cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלחנדרו מוררה סוטו
קריירת מועדונים
עונת 1934/1935 גם היא הייתה מוצלחת עבור מוררה, אם כי הוא הבקיע רק שני שערים בליגה, שניהם במשחקים נגד ראסינג סנטנדר, במהלך 7 הופעות אותן ערך. ברצלונה התקדמה והגיעה למקום ה-6 בסיום העונה. הוא עזר לברצלונה לזכות באליפות קטלוניה נוספת בכך שהבקיע 6 שערים ב-10 משחקים בהם לקח חלק. בגביע בעונה זו הצליח להבקיע רק שער אחד, בשמינית הגמר נגד ספורטינג חיחון, אך לא הצליח לעזור לקבוצתו לגבור על לבאנטה ברבע הגמר. בסך הכול, במשך שנתיים בברצלונה, השתתף במדיה ב-76 משחקים, בהם הבקיע 68 פעמים. בזמן תקופתו בברצלונה הזדהה עם קטלוניה ואף ייצג את חבל הארץ במשחקי הנבחרת שלה. מהישגי השיא שלו בקריירה ניתן למנות את שני משחקיו מול : בראשון עם נבחרת קטלוניה, בו ניצחה קטלוניה 2:1 ומוררה הבקיע את שער הניצחון, והשני עם ברצלונה, בו הבקיע צמד בניצחון 2:1. למרות התנגדות אוהדי ברצלונה, הועבר מוררה להרקולס, שאך עלתה לליגה הראשונה. הוא שיחק שם במשך שנה אחת, בה עזר לקבוצה להגיע למקום ה-6, בשוויון נקודות עם ברצלונה שבמקום ה-6, תוך שהוא מבקיע 9 שערים ב-18 משחקי ליגה בהם שותף.
בשל פרוץ מלחמת האזרחים הספרדית ב-1936 ניסה לחזור לארץ מולדתו, קוסטה ריקה. אולם, המלחמה שיבשה את פעילות הבנקים והוא לא היה יכול למשוך את כספו, ומעט המזומן שהיה לו היה בכספת שאבדה. בשל מצבו הכספי הרעוע, נסע לצרפת, שם שיחק זמן קצר במדי לה הבר, לפני שהצליח להרוויח מספיק כסף כדי לחזור לאמריקה בנובמבר 1936. הוא הצטרף לקבוצת נעוריו אלחואלנסה ושב להוביל את הקבוצה להצלחות רבות. ב-1939 זכה עם אלחואלנסה באליפות נוספת, כשהוא כובש שלושער במחזור האחרון נגד ארדיאנו ופעם נוספת מסיים כמלך שערי הליגה, עם 23 שערים. ב-1941 זכה באליפות מבלי שהקבוצה תפסיד אף משחק. ב-1945, הפעם כשחקן-מאמן, היה שותף לזכייה רביעית ואחרונה באליפות. את משחקו האחרון כמקצוען ערך ב-6 באפריל 1947 מול מוניסיפל לימה.
קריירת נבחרות
מוררה השתתף עם במשחקים של הקריביים ומרכז באמריקה ב-1938. בטורניר זה הבקיע 4 שערים ב-5 משחקים, כולל צמד בניצחון 7:0 על ועזר לנבחרתו לסיים במקום השני, אחרי.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו מכדורגל נבחר לרשות המחוקקת של קוסטה ריקה כנציג מחוז אלחואלה, תפקיד אותו מילא בין 1958 ל-1962. בהמשך גם נבחר לראש העיר של אחואלה, ובין 1966 ל-1970 היה מושל המחוז. ב-19 במרץ 1970 שונה שם האצטדיון של אלחואלנסה לשם "אצטדיון אלחנדרו מוררה סוטו", כהכרה בתרומתו הרבה למועדון.
חיים אישיים
למוררה 4 אחיות ואח. הוא נישא לחוליה פצ'קו פרס ב-1937, ולזוג נולדה בת. ב-26 במרץ 1995, בגיל 85, נפטר כתוצאה מטרשת עורקים וזיהום בכליה.
Girl Gone Wild
Girl Gone Wild (בעברית: בחורה פרועה) הוא סינגל של הזמרת האמריקאית מדונה. השיר יצא לאור כסינגל השני של מדונה מאלבום האולפן ה-12 שלה, MDNA. השיר יצא ב-2 במרץ 2012 על ידי חברת התקליטים אינטרסקופ רקורדס.
וידאו קליפ
במהלך ראיון מדונה חשפה כי הקליפ יצולם בשבוע של ה-17 בפברואר 2012. בקליפ נראית מדונה ברקע שחור לבן רוקדת עם דוגמנים ובסצנות נוספות רואים את אחד הדוגמנים מעשן סיגריה ואותה שוכבת על הרצפה, או עומדת ברקע שחור וכבולה באזיקים. בסופו של הקליפ מדונה מוקפת בדוגמנים שמושכים אותה לצדדים באזיקים שהיא כבולה בהם ובסצנה נוספת היא מחזיקה צינור שיוצא ממנו עשן ויושבת על הרצפה. נכון לשנת 2021 הקליפ קיבל כ-59,600,000 מיליון צפיות באתר YouTube.
מיקומי שיא
השיר נחל הצלחה מתונה במצעדים, הוא הגיע למקום ה-1 מצעד שירי המועדונים של בילבורד ונכנס לעשרת הגדולים ב-11 מצעדים בהם: איטליה, יוון, ישראל, קוריאה הדרומית, מצעד הרדיו של סלובקיה ספרד, אפריקה הדרומית, ומצעד המכירות של שירי המועדונים של בילבורד. באיטליה מכר השיר כ-30,000 עותקים והוכתר כתואר פלטינה.
תמיר פישמן
תמיר פישמן הוא בית השקעות ישראלי המספק שירותים פיננסיים לחברות ציבוריות ופרטיות, ארגונים וגופים מוסדיים ומשקיעים פרטיים. בית ההשקעות הוקם ב-1997 על ידי אלדד תמיר (כיום מנכ"ל החברה) ודני פישמן.
היסטוריה
בדצמבר 2008 פרש דני פישמן מתפקידו כמנכ"ל משותף יחד עם אלדד תמיר, שנותר מנכ"ל ונשיא יחיד בחברה. עם זאת, המשיך פישמן בתפקידיו כשותף ויו"ר בקרן הנדל"ן, חבר ועדת השקעות, דירקטור בקרנות ההון סיכון ובחברות שונות בקבוצה. בנובמבר 2010 הודיעה החברה כי חתמה על הסכם למיזוג חברת הבת של קבוצת דלק (של יצחק תשובה), אלעד ישראל, לתוך תמיר פישמן נדל"ן, אך במאי דיווחו הצדדים כי המשא ומתן ביניהן פוצץ והעסקה בוטלה.
בחברה מועסקים כ-150 עובדים וב-2007 אף קיבלה סובסידיות ממשלתיות מ"החברה הרוסית להון סיכון" על מנת להשקיע ברוסיה. נכון ל-2014, החברה מנהלת תיקים וקרנות נאמנות בהיקף של כ-15 מיליארד ש"ח ותוכניות תגמול לעובדים בסך 14.7 מיליארד ש"ח. בשנת 2013 תמיר פישמן גמל והשתלמויות נרכשה על ידי IBI בית השקעות. באוקטובר 2014 רכשה חברת אופק עד בשליטתו של יונל כהן 27% מבית ההשקעות, לפי שווי חברה של 60 מיליון ש"ח.
תחומי פעילות
תמיר פישמן מציעים מגוון שירותים ומוצרים פיננסיים, כניהול תיקי השקעות וקרנות נאמנות. בנוסף עוסק בית ההשקעות בניהול חיתום והנפקות פרטיות וציבוריות בישראל ומחוצה לה, מיזוגים ורכישות (M&A), בנקאות פרטית בחו"ל, ברוקראז' למשקיעים מוסדיים, מחקר ניירות ערך, ניהול קרנות הון סיכון וניהול תוכניות הטבה ואופציות לעובדים.
יואנה ינדז'ייצ'יק
יואנה ינדז'ייצ'יק (בפולנית: Joanna Jędrzejczyk; מוכרת גם בשם: ג'ואנה ינדז'ייצ'יק; נולדה ב-8 באוגוסט 1987) היא לוחמת MMA פולנייה ואלופת העולם לשעבר באליפות הלחימה האולטימטיבית (UFC) במשקל קש. ינדז'ייצ'יק הייתה אלופת ה-UFC האירופאית השלישית בהיסטוריה, לאחר בס רטן שזכה באליפות בשנת 1999 ואנדרי ארלובסקי שזכה באליפות בשנת 2005. כמו כן, ינדז'ייצ'יק הייתה שש פעמים אלופת העולם באיגרוף תאילנדי, וארבע פעמים אלופת אירופה באיגרוף תאילנדי.
איגרוף תאילנדי וקיקבוקס
ינדז'ייצ'יק התחרתה באיגרוף תאילנדי במשך עשר שנים, במסגרתן ניצחה ב-70 קרבות, כולל שישה קרבות על תואר אלופת העולם וארבעה קרבות על תואר אלופת אירופה. בנוסף, התחרתה בענף הקיקבוקס בו השיגה תוצאת קרבות של 27 ניצחונות מול 2 הפסדים בקיקבוקס מקצועני, ו-37 ניצחונות מול 3 הפסדים בקיקבוקס חובבני.
אמנויות לחימה משולבות
בשנת 2016 לוהקה לתפקיד המנטורית מול קלאודיה גדליה בתוכנית המציאות 'הלוחם האולטימטיבי 23'. בקרב בין השתיים על תואר האליפות, שנערך ב-8 ביולי 2016, ניצחה ינדז'ייצ'יק בהחלטת שופטים. באירוע UFC 211, שנערך במאי 2017 בטקסס, גברה ינדז'ייצ'יק על הטוענת לכתר ג'סיקה אנדרז' בהחלטת שופטים. ב-4 בנובמבר 2017, באירוע UFC 217, נלחמה נגד רוז נמיונס והפסידה את תואר האליפות בסיבוב הראשון בנוקאאוט טכני. הפסד זה היה ההפסד הראשון בקריירה של ינדז'ייצ'יק, לאחר מאזן תוצאות של 14 ניצחונות ואפס הפסדים. ב-7 באפריל 2018, במסגרת אירוע UFC 223, נלחמה בקרב חוזר (rematch) נגד רוז נמיונס והפסידה בהחלטת שופטים אחידה. ב-28 ביולי 2018, נלחמה נגד טשה טורס וניצחה בהחלטת שופטים אחידה. ב-8 בדצמבר 2018 נלחמה נגד ולנטינה שבצ'נקו בקרב אליפות בקטגוריית משקל זבוב, והפסידה בהחלטת שופטים אחידה.
KKR 25
KKR 25 היא גלקסיה ננסית שכנה לגלקסיית שביל החלב שנמצאת במרחק של כ-6 מיליון שנות אור (1.8 מיליון פארסק) משביל החלב בקבוצת הכוכבים דרקון, מעט מחוץ לגבולות הקבוצה המקומית. הגלקסיה מוגדרת כגלקסיה ננסית לא סדורה (dIrr) אך נראה שהיא בתהליך של הפיכה לגלקסיה ננסית אליפטית (dSph).
האנה וייר
האנה רוז וייר (באנגלית: Hannah Rose Ware; נולדה ב-8 בדצמבר 1982) היא שחקנית אנגלייה-יהודייה.
ביוגרפיה
וייר גדלה בקלאפהאם, לונדון. היא בתם של הלנה (לבית קיל, מכונה בדרך כלל לני), עובדת סוציאלית, וג'ון וייר, כתב BBC Panorama. השניים התגרשו כשהייתה בת 12. היא אחותה הגדולה של הזמרת-יוצרת ג'סי וייר. אמהּ היא יהודייה, וגידלה את בנותיה כמאמינות.
היא למדה במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע שבמנהטן.
קריירה
את הופעתה הראשונה בקולנוע ערכה בשנת 2010, כששיחקה בתפקיד משני בסרט קומדיית המשטרה "קופ אאוט" של קווין סמית'.
בשנת 2011 שיחקה בתפקיד משני בסרט הדרמה הבריטי "בושה".
בשנים 2011–2012 שיחקה בתפקיד מרכזי בסדרת הטלוויזיה "בוס", בה גילמה את דמותה של אמה קיין, בתו של ראש עיריית שיקגו.
בשנת 2013 שיחקה בתפקיד משני ברימייק האמריקאי לסרט המצליח "שבעה צעדים".
בשנים 2013–2014 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "בגידה", שבוטלה לאחר עונה אחת בלבד.
בשנת 2015 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט "היטמן: סוכן 47". בשנת 2017 שיחקה בתפקיד משני בסרט "טיסה 112".
בשנת 2021 שיחקה בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה הבריטית מסוגת המדע הבדיוני "התאמה מושלמת".
ארסן אבקוב
ארסן בוריסוביץ' אבקוב (באוקראינית: Арсен Борисович Аваков; נולד ב-2 בינואר 1964) הוא מדינאי ופוליטיקאי אוקראיני. שר הפנים של אוקראינה בשנים 2014–2021.
בין 2005 ל-2010, אבקוב היה מושל מחוז חרקוב. בשנת 2013, אבקוב היה ממוקם במקום ה-118 בין עשירי אוקראינה, עם שווי של 100 מיליון דולר.
תתנו לו צ'אנס
תתנו לו צ'אנס הוא פזמון שכתב והלחין הקומיקאי ציון ברוך וביצעה שלישיית מה קשור בה הוא חבר. השיר יצא לאור בשנת 2005. את השיר עיבדו דודו טסה, עדי גולדשטיין ושמואל דניאל.
רקע
בשנת 2005 הוציאה השלישייה הקומית "מה קשור" (ציון ברוך, שלום מיכאלשווילי ואסי ישראלוף) אלבום מוזיקלי, שנקרא תחילה "תתנו לו צ'אנס" אך תוקן לאחר מכן ל"תנו לו צ'אנס". מתוך שירי האלבום, היה "תתנו לו צ'אנס" ללהיט.
"תתנו לו צ'אנס" הוא שיר הומוריסטי, והושר על ידי ציון ברוך, כאשר חבריו לשלישייה מלווים אותו בשירה. הדובר בשיר טוען כי אמנם אין לו כישורים מוזיקליים כשל זמרים רבים אותם הוא מציין, אך יתרונו הגדול לדבריו הוא שהוא "שר מהלב".
תוכן השיר
הדובר מזכיר בשיר זמרים רבים, כדוגמה לכך שאינו זמר מקצועי כמותם.
בבית הראשון מוזכרים הזמרים אהוד בנאי, גידי גוב ושלמה ארצי.
בבית השני מזכיר הדובר את אריק איינשטיין, שלום חנוך, שלמה גרוניך ואת יוני בלוך.
בבית השלישי מוזכרים דודו טסה, הפזמונאי אהוד מנור (היחיד מהשמות הנזכרים שאיננו זמר), וסמיר שוקרי תוך אזכור כישרונו בנגינה בכינור.
בפזמון החוזר מבקשים המלווים בשיר לתת לדובר צ'אנס, כי הוא שר מהלב.
בבית הבא אומר הדובר שאיננו עמיר בניון הידוע במנעד הקולי שלו, ואיננו שירי מימון, שי גבסו או נינט טייב, שעלו לגמר בתוכנית המציאות כוכב נולד בשנת 2003, ופתחו בקריירה מוזיקלית בעקבות כך.
הבית הבא חורג מן הבתים הקודמים. בכל שורה מציין הדובר שם של זמר, והמלווים מציינים שיר שלו. כך מוזכרים דני רובס ושירו "איך הוא שר", דני ליטני ושירו "יחס חם" ודני סנדרסון ושירו "אצל הדודה והדוד". בשורה האחרונה מוזכרת שורה מן השיר "אני לא יכולה בלעדיך" ששרה דנה אינטרנשיונל.
בפזמון החוזר שמופיע בהמשך יש התייחסות לשיר הפתיחה של הסדרה לילדים "הלב".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר בוים על ידי בן בכר והשתתפו בו ידוענים רבים, בהם דני רובס (שמופיע במקביל לשורה בשיר "אני לא דני רובס"), ישראל קטורזה, אדיר מילר, אסי כהן, אסי לוי, דוד ד'אור, אלי פיניש, יגאל שילון, עמוס תמם ודודו טופז. המשתתפים בקליפ מגלמים אסירים וסוהרים בבית סוהר המשתתפים בקטטה במהלך מרד אסירים.
איתי וירוב
איתי וירוב (נולד ב-14 באפריל 1966) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף, ששימש כמפקד מפקדת העומק ומפקד המכללות הצבאיות. קודם לכן שימש ראש מטה זרוע היבשה, מפקד אוגדת עזה, קצין חי"ר וצנחנים ראשי ומפקד חטיבת כפיר.
ביוגרפיה
וירוב נולד וגדל בקיבוץ רמת הכובש. התגייס לצה"ל בשנת 1985, התנדב לצנחנים, למסלול בני משקים בגדוד הנח"ל המוצנח. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד הנח"ל המוצנח, ומונה למפקד מחלקה. באוגוסט 1989 התמנה למפקד פלוגת מסלול בגדוד. הייתה זו הפלוגה הראשונה של גדוד 50 שחייליה התגייסו ישירות לחטיבה, שלא דרך מסלול בני משקים או נח"ל מוצנח. בשנת 1991 מונה למפקד הפלוגה המסייעת בגדוד 101. בשנת 1992 מונה לסגן מפקד בא"ח צנחנים. בהמשך מונה לקצין אג"ם של חטיבת הצנחנים. לאחר מכן השלים הסבה מלאה לחיל השריון, לימודים בפו"ם ותואר ראשון בכלכלה.
בשנת 2003 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת חירם, ושימש בתפקיד עד שנת 2005. בהמשך מונה למפקד המכללה לפיקוד טקטי ובמקביל למפקד חטיבה 55 בין השנים 2005–2007, והוביל את החטיבה בין היתר במהלך מלחמת לבנון השנייה. בין פעולות החטיבה היה מבצע איגוף מוצלח של חזבאללה בסיום המלחמה, במהלכו חבר כוח מן החטיבה בפיקודו לכוח שהוטס במסוקים ללבנון, והשתלט על מרחב הכפרים יעטר־זביקין. לאחר מכן השמיד הכוח משגרי רקטות וקטיושות והרג מספר פעילי חזבאללה. החטיבה זכתה לפרס ממפקד זרוע היבשה על פעולותיה במלחמה. ב-5 באוגוסט 2007 מונה למפקד חטיבת כפיר, ושימש בתפקיד עד 20 באוגוסט 2009. כמפקד החטיבה העיד במשפטו של סגן אדם מלול, סגן מפקד פלוגה בגדוד שמשון, שהואשם כי במהלך פעילות מבצעית בשומרון הכה בידו פלסטיני. על השאלה האם יש מקום לנקוט באלימות פיזית כלפי אזרחים, השיב כי:
בעקבות דבריו ננזף על ידי מפקד פיקוד המרכז, גדי שמני, ונרשמה לחובתו הערה פיקודית. פנייה של האגודה לזכויות האזרח, ליועץ המשפטי לממשלה, בקריאה לפתוח נגדו בהליכים פליליים, נענתה בשלילה, לאחר שהיועץ הודיע כי הוא מסתפק בטיפול המשמעתי שננקט בתוך הצבא. עתירה לבית המשפט הגבוה לצדק של תנועת יש דין, כנגד הרמטכ"ל, גבי אשכנזי, הובילה להוראת הפרקליט הצבאי הראשי לפתוח בחקירה פלילית, שנסגרה לאחר שהפצ"ר קבע ש"מכלל חומר החקירה עולה שבמסגרת תפקידו כמפקד חטיבת כפיר, לא העביר מסרים בלתי חוקיים בכל הנוגע להתנהלות חיילי החטיבה בלחימה בכלל ומול אוכלוסייה אזרחית בפרט, וכן כי לא נקט בעצמו באלימות כלפי האוכלוסייה המקומית, או שהיה עד להתנהלות מעין זו". הפצ"ר אף שיבח אותו ש"מהחקירה עולה כי פעל להטמעת נהלים וביצוע פעילויות חינוכיות ופיקודיות שמטרתן מניעת התנהגות בלתי חוקית כלפי האוכלוסייה המקומית" וכן "לא חסך במאמצים והשתמש בכל במה אפשרית כדי להבהיר לפקודיו את הנורמות שיש לנהוג לפיהן". לאחר לימודים במב"ל מונה לפקד בשנית על חטיבה 55 בין השנים 2010–2011, ובמקביל שימש כמפקד קורס מג"דים בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים.
ב-5 באוגוסט 2018, מפקד פיקוד המרכז, נדב פדן, מינה ועדת חקירה בראשותו של תא״ל וירוב, על מנת לחקור את נסיבות פציעתם של מספר חיילים, בשורה של אירועים חריגים שאירעו בחטיבת עוז.
ב-10 במרץ 2019 הועלה לדרגת אלוף וב-11 במרץ נכנס לתפקידו כמפקד המכללות הצבאיות. ב-18 באוגוסט 2020 מונה במקביל למפקד מפקדת העומק.
חיים אישיים
וירוב מתגורר בקיבוץ מעלה גלבוע, נשוי ליעל ואב לשישה. בעל תואר ראשון בכלכלה, ותואר שני באסטרטגיה צבאית מהקולג' המלכותי לביטחון לאומי (RCDS) בבריטניה.
אוניות המערכה מסדרת אוריון
אוניות המערכה מסדרת אוריון (באנגלית: Orion-class battleship) היו קבוצה של ארבע אוניות מערכה דרדנוט שנבנו עבור הצי המלכותי בתחילת העשור השני של המאה ה-20. הם היו אוניות המערכה הראשונות שצוידו בתותחי 13.5 אינץ' (343 מ"מ) שנבנו עבור הצי המלכותי, הן היו גדולות בהרבה מהדרדנוטים הבריטיות הקודמות ולעיתים כונו "סופר-דרדנוט". האוניות האחיות שרתו בעיקר בשייטת אוניות המערכה השנייה של צי הבית והצי הגדול, לפעמים שימשו כספינות דגל. מלבד ההשתתפות בניסיון הכושל ליירט את הספינות הגרמניות שהפגיזו את סקרבורו, הרטליפול וויטבי בסוף 1914, קרב יוטלנד במאי 1916 והפעולה של 19 באוגוסט, שירותן במהלך מלחמת העולם הראשונה כלל בדרך כלל סיורים שגרתיים. והדרכה בים הצפוני.
אוניות סדרת האוריון נחשבו מיושנות כבר בסוף המלחמה, ב-1918, ונשלחו לעתודה בשנה שלאחר מכן. האוריון והקונקרור נמכרו לגריטה ב-1922 בעוד מונרך שהושבתה שימשה כספינת אימונים. בסוף 1923, היא הוסבה לספינת מטרה והוטבעה בתחילת 1925. ת'ארנדר שירתה את השירות הארוך ביותר, ופעלה כספינת אימונים מ-1921 עד שגם היא נמכרה לגרוטאות בסוף 1926. תוך כדי גרירה למעגן הגריטה, עלתה הספינה על שרטון; ת'ארנדר הוצפה מחדש ולאחר מכן נגרטה.
רקע ותכנון
תוכנית הצי הראשונית לשנים 1909–1910 כללה שתי אוניות מערכה דרדנוט וסיירת מערכה, אך לאחר מכן הוגדלה לשש אוניות דרדנוט ושתי סיירות מערכה כתוצאה מלחץ ציבורי על הממשלה עקב מרוץ החימוש הימי האנגלו-גרמני. צמד אוניות המערכה המקוריות הפך לסדרת קולוסוס והן היו גרסאות משופרות של אוניית המערכה הקודמת, אה"מ נפטון (1909). דרדנוט שלישית נוספה לתוכנית בסביבות אפריל 1909, והייתה אמורה להיות חמושה בתותחי כלי נשק יותר גדולים מאשר  ששימשו בדרדנוטים המוקדמות יותר. שלוש אוניות נוספות מהסדרה הזו, כמו גם סיירת מערכה נוספת, היו חלק מתוכנית המגירה שאושרה באוגוסט.
תיאור
האוניות מסדרת אוריון היו באורך כולל של, רוחב של ושוקע של. הדחק האוניות היה בתפוסה רגילה ו- במעמס מלא. הצוות שלהם מנה 738 קצינים ומלחים עם כניסתם לשירות ו-1,107 ב-1917.
האוניות שמרו על פריסת שלושת חדרי המנועים לפי התכנון של הקולוסוס. הם הונעו על ידי שני סטים של טורבינות קיטור עם הנעה ישירה של Parsons. צירי המדחף החיצוניים חוברו לטורבינות הלחץ הגבוה בחדרי המנועים החיצוניים ואלה הוצאו לטורבינות בלחץ נמוך בחדר המכונות המרכזי שהניעו את הצירים הפנימיים. הטורבינות השתמשו בקיטור שסופק על ידי 18 דוודי צינור מים. הם פעלו בהספק של 27,000 כוחות סוס (20,000 קילוואט) ונועדו להעניק לאוניות המערכה מהירות מרבית של 21 קשר (39 קמ"ש). במהלך ניסויי הים שלהם, אוניות הסדרה עלו על המהירות וההספק המתוכנן שלהם. הם נשאו לכל היותר של פחם ועוד  של מזוט שרוססו על הפחם כדי להגביר את קצב השריפה שלו. זה העניק להם טווח של 6,730 מיילים ימיים (12,460 ק"מ) במהירות שיוט של 10 קשר (19 קמ"ש).
חימוש
אוניות אלו היו הראשונות שנשאו את תותחי 13.5 אינץ' (BL) Mark V החדשים. תותח זה פותח מכיוון שהצי המלכותי האמין שלא ניתן לפתח עוד את תותח ה-12 אינץ' Mark XI הקודם וכי יש צורך בתותח חדש בעל קליבר מוגבר כדי להתמודד עם הטווחים הארוכים יותר שבהם צפוי להתרחש קרב והצורך בחדירה גדולה יותר ואפקט הרסני. לתותח Mark V היה מהירות לוע של כ נמוך יותר מהתותח Mark XI, מה שהפחית מאוד את הבלאי בקנה. למרות הפחתת המהירות, טווח התותח היה גדול יותר כ- מכיוון שהפגז הכבד בהרבה של 13.5 אינץ' שמר על מהירותו יותר מהפגז הקל והקטן יותר של 12 אינץ'.
סדרת אוריון הייתה מצוידת בעשרה תותחי Mark V בקליבר 45 בחמישה צריחים על קו מרכז האונייה, עם תותחים כפולים, המונעים הידראולית, מסומנים 'A', 'B', 'Q', 'X' ו-'Y' מלפנים לאחור. התותחים היו בעלי הגבהה מקסימלית של +20° מה שנתן להם טווח של. הכוונות שלהם, לעומת זאת, הוגבלו ל-15°+ עד שהותקנו מנסרות סופר-גבוהות עד 1916 כדי לאפשר הגבהה מלאה. הם ירו פגזים במשקל, כ יותר מאלו של ה-12 אינץ' Mark XI, במהירות לוע של  בקצב של שני פגזים לדקה. האוניות נשאו 80–100 פגזים לכל תותח.
החימוש המשני שלהם כלל 19 תותחי BL 4 אינץ' (102 מ"מ) Mk VII/50 קליבר. ארבעה מהתותחים הללו היו בעמדות חשופות על סיפון המקלט ושאר התותחים היו סגורים בתושבות בודדות לא מסוככות במבנה העילי. התותחים היו בעלי הגבהה מרבית של +15° מה שהעניק להם טווח של . הם ירו פגזים במשקל במהירות לוע של . הם סופקו עם 150 פגזים לכל תותח. בנוסף הם נשאו גם ארבעה תותחי הצדעה 3 פאונד . הספינות צוידו בשלושה צינורות טורפדו שקועים בקוטר 21 אינץ', אחד בכל צד רוחב ואחר בירכתיים, עבורם סופקו 20 טורפדות.
בקרת אש
עמדות השליטה על החימוש הראשי היו ממוקמות בצמרות התצפית בראש החזית והתרנים הראשיים. נתונים ממד טווח של צירוף מקרים של Barr ו-Stroud, הממוקם בכל עמדת בקרה, הוכנס למחשב מכני Dumaresq והועבר חשמלית לשעוני טווח Vickers הממוקמים בתחנת השידור הממוקמת מתחת לכל עמדה בסיפון הראשי, שם הוא הומר לנתוני טווח והסטה לשימוש התותחים. נתוני המטרה גם תועדו בצורה גרפית על טבלת תיווי כדי לסייע לקצין התותחים לחזות את תנועת המטרה. היה ניתן לחבר את הצריחים, תחנות השידור ועמדות הבקרה כמעט בכל שילוב. כגיבוי, שני צריחים בכל אונייה היו יכולים להשתלט במידת הצורך.
ת'אנדרר הייתה הדרדנוט הבריטי השני שנבנה עם מנהל בקרת אש, אם כי הוא היה רק אב טיפוס. מנהל בקרת האש הותקן על התורן הקדמי, מתחת לחלק העליון המבחין וסיפק נתונים חשמליים לצריחים באמצעות מצביעים, שצוות הצריח היה אמור לעקוב אחריהם. בקרת האש תזמנה את ירי התותחים בו-זמנית מה שסייע באיתור ניתזי הפגזים ומזער את השפעות הסבסוב על פיזור הפגזים. בעוד שתאריכי ההתקנה המדויקים אינם ברורים, כל ארבע הספינות צוידו במנהל בקרת אש עד דצמבר 1915.
מדדי טווח נוספים של תשעה רגל, מוגנים על ידי חיפויים משוריינים, נוספו לכל צריח תותח בסוף 1914. יתר על כן, האוניות הותקנו עם לוחות בקרת אש סימן II או III, בתחילת 1914, בכל תחנת שידור. הוא שילב את הפונקציות של Dumaresq ושעון הטווח.
שריון
לסדרת אוריון הייתה חגורת קו מים של שריון מוצק של קרופ בעובי 12 אינץ' בין הברבטים הקדמיים והאחוריים שהצטמצמה ל מחוץ למצודת השריון המרכזית, אך לא הגיעה לחרטום או לירכתיים. החגורה כיסתה את צד הגוף מהסיפון האמצעי ל מתחת לקו המים והצטמצמה ל  בקצה התחתון שלו. מעל זה היה רצועת שריון בעובי 8 אינץ'. ה מחיצות בעובי 6 אינץ' (152 מ"מ) חיברו את קו המים וחגורות השריון העליונות לברבטות של צריח 'A'. באופן דומה המחיצה האחורית חיברה את חגורות השריון לברבטה 'Y', אם כי עוביה היה 8 אינץ'. הפנים החשופים של הברבטים היו מוגנים על ידי שריון בעובי  מעל הסיפון הראשי שהצטמצמו ל  מתחתיו. לצריחי התותחים היו מגנים בעובי, דפנות בעובי 8 אינץ' וגגות בעובי 3 אינץ'.
עובי ארבעת הסיפונים המשוריינים נע בין כאשר הנקודות העבות ביותר היו מחוץ למצודת השריון המרכזית. החזית והצדדים של מגדל הניווט היו מוגנים על ידי לוחות בגודל 11 אינץ', אם כי עובי הגג היה 3 אינץ'. למגדל האיתור מאחורי ומעל מגדל הניווט היו דפנות בעובי 6 אינץ' ולמגדל הפיקוח על הטורפדו מאחור היו דפנות בעובי 3 אינץ' וגג בעובי 2 אינץ'. בדומה לאוניות מסדרת קולוסוס, האוניות מסדרת אוריון ביטלו את המחיצות נגד טורפדו שהגנו על חדרי המנועים והדוודים, וחזרו לתוכנית בדרדנוטים הישנים יותר שהציבו אותם רק מחוץ למחסני התחמושת בעובי שנע בין. אזורי הדוודים היו מוגנים על ידי לוחות שריון בעובי.
שינויים
קונקרור קיבלה מד טווח קטן על גג צריח 'B' ב-1914; ייתכן שגם בשאר הספינות הותקן אחד. באותה שנה נסגרו תותחי סיפון המקלט של אוניות הסדרה בקזמטים. עד אוקטובר 1914, זוג תותחי QF 3 אינץ' (76 מ"מ) נגד מטוסים (AA) הותקנו על גבי כל ספינה. שריון סיפון נוסף התווסף לאחר קרב יוטלנד במאי 1916. בערך באותו זמן הוסרו שלושה או ארבעה תותחי 4 אינץ' מהמבנה האחורי. עד אפריל 1917 החליפו הספינות תותח AA 4 אינץ' באחד מתותחי ה-3 אינץ'. סיפון טיסה אחד או שניים הותקנו על גבי כל ספינה במהלך השנים 1917–1918; אלה הורכבו על גגות הצריח והורחבו על קנה התותחים. אוריון החזיקה אותם על צריחים 'B' ו-'Q', קונקרור ות'ארנדרר על גבי צריחים 'B' ו-'X' ולמונרך היה אחד על צריח 'B'. מד טווח זווית גבוהה הותקן במבנה העל הקדמי עד שנת 1921. ת'אנדרר הפחיתה את החימוש המשני שלה לשמונה תותחים במהלך הפיכתה בפברואר-מאי 1921 לספינת אימונים.
היסטוריית שירות
בין 17 ל-20 ביולי 1914, סדרת אוריון לקחו חלק בניסוי גיוס ובדיקת צי כחלק מהתגובה הבריטית למשבר יולי. לאחר מכן, הם נצטוו להמשיך עם שאר צי הבית לסקפה פלו כדי להגן על הצי מפני התקפת פתע אפשרית של הצי הגרמני הקיסרי. לאחר הכרזת המלחמה הבריטית על גרמניה ב-4 באוגוסט, צי הבית אורגן מחדש כ, והוצב בפיקודו של אדמירל ג'ליקו. על פי הדוקטרינה שלפני המלחמה, תפקידו של הצי הגדול היה להילחם בקרב מכריע נגד צי הים הפתוח הגרמני. אולם הקרב הגדול הזה היה איטי להתרחש בגלל חוסר הרצון של הגרמנים לבצע את ספינות הקרב שלהם נגד הכוח הבריטי העדיף. כתוצאה מכך, הצי הגדול בילה את זמנו באימונים ב, עם משימה מדי פעם ליירט פשיטה גרמנית או גיחת צי גדולה.
סקרבורו, הרטליפול וויטבי
חדר 40, שהיה אחראי על פענוח אותות הרדיו באדמירליות, פענח את תעבורת הרדיו הגרמנית המכילה תוכניות למתקפה גרמנית על סקרבורו, הרטליפול וויטבי באמצע דצמבר באמצעות ארבעת סיירות המערכה של קבוצת הסיור הראשונה (קונטר-אדמירל פרנץ פון היפר). בהודעות הרדיו לא הוזכר שצי הים הפתוח עם 14 דרדנוטים ושמונה פרה-דרדנוטים יחזקו את היפר. הספינות של שני הצדדים יצאו מבסיסיהן ב-15 בדצמבר, כשהבריטים מתכוונים לארוב לספינות הגרמניות בהפלגתן חזרה. הבריטים גייסו את ששת הדרדנוטים של שייטת אוניות המערכה השנייה (תת-אדמירל סר ג'ורג' וורנדר), כולל אוריון ואחיותיה, מונרך וקונקרור ושייטת סיירות המערכה הראשונה (תת-אדמירל סר דייוויד ביטי).
כוחות הסיור של כל צד הסתבכו זה בזה במהלך חשכת הבוקר המוקדמת ומזג האוויר הכבד של 16 בדצמבר. הגרמנים השתלטו על חילופי האש הראשוניים, וגרמו נזק קשה לכמה משחתות בריטיות, אך אדמירל פרידריך פון אינגנול, מפקד צי הים הפתוח, הורה לספינותיו להסתובב, מודאג מהאפשרות של התקפה המונית של משחתות בריטיות באור השחר. תקשורת לא תקינה וטעויות של הבריטים אפשרו להיפר להימנע ממגע עם סיירות המערכה. ב-27 בדצמבר, קונקרור נגחה בטעות את מונרך כשהצי הגדול חזר לסקפה פלו במזג אוויר כבד וראות לקויה. למונרך נדרש פחות מחודש של תיקונים אך קונקרור לא הייתה מוכנה לשירות עד מרץ 1915.
קרב יוטלנד
בניסיון לפתות החוצה ולהשמיד חלק מהצי הגדול, צי הים הפתוח יצא ממפרץ יאדה מוקדם בבוקר 31 במאי 1916 לתמיכה בסיירות המערכה של היפר שהיו אמורים לשמש כפיתיון. חדר 40 שוב יירט ופיענח את תעבורת הרדיו הגרמנית שהכילה תוכניות של המבצע, אז האדמירליות הורתה על הצי הגדול לצאת לפעולה בלילה הקודם כדי לנתק ולהשמיד את צי הים הפתוח.
לאחר שספינותיו של ג'ליקו נפגשו עם שייטת אוניות המערכה השנייה, שהגיעו מקרומארטי, סקוטלנד, בבוקר 31 במאי, הוא ארגן את הגוף הראשי של הצי הגדול בטורים מקבילים של פלגות של ארבע דרדנוטים כל אחת. שתי הפלגות של שייטת אוניות המערכה השנייה היו משמאלו (מזרח), שייטת אוניות המערכה הרביעית במרכז שייטת אוניות המערכה הראשונה מימין. כאשר ג'ליקו הורה לצי הגדול להתפרס שמאלה וליצור קו אחורה בציפייה להיתקל בצי הים הפתוח, זה הציב באופן טבעי את שייטת אוניות המערכה השנייה בראש מערך הקרב. בשלב המוקדם של הקרב, קונקרור ות'אנדרר ירו לעבר הסיירת הקלה הנכה SMS ויסבאדן עם תוצאות לא ידועות. שתי האוניות גם ירו על דרדנוט גרמנית, אך לא הצליחו להשיג פגיעה כלשהי. מונרך ואוריון, לעומתם, לא ירו לעבר ויסבאדן, אלא ירו ופגעו בכמה דרדנוטים גרמניות. ביניהם, השניים פגעו בספינות הקרב SMS קניג ו-SMS מארקגראף פעם אחת כל אחת, פגעו בהן קלות, ובסיירת המערכה SMS ליצו חמש פעמים, והזיקו לה באופן משמעותי. האחיות לא היו מעורבות בכבדות במהלך הקרב, ואף אחת מהן לא ירתה יותר מ-57 פגזים מהתותחים העיקריים שלהן.
פעילות לאחר מכן
הצי הגדול התייצב ב-18 באוגוסט 1916 כדי לארוב לצי הים הפתוח בזמן שהתקדם לדרום הים הצפוני, אך שורה של תקלות וטעויות מנעו מג'ליקו ליירט את הצי הגרמני לפני שחזר לנמל. שתי סיירות קלות הוטבעו על ידי צוללות גרמניות במהלך המבצע, מה שגרם לג'ליקו להחליט שלא לסכן את היחידות העיקריות של הצי דרומית ל-55° 30' צפון עקב שכיחות הצוללות והמוקשים הגרמניים. האדמירליות הסכימה וקבעה שהצי הגדול לא יצא לפעולה אלא אם הצי הגרמני ינסה פלישה לבריטניה או שתהיה אפשרות חזקה שניתן יהיה לכפות עליו קרב בתנאים מתאימים. יחד עם שאר הצי הגדול, הם יצאו לפעולה אחר הצהריים של 23 באפריל 1918 לאחר ששידורי רדיו חשפו שצי הים הפתוח נמצא בים לאחר ניסיון כושל ליירט את השיירה הבריטית הסדירה לנורווגיה. הגרמנים הקדימו את הבריטים והיו רחוקים מדי מכדי להיתפס, ולא נורו יריות. האחיות נכחו ברוזית', סקוטלנד, כאשר הצי הגרמני נכנע שם ב-21 בנובמבר.
האוניות נשארו חלק משייטת אוניות המערכה השנייה עד פברואר 1919, אך הועברו לשייטת אוניות המערכה השלישית של צי הבית עד מאי, אוריון הפכה לספינת הדגל של השייטת. עד סוף 1919, שייטת אוניות המערכה השלישית פורקה והאחיות הועברו לצי המילואים בפורטלנד, אם כי מונרך הועברה לפורטסמות' בתחילת 1920. מונרך ות'אנדרר הופעלו מחדש באופן זמני במהלך הקיץ של 1920 להעביר חיילים ל ובחזרה. אוריון הצטרפה למונרך בפורטסמות' בהמשך השנה והפכה לספינת הדגל של צי המילואים. קונקרור הלכה בעקבות אוריון לפורטסמות' והחליפה אותה כספינת דגל באמצע 1921 ואילו אוריון שוב נכנסה לשירות מחדש באופן זמני להובלת חיילים. ת'אנדרר הוסבה לספינת אימונים לצוערים ימיים ב-1921 ואוריון הפכה לספינת אימונים לתותחנות לאחר שהוחלפה. בהתאם לתנאי הסכם הצי של וושינגטון, אוריון וקונקרור נמכרו לגרוטאות ב-1922 ופורקו בשנה שלאחר מכן; מונרך הייתה רשומה בתחילה למכירה, אך הוסבה לספינת מגורים במקום זאת. בשנת 1923 היא הוסבה לספינת מטרה ושימשה לבדיקת השפעותיהן של פצצות ופגזים, עד שטבעה בתחילת 1925. ת'אנדרר הייתה הספינה האחרונה ששרדה ונמכרה בסוף 1926. בדרכה למגרש הגריטה, היא עלתה על שרטון בכניסה לנמל בלית', נורת'מברלנד, אך הוצפה מחדש ונגרטה בשנה שלאחר מכן.
אניסה אשקר
אניסה אשקר (בערבית: أنيسة أشقر; נולדה ב-1979) היא אמנית מיצג, מיצב, צילום וציור, שחיה ועובדת בעכו ובתל אביב-יפו.
ביוגרפיה
אניסה אשקר נולדה בשכונת ברבור (בסאתין אל רמל) שבעכו. מגיל 9 עד גיל 17 למדה קליגרפיה ערבית, קליגרפיה עברית תנ"כית וקליגרפיה אנגלית. בשנים 1998–2000 למדה אמנות במכללת הגליל המערבי. בין השנים 2001–2004 למדה לתואר BFA אמנות במדרשה לאמנות במכללת בית ברל.
פעילותה של אשקר לאורך השנים מאופיינת בשילוב בין עשיה אמנותית לעשייה חינוכית. היא לימדה ומלמדת במוסדות חינוך שונים כגון מכללת מנשר לאמנות, בית הספר הגבוה להנדסה ולעיצוב שנקר, האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, המתנ"ס היהודי-ערבי ביפו, ואורט עכו.
קליגרפיה
סימן ההיכר הייחודי של אשקר הוא הטקסט בערבית שהיא כותבת על פניה בקליגרפיה, בכל יום מחדש. הקליגרפיה שלמדה בילדותה התקשרה באופן ישיר לדת, בין אם היא מוסלמית, יהודית או קתולית. כבר בשנה הראשונה ללימודיה החליטה אשקר להמשיך את העיסוק בקליגרפיה, ובשילוב הרצון לעסוק בגוף ומנקודת מבט פמיניסטית, היא החלה לכתוב מילים ומשפטים על פניה. תחילה כתבה אשקר שורות מתוך שירי המשורר הפלסטיני מחמוד דרוויש ומכתביו של הסופר הסורי מוחמד אלמאע'וט, כמו "فالحرية تأخذ بالمخالب والأسنان" (החירות נלקחת בשיניים ובציפורניים). בהמשך החלה לכתוב מילים בודדות ומשפטים פרי עטה, כמו "عمري" (חיים שלי/אהובי), "اكتبي" (תכתבי), "علمني" (לימד אותי) ו"الليلة" (הלילה), ו"اكثر واكثر" (יותר ויותר), המשתנים מדי יום. כתיבת הטקסטים על פניה בקליגרפיה, שנמשכת יום יום משנת 2000, היא למעשה פעולת מיצג יומיומית של האמנית. כמו כן, ניתן למצוא טקסטים בקליגרפיה גם בחלק מן הציורים של אשקר.
ד"ר טל בן צבי כתבה על כך:
עבודות ונושאים מרכזיים
מרבית עבודותיה של אשקר מבוססות על נושאים מיתולוגיים, ובעיקר על דמויות נשיות מן המיתולוגיה (כמו מדוזה ולדה) וחיות בעלות משמעויות מיתולוגיות ומטפוריות (כמו סוס וברבור). במרבית המיצגים שלה, מופיעה אשקר עם מופיע נוסף, גבר, כשהדינמיקה ביניהם נמצאת בבסיס המיצג. מוטיבים נוספים שחוזרים על עצמם בעבודות הם נוזלים שונים בצבעים חזקים, כמו חלב וקפה. עוד מוטיב בעבודתה הוא יחסה לתולדות האמנות המערבית, המתבטא במחוות לון גוך, פול קלה, פרידה קאלו, יוזף בויס וג'קסון פולוק.
תמה מרכזית נוספת בתוך עבודתה הרב-תחומית של אשקר הקשורה באופן הפעולה של האמנית ביחסים שבין הציור למיצג; כשהיא מציירת, אשקר תופסת עצמה כמופיעה, וכאשר היא מופיעה, היא תופסת עצמה כמציירת. גם את התצלומים של אשקר (רובם דיוקנאות עצמיים) מקדימה פעולה של ציור על פניה ועל גופה.
ברבור אסווד
בין החודשים יולי לספטמבר 2003 הוצגה תערוכתה של אשקר, "ברבור אסווד" (ברבור שחור), בגלריה הגר לאמנות פלסטינית עכשווית ביפו. התערוכה, באוצרותה של ד"ר טל בן צבי, כללה מיצג, מיצב וצילום, ועסקה ב"זיהוי המרחב הגאוגרפי במסגרת השיח הפוסט-קולוניאלי ובהקשרים של המשטר האתנוקרטי, השפה הערבית כמשקפת מרחב פנים-פלסטיני, והגוף המגדרי", כך לדברי האוצרת. במיצג שנערך במסגרת התערוכה השתתפו האמנית וגבר שפניו כוסו, כך שזהותו לא נחשפה. במהלך המיצג, הגבר ישב באמבטיה והקריא טקסט של אם המייעצת לבנה בליל כלולותיה מתוך הספר לקט מנאומי הערבים בתקופות הזוהר. בזמן שהוא קורא בקול מתוך הספר, חיממה האמנית חלב מתוך שקיות בסיר גדול, כשהיא מערבבת את החלב עם דיו שחורה. לאחר מכן, רחצה האמנית את המופיע בספוג ומגבות שטבלה בחלב השחור, כשהיא מבקשת ממנו בתקיפות להרים ידיים, לסובב את הגב וכדומה. "הטקס האלים", כותבת בן צבי, "מלווה מתחילתו עד סופו בקולו של הגבר המקריא את עצות האם לבתה, ואלה מתערבבים בקולות של שכונת עג'מי ביפו, העולים מהרחוב".
מלבד המיצג, כללה תערוכה זו גם ציור קיר בזפת של ערבסק, טקסטים מתוך המיצג שנכתבו על הקיר וסדרת תצלומים - דיוקנאות עצמיים בהם נראית האמנית כשעל פניה כתובים משפטים שונים בקליגרפיה ערבית, כגון: "الحرية تقود الشعب" (החירות מובילה את העם), "سجل : انا عربية حرة" (תרשום: אני ערבייה חופשייה), ו"ديري باللك على حالك" (תשמרי על עצמך).
Carew Tower
Carew Tower הוא גורד שחקים הממוקם בויין סטריט 441, סינסינטי, אוהיו, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 175 מטרים והוא בעל 49 קומות. הוא תוכנן בידי האדריכל וולטר ויליאם וולשלגר (Walter William Ahlschlager) ונבנה בין השנים 1927–1930.
ה-Carew Tower בעל מעמד מבנה היסטורי לאומי מה-5 באוגוסט 1982. הוא תוכנן בסגנון אר דקו צרפתי והיווה מודל לבניין אמפייר סטייט בניו יורק. עד שנת 2010 היה הבניין הגבוה ביותר בסינסינטי.
Carew Tower משמש בחלקו עבור בית מלון הילטון סינסינטי הולנד פלאזה (Hilton Cincinnati Netherland Plaza), המוכר גם בשמו הקודם אומני הולנד פלאזה (Omni Netherland Plaza).
Banco Bilbao Vizcaya Argentaria
Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (בנקו בילבאו ויסקאיה ארחנטרייה), או בקצרה BBVA, היא קבוצת בנקאות ספרדית, שבסיסה במדריד ובבילבאו. הקבוצה היא גוף כלכלי חשוב ועיקרי בעולם, ורוב פעילותה מרוכזת באזורים מסוימים בו; ספרד, ארצות הברית, קנדה, מדינות אמריקה הלטינית, רומניה וטורקיה.
קבוצת הבנקאות נוסדה ב-28 במאי 1857 כ-Banco de Bilbao, בבילבאו. ל-BBVA שני מטות ראשיים, הראשון בבילבאו (מבנה הבנק המקורי) והשני במדריד, במתחם "Ciudad BBVA". ה-Banco Bilbao Vizcaya Argentaria הוא הבנק השני בגודלו בספרד אחרי בנק סנטנדר, הוא רשום בבורסה של מדריד (BBVA) והוא מהווה חלק מ-IBEX 35 (מדד שוק המניות בבורסה של מדריד) ומה-EURO STOXX 50 של STOXX השווייצרית.
ב-31 בדצמבר 2018, ערך נכסיו של ה-Banco Bilbao Vizcaya Argentaria היה 676,689 מיליון אירו - המוסד הפיננסי הספרדי השני בגודלו בספרד מבחינה זו. באותו התאריך היו לרשותו של הבנק 7,963 משרדים, 125,627 עובדים וכ-74.5 מיליון לקוחות. הבנק פעיל ביותר מ-30 מדינות שונות ברחבי העולם, וב-2 באפריל 2018 הוא דורג כבנק במקום ה-42 בעולם מבחינת כמות הנכסים.
היסטוריה
ההיסטוריה של Banco Bilbao Vizcaya Argentaira מתחילה ב-1857 בבילבאו, עיר בחבל הבסקים (צפון ספרד), שם הוקם Banco de Bilbao. ב-1901 הוקם בעיר Banco de Vizcaya, שתחילה פעל בבילבאו בלבד והרחיב את פעילותו לכל רחבי ספרד בהמשך. בשנת 1988 נחתם הסכם האיחוד בין ביסקאיה לבילבאו והמותג BBV אומץ.
בשנת 1991 יצרה הממשלה הספרדית של פליפה גונזלס את הבנק הציבורי ארחנטרייה. בין 1993 ל-1998 התקיים תהליך הפרטה בארחנטרייה. BBV וארחנטרייה חשפו את פרויקט האיחוד שלהם ב-19 באוקטובר 1999, אז אומץ המותג "BBVA".
הבנק החל לפעול בזירה הבינלאומית בשלבים. היציאה הראשונה שלו מספרד הייתה לפריז, בה פתח סניף בשנת 1902, וכשש עשרה שנים מאוחר יותר ללונדון. הבנק החל לפעול באמריקה הלטינית בשנות השבעים ושם הוא פעיל כמעט בכל המדינות, ומהווה אחד מהבנקים העיקריים והגדולים באזור. הבנק החל לפעול בשנות האלפיים בארצות הברית ובטורקיה.
בשנת 2007 יצא הבנק בפרויקט לדיגיטציה. בעקבות הדיגיטציה שערך הבנק, נרשמה עלייה של כ-19% בהצטרפות לקוחות חדשים לעומת הלקוחות שהצטרפו בשנה הקודמת. נכון לשנת 2015 המספר הכולל של הלקוחות ב-BBVA שהצטרפו בעקבות התהליך עמד על 14.8 מיליון.
בשנת 2019 החלה פעולתם של כל הבנקים בעולם הנמצאים תחת הקבוצה - תחת המותג BBVA. לפני כן פעלו הבנקים מטעם הקבוצה בארצות הברית תחת השם "Compass", בטורקיה תחת השם "Garanti", בפרו תחת השם "Continental" ובארגנטינה תחת השם "Frances"
בחודש פברואר 2021 הודיעה קבוצת הבנקאות על קיצוצים בכ-3,000 משרות בספרד לאחר צניחה של 48 אחוזים ברווח הנקי של הקבוצה ברבעון האחרון של שנת 2020.
קרחון זבלסורד
קרחון זבלסורד או קרחון זבלסורט (באנגלית: Zbelsurd Glacier; בבולגרית: ледник Збелсурд) הוא קרחון בצד המערבי של הרי ברוגמן באי לייז' בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 2.25 קילומטרים ורוחבו 1.6 קילומטרים.
הקרחון ממוקם דרומית-מערבית לקרחון סיגמן, וצפונית-מזרחית לקרחון פלייסטור.
קרחון זבלסורד מנקז את המורדות הצפון-מערביים של פסגת פבלוב, ואת המדרונות הצפוניים של פסגת מישב. הקרחון זורם לכיוון צפון-מערב ונשפך אל מפרצון בולבאבריה.
מיפוי הקרחון
הקרחון מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978 ובשנית ב-1980.
מקור השם
הקרחון נקרא על שם האל התראקי זבלסורדוס.
Suspense (סרט, 1913)
Suspense (בעברית: מתח; שם נוסף: The Face Downstairs, בתרגום חופשי: הַפָּנִים שלמטה, או: הַפָּנִים בקומה התחתונה) הוא סרט אילם אמריקאי קצר משנת 1913 שביימו לויס ובר ובעלה, פיליפס סמולי. ובר כתבה את התסריט ומשחקת בתפקיד הראשי כשלצידה ולנטין פול וסאם קאופמן. אף שבכתוביות לא מוזכר שם המפיק, סביר מאוד שוובר גם הפיקה. הסרט נחשב לפורץ דרך בזכות טכניקות צילום ועריכה מקוריות שנחשבו נועזות לזמנן, וכאחד הסרטים המוקדמים המשפיעים ביותר על התפתחות סוגת סרטי האימה ופלישה לבית, אף שזה לא היה סרט הפלישה לבית הראשון שהופק.
הסרט המקורי הופץ ב-6 ביולי 1913 על ידי חברת "סרטי יוניברסל", והפצה חוזרת התקיימה בשנת 1917. ב-18 באוקטובר 2005 הפיצה חברת Flicker Alley גרסה דיגיטלית של הסרט במסגרת אוסף סרטי אוונגרד מוקדמים תחת הכותרת "Unseen Cinema: Early American Avant-Garde Film" (בעברית: "קולנוע שלא נראה: סרטי אוונגרד אמריקאיים מוקדמים"). בשנת 2017 הפיצה אותה החברה את הסרט במסגרת אוסף בשם "Early Women Filmmakers: An International Anthology" (בעברית: "נשים קולנועניות מוקדמות: אנתולוגיה בינלאומית"). לגרסה הדיגיטלית צורף פסקול עם מוזיקה שהלחין וניגן על סינתיסייזר אריק ביהיים.
ב-20 בנובמבר 2018 הפיצה חברת אולפני קינו לורבר פרויקט Blu-ray שכולל שישה תקליטורים תחת הכותרת "Pioneers: First Women Filmmakers" (בעברית: "חלוצות: נשים קולנועניות ראשונות"), בשיתוף ספריית הקונגרס האמריקאי. התקליטור השני באוסף כולל סרטים של לויס ובר, ובהם "Suspense".
עותקים מקוריים של הסרט שמורים במוזיאון לאמנות מודרנית במנהטן, ניו יורק ובארכיב מכון הסרטים הבריטי.
עלילה
אישה מטפלת בתינוק רך בחדר. המשרתת מיימי עוזבת מבלי להודיע, ומשאירה רק פתק שבו היא מסבירה שאיננה רוצה להמשיך לעבוד בבית כה מבודד. היא יוצאת דרך דלת המטבח ומשאירה את המפתח מתחת לשטיח בכניסה. בעלה של האישה מתקשר בטלפון ומודיע שהוא יתעכב במשרד עד שעה מאוחרת. האישה מוצאת את הפתק של מיימי אך מחליטה לא להתקשר שוב לבעלה. יציאת העוזרת מהבית הסבה את תשומת ליבו של נווד העובר בדרך, והוא הולך לעבר הבית. האישה לא מבחינה שהנווד צופה בה דרך החלון, מגפה את החלון, נועלת את דלת הכניסה הראשית ועולה עם התינוק לקומה השנייה.
הנווד ניגש אל כניסת המטבח. האישה שומעת את הרחשים, רואה את הנווד מחלון הקומה השנייה, מבטה נתקל במבטו והיא מתקשרת בבהלה לבעלה. בזמן שהיא מתארת באוזני הבעל את המתרחש, הנווד חותך את כבל הטלפון, מוצא את המפתח ונכנס לבית דרך המטבח. הבעל החרד יוצא מהמשרד, גונב מכונית מתחת לאפו של בעליה ונוסע הביתה. בעל המכונית מזעיק שוטר, ומתנהל מרדף בין ניידת משטרה לבין הבעל. במהלך המרדף הבעל פוגע באדם העומד בדרך לעשן סיגריה, מתעכב לוודא ששלום לאיש, ומממשיך בדרכו כאשר הניידת מצמצמת את המרחק, אחד השוטרים מנסה לקפוץ לתוך המכונית, אך נופל.
בינתיים בבית, האישה נועלת את דלת החדר וחוסמת אותה בעזרת שידה. הנווד שומע את הרעש, עולה לקומה השנייה כשסכין מטבח בידו, שובר את הדלת, מזיז את השידה ונכנס לחדר בעוד האישה מגוננת על התינוק מאחורי מיטה. הבעל עוצר על הדרך ורץ לעבר הבית כשהשוטרים דולקים בעקבותיו תוך כדי יריות אקדח. הנווד הפורץ שומע את היריות ומנסה לברוח, אך השוטרים והבעל נכנסים ותופסים אותו. הבעל ניגש לוודא ששלום לאישה ולתינוק, בעלי המכונית מחמיא לבעל על נחישותו, והוא והשוטרים עוזבים את הבית.
בהיסטוריה של הקולנוע האמריקאי
"Suspense" נחשב לאחד הסרטים הטובים ביותר שביימו ובר וסמולי, והוא בין מעט הסרטים ששרדו מתקופתו וזמין לצפיית הציבור. מבין סרטיה של ובר, זהו אחד המדוברים ביותר לאור טכניקות צילום ועריכה יצירתיות, פעלולים מרשימים והצגת פחדים רלוונטיים לימינו. כך, בסרט שולבו צילומי קלוז-אפ, זוויות צילום לא שגרתיות, מסך מפוצל, השתקפות במראה, צילום מנקודת מבט, קומפוזיציות נועזות, ועוד.
זו הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה של תעשיית הסרטים שבה נעשה שימוש במסך מפוצל לצורך יצירת מתח. עד אז נעשה שימוש בטכניקה כזו לצורך הצגת שיחות טלפון בסרטים קומיים: המסך פוצל לשלושה שלישים שבהם מוסגרו שלוש פעולות נפרדות בפריים אחד: האישה משוחחת בטלפון מהבית, הבעל משוחח בטלפון ממשרדו, והפורץ המנסה לחדור לבית. טום גאנינג, תאורטיקן של הקולנוע, אמר שבין הסרטים שנעשו בתקופת מלחמת העולם הראשונה, לא היה עוד סרט שהופגנה בו שליטה כה חזקה בסגנון קולנועי. טכניקה מבריקה נוספת הייתה בצילום מרדף המכוניות, כאשר המכונית הרודפת השתקפה במראת הצד של המכונית הנהוגה בידי הבעל. כך, הצופים יכולים לראות בו-זמנית שתי זוויות מבט שונות: האחת, של הבעל המביט לאחור תוך כדי נהיגה, והשנייה, של הרודפים המתקרבים אליו. בנוסף, בסרט נעשה שימוש בעריכה צולבת, תוך מעבר בין מרדף המכוניות למתרחש בבית, מה שהגביר את המתח והעצים את ההתרחשות.
לאורך השנים, רבים טענו שהשחקן המגלם את ההלך המעשן סיגריה הוא לון צ'ייני, שזכה לכינוי "בעל אלף הפרצופים", באחד מתפקידיו הראשונים, ללא קרדיט. כך גם נכתב באתר IMDb. אולם החוקר מייקל בלייק ביטל את הסברה הזו בספרו משנת 1995 "A Thousand Faces: Lon Chaney's Unique Artistry in Motion Pictures". לדברי בלייק, לאחר שבחן את הסצנה פריים אחר פריים, הוא השתכנע שלא מדובר בצ'ייני. כך גם ג'ון מירסאליס, שהקים את אתר האינטרנט המקיף על צ'ייני ובעבר סבר שזה אכן אותו שחקן, טען שאחרי שהתאפשר לו לבדוק עותק דיגיטלי של הסרט באיכות גבוהה, הוא די בטוח שהאיש אינו צ'ייני.
"Suspense" נחשב לאב טיפוס של סרטי פלישה לבית כסרט שבישר סוגה קולנועית זו, ובעקבותיו יצר אלפרד היצ'קוק את "אליבי" (1954) ו"בודדה באפלה" (1967). מבקרת הקולנוע והעיתונאית אלכסנדרה הלר-ניקולאס סבורה שקיימת התעלמות רבת שנים מחשיבותו של הסרט להיסטוריה של סרטי האימה. הסרט כולל כמה מוטיבים המאפיינים את סוגת האימה, ובמרכזם הפחד של הגיבורה ממשהו שעוקב אחריה והיא לא יכולה למנוע את האלימות כלפיה, ההצצה מהחלון וההיתקלות במבט של אותו "משהו" המביט חזרה, כמו גם הסכין המעוררת בדמיונם של הצופים את האימה מהתרחשות צפויה.
בשנת 2019 ניתח ג'ון בנגסטון, היסטוריון של הקולנוע, את מרדף המכוניות באמצעות גרסת הבלו-ריי, ומיקם את המרדף בהוליווד ובוורלי הילס של ראשית תעשיית הסרטים: משדרות סאנסט דרך רחוב גוֹואֶר, עבור בשדרות קַהוּוֶנְגַה  ופינת שדרות הוליווד, דרך דוהיני , רחוב ויין  ושדרת סלמה.
ההיסטוריונית הספרדיה נוריה בו הצביעה על דמות האישה שמגלמת ובר, כמייצגת את הנשים המשוחררות של ראשית המאה ה-20. חזותה החיצונית של האישה היא בסגנון ויקטוריאני ועם זאת, היא מפגינה ביטחון נחרץ ואף סיפוק בהחלטה לא להתקשר לבעלה. לטענת בו, ובר מציגה פסיכולוגיה נשית חדשה המשקפת את הקושי להפוך לאישה בעידן המודרני, על ידי המחשת הסתירה בין אישה שקיבלה חינוך ויקטוריאני, לבין האידיאל הפמיניסטי של "האישה החדשה".
אנריקו הרביעי
אנריקו הרביעי (באיטלקית: Enrico IV; תורגם לעברית כאנריקו או כהנרי הרביעי) הוא מחזה איטלקי משנת 1921, פרי עטו של לואיג'י פיראנדלו. הוא עוסק בצדדיו הקומיים והטרגיים של השיגעון ותורגם לאנגלית בידי טום סטופארד ואחרים. הפרוטגוניסט, על שמו קרוי המחזה, מאמין שהוא היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. רקס הריסון כיכב בהפקה בריטית ידועה של המחזה שהציגה בברודוויי בשנת 1973.
תקציר העלילה
בתהלוכת קרנבל בשנת 1921, שכל משתתפיה גילמו דמויות היסטוריות, גיבור המחזה גילם בתהלוכה את דמותו של היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. הוא נופל מסוסו, נפצע בראשו ומתעלף וכשהוא שב להכרה הוא חושב שהוא באמת היינריך (אנריקו) הרביעי.
אחותו העשירה שיכנה אותו בטירה שתוכננה כחצרו של אנריקו ההיסטורי, שחי שמונה מאות שנה קודם לכן. הוא מקבל את פניהם של שגרירים, כועס על פטר דמיאני, מכיוון שהרס לדעתו את היחסים בינו לבין האפיפיור גרגוריוס השביעי ומבקש ממתילדה המרקיזה מטוסקנה שתפייס בינו לבין האפיפיור. גיבור המחזה למד במשך חודשים את ההיסטוריה ואופי הגיבורים והיה שחקן מעולה, ולכן הצטיין בגילום הדמות. אחותו דאגה למגוון תלבושות תקופתיות ונשכרו אנשים למלא תפקידי יועצים ומשרתים, הללו למדו את פרטי חייו של אנריקו הרביעי.
שני הפריטים היחידים שחרג מאווירת המאה ה-11 היו שני פורטרטים חדשים. האחד – הגיבור בדמותו של אנריקו והשני – של המרקיזה מטילדה. בנוסף לכך, המשרת ג'יאובני הגיע לבוש בפראק וה"יועצים" היו מנסים לגרש אותו. ג'יאובני היה מודיע שהאורחים הם דודה מטילדה, בתה פרידה, שמאורסת לרוזן די-נולי, רופא ואדם מבוגר בשם בלקרידי. מתוך שיחתם אנו למדים שמתילדה היה בצעירותה בחורה מחוזרת מאוד, בין מחזריה היו בלקרידי ואנריקו והיא לא נענתה לאיש מהם. לבסוף היא נישאה, ילדה את פרידה והתאלמנה. לאחר מות בעלה בלקרידי הופך למאהבה, אם כי טינה רחשה בין השניים. אנריקו בחר בקרנבל לגלם את דמותו של היינריך הרביעי מכיוון שמטילדה הייתה מחופשת למטילדה רוזנת טוסקנה, שבטירתה בקאנוסה השתכן האפיפיור גרגוריוס השביעי ואנריקו הגיע לבקש ממנו מחילה על שמרד בו.
לפני פגישתם עם אנריקו הם מתחפשים לדמויות בנות המאה ה-11: מטילדה למלכה האם אדלאידה - אמא של הקיסרית ברטה, אשתו של אנריקו; הדוקטור מתחפש לבישוף מקלוני ובלקרידי מתחפש לכומר ממנזר קלוני. אנריקו מתייחס אל דונה מתילדה כאל אם אשתו, אולם רומז מפעם לפעם לעבר. הוא רואה בבלקרידי את אויבו פטר דמיאני, אף על פי ש"יועציו" מנסים לשכנע אותו שהוא נזיר פשוט מקלוני.
אחרי שהאורחים עוזבים מספר אנריקו ל"יועציו" שהוא מתחזה למשוגע כדי לנקום על מאורעות העבר. הרופא, שסבור שאנריקו משוגע, מכין תוכנית לריפויו: הוא יפגוש את דונה מטילדה כפי שהייתה לפני עשרים שנה, כשאירעה התאונה והוא השתגע. פרידה תגיע לבושה כמו אימה בצעירותה ונראית בדיוק כפי שאמה נראתה עשרים שנה קודם לכן.
כשפרידה מגיעה אנריקו חווה מחדש את מאורעות העבר. בלקרידי ששומע שאנריקו מתחזה למשוגע, מספר על כך לכולם בלעג. בשלב זה אנריקו מספר בכעס על השנים הארוכות ששהה בטירה בודד ומנוכר מהעולם, על תריסר שנים בהן לקה בשיגעון, אחרי שנפל מסוסו אותו דקר בלקרידי הקנאי. הזיכרון המתוק היחידי שלו מהעבר הוא אהבתו לדונה מתילדה. כשהוא רואה את פרידה, הדומה כשתי טיפות מים לאמה דונה מתילדה בצעירותה הוא אומר לה:
הוא צוחק כמטורף ומחבק אותה. הנוכחים מביטים עליו בחרדה. בלקרידי מנסה להפריד בין השניים ואנריקו נועץ את חרבו בבטנו.
אנריקו בתיאטרון הרפרטוארי הישראלי
1. הנרי הרביעי, תיאטרון הבימה, הצגת בכורה – 15 באוקטובר 1955, מספר הצגות: 31
2. אנריקו, תיאטרון הקאמרי, הצגת בכורה – 20 באוגוסט 1968
אאורלה גאצ'ה
אאורלה גאצ'ה (באלבנית: Aurela Gaçe; נולדה ב-16 באוקטובר 1974) היא זמרת אלבנית. זכתה שלוש פעמים בפסטיבלי אי קנגס, ושלוש פעמים בפסטיבל קנגה מג'יקה. אורלה זכתה בפרס המוזיקה הבלקנית פעמיים ל"שיר השנה של הבלקן" ו"הזמרת הטובה מאלבניה". גאצ'ה ייצגה את אלבניה בתחרות האירוויזיון לשנת 2011 עם שיר "Feel the Passion". היא הייתה שופטת בעונה השלישית של "The Voice of Albania". לאחר סיום התוכנית היא הודיעה שהיא לא תחזור לפאנל.
ראשית החיים והקריירה
גאצ'ה החלה לשיר בגיל ארבע וחצי, בפסטיבל לדורימון בעיר הולדתה. לאורך ילדותה היא השתתפה בתחרויות ילדים רבות לשירה. בשנת 2010 היא זכתה בתחרות 'פסטיבלי אי קנגס' עם "Kënga Ime", שאותו כתב Shpëtim Saraçi. השיר המצליח ביותר שלה (Origjinale feat. לד"ר פלורי ומרסל) יש יותר מ־8 מיליון צפיות ביוטיוב.
לאחר שחווה הצלחה בסוף שנות התעשים ותחילת שנות האלפיים, גאצ'ה "לקחה הפסקה" מהמוזיקה, ונסעה לארצות הברית. היא בילתה שם למעלה משמונה שנים, וביקרה באלבניה לעיתים קרובות. הקאמבק הגדול הגיע בשנת 2010 כשהוציאה את "אוריג'ינאלה", שיר שהלחין פלורי מומאסיי, הסרטון, שיצא ביוטיוב, זכה ליותר ממיליון צפיות בפחות משבוע. מיד לאחר ההצלחה החוזרת גאצ'ה התחילה לעבוד על אלבומה השישי, שהיה אמור לצאת בשנת 2012.
בסוף 2010 התבקשה גאצ'ה על ידי שפטים סארצ'י לחזור לפסטיבלי אי קנגס בו ניצחה אורלה שלוש פעמים. היא דחתה את בקשת המלחין, מכיוון שהיא הצהירה שהגיע הזמן לקדם אמנים חדשים עם מוזיקה מקורית. עם זאת, לאחר שהאזין להדגמה פשוטה- אוראלה התאהבה והחליטה לשוב לתחרות. כשנשאלה בראיון מה מיוחד בשיר, היא השיבה שהיו בו אלמנטים מוזיקליים שהושפעו מכל אזור באלבניה, מדרום אלבניה לצפון.
לאוראלה קעקוע בעברית על פרק יד ימין עליו כתוב- "ה' אוהב אותי".
אבד עליו הכלח
אָבַד עָלָיו הַכֶּלַח, המנוסח גם כאָבַד עָלָיו כֶּלַח, הוא ביטוי עברי שהוראתו "יצא משימוש", "התיישן", "תש כוחו". הביטוי מופיע במקורו בספר איוב, והפרשנים מציינים שבגלל נדירות התיבה "כלח" קשה לפרשו.
היקרויות של הביטוי ושל התיבה כלח
הביטוי מופיע בספר איוב:. כחלק מאבלו של איוב על האסונות שפוקדים אותו הוא מאבד את הרצון לחיות, ועל כן הוא מלעיג על הצעירים בסביבתו, שעתידם להזדקן כמוהו. בהקשר זה הוא מדבר בגנות כוח ידיהם של הצעירים, שכן גם הוא יחלוף עם הזמן. בהתאם להקשר זה, מפרשים כמה מפרשני המקרא – רש"י, מצודת ציון ומצודת דוד – את הביטוי "עָלֵימוֹ אָבַד כָּלַח" כזקנה.
היקרות נוספת של המילה כלח היא:. כאן נחלקים הפרשנים במשמעות המילה כלח. מצודת דוד ומצודת ציון נאמנים לפרשנות כי מדובר בזקנה, ומצביעים על דמיון בין זקנת האדם לבין סילוק הגדיש מהתבואה. מנגד, רש"י כותב שביאורו של ביטוי זה קשה וכנראה הכוונה להבשלת התבואה. הוא מצטט את חז"ל שפירשו את בכלח כששים שנה, על דרך הגימטריה.
שימושים בתקופת הביניים של העברית
חכמי תקופת הביניים של העברית השתמשו בפועל נכלח בהוראת "הזדקן" או נחלש מחמת גיל או מחלה. למשל, אסף הרופא מציין על תרופות שונות כי הן טובות לבני אדם שנכלחו - נחלשו מחמת גילם.
הביטוי בעברית החדשה
הביטוי שובץ בשיר התעמולה של החמאס "תקוף, תעשה פיגועים", שזכה לפרסום במהלך מבצע צוק איתן בקיץ 2014, והיה לדוגמה לשימוש במשלב גבוה יתר על המידה המעורב בשפה משובשת:
"צבא של אשליה ולא יוצלח אבד עליו הכלח, ונאלח חייליו כעכברים בשדה יבש קרב ובא מותם וירי תפתח"
Township (משחק)
Township הוא משחק חקלאות ובניית עיר שפותח והושק במספר פלטפורמות על ידי Playrix. המטרה היא להקים עיר על ידי בניית מפעלים, קצירת יבול וייצוא סחורות. הרעיון המרכזי של המשחק להפוך את העיר שלכם למשגשגת יותר על ידי הגדלת האוכלוסייה.
מטרת המשחק
המטרה המרכזית של המשחק היא להרחיב את העיר שלכם, באמצעות מגוון פעולות:
תכונות המשחק
המשחק מתחיל בקצירת יבולים (בהתחלה קצירת חיטה, ובהמשך גם תירס, גזר, תפוחי אדמה, קני סוכר, קקאו, עגבניות, משי, תותים, אורז וכו'). לאחר מכן יש לבנות מפעלים המשמשים לייצור מוצרים - בעיקר כדי לצבור מטבעות ונקודות. ברמות הראשונות של המשחק, השחקנים נעזרים בדמות בשם ארני. הוא נותן הדרכות קצרות. לדוגמה, הוא מסביר שתהליך האכלת הפרות וייצור חלב יכול להימשך 20 דקות או להתרחש מיד על ידי שימוש בדולרים במשחק. כדי לייצר ביצים, צמר ובייקון, שחקנים יכולים להביא לחווה תרנגולות, כבשים וחזירים. יש יותר מ-250 מוצרים שניתן לקצור או לייצר. המשחק מסונכרן עם זמן אמת, והתגמולים עבור משימה שנלקחה תלויים בזמן שלו לייצור מוצרים.
ככל שעולים רמות, שחקנים מקבלים גישה לפעילויות ותכנים חדשים במשחק, כמו מכרה, גן חיות ונמל.
החל מרמה 6, נפתחים במשחק משחקים פנימיים. לדוגמה: משחקי מבוכים, משחקי ניהול מסעדה, משחקים בסגנון Candy Crush ועוד. משך כל משחק הוא 3–4 ימים. לכל משחק יש לולאת התקדמות, באמצעותה צוברים בנקודות ומתחרים מול שחקנים אחרים בצבירת נקודות.
המשחק מעודד אינטראקציות בין שחקנים על ידי הצטרפות לקבוצות. חברים בקבוצות יכולים לבקש עזרה כאשר יש להם מחסור במוצר מסוים אשר הם זקוקים לו, לתרום סחורה למטוסים ורכבות ולקחת חלק במרוצי סירות הכוללים משימות קבוצתיות ומשימות אישיות. בנוסף יש לכל קבוצה צ'אט כדי להגביר את ההיבט החברתי ושיתוף הפעולה בין השחקנים.
מערכת רכבות
עלייה לרמה 5 פותחת תחנת רכבות משא המאפשרת החלפת סחורות (מוצרים) עבור חומרי בנייה וכלי כרייה. בשלבים מתקדמים יותר, ישנה אפשרות לשדרג את הרכבת כדי להפחית את זמן הנסיעה שלה וגם לרכוש שתי רכבות נוספות.