים, החל מתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 קיימת עליה חדה בביקוש ובמקובלות החברתית של קו אופנה זה. אחד הגורמים לשינוי זה ביחס לאופנת וינטג' היה בעובדה שידועניות החלו לובשות אופנת וינטג', בהן: ג'וליה רוברטס, קלואי סביני, קייט מוס ואחרות.
גורם נוסף לעליית האהדה לאופנת וינטג' מקורו במודעות הגוברת לקיימות, במשמעות של שימוש חוזר, מיחזור משביח לבגדים שכולל תיקון בגדים קיימים, ואם כבר אינם לבישים ניצול חלקים מהם ליצירת בגד שונה, תחת זריקתם לאשפה. אף יצירתן של קבוצות תרבותיות המבוססות על ההיסטוריה התרבותית של המאה ה-20 בעולם המערבי, כגון חוגי ריקודי סווינג, תרמו לעליית העניין באופנת הווינטג'. אופנת הווינטג' פופולרית במיוחד בקרב היפסטרים.
קיימת שורה של נימוקים הנוספים הניתנים על ידי אוהדי אופנת הווינטג' להעדפתם זו:
שוק אופנת הווינטג'
נקודות המכירה הנפוצות לבגדי וינטג' הן חנויות לבגדים משומשים, חנויות המתמחות באופנת וינטג', מחסני לבוש חינם (כגון, מחסני הלבשה של ארגון ויצו בישראל), מכירות יד-שנייה של אנשים פרטיים, שוקי פשפשים, מכירות עזבון, ועוד.
מגפת הקורונה, שסגרה מיליוני אנשים בביתם, הפכה רבים לעובדים מהבית, ייתרה את הצורך בקנית בגדים חדשים או הפחיתה את הכמות במידה ניכרת. חברת הייעוץ בוסטון חישבה שבשנת 2020 הפסד חברות האופנה היה 640 מיליארד דולר. בעוד מכירת אופנה חדשה ירדה באפריל 2020 ב-79%, הרי העניין בבגדים ברי קיימא עלתה כפי שניכר עלו ב-35,000 מספר השיטוטים, במנועי החיפוש של מכירות של בגדים שכבר נלבשו, וינטג' או יד שנייה, וערכים של חיפוש מילות מפתח של יד שנייה עלו ב-104%.
בהתאמה חברות האופנה הגדולות התחילו בעצמן לאפשר ללקוחות להחזיר בגדים שכבר לבשו, למשל חברת לוי פתחה את האתר Levy`s Secondhand שבה היא מוכרת ג'ינסים וינטג' ויד שנייה, שנרכשו מלקוחות או מחנויות וינטג'. הדור הצעיר מגלה עניין רב בביגוד שעבר מיחזור משביח, וכן מיד שנייה. כלכלה סיבובית היא העתיד.
וינטג' בישראל
בשנת 2019 פתחו מיכל לסטר ומיטל פלג מזרחי קבוצת פייסבוק בשם 'מתלבשות על נובמבר' הפועלת להעלאת המודעות לנזקי תעשיית האופנה והשפעתם על הסביבה, החברה וצרכני האופנה בישראל. זאת, לצד הצגת אפשרויות לצריכת אופנה הוגנת ובת קיימא. כעבור שנה הצטרפה אליהן אירית דרמון.
התכנים בהם עוסקת הקבוצה: העלאת המודעות לפגיעה של תעשיית האופנה בסביבה, עידוד צמצום רכישת בגדים, העלאת המודעות לאפשרויות נוספות לרכישה / קבלה של בגדים: קנייה בחנויות יד שנייה, החלפת בגדים / דפוסי צריכה אלטרנטיביים ומינימליזם בתחום האופנה והעלאת מודעות לתנאי העבדות המודרנית בהם מועסקים חלק גדול מעובדי המפעלים של תעשיית האופנה.
נכון ליולי 2022, יש לדף ששמו שונה ל'מתלבשות' 12,000 חברות שפעילות בנושא ביגוד מיד שנייה, וינטג' ועצירת זריקת הבגדים שמזהמת את כדור הארץ.
גאוגרפיה של שווייץ
שווייץ היא מן הקטנות שבמדינות אירופה, שכנותיה הן גרמניה בצפון, איטליה בדרום, צרפת במערב, ובמזרח - אוסטריה ונסיכות ליכטנשטיין. שווייץ משתרעת במרכז הרי האלפים וחולשת על המעברים העיקריים החוצים אותם ומקשרים בין מרכז אירופה לדרומה, ובין צרפת לדרום מזרח אירופה.
גבולותיה של הארץ נקבעו בקונגרס וינה בשנת 1815 אורכם מסתכם ב-1,880 ק"מ בקירוב. שווייץ משתרעת בין 46 ו-48 מעלות רוחב צפוני ובין 6 ו-11 מעלות אורך מזרחי.
נופיה מלאי הגבעות המיוערות והאגמים של שווייץ יצרו את המונח "שווייץ הקטנה". מונח אסתטי רומנטי זה אינו קטגוריה גאוגרפית, אך נעשה בו שימוש נרחב במאה ה-19 כדי לתאר תוואי נוף טבעיים דרמטיים שיעניינו את התיירים, ולשייך לנוף מסוים תכונות שעשויות להזכיר למבקר את שווייץ.
ההרים והרמות
שווייץ היא ארץ הבנויה הרים וגבעות. יותר ממחצית שטחה גבוה מ-1,000 מ'. אפשר להבחין בארבעה אזורים הנמשכים מדרום-מערב לצפון-מזרח: הרי היורה, השפלה השווייצרית, הרי ה"פרה-אלפ" (האלפים הנמוכים) השווייצריים והאלפים.
הרי היורה
הרי היורה נמשכים לאורך של 200 ק"מ בצפון-מערב המדינה במקביל לקו הגבול עם צרפת ומעבר לו בתחום צרפת עצמה. רוחב שרשרת ההרים בשווייץ הוא בממוצע 20 ק"מ והם מורכבים מרכסי קימוט מקבילים בגובה ממוצע של 1,000 מ', כששיא גובהם 1,400 עד 1,600 מ'. אזור היורה התופס כ-10% משטח שווייץ, מאוכלס כמעט כולו בדוברי צרפתית, ודרגת ההתפתחותו הכלכלית נמוכה.
השפלה השווייצרית
השפלה השווייצרית, המכונה גם ארץ הביניים, היא האזור המיושב ביותר ומרכז התרבות והכלכלה של שווייץ. היא מהווה אזור מעבר בין היורה ובין האלפים, המשתרע לאורך של כ-300 ק"מ ורוחבו בין 30 ל-70 ק"מ. מבחינת המבנה הגאולוגי זהו שקע בין אזורי הקימוט - היורה והאלפים, ועיקרו רמות בגובה של 400 עד 700 מ', בעלות טופוגרפיה גבעית, ומעליהן מתנשאים רכסים או הרים בודדים לגובה של 1,000 עד 1,200 מ'.
ארץ הביניים משופעת בימות, במיוחד באזורי המגע שלמרגלות רכסי היורה והאלפים. שתי הימות הגדולות נמצאות בתחומיה של ארץ הביניים: ימת קונסטנץ שבצפון (בה עובר גבול שווייץ עם גרמניה ואוסטריה), וימת ז'נבה שבדרום (שבה עובר הגבול עם צרפת).
ככלל, אזור זה גבעתי ברובו ולא מישור מוחלט. המישורים היחידים בשווייץ נמצאים באזור זה, לחופי הימות ולאורך הנהרות הראשיים, יובלי הריין. בשל התנאים הטופוגרפיים הנוחים, אפשרויות התחבורה ותנאי האקלים, זהו האזור המפותח והמשגשג ביותר בשווייץ, ובו מרוכזים מפעלי התעשייה ורוב הערים הגדולות.
ערים חשובות בשפלה השווייצרית מדרום לצפון הן ז'נבה, לוזאן, פריבור, ברן, נשאטל, לוצרן, בזל וציריך.
הרי האלפים
ההרים מבותרים ביותר על ידי עמקים קרחוניים, אשר קרקעיותיהם חתורות בהרים לעומק מאות מטרים. לאורך העמקים עוברות דרכי התחבורה. הקשר בין עמק לעמק נעשה במעברים הרריים טבעיים או במנהרות. החשוב והנודע שבדרכי התחבורה הוא זה העובר לאורך עמקי הנהרות רון וריין והחיבור ביניהם - מעבר סנקט גוטהרד. נתיב זה מפריד גם בין אזור האלפים הדרומי, הרחב, שבו מתנשאות הפסגות הגבוהות ביותר, לבין האזור הצפוני הצר, ששיאו בפסגת ה-יונגפראו, 4,166 מ'.
ימות
שווייץ היא אחת ממדינות אירופה העשירות ביותר בימות: יש בה קרוב ל-1550 ימות קטנות וגדולות, כמעט כולן מפורסמות בגלל היופי המיוחד של נופן. הגדולות והמפורסמות ביותר הן:
צמחייה
מרבית בתי הגידול של הצומח, ותצורותיו, מותנים כאן בגובה, המגיע בהרי האלפים עד 4 ק"מ. בשל המגוון הטופוגרפי והאקלימי יש בשווייץ צמחייה עשירה מאוד. מרבית המינים הם אירו-סיביריים, אך מצויים גם אלמנטים ארקטיים מצד אחד וים תיכוניים מצד שני. במרבית שטחה של שווייץ שולטים יערות של עצי שלכת, או של עצי מחט, והעיקריים שבהם מובאים להלן:
כמה דוגמאות לתצורות אלו:
אקלים
הריה של שווייץ מהווים נקודת התכנסות ומזיגה של סוגי האקלים המגוונים והשונים של אירופה. מערך כזה יוצר אקלים בעל אופי משל עצמו. במערב הוא מושפע מהאקלים האטלנטי הנתון לחילופי זרם הגולף. במזרח - מהאקלים פנים היבשת האירופאית. בדרום - מהאקלים הסובטרופי גשום, ובצפון - מהאקלים הציקלוני של מרכז אירופה.
מאחר שהגשמים מתגברים ביחס ישר לגובה פני הקרקע, דומה מפת המשקעים בין אזורים שמרחק קטן בלבד מפריד ביניהן. לדוגמה: הממוצע השנתי של המשקעים בסנקט גלן (בגובה 730 מ') מגיע ל-1,318 מ"מ, ואילו בגובה 2,730 מ' מגיע ממוצע המשקעים השנתי ל-2,904 מ"מ.
ביותר מ-3/4 משטחה של שווייץ עולה הממוצע השנתי של המשקעים על 1,000 מ"מ, שבחלקם יורדים בצורת שלג. בעיר הדרומית לוגאנו, שבה אקלים סובטרופי גשום, רק 5% מהמשקעים הם שלגים. בציריך - 11% שלגים. בגבהים שמעל כ- 3,580 מ' כל המשקעים הם שלגיים, והאזורים המצויים בגבהים אלה שזורים שדות שלג וקרחוני עד. קו השלג נע בין 3,070 מ' בהרי אלפים הצפוניים ל-3,600 מ' באלפים הדרומיים.
בהרים שבפנים הארץ מצויים כיסים יבשים יחסית ממשקעים. המפורסם שבהם הוא עמק הרון המוקף קבוצות הרים בעלי פסגות גבוהות. כמות המשקעים היא נמוכה גם במדרונות עצמם, אבל אף על פי כן מתפתחת הצמחייה כתוצאה מקרבת האזור לשדות שלג וקרחונים המתפשטים עמוק לתוך העמק. אוויר בעל לחות נמוכה כגון זה המצוי מעל ערים גבוהות כדווס וארוזה, מאפשר מעבר קרינת השמש בתחום אורכי גל רחב. (משום כך ידועות ערים אלו כמקומות מרפא).
הסינרמה
הסינרמה היה בניין ברחוב יגאל אלון 61 בשכונת ביצרון בתל אביב-יפו, שהיה אולם הקולנוע היחיד בישראל שהקרין סרטי קולנוע בשיטת הסינרמה ולאחר מכן היה לאולם למופעים ושידורי טלוויזיה. המבנה העגול היה ציון דרך בנוף התל אביבי. מראשית המאה ה-21 עמד ללא שימוש. באוגוסט 2016 נהרס לשם הקמת שלושה מגדלים בגובה של עד 46 קומות לתעסוקה, משרדים, מגורים, מסחר ושטחי ציבור.
הקמת המבנה
הקמת הבניין החלה בשנת 1960 וייעודו המקורי היה משכן לקבוצת "זירהטרון", קואופרטיב שהפעיל קרקס שפעל עד אותה העת באוהל ברמת גן, על דרך ז'בוטינסקי. בבואם לתכנן את משכנם החדש בשולי תל אביב, ביקשו ראשי הזירהטרון להקים מבנה שצורתו דומה לאוהל ברמת גן. בשל בעיית תקציב הופסקה העבודה בשלב השלד, לפני השלמת הכיפה, למשך מספר שנים.
בתקופה בה נחנך האולם פג קסמה של שיטת הסינרמה, שהייתה נפוצה בשנות ה-50 של המאה ה-20. בעלי הקולנוע התקשו למצוא סרטים מתאימים לשיטה זו ורוב הסרטים שהוקרנו באולם לא היו סרטי סינרמה. הקולנוע נסגר בשנת 1976, ובעלי הבניין החלו במשא ומתן עם עיריית תל אביב, להפוך את המקום לתחנת מכבי אש עירונית. תוכנית זאת לא יצאה לפועל, והבניין נותר ללא שימוש כעשור, למעט סניף של בנק הפועלים שפעל בחזית הדרומית (שאמורה הייתה להיות קומת הקרקע של מגדל משרדים שמעולם לא נבנה).
שנות השיא כאולם הופעות
באוגוסט 1987 התקבל אישור לבנות את בניין המשרדים מעל סניף בנק הפועלים, בצידו הדרומי של המתחם, אך הוא לא נבנה.
בקיץ 1989 הוסב המועדון לאולם תיאטרון ואולם למופעים, על ידי התקנת 2,250 מושבים מרופדים קבועים (הוא היה האולם השלישי בגודלו בישראל לאחר "בנייני האומה" ו"היכל התרבות"). המופע הראשון שעלה באולם היה הפקה של המחזמר קזבלן.
בנובמבר 1989, אדם בשם פרדי יעקב רכש את חוזה החכירה של המבנה מ"קבוצת אייזנברג", תמורת 2 מיליון דולר, ואת חוזה השכירות וההפעלה שלו מקבוצת המשקיעים. שאת חלק מהכסף שילם במזומן. לאחר שלא שילם את יתרת הכסף, הסכם המכירה בוטל (בהמשך הואשם גם בסחר בסמים). אחר כך, מפעילי המקום לא הצליחו לעמוד בתשלומי השכירות, למרות שפעל בהצלחה, ההוצאות השוטפות היו גבוהות. במהלך שנות ה-90 התחלפו מספר פעמים היזמים שהיו שותפים בהפעלת האולם, והוא פעל לסירוגין עד תחילת שנות ה-2000.
בשנת 1993, עם תחילת השידורים המסחריים בערוץ 2, חתמה הזכיינית "שידורי קשת" על חוזה להקמת אולפני טלוויזיה במבנה. במרתף הוקם אולפן בו צלמו תוכניות וסדרות שונות, והאולם המרכזי הותאם לשידורי טלוויזיה בשידור חי. במסגרת החוזה קיבלה "שידורי קשת" את הזכות להשתמש במבנה 120 יום בשנה.
הריסת המבנה ופיתוח המתחם
בסוף שנות ה-90 החלה עיריית תל אביב בפיתוח האזור שלאורך רחוב יגאל אלון, בו רוב הקרקעות בבעלותה, ושהיה מיועד במקור לתעשייה קלה. בשנת 1997 נמכר המגרש הגובל מצפון בסינרמה, ועליו נבנה בין השנים 1999–2001 מגדל טויוטה המתנשא לגובה של כ-94 מטר. ארווין איזנברג, בנו של שאול איזנברג, ירש את הבעלות על החברה שהחזיקה בחוזה החכירה והוא ביקש להרוס את המבנה ולבנות במקום פרויקט ענק בעלות של 350 מיליון דולר. אך עיריית תל אביב הודיעה לו שלא תחדש את חוזה החכירה, שהיה צפוי לפוג בשנת 2008 לאחר 49 שנים, כך שהמבנה והקרקע יחזרו לבעלותה.
בדצמבר 2001 אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה את שינוי תוכנית בניין העיר של האזור ואיפשרה בנייה לגובה. בתוכנית אושרו מבנים של עד 50 קומות על רחוב יגאל אלון. באוגוסט 2004 אישרה להפקדה, הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב תוכנית למתחם הסינרמה וסביבתו, שעיקרה בנייה לתעסוקה ושטחי ציבור בשטח כולל של 96 אלף מ"ר.
בדצמבר 2010 אושרה ועדת המשנה לנושאים תכנוניים עקרוניים של המועצה הארצית לתכנון ובנייה תוכנית להריסת המבנה ובניית כ-88.5 אלף מ"ר, בשלושה מגדלים בגובה עד 40 קומות המיועדים למסחר ולתעסוקה. התוכנית המאושרת מאפשרת המרת חלק מהשטחים לשימוש מגורים, בהיקף של עד 260 דירות.
באוגוסט 2016 נהרס המבנה לשם הקמתם של שלושה מגדלי משרדים במקום, ובשלב ראשון הפך המגרש למגרש חניה.
באוגוסט 2021 הודיעה העירייה כי היא מקדמת תוכנית חדשה למתחם. התוכנית תאפשר בנייה של ארבעה מגדלים בני 46 קומות, בעיקר למגורים, כך שבסך הכל תתאפשר בנייה של 495 יחידות דיור. 97 יחידות דיור שיישארו בבעלות העירייה במתווה של שכירות מפוקחת, ושאותו תפעיל העירייה לצמיתות. בנוסף 30 יחידות דיור ינוהלו כדיור בר השגה.
מופעים ואירועים שנערכו בסינרמה
במשך השנים שימש האולם לשורה של מופעים ואירועים שונים, בין השאר:
אל פובלנואו
אל פובלנואו (בקטלאנית: El Poblenou, נהגה [əl ˌpɔbːləˈnɔw]; פירוש: "הכפר החדש") היא שכונה נרחבת במחוז סאנט מארטי בברצלונה, הגובלת בים התיכון בדרום, בסאנט אדריה דל בסוס במזרח, בפארק המצודה שבמחוז סיוטט וליה ממערב, ומחוז סאנט אנדראו מצפון. בעבר השכונה הייתה עיירה מופרדת לחלוטין מברצלונה.
היסטוריה
במהלך המהפכה התעשייתית של המאה ה-19, פובלנו הייתה המוקד של התעשייה הקטלונית והאיברית, מה שהקנה לה את הכינוי "מנצ'סטר הקטלונית". מסביב לאשכול המפעלים הנרחב ניצבו בעיקר אזורי מגורים של מעמד הפועלים. עם חלוף הבאז התעשייתי, נקלעה השכונה למצב של נטישה ולאחר תקופה של הזנחה עברה השכונה מהפך דרמטי. המשחקים האולימפיים ב-1992 היו הטריגר העיקרי לשינוי המסיבי הזה של אל פובלנואו. רבים מהאזורים שפותחו - כולל וילה אולימפיקה, אזור דיאגונל מאר ואזור הפורום - מהווים כ"שכונות" בפני עצמן. אבינגודה דיאגונל משלים את התוכנית המקורית, הלא גמורה, ומשתרע כעת מפלאסה דה לס גלוריס ועד לים. תוכנית @22 הנרחבת להסבת אל פובלנואו לרובע הטכנולוגי והחדשנות של העיר, כמו גם הגדלת שטחי הפנאי והמגורים.
לצד האזורים החדשים והיוקרתיים של וילה אולימפיקה ודיאגונל מאר, אמנים ואנשי מקצוע צעירים רבים הסבו את המפעלים והמחסנים לשעבר ללופטים, גלריות וחנויות. גם בתי ספר וסטודיו לאמנות ועיצוב נפתחו.
חלק ממבני המפעלים הישנים מוכרזים כיום כאנדרטאות היסטוריות ונמצאים תחת הגנה ושימור. דוגמה לכך היא המפעל Hispania SA, שנבנה על ידי הסוחר הקובני-גרמני אמיליו היידריך, והאדריכל ג'וזף גרנר ב-1923, דוגמה נוספת היא המפעל לכימיקלים "Valls, Teixidor i Jordana".
רחוב רמבלה דל פובלנו (Rambla del Poblenou) המוצל, המשתרע מאבינגודה דיאגונל ועד לחוף הים, הוא הרחוב המסחרי הראשי.
כריסטינה אגילרה
כריסטינה מריה אגילרה (באנגלית: Christina María Aguilera; נולדה ב-18 בדצמבר 1980) היא זמרת ושחקנית אמריקאית. עבודתה זיכתה אותה בפרסים רבים, בהם חמישה פרסי גראמי, פרס גראמי הלטיני אחד, פרסי המוזיקה של אם טי וי, מועמדת לפרס גלובוס הזהב וכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד על תרומתה הרבה למוזיקה.
אגילרה התחילה את קריירת השירה שלה בגיל 11 כשהופיעה בתוכנית הילדים הפופולרית של דיסני בשנות ה-90 "מועדון מיקי מאוס", אך הפריצה הגדולה שלה התרחשה בגיל 17, כאשר שלושה סינגלים מאלבום הבכורה שלה Christina Aguilera, הגיעו למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי.
מגזין הרולינג סטון דירג אותה במספר 58 ברשימת "100 הזמרים הגדולים של כל הזמנים", והיא הפכה לצעירה מבין הזמרים המופיעים ברשימה, שירה "Beautiful", דורג על ידי ערוץ VH1 במקום ה-18 ברשימת השירים הטובים ביותר של העשור, ואילו בילבורד דירג אותה כאמן המצליח ביותר של העשור הראשון של המאה ה-21, מגזין פורבס דירג את אגילרה כאישה המשפיעה ביותר לשנת 2007, בשנת 2013 טיים מגזין דירג את אגילרה כאחת מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם, בשנת 2016 מגזין גלאמור דירג את אגילרה כאישה הכי סקסית בעולם. אגילרה היא אחת הזמרות עם המכירות הגבוהות ביותר בקטגוריית הפופ של המאה 21.
נעוריה ותחילת דרכה
אגילרה נולדה בסטטן איילנד ניו יורק שבארצות הברית למשפחה נוצרית-קתולית. אביה יליד-אקוודור. מכיוון שאביה שירת בצבא האמריקאי, הרבתה המשפחה לעבור ממקום למקום. בילדותה גרה אגילרה ביפן, פלורידה, טקסס וניו ג'רזי, ולבסוף השתקעו בווקספורד, פרוור של פיטסבורג. הקריירה של האב ואופיו האלים גרמו למשבר בנישואים של הוריה של אגילרה, שהתגרשו בהיותה בת שש. לדברי כריסטינה ואמה, אביה היה בעל אופי דומיננטי, והתעלל במשפחה פיזית ורגשית. בשלב מאוחר יותר בקריירה שלה, הקליטה אגילרה שני שירים שמתארים את ילדותה והיחסים עם אביה: "I'm OK" באלבום Stripped, ו-"Oh Mother" באלבום: Back to Basics. אף שאביה כתב לה, סירבה אגילרה ליצור איתו קשר. לאגילרה שני אחים ואחות מנישואיה הראשונים של אמה, ואח מנישואיה השניים של אמה.
ב-15 במרץ 1990, השתתפה בתוכנית הכישרונות האמריקאית: "חיפושי כוכב" בה היא שרה שיר של את'ה ג'יימס הנקרא: "A Sunday Kind of Love", וזכתה במקום השני. בהמשך הוזמנה לתוכנית: "להתעורר עם לארי ריצ'רט" והופיעה עם אותו שיר שוב.
יחסי טאיוואן–צ'ילה
יחסי צ'ילה–טאיוואן הם היחסים ההיסטוריים והנוכחיים בין רפובליקת צ'ילה לרפובליקה הסינית.
כריסטינה אגילרה
נעוריה ותחילת דרכה
בשנת 1993, אגילרה ניגשה שנית לאודישנים לתוכנית: "מועדון מיקי מאוס" והפעם התקבלה. בגיל 11 אגילרה השתתפה בתוכנית הילדים האמריקאית "מועדון מיקי מאוס" שבערוץ דיסני, בה השתתפו גם אומנים שפרצו יחד איתה מאוחר יותר כמו: בריטני ספירס, ג'סטין טימברלייק וראיין גוסלינג.
בגיל 14 הקליטה אגילרה את השיר הראשון שלה; "All I Wanna Do", שהפך ללהיט יחד עם הזמר היפני קיזו נאקאנישי. בשנת 1997, היא ייצגה את אמריקה בפסטיבל הבינלאומי: "Golden Stag" עם שני שירים שבוצעו במקור על ידי: שריל קרואו ודיאנה רוס. אגילרה גם השתתפה בלהקת: הפוסיקט דולז אך פרשה והתעסקה בקריירה אישית ועצמאית וקידום דיסק הבכורה שלה.
1998–2001: אלבום בכורה: Christina Aguilera
בשנת 1998 שרה את שיר הנושא של הסרט: "מולאן"; "Reflection". השיר היה מועמד ל"פרס גלובוס הזהב". בזכות השיר הזה, אגילרה הוחתמה על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA.
יחסי טאיוואן–צ'ילה
צ'ילה מחזיקה בטאיוואן נציגות תרבות בטאיפיי ואילו טייוואן מחזיקה בצ'ילה נציגות תרבות בסנטיאגו דה צ'ילה.
כריסטינה אגילרה
1998–2001: אלבום בכורה: Christina Aguilera
ב-22 ביוני 1999, יצא הסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה שלה, שנקרא: "Genie in a Bottle". הסינגל זכה להצלחה רבה ברחבי העולם והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד האמריקאי ובמצעד הבריטי. עם השיר אף הופיעה בסדרה בברלי הילס 90210. בשנת 2000 זכתה בפרס גראמי, בתואר "תגלית השנה".
יחסי טאיוואן–צ'ילה
היסטוריה
הילידים בצ'ילה עשויים למצוא חלקים משותפים תרבותיים עם האבוריג'ינים הטייוואנים על מורשתם האוסטרונזית.
כריסטינה אגילרה
1998–2001: אלבום בכורה: Christina Aguilera
ב-14 באוגוסט, יצא לאור אלבום הבכורה שלה ששמו: Christina Aguilera. הוא הגיע למקום הראשון במצעד המכירות האמריקאי ובעשרות מדינות בעולם עם מכירות של יותר משמונה מיליון עותקים בארצות הברית ו-12 מיליון עותקים נוספים בעולם.
יחסי טאיוואן–צ'ילה
היסטוריה
בשנת 1915 כוננה צ'ילה את היחסים עם הרפובליקה הסינית. לאחר מלחמת האזרחים בסין שמרה צ'ילה על היחסים עם ה-ROC כנציגה הלגיטימית של הרפובליקה הסינית עד נובמבר 1970, אז הכירה ממשלת סלבדור אלנדה בסין הקומוניסטית.
כריסטינה אגילרה
1998–2001: אלבום בכורה: Christina Aguilera
ב-28 בנובמבר, יצא הסינגל השני ששמו: "What a Girl Wants". הסינגל הגיע אל המקום הראשון במצעד הבילבורד.
יחסי טאיוואן–צ'ילה
היסטוריה
במרץ 1975, במהלך הדיקטטורה הצבאית של הגנרל אוגוסטו פינושה, צ'ילה וטאיוואן כוננו מחדש את היחסים באופן לא רשמי, בסנטיאגו דה צ'ילה הוקמה קונסוליה של טאיוואן בצ'ילה, בעוד טייפה הקימה את משרד הנציגות והתרבות של צ'ילה בטאיוואן. באותה תקופה הגיעו אלפי טאיוואנים לצ'ילה כמהגרים לעבודה.
כריסטינה אגילרה
1998–2001: אלבום בכורה: Christina Aguilera
ב-22 ביוני 2000, יצא הסינגל השלישי: "I Turn to You", הסינגל להגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד.
יחסי טאיוואן–צ'ילה
יחסים כלכליים
צ'ילה וטאיוואן הרחיבו את יחסי הסחר, אמנם לא באופן דרמטי, אך הם חזקים מאוד ופורחים.
כריסטינה אגילרה
1998–2001: אלבום בכורה: Christina Aguilera
ב-12 בספטמבר, יצא אלבום בספרדית שנקרא: Mi Reflejo, וכלל את להיטי אלבום הבכורה שלה בגרסה ספרדית יחד עם שירים חדשים. האלבום הגיע למקום ה-27 במצעד המכירות האמריקאי ולמקום הראשון במצעד האלבומים הלטיני, ובשנת 2001 זיכה אותה בפרס גראמי השני שלה בקטגוריית: "אמנית הפופ הווקאלי הטובה ביותר".
ב-26 בספטמבר, יצא הסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום ששמו: "(Come on Over Baby (All I Want Is You", הסינגל הגיע המקום הראשון במצעד הבילבורד.
ב-24 באוקטובר, יצא אלבום שירי חג המולד, שנקרא: My Kind of Christmas. האלבום הגיע למקום ה-28 במצעד המכירות האמריקאי.
ב-27 במרץ 2001, יצא הסינגל בחידוש ללהיט של הזמרת פטי לבל, לשיר: "Lady Marmalade" בשיתוף: פינק, ליל קים, מיסי אליוט, ומאיה. הגרסה החדשה הייתה השיר המוביל בפסקול הסרט "מולין רוז'", והגיעה אל המקום הראשון במצעד הבילבורד ובעוד 11 מדינות בעולם. הסינגל זיכה את כל הזמרות בפרס: "גראמי" על "שיתוף הפעולה הטוב ביותר לשיר פופ". באותו הטקס ב-2002, ביצעו בהופעה חיה את השיר על במת טקס וזכו לתשואות. מבצעת השיר המקורי, פטי לבל, הצטרפה אף היא לביצוע. השיר זכה גם ב"שיר השנה" בטקס פרסי ה-MTV ב-2001.
ב-21 באוגוסט, יצא אלבום לא רשמי שנקרא: "Just Be Free", אלבום זה הוקלט כשאגילרה הייתה בת 14–15. תחת חברת ההקלטות: "Warlock Records". ההקלטות האלה מעולם לא תוכננו להשתחרר בפומבי, אלא לשם כלי שימוש לפרוץ לתעשיית המוזיקה. לאחר חודש, השתתפה בשיר "".
2002–2003: Stripped
ב-29 באוקטובר 2002, יצא האלבום השני שנקרא: Stripped. ב-16 בספטמבר יצא לאור הסינגל הראשון מתוך האלבום: "Dirrty". הסינגל עצמו נכשל במצעד הסינגלים באמריקה, אולם ברחבי העולם הוא זכה להצלחה כאשר הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
ב-16 בנובמבר, יצא הסינגל השני מתוך האלבום: "Beautiful", שהצליח מאוד ברחבי העולם והגיע במצעדים רבים למקום ראשון וזכה לפרס גראמי לשנת 2004.
בהמשך יצאו הסינגלים: "Fighter" ,"Can't Hold Us Down", "The Voice Within".
ב-4 ביוני 2003, אגילרה וג'סטין טימברלייק יצאו לסיבוב הופעות יחד ששמו: "Justified & Stripped Tour". סיבוב ההופעות נחשב להצלחה גדולה באותו שנה. במקביל, היא הפכה לדוגמנית הבית של מעצבת האופנה: "ורסצ'ה".
2004–2005: שיתופי פעולה וקמפיינים
במהלך 2004 בזמן הבחירות לנשיאות ארצות הברית, אגילרה השתתפה בקמפיין שנקרא: "הצהר עצמך" ובו הסלוגן: "רק אתה יכול להשתיק את עצמך". הקמפיין היה למען הגברת מודעות ההצבעה. בתמונות שצולמו על ידי המעצב דייוויד לה-שאפל, נראתה אגילרה עם פה תפור ודמעה זולגת מעיניה, במטרה לסמל את המעמד של אדם לא מצביע. באותה עת, הקליטה עבור קמפיין חברת המכוניות: "מרצדס" סינגל בשם: "Hello".
לקראת סוף 2004, השתתפה בפסקול הסרט: "תפוס ת'כריש" והקליטה יחד עם מיסי אליוט, את השיר: "Car Wash", שהוא חידוש לשיר של רוס רויס דיסקו. בהמשך השתתפה בסינגל עם הראפר נלי בשיר: "Tilt Ya Head Back". אחרי הפסקה יחסית ארוכה, אגילרה הוציאה את ה-DVD של סיבוב הופעות הראשון שלה; "Stripped Live in the UK" בנובמבר 2004. בסוף דצמבר, היא השיקה בושם בשם: "Xpose".
בתחילת שנת 2005, אגילרה שיתפה פעולה יחד עם הרבי האנקוק בשיר: "A Song for You", שנכלל באלבומו: "Possibilities". באותה השנה שיתפה פעולה עם: אנדריאה בוצ'לי בשיר: "Somos Novios".
באותה השנה הופיעה באירוע הצדקה להגברת המודעות בתופעת הרעב בדרום אפריקה בשם: "איחוד הכוכבים", עם השיר: "When You Wish upon a Star" יחד עם: דיאנה רוס ולהקת: ווסטלייף.
2006–2007: Back to Basics
ב-15 באוגוסט 2006, השיקה אגילרה את אלבומה השלישי והכפול, Back to Basics. הסינגל הראשון מהאלבום הוא: "Ain't No Other Man". הסינגל זכה להצלחה כאשר הגיע אל המקום השישי במצעד הבילבורד האמריקאי, ואל המקום השני בבריטניה.
ב-12 בספטמבר, יצא הסינגל השני: "Hurt", הסינגל הפך ללהיט גדול. בתחילת נובמבר, נערך טקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה, שבו אגילרה זכתה בפרס: "זמרת הפופ של השנה".
באותו חודש קיבלה בובת שעווה בדמותה במוזיאון: "מאדאם טוסו".
ב-7 בנובמבר, יצא לאור סינגל לזמר: פאף דאדי בשם: "Tell Me" בשיתוף: לאגילרה, אגילרה קיבלה ביקורות טובות על הווקאליות שלה.
ב-20 בפברואר 2007, יצא הסינגל השלישי: "Candyman", הסינגל נכנס בבכורה למקום ה-99 במצעד ההוט 100 בבילבורד שבארצות הברית, כשהוא מבוסס על מכירות הורדות חוקיות ברשת האינטרנט, כפי שחברת התקליטים רצתה ולא שלחה אותו לתחנות הרדיו.
בחודש אוקטובר, השיקה אגילרה בושם שני לנשים, שנושא את שמה. לצד פרסומת טלוויזיה פרובוקטיבית בה היא מצולמת בעירום. נכון ל-2016 הבשמים עדיין מבוססים כבשמים הנמכרים והטובים ביותר.
2008–2009: Keeps Gettin' Better: A Decade of Hits
אגילרה כיכבה בסרט קולנוע הדוקומנטרי: "Shine a Light" של הרכב הרוק: הרולינג סטונז. הסרט יציג הופעה בלעדית שלה יחד עם ההרכב. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה ב-4 באפריל 2008.
ב-7 בספטמבר 2008, הופיעה אגילרה בטקס ה-VMA. באותו הטקס שרה גרסה חדשה לשיר אשר איתו פרצה: "Genie In a Bottle" ובנוסף שרה את השיר: "Keeps Gettin' Better", שהוא הסינגל החדש מתוך אלבום הלהיטים שלה.
ב-7 בנובמבר, יצא אלבום להיטים: Keeps Gettin' Better: A Decade of Hits. ובו מיטב להיטיה, שני שירים חדשים.
2010: Burlesque
אגילרה כיכבה בתפקיד הראשי לצד שר בסרט "בורלסק". אגילרה משחקת את אלי רוז, נערה מעיירה קטנה באיווה. לאחר שמנהל עבודתה לא משלם לה משכורת כמה חודשים אלי מחליטה לעזוב ללוס אנג'לס ששם בהתחלה היא לא מצליחה למצוא עבודה. לאחר זמן מה היא מגיעה למועדון בורלסק, בו מופיעות זמרות ורקדניות עם פלייבק. אלי מתחננת בפני מנהלת המועדון, טס שר, שתקבל אותה למועדון. בהתחלה טס מסרבת, אך כשצצות בעיות עם זמרת המועדון, ניקי (קריסטן בל), היא מחליפה אותה באליס. ניקי מחליטה להתנקם באליס ובאמצע ההופעה היא מנתקת את החשמל. אך אליס מתחילה לשיר ללא פלייבק והיא מצליחה להפתיע את הקהל. ובעקבות כך טס מחליטה להקים מופע עם אליס. בהמשך המועדון נקלע לקשיים כלכליים ואליס עוזרת לטס להתגבר עליהם.
אגילרה שרה את כל פסקול הסרט יחד עם שני שירים ששר שרה.
בשבוע הראשון לצאתו הסרט הכניס כ-17.6 מיליון דולר, מה שדירג אותו כסרט הרביעי המכניס ביותר. נכון להיום ההכנסות מהסרט ומהמוזיקה עומדים על כ-209 מיליון דולר.
השיר "Bound to You", של אגילרה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשיר הנושא הטוב ביותר.
2010–2011: Bionic
ב-8 ביוני 2010 יצא האלבום "Bionic". הסינגל הראשון מהאלבום ששמו "Not Myself Tonight" השיר הוא בסגנון פופ אלקטרוני. מילות השיר מדברות על שחרור עצמי וחופש הביטוי. השיר יצא לאור לתחנות הרדיו ב-30 במרץ ולהורדה דיגיטלית ב-14 באפריל 2010. השיר קיבל ביקורות מעורבות אך בעיקר טובות ממבקרים ששיבחו את היכולות הווקליות של אגילרה. השיר זכה להצלחה יחסית במצעדים כאשר הגיע ל-40 הראשונים במדינות כמו: אוסטרליה, ניו זילנד, שוודיה וארצות הברית ול-20 הראשונים בקנדה, יוון, סלובקיה, הולנד ובריטניה. השיר לווה בקליפ נועז שהכיל מוטיבים של BDSM. בקליפ נראית אגילרה מתנשקת גם עם גבר וגם עם אישה ולבושה בבגדים פרובוקטיביים. הקליפ היה מחווה לקליפ של מדונה "Express Yourself". הקליפ זכה לביקורות מעורבות ממבקרים שחשבו שהוא לא מקורי מספיק.
הסינגל השני מתוך האלבום יצא ב-18 במאי: "You Lost Me". השיר הצליח מסחרית ברחבי העולם והגיע למקום 20 במצעד בילבורד הוט 100.
בחודש ספטמבר יצא הבושם החדש של אגילרה בשם: "Royal Desire". ב-19 בנובמבר יצא לאור הפסקול הרשמי של הסרט: "ברולסק" בשיתוף הזמרת שר. האלבום נכנס ישירות למקום הראשון במכירות ב-iTunes.
ב-21 ביוני 2011, יצא סינגל של להקת "מארון 5" בשיתוף אגילרה בשיר: "Moves Like Jagger". אשר הגיעה מיד לאחר צאתו למקום הראשון בבילבורד הוט 100, ושהה שם למשך ארבעה שבועות. הסינגל סומן כהצלחה אדירה אצל אגילרה, מכיוון שזהו הסינגל הראשון שכובש את המקום הראשון בבילבורד מאז "ליידי מרמלד" בשנת 2001.
אגילרה הצטרפה למארון 5 על בימת טקס ה-AMA באותה שנה, והצליחה לצבור ביקורות מעורבות על משקלה והופעתה באותה שנה - כאשר הופעה הזו והקודמת לה (מופע המחווה למייקל ג'קסון) סימנו את תחילתה של התעסקות עיתונאית בלתי פוסקת במשקלה של אגילרה.
בשנת 2011 הצטרפה אגילרה לתוכנית "The Voice" בתור שופטת. התוכנית עלתה לשידור ב-26 באפריל, התוכנית זכתה להצלחה רבה כשהיא עוברת את נתוני הרייטינג של "אמריקן איידול", "X פקטור" ו-"Glee" ששודרו באותו ערב עם הפרימיירה של "The Voice".
2012–2015:Lotus ו-The Voice
בדצמבר 2011 החלו שמועות על שיתוף פעולה בין אגילרה והמפיק השוודי מקס מרטין, ותחנות רדיו אמריקאיות פרסמו שסינגל חדש אגילרה בשם "Love Your Body" עתיד להשתחרר בפברואר 2012 והוא הוגדר כ"להיט מועדנים וחביב רדיו". עם עלייתה של העונה הרביעית של "The Voice" שחרור הסינגל (שלא אושר רשמית מההתחלה) נדחה עד לסוף אוגוסט 2012, כאשר הדמו לשיר "Your Body", דלף. ב-17 בספטמבר 2012, יצא לאור הסינגל הראשון "Your Body", שיר המקדם סטוצים ואהבה חד פעמית, מתוך האלבום "Lotus", הקליפ הפרובוקטיבי לשיר בו נראית אגילרה הורגת גברים עורר רעש רב.
האלבום "Lotus" יצא לאור בנובמבר באותה השנה, והוא נחל כישלון. הוא מכר כ-70 אלף עותקים בשבוע הראשון, והתמקם במקום השביעי במצעד הבילבורד 200. ב-4 בדצמבר, יצא הסינגל השני והאחרון מתוך האלבום: "Just a Fool", בשיתוף עם בלייק שלטון. רצועה זו זכתה לאהבה רבה מצד המעריצים, מאזינים ומבקרים שסימנו אותה כבלדת חורף מרגשת וכובשת, אך לסינגל לא צולם קליפ ולא היה קידום כלל.
בינואר 2013 שיתפה אגילרה פעולה עם הראפר פיטבול בשיר "Feel This Moment", שזכה להצלחה - מקום שמיני בבילבורד ומכירה של כ-3 מיליון עותקים בארצות הברית. ביולי 2013 אגילרה הוציאה לאור קליפ נוסף מהאלבום - "Let There Be Love" עם הקדשה למעריצים, ומאוחר יותר, בספטמבר באותה השנה, השתחרר שיר מיוחד מהפסקול לסרט ההמשך של משחקי הרעב "We Remain" בביצועה של אגילרה. במקביל הודיעה אגילרה על כך שלא תשתתף בעונה הנוכחית כמנטורית בתוכנית "The Voice" עקב לוח זמנים צפוף של הופעות (כאשר סיבוב ההופעות לכבוד אלבומה החדש בוטל). בשנת 2013, חזרה אגילרה כרגיל להשתתף בתוכנית בעונה החמישית ועוררה רעש תקשורתי חיובי סביבה בעקבות ירידתה במשקל וכאשר אימצה מראה טבעי ונקי יותר.
2016–הווה: Liberation
בפברואר- מאי 2016 אגילרה שפטה בעונה ה-10 של "The Voice" לאחר 2 עונות הפסקה שלקחה לאחר לידת ביתה.
אגילרה הופיעה בפסטיבל במרוקו אשר הכניס אותה לספר שיאי הגינס לאחר שהופיעה מול הכי הרבה קהל אי פעם, כ-250,000 איש. ביוני אגילרה הוציאה את השיר "Change", שהקליטה לכבוד נפגעי הטבח באורלנדו, וכל הכנסותיו יתרמו לנפגעים. ב-11 באוגוסט הוציאה את השיר "Telepathy", ביחד עם המפיק מוזיקלי נייל רוג'רס, כאחד מהפסקולים לתוכנית הנטפליקס הפופולרית, "The Get Down".
חברת ההפקות של אגילרה וארוסה, מאט רוטלר, MX Productions, מפיקים תוכנית שעלתה לרשת ספייק, האמריקאית ב-1 בספטמבר 2016 ,הנקראת "Tracks", המנחה של התוכנית זה באו וואו. התוכנית היא שעשועון מוזיקלי, בה 2 אנשים יתחרו זה בזה בזיהוי שירים מפורסמים רק על ידי כלי נגינה מסוים אחד או קולות רקע, כל תשובה נכונה מעניקה לך 10,000 דולר וכל שגיאה תוריד כפול. בכל פרק באים זמרים מפורסמים לשיר שיר. אגילרה הופיעה בשני הפרקים הראשונים והיא המפיקה הראשית יחד עם ארוסה.
ב-2018, הוציאה ראשית את "Accelerate". בהמשך הוציאה את "Fall in Line", ביחד עם הזמרת דמי לובאטו. השיר יצא כסינגל השני מתוך האלבום Liberation, שיצא בהמשך. מהאלבום יצא הסינגל השיווקי "Twice".
למען הקהילה
בעקבות הקריירה המוזיקלית שלה, אגילרה מעורבת במגוון ארגוני צדקה. היא כתבה מכתב מהארגון הבינלאומי לצער בעלי חיים לממשלת קוריאה הדרומית בבקשה שהמדינה תפסיק את הרג הכלבים במדינתם למטרת ייצור מזון.
אגילרה תורמת בעיירת הילדות שלה פיטסבורג, והיא נחשבת תורמת חוקית לאגודת הנשים המוכות בעיירה. על פי נתונים שמפרסם האתר הרשמי שלה, היא תורמת סכום העומד על $600,000 לארגון. היא מבקרת בו לעיתים, ורצונה לפתוח אחד נוסף בעתיד. בין השאר אגילרה מכרה במכירות פומביות חליפות וחפצים מתקופות שונות בקריירה שלה ואת כל ההכנסות מהמכירות היא תרמה לעיירת פיטסבורג. היא גם תומכת בארגון הבינלאומי למניעת תופעת האלימות והצטרפה לקמפיין גדול שהתמקד בעיקר באלימות נגד נשים.
בנוסף, אגילרה תורמת גם לארגון למאבק בנגיף האיידס, שבמסגרת הקמפיין שלו היא השתתפה בפרויקט האיידס שהתקיים בלוס אנג'לס בו אמנים רבים השתתפו והקליטו יחד שיר שנקרא שהופק על ידי בונו, סולן ההרכב U2. כמו כן אגילרה השתתפה בפרויקט נפרד יחד עם חברת הנעליים אלדו, וקיבלה את הכותרת שהופיעה על שרשראות, פוסטרי ענק, ופליירים בכל מקום. לאחר הקמפיין הזה, אלטון ג'ון אף הזמין את אגילרה למסיבת אירוע צדקה שהקים למען מניעת ההידבקות באיידס שכל הכנסותיה נתרמו לארגון.
בנובמבר 2005, כל מתנות החתונה שלה נתרמו לארגוני צדקה שונים סביב העולם כולו שתומכים בנפגעי הוריקן קתרינה שהיה באמריקה באותה שנה. במרץ 2007, אגילרה לקחה חלק באלבום הצדקה בשם "Instant Karma: The Campaign to Save Darfur", בו אמנים מבצעים משיריו של ג'ון לנון למען הגברת המודעות לרצח העם בדרפור. במטרה לגייס כספים לקורבנות רעידת האדמה בהאיטי השתתפה אגילרה יחד עם אומנים ידועים אחרים במופע הצדקה הטלוויזיוני Hope for Haiti שנערך בינואר 2010, תרמה מכונית למכירה פומבית, ואף באה לבקר באי.
ביוני 2016 אגילרה הוציאה את השיר "Change", שהקליטה לכבוד נפגעי הטבח באורלנדו, וכל הכנסותיו יתרמו לנפגעים.
אמנותיות
אגילרה ציינה כי ההשפעות העיקריות שלה הם האמנים משנות ה-30 והחמישים של המאה ה-20 כגון אטה ג'יימס, אוטיס רדינג ואלה פיצג'רלד וזה ניכר באופן מוחלט באלבומה Back To Basics.
ווקאליות
אגילרה היא זמרת קונטרה אלט, ויש לה מנעד קולי של 4.3 אוקטבות וחצי טון מ-דו מז'ור, A2-G#5-Eb7. היכולות הווקאליות שלה זכו לשבחים אגילרה מכונה כ"הקול של דורינו", מגזין הרולינג סטון דירג אותה במספר 58 ברשימת "100 הזמרים הגדולים של כל הזמנים", והיא הפכה לצעירה מבין הזמרים המופיעים ברשימה, ואילו בילבורד דירג אותה כאמן מצליח ביותר של העשור הראשון של המאה ה-21.
חיים אישיים
אגילרה החלה לצאת בסוף שנת 2002 עם ג'ורדן בראטמן. השניים התחתנו בנובמבר 2005. ב-11 בינואר 2008, ילדה אגילרה את בנם הראשון, מקס לירון. באוקטובר 2010 בראטמן ואגילרה הודיעו על גירושין.
ב-14 בפברואר 2014, הודיעה אגילרה על אירוסיה למת'יו ראטלר, הם בזוגיות מאז 2010 כשנפגשו על סט סרטה "בורלסק". שבוע לאחר הודעת האירוסין הודיעה אגילרה שהיא בהיריון. ב-16 באוגוסט 2014, נולדה בתה השנייה, סאמר ריין.
במצעד הבילבורד
חמישה משיריה של אגילרה כבשו את ראש מצעד הפזמונים האמריקאי במצעד הרשמי בילבורד הוט 100, בתור אמנית סולו.
להיטי מקום ראשון:
אלבומי DVD
}}
ג'ורג' איברהים
ג'ורג' איברהים (בערבית: جورج ابراهيم; נולד ב-1945) הוא שחקן תיאטרון וטלוויזיה פלסטיני הידוע בעיקר כמי שגילם את דמותו של סמי בתוכנית הטלוויזיה "סמי וסוסו", בראשית ימי הטלוויזיה הישראלית. מנהל תיאטרון אל-קאסבה ברמאללה.
ביוגרפיה
נולד בשם ג'ורג' חבש ברמלה, שם הזהה לשמו של בן דודו, ג'ורג' חבש, לימים מנהיג החזית העממית לשחרור פלסטין. למשפחה ממוצא נוצרית אורתודוקסית. אביו היה סוחר מצליח שהתחנך בבית הספר שנלר של הכנסייה הלותרנית בירושלים. ג'ורג' שינה את שם משפחתו לשמו הפרטי של אביו, כשם במה, מכיוון שביקש שם בעל גוון אוניברסלי. במהלך מבצע דני ביולי 1948, נפצע אביו מאש מרגמות שירה צה"ל סמוך לבית המשפחה בשכונה הנוצרית בעיר העתיקה של רמלה. אביו נפגע בעיניו ואיבד 4 אצבעות כתוצאה מהפציעה והמשפחה ברחה לירדן והתגוררה באוהל במחנה פליטים ליד העיר עמאן. אחרי מספר שנים עברו לבית בעיר עצמה ושם גדל. איברהים למד בבית ספר לותרני והיה משתתף קבוע בהצגות בית הספר. שם פיתח את חיבתו למשחק ותיאטרון. כשהיה בן 15 החל לעבוד כשחקן בתסכיתים ברדיו הירדני. אך על מנת לרצות את הוריו, למד מנהל-עסקים בקולג' בירדן וכשסיים את לימודיו, ב-1965, בא לעבוד כמזכיר הבישוף בכנסיית הגואל הלותרנית בעיר העתיקה בירושלים.
קריירה
לאחר איחוד ירושלים במלחמת ששת הימים, למד עברית במהירות בעצמו, ונענה למודעת דרושים של קול ישראל בערבית לשחקנים דוברי ערבית לתסכיתים. בסוף 1968, עם פתיחתה של הטלוויזיה הישראלית, נבחר על ידי המפיקה אסתר סופר לגלם את דמותו של סמי בסדרה "סמי וסוסו", ששודרה בין השנים 1969–1974, מדי יום ראשון בין 18:30 ל-19:00 בערב. הסדרה זכתה להצלחה גם בקרב הקהל היהודי ואיברהים הפך לדמות מוכרת בציבור. הוא עבר לגור בדירה במערב ירושלים והשתלב בחיי הבוהמה בעיר. בעקבות הצלחת התוכנית פנו אליו מפיקים ישראלים ושילבו אותו בהפקות שונות. בתחילת 1971 השתתף לראשונה בהצגה בעברית, מחזה לילדים בשם "סמי, איפה ג'ודי ואודי? שכתב יגאל מוסינזון וביים והפיק שאול ביבר. ב-3 במרץ 1971 השתתף במופע התרמה בהיכל התרבות, ערב שירים בהנחיית אורי זוהר, בו השתתפו בין השאר גם אריק איינשטיין ויוסי בנאי. בסוף 1971 השתתף בהצגת הילדים "עלילות פופאיי המלח" יחד עם טליה שפירא ומרדכי ארנון. בחג פורים 1972 השתתף בממופע בהיכל הספורט יד אליהו. בשנים 1976-1977 השתתף בתוכנית הילדים "השטיח המעופף" בהנחיית לילית נגר.
במקביל להופעתיו בטלוויזיה הקים איברהים בתחילת שנות ה-70 את להקת התיאטרון המזרח-ירושלמית "אמנות הבמה", שכללה ברובה שחקנים חובבים. הלהקה העלתה מחזות מקוריים לצד עיבודים למחזות קלאסיים בערבית. איברהים ביקש לחשוף את הקהל הערבי לאמנות התיאטרון והלהקה הופיע עם הצגות ילדים בבתי ספר, בנוסף להצגות למבוגרים שעסקו בנושאים חברתיים. בקיץ 1984, היה שותף בארגון "הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות" של תיאטרון הקרון במזרח ירושלים. במסגרת הפסטיבל הוצגו הצגות תיאטרון בובות לילדים בערבית, בנוסף לעברית.
בשנת 1989, מונה למנהל האמנותי של תיאטרון אל-חכוואתי, והעלה את המחזה "מתים ללא קבורה" בשיתוף עם הבמאי מאזן גטאס.
בשנים 1995-1997 השתתף כמנהל תיאטרון אל-קאסבה, כבמאי ושחקן התיאטרון, בהפקה משותפת עם תיאטרון החאן של ההצגה "רומיאו ויוליה", בבימוי ערן בניאל והבמאי פואד עווד מנצרת. ההצגה הופיעה באירופה.
בשנת 2002 הפיק את הסרט "החתונה של רנה", קו-פרודוקציה פלסטינית-הולנדית. באותה שנה גילם את סנטה קלאוס בסרטו של אליה סולימאן, "התערבות אלוהית".
איברהים הקים בסתיו 2009 ליד תיאטרון אל-קאסבה ברמאללה, אקדמיה למשחק. הוא הצליח לגייס מימון לשם כך מעמותה גרמנית. את תוכנית הלימודים הוא הכין בשיתוף עם אקדמיה בגרמניה, והוא גם משמש כמנהל האקדמיה.
בשנת 2016 השתתף בהצגה "פלסטין, שנת אפס", שכתבה וביימה עינת ויצמן. ההצגה, שהוגדרה "קומדיה תיעודית", שוחקה בשפה הערבית עם כתוביות בעברית והוצגה בפסטיבל עכו. שרת התרבות והספורט מירי רגב, ביקשה לבחון את ההצגה לפני אישורה, בטענה שהיא מעבירה מסרים "החותרים תחת המדינה". רגב הורתה לנציג ממשרדה לצפות בחזרות. לבסוף אושרה ההצגה ואיברהים זכה בפרס "המבצע הטוב ביותר". בדצמבר 2018, בוטלה הופעה של ההצגה, שהייתה אמורה לעלות באולם מפעל הפיס בכפר כאבול, בהוראת מפעל הפיס.
חיים אישיים
איברהים נשוי ואב לשתי בנות.
ראס א-שטן
ראס א-שטן (או "ראס אל שטן", בערבית: رأس الشيطان, "הראש של שני החופים") הוא מפרץ הנמצא כ-50 ק"מ דרומית לטאבה, בחצי האי סיני שבמצרים. רצועת החוף ראס א-שטן נחשבת ליעד תיירותי בקרב ישראלים רבים, חרף אזהרות מסע רשמיות לשטח מצרי זה וכן לסיני כולה.
השם ניתן לרצועה, מכיוון שישנו הר סלעי, בתוך הים, עם בליטה בקצהו, הנראית כמו ראש והוא למעשה נקודת ההשקה/המפגש של שני החופים: "מון איילנד" ו"ראס סיני".
תיירים ישראלים רבים, אשר טיילו ונפשו במפרץ, בסוף שנות ה-80, טעו ושבשו את הגיית השם בערבית ל"ראס השטן", זאת בשל קצה ראש ההר הסלעי, הנראה בחושך ובלילה כמו ראש של שטן.
רצועת החוף משופעת שוניות אלמוגים, המושך צוללים.
מתקפת טרור בחוף
בליל ה-7 באוקטובר 2004 התפוצצו שלוש מכוניות תופת באזורי נופש המאופיינים בתיירות ישראלית בחופי סיני וגרמו למותם של 34 בני אדם מהם 13 ישראלים, ופציעתם של כ-100. שניים מהמטענים התפוצצו בראס א-שטן והשלישי, הגדול מכולם, בטאבה. בראס א-שטן התפוצצו המטענים בכניסה לשני חופים, "חוף מובארכ" (הידוע כיום בשמו ״ראס סיני״) וה"מון איילנד", אשר בו נהרגו שלושה ישראלים ונפצעו שמונה נוספים.
גן הנשיא (פתח תקווה)
גן הנשיא הוא אחד הגנים הראשונים בעיר פתח תקווה. הגן נמצא בפינת הרחובות רוטשילד וחיים כהן ושופץ לאחרונה בשנת 2014.
היסטוריה
הגן תוכנן על ידי המהנדס העירוני השמשוני, יחד עם הגננים ארזי לויהלום, וכלל תעלה קטנה לאורך הגן שהוביל לבריכת דגים. העבודות על הגן הושלמו במאי 1942 וטקס הפתיחה החגיגי התקיים באוגוסט 1942 בנוכחות מושל המחוז רוברט אדוארד הרולד קרוסבי ויהודה ראב, ממיסדי פתח תקווה וראש מועצת רמת גן, אברהם קריניצי.
הגן שימש את פתח תקווה לאירועים חגיגיים כמו ביקור הנציב העליון, ג'ון ורקר, ויקונט גורט השישי, באפריל 1945, חגיגות צה"ל ביום המדינה ב-27 ביולי 1948 וקבלת פנים לבאי המכביה השלישית בספטמבר 1950.
הגן לא קיבל שם בעת פתיחתו ונודע כ"הגן העירוני" או "גן רוטשילד" על שם הרחוב לצדו שכן. בשנת 1953 החליטה עיריית פתח תקווה לקרוא לגן על שם נשיא המדינה יצחק בן-צבי, לכבוד ביקורו בעיר לחגיגות 75 למושבה. בעת קריאת השם ביקש הנשיא לקרוא לגן פשוט "גן הנשיא" ולא "גן הנשיא יצחק בן-צבי".
הגן נפתח מחדש לאחר שהיה סגור למשך שנה לשיפוצים, בספטמבר 1962. הגן שופץ וחודש במזרקה ומתקני משחק בשנת 2014. בגן גם הותקן פינה לכלבים.
The Voice of the Heroes
The Voice of the Heroes הוא אלבום אולפן משותף של הראפרים האמריקאים ליל בייבי וליל דורק. האלבום יצא לאור ב-4 ביוני 2021, על ידי חברות התקליטים קוואליטי קונטרול מיוזיק, אונלי דה פאמילי, אלאמו רקורדס וגפן רקורדס. מקור שמו של האלבום הוא כינוי ילדותו של דורק, "The Voice" וכינויו של בייבי "The Hero" שהעניק לו דורק. האלבום מכיל הופעות אורח של טראוויס סקוט, מיק מיל, יאנג ת'אג ורוד וייב. לאלבום קדם סינגל אחד בלבד, "Voice of the Heroes", שיר הנושא והשיר הפותח של האלבום, שיצא לאור ב-31 במאי 2021.
רקע והקלטה
דורק החל לפרסם טיזרים לאלבום ברשתות החברתיות בפברואר ובמרץ 2021. במרץ הוא הכריז על שם האלבום, The Voice of the Heroes, במהלך ראיון לחדשות MTV. השם נגזר מכינויו של דורק "The Voice", תוך שבייבי הוא "The Hero", כינוי שהעניק לו דורק. במאי, השניים חשפו את תאריך יציאתו הראשוני של האלבום, 28 במאי, אך דחו אותו לשבוע שלאחר מכן, עקב כבוד לצאתו של אלבומו של הראפר DMX לאחר המוות, Exodus.
ברומפילד
ברומפילד (אנגלית: Broomfield) היא עיר ומחוז במדינת קולורדו שבארצות הברית. על פי נתוני לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, אוכלוסיית ברומפילד מונה 55,889 תושבים נכון לאפריל 2010. ברומפילד היא העיר ה-16 מבחינת גודל אוכלוסייתה במדינת קולורדו.
היסטוריה
העיר ברומפילד נוסדה בשנת 1961 באזור הדרום מזרחי של מחוז בולדר. העיר קיבלה את שמה מהברומקורן (broomcorn) שגדל באזור. במהלך שלושת העשורים הבאים, העיר גדלה דרך סיפוח שטחים, שהרבה מהם חצו למחוזות אחרים באזור. בשנות התשעים, מנהיגי העיר החלו לדחוף אל עבר יצירת מחוז נפרד כדי להימנע מחוסר היעילות של ארבעה מחוזות משפטיים וארבעה בירות מחוז. מנהיגי ברומפילד נימקו שיוכלו לספק שירותים טובים יותר עבור העיר אם היו תחת ממשל מחוזי משל עצמם וביקשו לעשות תיקון בחוקת מדינת קולורדו במטרה ליצור מחוז חדש. התיקון החדש עבר בהצלחה בשנת 1998. ב-15 בנובמבר 2001, מחוז ברומפילד הפך למחוז ה-64 במדינת קולורדו, המחוז החדש ביותר והקטן ביותר בקולורדו.
גאוגרפיה ואקלים
על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחה הכולל של העיר הוא 88 קמ"ר, ומתוכם 85 קמ"ר אדמה ו-1.6 קמ"ר מים. מחוז זה הוא הקטן ביותר מבחינת שטחו בקולורדו.
דמוגרפיה
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, נכון לשנת 2000 היו בעיר 38,272 תושבים, 13,842 משקי בית ו-10,270 משפחות. צפיפות אוכלוסייה הייתה 545.1 נפש לקמ"ר. היו בעיר 14,322 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 204 דירות לקמ"ר. 88.62% מהתושבים הם לבנים, 0.92% אפרו-אמריקאים, 0.61% אינדיאנים, 4.14% אסיאתים, 3.21% מגזע אחר ו-2.45% משני גזעים או יותר.
כלכלה
בשנות התשעים, באזור ברומפילד הורגשה צמיחה כלכלית עצומה, חלק גדול מהצמיחה מרוכז בטכנולוגיה והיי-טק. בעיר נמצאים המשרדים הראשיים של מספר חברות ובהם: Level 3 Communications, Ball, Vail Resorts, MWH Global, Webroot, Noodles & Company, WhiteWave Foods, Mrs. Fields.
מרכזי התעסוקה הגדולים
על פי הדו"ח הפיננסי שנתי מקיף של העיר משנת 2011, המעסיקים הגדולים ביותר בעיר היו:
תושבים נודעים מברומפילד
תושבים נודעים בולטים אשר נולדו או גדלו בברומפילד כוללים את:
מגדל דניאל פריש
מגדל דניאל פריש (מכונה באופן רשמי "המגדל" ומוכר גם כ"מגדל הקיבוץ הארצי", בעבר היה ידוע גם כ"מגדל רסקו") הוא מגדל משרדים הנמצא ברחוב דניאל פריש 3 בתל אביב-יפו. תוכנן על ידי משרד איתן-גושן (דן איתן וערי גושן) ונחנך בשנת 1986.
המבנה
במגדל 29 קומות והוא מתנשא לגובה של 92 מטר. הוא מלבני בצורתו ומעוצב בסגנון מודרני. קומת מבואת המגדל כפולה בגובהה משאר קומות המגדל ונמצאת על פלטפורמה במפלס פלוס אחת ביחס לרחוב דניאל פריש, כך שמחוצה לה נוצרת רחבה מוגבהת. מעטפת הבניין כהה ואחידה והוא עוטה זכוכית בגוון שחור לכל גובהו, כאשר בקצהו מחופה המגדל ברשת סרגלי פלדה מושחרת. מופע המגדל האחיד נקטע רק בארבע פינותיו, בהן נמתחים "פסים" מאונכים לבנים מאבן טרוורטין מוחלקת. במרוצת השנים התלכלכו פסי האבן מפיח ואבק, במיוחד הפסים לכיוון צפון-מזרח ודרום-מזרח, ובשנת 2003 שויפו ונוקו והוחזרו למצבם המקורי. מאז, נכון לשנת 2017, חזרו פסי אבן אלו והתלכלכו וטרם נוקו מחדש.