cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בובאל
קרניים
הבובאל מתאפיין בזוג קרניים גדולות ומעוקלות עם צמיחה מוזרה בניגוד לרוב האנטילופות, והן מתחלקות למספר צורות שמשתנות בין תת-המינים: לבובאל סוואיני בובאל טורה ובובאל קוקה הקרניים צומחות לכיוון הצדדים כשל גנו כחול ומתעקלות לבסוף לכיוון מעלה בצורת "{", כשגובה הקרן, המרחק בקצוות, או ההתעקמות של השפיצים, משתנה אצל כל אחד מהם. לבובאל ג'קסון ובובאל כף הקרן צומחת לכיוון מעלה באלכסון, מתעגלת ומתישרת שוב ויוצרת יחד עם חברתה צורה מלאה של נבל או "V". צורת השפיצים והעיקולים בקרן משתנים בין שניהם. לבובאל מערבי ובובאל צפוני הקרן צומחת לאחורה ויוצרת יחד עם חברתה צורת "U" והעיקולים שבה עדינים יותר משאר תת-המינים. גודל הקרן והעיקולים משתנים בין שניהם. לבובאל לכטינשטיין יש את הקרניים המוזרות והיוצאות דופן מכולם, הקרן צומחת לכיוון הצדדים ומתעגלת מאוד עד שיוצרת כמעט צורה מלאה של "O", והשפיצים צומחים לכיוון הצדדים או מעלה. אצל כל המינים הקרן עבה בבסיס ודקה וחדה מן הרגיל בקצוות, אולם רוב הקרן עדיין עבה מאוד לעומת אנטילופות רבות. הקרניים צומחות בצידי המצח או במרכזו, והן במרחק ניכר מהעיניים והאוזניים. המרחק בין קרן לחברתה בבסיס ובקצוות משתנה בקיצוניות בין תת-המינים. הקרניים מחורצות בטבעות גדולות ברוב הקרן וטבעות קטנות דמויות חריצים בבסיס שייחודיות לבובאל, והרווח ביניהן נותן לקרן מראה חלק למדי. השפיצים תמיד יהיו חלקים. כאשר הקרן צומחת לעגלי הבובאל היא מסתכמת בשפיץ ישר וחלק הדומה לעגלי הראמים. צבע הקרניים אצל מרבית תת-המינים שחרחר או חום חלודה כהה, ולעיתים אפור כהה\בהיר או שחור כחלחל. הקרניים של הזכרים נוטות להיות גדולות ועבות יותר משל הנקבות.
כסות ומראה חיצוני
הפרווה של הבובאל חלקה למדי ומורכבת משערות קצרות ודלילות. צבע הפרווה בדרך כלל הוא גוונים שונים של חום, ומשתנה בין תת-המינים כדלהלן: בובאל מערבי - חולי בהיר; בובאל צפוני - חום זהוב; בובאל ג'קסון - אדמדם זהוב בגב וצהבהב זהוב בשאר; בובאל קוקה - חום בהיר; בובאל סוואיני - ערמוני כהה עד שחור; בובאל טורה - אדמדם כהה\בהיר, ופסים שחורים על הרגליים; בובאל כף - אדמדם כהה בגב וחום בהיר\כהה בשאר, כתמים שחורים בולטים על הרגליים; בובאל לכטינשטיין - ערמוני כהה בגב וצהבהב\כתמתם בשאר, פסים שחורים על הרגליים. לכולם זנב ארוך ודק המסתיים בציצת שיער מברשתנית, ולבובאל הכף זנב שעיר מאוד - דומה יותר לזה של הסוס. העכוז, הגחון והרגליים בצבע בהיר יותר מהגוף, ובדרך כלל לבנבן, אפרפר או צהבהב קרמי. למרביתם יש כפלי עור גדולים ובולטים בצוואר. מבחינת מבנה גוף ואורך גולגולת יש דמיון גדול בין בובאל ג'קסון לבובאל כף, ובין בובאל טורה לבובאל סוואיני.
צבע הפנים של הבובאל מורכב מגוונים שונים של חום או זהוב ומשתנה בין תת-המינים: בובאל מערבי - חולי כשאר הגוף עם פס לבן בין העיניים, לוע בצבע חום שוקולד; בובאל מערבי - חום זהוב כשאר הגוף ללא סימונים כלל; בובאל ג'קסון - אדמדם כהה; בובאל קוקה - חום כהה; בובאל סוואיני - שחור עם "משקפיים" חומות בהירות או כהות; בובאל טורה אדמדם\כתמתם כהה, כתמים לבנים ליד העיניים; בובאל כף - חום בהיר, עם מצח וחוטם שחורים, ופס בהיר מפריד ביניהם; בובאל לכטינשטיין - כתמתם\צהבהב\זהבהב, משולשים לבנים ליד העיניים ולוע חום-שוקולד כהה. לרובם צבע האוזניים זהה בדרך כלל לשאר הגוף עם קצוות שחורות.
מבנה ומידות גוף
גופו של הבובאל ארוך ורחב ויש לו צוואר קצר הרחב בתחילתו וצר בסופו. יש לו "דבשת" גדולה יחסית בכתפיים הגורם לפלג הגוף הקדמי להיות גבוה יותר מהאחורי. הוא מתאפיין בחרטום צר וארוך מאוד - בעיקר אצל בובאל ג'קסון ובובאל כף. מאפיין ייחודי של הבובאל הוא בליטה גדולה על המצח שעליה צומחות הקרניים הקרויה בשל כך "עוקץ הקרן", והיא גורמת לראשו להראות ארוך יותר מן הרגיל. יש לו רגליים ארוכות וחזקות המסייעות לו לרוץ מהר, ואוזניים גדולות וצרות המעוגלות באמצען ומשולשות בקצוות. השפתיים והלוע שלו מעוגלים כשל הג'ירף, וסמך להם זיפים חומים, אפרפרים, או צהבהבים. העיניים שלו גדולות וזהובות, ומתחתיהן בלוטות ריח בצבע שחור שגדולות ובולטות בדרך כלל. בעוד שאצל בובאל לכטינשטיין ובובאל כף ההפרשה מהבלוטות כהה ודביקה, אצל בובאל ג'קסון ההפרשה חסרת צבע. האף של הבובאל מחורץ ועגלגל בצורת "U", והפרסות גדולות וחדות. באופן כללי אין הבדל בולט בין הזכרים לנקבות למרות שהראשונים עלולים להיות גדולים וכבדים יותר. מידות הגוף של הבובאל: גובה הכתפיים: 145-120 ס"מ. אורך ראש וגוף: 245-160 ס"מ. אורך הקרניים: 70-45 ס"מ. אורך הזנב: 70-30 ס"מ. משקל הזכר: 218-125 ק"ג. משקל הנקבה: 185-116 ק"ג.
תפוצה ובית גידול
[[קובץ:Alcelaphus 1.png|ממוזער|שמאל|180px|תפוצת הבובאל לפי תת-מינים
]]
בובאל הכף נפוץ ברחבי יבשת אפריקה במדינות הבאות: דרום אפריקה, נמיביה, בוצוואנה, מוזמביק, זמביה, אנגולה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, מלאווי, טנזניה, קניה, אוגנדה, אתיופיה, אריתריאה, סודאן, דרום סודאן, צ'אד, מאלי, ניז'ר, הרפובליקה המרכז אפריקאית, קמרון, ניגריה, גאנה, גינאה, גינאה ביסאו, בורקינה פאסו, בנין, טוגו, חוף השנהב, גמביה וסנגל, ונכחד מלסוטו, בורונדי, סומליה, מאוריטניה, סהרה המערבית, מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה, לוב, מצרים וישראל. הוא הובא לסווזילנד וזימבבואה.
בית הגידול של הבובאל מגוון ביותר בשל התפוצה הרחבה שלו באקלים סובטרופי, אקלים טרופי ואקלים ים תיכוני, וכולל סוואנות יבשות וגשומות, "סוואנות גינאה", "הסוואנות הסודאניות", מישורי "הקארו הגדול" ו"היוואלד", הסאהל, ערבות, מדבר קלהארי, ושולי מדבר נמיב ומדבר סהרה, ביצות, חורשים דלילים, כרי דשא, שפת ואגני ניקוז של נהרות: אורנג', ואל, זמבזי, לימפופו, הנילוס הלבן, הנילוס הכחול, בחר אל-ע'זאל, ניז'ר, שרי, אובנג'י, קובנגו, קוננה, גמביה, סנגל, אוואש, עטברה, שבלי, ג'ובה, טנה, רובומה, לג'נדה, לולבה ועוד. הם מצויים באזורים הררים עד גובה של 4,000 מטר מעל פני הים, וסובלנים יותר לסביבה מיוערת מאשר הדאמאליסק או הגנו. באופן כללי הם נעדרים משלושה אזורים עיקריים באפריקה: יערות הגשם הטרופיים, האזורים הצחיחים של קרן אפריקה, והחלקים הפנימיים של מדבר סהרה. הטמפרטורות בתחומי תפוצתם נעים בין 10 ל-40 מעלות חום, וכמות המשקעים הממוצעת נעה בין 25 מ"מ בלבד עד ל-3,000 מ"מ לשנה.
הבובאל בארץ ישראל
בובאלים התקיימו בדרום ישראל עד לתקופה הביזנטית לפחות ובמדבריות עבר הירדן ככל הנראה עד לסוף המאה התשע עשרה.
קיימת מחלוקת לגבי זיהויו המקראי של הבובל, על פי תרגום השבעים היחמור המקראי הוא הבובל, אך יש המזהים אותו עם התאו.
התנהגות ופעילות
הבובאל הוא בעל חיים פעיל יום - עם שיא של פעילות בשעות הבוקר והערב, ומנוחה בשעות הצהריים. הוא חיה חברתית, וניתן לראותו בעדרים של 20 עד 300 פרטים. בתקופות של שפע במזון ניתן לראות עדרים המוניים של מאות פרטים, והעדר הגדול ביותר שתועד היה של 10,000 בובאלים. במהלך הרעייה בובאל אחד משמש כזקיף על מנת להזהיר את העדר מסכנות, ולעיתים קרובות הוא נעמד על תלוליות טרמיטים כדי לקבל מבט רחב יותר על האזור. הבובאל זהיר יותר מפרסתנים אחרים, ומסיבה זאת אחוזי הטריפה שלו נמוכים יותר מאנטילופות אחרות כדוגמת צבי תומסון, אימפלה, גנו כחול, זברה ודלגן. למרות המראה המגושם שלהם, כאשר סכנה מתקרבת כל העדר פותח בריצת נדנדה מהירה שמגיעה ל-80 קמ"ש, בדרך כלל לאחר שאחד מתחיל בזאת. הטורפים של בובאלים בוגרים הם אריות, נמרים אפריקנים, ברדלסים, צבועים נקודים וזאב טלוא, בעוד שהעגלים נטרפים גם על ידי תנים וטורפים קטנים נוספים.
תזונה
הבובאל הוא בעל חיים צמחוני, ותזונתו מורכבת בעיקר מסוגים שונים של עשבים ומעט קטניות ושיחים. הראש הצר שלו מתאים לבחירת העשבים הטריים והטובים ביותר מבין סבך של גבעולים יבשים. העשבים מהווים 80% מהתזונה בעונת היובש, ו-95% בעונת הגשמים. הבובאל גם יכול לעכל כמות גדולה יותר של מזון מאשר פריים אחרים. הוא די תלוי במקורות מים זמינים, אך באזורים צחיחים הוא יכול להשיג את המים הדרושים לו ממלונים, שורשים, ופקעות. מבין אוכלי העשב העיקריים בסרנגטי כדוגמת זברה מצויה וגנו כחול, הבובאל נחשב לבררן ביותר מביניהם. הבובאל אינו נווד כל כך כסוגי בובאלים אחרים, והעדרים פותחים בנדידה רק בעת מקרים קיצונים של בצורות ואסונות טבע.
מערכת חברתית
המערכת החברתית של הבובאל מחולקת לארבע קבוצות: זכרים טריטוריאליים בוגרים, זכרים נחותים בוגרים, זכרים צעירים, ונקבות עם צאצאיהן. הנקבות יוצרות בדרך כלל קבוצות של 5 עד 12 נקבות שעשויות לכלול ארבעה דורות של צאצאים, והן נלחמות ביניהן על השליטה בעדר. השטח שבו הן פעילות או מסתובבות משתרע עד 7 וחצי קמ"ר, והוא גדול מספיק כדי להקיף לעיתים 30-20 שטחים של זכרים. החל מגיל שלוש וארבע שנים הזכרים מנסים להשתלט על שטח בגודל של 31 דונם שבו נמצא בתדירות עדר נקבות וצמחייה בשפע, והם גם צריכים להכניע את הנקבות השתלטניות - כך שקרבות בין שני המינים אינם נדירים. הזכרים הנחותים והצעירים חיים בעדרי רווקים רופפים, ובדרך כלל הם תופסים שטח עם איכות מזון נמוכה יותר. זכר טריטוריאלי שהשתלט על שטח מסמן אותו על ידי צואה, שתן, ובלוטות ריח, והוא מגן עליו לאורך השנה ברציפות.
למרות המראה הרגוע שלהם, הבובאלים די אכזריים כאשר מתגרים בהם זכרים אחרים. תחילת המאבק בין זכרים יריבים נפתחת בסדרה של תנועות ותצוגות של איום עם הראש והגוף, ובדרך כלל גם עם עשיית צרכים. השניים כורעים על ברכיהם, ולאחר המכת-פטיש הראשונה מתחילה ההיאבקות הרצינית כשהקרניים שלהם שלובות אחת בשנייה. כל אחד מנסה לזרוק את ראשו של האחר לצד אחד כדי לדקור לו את הצוואר והכתפיים בקרניו או לעקם את ראשו לצד. הזכרים בדרך כלל מאבדים את הטריטוריה שלהם אחרי שבע או שמונה שנים. בסרטון של נשיונל ג'יאוגרפיק תועד בובאל מתנגש בעוצמה ברוכב אופניים בסוואנה, ומשערים כי ככל הנראה זו התנהגות טריטוריאלית שהתרחשה בגלל הראייה הגרועה של הבובאל. בין הקולות של הבובאל ניתן למנות קרקורים שקטים ונהמות. הם מתקשרים ביניהם גם על ידי חוש הריח ותצוגה חזותית. הצפיפות של האוכלוסייה ברחבי אפריקה היא בדרך כלל ביחס של 1.4 פרטים לקמ"ר.
רבייה ומחזור חיים
עונת הרבייה מתרחשת לאורך השנה, ובמקומות מסוימים מושפעת על ידי הזמינות של המזון. הנקבה מתרבה בדרך כלל בשטחו של זכר טריטוריאלי החזק ביותר, ולעיתים תתרבה גם עם כמה זכרים. ההריון נמשך 8 חודשים (כ-240 ימים), לאחריהם נולד עגל יחיד השוקל בעת הלידה כ-9 קילוגרם וצבעו בהיר אצל כל תת-המינים. בימיו הראשונים הוא שוהה מוסתר בצמחייה, עד שיהא חזק מספיק כדי ללכת בקצב של העדר. ההמלטות של נקבות הבובאל מתרחשות בסבך, שלא כמו נקבות הגנו שממליטות בקבוצות במישורים. העגל נגמל בגיל ארבעה חודשים, ומגיע לבגרות בסביבות 2.5-1.5 שנה. הזכר עלול להישאר לצד אימו שנתיים וחצי - הרבה יותר מהגנו או הדאמאליסק.
תוחלת החיים של הבובאל 20-11 שנה בטבע, ועד 19 שנה בשבי.
איומים ושימור
הבובאל מסווג על ידי IUCN במצב השימור ללא חשש (LC) בעיקר בשל מספרים גדולים ויציבים של חלק מתת-המינים המשפיעים על מצבו באופן כללי. עם זאת, תת-המינים רשומים בקטגוריות שימור מנוגדות לחלוטין: בובאל כף - ללא חשש (LC) כיוון שהמספרים שלו גדולים במיוחד ונמצאים במגמת עלייה בשל ההכנסה שלו לעשרות אזורים מוגנים ופרטיים על ידי פקחים וציידים כאחד. בובאל לכטינשטיין ללא חשש (LC) בשל הנוכחות הגדולה שלו באזורים מוגנים ומגמת אוכלוסייתו יציבה. בובאל קוקה - ללא חשש (LC) בשל תפוצה גדולה בשמורות מוגנות בקניה וטנזניה (כ-70% מהאוכלוסייה), אך מגמת אוכלוסייתו נמצאת כבר בירידה בשל הרס בית גידול. בובאל מערבי - קרוב לסיכון (NT); למרות שמעל 95% מהאוכלוסייה נמצאת כרגע באזורים מוגנים, המספרים שלו פוחתים בהדרגה וקרובים כבר לקטגוריות מאוימות. בובאל ג'קסון - סכנת הכחדה (EN); בשל ירידה משמעותית ביותר של האוכלוסייה מאז 1980. בובאל סוואיני - סכנת הכחדה (EN); נדיר אף יותר מבובאל ג'קסון כשמספרי אוכלוסייתו בשפל לאחר תחרות מסיבית עם בעלי חיים מקומיים, אובדן בית גידול וחדירה של ציידים ומקומיים לפארקים לאומיים באתיופיה למטרות ציד או ניצול משאבי טבע. הוא גם מתקרב לקטגורית השימור החמורה יותר. בובאל טורה - סכנת הכחדה חמורה (CR); תת-המין הנדיר והמאוים ביותר, מצוי במספרים פחותים ומבודדים באתיופיה ואריתריאה; על פי מפת התפוצה העדכנית של IUCN הוא כבר נעלם מכל חלקי הטווח ההיסטורי שלו, ולא ניתן להצביע על אזור מסוים שבו יש אוכלוסייה קבועה. בובאל צפוני - נכחד (EX); הושמד מרוב צפון אפריקה עד אמצע המאה ה-19 ונכחד סופית בין 1945 ל-1954. הסיבה המיוחסת לכך היא החדירה האירופאית לאפריקה והכנסת נשק חם בכמויות.
מספרים
אומדן האוכלוסייה העולמי של הבובאל הוא 362,000 פרטים. החלוקה בין תת-המינים כדלהלן: 130,000 לבובאל כף. 82,000 לבובאל לכטינשטיין. 70,000 לבובאל ג'קסון (לעומת 285,000 בעבר). 42,000 לבובאל קוקה. 36,000 לבובאל מערבי. פחות מ-600 לבובאל סוואיני. פחות מ-250 לבובאל טורה.
הערות שוליים
Kuhantilopen Alcelaphus buselaphus Alcelaphus buselaphus Galvijinė antilopė búbalu
פרסי ג'ון דניאל
פרסי ג'ון דניאל (באנגלית: Percy John Daniell; 9 בינואר 1889 – 25 במאי 1946) היה מתמטיקאי בריטי שעסק במתמטיקה עיונית ובמתמטיקה שימושית. הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטת שפילד ונודע במיוחד הודות לאינטגרל דניאל ולמשפט דניאל-קולמוגורוב.
ביוגרפיה
דניאל נולד בעיר ולפראיסו בצ'ילה, שבה פעל אביו כיצואן. מוצא המשפחה מברמינגהאם, אנגליה. בשנת 1895 חזר דניאל עם המשפחה לאנגליה. הוא למד בבית הספר קינג אדווארד בברמינגהאם ואחר כך עם מלגה בטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1909 נשא דניאל את התואר Senior Wrangler על הישגיו במתמטיקה והיה בעל הציונים הטובים ביותר במחזור. הוא הצטיין בהמשך גם בלימודי מדעי הטבע והוכרז בשנת 1911 כזוכה ראשון גם במבחני Tripos במדעי הטבע. בתום לימודיו זכה בפרס ריילי של אוניברסיטת קיימברידג' על מחקר בנוגע לתורת הדיפרקציה.
הוא עסק באותר תקופה במתמטיקה יישומית ובפיזיקה תאורטית. במשך שנה הוא לימד כעוזר מרצה באוניברסיטת ליברפול, בה עבד אז גם ויליאם הנרי יאנג. אחר כך לימד במכון רייס ביוסטון, טקסס. מטעם מכון רייס הוא נשלח בשנים 1912–1913 לשנת השתלמות בעיקר בפיזיקה תאורטית באוניברסיטת גטינגן בגרמניה, אצל מקס בורן ודוד הילברט. אז פרסם יחד עם לודוויג פפל (Föppl) מאמר על התאוריה של מקס בורן בקשר לגופים קשיחים בתורת היחסות (חלק מתורת האלקטרונים לשעבר). דניאל עבד במכון רייס בשנים 1914–1923 כמרצה למתמטיקה שימושית. עסק באותן השנים בעיקר באנליזה מתמטית ובתורת ההסתברויות וכן בלוגיקה מתמטית. ראש הקתדרה לאנליזה היה אז גריפית' סי. אוונס. בשנת 1920 התמנה דניאל כפרופסור מן המניין. אולם ב-1923 שב לאנגליה כדי ללמד כפרופסור באוניברסיטת שפילד. שפילד הוא מרכז חשוב של תעשיית הפלדה הבריטית ודניאל היה מעורב במחקרים מתמטיים בעלי יישום בתעשייה זו. למשל, פרסם בשנת 1930 מחקר על בימי מלחמת העולם השנייה עבד דניאל כיועץ במשרד האספקה הבריטי, בעיקר בתחום הסטטיסטיקה. עומס העבודה בזמן המלחמה פגע בבריאותו. הוא נפטר בשפילד ב-25 במאי 1946, שבועות אחדים אחרי שהתמוטט בביתו.
Christmas: A Season of Love
האלבום הגיע למקום השני במצעד אלבומי החג.
גאורג ויסובה
גאורג אוטו אוגוסט ויסובה (בגרמנית: Georg Otto August Wissowa; 17 ביוני 1859 – 11 במאי 1931) היה פילולוג קלאסי גרמני.
ביוגרפיה
הוא ידוע כיום בעיקר בהוצאת המהדורה השלישית והעצומה של "אנציקלופדיה לעולם הקלאסי" (Realencyclopädie der Classischen Altertumswissenschaft), אנציקלופדיה רחבת היקף המתמקדת בעת העתיקה, שאת כתיבתה יזם בשנת 1839 מורה בשם אוגוסט פרידריך פאולי (1796-1845). פאולי מת לאחר 6 שנים, והבאים אחריו השלימו את המהדורה הראשונה שכללה 6 כרכים. במהדורה השנייה נוספו 2 כרכים, ובשנת 1890 החל ויסובה בהוצאת מהדורה נוספת, פרויקט שאפתני אותו קיווה ויסובה להשלים בתוך 10 שנים. אך בפועל, הכרך האחרון באנציקלופדיה, שכללה לבסוף 66 כרכים ועוד 15 כרכי מילואים ו-2 כרכי מפתח, הופיע רק בשנת 1978 (כרך המפתח האחרון הופיע בשנת 1980).
ויסובה היה המחבר של עבודה חשובה על הדת ברומא העתיקה, בשם "Religion und Kultus der Römer" (יצא לאור בשנת 1902). בספרו חוקר ויסובה את תהליכי ההתפתחות של הדת הרומית, ומביא תיאור מקיף של האלים הרומיים והמנהגים הדתיים שנהגו ברומא.
בנוסף, ויסובה ההדיר את ספרו של הפילולוג הגרמני לודוויג פרידלנדר - "Sittengeschichte Roms", עבד על האנציקלופדיה של המיתולוגיה היוונית והרומית שחיבר וילהלם היינריך רוסטשר - "Ausführlichem Lexikon der griechischen und römischen Mythologie" וכן הוציא לאור מהדורה שנייה של ה-"Römische Staatsverwaltung" ("מנהל ציבורי ברומא") של ההיסטוריון הגרמני יואכים מרקרט.
אסף בן דב
אסף בן דב (נולד ב-14 ביולי 1968) הוא מנכ"ל יקב רמת הגולן. שימש בעבר כמנכ"ל המשביר לצרכן ומועדון הכדורגל מכבי חיפה.
ביוגרפיה
בן דב נולד בשנת 1968 בארצות הברית. אביו למד באוניברסיטת קולומביה ואמו עבדה בשגרירות. כשהיה בן שנתיים חזרו הוריו לישראל. תחילה התגוררו בירושלים אך עד מהרה שבו לגור בקריות ואת לימודי התיכון סיים בן דב באורט קריית ביאליק. את עיקר שירותו הצבאי עשה כקצין במנהל האזרחי בנפת ג'נין. לאחר שחרורו עבר לשב"כ שם עבד כרכז.
את דרכו במגזר העסקי החל ב-1996 כסגן מנהל סניף חדרה במשביר לצרכן, לאחר מכן מונה למנהל הסניף והתקדם עד לעמדת סמנכ"ל סחר ושיווק של הרשת. לאחר שסייע במכירת רשת המשביר לרמי שביט, עבר בן דב לנהל את חטיבת מוצרי היוקרה של חברת לוריאל בישראל. לאחר ארבע שנים בתפקיד, בשנת 2007, שב בן דב למשביר לצרכן כשמונה על ידי שביט למנכ"ל הרשת.
בסוף שנת 2015 סיים בן דב את תפקידו במשביר לצרכן וסוכם כי ימשיך לשמש יועץ חיצוני לרשת.
במאי 2016 החליף את איתמר צ'יזיק בתפקיד מנכ"ל מועדון הכדורגל מכבי חיפה. בחודשים הראשונים לכהונתו בוצעו שינויים מקצועיים משמעותיים במועדון: לראשונה מונה מנהל ספורטיבי, טור-כריסטיאן קרלסן; בסמוך לפתיחת העונה פוטר מאמן הקבוצה רוני לוי ובמקומו מונה צוות מקצועי זר הכולל מאמן ראשי, עוזר מאמן ומאמן כושר. עם זאת, חוסר ההצלחה הוביל לפיטוריו של קרלסן ומאוחר יותר גם לפיטוריו של מחליפו, המנהל הספורטיבי ההולנדי מו אלאך. בדצמבר 2021 הודיע על כוונתו לסיים את תפקידו בקבוצה בסיום העונה.
במרץ 2022 מונה למנכ"ל יקב רמת הגולן.
בן דב נשוי לעידית והשניים מתגוררים עם שלושת ילדיהם בבנימינה.
קוטל יתושים
היסטוריה
בגיליון אוקטובר 1911 של מגזין הטכנולוגיה Popular Mechanics, הוצג דגם ראשון של מלכודת זבובים חשמלית, הכוללת את המאפיינים של קוטל היתושים המודרני. הדגם היה אפקטיבי אולם יקר לייצור ולכן לא נכנס לייצור סדרתי. קוטל היתושים הראשון שנכנס לייצור סדרתי הומצא ב-1934 על ידי ויליאם פולמר והריסון צ'אפין.
עיצוב
קוטל יתושים טיפוסי עשוי מרשת מגן פלסטית או מתכת מוארקת, על מנת למנוע מבני אדם או חיות נגיעה ברשת המתכת הפנימית, המחוברת למקור המתח החשמלי, ובכך מגינה מהתחשמלות. בתוך רשת המתכת הפנימית מצוי מקור אור המושך אליו את החרקים המעופפים. מקור האור יכול להיות נורה פלואורסצנטית אולטרה סגולה, הנראה בעיני החרקים ומושך אותם. ברגע שהחרק נמשך אל תוך הקוטל ונוגע ברשת המתכת החשמלית, הוא מחושמל ומת. גובה המתח העובר בתוך הרשת החשמלית מגיע למתח של 2,000 וולט - מתח המספיק כדי לפגוע בחרקים, מבלי לפגוע בבני אדם, למעט מכת חשמל קטנה ולא מזיקה.
קוטל יתושים ידני
נוסף על קוטלי היתושים המחוברים למקור מתח גבוה, קיימים גם קוטלי יתושים ידניים, המקבלים את מקור המתח שלהם מסוללות. הקוטלים הידניים מעוצבים בדרך כלל כמחבט טניס וכוללים כפתור הפעלה שמזרים חשמל בזמן שלוחצים עליו, לרשת מתכת המצויה בין שתי רשתות מתכת חיצוניות. החרק המעופף שנלכד בין הרשתות, סוגר בגופו את המעגל החשמלי, ולפיכך מת.
אפקטיביות מועטה
קוטלי יתושים חשמליים המושכים את החרקים באמצעות מקור אור נמצאו כחסרי יעילות בקטילת חרקים עוקצים, ובכלל זה יתושים. הקוטלים מושכים בעיקר מיני זבובים וחרקים אחרים לא מזיקים. במחקר שנערך נמצא כי בעונת הקיץ, מתוך 13,789 חרקים שנקטלו על ידי קוטל יתושים אחד, רק 31 מהם היו חרקים עוקצים. יתושים נמשכים לפליטות פחמן דו-חמצני ואדי מים, הנפלטים בתהליך הנשימה של היונקים, ולא לאור אולטרה סגול. בשל עובדה זו, חלק מהיצרנים החלו לייצר קוטלים הפולטים פחמן דו-חמצני ופתיון המכיל את החומר הכימי אוקטנול, המדמה את ריח גופו של האדם.
פיזור
במחקר שנערך בארצות הברית, נמצא כי קוטלים חשמליים עשויים לפזר חלקים מגופם של החרקים במהלך ההתחשמלות. החלקים עשויים להתפזר ברדיוס של 2 מטרים מהקוטל. חלקים אלה מזוהמים לעיתים על ידי וירוסים ובקטריות העלולים להזיק לאדם, שעשוי לשאוף אותם. מנהל המזון והתרופות האמריקאי ממליץ כי קוטלי יתושים לא יונחו בקרבת מזון.
יעקב מרגליות (נירנברג)
רבי יעקב בן משה מרגליות (או מרגלית) היה רב, פוסק וראש ישיבה מרכזי באירופה בתקופת המעבר שבין תקופת הראשונים לאחרונים. מחבר סדר הגט וסדר החליצה.
יש שכתבו ששם משפחתו היה מרגליות-יפה, ושהוא היה בנו של רבי משה יפה מבולוניה ואחיו של אברהם יפה.
ביוגרפיה
רבי יעקב נולד לרב משה מרומנדא ולאשתו הרבנית מרגלא בעיר ליבורנו שבאיטליה, בערך בשנת ה'ק"נ. אמו הייתה אשה חשובה ורבת פעלים, על שמה קרא את שם משפחתו "מרגליות", אולם המשיך לחתום בשם "יעקב מרוממנדי" ככינויו של אביו.
מעט ידוע על חייו של רבי יעקב, אולם ידוע כי בראשית דרכו כיהן כרבה של לוקא באיטליה. בהמשך נאלץ לעזוב את איטליה, לכן קבע את מושבו בגרמניה. בגרמניה הייתה מרבית פעילותו, בה למד מפי גדולי הדור - מהרי"ל ותלמידיו, וכיהן ברבנות בקהילות שונות.
בין השנים ה'קצ"ו-ה'ר"ט נדד רבי יעקב בין ערי גרמניה, וכך כיהן כרב בעיירות אאוגסבורג, וירצבורג ובקהילת מגנצא הגדולה. לאחר מכן עבר לנירנברג - שם שהה לתקופה הארוכה ביותר בחייו.
בנירנברג הקים רבי יעקב את ישיבת נירנברג, אליה באו מאות תלמידים מרחבי גרמניה, איטליה ובוהמיה. בין תלמידיו הבולטים באותה תקופה ניתן למצוא את רבי יעקב פולק, אבי שיטת הפלפול, ורבי נפתלי הירץ טריוויש מחבר סידור הקבלה וההגהות על פירוש רבנו בחיי.
כנראה שבסוף חייו עבר לרגנסבורג, וכנראה שבה גם נפטר.
לרבי יעקב היו קשרי ידידות עם השלטון בקיסרות, ואף מופיע שמו במכתב ששלח הקיסר פרידריך השלישי ליהודי גרמניה בתואר "מייסטר" והקיסר נהג בו כראש היהודים בממלכה.
עוד היה בקשר עם ההומניסט יוהנס רויכלין, שנסתייע ברבי יעקב לצורך ויכוחיו עם המומר יוהנס פפרקורן.
עוד לפני פטירתו עבר בנו רבי אייזק מרגליות לפראג, בה נתמנה לרב הקהילה ובה הקים מחדש את ישיבתו של אביו, יחד עם תלמידו המובהק רבי יעקב פולק (עד שעזב לפולין בעקבות פרשת המיאון).
רבי יעקב האריך ימים מאוד, ובתשובות שנשלחו אליו הוא מכונה "הישיש המופלג". ידוע כי נפטר בתאריך י"ח שבט, אולם לא ברור באיזו שנה. במרבית המקורות מופיע שנפטר בשנת ה'רס"א, אם כן חי כ-110 שנים. אך בשו"ת מהר"י מינץ, בתשובה שנכתבה כנראה בשנת ה'רנ"ב מופיע שמו כ"מהר"י מרגליות זצ"ל", אם כן כבר לא היה אז בחיים.
סדר הגט וסדר החליצה
רבי יעקב כתב חיבור ארוך בשם סדר הגט, בו הוא מפרט את כל הלכות הגט ומנהגיו כמסורת האשכנזים. חיבור זה התקבל בכל קהילות אשכנז, בפרט לאחר שהרמ"א הכניסו ככתבו וכלשונו לחיבורו שלו, דרכי משה, וכתב עליו כי "נוהגין אחריו בכל מדינות אלו".
מחוזות הבית
מחוזות הבית הוא הכינוי למחוזות אנגליה שמקיפים את לונדון. אין הגדרה מדויקת של המחוזות, אם כי ברוב ההגדרות מחוזות הבית הם המחוזות בקינגהאמשייר, סארי, ברקשייר, אסקס, הרטפורדשייר וקנט. מחוזות אחרים רחוקים מלונדון, כמו בדפורדשייר, קיימברידג'שייר, המפשייר, אוקספורדשייר וסאסקס, בדרך כלל לא נחשבים כמחוזות הבית. מחוזות אחרים אלו יכולים להיחשב כמחוזות הבית בשל קרבתם ללונדון והקשר ביניהם לכלכלת לונדון.
יעקב מרגליות (נירנברג)
סדר הגט וסדר החליצה
כמו כן כתב ספר דומה להלכות חליצה בשם "סדר חליצה".
מחוזות הבית
מאחר שמקור המונח "מחוזות הבית" אינו ודאי ואין הגדרה מדויקת, הרכבם נמצא במחלוקת.
יעקב מרגליות (נירנברג)
סדר הגט וסדר החליצה
את ספריו הוציא בנו, רבי אייזק מרגליות, בשתי מהדורות שונות, האחת בנירנברג והשנייה ברגנסבורג, המכונות "סדר הגט הארוך" ו"סדר הגט הקצר".
פרשת המיאון
בשנת ה'רנ"ב אישר הרב יעקב פולק מיאון שעשתה אחות אשתו שנישאה בקטנותה, וביטל את הקידושין, אף על פי שחמישים שנה קודם לכן תיקן הרב מנחם ממירזבורק לא לעשות מיאון. הדבר הזה גרם למחלוקת גדולה נגד ר' יעקב פולק, ורבנים רבים וביניהם רבו ר' יעקב מרגליות החרימו אותו.
מהר"י מינץ, שגם היה מזקני הדור שחלקו עליו, כתב בתשובתו כי רבי יעקב מרגליות החרים את תלמידו בשמתא (קללה) שכן במכתבו לרבי יעקב פולק לא כתב עליו לשון "שיחיה" וכדומה, הנהוג במכתבים בין גדולי ישראל (שו"ת מהר"י מינץ סי' י"ג).
בעקבות פרשה זו, עבר רבי יעקב פולק לפולין, שם הקים את בית מדרשו מחדש, ומשם החלה לפרוח תורתם של האחרונים בפולין, ובפרט מתלמיד תלמידו - הרמ"א.
אליסון ריצ'מן
אליסון ריצ'מן (באנגלית: Alyson Richman) היא סופרת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בשל ספרה אהבה אבודה, סיפור על בעל ואישה אשר הופרדו בראשית מלחמת העולם השנייה, מיד לאחר נישואיהם. משפחתו של הבעל הצליחה לקבל אשרות כניסה לארצות הברית, גם לאשתו, אבל היא סירבה לעזוב את משפחתה ונשארה בפראג עד למשלוח לגטו טרזין ומשם לאושוויץ. הקשר ביניהם ניתק עד לאיחודם 60 שנה מאוחר יותר בחתונת נכדיהם. ספריה תורגמו ליותר מ-15 שפות וזכו להכרה בארצה ובעולם.
ביוגרפיה
ריצ'מן סיימה את לימודיה במכללת ולסלי בשנת 1994 וזכתה במלגת לימודים ע"ש תומאס ווטסון. ריצ'מן מתגוררת עם בעלה בלונג איילנד, ניו יורק.
שמחה גתהון
שמחה גִּתְהוֹן (נולדה ב-1968) היא המייסדת ויו"ר התאגיד הממלכתי מרכז מורשת יהדות אתיופיה, אחת ממקימי עמותת עלם המסייעת לבני נוער במצבי סיכון ומרצה לחינוך באקדמיה. גתהון הדליקה משואה ביום העצמאות ה-74 למדינת ישראל, ובשנת 2022 נבחרה לרשימת הנשים החזקות ביותר בישראל של מגזין פורבס ישראל.
ביוגרפיה
גתהון נולדה בכפר סרמלה שבמחוז צפון גונדר באתיופיה, בת בכורה לסנאיט ושמשון צגהון, שעבד כמורה ופעיל ציוני. עלתה לישראל בשנת 1984, אחרי שקיבלה היתר לעזוב את אתיופיה ולנסוע ללימודים בארצות הברית. ב-1988, לאחר שנתיים במכינה ובאולפן, החלה גתהון ללמוד לתואר ראשון בעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר־אילן. בהמשך למדה גם לתואר שני וב-2011 קיבלה תואר דוקטור בפילוסופיה של החינוך מטעם אוניברסיטת בר-אילן. מאז היא משמשת גם כמרצה בכירה בבית הספר לחינוך במרכז ללימודים אקדמיים אור יהודה, אוניברסיטת בר-אילן ובמכללת סמינר הקיבוצים.
בשנת 2014 מונתה לנציגת הציבור בוועדת סל התרופות לשנים 2014 ו-2015.
בשנת 2022 נבחרה גתהון להדליק משואה בטקס יום העצמאות ה-74 למדינה. בנימוקי הוועדה לבחירת משיאי המשואה נכתב: "מודל לבני ולבנות קהילת יוצאי אתיופיה".
ביוני 2022 הוציאה גתהון ספר ביחד עם עדנה בוסטין בשם "שונים אבל דומים, דומים אבל שונים" בדצמבר 2022 קיבלה גתהון את אות החוסן מהאקדמית חמדת. (2022)
בפברואר 2023 יצא לאור הספר "עיונים בתולדות בתה ישראל" בעריכתה בשיתוף עם תמר גרדן.
חיים אישיים
גתהון נשואה לזלאלם, בנו של ד"ר טלהון גתהון, שהיה רופא הקהילה באתיופיה. אם לשתי בנות ומתגוררת בחולון. ביתה שקד השתתפה כקצינה העומדת בחזית טקס הדלקת המשואות בשנת 2021. אחיה של גתהון הוא שאול צגהון, חבר מועצת העיר רחובות.
הפיגוע בהיפרקור
הפיגוע בהיפרקור היה פיגוע מכונית תופת שהתרחש ב-19 ביוני 1987 במרכז הקניות היפרקור בברצלונה שספרד. 21 בני אדם נהרגו ו-45 נפצעו. אט"א נטל אחריות לפיגוע. זהו היה הפיגוע הקטלני ביותר שביצע הארגון.
רקע
בשנתיים שלפני הפיגוע, פוצץ אט"א שש מכוניות תופת בברצלונה, שכתוצאה מהם נהרגו שלושה בני אדם.
מנורת בנקאים
מנורת בנקאים (מאנגלית: banker's lamp) או אמרלייט (emeralite) היא סוג של מנורת שולחן חשמלית ולה מעמד עשוי פליז, אהיל מזכוכית ירוקה ומתג שרשרת (בגרסאות מודרניות משתמשים לעיתים במתג אחר). מנורה זו נפוצה בספריות ובמוסדות ציבור אחרים בארצות הברית, והיא זכתה לפופולריות בשל הצגתה בסרטים ובסדרות טלוויזיה.
הפיגוע בהיפרקור
רקע
עד לנקודה זו, הפיגוע הקטלני ביותר בהיסטוריה של ספרד היה הפיגוע במסעדת אל דסקנסו, שאותו ביצעו טרוריסטים אסלאמיים ב-12 באפריל 1985. בפיצוץ מטען חבלה שהוטמן במסעדה נהרגו 18 בני אדם ו-82 נפצעו. בין הפצועים היו 11 חיילים אמריקנים שכנראה היו היעד לפיגוע.
הפיגוע הקטלני ביותר שביצע אט"א אירע במדריד ב-14 ביולי 1986, אז התפוצצה מכונית תופת על ידי אוטובוס שבו נסעו טירונים של המשמר האזרחי. 12 בני אדם נהרגו ו-50 נפצעו.
מנורת בנקאים
הפטנט הראשון של מנורה מסוג זה הוגש ב-11 במאי 1909 על ידי הריסון ד' מקפאדן (McFaddin), והיא יוצרה ונמכרה תחת המותג "Emeralite" (אֶמֶרָלָייט, הלחם של "emerald" and "light" – אמרלד ואור). אהילי מנורות הבנקאים יוצרו במפעל י' שרייבר ונפן (J. Schreiber & Neffen) בכפר רפוטין שבמוראביה (כיום בצ'כיה). מאוחר יותר, מנורות מסוג זה נמכרו על ידי מתחרים תחת השמות "Greenalite", "Verdelite" ו-"Amronlite".
הפיגוע בהיפרקור
הפיגוע
הפיגוע אירע באחר צהרי יום שישי, 19 ביוני 1987. מכונית תופת, שהוחבאה בתוך תא מטען של רכב, הונחה בקומה הראשונה של החניון התת-קרקעי בן שלוש הקומות של מרכז הקניות היפרקור שבברצלונה.
בשעה 16:12 לערך, טיימר הפעיל את מכונית התופת והיא התפוצצה. כתוצאה מעוצמת הפיצוץ נהרסו 20 כלי רכב שעמדו בסמוך ונפער חור של 5 מטרים ברצפת הקומה הראשונה של מרכז הקניות. ההרס במקום היה כה גדול, שמלאכת מציאת הגופות לקחה שעות וזיהוי הגופות היה כמעט בלתי אפשרי.
15 בני אדם, בהם 10 נשים (אחת מהן הייתה בהריון), שלושה ילדים ושני גברים נהרגו מיד, ושישה נוספים נפטרו בבית החולים לאחר מכן מפצעיהם. בנוסף, 45 בני אדם נפצעו, וכמחצית מהם נשארו נכים.
אט"א נטל אחריות לפיגוע, ומסר שהזהיר את המשטרה בשיחה טלפונית על קיום הפצצה אך היא התעלמה. המשטרה טענה שהשיחה הגיעה אליה רק כמה דקות בלבד לפני הפיצוץ.
פנחס הלפרן
פנחס הלפרן הוא רופא מומחה להרדמה, טיפול נמרץ ורפואה דחופה, רופא צלילה, פרופסור להרדמה וטיפול נמרץ, ראש החוג לרפואה דחופה, הפקולטה לרפואה אוניברסיטת תל אביב (משנת 2015). היה מנהל המחלקה לרפואה דחופה במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי
קורות חיים
בשנת 1976 סיים הלפרן את לימודי הרפואה בפקולטה לרפואה על שם סקלר, באוניברסיטת תל אביב.
ב-1977 סיים שנת סטאז' בתל השומר.
בין השנים 1979–1982 התמחה הלפרן  ברפואה היפרברית, במכון לרפואה ימית של חיל הים בחיפה.
בין השנים 1983–1984 התמחה בטיפול נמרץ בבית חולים רמב"ם בחיפה.
בין השנים 1983–1987 התמחה הלפרן בהרדמה במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי
בין השנים 1987–1988 התמחה הלפרן בטיפול נמרץ כללי במרכז הרפואי של אוניברסיטת אוהיו ב ארצות הברית.
ב- 1997 השתלם הלפרן ברפואה דחופה ב-Whipps Cross Hospital, לונדון, בריטניה
אוניברסיטת תל אביב
בשנת 2011 מונה הלפרן לפרופסור חבר קליני בהרדמה וטיפול נמרץ, הפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב.
משנת 2015 מכהן הלפרן כראש החוג לרפואה דחופה, בפקולטה לרפואה, אוניברסיטת תל אביב.
להלפרן 118 פרסומים רפואיים מדעיים. (אתר Pubmed)
ממחקריו של הלפרן : "תחלואה עקב נטילת הסם אקסטזי: סקר ארצי במחלקות לרפואה דחופה בבתי חולים כלליים 2003"
איגודים מקצועיים
הלפרן חבר באגודה האמריקאית לטיפול נמרץ SCCM, האגודה האמריקאית לרפואה דחופה ACEP, האגודה הבינלאומית להערכת טכנולוגיות ברפואה.
הלפרן בחבר במועצה המדעית של מפקדת קצין רפואה ראשי, כמו כן חבר במועצות הלאומיות לטראומה וללוגיסטיקה ברפואה.
הלפרן מכהן כמזכיר האיגוד הישראלי לרפואה דחופה, וכרופא ראשי, של הרשות הלאומית לצלילה ספורטיבית.
יעד רותם
יעד רותם (נולד ב-1973) הוא פרופסור חבר בפקולטה למשפטים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן וכיהן בעבר כדיקן הפקולטה.
הוא מומחה למשפט בינלאומי פרטי, דיני פירוק ושיקום חברות ודיני תאגידים.
ביוגרפיה
רותם נולד בשנת 1973 וגדל בחיפה. בשנים 1978–1983 התגורר בניגריה עם הוריו. רותם למד בבית-הספר התיכון עירוני ה' בחיפה. רותם היה שחקן כדורסל בקבוצות הבוגרים של מכבי חיפה ומכבי רמת גן ושיחק בנבחרת הנוער של ישראל.
בשנת 1998 סיים בהצטיינות את לימודיו לתואר הראשון במשפטים ובכלכלה באוניברסיטת חיפה. במהלך לימודיו היה חבר כתב העת "משפט וממשל" המוצא לאור על ידי הפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה. בכל שנות לימודיו בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת חיפה היה מצטיין דיקן ואף זכה במלגת קרן מאירהוף.
קריירה
הוא התמחה במשך שנה בלשכת השופטת דליה דורנר בבית-המשפט העליון. לאחר שהוסמך כעורך-דין בשנת 2000, כיהן במשך שנתיים כעוזרה המשפטי של השופטת. במקביל לעבודתו בבית המשפט העליון השלים תואר מוסמך במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיו לתואר המוסמך היה חבר כתב העת "משפטים" המוצא לאור על ידי הפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים וזכה בפרס ראשון בתחרות כתיבת מאמרים (באנגלית) על-שם השופט ג'וליאן ו' מאק שנערכה בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2004 זכה במלגת פיטר לוהיד בלימודים קנדיים.
רותם היה מרצה מן החוץ באוניברסיטת חיפה, במרכז הבינתחומי הרצליה ובמכללה למנהל.
בשנת 2005 הצטרף לסגל הפקולטה למשפטים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן. בין חודש יוני 2011 לחודש מאי 2012 היה חוקר אורח באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה.
בשנים 2010–2011 כיהן כראש החטיבה למשפט מסחרי בפקולטה למשפטים של המרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת גן. בשנים 2012–2015 כיהן כסגן דיקן הפקולטה. בחודש אפריל 2015 מונה כדיקן הפקולטה.
בשנת 2008 כיהן רותם כיועץ מיוחד לוועדת החקירה הממלכתית לבדיקת הסיוע לניצולי השואה. בשנת 2009 שימש רותם יועץ מיוחד לוועדת החקירה הממלכתית לבדיקת הטיפול במפוני גוש קטיף וצפון השומרון.
בחודש ספטמבר 2015 קודם על ידי המועצה להשכלה גבוהה לדרגת פרופסור חבר.
במקביל לעבודתו האקדמית רותם מעניק ייעוץ משפטי למשרדי עורכי-דין, לחברות ולארגונים. כן הוא מרכז השתלמויות מקצועיות לעורכי-דין.
חיים אישיים
הוא נשוי לעורכת הדין ענת רותם ואב לשלושה.
מחקריו
רותם הציע דרך למזער את הפגיעה באינטרס הציבור גם במקרים שבהם סבורה המדינה כי אין מנוס ממתן הקלה שלטונית: רותם טען כי כחלק מכללי המשפט המנהלי יש להטיל על המדינה את החובה לשקול להתנות את מתן ההקלה השלטונית בקבלת נתח מן ההון העצמי של העסק (כגון באמצעות מניות רגילות או מניות בכורה). רותם הצביע על כך שהצעה זו משרתת אחת או יותר מארבע תכליות עיקריות. האחת, לאפשר לציבור לקבל תמורה ישירה, ולא רק עקיפה, על "ההשקעה" הנדרשת ממנו בעסק הנתון בקשיים. זאת בעיקר במקרים שבהם התמורה העקיפה הצפויה מוויתור לעסק על חיוב רגולטורי היא קטנה. התכלית השנייה היא להרתיע מבקשים-בכוח של הקלות שלטוניות מלנסות להשיגן. השלישית, להשוות את מצבו של מי שקיבל הקלה שלטונית למצבם של מפוקחים אחרים שאינם מבקשים הקלה דומה מן הרגולטור. הרביעית, לפצות את הציבור על פגיעה "שיורית" ברווחתו כתוצאה מפריצת מערך הרגולציה הרלוואנטי: במקרים מסוימים הקלה שלטונית עלולה לייצר מצב דברים בלתי הפיך ולגרום לציבור לנזק שגם רגולציה מחמירה ונחושה לא תוכל למנוע.
מחקרים אחרים של רותם מתמקדים בסוגיות של משפט בינלאומי פרטי –בעיקר כאלו המתעוררות בהקשר לרגולציה שהשפעותיה אקס-טריטוריאליות. מאמרים שכתב עסקו בסמכותם של בתי-המשפט בישראל לדון בתובענות אזרחיות נגד חברות זרות; בהכרה ואכיפה של פסקי-חוץ ובברירת הדין החל במסגרת הליכים אזרחיים בין-לאומיים, לרבות בתביעות ייצוגיות ונגזרות.
בסדרת מחקרים על קשיים פיננסיים של חברות קטנות ובינוניות ניתח רותם את התופעה של "שכפול חברות" –תופעה המכונה במדינות אחרות גם "סינדרום הפניקס", על-שמו של עוף החול המיתולוגי שקם לתחייה מאפרו. במסגרת תופעה זו מבריחים בעלי שליטה בחברה קטנה שנקלעה לקשיים את נכסיה לחברה חדשה, נטולת חובות, ללא ידיעת הנושים הבלתי מובטחים של העסק וכך מצליחים להמשיך ולהפעיל את העסק לפרק זמן נוסף. רותם הצביע על מורכבותה של תופעה זו ועל הקשיים שהיא יוצרת והציע פתרון רגולטורי חדשני שעיקרו מאמץ להקטנת העלויות הכרוכות, מבחינתם של יזמים בעלי עסקים קטנים, בפנייה להליך שיקום פורמלי.
מחאות אוקטובר בעיראק
מחאות אוקטובר (ערבית: تظاهرات تشرين; תעתיק מדויק: תַטָ'אהֻרָאת תִשְׁרִין) היו גל מחאות חברתיות וכלכליות שפרצו בעיראק ב-1 באוקטובר 2019. ההפגנות פרצו בבירה בגדאד והתפשטו עד לדרום עיראק, והיו מספר סיבות עיקריות לפריצתן: התנאים החברתיים והכלכליים הירודים, משבר האנרגיה והתפשטות העוני שכתוצאה ממנו שיעורי האבטלה עלו בשיעור משמעותי, הידרדרות בתשתיות המדינה וירידה במתן השירות לאזרחים, בנוסף להתפשטות השחיתות המנהלית והפוליטית במדינה. מספר גורמים נוספים עוררו את גל המחאות וביניהם: ההתערבות האיראנית בעיראק וההשלכות של עליית המדינה האסלאמית (דאעש) במדינה. המפגינים דרשו את הפלת המשטר ששלט במדינה, את התפטרות ממשלתו של ראש הממשלה עאדל עבד אל-מהדי ואת הקמתה של ממשלת ביניים שתכהן עד לקיום בחירות פרלמנטריות דמוקרטיות שיצליחו להתעלות מעל לעדתיוּת ששלטה במדינה מאז 2003. המחאות נתקלו בתגובה חריפה ואלימה מצד כוחות הביטחון העיראקיים, שהובילה למאות הרוגים במהלך תקופת המחאות ולפציעתם של אלפים. למרות הדיכוי האלים של המחאות, דרישתם המרכזית של המפגינים - חילופי שלטון - מולאה בהצלחה עם התפטרותו של ראש הממשלה בסוף נובמבר 2019.
הסיבות למחאות
המחאות הגיעו כתוצאה של הצטברות בעיות ומשברים בעיראק בשנים האחרונות, לצד הידרדרות המצב הביטחוני והכלכלי במדינה, העדר התשתיות והשירותים בה, המחסור במקומות עבודה, בעיות ביטחון ומאי-יציבות פוליטית וביטחונית. לצד זאת, רבים טענו כי הסיבה האמיתית לפרוץ המחאות באוקטובר 2019 הייתה החלטתו השנויה במחלוקת של ראש הממשלה עאדל עבד אל-מהדי מספטמבר 2019 להעביר מתפקידו את הגנרל עבד אל-והאב א-סאעדי, ששימש עד אז כמפקד הכוחות למלחמה בטרור ושזכה לתהילה רבה כמי שעמד בראש המאבק של צבא עיראק בארגון המדינה האסלאמית. למחאות אוקטובר 2019 בעיראק קדמו גלי-מחאה רבים שקראו לתקן את הליקויים בממשל ולבצע בו רפורמות על מנת לכונן דמוקרטיה אמיתית ללא כל אפליה אתנית בין האזרחים. הבולט מבין גלי המחאה האלה היה זה של 2011, שפרץ במקביל לפריצת מחאות האביב הערבי, ושבמהלכו יצאו עיראקים רבים לדרוש מממשלתם שירותים ותשתיות חיוניים. במחאות שפרצו בשנים 2015–2016, דרשו המפגינים הפחתה בשכרם של פקידים, שרים ונציגים ומינוי ממשלת טכנוקרטים ובמקביל שיפור של השירותים לאזרח, ובראשם של רשת החשמל. בספטמבר 2018, נהרגו כ-30 מפגינים במהלך הפגנות גדולות שהתקיימו בעיר בצרה, בדרום עיראק.
העדר שירותים ותשתיות
למרות עושר המשאבים העצום הנתון בידיה של המדינה העיראקית, כישלונה של הממשלה לנקוט בצעדים אחראיים בניהול המשאבים והתשתיות וכו', לצד השחיתות המשתוללת של מעמד השלטון ושל פקידי הממשל הובילו להידרדרות משמעותית בתנאי החיים במדינה ובאיכותם ובאמינותם של השירותים הניתנים לאזרח. המחסור במים: חרף העובדה שעיראק, על מקורות המים המגוונים שלה ונהרות הפרת והחידקל החוצים אותה, היא אחת המדינות העשירות ביותר במשאבי מים במזרח התיכון, גורמים שונים, חיצוניים ופנימיים, הובילו לכך שמיליוני עיראקים סובלים ממחסור במים נקיים. משבר המים רק מחריף עם עליית הטמפרטורות ועם התפשטות המדבר לחלקים גדולים של המדינה. מצב משק המים של עיראק היה טוב עד לשנת 1970 בשל שפיעת המים בנהרות הפרת והחידקל וביובליהם השונים, אך לאחר מכן ירדה ספיקת המים בחלק הנהרות העובר במדינה בכ-40%, בעיקר כתוצאה מבניית סכרים במעלה הנהרות בטורקיה, בסוריה ובאיראן. כמו סכר דרבנדיח'אן (בצפון עיראק) שכמות המים בהם ירדה. כמו כן, ספיקת המים בנהר הזב הקטן באזור כירכוכ ירדה בכ-70%. שנית, השפעת הטמפרטורות הגבוהות ומיעוט המשקעים על מאגרי המים בעיראק, הובילה להתאדות של כ-8 מיליארד קוב מים ממאגרי המים בעיראק בשנת 2018. אמנם בעיראק יש שמונה אגמים גדולים, אך בכולם ניכרה ירידה חמורה במפלס עד כדי שנשקפת במדינה סכנה של התייבשות מוחלטת.
משבר הבריאות
זה שנים רבות סובל תחום בריאות הציבור בעיראק מבעיות רבות, ובראשן המחסור בתרופות הדרושות והרס עשרות בתי חולים במחוזות השונים במהלך המלחמה בין הכוחות העיראקיים לבין המדינה האסלאמית (דאעש). תחום הבריאות סובל גם מגירעונות עצומים ומחובות, שכן התקציב שהוקצה לתרופות ולציוד רפואי עומד על 1.3 מיליארד דולר בלבד, הכוללים בתוכם את ההוצאה על רכש מכשור רפואי. עיראק סובלת גם ממחסור חמור בתרופות למחלות חשוכות מרפא כגון סרטן, תלסמיה ומחלות כרוניות אחרות שהתרבו בשנים האחרונות. בין המחסור בתרופות והרס תשתיות הבריאות בגופים המשוחררים לבין הגירה של רופאים ומחסור בכוח אדם מקצועי, סבלם של האזרחים העיראקים בבתי החולים רק הלך וגבר ורק החמיר את מצבן הרעוע ממילא של תשתיות הבריאות. ראוי לציין כי העובדה שטיפולים, חיסונים ותרופות למחלות שונות סופקו על-ידי משרד הבריאות בלבד ולא היו זמינים בכל בתי החולים במדינה או בבתי מרקחת פרטיים, הניעה רבים מבני משפחותיהם של חולים לרכוש אותן באיראן.
החמרה במצב הכלכלי
הממד הכלכלי הוא אחד הביטויים הבולטים של המשבר העיראקי, שכן החוב הציבורי העיראקי חרג ממחסום 100 מיליארד הדולרים בשנת 2018, מה שהקטין את התקציב הציבורי בשיעור של לפחות 8.4% ממנו להחזר הלוואות אלה ואינטרסים שלהם. התקציב הכללי השנתי בעיראק סובל מגירעון גדול המייצג נקודת תורפה, שכן הגירעון בתקציב 2019 עמד על כ-20.7%, ושיעור הסכומים שהוקצו להוצאה על משכורות, שכר והקצבות לעובדים בסוכנויות המדינה והמגזר הציבורי במימון מרכזי, בנוסף למשכורות ומענקים לגמלאים ותכנויות טיפול הוצאות חברתיות ואחרות מהוות כ-75% מסך ההקצאות, מה שמראה את חוסר האיזון וחוסר האיזון בין ההקצאות השוטפות הוצאות והקצאות השקעה בתקציב זה. הממד הכלכלי של המשבר בא לידי ביטוי ביכולתה של המדינה לספק לאזרחיה ביטחון תזונתי, דבר הבולט במיוחד במדינה חקלאית כדוגמת עיראק.
שחיתות שלטונית וחוסר שוויון
עיראק היא מדינה רב-דתית ורב-עדתית, עובדה שהובילה לאורך השנים להתפרצות סכסוכים ומחלוקות בין הקבוצות השונות במדינה. בשנת 2019 האשימו העיראקים את מערכת השלטון המבוססת על מכסות עדתיות ("מוחאססה") במקום על ייצוג על-עדתי ומריטוקרטי בהידרדרות התנאים הפוליטיים והביטחוניים במדינה ובשירותים הלקויים המסופקים להם. התפשטות השחיתות בתוך מערכות השלטון, שבה אליטות פוליטיות רבות תופסות עמדות מפתח לשם השגת רווח או תועלת, במיוחד בכל הנוגע להכנסות מנפט, הובילה לעלייה בתחושת האפליה וחוסר השוויון בקרב הציבור הרחב. ראוי לציין כי החברה העיראקית סובלת מקיטוב גובר בין המעמדות העשירים לבין רוב העם שהולך והופך עני יותר, בהיעדר מעמד ביניים חזק.
אופי המחאות
דוח של המכון הלאומי הדמוקרטי (NDI) על מחאות 2019 בעיראק קבע כי ההפגנות היו יוזמה של אזרחים עיראקיים שהתרעמו על תנאי חייהם ועל חולשת השלטון העיראקי. עבורם, המחאות הללו היוו מקור גאווה לאומית, שכן הם איחדו את העיראקים בשורה אחת והעירו בהם אקטיביזם אזרחי שידחוף אותם להטיל רפורמות עצומות במערכת הפוליטית המבוססות על שיקום כבוד ושיפור חיי אנשים. ככאלה, התפתחו המחאות של 2019 כתנועה מקומית ללא מנהיגות מוגדרת. נראה כי הסיבה לכך היא העובדה שהעיראקים ראו במנהיגים הפוליטיים כאלה המחויבים לאינטרסים של מפלגות פוליטיות, לאג'נדות זרות ולאינטרסים אישיים. זאת לצד תחושתם שהשחיתות המשתוללת בעיראק בזבזה את עושרה של המדינה ובמקביל לכך החוקה ומערכת הבחירות מסייעים למנהיגים מושחתים וחסרי יכולת להישאר בתפקידיהם. הקריאות לצאת לרחוב ולהשתתף במחאות הועברו באופן מילולי בין אנשים או באמצעות הרשתות החברתיות, אך בלא נוכחות של כל מנהיג או של ארגונים מובילים, עובדה שיכולה להעיד על מרמור רב-שנים ומיאוס כלפי שחיתות ההנהגה. העדר המנהיגות העניק למחאות הללו תמיכה רבה מכל חלקי החברה העיראקית כשהמטרה שעמדה לנגד עיני המוחים הייתה הפלת המשטר שלא הצליח למלא את צורכיהם. סקר דעת קהל שהוכן על-ידי המכון הלאומי הדמוקרטי על המחאות בעיראק בשנת 2019 קבע כי הפגנות אלה היו יוזמה של אזרחים עיראקיים שהתרעמו על תנאי חייהם הקשיים ועל היעדר הסמכות והאחריות של המנהגים כלפיהם. בנוסף, נטען בדוח, המחאות היו מקור לגאווה לאומית שכן הן איחדו את העיראקים ועוררו בהם אקטיביזם אזרחי שעודד אותם לחולל רפורמות משמעותיות במערכת הפוליטית שעיקרן שיקום כבודם של האזרחים ושיפור חייהם. איש הדת הבולט הכורדי-עיראקי עלי אל-קאראדאגי אמר: "המפגינים הם קבוצת צעירים שנולדו וחיו בצל ייאוש ושחיתות וכבר לא אכפת להם מסיסמאות פוליטיות ומהבטחות שמפזרות המפלגות. מטרתם היחידה היא שינוי".
כיכר תחריר
כיכר תחריר ("השחרור") היא אחת הכיכרות המרכזיות בבגדאד, בירת עיראק, והיא שוכנת באזור באב א-שרקי במזרח העיר. שמה של הכיכר ניתן לה כאות לשחרור מהכיבוש הזר ומהקולוניאליזם. במרכז הכיכר ניצבת אנדרטת החירות המפורסמת שפיסל ג'וואד סלים, המתארת את אירועי מהפכת 14 ביולי 1958 ואת השפעתה על העיראקים, ובצידה המערבי של הכיכר גשר אל-ג'ומהוריה, שנקרא בעבר גם גשר המלכה עאליה, אשתו של המלך ראזי בן פייסל ואמו של המלך פייסל השני. בשל מיקומה המרכזי וגם בשל קרבתה לאזור הירוק שבו שוכנים משרדי הממשל העיראקי, שימשה כיכר תחריר משך השנים כזירה מרכזית להפגנות וגם עם פרוץ המחאות ב-2019, הבחירה בכיכר הייתה טבעית וברורה. הפגנות פרצו בתוך הכיכר בשנת 2019, כשהבולטת שבהן, ביום שישי, 25 באוקטובר 2019, כינסה במקום כמיליון איש. "אני יורד לדרוש את זכותי" היו המילים ששרו הצעירים העיראקים כשירדו באלפיהם לכיכר כדי לדרוש דין וחשבון מפוליטיקאים עיראקים מושחתים ואת בלימתה של כל התערבות זרה בעיראק, במיוחד מצידה של איראן. מאז תחילת ההפגנות, הכיכר הזו, שהייתה לפנים שוק גדול עמוס בסחורות סיניות ואיראניות, הפכה לצומת בה נפגשים המפגינים שהגיעו אליה מבגדאד וממחוזות עיראקיים אחרים. עם פרוץ ההפגנות, החלה הכיכר להיראות כעיר המנהלת את עצמה ומספקת את צרכיה: מספר רב של אוהלים הוקמו במקום על-ידי המפגינים, דגלי עיראק הונפו בכל עבר ותמונותיהם של צעירים בגילאים שונים שנפלו קורבן לאלימות כוחות הביטחון וחמושים אלמונים במהלך ההפגנות הנרחבות שהתקיימו במקום. נשים עיראקיות רבות התנדבו להגיע לכיכר ועבדו מסביב לשעון כדי לסייע ובחלוקת מזון ותרופות שנתרמו על-ידי המשפחות לבני הנוער המפגינים במקום, במאמץ התנדבותי חסר תקדים. נהגי טוק טוק נרתמו לחילוץ פצועים והרוגים מן ההפגנות באמצעות רכביהם, במקרים רבים תחת אש, וזכו להוקרה על ידי המפגינים, שקראו לעיתון שיצא לאור בכיכר "טוק טוק".
"המסעדה הטורקית"
הבניין בן 14 הקומות החולש על כיכר תחריר, הנחשב כנקודה האסטרטגית ביותר באזור, נבנה על-ידי חברה הודית בשנות השמונים של המאה הקודמת ונפתח בשנת 1983. הוא מכיל מוסך מרווח בקומותיו התחתונות, וקומותיו האחרות התמלאו בחנויות והן מהוות עד היום מרכז קניות גדול. הבניין לקח את שמו ממסעדה שנודעה בשם "המסעדה הטורקית" שאכלסה את הקומה העליונה בבניין והייתה מפורסמת במרפסות המציעות נוף פנורמי של העיר בגדאד. המפגינים העניקו לבניין שמות סמליים שונים. חלקם כינו אותו "הר אוחוד" בהתייחס למיקום המוסלמים על ההר בקרב אוחוד בתקופת הנביא מוחמד. לאורך ההיסטוריה של תנועת המחאה בעשור האחרון בעיראק, התחרו מפגינים וכוחות הביטחון לשלוט במקום האסטרטגי המשקיף על כיכר תחריר, שבה נערכו רבות מן ההפגנות מצד אחד ושגובהו הרב מאפשר צפייה על כל הגשר והאזור הירוק (מקום מושבם של משרדי הממשלה העיראקית) בצד השני. בתוך ענני הגז המדמיע וכדורי הגומי ולפעמים אף כדורים חיים, מצאו רבים ממפגיני הפגנות אוקטובר מקלט בבניין זה ותפסו מחסה בין קירות קומותיו הריקות ועל גגו. באשר לאווירת הסולידריות הגדולה השוררת במקום ורמת התיאום בין מחנות הצעירים בבניין לבין המפגינים בכיכר וברחובות שמתחת לבניין, נאמר: “מבנה וגברים רבים מגיעים לבניין זה לברך את המפגינים העיקשים ולספק להם צרכים הומניטריים שונים שיסייעו להם לשמר את נוכחותם במקום ולהגן על המפגינים בתחתית הבניין, בחזית כיכר תחריר".
תגובת כוחות הביטחון העיראקיים למחאות
תגובת כוחות הביטחון העיראקיים למחאות אוקטובר 2019 הייתה אלימה מאוד ותוארה על-ידי משקיפים מקומיים וזרים כעבירה על האמנות הבינלאומיות בנושאי זכויות האדם. ירי רימוני הלם וגז מדמיע לעבר המפגינים הוביל לפציעות רבות, וירי אש חיה של הכוחות לעבר חלק מהמפגינים הוביל למותם של כ-450 בני אדם לאורך תקופת המחאות. לצד זאת, מפגינים רבים נחטפו או נעצרו ונמנע מעיתונאים לסקר את האירועים או לדווח עליהם באמצעי התקשורת השונים ורבים מהם אף קיבלו איומים על חייהם. החיבור לאינטרנט בכמה מחוזות במדינה נותק לפרקי-זמן ארוכים במהלך תקופת המחאות בניסיון לשלול מן המוחים גישה לרשות החברתיות שהיו אמצעי הגיוס המרכזיים שלהם. גופים בינלאומיים רבים פנו לממשלת עיראק בניסיון לעצור את הפגיעה הבלתי מידתית במפגינים ואת ההפרות החוזרות ונשנות של זכויות-אדם במהלך דיכוי המחאות. תגובה אלימה זו והשימוש המופרז בכוח רק גרמו להתגברות המחאות.
ג'רמי ריי טיילור
ג'רמי ריי טיילור (באנגלית: Jeremy Ray Taylor; נולד ב-2 ביוני 2003) הוא שחקן אמריקאי, הידוע בתפקידו כבן בסרט האימה "זה" (2017) המבוסס על הרומן "זה" מאת סטיבן קינג, ומסרט ההמשך שלו "זה: חלק 2" (2019), וכן בתפקיד סוני קווין בסרט "צמרמורת 2" (2018).
ראשית חייו
טיילור נולד וגדל בבלאף סיטי (אנ'), טנסי, הצעיר מבין ארבעה בנים של טרייסי, מנהלת להקה, ומייקל טיילור. הוא סייר עם אמו במסגרת עבודתה ופיתח אישיות בימתית שסקרנה את משפחתו. בגיל שמונה הוא הוחתם אצל סוכן שחקנים והחל בקריירת משחק.
וילה (מחוז)
המחוז משתרע על שטח של 19,890 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-1.2 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא נייבה.
היסטוריה
אזור וילה היה אחד המוקדים של תרבות סן אגוסטין שהתקיימה במשך אלפי שנים בתקופה הפרה-קולומביאנית. אחת העדויות המובהקות לתרבות הזו היא הממצאים בפארק הארכאולוגי סן אגוסטין שנמצא בקרבת סן אגוסטין בתחומי המחוז. בין העמים שהתגוררו בתחומי וילה בתקופה הפרה-קולומביאנית ניתן למנות את הפיחאו, האנדקי , הילקון , הפאס והטאמה.
הספרדים החלו לכבוש את האזור במהלך המאה ה-16, אך נאלצו להתמודד עם התנגדות ילידית משמעותית, שהונהגה בין היתר על ידי גאיטנה מבני הילקון. בסופו של דבר הספרדים התגברו על המרידות והחל הפיתוח הקולוניאלי של האזור. בתחילת המאה ה-17 נוצרה פרובינציית נייבה, שהשתייכה תחילה למלכות המשנה של פרו ומהמאה ה-18 למלכות המשנה של גרנדה החדשה. נייבה הייתה בירתה של הפרובינציה והיא כללה את שטחי המחוז המודרני ועוד חלקים קטנים ממחוזות מודרניים נוספים.
ב-1811 החלו הניצנים של מאבק העצמאות הקולומביאני והוקמה הפדרציה של הפרובינציות המאוחדות של גרנדה החדשה ונייבה הפכה לאחת החברות בפדרציה, אך כעבור שנים ספורות, ב-1816, האימפריה הספרדית השתלטה על האזור מחדש.
בסופו של דבר רפובליקת קולומביה הגדולה כעבור מספר שנים. האזור השתייך למחלקת קונדינמרקה (שכללה את שטחי קולומביה ופנמה המודרניות). לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה ופרובינציית נייבה נוסדה מחדש. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והאזור השתייך למדינת קונדינמרקה, עד שב-1861 פוצלה ממנה מדינת טולימה שכללה את שטחי המחוזות המודרניים טולימה ווילה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המשיכו להתקיים באותה מתכונת. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והמדינה הפכה למחוז טולימה שכלל את אותם השטחים.
ב-1905 פוצל מחוז וילה ממחוז טולימה. בשנים שלאחר מכן היה ניסיון לשנות את השם למחוז נייבה, אך השם החדש וילה התקבע. המחוז קרוי על שם ההר נבדו דל וילה, הר הגעש הגבוה ביותר בקולומביה שנמצא במשולש הגבולות של מחוזות וילה, טולימה וקאוקה.
כלכלה
כלכלת המחוז מסתמכת על ענפים שונים, בהם חקלאות, הכוללת בין היתר גידול אורז, בננה, קפה, תירס, שעועית, דורה, קקאו, קנה סוכר, מניהוט וטבק, גידול מקנה, דיג, תעשייה וכרייה.
חלוקה מנהלית
בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לארבעה אזורי משנה (Subregiones) כדלהלן:
The Best Day
אף על פי שלא יצא כסינגל שיווקי ולא כסינגל, הצליח השיר להגיע למקום השלישי במצעד השירים מתחת להוט 100.
רקע וכתיבה
את "The Best Day" הקדישה סוויפט לאימהּ, אנדריאה. השיר הוא בלדה מאופקת, והוא השיר היחיד באלבום שנכתב בצורת בית פשוט, ללא פזמון. היא חיברה אותו בזמן סיבוב ההופעות בקיץ של שנת 2007, והקליטה אותו ללא ידיעתה של אימה כיוון שהחליטה להעניק לה אותו כמתנת חג המולד.
כמו כן, היא הרכיבה קטעים מסרטי וידאו ביתיים, ויצרה קליפ איתו הפתיעה את אימה בערב החג. אנדריאה לא הייתה מודעת בהתחלה לכך שסוויפט שרה את הרצועה; ברגע ששמה לב, פרצה בבכי. היא החליטה לכלול את השיר באלבום כיוון שרצתה להתייחס לעובדה שאימה הייתה החברה הטובה ביותר שלה בתהליך הכנת האלבום.
ביקורת
כלפי השיר הופנו ביקורות חיוביות, תוך שברולינג סטון הוא דורג במקום ה-79 ברשימת "כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג".
הצלחה מסחרית
השיר זכה להצלחה נאה בארצות הברית אף על פי שלא יצא כסינגל רגיל, אלא כסינגל שיווקי. הוא הגיע למקום השלישי במצעד השירים מתחת להוט 100, תוך שאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לו את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה, מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר מהאלבום.
כמה שנים לצאתו, הועלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-20 מיליון השמעות.
(בעברית: היום הטוב ביותר (גרסתה של טיילור)) היא גרסת ההקלטה החוזרת של "The Best Day" של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. השיר נכתב על ידי סוויפט והופק על ידי סוויפט וכריסטופר רו. הוא יצא לאור ב-9 באפריל 2021, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, כרצועה ה-12 ב-; הקלטה חוזרת של אלבומה Fearless, משנת 2008. הקליפ הרשמי של "" הועלה ליוטיוב ב-30 באפריל 2021.
עם יציאת האלבום, השיר הופיע דורג במקום ה-45 במצעד שירי הקאנטרי וה-19 במצעד השירים מתחת להוט 100.
רקע
ב-11 בפברואר 2021, בעקבות סכסוך עם ביג משין רקורדס בנוגע לזכויות המאסטרס של ששת אלבומי האולפן הראשונים שלה, טיילור סוויפט הודיעה שהיא עתידה להוציא את אלבום ההקלטה החוזרת הראשון שלה, ; הקלטה חוזרת של אלבומה Fearless, משנת 2008.
וידאו קליפ
ב-30 באפריל 2021 הוציאה סוויפט וידאו קליפ באורך ארבע דקות ל-"", המורכב מצילומים מסרטים ביתיים מילדותה של סוויפט ועד גיל ההתבגרות שלה. בקליפ מופיעים הוריה, אנדריאה וסקוט סוויפט, כמו גם אחיה הקטן, אוסטין סוויפט. הקליפ צבר למעלה מ-3.4 מיליון צפיות בסך הכול.
גריפית'ס
ראו גם
}}
מאזדה R360
מאזדה R360 היא מכונית מיקרו, בתצורת קופה, 4 מושבים, 2 דלתות, מתוצרת יצרנית המכוניות היפנית מאזדה אשר יוצרה בין השנים 1960–1966.
דגם ה- "מאזדה R360" הייתה המכונית הראשונה אשר ייצרה חברת מאזדה.