cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יונאס וינד
פ.צ. קופנהגן
וינד הגיע אל מחלקת הנוער של פ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית בשנת 2012. ב-22 בפברואר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 0–1 לאתלטיקו מדריד במסגרת שלב 32 הגדולות של הליגה האירופית לעונת 2017/2018. ב-28 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בניצחון 0–2 על הוברו במסגרת המחזור ה-23. ב-18 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על אולבורג בולדספילקלוב במסגרת הליגה. בארבע העונות הראשונות שלו בקבוצה הבוגרת של פ.צ. קופנהגן ערך וינד 72 הופעות ליגה, בהן הבקיע 30 שערים.
וולפסבורג
ב-31 בינואר 2022 חתם בוולפסבורג מהבונדסליגה.
קריירה בינלאומית
ב-7 באוקטובר 2020 ערך וינד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת דנמרק, בניצחון 0–4 על נבחרת איי פארו במשחק ידידות. ב-11 בנובמבר הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 0–2 על נבחרת שוודיה במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת דנמרק לטורניר יורו 2020 בשנת 2021,, וערך שתי הופעות בטורניר, בו הגיעה נבחרתו לשלב חצי הגמר.
דאורייתא
ההלכות מדאורייתא הן אלו שנחשבות לחלק ממערכת החוקים שניתנו על ידי אלוהים למשה, לעומת ההלכות דרבנן (או מדרבנן) שנחשבות לחוקים שפורשו והוספו על גבי מערכת ההלכות דאורייתא ("תקנות חכמים").
הגדרת מושגים
דין דאורייתא כולל את כל הדינים שנמסרו למשה רבנו בהר סיני. כלומר הן דינים הכתובים בתורה (במפורש או שנלמדים מפסוק) והן דינים שהם "הלכה למשה מסיני", כלומר דינים שאין להן מקור בתורה שבכתב והם בבחינת תורה שבעל פה. "דאורייתא" הוא מונח בארמית שמשמעתו "של התורה", כינויים נוספים הם "דבר תורה" או "דברי תורה".
בנוסף, המונח מצווה משמש בדרך כלל דווקא להוראות דאורייתא, בניגוד להוראות דרבנן (מתייחסים בשיח ההלכתי ל"תרי"ג מצוות" שהן מן התורה לעומת "ז' מצוות דרבנן" ושאר תקנות וגזירות חכמים). בשיח ההלכתי מקובל להתייחס ל"דין/איסור/חיוב דאורייתא" לעומת "דין/איסור/חיוב דרבנן".
דרבנן
דינים דרבנן נקראים גם "תקנת חכמים" או "גזירת חכמים" (גם בקיצור: "תקנה" או "גזירה" בסתם).
דברי קבלה
בין דין דאורייתא לדין דרבנן יש גדר אמצעי שנקרא דברי קבלה. כלומר מצוות או חיובים שנאמרו על ידי הנביאים, או שנלמדות (בדרכי הלימוד של התורה שבעל פה) מן הכתוב בספרי הנביאים והכתובים. דברי קבלה אינם כתוקף של דיני התורה, אך הם יותר חמורים מדינים דרבנן. יש בהם גם צד קל יותר משאר דיני דרבנן, אלא נידונים כדיני דאורייתא, שכן במקרים מסוימים החמירו חכמים בדבריהם יותר מדיני התורה, ובדברי קבלה לא החמירו כבדיני תורה.
דוגמה למצווה מדברי קבלה היא פורים שנתקנה על ידי הנביאים.
הגדרת הדאוריתא
הבסיס להוראות וחיובים דאורייתא הן תרי"ג המצוות, כלומר, מערכת החוק המקראי הכתובה בתורה שבכתב. בנוסף לכך, ישנם עוד חיובים ומצוות שאינם כתובים במפורש בתורה, אך דינם הוא כדין דאורייתא:
ספיקות
כשישנו ספק בדין דאורייתא, כגון שמסופק אם יצא ידי חובה או לא, במקרה וחיוב המצווה הוא מדאורייתא, חייב לנהוג לחומרא (להחמיר), ולקיים את המצווה, עד שידע בוודאות שיצא ידי חובה. בראשונים נחלקו אם חיוב זה עצמו, הוא דין דאוריתא, או מדרבנן.
בניגוד לכך, כשישנו ספק במצוות ודינים שחיובים מדרבנן, ההלכה היא שניתן להקל בכך, מדין ספק דרבנן לקולא (להקל).
רון ניסן
רונלד הארולד ניסן (באנגלית: Ronald Harold Nessen; נולד ב-25 במאי 1934) הוא דובר הבית הלבן ה-17, תחת ממשלו של הנשיא ג'רלד פורד בין השנים 77–1974 והיהודי הראשון לכהן בתפקיד זה.
קריירה
הוא נכנס לתפקידו כדובר הבית הלבן להחליף את קודמו ג'רלד טרהורסט, אשר התפטר בעקבות התעוררות פרשת החנינה שהעניק הנשיא פורד לנשיא ריצ'רד ניקסון על פרשת ווטרגייט, לאחר שירש אותו בתפקיד כסגן הנשיא משזה האחרון התפטר על סף הדחה מהנשיאות.
לפני שהצטרף לממשל פורד, כיהן ככתב וושינגטוני לרשת החדשות NBC. ביום בו ירש סגן הנשיא פורד את הנשיא ניקסון, לאחר שזה התפטר, ב-9 באוגוסט 1974, הוא שימש כפרשן ראשי לשידורי ההשבעה של פורד וכן הכין כתבה מרכזית באותו ערב על זה האחרון ודיווח על מינוייו של טרהורסט כדובר הבית הלבן, אותו הוא עתיד לרשת בתפקיד.
הוא ידוע כמי שטבע את האימרה: "אף אחד לא מאמין לדובר, אך כולם מאמינים למקור אנונימי".
מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה
הצו להקמת מחנות כאלה פורסם ב-8 ביולי 1941 ונחתם באופן אישי על ידי המרשל גוסטב מנרהיים. צו זה קבע ביצוע טיהור אתני ומחנה הריכוז הפיני הראשון הוקם ב-24 באוקטובר 1941 בפטרוזבודסק. בסך הכל נבנו כ-14 מחנות ריכוז. עד 1942 הוחזקו במחנות כ-24,000 אסירים בעלי אזרחות סובייטית ברובם (96%). לטענת הניצולים, תנאים לא-סניטרים שלטו במחנות, רעב ומגיפות השתוללו. בנוסף למבוגרים, גם ילדים הוחזקו במחנות. שיעור התמותה של אזרחים במחנות היה גבוה בגלל רעב ומחלות: לפי הערכות, 4,279 אזרחים מתו במחנות אלה, כלומר שיעור תמותה גס של 17%.
המחנות
על פי נתוני ארכיון המדינה של רוסיה שנפתח בשנת 1998, בשטחי הרפובליקה הקרלו-פינית פעלו במהלך מלחמת החורף 17 מחנות ריכוז, לא כולל מחנות הריכוז בפטרוזבודסק.
זיכרון
לוח זיכרון לזכר ההרוגים במחנות הריכוז הפינים נחנך ב-24 ביוני 2017 בבית העלמין פסקי שבפטרוזובודסק.
תור מצוי
תור מצוי (שם מדעי: Streptopelia turtur) הוא עוף ממשפחת היוניים שתפוצתו עולמית וכוללת את מרבית אירופה ואסיה. הוא מצוי גם בישראל.
מקום החיות האופייני של התור המצוי הוא נופים פתוחים עם עצים פזורים, יערות דלילים, יערות פארק, שולי יער ומטעים. הוא נפוץ ביותר בנופי הפרדסים, אך מצוי גם בשדות מרעה עם עצים פזורים בחורשים דלילים ואף בתוך יישובים.
התורים אוכלים מזון צמחוני בלבד, זרעים ועלים, שהם מלקטים על פני האדמה.
בישראל התור המצוי הוא עוף קיצי, המקנן בכל רחבי ישראל, וכמו כן הוא חולף מצוי ביותר.
התור המצוי הוא אחד הזיהויים לתור המוזכר במקרא ובחז"ל אותו הקריבו כקרבן עוף במקדש בירושלים.
אוכלוסיית התור המצוי הצטמצמה באופן ניכר בסוף המאה ה-20 וראשית המאה ה-21, בין השאר כתוצאה מציד נרחב. ב-2015 הוכרז כמין בסכנת הכחדה על ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע.
ב-2020 החליט המשרד להגנת הסביבה לאסור על ציד התור המצוי, בעקבות קמפיין נגד ציד של החברה להגנת הטבע, תנו לחיות לחיות ואנימלס והסיכון לאוכלוסיית התורים.
המנון ליכטנשטיין
מעל, במקור הריין (בגרמנית: Oben am jungen Rhein) הוא ההמנון הלאומי הרשמי של נסיכות ליכטנשטיין. ההמנון מנוגן בלחן דומה ל"אלוהים, נצור את המלכה", המנונה הלאומי של בריטניה. ההמנון אומץ ב-1920.
המילים המקוריות של השיר נכתבו על ידי הכומר השווייצרי יאקוב יוזף יאוך ב-1850, בזמן שנסיכות ליכטנשטיין, שנחשבה לשריד האחרון של האימפריה הרומית הקדושה, הייתה חלק מהקונפדרציה הגרמנית. כעשור מוקדם יותר, תבעה צרפת את הגדה השמאלית של נהר הריין, תביעה שהביאה לאופנה של שירי ריין גרמנים, שזהו אחד מהם.
ההמנון אומץ כהמנון הלאומי של ליכטנשטיין בשנת 1920. בשנת 1963 נערכו בו שינויים והוסרו ממנו אלמנטים גרמניים: שם השיר שונה מ"מעל, בריין הגרמני" ל"מעל, במקור הריין", ההתייחסות ל"מולדת הגרמנית" שונתה ל"מולדת האהובה", ומן השיר הושמטו כליל הבתים השני, השלישי והרביעי.
פיסקו (הר)
פיסקו (בספרדית: Pisco או Pishqo; פירוש השם בקצ'ואה: "ציפור") הוא הר ברכס הקורדיירה בלאנקה ("הרכס הלבן") במרכז פרו, בתחומי הפארק הלאומי וסקראן, כ-60 ק"מ צפונית לוואראס. גובהו של ההר 5,752 מ' מעל פני הים.
פסגת ההר נכבשה לראשונה ב-12 ביולי 1951. בעבר, נחשב הטיפוס על ההר לקל יחסית, אך ב-2004, כתוצאה מההתחממות העולמית, ניתק אחד הקרחונים המכסים את ההר, וכעת העפלה לפסגה כרוכה בטיפוס על קיר קרח שגובהו למעלה מ-50 מ'.
שפיפון
שפיפון (שם מדעי: Pseudocerastes) הוא סוג של נחש ארסי ממשפחת הצפעיים.
בעבר היה ידוע כי השפיפון הוא מין יחיד בסוג וכולל שני תת-מינים: שפיפון הנגב (Pseudocerastes p. fieldi) ושפיפון פרסי (Pseudocerastes p. persicus), אשר בהמשך הופרדו למינים עצמאיים. ב-2006 תואר מין חדש - שפיפון עכבישי (Pseudocerastes urarachnoides). מין זה אנדמי למערב איראן, והייחודיות שלו שהוא משתמש בזנב בתור פיתיון על מנת לפתות ציפורים, התנהגות שלא נצפתה בשפיפונים עד אז.
אטימולוגיה
על פי פירוש רש"י לתורה מקור שמו של השפיפון הוא בשל נשיפתו לפני הכשתו (ספר בראשית מט יז וכן בבראשית ג' ט"ו) משורש נש"ף. על פי הרמב"ן (שם) שמו נגזר מכך שהוא ישוף וינשוך את עקבו של האדם משורש שו"פ, המהר"ל סובר שם (גור אריה על רש"י שם) שמקור השם המדויק יותר הוא משורש שפ"ף, שהשפיפון הוא שפוף וזוחל נמוך על האדמה.
בתנ"ך
שבט דן בברכת יעקב מדומה לשפיפון, המסווה את עצמו בדרך, ומכיש בהפתעה את הסוס בעקביו:
קיים רמז לשפיפון כבר בפרשת גן עדן שם כתוב על הנחש.
תיאור המין
השפיפון הוא נחש עבה ומגושם, בעל ראש משולש ושטוח, וצבעו הכללי צהוב. צבע גבו חום אפור עם פס מפותל כהה לאורכו וכן שורות כתמים בצידי הגב. בטנו אפורה-לבנה או כתומה, קצה זנבו שחור. בפיו של השפיפון שיני ארס חלולות בצורת וו, הנמצאות בלסת העליונה. מעל עיניו ישנן מעין זוג "קרניים", אשר בניגוד לעכן החרטומים, לשפיפון קרניים אלו עשויות ממספר קשקשים, ולא קשקש אחד, והן קצרות ועבות יותר.
אורכו נע בין 40-70 ס"מ ואורכו המרבי מגיע ל-1.2 מטר. הנקבות לרוב גדולות מן הזכרים. נחש זה כבד יחסית לאורכו ופריטים מסוגלים להגיע למשקל של 500 גרם ויותר.
השפיפון הפרסי נבדל משפיפון הנגב במספר הקשקשים שלו ובסוג הארס שלו. יש חוקרים הרואים בשני תת-המינים מינים נפרדים.
מינים
בסוג שפיפון מצויים 3 מינים, אשר בעבר היוו תת-מינים:
התנהגות
השפיפון פעיל בלילה ובשעות היום בדרך כלל חבוי. הוא נמצא לרוב בין שיחים, בעיקר בתוואי ואדיות במדבר וסמוך אליהם, אך בניגוד לעכן אינו מסוגל להתחפר בחול. הוא נע באיטיות יחסית. את טרפו, מכרסמים, זוחלים וציפורים, הוא בולע בשלמותו בהכניסו תחילה את ראשה של החיה אל תוך פיו. העיכול איטי וממושך. בשעת זחילתו המפותלת, נשמעת מעין נשיפה, הנובעת מחיכוך הקשקשים אלה באלה. הנקבה מטילה בין 11-20 ביצים במקומות לחים. הביצים בוקעות כעבור כמה שבועות.
מאפייני הארס
הארס החודר לגוף כתוצאה מהכשה, מתערבב בנוזל הלימפה ובהמשך גורם לשטפי דם קשים, המלווים בכאבים עזים. הארס קטלני ועלול לגרום לאי ספיקת לב. ארס השפיפון נחשב כמסוכן לאדם, אך עד כה לא דווח על מקרי מוות עקב הכשתו. לא קיים נוגדן לארס לאף תת-מין מן השניים.
טייגר וודס
אלדריק טונט "טייגר" וודס (באנגלית: Eldrick Tont "Tiger" Woods; נולד ב-30 בדצמבר 1975) הוא שחקן גולף מקצועני אמריקאי, שבזכות הישגיו הוא מדורג בין שחקני הגולף המצליחים ביותר בהיסטוריה. וודס הוא שחקן הגולף המקצועני בעל ההכנסה הגבוהה ביותר בעולם, הודות לפרסים שצבר והשתתפותו במסעות פרסום. נכון לשנת 2019, בגיל 44, הוא זכה ב-15 ניצחונות באליפויות הראשיות, יותר מכל שחקן גולף פעיל אחר בסבב הגולף המקצועני (PGA) ושני לאחר 18 הזכיות של ג'ק ניקלאוס.
בעקבות זכייתו בטורניר פדאקס זכה וודס ב-10 מיליון דולר, ובעקבות כך הפך לספורטאי הראשון בהיסטוריה שהרוויח למעלה ממיליארד דולר מעיסוקו בספורט.
לזכותו של וודס נזקפת התעניינות מחודשת בציבור האמריקאי בספורט הגולף, בעיקר בקרב צעירים ובני מיעוטים.
ב-2019 העניק לו נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ את מדליית החירות הנשיאותית.
תולדות חייו
טייגר וודס נולד בסייפרס שבקליפורניה וכונה בשם "טייגר" (טיגריס) על שם חברו הטוב של אביו, אשר שירת עמו יחד במלחמת וייטנאם. מהעת שהחל להתפרסם כשחקן גולף, הפך כינויו לשמו הפרטי והוא נקרא בפי כל "טייגר וודס". וודס גדל באזור העיר לוס אנג'לס ולמד בתיכון בעיר אנהיים. אביו של וודס, ארל וודס, אשר הלך לעולמו בשנת 2006, השתחרר מצבא ארצות הברית בדרגת לוטננט קולונל (סגן-אלוף). משפחתו של אביו אפרו-אמריקאית. אמו של וודס היגרה לארצות הברית מתאילנד והיא ממוצא מעורב, סביה מצד אביה הם תאילנדים, בעוד סביה מצד אמה הם ממוצא סיני וממוצא הולנדי.
וודס היה בן יחיד להוריו, אולם יש לו שני אחים-למחצה ואחות אחת למחצה מנישואים קודמים של אביו. בשנת 2004 התחתן וודס עם הדוגמנית השוודית אלין נורדגרן, שאותה הכיר באמצעות אחד מעמיתיו הגולפאים ולהם שני ילדים. הזוג התגורר באי "יופיטר איילנד" שבפלורידה, בבית אותו רכשו ב-2006 ב-39 מיליון דולר, והחזיק בבתים נוספים במדינות ויאומינג וקליפורניה שבארצות הברית ובשוודיה.
לאחר שפורסם בתקשורת כי וודס ניהל רומנים רבים במהלך נישואיו לנורדגרן, התגרש הזוג ב-23 באוגוסט 2010.
ב-23 בפברואר 2021, היה וודס מעורב בתאונת דרכים קשה עם רכבו בלוס אנג'לס קליפורניה.
תחילת הדרך, קריירה כחובבן
וודס היה "ילד פלא" בספורט הגולף והחל לשחק כבר בגיל שנתיים. בשנת 1978, בהיותו בן שלוש, הוא הופיע בתוכנית אירוח בטלוויזיה אמריקאית בה הפגין את כישרונו. כבר בגיל חמש הצליח לשחק גולף ברמה שחובבנים מנוסים רבים מתקשים להגיע אליה, וכישרונו תואר בירחון הגולף המוביל Golf Digest. בשנת 1984 ניצח בתחרות לגילאי 9–10 במסגרת אליפות העולם בגולף לנוער, והוא בן שמונה בלבד, אך צורף לתחרות מכיוון שלא הייתה קבוצת גיל שהתאימה לגילו. החל מאותה שנה זכה וודס באליפות העולם בגולף לנוער שש פעמים, מהן ארבע ברציפות בשנים 1988–1991. בגיל 15 היה לאלוף הנוער בגולף בארצות הברית, המנצח הצעיר ביותר בתחרות זו מאז ומעולם. באותה שנה נבחר לשחקן השנה החובבן בגולף על ידי הירחון גולף דייג'סט.
קריירה מקצוענית
בחודש אוגוסט 1996 הכריז וודס על הצטרפותו לסבב המקצועני בגולף ומיד חתם על חוזה פרסום עם חברת נייקי, למוצרי ספורט, בשווי 40 מיליון דולר ועם חברת טייטליסט, למוצרים לספורט הגולף, בשווי 20 מיליון דולר. האליפות הפתוחה של מילווקי הגדולה, הייתה התחרות הראשונה בה השתתף כמקצוען והוא סיים בה במקום ה-60. אולם בשלושת החודשים הבאים ניצח בשתי תחרויות מקצועניות ובכך רכש לעצמו כרטיס כניסה לאליפות הסבב. בשנת 1996 הכתיר אותו ירחון הספורט היוקרתי של ארצות הברית, ספורטס אילוסטרייטד כ"ספורטאי השנה", בזכות השפעתו על משחק הגולף, והתאחדות הגולף המקצועני (PGA) הכתירה אותו כ"שחקן הצעיר הטוב של השנה". עד היום הוא שחקן הגולף היחיד בסבב הגולף המקצועני שזכה לתואר זה שנה בלבד לאחר שנכנס לסבב. בחודש אפריל 1997 ניצח וודס בתחרות המאסטרס בהפרש של 12 חבטות מהבא אחריו והיה למנצח הצעיר בכל הזמנים בתחרות זו ולמנצח הראשון ממוצא אפריקני או אסיאתי. בדרכו לניצחון שבר וודס 20 שיאים של תחרות המאסטרס, והשווה שישה שיאים אחרים והפך מאז לשחקן הגולף הבולט בעולם. באותה שנה הוא המשיך וזכה בשלוש תחרויות מקצועניות נוספות בארצות הברית וב-15 ביוני 1997 דורג לראשונה כמספר אחד בעולם בין שחקני הגולף המקצוענים. היה זה 42 שבועות לאחר שהחל בקריירה המקצוענית שלו – העלייה המהירה ביותר בהיסטוריה של הגולף למקום הראשון בדירוג העולמי.
אף על פי שהציפיות מוודס הלכו וגברו, יכולתו בשדה הגולף החלה לרדת במחצית השנייה של שנת 1997, ובשנת 1998 ניצח בתחרות אחת בלבד בסבב הגולף המקצועני. וודס ענה למבקריו כי הוא מנסה לשנות את אופן החבטה שלו בכדור וכי הוא מקווה להשתפר בעתיד.
בחודש יוני 1999 ניצח וודס בטורניר ממוריאל, ובכך סימן את תחילתה של התקופה הארוכה ביותר שבה שלט שחקן גולף כלשהו בראשות הגולף המקצועני. במשך שנתיים אחר כך זכה ב-17 תחרויות גולף מקצועני, ובמהלך חמש שנים נוספות זכה ב-32 תחרויות נוספות, הישג חסר תקדים מזה עשרות שנים בספורט הגולף. את שנת 1999 סיים עם שמונה ניצחונות בתחרויות, הישג שלא היה דומה לו בעשרים וחמש השנים הקודמות. הוא נבחר באותה שנה לשחקן השנה בגולף על ידי סבב הגולף המקצועני וכן לאתלט השנה על ידי סוכנות הידיעות Associated Press. בסוף שנת 1999 החל וודס רצף של 264 שבועות בראשות הדירוג העולמי בגולף, הישג שאין שני לו. החל משנת 1999 ועד לשנת 2002 זכה וודס בשבע מתוך אחת-עשרה אליפויות בסבב הראשי (ה"מייג'ורס" - טורניר המאסטרס, אליפות ארצות הברית הפתוחה בגולף, האליפות הפתוחה של בריטניה, ואליפות ה-PGA). בשנת 2000 ניצח באליפות הפתוחה של ארצות הברית בגולף בהפרש של 15 חבטות מהבא אחריו, שיא חדש ששבר שיא הפרש חבטות קודם שהושג כ-140 שנים קודם לכן בשנת 1862.
את שנת 2000 פתח וודס בניצחון חמישי ברציפות בתחרות המקצוענית שבה שיחק, ובסך הכול ניצח באותה שנה בשלוש אליפויות בסבב הראשי, ובתשע תחרויות מקצועניות והישווה או קבע 27 שיאים חדשים בסבב המקצועני. בתחרות AT&T הפגין את מלוא יכולתו כאשר שבע גומות לפני סיום התחרות פיגר אחר המוביל בשבע חבטות, ולמרות זאת הצליח בסופו של דבר לנצח בתחרות. לאחר שניצח באליפות הפתוחה של ארצות הברית לשנת 2000, הפך וודס לשחקן עם סך הזכיות הכספיות הגבוה ביותר בהיסטוריה של הגולף המקצועני. וודס מחזיק גם בשיא המקצועני לניצחון במספר החבטות הנמוך ביותר מתחת לתקן בתחרות מקצוענית (19 חבטות מתחת לתקן). וודס המשיך לשלוט בגולף המקצועני אף בשנת 2001, זכה פעם נוספת בטורניר המאסטרס, והיה לשחקן היחיד שזכה באותה שנה בכל ארבע האליפויות בסבב הראשי (המייג'ורס). ממוצע החבטות שלו בשנת 2000 היה הנמוך אי פעם בהיסטוריה של סבב הגולף המקצועני.
בשנת 2005 שב טייגר וודס לנצח. הוא חזר ועלה למקום הראשון בדירוג המקצועני. בשנת 2005 ניצח שוב באליפות המאסטרס. בתחילת יולי 2005 ניצח וודס בפעם השנייה באליפות הפתוחה של בריטניה, ובכך זכה בפעם העשירית בקריירה באליפות ראשית. סך הכול ניצח בשש תחרויות בסבב המקצועני באותה שנה ובסופה עמד בראש דירוג הזכיות הכספיות.
ב-11 שנים שבהן התחרה וודס בסבב המקצועני, עד לסוף שנת 2007, הוא הרוויח כ-101 מיליון דולר אך ורק מניצחונותיו הספורטיביים בתחרויות גולף מקצועניות. הכנסותיו מחוזי פרסום עולים בהרבה על סכום זה, ומסתכמים בכ-769 מיליון דולר.
ב-4 ביוני 2009 בחר המגזין האמריקאי "פורבס" להציב את וודס במקום החמישי ברשימת 100 המפורסמים החזקים בעולם, על כך שהרוויח 110 מיליון דולר בשנה שחלפה.
ב-11 בדצמבר 2009 הודיע וודס על פרישה מגולף עד להודעה חדשה, בעקבות שערוריית המין שיוחסה לו בתקשורת.
אחרי שהודיע ב-16 במרץ 2010 על חזרתו להתאמן השתתף בטורניר המאסטרס 2010 ב-8 באפריל 2010.
ב-8 בדצמבר 2021 הודיע וודס על חזרתו לשחק גולף תחרותי, במסגרת "אתגר אבות ובנים" שיתחיל ב-18 בדצמבר באותה שנה. וודס ישחק בקבוצת האבות שיתחרו בקבוצת בניהם, בה ישתתף צ'ארלי, בנו בן ה-12 של וודס.
חוזי פרסום
זמן קצר לאחר יום הולדתו ה-21 החל וודס לחתום על חוזי פרסום רבים. בין החברות עימן חתם על חוזי פרסום נמנות אקסנצ'ר, ג'נרל מוטורס, ג'נרל מילס, אמריקן אקספרס ועוד. חוזה הפרסום הידוע ביותר של וודס נחתם עם חברת נייקי. וודס חתם עם נייקי חוזה פרסום לחמש שנים בשווי 100 מיליון דולר, חוזה הפרסום הגדול ביותר עם אתלט כלשהו, בעת שנחתם. וודס שיתף פעולה אף עם חברת השעונים TAG Heuer לפיתוח שעון היד הראשון לשחקני גולף מקצוענים, אשר יצא לשוק באפריל 2005. בארצות הברית אוסרת התאחדות ה-PGA על שחקני גולף מקצוענים לגבות שכר בעבור הופעה לתחרות, אולם הדבר מקובל במקומות אחרים בעולם. ההשערות היו כי עד לשנת 2006 גבה וודס מיליון דולר עבור הופעתו בתחרות ראווה (ללא קשר לביצועיו בה) והחל משנה זו החל לגבות שלושה מיליון דולר בעבור כל הופעה. וודס מפרסם גם את מוצרי ג'ילט, ביחד עם שחקן הטניס רוג'ר פדרר ושחקן הכדורגל תיירי הנרי. על פי תחקיר שפרסם מגזין הגולף "גולף דייג'סט", בין השנים 1996 עד 2007 הרוויח וודס 769,440,709 דולר. בשנת 2009 קבע המגזין הכלכלי "פורבס" כי וודס הרוויח יותר ממיליארד דולר וכי לאחר תשלום מיסים הונו הוא כ-600 מיליון דולר. וודס המשיך להופיע בפרסומות אף לאחר הפרשיה בה הסתבך בשנת 2009, אם כי חלק מהחברות הפרו את החוזה איתו בעקבות הפרשייה, ביניהן אקסנצ'ר.
זאב צל
זאב צל הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד גדוד 890 וחטיבת עודד.
ביוגרפיה
עם גיוסו לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל, התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים צל עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה ולחם במלחמת ששת הימים. כמפקד פלוגה בגדוד הנח"ל המוצנח לחם במלחמת ההתשה, בין היתר במרדף בו נהרג מפקד הגדוד משה פלס. צל לקח פיקוד על הכוח והרג את המחבלים. צל לחם במלחמת יום הכיפורים ולאחריה שימש סמג"ד גדוד 890. בשנים 1979-1978 שימש כמפקד גדוד 890, ופיקד עליו במבצע ליטני, במהלכו הוביל את הגדוד כנגד יעדי מחבלים בכפר אבל א-סאקי, ובמבצע מנורה. בהמשך פיקד על חטיבת עודד.
לאחר שחרורו שימש כמנכ"ל החברה לשירותי איכות הסביבה חברה ממשלתית המפעילה את האתר לטיפול בפסולת רעילה ברמת חובב. באוגוסט 1998, דו"ח שהגישה ועדת בדיקה מיוחדת שהוקמה על ידי דוד מילגרום, יו"ר המועצה התעשייתית רמת חובב, חשף ליקויים וחריגות מתנאי רישיון העסק להפעלת אתר הפסולת הרעילה. בהסתמך על ממצאי הדו"ח והמלצותיו, החליט מילגרום להעביר את ממצאי הבדיקה ליועץ המשפטי, אליקים רובינשטיין להמשך טיפול. התברר שאתר הפסולת התנהל שנים רבות ללא סטנדרטים מקצועיים, לא נעשה בו שימוש באמצעים למניעת זיהום כמו איטום בריכות, ולא בוצע הטיפול הנדרש לנטרול ופירוק חומרים. בעקבות הדו"ח השר לאיכות הסביבה, רפאל איתן, הודיע שיפעל להדחתו של זאב צל,, אך כמה ימים אחר כך התפטר ביוזמתו.
אחר כך מונה לתפקיד מנהל את אילת של חברת קו צינור אילת אשקלון. בשנת 2016 הוגש כתב אישום נגד החברה וזאב צל בגין פגיעה ב-2,600 אלמוגים באילת, בעת עבודות  לפירוק כלונסאות שבמי מפרץ אילת. בינואר 2020 הורשע בגרימת נזק, וגם ערערו שנה אחר כך נדחה.
LoveJo2
LoveJo2 (בעברית: אוהבת את ג'ו 2) הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'וג'ו. המיני-אלבום יצא לאור ב-18 בדצמבר 2015 על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. המיני-אלבום הוא מעין מיני-אלבום המשך למיני-אלבום LoveJo.
רקע
השיר "Thinkin Out Loud" יצא במקור כבר בשנת 2012, תוך שהיה צריך להיכלל במיקסטייפ השני של ג'וג'ו, Agápē. היא הצהירה ואמרה כי "מאחר שלא הייתי בטוחה בעצמי בנוגע לביצועים הווקאליים שלי, החלטתי שלא לצרף אותו למיקסטייפ, אך השנה החלטתי לצרף אותו למיני-אלבום הזה".
במסגרת המיני-אלבום ביצעה ג'וג'ו מחדש את להיט העבר "".
הדומיניון של מלכיצדק
הדומיניון של מלכיצדק היא מדינה לכאורה באוקיינוס השקט ויש לה גם תביעה לשטח באנטארקטיקה. על-פי טענות הרשויות האמריקאיות, נשיא המדינה, דייוויד קורם, הוא רמאי מקצועי. על פי אתר האינטרנט של המדינה, בירתה של המדינה מצויה באוקיינוס השקט, אולם היא מייחלת לקבוע את בירתה בירושלים, עירו ההיסטורית של מלכיצדק מלך שלם, על שמו קרויה המדינה.
מתחקיר של בוב סיימון בחדשות CBS ומתחקיר האתר quatloos, המשמש מוזיאון וירטואלי למעשי הונאה, עולה כי קורם עצמו לא ביקר מעולם באי ורק שמע עליו מפי עדי ראייה. הוא מתגורר בקליפורניה ומשם מפעיל את אתר האינטרנט של המדינה. עוד מתברר כי האי, אם הוא קיים, כנראה מכוסה מים בתקופות הגאות. קורם מנפק דרכונים, מציע איגרות חוב ממשלתיות ופוליסות ביטוח, ומייצר למקום תדמית של מקלט מס.
בישראל התפרסם ולדימיר זוטולובסקי, אשר הציג עצמו כקונסול של מדינת מלכיצדק. זוטולובסקי הנפיק דרכונים מזויפים ואישורי שהייה שלא כדין באמצעות מסמכים, חותמות, כרטיסי ביקור וגלופות של בול הדומיניון של מלכיצדק, ובעקבות זאת נשפט ל-4 שנות מאסר.
פולחן האישיות הצפון קוריאני
פולחן האישיות הצפון קוריאני סובב את משפחת השלטון, משפחת קים, הפולחן קיים בקוריאה הצפונית כבר עשרות שנים וניתן למצוא אותו בדוגמאות רבות בתרבות הצפון קוריאנית. אף על פי שממשלת קוריאה הצפונית לא הכריזה זאת באופן רשמי, עריקים צפון קוריאנים ותיירים רבים מצהירים כי לעיתים קרובות יש עונשים נוקשים למי שמבקר את המשטר או לא מכבד אותו. פולחן האישיות החל זמן קצר לאחר שקים איל-סונג עלה לשלטון ב-1948, והורחבה מאוד לאחר מותו ב-1994.
בעוד שבמדינות אחרות היו פולחני אישיות בדרגות שונות, התפשטותה ואופייה הקיצוני של פולחן האישיות של קוריאה הצפונית עולים על זו של אפילו יוסיף סטלין או של מאו דזה דונג. פולחן האישיות הצפון קוריאני לוקח חלק גדול במימוש אידאולוגיית ג'וצ'ה ושימור המשטר הטוטליטרי במדינה.
רקע
על פי סוה דיי סוק, פולחן האישיות סביב משפחת קים, דורש נאמנות מוחלטת למשפת קים, הפולחן לדבריו מבסס את המדינה כדיקטטורה של איש אחד שמעביר את השלטון לבנו, שמעביר בעצמו את השלטון לבנו. חוקת קוריאה הצפונית מקדמת את הרעיונות של המנהיג הראשון של המדינה, קים איל-סונג כעקרון המנחה היחיד של המדינה. לטענת הניו פוקוס אינטרנשיונל, פולחן האישיות שהיה מסביב לקים איל-סונג, תרם ללגיטימציה של העברת השלטון התורשתית לבני משפחת קים, בזה אחר זה.
על פי דוח של הניו פוקס אינטרנשיונל, שתי חברות החדשות הגדולות ביותר בקוריאה הצפונית (סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית ורודונג סינמון) מפרסמות כ-300 אייטמים בחודש בנושא פולחן האישיות של קוריאה הצפונית. בדו"ח נטען כי לאחר מותו של קים ג'ונג-איל, האזרח הצפון קוריאני הממוצע מתעייף מכוח התעמולה העצומה סביב משפחת קים. גם בדיווח אחר, מ-2015 נטען כי הדור הצעיר בקוריאה הצפונית מתעניין יותר בעולם החיצון והממשלה מתקשה להבטיח את נאמנותו של הדור הצעיר.
ממשלת קוריאה הצפונית טוענת כי אין פולחן אישיות, אלא תמיכה אמיתית לא רק בהנהגת אומתם, אלא גם בפילוסופיה של אידאולוגיית ג'וצ'ה.
קים איל-סונג
פולחן האישיות סביב קים איל-סונג הוא הנפוץ ביותר בקרב העם הצפון קוריאני.
פולחן האישיות של קים איל-סונג החל את דרכו כבר ב-1949, אז הוצבו ברחבי המדינה הצעירה הפסלים הראשונים של קים איל-סונג. ההערצה של קים איל-סונג נכנסה לתוקף במלואה לאחר טיהור פוליטי שערך קים ב-1953. ב-1967 מונה בנו של קים איל-סונג, קים ג'ונג-איל לראש מחלקת התעמולה והמידע הממלכתית של המדינה, שם התמקד בפיתוח ההערצה של אביו.
נכון ל-2021, הואנג ג'אנג יופ הוא העריק הבכיר ביותר שנמלט מקויראה הצפונית. הואנג טען כי המדינה נשלטת לחלוטין על ידי אידאולוגיית ג'וצ'ה, הוא הסיף כי במהלך תקופת הדה-סטליניזציה בברית המועצות, בו הוקע פולחן האישיות של יוסיף סטלין ופורקו כל סממניו, היו כמה סטודנטים צפון קוריאנים שלמדו בברית המועצות והחלו למתוח ביקורת על פולחן האישיות. הואנג אמר כי הצעירים נחקרו באופן אינטנסיבי במשך חודשים ואלה שנמצאו חשודים נרצחו בחשאי.
על פי ביוגרפיות רשמיות בקוריאה הצפונית, קים איל-סונג הגיע משושלת ארוכה של מנהיגים, ההיסטוריה הרשמית של קוריאה הצפונית המודרנית מתמקדת בחייו ובפעילותו. הוא קיבל בקוריאה הצפונית יחס בו נטען כי הוא היה מהלוחמים הכמעט יחידים במלחמה נגד יפן, במהלך הכיבוש היפני בקוריאה (וזאת תוך התעלמות מהמאמצים הרבים של הסובייטים והאמריקאים להילחם ביפנים) והיה האחראי על בנייתה מחדש של האומה הצפון קוריאנית לאחר מלחמת קוריאה. במהלך חייו, הוענקו לו תארים רבים, בהם "מנהיג שמימי", "יו"ר נהדר" ועוד, למרבה האבסורד, התארים והפרסים האלו ואחרים שקיבל הוענקו לו בדרך כלל על ידי עצמו, נוהג שחזר על עצמו במהלך שלטונו של בנו קים ג'ונג-איל. סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית דיווחה ללא הרף על התארים ושהוענקו לקים איל-סונג ממנהיגי העולם, החל ממאו דזה-דונג הסיני ופידל קסטרו מקובה ועד ג'ימי קרטר האמריקאי.
כל העיתונים וספרי הלימוד אמורים לכלול "מילות הוראה" מאת קים איל-סונג. בנוסף לכך, את הילדים הצפון קוריאנים לימדו שהם מקבלים את מזונם ובגדם בזכות חסדיו של "היו"ר". בבתי הספר היסודיים הגדולים במדינה, יש אזור ייעודי בו ניתן להרצאות או לשוחח על קים איל-סונג, חדרים אלו היו לעיתים העתק של מקום הולדתו של קים איל-סונג, מנגיונדה . גודל התמונות שעיטרו מבני ציבור צריכים להיות בגודל פרופורציונלי לגודל הבניין עליו הם תלויים.
כאשר קים איל-סונג נפטר בשנת 1994, הכריז בנו ויורשו, קים ג'ונג-איל על תקופת אבל לאומית במשך שלוש שנים. אלה שנמצאו מפרים את כללי האבל (שותים או אוכלים) קיבלו עונש. לאחר מותו הוא כונה "הנשיא הנצחי של הרפובליקה". בשנת 1998 שונתה חוקת המדינה כדי להדגיש זאת. כשאביו נפטר, קים ג'ונג-איל הרחיב מאוד את פולחן האישיות של המשפחה.
ב-1997 הכריז קים ג'ונג-איל על לוח השנה הצפון קוריאני ומבוסס על תאריך לידתו של קים איל-סונג: 15 באפריל 1912. שנה זו נספרת כג'וצ'ה 1 והשנים נספרות מכאן ואילך. אין שנת ג'וצ'ה 0. לוח ג'וצ'ה עושה שימוש בחודשי הלוח הגרגוריאני וכן במספר הימים בחודש של לוח זה. לפיכך, כדי לחשב את שנת הג'וצ'ה משנה גרגוריאנית לאחר 1912, ניתן פשוט להחסיר 1911.
קים ג'ונג-איל
בהתאם למיתולוגיות המודרניות החולשות על גרסת קוריאה הצפונית. נטען כי קים ג'ונג-איל נולד בהר פאקטו בבסיסו הסודי של אביו ב-1942 (לידתו האמיתית הייתה בכלל ב-1941 בברית המועצות) וכי לידתו גרמה לכך שהחורף התחלף לאביב, כוכב האיר את השמיים וקשת כפולה הופיעה באופן ספונטני. טענות אלה, כמו הטענות בנוגע לאביו, נמשכו ופורסמו לאורך כל שנות חייו.
כבר בראשית שנות ה-70 של המאה ה-20 החל קים איל-סונג התעסק בשאלת הירושה, אך בתחילה עשה זאת בחשאי. ב-1977 יצא האישור הראשון לכך שקים ג'ונג-איל הוא יורשו של אביו, אז פורסמה חוברת שהגדירה את קים הצעיר כיורשו היחיד של קים איל-סונג ואמרה שהוא משרת נאמן של אביו ואף ירש את כל מעלותיו. בחוברת הייתה הוראה בה כל חברי המפלגה חויבו להיות נאמנים גם לקים ג'ונג-איל ולציית לו ללא תנאי.
לפני 1996, קים ג'ונג-איל אסר על הקמת פסלים בדמותו ונרתע מדיוקנאות שלו. עם זאת, ב-1996 נדרשו בתי הספר להקים חדר נפרד להרצאות העוסקות בקים ג'ונג-איל, הם היו מודל של מקום הולדתו של ג'ונג-איל. בין 1973 לבין 2012, צבר קים ג'ונג-איל לא פחות מ-54 תארים, התואר הנפוץ ביותר שקיבל היה תואר "המנהיג היקר".
במהלך חייו פרסמה הממשלה דיווחי תעמולה רבים על ההישגים הגדולים שהשיג קים ג'ונג-איל, הממשלה טענה כי הוא יכול ללכת ולדבר לפני גיל חצי שנה. העיתון הצפון קוריאני, רודונג סינמון, דיווח כי "מומחה אופנה צרפתי לא מזוהה" אמר שאופנתו של קים "מתפשטת במהירות ברחבי העולם ושזה דבר חסר תקדים בתולדות העולם".
לאחר מותו של קים ג'ונג-איל
לאחר מותו ב־17 בדצמבר 2011, סוכנות הידיעות המרכזית הקוריאנית אמרה כי שכבות קרח נפרצו באגם צ'ון בהר פאיקטו וסופת שלג עם רוחות עזות פגעה באזור. מאמר פוליטי של בנו, קים ג'ונג-און, ביקש לבסס את אביו כ"מזכיר הכללי הנצחי של מפלגתנו". רבים נראו בוכים במהלך 100 ימי האבל, אנליסט דרום קוריאני טען כי הצער הגדול בציבור בימי האבל היה ביטוי אמיתי של צער. עם זאת, עיתונאי מהמערב הטיל ספק בכנותם של האבלים.
בדומה לתקופת האבל של קים איל-סונג, אנשים שלא מילאו אחר תקנות תקופת האבל של 100 יום היו נתונים לעונש ובמקרים מסוימים אף נטען כי מספר אנשים הוצאו להורג אך רבים במערב ומחוץ לקוריאה הצפונית הטילו ספק בשמועות על מותם של אנשים בגלל זה.
כמה פסלי ארד בקנה מידה גדול הוקמו לצד הפסלים של קים איל-סונג, הגדול בהם הוא פסל בו נראים קים ג'ונג-איל וקים איל-סונג, כאשר כל אחד מהם רוכב על סוס (האנדרטה הגדולה הראשונה שנבנתה לאחר מותו של קים ג'ונג-איל). הממשלה גם החליפה פסלים של קים איל-סונג בגרסאות מעודכנות יחד עם הפסלים החדשים של קים ג'ונג-איל בכל אחת מבירות המחוז ואתרים אחרים.
קים ג'ונג-און
קים ג'ונג-און מסמן את הדור השלישי למנהיגות שושלת משפחת קים. אנשים שמתחו ביקורת על הירושה נשלחו למחנות חינוך מחדש או נענשו בדרך אחרת. דודו של קים ג'ונג-און, צ'אנג סונג-טק, הוצא להורג ב־12 בדצמבר 2013. מותו יוחס, בין השאר, לערעור פולחן האישיות של משפחת קים.
בשנת 2015, בתום תקופת האבל הרשמית בת שלוש השנים על מותו של קים ג'ונג-איל, הורה קים ג'ונג-און לבנות אנדרטאות חדשות בכל מחוז בקוריאה הצפונית. כמו כן החלו שיפוצים בארמון קומסוסאן. על פי הדיילי טלגרף ההוראה להקים פסלים נוספים למשפחת קים הייתה "נטל כספי כבד על כלכלה שכבר נאבקת בשל שנים של ניהול כושל כרוני וסנקציות בינלאומיות".
אנדרטאות, תמונות ועלות
בשנת 1992, על פי ויקטור צ'ה, הוקמו ברחבי קוריאה הצפונית קרוב ל-40,000 פסלים של קים איל-סונג ועם מותו בשנת 1994 החלה הממשלה להקים 3,200 אובליסקים בכל עיר במדינה. אזרחים (ותיירים) נדרשים להציב זר פרחים בצמוד לפסלים במהלך ביקורם באזור. ישנן מגבלות חוקיות הקשורות לצילום הפסלים של משפחת קים, אמנם מותר לצלם אותם, אך זה בתנאי והמבקרים מצלמים את הפסל כולו, ולא רק את הראש או חלק אחר. לאחר מותו של קים ג'ונג-איל הממשלה החלה לרשום את שמו על כל אחד מהאובליסקים ולבנות פסלים חדשים בדמותו.
תמונות של קים איל-סונג וקים ג'ונג-איל בולטות במקומות הקשורים לתחבורה ציבורית, תלויות בכל תחנת רכבת בקוריאה הצפונית. כל משק בית בקוריאה הצפונית נדרש להציב תמונה של קים איל-סונג וקים ג'ונג און על קיר. חברי מפלגת הפועלים של קוריאה בשכונות הערים מוקצים לבדוק האם הדיוקנאות שבבתים מאובקים. אם נמצא אבק, יש לשלם קנס, סכומו תלוי בעובי השכבה של האבק. יש לתלות את הדיוקנאות גבוה, כך שאנשים בחדר לא יעמדו גבוה מהם.
ארמון קומסוסאן נבנה כמעונו הרשמי של קים איל-סונג ב-1976. לאחר מותו הוא הוסב למאוזוליאום שלו ובהמשך גם של בנו. לפי אומדנים שונים עלות השיפוצים והפיכתו למאוזוליאום נעה בין 100 מיליון דולר ל-900 מיליון דולר.
חגים
בשנת 2013 הוכרז על חג חדש שייחגג ב־14 בפברואר, המנציח את התאריך בו קים ג'ונג-איל קיבל את התואר "גנרליסימו של הרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה". בניגוד לחגיגות סביב דמויות חשובות אחרות ברחבי העולם, החגיגות הן חובה, עם אירועים רבים המתוכננים (כגון ריקודים, אירועי ספורט ומצעדים) והאזרחים צריכים להניח זרי פרחים למרגלות אנדרטאות.
השראות בינלאומיות
במוזיאון הידידות הבינלאומית אשר ממוקם מצפון לפיונגיאנג, בירת קוריאה הצפונית מוצגים אוסף של מתנות אשר הוענקו במרוצת השנים לשני המנהיגים העליונים של קוריאה הצפונית, קים איל-סונג ובנו קים ג'ונג-איל, מטעם נכבדים זרים אשר ביקרו במדינה. בין 60,000 ל-200,000 מתנות שונות שהוענקו לפקידים ולמנהיגים צפון-קוריאנים לאורך השנים. בעת כניסתם למוזיאון, המבקרים נדרשים להסיר את נעליהם, וכן להשתחוות לפני דיוקנאות של קים איל-סונג וקים ג'ונג-איל.
ביוני 1971 ביקר נשיא הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה, ניקולאה צ'אושסקו בקוריאה הצפונית, במהלך הביקור קיבל צ'אושסקו השראה מפולחן האישיות של קים איל-סונג.
מיגון
מיגון הוא שם כולל לאמצעים שמטרתם להגן על דבר מסוים (אדם, כלי רכב או מבנה) ולמנוע מפגיעות חיצוניות לגרום לו נזק.
מיגון לבני אדם
כיום, ישנם אפודי מגן כנגד ירי גם עבור אזרחים וכן חליפות מיגון חסינות אש עבור כבאים ואנשי מקצוע בתחומים הקשורים לחילוץ, הנדסה, ביטחון פנים, ביטחון חוץ או עבודה עם אש. ישנן גם חליפות אטומות שנועדו להגן כנגד איומי אב"כ וכוללות גם מסכת אב"כ לסנן את האוויר שנושם הלובש.
מיגון לראש נקרא קסדה והיא לרוב עשויה ממתכת או מחומרים פלסטיים-קרמיים. הקסדה נפוצה הן בשימושים צבאיים והן בשימושים אזרחיים.
אמצעי מיגון נוספים כוללים מגן המוחזק ביד, כפפות ברזל, מגפי ברזל, מגיני עיניים ועוד.
מיגון כלי רכב
מיגון כלי הרכב החל למעשה רק במאה ה-20. כלי הרכב הממוגן באמת הראשון היה הטנק שבוסס על טרקטור זחלי שכוסה בשריון לוחות מפלדה. במהלך מלחמת העולם הראשונה ומלחמת העולם השנייה הלך והשתפר מיגון הטנקים - לרוב באמצעות הגדלת עובי השריון, אך גם באמצעות תכנון גאומטרי משופר שלו (שריון משופע). אחרי מלחמת העולם השנייה החלו למגן גם כלי רכב צבאיים אחרים כגון נושאי גיסות, רכבי אספקה, תותחים מתנייעים, כלי הנדסה צבאיים ואפילו רכבי סיור. המיגון הצבאי נועד להגן על הרכב מפני ירי ישיר, רסיסים, מטעני חבלה וכאשר המיגון כבד - גם כנגד נשק נ"ט ופגיעה ישירה של פצצות.
במקביל, כלי רכב אזרחיים כגון אוטובוסים, רכבי שרד של אנשי ציבור ופוליטיקאים, משאיות תובלה של הבנקים ורכבי משטרה מוגנו כנגד אש קלה (של אקדחים ורובים) על מנת להגן על נוסעיהן. המיגון האזרחי כולל לרוב חלונות מזכוכית משוריינת ושלדה מחוזקת, ולעיתים גם רשת פלדה על השמשות. הוא נועד להגן רק מפני ירי, יידוי אבנים והתקפות קלות יחסית.
מיגון מבנים
מיגון מבנים נעשה על פי רוב כנגד פעילות פלילית. מיגון זה כולל גדרות, מנעולים, סורגים, מערכות אזעקה, מצלמות אבטחה ועוד. מבנים כגון בנקים גם כוללים שמירה פעילה כגון מאבטחים, כלבי שמירה ועוד.
רוב המבנים אינם ממוגנים כנגד פעולות איבה. בישראל, בשל האיום הביטחוני התמידי, בנייני מגורים ובנייני ציבור כוללים אזור ממוגן בפני הפצצות כגון מקלט, מרחב מוגן. לרוב אין בונים בניין שכולו ממוגן, הן משיקולים כלכליים של עלות הבנייה והן בשל הפגיעה בחיי השגרה (מבנה שכולו ממוגן יצמצם אפשרויות לשיפוץ, שינויים אדריכליים ועיצוב פנים).
מבנים צבאיים שמיועדים לעמוד בפני הפצצות כבדות בדרך כלל מסתמכים על התחפרות באדמה יותר מאשר על בנייה מלאכותית של שלדה חזקה. מבנים מחופרים כאלה נקראים בונקרים.
Back of My Mind
Back of My Mind הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית . האלבום יצא לאור ב-18 ביוני 2021 על ידי חברת התקליטים תקליטי RCA. מתוך האלבום יצאו חמישה סינגלים.
מגזין "בוקר טוב אמריקה" דירג את האלבום ברשימתם "50 האלבומים הטובים ביותר של 2021" במקום ה-14.
האלבום קיבל מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-64 בקטגוריות אלבום השנה ואלבום ה-R&B הטוב ביותר.
רקע והוצאה
ב-27 בספטמבר 2019, הוציאה את הסינגל הראשון מתוך האלבום "Slide".
ב-21 באוקטובר 2020, יצא לאור הסינגל השני "Damage". השיר הגיע למקום הראשון ברדיו האורבני ולמקום 44 במצעד בילבורד הוט 100. ב-25 באוקטובר, הוציאה את הסינגל השיווקי "Hold On".
באפריל 2021, זכתה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר על שירה "Fight for You", מהסרט "יהודה והמשיח השחור". ב-23 באפריל, יצא לאור הסינגל השני "Come Through", בהשתתפות הזמר האמריקאי כריס בראון. וידאו קליפ לשיר יצא לאור ב-13 במאי. באותו היום, "Damage" קיבל מעמד פלטינה מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. "
ב-11 ביוני 2021, הוציאה את הסינגל השיווקי השני מתוך האלבום, "We Made It", לצד ההכרזה על צאת אלבום הבכורה שלה Back of My Mind, יחד עם טריילר לאלבום.
סוול
סוול (Sewell) הייתה עיירת כורים במחוז או'היגינס בצ'ילה, כ-85 ק"מ דרומית-מזרחית לסנטיאגו דה צ'ילה, בגובה של 2,300 מטרים מעל פני הים, במורדות הרי האנדים. העיירה הוקמה ב-1905 והגיעה לשיאה ב-1960, כשמספר תושביה עמד על כ-15,000. היא ננטשה מיושביה במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 ביוזמת ממשלת צ'ילה, ואחרון תושביה עזב אותה ב-1980. ב-1998 הכריזה ממשלת צ'ילה על סוול כאתר לאומי, וב-2006 הכריז עליה אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה
הימצאות נחושת באזור אֶל טֶנְיֶינְטֶה הייתה ידועה גם בתקופה הטרום-קולומביאנית, ולאחר הגעת הספרדים, החלו אף הם לכרות נחושת, אם כי הכרייה דעכה לקראת המאה ה-17. ב-1897 נערך סקר, שממצאיו העידו על פוטנציאל למציאת מרבצים גדולים של נחושת. מאחר שלבעלי הקרקע לא היו האמצעים להשקיע את המשאבים הדרושים לשם מימוש הפוטנציאל, הם יצרו קשר עם המהנדס האמריקני ויליאם בריידן.
בריידן צירף למיזם את חברת אסארקו (החברה האמריקנית להתכה וזיקוק) ואת היזם בארטון סיוול, ויחד הקימו את חברת בריידן קופר. ב-1905 הוחל בהקמת התשתיות - נסלל כביש לבירת המחוז רנקגואה, והובא ציוד למכרה. באותה שנה גם הוקמו בתיה הראשונים של העיירה, ובתחילה שוכנו בה אלף תושבים, שכללו עובדים ובני משפחותיהם. אף שלא כל התשתיות הוקמו, הכרייה החלה כבר ב-1905. במהלך 1906 הוקמו המתקנים למיון העפרה, מעלית וגנרטור. מיתון בארצות הברית הביא לירידה בהיקף הפעילות החל מ-1909, וב-1915 השתלטה על הבעלות בחברה משפחת גוגנהיים. באותה שנה גם ניתן לעיירה שמה, על שם בארטון סיוול.
ב-1945 אירע אסון במקום, כש-355 כורים נחנקו למוות מעשן, לאחר שפרצה אש במכרות. הטרגדיה הובילה לדיון ציבורי בצ'ילה בסוגיית אמצעי הבטיחות הננקטים במקומות עבודה, ומידת הביקורת שמפעילה הממשלה על חברות פרטיות הפועלות בתחומי המדינה. חברת בריידן קופר, מצידה, הקימה מחלקה חדשה לבטיחות.
ממשלת צ'ילה הלאימה בהדרגה את המכרות. ב-1967 החזיקה ב-51% מהבעלות בה, וב-1971 החזיקה בבעלות מלאה. באותה העת התקבלה ההחלטה להעביר את מגורי העובדים למקום אחר, נמוך יותר, שבו תנאי המחיה יהיו טובים יותר. בהדרגה עזבו את סוול התושבים, בעיקר לרנקגואה, והאחרון שבהם עזב אותה ב-1980.
מבנה העיירה והמבנים בה
העיירה נבנתה על צלע הר. רחובותיה הם למעשה מערכת של שבילים וגרמי מדרגות, הבנויים סביב גרם מדרגות מרכזי המוליך מתחנת הרכבת, והם אינם מיועדים לתנועת כלי רכב.
ככלל, נבנו בתי המגורים בצד הפונה לכיוון מערב, והמבנים התעשייתיים בצד הפונה לכיוון דרום. זאת משום שהצד המערבי הוא שטוף שמש ומועד פחות למפולות שלגים. הבתים נבנו מעץ, בסגנון המאפיין את ארצות הברית. עד שנות ה-40, תכנון העיר בוצע בארצות הברית עצמה, ואף העץ לבנייה יובא ממנה.
בתי המגורים היו משלוש קטגוריות, בהתאם למבנה ההיררכי של החברה: המנהלים (בעיקר אמריקאים), המפקחים והפועלים. רוב בתי המגורים שעדיין עומדים על תילם הם הבתים מהקטגוריה השנייה, של המפקחים. בתים אלה בני 3 עד 5 קומות ובשטח של 60 עד 82 מ"ר. בתי הפועלים נבנו בשולי העיר, בגובה של 4 או 5 קומות, והיו משני סוגים: בתים למשפחות, ובתים לרווקים, שכללו חדרים משותפים עם מיטות קומתיים. בתי המנהלים נהרסו כולם.
ממערב לעיר שכנה תחנת הרכבת, ובסמוך לה בית החולים, בית ספר לתעשייה שהוקם ב-1936, מועדון, קולנוע ותיאטרון. דרומית לעיר הוקמה ב-1927 כנסייה קטנה.
טלי בן בסט
עבודתה
נושא המגדר ומעמד האישה בתרבות ובחברה הם הנושאים המרכזיים ביצירתה של בן בסט כאשר "ההתחקות אחריהם נעה בין המרחב הפרטי אל הציבורי, מן הביתי אל החברתי, מן הפיזי אל הנפשי."
ב-1998 אצרה והציגה בגלריה לימבוס תערוכה בשם "מלכודת פנינים". בתערוכה צילום אחד בשחר לבן וצילומים המוצגים בקופסאות תאורה. הדימויים לקוחים מחומרים אישיים: צעיפי נוצות, שערות ושרשראות פנינים שעוברות תהליכים של שכפול, מניפולציה וארגון מחדש. בכל הסיטואציות מושם דגש על הפיזיות של הדימויים. אותם דימויים הנראים עתה ארוטיים יותר, סבוכים יותר, ממלכדים את העין ומובילים את הלב לזיכרון של איבר מין נשי או זיכרון אינטימי אחר, רחוק ומעומעם שמקורו בהיר וממוקד בחומר – פקעת סבוכה ומפתה, בוהק כפנינה, מגע של נוצה. בתערוכה מתקיים דיאלוג בין החומרים לאסוציאציות העולות מהם והאינטרפרטציה שהם מקבלים בעבודות.
ב-2003 הציגה בן בסט תערוכת יחיד במוזיאון הרצליה "מרחב מודולרי" באוצרות של דליה לוין. התערוכה תוארה כ"כוללת עבודות צילום גדולות ממדים המסתפקות במינימום הכרחי כדי לתאר מקומות ואתרים בהם שוכנת ריקנות. המרחבים עטופים בסגנון אחיד בו מתקיימים הבדלים מינוריים בלבד החושפים תהליכי התרוקנות פיזי המשליך על תחושות ומצבים נפשיים עמוקים. התרחשות בתוך מרחב נייטרלי המבטאים שפה מנטלית הממחישה ריק עיצובי, נתק רגשי ובדידות. הפער העמוק בין העיצוב המוקפד והנקי של החללים לריקנות, מצביע על הפרעה מנטלית המפעפעת מתחת לפני שטח מושלמים כביכול. ראשיתה של העבודה בצילום של חדרים ומשרדים ממשיים בבתי מגורים ומשרדים של חברים ומכרים בהם מצאה בן סט גודש של פרטים שהפריעו לה ולכן בחרה להוציא חלק מהם מה שהביא לדלדול הדחיסות הסביבתית. אולם בכך לא היה די והיא שאפה להשאיר חלל ריק אותו יצרה בעצמה עד כדי שקשה לאפיין בבירור את השימוש של החדרים. המרחבים ריקים מאדם ואינם מעוגנים לסביבה ספציפית: אין נקודת מבט אל החוץ או אל הנוף וכן לא נמצאים אובייקטים מגדירי תקופה. כך נוצר חלל הזוי חסר הווה, עבר ועתיד. אך מבט סקרני חושף ניואנסינים המיצגים רבדים נסתרים של חוסר שלמות ואף סכנה: בלימה של חיים תוססים ונטישה. החללים הבלתי מציאותיים וחסרי הממשות משרים מצב של הלם המותרים את הצופה במצב של דיסאוריינטציה גאוגרפית, רגשית ומנטלית. ככל שהצפייה מתארכת, מתעצמת תחושת ההלם הבקשה להיאחז בסממן מסוים, באירוע מסוים או באתר מסוים היא צורך אנושי שלא מוצא לו מזור".
"אחרי שהשמש שוקעת" – תערוכת יחיד שהתקיימה בגלריה ג'ולי מ. ב-2012 – הציגה סדרת ציורים של בן בסט הכוללת דיוקנאות אייקונים של גברים ונשים המישירים מבט חצוף ומתגרה אל הצופה.
ב-2009 בן בסט יצרה יצירת אמנות במסדרון בקומה השנייה של מלון ארטפלוס בתל אביב: שני צידי המסדרון חושפים עולם מיתולוגי המשולב בנופים, בעלי חיים ודמויות אנושיות בהשראת המסורת הרומנטית של סוף המאה ה -19. היצירה אפופה באווירת מסתורין. בצד אחד של המסדרון יש נופים פתוחים דרמטיים בשחור ואדום, חיות פצועות שוכבות ליד גזעי עצים צרובים. הציפורים השחורות ברקע, שנדמה כי הוצאו מסרטי אימה, חלפו על פני הנופים, רומזים על אסון קרוב. בצד השני של המסדרון, הצבע הוא עדין יותר מחדש. באמצעות שקפים מוארים, עבודות שבוצעו בצבעי מים מגלות את סיפורה של נערה צעירה, שמתמזגת עם הנוף או אולי מתעמתת עם חיות פרא. המסדרון כולו אפוף תחושה אפוקליפטית של שתיקה רועמת, תוך שמירה על האסתטיקה והניקיון הקפדניים האופייניים לעבודתה של בן בסט.
מנוע חיפוש
צורת החיפוש הנפוצה ביותר כיום היא חיפוש אתרים באמצעות מנועי חיפוש אינטרנטיים, אך היא שימושית גם במחשבים מקומיים, למשל: באיתור קובץ במחשב האישי (desktop search), או בשימוש במאגרי מידע מקומיים, כמו מאגרי פסקי דין או ספרי יהדות הנמצאים על גבי תקליטור. מנועי חיפוש קיימים גם בארגונים (Enterprise search), בין אם מדובר בחיפוש ספרים או תמונות בספרייה או ארכיון, אתרים פנים ארגוניים או רשומות במערכת המידע המייצגות פריטים פיזיים (כגון איתור פריט במחסן או מוצר בקטלוג ממוחשב לפי תיאור או מאפיינים אחרים שהוגדרו) או בלתי מוחשיים (כגון משימות ופרויקטים, מידע בנושאי תקציב ורכש וכן הלאה).
עקרון הפעולה הבסיסי של מנוע חיפוש הוא שהלקוח מגדיר שאילתה שמתארת את המידע הנחוץ לו (הכוללת לרוב, מחרוזת חיפוש והגדרות נוספות, אך לא בהכרח) ושולח אותה למנוע האיחזור. המנוע מקבל את השאילתא ומפעיל יישום לביצוע הפעולה, תוך הפעלת אלגוריתמים שנועדו לסנן את התוצאות כך שיהיו רק בנושא שהלקוח מחפש. לסיום פעולתו מציג השרת את התשובה בפני המשתמש, בדרך כלל ברשימה.
נכון ל-2015, מנועי חיפוש לא מבצעים חיפושים מבוססי הקשר-במידה ומוזנת מחרוזת חיפוש לא מספיק מדויקת, רשימת התוצאות שתוחזר על ידי המנוע תכלול תוצאות בעלות משמעויות שונות או שיתקבלו תוצאות שמתאימות באופן מקרי. באופן דומה, מנוע החיפוש עשוי לא למצוא תוצאות שבהן מופיעה מילה נרדפת ולא זו שהוזנה במחרוזת. בעיות מסוג זה עשויות לקבל מענה עם כניסת טכנולוגיות של רשת סמנטית (המהווה רכיב משמעותי בתפיסת web 3.0).
היסטוריה
מנוע החיפוש הראשון נקרא "ארצ'י". הוא פותח בשנת 1990 על ידי אלן אמטאג, סטודנט באוניברסיטת מקגיל שבמונטריאול. מנוע החיפוש איפשר לחפש קבצים על שרתי FTP, שהיוו את פרוטוקול העברת הקבצים המרכזי באינטרנט באותה תקופה. בשנת 1991 פותח פרוטוקול "גופר" על ידי מארק מקהיל מאוניברסיטת מינסוטה. גופר סרק מסמכי טקסט שהיו מאוחסנים על שרתי FTP ויצר רשימות קונקורדנציה של המילים המופיעות בהן, החיפוש ברשימות אלה התבצע באמצעות התוכנות "ורוניקה" ו"ג'ארהד" (ששמותיהן היוו מחווה לשם ארצ'י - ורוניקה וג'ארהד הן דמויות בסדרת הקומיקס ארצ'י).
מנוע החיפוש הראשון שסרק את רשת המידע העולמית באמצעות זחלן (Crawler) היה Wandex. מנוע חיפוש זה, שאינו פועל כיום, פותח על ידי מתיו גריי מאוניברסיטת MIT בשנת 1993 ומטרתו הייתה למדוד את קצב הגידול של הרשת. באותה שנה פותח גם Aliweb, המנוע הוותיק ביותר שעדיין קיים. בשנת 1994 יצא לשוק WebCrawler, שהיה מנוע החיפוש הראשון ששילב חיפוש בטקסט שבגוף האתרים ולא רק בכותרות האתרים.
מנוע החיפוש המסחרי הגדול של התקופה היה לייקוס שפותח על ידי מייקל מלודין מאוניברסיטת קרנגי מלון. בעקבות הצלחתו של לייקוס פותחו מנועי חיפוש נוספים שהתחרו בשירותי הספריות שהיו נהוגים באותה תקופה לצורך חיפוש מידע.
ניתן להשוות מנועי חיפוש באינטרנט לפי איכות התוצאות שהם מספקים, מהירות התגובה, כמות התוצאות, אופן הצגת המידע ויכולות השלמה אוטומטית. מאז שנת 2001 שולט מנוע החיפוש Google בשוק מנועי החיפוש.
מרכיבי מנוע החיפוש
מנוע חיפוש מודרני יורכב בדרך כלל משלשה חלקים:
מנועי החיפוש נבדלים ומשתנים זה מזה בכל אחד מן הרכיבים: באלגוריתם החיפוש של איתור הקבצים, בניית האינדקס, ואיחזור הנתונים.
בשלב איתור הקבצים ישנם מנועי חיפוש שמאגרי המידע שלהם נבנים באופן אוטומטי, באמצעות סריקה של האינטרנט על ידי רובוט, וישנם כאלו שהאינדקס שבו מקוטלג המידע אצלם נעשה בידי בני אדם. לעיתים ישנם מקרים שבהם האיתור הוא חצי אוטומטי, וישנה מעורבת אנושית בחלק מהמקרים כמו למשל במנוע החיפוש גוגל.
בשלב של האינדקס, משתרע תחום רחב של ביצוע מטלה זו, החל ממנועי חיפוש שאין להם מנוע אינדקס כלל, והם מבצעים חיפוש ישיר בקבצים, ועד למנועי חיפוש, שיוצרים אינדקס מפורט, עד לשמירת התכנים בשלמותם פעם נוספת אצלם.
בשלב של איחזור המידע, יש מנועי חיפוש שמאחזרים תצוגה מקדימה של שורה או מספר שורות לכל תוצאה שהם מוצאים, ויש כאלו שמאחזרים שמות של קבצים או אתרים, שבהם נמצא התוכן, ללא כל תצוגה מקדימה. בדרך כלל השלב הראשון של איתור הקבצים ויצירת האינדקס נעלמים מעיני המשתמש, שמקבל רק את החלק של איחזור המידע.
מנועי חיפוש אינטרנטיים
באינטרנט קיימים סוגים שונים של מנועי חיפוש. לצד מנועי החיפוש הכללים ישנם מנועי חיפוש בעלי התמחות מיוחדת. מנועי החיפוש האינטרנטיים שואפים להנגיש את החיפוש באמצעות ממשק ידידותי ביחד עם שליפת התוצאות המקוות ביותר מצד המחפש. בצד חיפוש טקסטואלי יש למנועי חיפוש אלו יכולת לחפש תמונות, וליאהו קיימת אף חיפוש קטעי וידאו וניגונם מתוך מסך החיפוש. מנוע חיפוש ייחודי נוסף, לדוגמה, הוא טכנורטי, המתמחה בחיפוש דרך בלוגים. כיום אפשרות גישה למנועי חיפוש באינטרנט משולבת בדפדפנים, ואין צורך לגלוש לאתר כדי להפעיל את החיפוש. לעיתים בדפדפנים משולבת אפשרות של חיפוש בהצבעה על מילה, ולחיצה על תפריט של עכבר ימני.
היסטוריית חיפוש
מנועי חיפוש מנסים לזהות את המשתמש שמבצע את החיפוש (למשל בעזרת עוגייה בדפדפן), ולהציע לו תוצאות יותר רלוונטיות, לפי חיפושים קודמים של אותו משתמש, או לפי מידע אחר שנצבר במנוע החיפוש אודות המשתמש. משתמשים שנרשמים במנוע החיפוש (למשל בעזרת "סרגל כלים" מיוחד לחיפוש), מזוהים גם בחיפושים שמבוצעים על פני דפדפנים שונים, והתאמת התוצאות יכולה להיות הדוקה יותר, משום שמנוע החיפוש יודע יותר על המשתמש. בגלל הפגיעה בפרטיות, מציעות חלק מהחברות דרכים להסרת ההיסטוריה.
דף תוצאות החיפוש
בדף תוצאות החיפוש, מציג מנוע החיפוש למחפש את תמצית התוצאות שהניב החיפוש. על פי רוב מכיל דף זה כותרת שהיא קישור לדף האינטרנט או למסמך שנמצא וכן חלקי טקסט ובהם משפט או שניים שאמורים להסביר למחפש מדוע נבחר הדף או המסמך להכלל בין התשובות שקיבל (בדרך כלל מודגש).
במנועי חיפוש שונים ניתן למצוא לעיתים מידע נוסף על המסמך כגון גודל המסמך, כתובת המסמך וכן "מטמון" שהוא תמצית המסמך כפי שהיא נרשמה על ידי הבוט בפעם האחרונה שביקר בדף.
במנוע חיפוש המתקיים מפרסומת שהוא מציג, מוצגים בדרך כלל שלושה סוגים של תוצאות:
בעלי אתרים מייחסים חשיבות רבה למיקום האתר שלהם בתוצאות החיפוש שכן למיקום בדף החיפוש יש השפעה מכרעת על מספר הגולשים שיגיעו לאתר ממנוע החיפוש. מאחר שאפקטיביות של האתר (פרסום, ביצוע מכירה וכדומה) תלויה במספר המבקרים בו, נוצרת תחרות עזה בין האתרים השונים על המיקום בדף התוצאות. הפעילות של חברות העוסקות בקידום אתרים במנועי חיפוש באה לשפר את מיקומו של האתר בדף התוצאות.
מצד שני מנועי החיפוש פועלים כל הזמן לשפר את תוצאות החיפוש ומנסים לאתר ניסיונות התערבות לא "טבעית" בתוצאות. לעיתים קורה שמנועי החיפוש אף "מענישים" אתר שבו הם חושדים שמתקיימת פעילות קידום לא הוגנת בכך שהם מרחיקים את האתר מקדמת תוצאות החיפוש אף מעבר למקום שהיה זוכה לו בלי כל התערבות.
לעיתים ישנם אנשים או גופים המבקשים לעדכן את עותק הדף השמור בשרתי החברה או אף להסיר תוצאות מסיבות שונות ובהן חשיפת מידע פרטי או הזכות להישכח.
גמישות לשונית
אחת התכונות הבסיסיות שעל מנוע חיפוש לספק היא גמישות לשונית, אם כי מנועי חיפוש רבים עדיין אינם מצוידים בתכונה זו. גמישות לשונית היא יכולתו של מנגנון החיפוש להתגבר על בעיות הקשורות בשפה הטבעית, כגון כתיב מלא וכתיב חסר, יחיד ורבים, טעויות כתיב קלות, טעויות הקלדה וכדומה.
רוב מנועי החיפוש לא מאפשרים גמישות במילות החיפוש. משמעות הדבר היא שמנוע החיפוש מוצא רק דפים בהם מופיעות כל המילים הזהות למילות החיפוש. Google באנגלית - ובעברית, הוא בעל יכולת כזו במידה מסוימת. חיפוש wikipedya, למשל, גורם ל-Google לשאול "Did you mean: wikipedia". בעברית, לדוגמה, אם נקליד "מילחמה", גוגל ישאל אותנו אם התכוונו ל"מלחמה".
נאמנות למנוע חיפוש ספציפי
אחת השאלות המרכזיות ביחס למנועי החיפוש היא מה גורם לאדם לפתח נאמנות למנוע חיפוש ספציפי זה או אחר. מחקרים שנערכו לאחרונה מלמדים שגולשי אינטרנט מפתחים נאמנות למנוע חיפוש ספציפי, בעיקר בשל שירותים נוספים שהוא מספק ואשר מסונכרנים עם יכולת החיפוש. לדוגמה, מנוע החיפוש גוגל מספק שורה ארוכה של שירותים מסונכרנים לחיפוש כמו: שירותי התראות, דואר אלקטרוני, העלאת קבצים לרשת, פתיחה וניהול של בלוגים ועוד. הרציונל שבני אדם מפתחים נאמנות למנוע חיפוש בשל השירותים הנוספים שהוא מספק, מסביר היטב מדוע גוגל רכשה את אתר האינטרנט יוטיוב. למעשה, באמצעות רכישה זאת, גוגל מצפה לחזק ולפתח את נאמנות גולשי האינטרנט למנוע החיפוש שלה, וזאת על ידי הענקת שירות חדש של סרטי וידאו המסונכרנים לחיפוש בגוגל.
מנוע-על
מנוע-על (meta-search engine) הוא מנגנון שלוקח שאילתה ממשתמש קצה, שולח אותה במקביל למספר מנועי חיפוש ומחזיר תוצאות מכל אחד ממנועי החיפוש. בהתחשב בכך שאין מנוע חיפוש שמסוגל לקטלג את כל האתרים ברשת האינטרנט, יתרונו של מנוע-העל הוא ביכולתו להחזיר תוצאות רבות יותר מאשר מנוע חיפוש יחיד. חסרונם של מנועי-העל הוא במספר הגדול של תוצאות לא-רלוונטיות שהם מחזירים לעומת מנוע חיפוש בודד - בעיה שאפשר להתמודד איתה דרך ניסוח של שאילתות ממוקדות ושימוש באלגוריתם שיסנן את התוצאות הלא-רלוונטיות או ידחק אותן לסוף רשימת התוצאות.