cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שמואל ניצן
ביוגרפיה
שמואל ניצן נולד בירושלים בשנת 1948 בשכונת מקור ברוך. הוריו, חוה ויעקב עלו לארץ ישראל מהונגריה וצ'כוסלובקיה ב-1934. ב-1968 החל ללמוד באוניברסיטה העברית בירושלים וסיים שם תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה ב-1971. ב-1972 סיים תואר שני בכלכלה. בשנת 1976 סיים את לימודי התואר השלישי בכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים. מאז 1990 ועד יציאתו לגמלאות ב-2016, שימש כפרופסור מן המניין במחלקה לכלכלה באוניברסיטת בר-אילן, ובין השנים 1990–1991 כיהן כראשה. בין השנים 2006 -2017 היה מופקד על הקתדרה למחקר כלכלי על שם Sir Isaac Wolfson. פרופסור ניצן היה עורך של כתב העת European Journal of Political Economy בתקופה 1994–1998. בין השנים 1980–2012 שימש כיועץ של האוניברסיטה הפתוחה לפיתוח תחום הכלכלה. בין השנים 2014–2016 כיהן כנשיא האגודה הישראלית לכלכלה.
המחקר של פרופסור ניצן מתמקד בקבלת החלטות קולקטיבית בתנאי אי-ודאות, כלכלה פוליטית, בחירה חברתית, כלכלה ציבורית, תיאורית חיפוש הרנטות ותורת הבחירות. תרומתו לתחומים אלה כלולה ביותר מ-150 מאמרים מדעיים.
כאיש סגל של האוניברסיטה הפתוחה, השתתף בכתיבת יחידות הלימוד בקורס תורת המחירים, המשמשות כחומר הלימוד של שלשה קורסים סמסטריאליים בנושא זה, וכן כתב ספר לימוד על העדפה ובחירה חברתית.
קבלת החלטות קולקטיבית בתנאי אי-ודאות
א. על פי משפט המושבעים של קונדורסה (Condorcet), הכלל הטוב ביותר לקבוצה הומוגנית הבוחרת בין שתי אפשרויות שאחת מהן "נכונה" הוא כלל הרוב הפשוט. תוצאה זו תלויה בהנחה שהסיכוי שכל פרט בוחר את האפשרות הנכונה גדול מחצי ובהנחה שהצבעות הפרטים הן בלתי תלויות. התוצאה הקלאסית הזו, שהיא בת יותר מ-200 שנה, הורחבה בשנת 1982 על ידי ניצן במאמר משותף עם יעקב פרוש שבו זיהו המחברים את הכלל האופטימלי במצבים א-סימטריים (כישורי החלטה שונים, תועלות שונות מהחלטה נכונה, הסתברות א-פריורית שונה למצבי הטבע). מתוצאה זו משתמע שכאשר ידועים כישורי ההחלטה השונים של הבוחרים, ניתן להעניק משקל גבוה יותר לפרטים מוכשרים יותר וכך להגדיל את ההסתברות שהקבוצה תבחר באפשרות הנכונה. התוצאה הבסיסית של ניצן ופרוש המכלילה את משפט קונדורסה והתוצאות שבאו בעקבותיה עוררו מחקר תאורטי רב וזכו ליישומים רבים בתחום הפוליטי, הכלכלי, הארגוני והמשפטי.
ב. נקודת תורפה שפגמה באפשרות היישום של התוצאה הבסיסית משנת 1982 בשלושים השנים מאז פרסומה היא חוסר היכולת להעריך באופן מעשי את כישורי ההחלטה של הבוחרים. לאחרונה הציע ניצן שיטה להענקת משקלות אופטימליים לבוחרים גם כאשר לא קיימת כל אפשרות לבחון את כישורי ההחלטה שלהם. השיטה מבוססת על התובנה שאם קיים מידע על הצבעות קודמות של הבוחרים, ניתן למדוד את כישורי ההחלטה שלהם על ידי השוואה פשוטה של החלטותיהם המבוססת על אלגוריתם מתאים, גם כאשר לא ידועות התשובות הנכונות על השאלות שעליהן הצביעו הבוחרים. השיטה המוצעת מהווה תרומה משמעותית וחדשנית לקידום התחום שהעיסוק בו החל בסוף המאה השמונה עשרה (על ידי קונדורסה). תיאור השיטה, יישומיה והשלכותיה החשובות בתחום קבלת ההחלטות מופיע במאמרים המשותפים עם משה קופל, יעקב גולדברגר ואייל בהרד (2012).
כלכלה פוליטית (Political Economy)
א. תחרות בין מפלגות והצבעה הסתברותית: התוצאה המרכזית בשני המאמרים המשותפים עם Coughlin (1981) מבהירה ששוי המשקל במודל של תחרות דו-מפלגתית עם הצבעה הסתברותית הוא בעל תכונה מיוחדת וחשובה: תוצאת הבחירות מובילה למכסימיזציה של הרווחה החברתית הנמדדת על ידי מכפלת התועלות של הבוחרים (פונקציית הרווחה החברתית שהוצעה על ידי ג'ון נאש). תוצאה זו זכתה להתייחסות רבה בספרות העוסקת בתחרות בין מפלגות בהנחה של הצבעה הסתברותית.
ב. תחרות פוליטית (Rent Seeking or Lobbying Contests): במאמר המשותף עם Katz and Rosenberg (1990) ובמאמר של ניצן משנת (1991) הוצגו לראשונה תחרויות פוליטיות בהן המתחרים הם "קבוצות" ולא פרטים יחידים. במאמר הראשון הקבוצות מתחרות על זכייה בפרס בעל אופי של מוצר ציבורי שאיננו ניתן לחלוקה. במאמר השני הקבוצות מתחרות על זכייה בפרס בעל אופי של מוצר פרטי הניתן לחלוקה. לשני המאמרים האלה הייתה השפעה גדולה מאוד על הספרות בתחום תורת התחרויות הפוליטיות והם הובילו להכללות וליישומים רבים.
בעבודות משותפות יותר מאוחרות עם Ueda (2009),(2011),(2014) הורחב מודל התחרות הקבוצתית כך שהוא מאפשר תחזיות ביחס לכללי החלוקה שמאמצות הקבוצות המתחרות (כללי חלוקת הפרס בין חברי הקבוצה במקרה של זכייה). אחת התוצאות המעניינות שהתקבלו היא שבמסגרת בה מנגנון חלוקת הפרס בין חברי הקבוצה איננו נתון, אלא הוא נקבע על ידי הקבוצה, הפרדוקס הידוע של Mancur Olson המכונה פרדוקס גודל הקבוצה (group-size paradox) לא מתקיים. דהיינו, במסגרת שכזו גודל של קבוצת לחץ תמיד מהווה יתרון – גידול במספר החברים בקבוצה תמיד מגדיל את סיכויי הזכייה שלה בתחרות הפוליטית.
ג. קביעה אנדוגנית של מדיניות ציבורית בתחרות פוליטית: בסדרת עבודות עם Epstein, נבחנה השאלה כיצד נקבעת מדיניות ציבורית במסגרת חדשה של תחרות בין קבוצות לחץ המנסות לקדם את האינטרס שלהם על ידי מאמצים המכוונים לקובעי המדיניות. סיכום התוצאות מופיע בספר משנת 2007. התוצאות המרכזיות מבהירות באילו תנאים הפעילות של השדולות המשתתפות בתחרות הפוליטית מביאה לפשרה והן מסבירות מדוע רגולציה ממשלתית של מחירים או של מכסות הגירה תלויה במאפיני המערכת הפוליטית.
ד. אפליה בתחרות פוליטית: שתי עבודות משותפות עםEpstein and Mealem (2011), (2013) ועבודה משותפת עם Mealem 2013)) מתמקדות בהפליה מכוונת בתחרויות פוליטיות שמטרתה לקדם את האינטרס של מתכנן התחרות (פוליטיקאי/בירוקרט הקובע את כללי המשחק בתחרות). ההתייחסות להפליה היא חדשנית: ההפליה נתפשת לא כתוצר של אידאולוגיה או של תפישה חברתית מסוימת, אלא כביטוי לתמריץ של מתכנן התחרות לקדם את האינטרס הצר שלו – הנאה מהמשאבים שהמתחרים מוציאים בתחרות. בהקשר זה מובהר הקשר בין התרבות הפוליטית וההפליה, מובהר מדוע הפליה ישירה (מיסוי דיפרנציאלי של הפרס) עדיפה על הפליה מבנית (התייחסות שונה למאמצים של משתתפי התחרות) ומובהר מדוע תחרות המבוססת על הגרלה עדיפה על תחרות המבוססת על מכרז (all-pay auction) כאשר המתכנן יכול לקבוע את צורת ההגרלה.
בחירה חברתית (Social Choice)
ב. שאלה חשובה אחרת בספרות הבחירה החברתית היא כיצד ניתן לדרג קבוצות של אפשרויות בהינתן מידע על העדפות הפרטים המוגדרות על כל האפשרויות עצמן. בעבודה בסיסית משותפת עם Pattanaik (1984) הוצעה תשובה אקסיומטית לשאלה; הוצע דירוג של קבוצות אפשרויות המתבסס על החציון של יחסי ההעדפה המוגדרים על כל האפשרויות.
ג. שתי התוצאות החשובות ביותר בספרות הבחירה החברתית הן משפט האי-אפשרות של Arrow ומשפט האי-אפשרות של Sen. בעבודה משותפת עם Harel (1987) הוצע יישוב של הפרדוקס Sen (הידוע בשם Paretian-Liberal Paradox).
המתבסס על סחר בזכויות ההתחלתיות של הפרטים.
תורת הבחירות (Voting Theory)
בספרות הענפה המתמקדת בשיטות בחירה, השאלה המרכזית היא מהו כלל הבחירה הראוי. בעבודה משותפת עם אייל בהרד (2007) הוכח שכלל הבחירות המכונה "כלל הרובניות ההפוך" inverse plurality rule)) הוא "כלל הזהב" מכיוון שהוא מממש בצורה מאוזנת את עקרון הרוב תוך הענקת הגנה מעריצות הרוב. מאמר זה עושה שימוש במושגים ובתוצאות שפורסמו במאמר קודם עם בהרד (2002).
חיים אישיים
נשוי לפרופ' דורית ניצן, כירורגית פה ולסת בבית החולים הדסה, עין כרם. אחיו של פרקליט המדינה לשעבר, שי ניצן. אב לחמישה ילדים וסב לעשרים נכדים.
מישור ימין
מישור ימין הוא מישור גדול (כ-100 קמ"ר) במזרח הנגב, דרומית-מזרחית לעיר דימונה. צורתו כמרובע התחום ממערב על ידי כביש 206 ורכס חתירה, מדרום על ידי כביש 227 ("דרך מעלה עקרבים"), מצפון על ידי כביש 25 (חלק המישור הנמצא צפונה לכביש זה נקרא "מישור רותם") וממזרח על ידי הר חצרה והמכתש הקטן. במרכז המישור נמצאת הקריה למחקר גרעיני ולפיכך רובו ככולו הוא שטח צבאי סגור לכל תנועה בלתי מורשית. עם זאת, לאורך כביש 227 ובפינה הדרום-מערבית סמוך לכביש 206 מוצעת שמורת טבע. בפינתו הצפון-מערבית של המישור נמצא פארק תעשיות רותם השייך לדימונה. כן מתוכנן באזור מיזם לניצול אנרגיה סולארית.
גאוגרפיה וגאולוגיה של המישור
גובהו של המישור בין 300 ל-470 מטרים מעל פני הים הוא משתפל כלפי צפון לנחל אפעה וכלפי דרום לנחל ירקעם ובמרכזו עובר קו פרשת המים. את המישור חורצים מספר נחלי אכזב, הגדול בהם הוא נחל ימין (בערבית ואדי ימן, כלומר הדרומי), שנתן למישור את שמו, שהוא רדוד במישור והופך לקניון במהלכו דרומה לאחר חציית כביש 227 ובו מספר גבים.
תשתית המישור בנויה מחולות מיוצבים בעובי של מטרים אחדים שנוצרו בתקופת המיוקן. לפני כ-25 מיליון שנה החלה היווצרות הבקע הסורי-אפריקני שקטע את הזרימה במערכת אפיקי הנהרות הגדולים שניקזו את הרי אדום ומואב מערבה לכיוון ים טתיס. החולות נותרו כשריד מאפיקי זרימה אלו וניתן למצוא במישור חלוקי צור וחול ים.
צומח
מבחינה פיטוגאוגרפית המישור מהווה מובלעת ייחודית ומעבר בין האזור האירנו-טורני במערבו לבין האזור הסהרו-סודאני במזרחו.
המישור מהווה בית למגוון צמחייה. הפרחים העיקריים הם אירוס ירוחם וחבצלת הנגב. כמו כן צומחים באזור מספר צמחים רב-שנתיים בהם מנתור מחוספס ומנתור ערבי, לוניאה צרת-עלים, מררית שסועה, מלוח קטן-עלים, לשון-פר נגבית (מין אנדמי שאינו מוכר במקומות אחרים) ועוד.
אסטרה ג'יורג'יו
מועדון הכדורגל אסטרה ג'יורג'יו (ברומנית: Asociația Fotbal Club Astra Giurgiu) הוא מועדון כדורגל רומני מהעיר ג'יורג'יו, ששיחקה בליגת העל הרומנית ולאחר עונת 2020/21 ירדה לליגת המשנה.
היסטוריה
בקיץ 1996 התאחד המועדון עם דנוביאנה בוקרשט ושינה את שמו ל"דנוביאנה פלוישט". לאחר עונה אחת שונה שם המועדון בחזרה ל"אסטרה" והקבוצה שיחקה בליגת המשנה. בסיום עונת עלה המועדון לראשונה בתולדותיו לליגת העל הרומנית בכדורגל. בשנת 2003 התאחד המועדון עם פטרולול פלוישט, ובשנת 2005 החליט יואן ניקולאיה לייסד את המועדון מחדש בליגה השנייה.
בספטמבר 2012 החליט הבעלים יואן ניקולאיה להעביר את משחקייה הביתיים של הקבוצה מפלוישט לג'יורג'יו, לאחר 78 שנים, והמועדון שינה את שמו לאסטרה ג'יורג'יו. ב-2 בספטמבר 2012 ערכה הקבוצה את משחקה האחרון באצטדיון אסטרה, וניצחה 0–1 את דינמו בוקרשט. ב-23 בספטמבר 2012 הקבוצה ערכה את משחקה הראשון באצטדיונה החדש בעיר ג'יורג'יו, אצטדיון מארין אנסטסוביץ', וניצחה 0–4 את גז מדן מדיאס.
בסיום עונת סיימה הקבוצה במקום הרביעי והעפילה לראשונה בתולדותיה למשחקי המוקדמות של הליגה האירופית. אסטרה עברה בשלושת שלבי המוקדמות הראשונים את דומז'אלה הסלובנית, אומוניה ניקוסיה הקפריסאית ואת טרנצ'ין הסלובקית, אך נעצרה בשלב הפלייאוף על ידי מכבי חיפה. בעונת זכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הרומני כאשר ניצחה 4:2 בפנדלים את סטיאווה בוקרשט. באותה שנה זכתה גם בסופרקאפ הרומני כאשר גברה גם הפעם על סטיאווה בוקרשט בפנדלים. בעונת זכתה לראשונה בתולדותיה באליפות רומניה. בשנת 2016 הקבוצה זכתב בסופרקאפ הרואמני בפעם השנייה. בשנת 2017 תקציב הקבוצה הוקטן באופן משמעותי והרכב הקבוצה השתנה בהתאם. בפברואר 2021 בעל הקבוצה נשפט ל-5 שנות מאסר באשמת הלבנת הון. בעונת 2020/21 הקבוצה ירדה לליגת משנה. באותה שנה היא הפסידה בגמר גביע רומני.
הלל בן אליקים
רבינו הלל בן אליקים – מחכמי הראשונים ידוע בפירושיו על מדרשי הלכה.
חייו
מעט פרטים ידועים על חייו של רבינו הלל והם לקוחים אך ורק ממה שכתב בפירושו. ידוע שחי במאה ה-11, במקביל לתקופתם של בעלי התוספות. הוא מזכיר את שם עירו "סלווידי". יש ששיערו שמדובר בעיר סיליברי הסמוכה לאיסטנבול, ויש שסברו שזה שיבוש של העיר סלוניקי ויש דעות נוספות. ברור שהוא חי באזור יוון או סמוך לו. במקומות רבים הוא מסביר מילים קשות על פי הלשון היוונית.
ספריו
חיבר פירוש על חלק ממדרשי ההלכה. פירושו כנראה הופץ בהרבה כתבי יד, והוא מצוטט רבות על ידי פרשנים ראשונים ואחרונים. חיבורים נוספים שכתב ונזכרים בפירושיו לא הגיעו לידינו.
פירושו נזכר בתוספות, וכן על ידי הר"ש משאנץ, הראבי"ה, הרי"ד, המרדכי ואחרים. כן מוזכר על ידי האחרונים בהם החיד"א ואחרים.
מהדורות דפוס
ספריו יצאו בדפוס במהדורות שנערכו על ידי הרב שכנא קולידצקי. לראשונה יצא פירושו לספרי בשנת תש"ח, במהדורה שהתבססה על כתב יד מספרית ששון. פירושו לספרא בשנת תשכ"א. בשנת תשמ"ג הוציא הרב קולידצקי מהדורה חדשה של פירוש רבינו הלל לספרי המבוססת על כתבי יד נוספים.
לקריאה נוספת
מנחם כהנא, פירוש רבינו הלל לספרי, קריית ספר, סג,א (תשן), עמ' 271–280
סבסטיאן סימרוטיץ'
סבסטיאן סימרוטיץ' (בסלובנית: Sebastjan Cimirotič; נולד ב-14 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן עבר סלובני ששיחק בעמדת החלוץ. סימרוטיץ' היה חלק מנבחרת סלובניה ושיחק איתה במונדיאל 2002, וכן זכה עם הפועל תל אביב באליפות ישראל בשנת 2000.
קריירה
סימרוטיץ' החל את הקריירה במועדון המקומי ND סלובן, משם עבר בשנת 1994 לאולימפיה ליובליאנה, אחד ממועדוני הפאר הסלובנים, ובו שיחק סימרוטיץ' במשך רוב הקריירה, בארבע קדנציות שונות, כשביניהן הוא נדד בין קבוצות רבות.
בינואר 1998 הגיע סימרוטיץ' לישראל כשהמאמן אלי כהן החתימו בהפועל תל אביב. כבר במשחקו הראשון בקבוצה כבש צמד שערים בניצחון 4–1 על מכבי יפו במסגרת גביע המדינה, ועד תום עונת 1997/1998 במדי הקבוצה כבש חמישה שערי ליגה ובישל שלושה שערים נוספים בתוך ארבעה חודשים. בעונת 1998/1999 זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, כבש את השער הראשון של הקבוצה אי פעם בגביע אופ"א במשחק מול פינפה הלסינקי והוסיף עוד שמונה שערי ליגה. בעונת 1999/2000 זכה עם הקבוצה בדאבל תחת הדרכתו של המאמן דרור קשטן, כשבעונה זו הוא כובש שבעה שערים.
בעונת חזר סימרוטיץ' לאולימפיה ליובליאנה ואחרי עונה מצוינת בה כבש 19 שערים הוחתם בלצ'ה האיטלקית. אחרי שנתיים חזר שוב לאולימפיה לובליאנה והחל משנת 2005 הושאל למספר קבוצות, כולל גיחה קצרה לקוריאה הדרומית. בעונת שיחק במדי דומז'אלה מול הפועל תל אביב במסגרת מוקדמות גביע אופ"א. במשחק הראשון סימרוטיץ' החמיץ בעיטת עונשין מ-11 מטר ובסיכום שני המשחקים הפועל הדיחה את דומז'אלה מהטורניר. בתום העונה סימרוטיץ' זכה עם דומז'אלה באליפות שלישית בקריירה. לאחר מכן חזר לאולימפיה ליובליאנה ובשנת 2011 עזב סופית את המועדון ועבר לפ.צ.ליובליאנה. בשנת 2012 עבר לשחק בקבוצה האוסטרית נספלד הרמגור, במדיה שיחק עד שנת 2015. לאחר יותר משנתיים שלא שיחק, בקיץ 2017 חתם בקבוצת סט. ויט מהליגה השלישית באוסטריה ולאחר תקופה קצרה פרש ממשחק פעיל.
סימרוטיץ' הוא שחקנה לשעבר של נבחרת סלובניה. את הופעתו הראשונה בנבחרת רשם ב-25 במרץ 1998 נגד פולין. בסך הכל רשם 33 הופעות בנבחרת, בהן כבש 6 שערים, כולל שער אחד במונדיאל 2002, בהפסד הנבחרת 1–3 לספרד, השער הראשון אי פעם של סלובניה במונדיאל.
אנט בדלנד
אנט בדלנד (באנגלית: Annette Badland; נולדה ב-26 באוגוסט 1950) היא שחקנית אנגלייה הידועה ממגוון תפקידים שביצעה בטלוויזיה, ברדיו ובקולנוע. היא גילמה את מרגרט בליין בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", את דורה "יום הדין" בסדרה "תעלומת ספרטיקל", בירדי הנשל בסדרת הדרמה "קצוות מפוצלים", מייוויס בעונה השישית של הסדרה "סקינס", אורסול קרו בסדרת הפנטזיה לילדים "Wizards vs Aliens", ובדמות בייב סמית באופרת הסבון "איסטאנדרס". בדלנד משחקת בתפקיד הייזל וולי בסדרה הרדיופונית "The Archers". ב-2005 הופיעה בסרט הקולנוע "צ'ארלי בממלכת השוקולד".
ביוגרפיה
בדלנד נולדה באדג'בסטון שבעיר ברמינגהאם, ולמדה בבית הספר למשחק איסט 15 בלונדון. היא הופיעה בתפקידים רבים בטלוויזיה ובהם בסדרה "ברז'ראק" (1981–1984), "2.4 ילדים בממוצע", "Making Out", "סאמר היל", "תחרה", "ג'קאנורי", העיבוד לרומן "Archer's Goon", הסדרה "The Demon Headmaster", "הנסיכה הקטנה", "The Worst Witch", העיבוד לספר הילדים "The Queen's Nose" ובאופרת הסבון "קורוניישן סטריט". ב-1989 שיחקה בדלנד בפרק "The Rough and The Smooth" בסדרה "כל היצורים גדולים כקטנים". ב-2005 השתתפה בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" בדמות סלית'ין המופיעה בשם מרגרט בליין. היא גם הייתה קריינית בסדרת "מאחורי הקלעים" של "דוקטור הו" עבור הפרקים "מלחמת העולם השלישית" ו"בום טאון". ב-2006 הופיעה בסדרת הדרמה "נערות רעות" ב-ITV1 בתפקיד אנג'לה רובינס הסובלת מהפרעת זהות דיסוציאטיבית.
בקולנוע הופיעה בדלנד בסרטים "Jabberwocky" (מ-1977), "Out of Order" (מ-1987), "Beyond Bedlam" (מ-1994), "אסירים" (1995), "קול קטן" (1998), "אנשים יפים" (1999), "סיפור אהבה מזוין" (2000), ובסרט "צ'ארלי בממלכת השוקולד" (מ-2005). בטלוויזיה שיחקה בעיבוד ל"מסעות גוליבר" מ-1996 בתפקיד אשתו של האיכר, ובדמות גברת פזיוויג בסרט "מזמור חג המולד" משנת 1999. היא השתתפה בתסכיתי דרמה ברדיו בין השאר בשנת 2001 ב-"Rolling Home", ב-2003 ב-"Smelling of Roses", ובעיבוד לרומן "At the Back of the North Wind" מאת ג'ורג' מקדונלד. עוד שיחקה בתפקיד ראשי בדמות בלשית גוון דנבורי בתסכית רדיו בשם "An Odd Body". ב-2005 החלה להופיע בדמות הייזל וולי באופרת הסבון הרדיופונית הוותיקה "The Archers". ב-2008 השתתפה בעיבוד לספר "The Way We Live Right Now" מאת אנתוני טרולופ בתפקיד טילי קרבורי.
בדלנד הייתה המגישה של תוכנית הטלוויזיה "You and Me" של ה-BBC בתחילת שנות התשעים של המאה העשרים. ב-2008 שיחקה בסרט הקומדיה "פעם שלישית החוצה". עוד הופיעה בדמות אתל טונקס בסדרת הדרמה " All the Small Things" מ-2009 לצדם של שרה לנקשייר, ניל פירסון, שרה אלכסנדר ובריאן דיק. ב-2009 השתתפה בדלנד בסדרה "חדר מיון" בדמות אם מעורערת שדואגת באופן תמידי לבנותיה.
הופעת הבכורה של בדלנד בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר הייתה בתפקיד מאדאם ארקרטי במחזה "Blithe Spirit". ב-2010 שיחקה במחזה "Far Away" מאת קריל צ'רצ'יל בתיאטרון אולד ויק בבריסטול.
ב-5 ביול 2010 הופיעה בדלנד בסדרה "רופאים". ב-2012 שיחקה בתפקיד אורסולה בסדרת המדע בדיוני "Wizards vs Aliens" של ערוץ CBBC. עוד השתתפה בסדרה "קצוות מפוצלים" במשך ארבע עונות.
ב-2014 שיחקה בדלנד בתפקיד גברת פיצגיבונס בסדרה "זרה" של רשת הטלוויזיה Starz.
ג'רי קולנג'לו
ג'רי קולנג'לו (באנגלית: Jerry Colangelo; נולד ב-20 בנובמבר 1939) הוא איש עסקים וטייקון ספורט אמריקאי. בין השנים 1968–1994 החזיק בתפקיד הג'נרל מנג'ר של קבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA, ובין השנים 1987–2004 היה הבעלים של הקבוצה. כמו כן היה בעבר הבעלים של פיניקס מרקורי מליגת ה-WNBA ושל אריזונה דיאמונדבקס מליגת ה-MLB.
בנו, בראיין קולנג'לו, כיהן כג'נרל מנג'ר של פיניקס בין השנים 1994–2006, בתקופה בה היה ג'רי נשיא הקבוצה. כמו כן עבד ג'רי עם בנו בפילדלפיה 76', בה שימש בראיין כג'נרל מנג'ר בין השנים 2016–2018 בעת שג'רי היה "יועץ לענייני כדורסל".
בשנת 2002 הוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה של אריזונה. בשנת 2004 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל כתורם, והחל משנת 2009 הוא משמש גם כיושב ראש היכל התהילה. מאז שנת 2005 מנהל קולנג'לו את ארגון USA Basketball, במסגרתו פועלת בין היתר נבחרת ארצות הברית בכדורסל.
פיניקס סאנס
בין השנים 1960–1962 למד קולנג'לו חינוך גופני באוניברסיטת אילינוי, ובמקביל שיחק עבור קבוצות הכדורסל והבייסבול של האוניברסיטה. בשנת 1966 החל את קריירת הניהול שלו כשהתמנה לתפקידי הסקאוט, מנהל השיווק ועוזר הג'נרל מנג'ר בקבוצת שיקגו בולס מליגת ה-NBA. בשנת 1968 עזב את הבולס ומונה לג'נרל מנג'ר הראשון של קבוצת ה-NBA החדשה פיניקס סאנס. בהיותו בן 29 בלבד, היה המנהל הצעיר ביותר בארבע ליגות הספורט הבכירות של ארצות הברית (NBA, MLB, NHL ו-NFL).
בעונת אימן את פיניקס ב-44 משחקים ובעונת  אימן אותה ב-75 משחקים, ובסך הכול רשמו הסאנס מאזן של 59 ניצחונות ו-60 הפסדים תחת הדרכתו. בשנת 1987 הרכיב קולנג'לו קבוצת משקיעים אשר רכשה את מועדון הסאנס בכ-44.5 מיליון דולר. בשנת 1994 פרש מתפקידו כג'נרל מנג'ר הקבוצה, ומינה במקומו את בנו בראיין קולנג'לו. לאחר המהלך המשיך ג'רי קולנג'לו לכהן כנשיא הקבוצה, עד שנת 1999. בשנת 1997 הקימה קבוצת המשקיעים של קולנג'לו גם מועדון WNBA בפיניקס – פיניקס מרקורי, ובשנת 2004 מכר קולנג'לו את מועדוני הסאנס והמרקורי לחברת השקעות בראשותו של יליד אריזונה, רוברט סארבר, בסך של כ-400 מיליון דולר.
לאורך כהונתו כג'נרל מנג'ר של פיניקס זכה קולנג'לו ארבע פעמים בפרס מנהל השנה ב-NBA (,, ו-), יותר פעמים מכל זוכה אחר. ב-4 באפריל 2004 נבחר קולנג'לו להיכל התהילה של הכדורסל, וב-4 בנובמבר 2007 הוצג כחבר ב"טבעת התהילה של פיניקס סאנס", כהוקרה על תרומתו למועדון.
פילדלפיה 76'
כחודש לאחר פתיחת עונת, ב-7 בדצמבר 2015, מונה קולנג'לו לתפקיד יושב ראש קבוצת פילדלפיה 76'. לקראת סיום אותה עונה, ב-7 באפריל 2016, התפטר ג'נרל מנג'ר ונשיא הקבוצה סם הינקי, ובמקומו מונה בנו של קולנג'לו, בראיין. כחלק מהמהלך עזב ג'רי קולנג'לו את תפקידו כיושב ראש הקבוצה, ולקח על עצמו תפקיד קטן יותר במועדון כיועץ לענייני כדורסל. ב-7 ביוני 2018 התפטר בראיין מתפקידיו במועדון לאחר שנחשד בתקיפת שחקנים ומנהלי קבוצות דרך חשבונות סודיים בטוויטר. בדצמבר 2018 עזב קולנג'לו את הקבוצה.
פעילות בליגות ספורט שונות
בשנת 1995 כינס קולנג'לו קבוצת המשקיעים אשר הקימה בשנת 1998 את קבוצת אריזונה דיאמונדבקס מליגת ה-MLB. בשנתיים הראשונות של הקבוצה צירפו הדיאמונדבקס את המגישים רנדי ג'ונסון וקורט שילינג, אשר הובילו את הקבוצה לזכייה באליפות ה-MLB בשנת 2001. הייתה זו הזכייה הראשונה של קבוצה מאזור פיניקס באליפות אחת הליגות הבכירות של ארצות הברית. בשנת 2004 מכר קולנג'לו את גרעין השליטה שלו במועדון.
בשנת 1996 היה קולנג'לו אחראי על העברת מועדון ה-NHL "ויניפג ג'טס" לעיר פיניקס, כ"פיניקס קויוטיס" (אשר שינו את שמם בהמשך ל"אריזונה קויוטיס").
יהושע קלעוואן
ביוגרפיה
נולד לרב בנימין קלעוואן בינישוק, בצעירותו למד אצל הרב אהרן וולקין מפינסק בישיבת גרוזד, ובגיל 17 נסע ללמוד בישיבת כנסת בית יצחק בסלובודקה שבה למד בתחילה אצל רבי חיים רבינוביץ, ועם הגעת רבי ברוך בר ליבוביץ לישיבה היה לתלמידו המובהק, הוא התפרסם בישיבות ליטא בכינויו "שייע יאנישוקר". הוא נסמך לרבנות בידי רבו ר' ברוך בר ובידי רבי משה דנישבסקי מיד לאחר נישואיו בשנת ה'תרס"ז לפייגא דבורה בת ר' אברהם שמואל שופר מזזמיר. לאחר נישואיו למד בכולל האברכים של ישיבת וולוז'ין ונסמך לרבנות גם בידי רבי רפאל שפירא.
בשנת ה'תרס"ט (1909) התמנה למשרת רבנות ראשונה בעיירה זסקוויץ שליד וילנה, בשל מלחמת העולם הראשונה נמלט עם משפחתו לרוסיה. לאחר המלחמה התמנה לכהן כרבה של קהילת גילוואן שליד וילקומיר, לאחר הרב זלמן פינחס קפלן.
ספר חידושיו על התלמוד ועל משנה תורה לרמב"ם עם אוסף מתשובותיו בהלכה, נדפס לאחר פטירתו בשם "דברי יהושע".
לאחר פטירתו התמנה תחתיו בנו הרב הלל קלעוואן כרב ונשיא התאחדות הרבנים בוושינגטון הבירה הוא החזיק בכהונתו במשך שישים שנה עד לפטירתו. בנו הרב ישראל קלעוואן כיהן במשך עשרים וחמש שנה כיושב ראש הסתדרות הרבנים דאמריקה.
נפתלי צבי יהודה ריף
הרב נפתלי צבי יהודה ריף (באנגלית: Naftali Riff; ט' בחשוון ה'תרנ"ה, 8 בנובמבר 1894 – ב' בחשוון ה'תשל"ז, 26 באוקטובר 1976) היה רב בלארוסי, אמריקאי אורתודוקסי, רבה של טלחאן, בלארוס; אב"ד קמדן שבניו ג'רזי, סגן יושב ראש אגודת הרבנים ומנשיאי ארגון עזרת תורה וועד ההצלה.
ביוגרפיה
נולד בבוברויסק לרב ישראל ריף, רבה של זאגר חדש שבליטא ולמירל בתו של הרב רפאל שפירא ראש ישיבת וולוז'ין. נמנה על תלמידי ישיבת וולוז'ין וקיבל תורה מסבו. בשנת תרע"ג, 1913, הוסמך לרבנות. בשנת תרע"ה, 1915, נישא לבתיה (בסי) בת הרב אליעזר ישעיה אוליבצקי, רבה של טלחאן ומילא את מקומו ברבנות.
ב-1916 הגיע לארצות הברית, בתחילה לסיאטל, וכעבור שנתיים, בשנת תרע"ח, 1918, הוזמן לכהן כרבה של קהילת "בני ישראל" בקמדן שבניו ג'רזי, שנוסדה ב-1886. ב-1923 התקבלה בקשתו לאזרחות אמריקאית, אז הגיעה לארצות הברית גם אשתו. הוא הנהיג את הקהילה האורתודוקסית בקמדן והיה חבר הנשיאות של אגודת הרבנים בניו ג'רזי במשך חמישים שנה, מאז בואו לעיר ועד לשנות ה-60 המאוחרות.
משפחתו
בתו היחידה רחל נישאה לרב מנחם מנדל גטינגר, רב קהילת ישראל הצעיר במנהטן (נפטר ה'תשע"ה, 2015), שהקים בשנת תשמ"ד, 1984, על שמו את "ישיבת רבי נפתלי ריף" בסאות בנד ובאינדיאנפוליס, אינדיאנה. בראש הישיבה עומד כיום בנם הרב רפאל משה גטינגר. בן נוסף הוא הרב ישראל גטינגר.
הרב ריף היה נכדו של רבי רפאל שפירא מוולוז'ין. דודיו היו הרב חיים סולובייצ'יק מבריסק, הרב יעקב שפירא ראש הישיבה האחרון בוולוז'ין, הרב אריה שפירא אב"ד ביאליסטוק והרב ישראל איסר שפירא רב בלאפיטש וראש ישיבת שערי תורה ביפו.
אחיו, הרב יצחק זונדל ריף, מילא את מקום אביהם ברבנות העיר זאגר ונספה בשואה.
אלן וירז'יניוס
אלן וירז'יניוס (באנגלית: Alan Virginius; נולד ב־3 בינואר 2003) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת החלוץ בליל.
קריירה
ב-6 ביולי 2020, וירז'יניוס חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו עם המועדון הצרפתי סושו ; ואף ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו במדי המועדון בתיקו 2–2 נגד רודז ב-19 בספטמבר 2020.
ב-7 בנובמבר 2020, רשם וירז'יניוס את הבישול הראשון שלו בקריירה נגד שאמו ניור מליגת המשנה בצרפת;המשחק הסתיים בהפסד 4-3.
ב-5 בדצמבר 2020, וירז'יניוס הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה נגד נאנסי במסגרת ליגת המשנה בצרפת.
ב-6 במרץ 2021, רשם וירז'יניוס את הופעת הבכורה שלו במסגרת הגביע הצרפתי בהפסד 2–5 לאולימפיק ליון, לאחר שעלה מהספסל בדקה ה-57'.
ב-17 במאי 2022, העפיל וירז'יניוס עם סושו לגמר פלייאוף העלייה לליגת העל הצרפתית, לאחר שקבוצתו הדיחה בחצי הגמר את פריז. ב-20 במאי 2022, סושו הפסידה בדו-קרב פנדלים לאוסר, מה שמנעה את העפלתה של סושו לליגה הבכירה.
ב-17 באוגוסט 2022 חתם בליל.
ספר העיקרים
ספר העיקרים (במקור: ספר העִקרים). ספרו של רבי יוסף אלבו בנושא עיקרי האמונה היהודית ובו דן המחבר במניין העיקרים של קודמיו, ובפרט בשלושה עשר העיקרים שקבע הרמב"ם, ומציע את שיטתו. הספר הושלם בסביבות שנת 1425, אבל פורסם לראשונה רק לאחר מותו של אלבו, כ-60 שנה מאוחר יותר, סביב שנת 1485.
העיקרים
לדעת המחבר ישנם שלושה עיקרים המהווים את מהות היהדות, ומהם נובעים שורשים,:
פילוסופיה כללית
כפילוסופים יהודיים אחרים תומך רבי יוסף אלבו בחקירה פילוסופית. בספר אף ישנה התייחסות מפורשת לדברי פילוסופים כאריסטו ואפלטון. למשל, הביא בשם אפלטון טענה לפיה ראוי שנשות המדינה יהיו משותפות לגברים בעלי מקצוע משותף והוסיף שכבר גינה אריסטו את דברי אפלטון אלו.
חידוש יש בדעתו על הצמחונות – חידוש שהיווה יסוד ל"חזון הצמחונות והשלום" של הרב קוק. לדבריו, אף שהתורה התירה אכילת בשר, זהו היתר בדיעבד, שאינו מציאות אידיאלית.
בדבריו יש אף התייחסות פילוסופית לעולם הטבע, בדומה לפילוסופים יווניים רבים. כך, מציג את הסיבה לריצוף הכוורת בצורת משושה כשאיפה ל"תמונה הטבעית" - העיגול, אך הימנעות משימוש בעיגולים שכן באמצעות עיגולים לא ניתן לרצף את המישור, נוצרים רווחים לא מנוצלים.
הוא מחלק את בעלי החיים לשלוש קבוצות: חיות שמבנה חברתי מזיק להן, חיות שמבנה חברתי הכרחי להישרדותן (כגון האדם) וחיות שמבנה חברתי יכול לעזור להן אך אינו נחוץ.
הוא מציג כ"דעת הפילוסוף" את הדעה לפיה לגרמי השמיים יש השפעה על עולם הטבע אך לא על פעילות האדם ומנגד את שיטת החוזים בכוכבים המאמינים באסטרולוגיה לפיה הכוכבים קובעים את גורל האדם ולאחר דיון מגיע למסקנה שהכוכבים לא פועלים באופן מחייב כי למצוות שאדם עושה יש השפעה על גורלו.
במהלך הדיון ניכר כי הספר מקבל את גישת הפילוסופים היוונים ביחס לטבעם ה"שכלי" של המזלות ואת תאוריית ארבעת היסודות.
חידוש נוסף מופיע בתחילת הספר ,שם טוען המחבר וחולק על הרמב"ם ,שמי שלא מאמין בביאת המשיח אינו כופר ויש לו חלק באלוקי ישראל.
שינוי התורה
"בעל העיקרים" חלק על הרמב"ם בעניין שינוי התורה, לדבריו יכול הא-ל לאסור או להתיר קצת מהמצוות, כגון: להתיר אכילת חלב, דם ושחוטי חוץ, "שנאסרו מתחלה כשיצאו ממצרים, לפי שהיו שטופים בעבודת השדים והיו אוכלין על הדם ואוכלין החלב והדם, כמו שאמר הכתוב בשחוטי חוץ: "ולא יזבחו עוד את זבחיהם לשעירים אשר הם זונים אחריהם" (ויקרא י"ז א'), ואחר שנשתכח עניין אותה עבודה מן העולם ושבו כולם לעבוד את השם יתברך ובטל טעם האסור, אפשר לומר שיחזור ויתירנו".
"הדתות האלהיות אף אם לא ינוסחו בכל דבר, כבר ישתנו בחלוף: מן האסור אל ההתר; ומן ההתר אל האסור. כפי השתנות הכנות המקבלים".
ספר העיקרים מאמר ג פרק יד
לטסיל טבוגו
לטסיל טבוגו (באנגלית: Letsile Tebogo; נולד ב-7 ביוני 2003 בקניה שבבוטסואנה) הוא אתלט בוטסואני, פעמיים ברציפות אלוף העולם לנוער (2021 ו-2022), פעמיים ברציפות סגן אלוף העולם לנוער (2021 ו-2022), אלוף אפריקה (2022) ושיאן אפריקה בריצת 200 מטר.
2021
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בניירובי שבקניה זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.19 שניות ומדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.38 שניות.
2022
באליפות אפריקה שנערכה בסנט פייר שבמאוריציוס טבוגו זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר בתוצאה של 20.26 שניות.
באליפות בוטסואנה שנערכה ב-19 בפברואר קבע בריצת 100 מטר שיא לאומי חדש של 10.08 שניות. חודשיים לאחר מכן, קבע שיא עולם חדש שלנוער עד גיל 20 של 9.96 שניות.
באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה בסנטיאגו דה קאלי שבקולומביה זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש עד גיל 20 של 9.91 שניות ומדליית כסף בריצת 200 מטר בשיא אישי ובשיא אליפות חדש של 19.96 שניות, אחרי בלסינג אפריפה מישראל (19.96 שניות) ולפני קאלב לו מאוסטרליה (20.48 שניות).
שיאן אפריקה
במסגרת ליגת היהלום שנערכה בלונדון ב-23 ביולי 2023 זכה במדליית כסף בריצת 200 מטר בשיא אפריקה חדש של 19.50 שניות, אחרי נואה ליילס מארצות הברית שקבע שיא תחרות ואת תוצאת השנה בעולם של 19.47 שניות ולפני ז'ארנל יוז מהממלכה המאוחדת שקבע שיא לאומי חדש של 19.73 שניות.
סוללת מתכת-אוויר
סוללת מתכת-אוויר היא סוללה שבה לפחות תא אלקטרוכימי אחד המייצר חשמל דרך תגובות חמצון-חיזור בין מתכת לבין החמצן באוויר. הסוללה מאופיינת באנודה של מתכת פעילה (אבץ, ליתיום, אלומיניום ומגנזיום). החומר הקתודי הוא החמצן המגיע מהסביבה ונכנס למערכת באמצעות ממברנת פחמן, כלומר, החומר האקטיבי (המחמצן) אינו אגור בתוך הסוללה דבר שמעלה את צפיפות האנרגיה וגם מוזיל את מחיר הסוללה. ניתן לראות זאת במיוחד במערכת ליתיום-אוויר אשר היא בעלת אנרגיה ספציפית תאורטית גבוהה (11,700Wh/kg) ומתקרבת לערך של בנזין, אחד הנוזלים האנרגטיים ביותר,. במובן זה, סוללת מתכת אוויר היא למעשה מעין הכלאה של תא דלק וסוללה.
בהשוואה לסוללות ראשוניות (לא נטענות) כגון אבץ-מנגן אוקסיד (סוללות אצבע) וסוללות נטענות כגון עופרת-חומצה (המשמשת למצברים ברכבים), סוללת ניקל מתכת-הידריד וסוללת ליתיום-יון, למשפחת מתכת-אוויר יש צפיפות אנרגיה תאורטית גבוהה בצורה משמעותית. האלקטרוליט במערכת מתכת-אוויר יכול להיות אלקטרוליט מימי אשר מבוסס על אשלגן הידרוקסידי (KOH) בריכוזים בין 7M-5M. כמו כן המערכת יכולה להיות מבוססת על אלקטרוליטים אל-מימיים אשר מבוססים על ממסים אורגניים או נוזלים יוניים.
מבנה התא
מבנה תא של מערכת מתכת-אוויר מורכב מהחלקים הבאים:
חומרים אנודיים
ניתן לחשוב על סוגים רבים של סוללת מתכת-אוויר, כאשר הפרמטר החשוב הוא שהפרש הפוטנציאלים בין האנודה לקתודת האוויר יהיה גדול מספיק כדי לקבל מתח תא סביר. אם מדמים סוללת מתכת-אוויר לתא דלק, החומרים האנודיים הם בעצם הדלק של הסוללה והחמצן מהאוויר הוא המחמצן. בנוסף חשוב שהמתכת תהיה מתכת נפוצה בכדור הארץ וזולה יחסית (כגון אבץ, אלומיניום, מגנזיום). ההבדל בין החומרים המשמשים לאנודות נובע מהבדלים באלקטרוכימיה וכימיה ומתבטא בפרמטרי האנרגיה שלהם:
קתודת האוויר
על פני אלקטרודת האוויר (הקתודה) מתרחשת תגובת חיזור החמצן. לרוב, האלקטרודה מורכבת מפחמן נקבובי עם קטליזטורים שונים. הקטליזטורים מזרזים את תגובת החיזור של החמצן, משפרים את הקינטיקה של התגובה ומגדילים את הקיבול הספציפי של הקתודה (אלקטרודת האוויר). דרישה השובה מהקתודה היא שטח פנים גדול, לצורך המשך יעיל של התגובה ומניעת עצירת התגובה עקב סתימת האלקטרודה. ניתן לחלק את הקטליזטורים של תגובת החיזור של החמצן לארבע קבוצות: על מנת לאפשר פעילות תקינה של סוללות מתכת-אוויר יש צורך בקתודות אוויר יעילות. ב-30 שנים האחרונות הושקע מאמץ מדעי רב ליצירת קתודת אוויר, כתוצאה מהצורך הן עבור תאי דלק והן עבור סוללות מתכת-אוויר. מאמץ זה הושקע בתחומים כגון פיתוח/גילוי קטליזטורים חדשים ויעילים יותר, הגדלת זמן החיים של הקתודה וכמו כן מציאת שיטות יצור זולות ויעילות יותר ליצירת קתודות אוויר.
אלקטרוליט
האלקטרוליט במערכות מתכת-אוויר יכול להיות נוזל, מוצק או ג'ל.
תגובות
ניתן לחלק את התגובות לפי סוג האלקטרוליט בהם מתבצעת התגובה: מיימי ואל-מיימי.
עבור אלקטרוליטים מימיים:
עבור אלקטרוליטים אל מימיים:
התגובות המתרחשות בסביבה אל מימית אינן ידועות לגמרי ונחקרות בימים אלה.
אבץ-אוויר
סוללות אבץ אוויר הן מערכות אלקטרוכימיות מסוג מתכת-אוויר שהן מסחריות כיום. ישנם גדלים שונים של תאי אבץ אוויר החל מסוללות כפתור שמשמשות למכשירי שמיעה ועד סוללות גדולות היכולות לשמש כתחליף לסוללות כספית ויכולות לשמש לאוטובוסים חשמליים. סוללות גדולות מאוד מיועדות לשימוש לרכבים חשמליים. ישנן אפליקציות צבאיות העושות שימוש בסוללות אבץ-אוויר בגדלים שונים. האנודה במערכת כזאת הא חלקיקי אבץ המחוברים בביינדר (חומר מחבר) שיהיה בדרך כלל פוליאתילן אוקסיד. את האנודה מספיגים באלקטרוליט. הקתודה היא קתודת האוויר. תוך כדי הפריקה נוצרים יוני Zn(OH)4−2, יוני הזינקט משתקעים על קתודה בצורת ZnO ומים חוזרים לאלקטרוליט. כלומר מים ויוני הידרוקסיל ממוחזרים בקתודה, כתוצאה מכך האלקטרוליט לא נצרך בתגובה. לתא מתח תאורטי של 1.65V, היורד לערכים של 1.35-1.4V בתא אמיתי.
אלומיניום-אוויר
סוללות אלומיניום–אוויר הן בעלות אחת מצפיפויות האנרגיה הגבוהות ביותר מכל הסוללות: אנרגיה ספציפית של 1300 וואט שעה לק"ג, אך לא נעשה שימוש רב בסוללות מסוג זה עקב מחירן הגבוה יחסית ובעיות של פריקה עצמית בגלל קורוזיה של אלומיניום בסביבה אלקלינית. כמו כן קיימות בעיות של תוצרי לוואי כמו שקיעה של אלומינטים ועקב כך ירידה בריכוז האלקטרוליט. בעיות אלו הגבילו את השימוש בסוללות אלומיניום אוויר לאפליקציות צבאיות בלבד. שימוש בסוללות אלומיניום אוויר ברכבים חשמליים יוכל לספק טווח נסיעה בין תדלוקים של יותר מאשר פי 10 עד 15 ביחס לסוללות עופרת-חומצה, עבור אותו משקל סוללה.
נכון ל-2012, סוללות אלומיניום הן תאים ראשוניים, כלומר לא ניתנים לטעינה חשמלית. בתהליך הפריקה האלומיניום יוצר אלומיניום הידרוקסיד אשר בין היתר מונע אפשרות טעינה חשמלית. אך ניתן לטעון את הסוללה בצורה מכנית על ידי רגנרציה של אלומיניום הדרוקסיד לאלומיניום בתהליכים כימיים. לאחר הרגנרציה ניתן להכניס את האנודה לתא אלומיניום אוויר לשימוש נוסף. לשימוש של רכבים חשמליים דבר זה יהיה דומה למודל של חברת בטר פלייס של תחנות החלפת סוללות.
תגובות התא
חשוב לציין כי באלקטרוליטים מימיים (תמיסת KOH) חלון הפוטנציאלים של האלקטרוליט הוא 1.23V, לכן בפועל מתח התא לא יעלה על 1.2V.
ליתיום-אוויר
סוללות ליתיום-אוויר הוצעו כבר בשנות ה-70 של המאה ה-20 כמקור הספק לרכב חשמלי, אך רק לקראת סוף המאה ה-20 נוצרו התנאים הטכנולוגיים (בעיקר בתחום החומרים) המתאימים לתחילת מחקר ופיתוח של סוללות אלו. קיימים ארבעה סוגים של תאי ליתיום אוויר (לפי סוג האלקטורליט): א-פרוטי, מיימי, מוצק ועירוב בין אפרוטי ומיימי. האפליקציה העיקרית שהסוללות מיועדות לה היא פתרונות לתחבורה. הודות לצפיפות האנרגיה של המערכת, הסוללה יכולה להתחרות עם מערכות מבוססות דלק המוכרות לנו היום. סוללה זו נמצאת בפיתוח בקבוצות האלקטרוכימיה המובילות בעולם.
סוללות מתכת אוויר מבוססות ליתיום מראות ביצועים טובים יותר מסוללות אחרות הודות לצפיפות האנרגטית הגבוהה יותר של הליתיום ביחס לחומרים אחרים.
מגנזיום-אוויר
לסוללות מגנזיום–אוויר יש צפיפות אנרגיה (נפחית) ואנרגיה ספציפית (ליחידת מסה) גבוהות המאפיינות את רוב סוללות המתכת-אוויר: צפיפות אנרגיה של 6859W∙hr/l, ואנרגיה ספציפית של 3942W∙hr/kg, עקב כך שימושים אפשריים לסוללות אלו כוללים מכשירים הצורכים אנרגיה לטווח ארוך, ואפילו כלי תחבורה. בשנות השבעים נעשו ניסיונות לחקור מערכות אשר התבססו על אלקטרוליט מיימי. הבעיות היו קורוזיה, יצירת גז מימן, חוסר יציבות בשכבת המגנזיום בסביבה חומצית ויצירת שכבת פסיבציה אשר אינה מאפשרת פריקה של האנודה בסביבה בסיסית. כמו כן, יש פולריזציה (קיטוב) גדולה בקתודת האוויר. יותר מאוחר נעשו ניסיונות לחקור בטריות מגנזיום נטענות על בסיס אלקטרוליטים אל-מימיים (מבוססים על חומרים אורגניים ללא מים), אך ללא קתודת אוויר וללא אוויר כאחד המגיבים. האתגר העיקרי לפיתוח מערכת הכוללת אוויר כמגיב הוא למצוא אלקטרוליטים התומכים במערכת המאפשרת זרמים גבוהים לטעינה ופריקה אך גם יציבים בחשיפה לאוויר.
יתרונות
היתרון הבולט ביותר של מערכות מתכת-אוויר הוא צפיפות האנרגיה שלהן. דבר הנובע מכך שהחומר הקתודי הפעיל (מחמצן) אינו אגור בתוך התא עצמו אלא עושה שימוש בחמצן אטמוספירי הנמצא בסביבה. עובדה זו מביאה יתרון נוסף של מערכות מסוג זה: המחיר הכולל של התא יורד משמעותית עקב שימוש בחמצן אטמוספירי אשר אינו עולה כסף, בניגוד לסוללות אחרות העושות שימוש בחומרים קתודיים יקרים.
אתגרים
כמו טכנולוגיות סוללות אחרות, גם סוללות מתכת-אוויר סובלות מבעיות מדעיות וטכנולוגיות. האתגרים העיקריים הם הניצולת הנמוכה של האנודה והקינטיקה האיטית של הקתודה.
אנודות
באנודה מתקיימים תהליכי פסיבציה ו/או קורוזיה במגע עם האלקטרוליט. תוצרי הקרוזיה והפסיבציה כגון אוקסידים או הידרוסידים הן של מתכת והן צורונים אחרים על פני השטח של האנודה מונעים את הגישה של האלקטרוליט לפני המתכת ועל ידי כך מונעים המשך פריקה של האנודה (מתכת) או אפשרות של טעינתה. פריקה עצמית וקורוזיה של אנודת המתכת מקטינות את האפקטיביות הקולומבית של האנודה ואת זמן חיי הסוללה
קתודות
עבור קתודה (קתודת האוויר), האתגרים העיקרי הם קצבי הראקציה האיטיים, פוטנציאלי יתר גבוהים והפיכות גרועה של תגובת החמצון. התגובות בקתודה מערבות תהליכים מורכבים אשר לא תמיד ידועים. באופן לא מפתיע אלקטרודות האוויר מהוות את האתגר הדומיננטי בשיפור ביצועי מערכות מתכת-אוויר.
שימושים
באופן עקרוני, סוללות מתכת-אוויר מיועדות לשמש כמקור אנרגיה להנעת רכבים חשמליים, הודות לצפיפות האנרגיה שלהם. כיום סוללות אלו (נכון להיום רק סוללת אבץ אוויר מסחרית) משמשות כמקור כוח במכשירי שמיעה ולאפליקציות צבאיות.
שנת 2020, חברה ישראלית בשם פינרג'י בבעלות היזם הישראלי אביב צידון החלה לגייס כספים לקראת הנפקה בבורסה. החברה עוסקת בפיתוח פתרונות אנרגיה ירוקה באמצעות טכנולוגיות 'אלומיניום-אוויר' ו'אבץ-אוויר' לייצור, להובלה ולאגירה של אנרגיה. סוללות האלומיניום-אוויר של פינרג'י כבר נמצאות בשלבי חדירה לשוק ומיועדות לאספקת אנרגיה ירוקה לתשתיות כמו תחנות תקשורת, מבנים גדולים ותעשיית הרכבים החשמליים.
שריל לי
ביוגרפיה
לי נולדה בבוואריה, גרמניה להורים אמריקאים וגדלה בקולורדו.
היא למדה תקופה באוניברסיטת קולורדו ולאחר מכן עברה להתגורר בסיאטל על מנת לעבוד שם כשחקנית תיאטרון.
קריירה
יוצר הסדרה טווין פיקס, דייוויד לינץ', הציע לה להיבחן לסדרתו לאחר שהבחין בה במחזה ששיחקה, בטווין פיקס היא גילמה תפקיד כפול של לורה פלמר ושל מדי פרגוסון שהעניקו לה את מירב פרסומה.
ב-1992 שיחקה במחזה בברודוויי לצד אל פצ'ינו. ושיחקה בסרט "ג'רזי גירל".
ב-1998 שיחקה בסרט "ערפדים" לצד ג'יימס וודס.
היא הייתה הבחירה המקורית לתפקיד מרי אליס יאנג בסדרה עקרות בית נואשות אך לבסוף הוחלפה בשחקנית ברנדה סטרונג.
בשנת 2002 שיחקה בסרט העצמאי "ילדים ביום הולדתם" אשר מבוסס על סיפור קצר מאת טרומן קפוטה.
ב-2005 היא החלה להופיע במספר פרקים של הסדרה "מגרש ביתי".
בשנת 2010 שיחקה בדרמה "קר עד העצם" בכיכובה של ג'ניפר לורנס. בשנת 2014 שיחקה במותחן הפסיכולוגי "ציפור לבנה בסופת שלג" בכיכובה של שיילין וודלי, ובסרט הדרמה "ג'קי וראיין".
חייה האישיים
לי ניהלה בעבר מערכת יחסים עם השחקן דייוויד דוכובני והייתה נשואה לבנו של הזמר ניל דיימונד.
אלי רוזנבאום
קורות חייו
אלי רוזנבאום נולד ב-8 במאי 1955, לאירווינג וחני רוזנבאום. אביו, שהיה יהודי נמלט מהמשטר הנאצי בשנת 1938. אירווינג היה גמלאי של הצבא האמריקאי שלחם בצפון אפריקה ובאירופה במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, בעודו משרת בצבא ארצות הברית, הוא חקר נאצים ומשתפי פעולה לשעבר (כגון יוצרת הסרטים לני ריפנשטאהל), שחלקם נשפטו לאחר מכן במשפטי נירנברג ובמקומות אחרים. מאוחר יותר, אירווינג רוזנבאום הפך לפילנתרופ במנהטן ויו"ר חברת S.E. Nichols Corp. שאביו ייסד. חברת ניקולס קורפ הייתה הבעלים והמפעילה של רשת חנויות הכלבו המוזלות, הראשונות, בארצות הברית. החברה, פתחה את החנות הראשונה שלה בשנת 1960 בלנקסטר, פנסילבניה . בשנת 1969, שנתיים לפני פתיחת החנויות הראשונות של Wal-Mart, Kmart, Target ו-Woolco. החברה הפכה לחברה ציבורית. בין השנים 1969–1977 החברה הייתה החברה הקמעונאית למוצרים מוזלים במקום 33 ביחס לגודלה, בארצות הברית לפי מדד המכירות השנתיות (204 מיליון דולר).
אלי גדל בווסטברי, ניו יורק, ולמד בתיכון W. Tresper Clarke. הוא סיים בהצטיינות את לימודיו ב-1976 בבית הספר וורטון של אוניברסיטת פנסילבניה, שבו הוענק לו גם התואר מוסמך במשפטים MBA. בשנת 1980 הוא הועסק במשרד המשפטים של ארצות הברית במסגרת התכנית למצטיינים שסיימו את לימודיהם בבית הספר למשפטים בהרווארד.
צייד נאצים
רוזנבאום היה עורך דין במשרד OSI בין השנים 1980 ועד 1984. בשנת 1984, הוא עזב את משרד המשפטים ועבר לעבוד במשרת ליטיגטור תאגידי במשרד עורכי הדין סימפסון תאצ'ר ובארטלט במנהטן ולאחר מכן התמנה ליועץ המשפטי של הקונגרס היהודי העולמי. בשנת 1988 הוא חזר ל-OSI, התמנה לסגן המנהל הכללי ובהמשך מונה למנהל הכללי של OSI. ב-20 ביולי 2009, בהצגת החוק לאכיפת זכויות האדם 2009, הסנאטור ריצ'רד דורבין (D-IL) הצהיר בסנאט: "בשל העבודה המעולה של משרד החקירות המיוחדות במשרד המשפטים (OSI), ארצות הברית היא המדינה היחידה בעולם שקיבלה דירוג "A" ממרכז שמעון ויזנטל להבאת פושעי מלחמה נאצים לדין. אני רוצה לשבח במיוחד את אלי רוזנבאום, שניהל את OSI יותר משני עשורים מאז 1995. הצלחתה של OSI נובעת במידה רבה ממנהיגותו וממסירותו האישית של מר רוזנבאום להעמיד לדין את הנאצים ועוזריהם על מעשיהם." ב-19 ביוני 1997, הסנאטור אלפונס מ. ד'אמאטו (R-NY) שיבח את פועלו של רוזנבאום ושל אחרים, בקשר לחקירה של ועדת הבנקאות של הסנאט לגבי נכסים שנבזזו בתקופת השואה.
רוזנבאום מוערך כ"צייד נאצים" הן בקריירה המקצועית שלו והן בחייו האישיים. ההיסטוריון הבריטי גאי וולטרס כינה את רוזנבאום "צייד הנאצים המצליח בעולם", וזאת לאור פעילויותיו הנרחבות לקידום ציידי נאצים "פרטיים". "כתוצאה מכך רוב הציבור לא שמע על רוזנבאום למרות העובדה שהארגון שהוא עומד בראשו הביא יותר ממאה 'קרקפות' נאציות - שהם הרבה יותר מהסך הכולל של הנאצים ששמעון ויזנטל וכל צייד נאצים אחר, לכדו". בספרו Useful Enemies: John Demjanjuk and America's Open-door Policy for Nazi War Criminals (Delphinium Books, 2013), כתב ריצ'רד רשקה (עמוד 537), "כאשר גילויים חדשים על פושעי מלחמה נאצים ומשתפי הפעולה שלהם מוצאים את דרכם לתקשורת, יש להודות לאמריקאים שכן אכפת להם, לאלי רוזנבאום וחברת הקונגרס האמריקאית לשעבר אליזבת הולצמן".
בשנת 1987 הצטרף רוזנבאום לתוכנית הדיונים בטלוויזיה הבריטית שנקראה After Dark לצד ניל אשרסון, ג'נה טורגל, פיליפ דאודי ופול אוסטרייכר כדי לדון עם ז'אק ורג'ס, סנגורו של קלאוס ברבי.
דמות צייד הנאצים במשרד המשפטים האמריקאי בספר "מספר הסיפורים" של ג'ודי פיקולט משנת 2013 (שהגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס ), אודות המרדף אחר פושע מלחמה נאצי לכאורה בניו אינגלנד, התבססה על דמותו של רוזנבאום. בראיון בוושינגטון פוסט כינתה אותו פיקולט "גיבור-על מודרני". תחת הנהגתו של רוזנבאום, משרד החקירות המיוחדות במשרד המשפטים (OSI) כונה "ארגון הציד של הנאצים המצליח ביותר עלי אדמות" (ABC-TV News, 25 במרץ 1995) ו"מבצע הציד של הנאצים האגרסיבי והיעיל ביותר בעולם" ( The Washington Post, 27 באוגוסט 1995). מרכז שמעון ויזנטל אפיינו את OSI כ"תוכנית התביעות הפרואקטיבית המוצלחת ביותר" בעולם התביעות כנגד הנאציים ועוזריהם. העיתון USA Today דיווח בתאריך 29 בינואר 1997 של-OSI היה "רקורד הצלחה אדיר, בחשיפה וזכייה במשפטים כנגד הנאצים, ביותר מקרים מכל מבצע ציד נאצים אחר בעולם".
בשנת 1997, רוזנבאום נבחר על ידי בית הספר למשפטים של אוניברסיטת פנסילבניה, לקבל את פרס, מלגת הכבוד של בית הספר, המוענק מדי שנה לעורך דין אחד "שבידל את עצמו במחויבות לשירות הציבור" על ידי "תרומה משמעותית למען הצדק במחיר של הקרבה וסיכון אישי". הוא גם קיבל את פרס "גיבורים בכחול" של הליגה נגד השמצה ופרס עוזר התובע הכללי לאכיפת זכויות אדם ופרס החטיבה הפלילית על יוזמה מיוחדת.
מקרים שנחקרו והועמדו לדין בהנחייתו של רוזנבאום הביאו לגירושם לאירופה של נאצים שהורשעו שם על השתתפותם בעשרות אלפי רציחות בשואה. ב-11 בינואר 2008, הוא הוגדר בתור הדמות השבועית של "עושה השינוי" ב- NBC Nightly News עם בריאן ויליאמס.
קורט ולדהיים
בשנת 1986 רוזנבאום ניהל את החקירה של הקונגרס היהודי העולמי שהביאה לחשיפת עברו הנאצי העולמי של מזכ"ל האו"ם לשעבר קורט ולדהיים. על כך נכתב, החשיפה ה"סנסציונית" ביותר של נאצי, בהיסטוריה שלאחר המלחמה. רוזנבאום היה המחבר של הספר "בגידה: הסיפור שלא סופר אודות החקירה והכיסוי של קורט ולדהיים". הספר שנבחר כאחד "הספרים הבולטים של 1993" על ידי הניו יורק טיימס ובנוסף הוא הוכנס לרשימת "הספרים הטובים ביותר של 1993" על ידי העיתון The San Francisco Chronicle המתאר כיצד וולדהיים היה מעורב בביצוע פשעי מלחמה נאציים בעת ששירת בצבא הגרמני כקצין נאצי. לאחר המלחמה הפך ולדהיים לשר החוץ של אוסטריה ולשגריר האו"ם שלה.
בזמן חשיפתו בידי רוזנבאום, וולדהיים כיהן כמזכ"ל האו"ם והיה מועמד לנשיאות אוסטריה (בחירות שבהן ניצח ב-1987 למרות חשיפת עברו הנאצי). הוא מעולם לא נחשב רשמית כחשוד על ידי ממשלת אוסטריה בפשעי מלחמה כלשהם, אך נאסר עליו להיכנס לארצות הברית כתוצאה מהחקירה של ממשלת ארצות הברית בשנים 1986–87 שהגיעה למסקנה כי הוא היה שותף לביצוע הפשעים של הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה.
פשעי מלחמה באוקראינה
במהלך ביקור פתע באוקראינה ב-21 ביוני 2022, התובע הכללי של ארצות הברית, מריק גרלנד, פרסם הודעה לפיה רוזנבאום זומן להוביל צוות שיחקור את פשעי המלחמה של הרוסים באוקראינה. על רוזנבאום הוטל לתאם את המאמצים בכל גופי הממשל הפדרלי האמריקאי על מנת להטיל אחריות על האחראים לביצוע פשעי מלחמה באוקראינה. במסגרת משימתו הוא יוכל להיעזר בתובעים מהמשרד לזכויות האדם והתביעות המיוחדות במשרד המשפטים. הצוות של רוזנבאום גם יתמוך בחקירה המתמשכת של משרד המשפטים של פשעי מלחמה פוטנציאליים שעליהם יש סמכות שיפוט של ארצות הברית, לרבות פציעה והרג של עיתונאים אמריקאים שמסקרים את הפלישה הרוסית.
ויטלי שצ'רבו
ויטלי ונדיקטוביץ' שצ'רבו (בבלארוסית: Віталь Венядзіктавіч Шчэрбo; נולד ב-13 בינואר 1972) הוא מתעמל בלארוסי-סובייטי בעבר, אלוף אולימפי (10 מדליות מהן 6 זהב ו-4 ארד), אלוף עולם (23 מדליות מהן 12 זהב, 7 כסף ו-4 ארד) ואלוף אירופה (16 מדליות מהן 9 זהב, 5 כסף ו-2 ארד).
שצ'רבו הוא המתעמל היחידי בהיסטוריה שזכה בכל 8 מדליות זהב האפשריות באליפויות העולם בהתעמלות.
באולימפיאדת ברצלונה היה שרבו לספורטאי שזכה במרב מדליות הזהב הרב ביותר ולמתעמל שזכה במרב מדליות זהב הרב ביותר במשחקים האולימפיים, באולימפיאדה אחת (6). רק השחיינים האמריקאים מייקל פלפס ומארק ספיץ זכו ביותר מדליות זהב באולימפיאדה אחת (8 ו-7 בהתאמה).
ביוגרפיה
שצ'רבו נולד במינסק. הוא החל להתאמן בגיל 7.
באליפות אירופה בהתעמלות שנערכה בלוזאן, שווייץ בשנת 1990 זכה שרבו בשלוש מדליות זהב, בתרגיל קרקע בתרגיל על מתח ובתרגיל על סוס קפיצות קיבלך את הציון המושלם 10.0.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית בשנת 1991 זכה שרבו בחמש מדליות, 1 זהב,3 כסף ואחת ארד. מדליית זהב בתרגיל טבעות, מדליות כסף בתחרות קרב-רב אחרי בן ארצו גריגורי מיסוטין, בתרגילים על סוס קפיצות ותרגיל קרקע ומדליית ארד בתרגיל על מתח.
אולימפיאדת השיא
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בפריז, צרפת באפריל 1992 לא נערכו תחרויות הקבוצתיות ותחרויות קרב רב אישי ולמרות זאת זכה שרבו בשלוש מדליות, מהם 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב בתרגילים על סוס סמוכות ועל טבעות ומדליית כסף בתרגיל קרקע והגיע לאולימפיאדת ברצלונה (1992) בכושר מעולה. במשחקים עצמם הוא זכה ב-6 מדליות זהב, בתחרות הקבוצתית, בתחרות קרב-רב אישי לפני גרגורי מיסוטין וולרי בלנקי חבריו לנבחרת, בתרגילים על סוס סמוכות, על טבעות, על סוס קפיצות ועל מקבילים. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי בתרגיל קרקע ובמקום 11 בתרגיל על מתח.
אלוף עולם בקרב רב
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בברמינגהאם, אנגליה בשנת 1993 זכה שרבו בארבע מדליות, מהן 3 זהב ואחת כסף. מדליות זהב בתחרות קרב רב אישי ובתרגילים על מקבילים ובסוס קפיצות. מדליית כסף בתרגיל קרקע. הייתה זו אליפות העולם המוצלחת ביותר שלו.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בבריזביין, אוסטרליה בשנת 1994 זכה שרבו בארבע מדליות, מהן 3 זהב ואחת ארד. מדליית זהב בתרגילים על מתח, קרקע ועל סוס קפיצות. מדליית ארד בתחרות קרב רב אישי.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בסבאה, דנמרק בשנת 1995 זכה שרבו בארבע מדליות, מהן 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב בתרגילים על מקבילים וקרקע, מדליית כסף בתחרות קרב רב אישי ומדליית ארד בתרגיל על סוס קפיצות.
בשנת 1996, אירינה רעייתו הייתה מעורבת בתאונת דרכים קשה, שבה החליקה מן הכביש והתנגשה בעץ. היא סבלה משברים מרובים בצלעות, באגן והייתה נתונה בתרדמת. הרופאים אמרו לבעלה שיש לה סיכוי קלוש לשרוד (1 ל-100). שרבו סעד את אשתו בבית החולים מדי יום ביומו והפסיק את אימוניו. הוא עלה במשקל כ-8 ק"ג והחל לשתות אלכוהול. לאחר כחודש ימים, התעוררה אירינה מהתרדמת ועמדה על כך שבעלה יחדש את אימוניו למשחקים האולימפיים. באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בסן חואן, פוארטו ריקו באפריל אותה שנה שוב לא נערכו תחרויות הקבוצתיות ותחרויות קרב רב אישי ולמרות זאת הוא זכה בשלוש מדליות, מהן 1 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב בתרגיל קרקע, מדליית כסף בתרגיל על מקבילים ומדליית ארד בתרגיל מתח. באולימפיאדת אטלנטה (1996) הוא זכה ב-4 מדליות ארד ולא הצליח להגן על תאריו. מדליות ארד בתחרות קרב רב אישי, בתרגילים על סוס קפיצות, על מקבילים ועל מתח. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי בתחרות הקבוצתית, במקום שביעי בתרגיל קרקע, במקום 30 בתרגיל על טבעות ובמקום 58 בתרגיל על סוס סמוכות.
בזמן שהתאמן לאליפות העולם השביעית שלו, שבר את ידו בתאונת אופנוע לפני כן ולא השתתף בסופו של דבר באליפות. לאחר מכן, פרש סופית מספורט תחרותי.
כיום, חי ומתגורר שרבו עם משפחתו בלאס וגאס נבדה.
סיימון קמרון
סיימון קמרון (באנגלית: Simon Cameron; 8 במרץ 1799 – 26 ביוני 1889) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי. הוא ייצג את פנסילבניה בסנאט של ארצות הברית וכיהן כמזכיר המלחמה של ארצות הברית בממשלתו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן בשנה הראשונה של מלחמת האזרחים האמריקנית.
קמרון נולד במייטאון שבפנסילבניה ועשה את הונו מעסקי רכבות, תעלות ובנקאות. כחבר המפלגה הדמוקרטית הוא נבחר בבחירות לסנאט ב-1845 וכיהן בו עד 1849. כמתנגד עקשן לעבדות, הוא הצטרף לזמן קצר למפלגת שאינם יודעים דבר לפני שהעביר את נאמנותו למפלגה הרפובליקנית ב-1856. שנה לאחר מכן הוא נבחר לכהונה נוספת בסנאט ושאף להיבחר כמועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות של 1860. לאחר סיבוב ההצבעה הראשון של ועידת המפלגה, משך קמרון את מועמדותו לטובתו של לינקולן שנבחר כמועמד המפלגה.
לאחר בחירתו של לינקולן לנשיאות, הוא מינה את קמרון כמזכיר המלחמה הראשון בממשלו. תקופת כהונתו של קמרון בתפקיד זה עמדה בסימן של חשדות לשחיתות והתנהלות לקויה ובינואר 1862 הוא נאלץ להתפטר. לזמן קצר בהמשך אותה שנה הוא שימש כשגריר ארצות הברית ברוסיה. לאחר מלחמת האזרחים ביצע קמרון קאמבק פוליטי ובבחירות לסנאט של 1867 הוא נבחר פעם נוספת. קמרון בנה מנגנון עבור המפלגה הרפובליקנית מנגנון רב עוצמה בפנסילבניה ששלט בפוליטיקה המדינתית במשך שבעים השנים הבאות. הוא כיהן בסנאט עד 1877, עת ירש את מושבו בנו, ג'. דונלד קמרון.
ראשית חייו
סיימון קמרון נולד במייטאון, פנסילבניה ב-1799, לצ'ארלס קמרון, בנם של סיימון קמרון ומרתה פאוץ (בתו של קונרד פאוץ), שלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
קמרון היה השלישי מבין חמישה בנים ושלוש בנות צעירות יותר. ב-17 באוקטובר 1822 נשא קמרון לאישה את קתרין רפלי, בתו של ג'ון ג'ייקוב רפלי.
קריירה עסקית
ב-1821 היה קמרון לעורך העיתון Bucks County Messenger. שנה לאחר מכן הוא עבר לוושינגטון די. סי. ולמד על תנועות פוליטיות בעודו עובד לחברת ההוצאה לאור Gales and Seaton. ב-1824 הוא רכש את העיתון Republican מהאריסברג.
בין השנים 1825 – 1827 היה קמרון המדפיס הממשלתי של פנסילבניה וב-1826 הוא התמנה כמנהלן הראשי של המדינה. הוא דאג לסלילתן של כמה מסילות ברזל ומיזג אותן עם חברת קו הרכבת הצפוני המרכזי (Northern Central Railway), שלימים בנו היה סגן הנשיא שלה. קמרון ייסד את בנק מידלטאון ב-1832 והיה מעורב במיזמים עסקיים נוספים. ב-1838 הוא מונה כנציב ליישוב טענותיהם של שבטי הווינבגו. תפקיד זה רדף אותו בהמשך מבחינה פוליטית, כאשר הוא זכה בכינוי הלגלגני "ראש שבט הווינבגו" לאחר שהוא לכאורה רימה את השבט בהסכמי האספקה שלהם.
ראשית הקריירה הפוליטית
קמרון החל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר המפלגה הדמוקרטית ותמך במערכות הבחירות של אנדרו ג'קסון ומרטין ואן ביורן. ב-1845 הוא נבחר לסנאט ארצות הברית במקומו של ג'יימס ביוקנן וכיהן שם עד 1849. כמתנגד נחרץ לעבדות, עבר קמרון אל מפלגת שאינם יודעים דבר ולאחר מכן הצטרף ב-1856 אל המפלגה הרפובליקנית. ב-1857 נבחר קמרון מחדש לסנאט.