cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טייסת 166
היסטוריה
בשנת 2013, התפצלה הטייסת וממנה הוקמה טייסת 161 ("הנחש השחור"), המפעילה כיום את כטמ"ם ה"זיק". בשנת 2018 נכנס לתפקוד מבצעי כטמ"ם ההרמס 900 (ה"כוכב"), ומאז ועד ינואר 2021 הפעילה הטייסת את שתי הפלטפורמות במקביל. עד לאיחוד של טייסות התובלה הקלה מבסיס שדה דוב בינואר 2019, נחשבה טייסת 166 לגדולה ביותר בחיל האוויר הישראלי. נכון לפברואר באותה שנה היא הטייסת הגדולה ביותר במערך הכטמ"ם.
השִׁרְגּוּן
בינואר 2021 החל בחיל האוויר הליך שינוי ארגוני (שִׁרְגּוּן), שמטרתו לארגן מחדש ולייעל את פעילות מערך הכטמ"ם.
השינוי במסגרת השרגון התבטא בשלושה צעדים עיקריים :
בנוסף, במסגרת השירגון שונה סמל הטייסת.
סמלה מקורי של הטייסת עוצב על ידי אבישי שחר - צ"א ממערך הקרב שעסק גם בעיצוב גרפי ותעשייתי והתבקש על ידי צוות ההקמה של הטייסת לעצב לה סמל. לקראת שנת ה-20 לטייסת, עסק צוות של מפעילי הטייסת בבחינת רעיונות לחידוש ושינוי, אבישי צורף אל הצוות ויחדיו יצרו מספר רעיונות. בסופו של דבר כמחצית מאנשי הטייסת תמכו בעיצוב חדש והמחצית השנייה תמכה בהשארת הסמל המקורי. כשנה לאחר מכן הוחלט לבצע בכל זאת רענון עיצובי- אך נעשה שינוי שמרני יותר. סמל הטייסת המחודש עוצב במקור על ידי מפעילי הטייסת, ועבר לדיוק של מעצב גרפי. הרעיון מאחורי הסמל היה להוציא את השמש, שסימלה בעבר את אלמנט ההפתעה ולהוסיף את להבות האש שמסמלות את שם הטייסת ואת שני המטוסים בהיסטוריית הטייסת - הזיק והכוכב.
Easier
Easier (בעברית: קל יותר) הוא סינגל של להקת הפופ רוק האוסטרלית,. השיר יצא, על ידי אינטרסקופ רקורדס, ב-23 במאי 2019, כסינגל מוביל מאלבום האולפן הרביעי שלהם, Calm. נכון לספטמבר 2021, הסינגל הושמע למעלה מ-309 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ב-5 ביולי 2019, הם הוציאו את הגרסה החיה לשיר. גרסה זו הושמעה למעלה מ-4 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ב-12 ביולי 2019, פורסם גרסת רמיקס של הצמד סיב. גרסה זו הושמעה למעלה מ-57 מיליון פעמים בספוטיפיי.
ב-13 באוגוסט 2019, פורסם גרסת רמיקס עם צ'ארלי פות'. גרסה זו הושמעה למעלה מ-37 מיליון פעמים בספוטיפיי. גרסה זו הגיעה, בשיאה, למקום ה-13 בניו זילנד.
ביקורת
המגזין רולינג סטון תיאר את השיר כ-"אפל" וציין כי ההשראה לשיר הגיע מ-"קבוצות סינת' כבדות של שנות ה-80 וה-90, כמו דפש מוד וטירז פור פירז, ובמיוחד 'Closer' של Nine Inch Nails". המגזין בילבורד ציין כי "הסנטימנט הנוגע ללב מתרומם על ידי השירה הנלהבת של הסולן לוק המינגס, מהפסוקים הממלמלים ועד הפלסט של השורות".
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל, בבימויו של גרנט סינגר, יצא לראשונה ב-23 במאי 2019. נכון לספטמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-59 מיליון פעמים.
ג'ים קוטלס
ג'ים קוטלס (מצרפתית: Jim Cutlass, נקרא גם Une aventure de Jim Cutlass), היא סדרת קומיקס צרפתית, שנוצרה בידיי הסופר ז'אן מישל שרלייה, הצייר ז'אן (גיר) ז'ירו והצבעית איזבל ביומניי-ג'ואנט. הספר הראשון בסדרה פורסם בשנת 1979, על ידי הוצאת הספרים של ז'ירו, Les Humanoïdes Associés. לאחר מותו של שרלייה עבר ז'אן ז'ירו לכתוב את התסריט והאמן הצעיר כריסטיאן רוסי ביצע את הציורים.
רקע
במאי 1968 פרצה ברחבי צרפת שביתה כללית ובמסגרתה התפטרו עובדים רבים מתאגידים ברחבי המדינה. כחלק מכך, גם האמנים שיצרו עבור מגזין הקומיקס "פילוט" מחו על תנאי התעסוקה שלהם ורבים מהם התפטרו. בין אמנים אלה היו גם ז'אן מישל שרלייה וז'אן ז'ירו, כאשר האחרון היה אחד מיוזמי המחאה בעיתון. האמנים התקוממו כנגד המערכת ודרשו שיפור של זכויותיהם, ותוך כך פרשו ועברו לעבוד כפרילנסרים. שרלייה וז'ירו היו כעת ברשות עצמם, ובאותו זמן פרסמו את הקומיקס המצליח ביותר שלהם, "אוכמניות" בצורה עצמאית. עם זאת, הם נתקלו בבעיה: חלק מהזכויות על הקומיקס היו שייכות להוצאת דרגאוד, חברת האם של המגזין "פילוט". דרגאוד, שלא ראתה בעין יפה את התקוממות העובדים שיזם ז'ירו, הקשתה את פרסום הקומיקס. כדי להפעיל לחץ על ההוצאה, החליטו שרלייה וז'ירו לפרסם קומיקס צדדי, שלא תלוי בהוצאה, ובכך לפגוע בהכנסותיה בתקווה שהדבר יתרום להוצאה מחדש של "אוכמניות".
הפקה
על כן, בשנת 1976 החליטו שרלייה וז'ירו ליצור קומיקס מערבונים העוקב אחר דמות חדשה ומקורית: ג'ים קוטלס. השניים יצרו יחד את הקומיקס, אותו צבעה האמנית איזבל ביומניי-ג'ואנט, ופרסמו אותו בפרקים במגזין הקומיקס "פילוט" בתור פרילנסרים עצמאיים. במסגרת הפרסום בעיתון יצאו לאור 17 חלקים, שיחד אוגדו לספר בשנת 1979, עם הכותרת Mississippi River.
אף על פי שהקומיקס יועד בתחילה לשמש כספין נגד הוצאת דרגאוד, הקומיקס זכה לפופולריות מה ושרלייה וז'ירו החלו לפרסם את הרפתקאותיו של ג'ים קוטלס באופן קבוע. עם זאת, עשר שנים מאוחר יותר (1989) נתקל הקומיקס בבעיה, מכיוון ששרלייה, אשר היה מבוגר מז'ירו בכמעט שני עשורים, נפטר והותיר את זכויותיו בקומיקס לבנו פיליפ. לצערו, ז'ירו מצא את עצמו אחראי להמשך הקומיקס, אליו התחייב יחד עם שרלייה האב לפרסם. על כן, האמן כריסטיאן רוסי הופקד לאייר את הקומיקס, בעוד שז'ירו החליף את שרלייה המנוח.
ספר שני של הקומיקס יצא בשנת 1991, ואחריו יצאו עוד 5 ספרים נוספים במהלך שנות ה-90.
עלילת הקומיקס
הקומיקס עוקב אחר דמותו של ג'ים קוטלס, קצין אמריקאי לשעבר שירש מטע כותנה לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית. כתושב לואיזיאנה בדרום ארצות הברית של שלהי מלחמת האזרחים, הוא מוצא את עצמו נלחם יחד עם בת דודתו קרולין גרייסון נגד ארגון הקו קלוקס קלאן במטרה להגן על אזרחים כהי עור. במקביל, הוא נאלץ להגן על תושבים לבנים מפני אזרחים שחורים שרוצים לבצע פעולות נקם בלבנים, ועם זאת גם נלחם במספר תופעות על טבעיות שמופיעות סביבו, כדוגמת מכשפים, שדים, זומבים ועוד. בקומיקס מוצגת גם הממשלה הלא-מתפקדת של אותה תקופה, בצורה בעלת ביקורת רבה על התנהלות הממשל האמריקאי.
קליף הייגן
קליפורד אולדהם "קליף" הייגן (באנגלית: Clifford Oldham "Cliff" Hagan; נולד ב-9 בדצמבר 1931) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA, כולן במדי סנט לואיס הוקס, ולאחר מכן שימש כמאמן-שחקן בקבוצת דאלאס צ'פראלס מליגת ה-ABA. הייגן, אשר שיחק בעמדת הסמול פורוורד, בלט כשחקן פיזי שהשתמש רבות בזריקת וו מדויקת.
בשנת 1978 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל, והיה בכך לשחקן הראשון מאוניברסיטת קנטקי הנבחר להיכל התהילה. ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 18.0 נקודות, 6.9 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק. 13,447 הנקודות שקלע הייגן הציבו אותו בעת פרישתו במקום ה-16 ברשימת הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA.
קריירה מקצועית
בסיום לימודיו בקנטקי שירת הייגן בצבא ארצות הברית במשך שנתיים, והחל לשחק כדורסל מקצועי ב-NBA רק בעונת. לפני תחילת העונה נשלח הייגן בטרייד לסנט לואיס הוקס, יחד עם הסנטר אד מקאולי, בתמורה לזכויות הדראפט על ביל ראסל. בעונת הרוקי שלו, בה קלע 5.5 נקודות למשחק, שיחק הייגן לצד הפאוור פורוורד בוב פטיט והרכז סלייטר מרטין שהוליכו את ההוקס לגמר ה-NBA, בו הפסידו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4. בעונת שיפר הייגן את תפוקתו ל-19.9 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק, ועזר לסנט לואיס לזכות באליפות הראשונה בתולדות המועדון, לאחר שגברו על הסלטיקס בסדרת הגמר בתוצאה 4-2. בעונות ו- הובילו הייגן ופטיט את ההוקס לשתי סדרות גמר נוספות, בהן שוב הפסידו לבוסטון של ביל ראסל. בסדרת הגמר של עונת 1961 הוליך הייגן את קלעי שתי הקבוצות כשהציג יכולת שיא עם 29.4 נקודות בממוצע למשחק. לאורך תקופתו עם ההוקס השתתף עם קבוצתו 9 פעמים בשלב הפלייאוף, נבחר פעמיים לחמישייה השנייה של העונה ולקח חלק בחמישה משחקי אולסטאר.
בשנת 1981 פרסם העיתונאי דייוויד הלברשטאם ספר בשם "The Breaks of the Game", בו הזכיר לטובה את הייגן כשחקן היחיד של ההוקס באותה תקופה אשר התייחס בכבוד לשחקנים האפרו-אמריקאים בקבוצה, בהם חבר היכל התהילה לני וילקינס.
בשנת 1967 עבר הייגן לליגת ה-ABA, כשחתם כמאמן-שחקן בקבוצת דאלאס צ'פראלס. הייתה זו עונת הבכורה של ליגת ה-ABA ושל הצ'פראלס, שהפכו מאוחר יותר לסן אנטוניו ספרס. במשחק הבכורה של הקבוצה קלע הייגן 35 נקודות, בניצחון על "אנהיים אמיגוס", ולאורך העונה רשם ממוצעים של 18.2 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-4.9 אסיסטים למשחק. באותה עונה השתתף במשחק האולסטאר הראשון של ה-ABA, ובכך היה לשחקן הראשון שלוקח חלק בשני משחקי הראווה השנתיים - של ה-NBA ושל ה-ABA. בתחילת עונת 1969/1970 פרש ממשחק, בגיל 38, והמשיך לאמן את הקבוצה עד אמצע אותה עונה. ב-94 משחקיו בדאלאס קלע 15.1 נקודות בממוצע למשחק.
מבשר גאון
רב מבשר הכהן (כהנא) בן קימוי גאון היה גאון פומבדיתא משנת 917 עד לפטירתו בשנת 922.
תולדות חייו
היה בנו של רב קימוי בן אחאי ראש ישיבת פומבדיתא בין השנים 905-896, בנו של רב אחא כהנא בן מר רב, גאון פומבדיתא בשנת 858.
לפי רב שרירא גאון, נפטר רב מבשר בכסלו של שנת ד'תרפ"ה (אלף רל"ז למניין השטרות), שהוא חודש נובמבר 924. משה גיל מקדים את פטירתו לכסלו של שנת ד'תרפ"ג (נובמבר או דצמבר 922), ומרדכי מרגליות כותב שנפטר בשנת 926. שרגא אברמסון מאחר את פטירתו לשנת 928.
מובא בשמו ששמשון נענש על כך שאיבד עצמו לדעת, על אף שעשה בכך נקמה גדולה בפלשתים.
ספר התמונה
ספר התמונה  הוא ספר קבלי מתקופת המאה ה-13 והמאה ה-14. הספר נכתב בעילום שם, אך מיוחס לרבי נחוניה בן הקנה ולרבי ישמעאל, תנאים מהמאה ה-1 והמאה ה-2 לספירה. הספר צוטט במקורות הלכתיים רבים.
מקור הספר
ספר התמונה נכתב בעילום שם בסביבות המאה ה-13 והמאה ה-14, אך מקובל (פסאודואפיגרפיה) לייחס את הספר אל רבי נחוניה בן הקנה ואל רבי ישמעאל, תנאים ב וב. על פי כתבי היד העבריים בקטלוג ספריית הוותיקן, הספר תורגם בשנות ה-70 של המאה העשרים. המהדורה הקיימת הראשונה פורסמה בעיר קורץ בפולין בשנת 1784. אג'ידיו דה ויטרבו, קרדינל מהמאה ה-15, הושפע מספר התמונה, כפי שניתן לראות בכתביו "שכינה" ו"האותיות העבריות". הרב משה קורדובירו טען כי אין לספר מקור קדום.
מושגים עיקריים בספר
ספר התמונה תיאר את המציאות ההיסטורית בזמנו כעידן שלטונה של מידת הדין, וציפה להחלפתה במידת החסד שתגיע אחריה, לאחר חורבנו של העולם הזה.
מחזורי שבתון ועידן היקום
אחד המושגים העיקריים בספר התמונה הוא הקשר בין שנת השמיטה לספירות ויצירת יותר מעולם אחד. מחבר ספר התמונה האמין שעולמות נוצרים ונהרסים. את הסימוכין לתיאוריה זו הוא לקח מציטוט מהמדרש "אלוהים היה בורא עולמות ומחריבן". בתלמוד בבלי מובא דעתו של רב קטינא. מחבר ספר התמונה טוען כי מחזור זה של 7000 שנה שקול לשמיטה אחת. מכיוון שיש שבעה מחזורים כאלה ביובל, המחבר מסיק שהעולם יתקיים במשך 49,000 שנה.
על פי הרב אריה קפלן ניתן להשתמש במחזורי השבתון בספר התמונה כבסיס לחישוב גיל היקום. בעוד ספר התמונה רואה את העולם כקיים במחזור השני, אחרים טענו כי הוא נמצא במחזור השביעי. אם כן, אדם נברא כאשר היקום היה בן 42,000 שנה, ושישה עולמות נוצרו ונהרסו לפני בריאתו של אדם. תזה זו הונחה על ידי רבי יצחק דמן עכו, מקובל מהמאה ה-13, אשר אמר כי בעת חישוב גילו של היקום, יש להשתמש בשנים אלוהיות שאורכן שונה משנים פיזיות.
רבי יצחק מעכו כפל את השנים עד 49,000 שנה, אך אינו ממשיך עם הכפל. הוא לא חשבן את ההפחתה של 49,000 ל־42,000, שהוא פרשנותו של קפלן עצמו. קפלן מחשב את גיל היקום ל-15,340,500,000 שנה. נימוקיו הם כי כפי שקובע המדרש,. שנה גשמית מכילה 365 ¼ ימים, שאם מכפילים אותה ב-1000 ייתן אורך שנה אלוהית כ 365,250 שנים גשמיות. אם אנו חיים במחזור השבתון השביעי האחרון, פירוש הדבר שהבריאה כפי שתוארה במקרא אירעה לפני 42,000 שנים כדי להמיר נתון זה לשנים פיזיות צריך להכפיל אותו ב-365,250. זה נותן תוצאה 15,340,500,000 שנה.
אותיות עבריות
לאותיות העבריות משמעות מיוחדת בקבלה. כוחן של אותיות ניכר במיוחד בספר יצירה, ספר קבלי המבוסס על אותיות האלף-בית העברי. אזכורים לכוח היצירה של צירופי האותיות נמצא גם בתלמוד ובספר הזוהר.
הרמב"ן טען כי ניתן לקרוא את התורה באופן שונה באמצעות שינוי צורת חלוקת המילים וההגייה. בהמשך לרעיון זה, קבע מחבר ספר התמונה כי קוראים את התורה באופן שונה בכל מחזור של העולם. מחבר ספר התמונה טען כי בנוסף לזאת אות עברית אחת חסרה כליל מהתורה, והיא תתגלה רק כאשר העולם יעבור לספירה הבאה.
פרשנות לתורת השמיטות של הספר בקבלה המאוחרת
בחכמת הקבלה, כל שמיטה מקבילה לפרט בספירות (בשבע הספירות הנמוכות מן ה"חסד" עד ה"מלכות"). החל מפריחת הקבלה בימי הביניים, נעשו ניסיונות לפרש את תורת השמיטות, ובמיוחד פרשנויות לדימויים של ספר הזוהר. בצפת של המאה השש-עשרה נוצרו שתי גרסאות של התורה הקבלית: השיטה הרציונלית של משה קורדובירו, ואחריה השיטה העל-רציונלית של האר"י שהחליפה אותה. השקפתם על הדוקטרינה של ספר התמונה, על מחזורי שמיטה קודמים לפנינו, הייתה כי מחזורים קודמים מתייחסים לתהליכים רוחניים, ולא ליצירות ממשיות. לפי דעתם היקום שלנו הוא היצירה הפיזית הראשונה.
סאוד'אורקרוקור
סאוד'אורקרוקור (באיסלנדית: Sauðárkrókur) היא עיירה בצפון-מערב איסלנד, בירת מחוז נורד'ורלנד וסטרה, והעיר הגדולה בו.
על פי מפקד שנערך בשנת 2011, התגוררו בסאוד'אורקרוקור 2,635 תושבים. העיירה היא הגדולה ביותר בצפון-מערב איסלנד, ושנייה בגודלה בצפון המדינה (אחרי אקוריירי).
תושבי העיירה מתפרנסים מדייג, ייצור מוצרי חלב, תעשייה קלה ושירותים.
קרחון פולטר
קרחון פולטר (באנגלית: Poulter Glacier) הוא קרחון יובלי באנטארקטיקה.
מוצאו של הקרחון ברמת הקוטב (בגובה של 2,101 מטרים מעל פני הים).
הקרחון זורם לכיוון מזרח ועובר דרך הרי רוסון שבהרי המלכה מוד (בשטח חסות רוס).
הקרחון נשפך אל קרחון סקוט.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון התגלה על ידי הקבוצה הגאולוגית של משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה; הקבוצה, בהנהגתו של קווין בלקברן (Quin Blackburn), שהגיעה אל הרי המלכה מוד בדצמבר 1934.
פפה הצפרדע
פֵּפֶּה הצפרדע הוא מם אינטרנט של צפרדע אנתרופומורפי ירוק בעל גוף דמוי אדם. המקור של פפה הוא בקומיקס "Boy's Club" משנת 2005 מאת מאט פיורי. פפה הצפרדע הפך במקור למם אינטרנט במהלך שנת 2008 כאשר הפופולריות שלו גדלה בהתמדה ברחבי הפלטפורמות מייספייס, Gaia Online ו-4chan. עד 2015 פפה הצפרדע הפך לאחד מהממים הפופולריים ביותר שהיו בשימוש בפלטפורמות 4chan וטאמבלר.
פפה הצפרדע, דמות א-פוליטית במקור, הפך במהלך השנים 2015–2016 ואילך לסמל של תנועת הימין האלטרנטיבי. בעקבות כך במהלך 2016 ארגון הליגה נגד השמצה כלל את פפה הצפרדע במסד הנתונים של סמלי השנאה של הארגון, אך הארגון ציין גם כי ברוב המקרים השימוש בפפה הצפרדע לא נעשה בהקשר הקשור לשנאה כלפי קבוצות אנשים אחרות. היוצר של פפה הצפרדע מאט פיורי הביע בעבר את מורת רוחו מכך שפפה הצפרדע משמש כיום כסמל שנאה והוא אף תבע על כך ארגונים שונים.
פפה הצפרדע ממשיך להיות פופולרי במיוחד בפלטפורמות מדיה חברתית כמו 4chan, Twitch, Reddit ודיסקורד.
סקודה קארוק
סקודה קארוק (באנגלית: Skoda Karoq) היא קרוסאובר, המבוססת על הסקודה קודיאק המיוצרת על ידי סקודה משנת 2017. הקארוק הוצגה בשנת 2017 והגיעה לישראל בשנת 2018.
שמו של הדגם נגזר מהלחם בסיסים בשפה האלאוטית המדוברת בקודיאק, המייצג מכונית וחץ, הקשורים לסמליל של חברת סקודה.
מפרט טכני
הקארוק כוללת מנוע טורבו בנזין בנפח 1.5 ליטרים המספק כ-150 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. עם תיבת הילוכים אוטומטית רובוטית כפולת מצמדים בעלת שבעה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 8.6 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 203 קילומטרים לשעה.
גרסאות
מלבד הגרסה הבסיסית יצרה החברה במהלך השנים שתי גרסאות נוספות. הראשונה, סקודה קארוק סקאוט, הכוללת מנוע טורבו בנזין בנפח 1.5 ליטרים המספק כ-150 כוחות סוס. הסקאוט הוצגה בשנת 2018. השנייה, סקודה קארוק ספורטליין, היא גרסת הספורט לגרסה הבסיסית הכוללת מנוע טורבו בנזין בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-190 כוחות סוס. הספורטליין הוצגה בשנת 2018.
מתיחת פנים שנת 2021
ב-30 בנובמבר 2021 חשפה סקודה את מתיחת הפנים לקארוק. מתיחת הפנים העניקה לדגם מראה עדכני יותר שהושג באמצעות החלפת הפנסים הראשיים המלבניים בפנסים בעיצוב מפלסי, אותם ניתן לקבל כאופציה עם תאורת LED Matrix אדפטיבית, פגוש קדמי שזכה לעיצוב חדש עם גריל קדמי בולט התחום במסגרת עבה יותר, עיצוב מעודכן לפנסי הערפל ולכונס האוויר בתחתית הפגוש.
בתחום ההנעה החליפה סקודה את מנועי הבנזין והדיזל. היצע מנועי הבנזין הנוכחי כולל מנוע 1.0 ליטר טורבו עם 110 כ"ס ו-20.4 קג"מ. מנוע זה מוצע עם תיבת 6 הילוכים ידנית בלבד, מנוע 1.5 ליטר טורבו עם 150 כ"ס ו-25.5 קג"מ ומנוע 2.0 ליטר טורבו עם 190 כ"ס ו-32.6 קג"מ למנוע זה תיבת 7 הילוכים DSG ומערכת הנעה כפולה 4X4. מנוע ה-2.0 ליטר טורבו זמין רק בחבילת ספורטליין.
היצע מנועי הדיזל כולל מנוע 2.0 ליטר טורבו דיזל בשתי גרסאות הספק: 116 כ"ס ו-30.6 קג"מ (25.5 קג"מ עם תיבת DSG) או 150 כ"ס ו-36.7 קג"מ עם תיבת 7 הילוכים DSG והנעה כפולה (34.6 קג"מ עם תיבת 6 הילוכים ידנית והנעה קדמית בלבד).
יצחק אבן עזרא
יצחק בן אברהם אבן עזרא (1114 – 1158) היה ממשוררי יהדות ספרד בימי הביניים.
קורות חייו
יצחק אבן עזרא נולד בקורדובה בשנת 1114 לאביו אברהם אבן עזרא (ראב"ע). מגיל צעיר עסק במסחר והיה כנראה בעל אישיות אסרטיבית, שכן משיריו עולה שהוא נקלע לעימותים מרובים.
לדעת פרופ' שלמה דב גויטיין, יצחק אבן עזרא נשא לאישה את בתו של רבי יהודה הלוי, זיהוי שעליו חלקו חוקרים אחרים כגון פרופ' ישראל לוין. יצחק אבן עזרא יצא אחרי רבי יהודה הלוי כאשר הוא עזב את ספרד והחל את מסעו לארץ ישראל בסביבות שנת 1140. גם אביו אברהם אבן עזרא התלווה אליהם לצפון אפריקה. בגניזת קהיר התגלתה איגרת שמתארת את הגעתם של רבי יהודה הלוי ועמו יצחק אבן עזרא לאלכסנדריה, ואת קבלת הפנים הנרגשת שלה זכו מהקהילה היהודית בעיר. באלכסנדריה הם שכנו מחג הסוכות עד חנוכה בארמונו של הדיין, הרופא והפייטן האלכסנדרוני אהרון בן ישועה אבן אלעמאני, שלכבודו חיבר אבן עזרא שיר שבח. בעוד שרבי יהודה הלוי המשיך את המסע לארץ ישראל (לא ידוע האם השלים אותו), פניו של אבן עזרא היו מועדות לבבל. ייתכן שהוא ציפה למצוא שם טיפול רפואי למחלה שלקה בה - כבר בראשוני שיריו במצרים מופיע מוטיב המחלה ורמזים לכך שלקה בעיוורון. בשנת 1142 הוא הגיע לאזור דמשק, שם פגש את הראש הישיבה המקומית אברהם בן מזהיר שבשבחו כתב רבות. עד שנת 1144 יצחק אבן עזרא הגיע ליעדו הסופי, בגדאד, ושכן בה בביתו של אבו אל-ברכאת אל-בגדאדי (הידוע בכינויו "נתנאל"), רופא ופילוסוף יהודי נודע שהתאסלם בערוב ימיו.
יצחק אבן עזרא נפטר בשנת 1158 בגיל צעיר, כנראה באזור עיראק. הוא נפטר עוד בימי חייו של אביו, שחיבר על כך את הקינה "אבי הבן". הקינה כוללת את השורות הבאות: על פי השורה "עַד-שֶׁהֲבֵאתִיו אֶל-בֵּיתִי לַיְלָה וְיוֹמָם בּוֹכִיָה", יש חוקרים ששיערו שאברהם אבן עזרא הביא את בנו יצחק לקבורה בארץ ישראל, אך אין דרך לאמת השערה זו.
לדעת רוב החוקרים יצחק אבן עזרא המיר את דתו לאסלאם במהלך מסעו, כנראה עוד במצרים. שיריו המאוחרים מבגדאד מלמדים שהוא כנראה חזר ליהדות, אך גם על כך יש מחלוקת.
שירה
סגנונו של יצחק אבן עזרא בשיריו דומה לזה של אביו והוא מושפע גם משירתם של רבי יהודה הלוי רבי משה אבן עזרא ורבי שלמה אבן גבירול. לצד זאת שיריו משקפים גם את הייחודיות האישית שלו. בהתאם לנהוג בשירת ספרד, יצחק אבן עזרא שיבץ בשיריו פרטים ביוגרפיים על עצמו.
אמירה חכמוביץ
אמירה חכמוביץ' (נולדה ב-5 בינואר 1960) היא סופרת, מתרגמת ועורכת חרדית. עורכת מוסף יתד נאמן לילדים "יתד שלנו".
ביוגרפיה
נולדה בנוף ים לסופרים אוריאל אופק ובינה אופק, ואחותה של הסופרת והמתרגמת עטרה אופק. לימים חזרה בתשובה. נישאה לרב סנדר חכמוביץ, גם הוא חוזר בתשובה, יליד ברזיל, כיום ראש ישיבת בנין עולם לחוזרים בתשובה. מתגוררת בירושלים.
מאז הקמת העיתון יתד נאמן, בשנת 1985, היא עורכת המוסף לילדים "יתד שלנו", תחת שם העט "רות". כותבת גם תחת שם העט חדוה אופק.
גראן קנריה ארנה
גראן קנריה ארנה (בספרדית: Gran Canaria Arena), שנודע במקור כפלאסיו מולטיוסוס דה גראן קנריה (Palacio Multiusos de Gran Canaria, היא אולם ספורט מקורה הממוקם בלאס פאלמאס דה גראן קנריה, האיים הקנריים, ספרד. לאולם, שנפתח ב-2014 על ידי ראש ממשלת ספרד מריאנו רחוי, קיבולת של 11,470 צופים והוא משמש האולם הביתי של גראן קנריה מליגת העל הספרדית והיורוקאפ.
היסטוריה
האולם אירח, חוץ ממשחקי גראן קנריה בליגה הספרדית ובמסגרות האירופיות, גם את משחקי בית ד' בשלב הראשון של גביע העולם בכדורסל 2014, את גביע המלך הספרדי בכדורסל ב-2015 ו-2018 ואת גמר היורוקאפ ב-.
הצבא הרפובליקני הלאומי (רוסיה)
הצבא הרפובליקני הלאומי (ברוסית: Национальная республиканская армия, НРА) הוא ארגון חמוש פרטיזני הפועל ברוסיה נגד משטרו של ולדימיר פוטין.
הארגון הוכרז ברוסיה כארגון טרור, ואחד האנשים המזוהים עמו הוא חבר הפרלמנט לשעבר איליה פונומריוב, הידוע כמתנגד חריף לפוטין. הוא טען כי ארגון זה היה אחראי להתנקשות בחייה של דריה דוגינה באוגוסט 2022.
בשל פגיעה בבלתי מעורבים בפלישה הרוסית לאוקראינה, ארגון האופוזיציה הרוסי "ועד הפעולה הרוסי" הוציא את ארגון הצבא הרפובליקני הלאומי משורותיו של קונגרס רוסיה החופשית, המורכב מפעילי האופוזיציה הרוסית המתנגדים לפוטין, בשל פעולות הטרור שלו.
היסטוריה
לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022 פרצו התקפות והצתות על מרכזי גיוס צבאיים רוסיים. אולם ההצתות יוחסו רק לעיתים רחוקות לצבא הרפובליקני, למעט כאלו שנטען שבוצעו על ידי הארגון הקרבי של אנרכיסטים-קומוניסטים. חבר הדומה הממלכתית לשעבר איליה פונומריוב טען כי יצר קשר עם קבוצה אחת שעמדה מאחורי ההצתות הללו באפריל 2022. הארגון גם הוזכר בוועידת גולים בווילנה במאי 2022 בחסות פורום רוסיה החופשית.
לאחר הריגתה של דריה דוגינה, פונומריוב הקריא את מניפסט הצבא הרפובליקני הלאומי וייחס חלק מהתקיפות המוקדמות יותר של 2022 על מרכזי גיוס צבאיים לאנשי הקשר שלו בצבא הרפובליקני. הוא טען כי ארגון פרטיזנים בשם "הצבא הרפובליקני הלאומי" פועל בתוך רוסיה, עוסק ב"הפלת משטר פוטין ", ועומד מאחורי ההתנקשות בדוגינה. הפוליטיקאי כינה את האירוע "ציון דרך" ואמר שהפרטיזנים בתוך רוסיה מוכנים להתקפות דומות נוספות. הוא הצהיר שהצבא הרפובליקני היה מעורב בהצתות של מרכזי גיוס של הצבא הרוסי בשנת 2022. בכנס של גולים בווילנה במאי 2022 בחסות פורום רוסיה החופשית, פונומריוב פנה למשתתפים כדי לתמוך בפעולה ישירה בתוך רוסיה.
ב-31 באוגוסט 2022 נחתמה באירפין שבמחוז קייב הצהרה על שיתוף פעולה בין חיל המתנדבים הרוסי, לגיון חירות לרוסיה, והצבא הרפובליקני הלאומי. הארגונים גם הסכימו ליצור מרכז פוליטי, שמטרתו לייצג את האינטרסים שלהם בפני רשויות המדינה של מדינות שונות ולארגן מדיניות מידע משותפת. איליה פונומריוב נבחר להוביל את המרכז הפוליטי.
רוז בירד
רוז אליזבת' בירד (באנגלית: Rose Elizabeth Bird; 2 בנובמבר 1936 – 4 בדצמבר 1999) הייתה שופטת אמריקאית אשר כיהנה במשך עשור בתפקיד הנשיאה ה-25 של בית המשפט העליון של מדינת קליפורניה. בירד הייתה לאישה הראשונה שנבחרה למשרת שיפוט בערכאה זו, עם מינויה בידי מושל קליפורניה ג'רי בראון. כמו כן, הייתה בירד לאישה הראשונה ששימשה כנשיאת ההרכב.
הצבא הרפובליקני הלאומי (רוסיה)
היסטוריה
ב-18 באוקטובר 2022, קבוצה של פצחני מחשבים שהזדהו כמקושרים לצבא הרפובליקני יצרו קשר עם מערכת העיתון "קייב פוסט". הם טענו כי פרצו לשרת ממשלתי ולתריסר חברות אחרות המספקות שירותים לגופי הביטחון ברוסיה. ב-19 באוקטובר, הקבוצה פרסמה את כל מאגר הנתונים שהוציאו במשקל 1.2 טרה-בייט.
רוז בירד
בירד סיימה את תפקידה ב-5 בינואר 1987, לאחר שהפסידה בבחירות שופטי בית המשפט העליון הנערכות במדינה. להפסד קדמה מחאה נרחבת שנערכה נגד בירד על התנגדותה הגורפת לעונש המוות. הדחה זו של נשיאה מכהנת הייתה אף היא חסרת תקדים בהיסטוריה של בית המשפט העליון של קליפורניה.
הצבא הרפובליקני הלאומי (רוסיה)
היסטוריה
ב-4 באפריל 2023, הצבא הרפובליקני הלאומי פרסם הצהרה, שלפיה אנשיו הם שיזמו את רצח התועמלן הפרו-רוסי ולדלן טטרסקי, שנהרג מפצצה בעת שדיבר באירוע שנערך בבית קפה בסנקט פטרבורג.
אלכסיי גלאגולב
משפחה וחינוך
גלאגולב היה בנו של אלכסנדר גלאגולב, כומר ופרופסור באקדמיה התאולוגית של קייב. אביו נפטר בכלא בקייב בשנת 1937. אמו, זינאידה פטרובנה (לבית סלסרסקאיה) הייתה בתו של הספרן הראשי של האקדמיה התאולוגית של קייב. היה לו אח, סרגיי, ואחות, ברברה.
הצבא הרפובליקני הלאומי (רוסיה)
ספקות בקיומו
מגוון רחב של פרשנים העלו ספקות באשר לאחריות הצבא הרפובליקני הלאומי ובאשר לעצם קיומו. על פי דו"ח של סוכנות רויטרס מ-22 באוגוסט 2022, "לא ניתן היה לאמת את הטענה ואת קיומו של הצבא באופן עצמאי".
הקורפוס הרביעי (ורמאכט)
הקורפוס הרביעי (בגרמנית: IV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
הקמה ראשונה
הקורפוס הוקם בדרזדן ב-1 באוקטובר 1934 בשם "הקורפוס הרביעי", ולמפקדו מונה וילהלם ליסט, שהוחלף ב-2 בפברואר 1938 על ידי ויקטור פון שבדלר.
רוז בירד
ביוגרפיה
רוז בירד נולדה ב-2 בנובמבר 1936 בטוסון, אריזונה. בהיותה בת חמש אביה נפטר, ובעקבות כך עברו רוז, שני אחיה ואמה אן לעיר ניו יורק, שם התקיימו בצמצום. כשבגרה, פנתה בירד ללימודי תואר ראשון באוניברסיטת לונג איילנד. עם קבלת התואר, המשיכה ללימודי משפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ברקלי, וסיימה את לימודיה בהצטיינות בשנת 1965.
הצבא הרפובליקני הלאומי (רוסיה)
סמל
הצבא, על פי הצהרותיו שלו, משתמש ב"דגל הלבן-כחול-לבן של רוסיה החדשה במקום הטריקולור שהוכתם על ידי משטר פוטין".
רוז בירד
ביוגרפיה
לאחר סיום הלימודים הייתה בירד עוזרת משפטית (law clerk) של נשיא בית המשפט העליון של מדינת נבדה, וכך הפכה לאישה הראשונה בארצות-הברית שנבחרה לשמש בתפקיד זה. לאחר מכן החלה לעבוד במשרד הסנגור הציבורי של מחוז סנטה קלרה של קליפורניה. בין השנים 1966–1974 שימשה בירד בתפקיד סגנית הסנגור הציבורי הראשי, סגנית ליטיגציה בכירה וראש חטיבת הערעורים. מתוקף תפקידה ייצגה בירד נאשמים בפני בית המשפט העליון במדינה, בית המשפט לערעורים, ובית המשפט הפדרלי. במקביל לכך, בין השנים 1972–1974 שימשה בירד גם כמרצה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת סטנפורד.
הצבא הרפובליקני הלאומי (רוסיה)
סמל
הדגל הלבן-כחול-לבן אומץ בעבר על ידי לגיון חירות לרוסיה ועל ידי האופוזיציה הרוסית. הדגל הלבן-כחול-לבן הופיע במקור כסמל לשלום וליתר דיוק כסמל להתנגדות לפלישה הרוסית לאוקראינה ב־2022.
הקורפוס הרביעי (ורמאכט)
הקמה ראשונה
בפרוץ המלחמה היה פון שבדלר מפקד הקורפוס ה-4 שהיה חלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו בפלישה לפולין. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולאחר מכן נשאר כחיל כיבוש בצרפת. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות דרום, והשתתף עמו בקרב קייב ובקרב אומן.
רוז בירד
ביוגרפיה
לאחר שמונה שנות עבודה במשרד הסנגור הציבורי, פרשה בירד כדי להתפנות להקמתו של משרד עריכת דין פרטי. במהלך תקופה זו הכירה בירד את ג'רי בראון, והתנדבה לסייע לו במסע הבחירות למשרת המושל בקליפורניה. בשנת 1974 ניצח בראון בבחירות והתמנה למושל המדינה. כאשר נכנס בראון לתפקידו, הוא מינה את בירד לחברת קבינט בממשלתו כמזכירת החקלאות. עם המינוי הפכה בירד לאדם הראשון שאינו חקלאי שהחזיק בתפקיד, ולאישה הראשונה שכיהנה כחברת קבינט במדינת קליפורניה.
הקורפוס הרביעי (ורמאכט)
הקמה ראשונה
בקיץ 1942 השתתף הקורפוס במתקפת הקיץ הגרמנית כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך הסתיו הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם עימה בקרב סטלינגרד. ב-1 בנובמבר 1942 פרש פון שבדלר מתפקידו, עקב פציעתו בקרבות, וארווין ינקה מונה למחליפו. ב-17 בינואר 1943 נפצע ינקה והוטס אל מחוץ לכיס סטלינגרד, ובמקומו מונה למפקד הקורפוס מקס פפר. ב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הקורפוס לרוסים, יחד עם רוב שרידי הארמייה השישית.
הקמה שנייה
בדצמבר 1942 הוקם צוות קרב מית, בפיקודו של פרידריך מית, שהשתייכה לפלגת הארמייה הולידט, שהפכה בהמשך להארמייה השישית החדשה, וב-21 ביולי 1943 הפך צוות הקרב לקורפוס הרביעי החדש. הקורפוס פעל כחלק מהארמייה השישית ומהארמייה השמינית לסירוגין בקרבות באוקראינה, וב-10 באוקטובר 1944 הפך לקורפוס הפאנצר הרביעי, תחת פיקודו של אולריך קלימן. הקורפוס שהפך בפברואר 1945 לקורפוס הפאנצר פלדהרנהאלה, פעל כחלק מהארמייה השישית ומהארמייה השמינית בקרבות בסלובקיה ובאוסטריה עד סוף המלחמה.
רוז בירד
כהונתה בבית המשפט העליון
בשנת 1977 החליט בראון למנות את בירד לנשיאת בית המשפט העליון של קליפורניה, על אף גילה הצעיר (בירד הייתה באותה עת בת 40 בלבד) ועל אף שחסרה כל ניסיון שיפוטי. עם מינוי זה הייתה בירד לאישה הראשונה אשר נבחרה למשרת שיפוט בערכאה זו, וכן לאישה השנייה בלבד ששימשה כנשיאה באחד מבתי המשפט העליונים במדינות ארצות הברית.
הקורפוס הרביעי (ורמאכט)
המערכה בפולין
במערכה בפולין כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
אלכסיי גלאגולב
משפחה וחינוך
גלגולב סיים בהצטיינות את בית הספר התיכון בקייב. בין 1919 ו-1923 למד באקדמיה התאולוגית בקייב, בעת שהייתה סגורה על ידי הבולשביקים ופעלה באופן בלתי חוקי. ב-1926 נישא לטטיאנה פבלובנה לבית בולאשביץ, בת לבעליו של מפעל סוכר. הם היו חברים בקהילה הדתית של הכומר אנטול זוראקובסקי בקייב. ב-1926 נולדה בתם מגדלינה (Magdalina) וב-1943 - בתם מריה.
רוז בירד
כהונתה בבית המשפט העליון
תקופת כהונתה כשופטת בית המשפט העליון הייתה שנויה במחלוקת. מבקריה תקפו אותה בפומבי ובמרץ כיוון שראו בה שופטת המבכרת שיפוט אידאולוגי התואם את עמדותיה האישיות על פני שיפוט הצמוד ללשון החוק והחוקה של קליפורניה. התנגדותה הגורפת לעונש המוות הנוהג במדינה הקימה עליה מבקרים רבים במיוחד.
הקורפוס הרביעי (ורמאכט)
המערכה בצרפת
במערכה על צרפת כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע ברברוסה
במבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
אלכסיי גלאגולב
משפחה וחינוך
בשנת 1941, לאחר תחילת מלחמת העולם השנייה, מונה גלאגולב לכומר על ידי הארכיבישוף וניאמין נוביצקי (Veniamin Novitsky) ושירת בכנסיית פוקרוב (Pokrov) בקייב.
הקורפוס הרביעי (ורמאכט)
קרב סטלינגרד
בקרב סטלינגרד כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
רוז בירד
כהונתה בבית המשפט העליון
צעדיה של בירד וההחלטות שקיבלה זכו לתהודה גדולה מן הרגיל לא רק בשל מחלוקות פוליטיות ואידאולוגיות. הקריירה המשפטית של בירד תרמה אף היא לחשיפה הרבה, שכן זו התייחדה בכך שכללה מספר פריצות דרך בשילובן של נשים בעולם המשפטי והציבורי. בירד הייתה לאשה הראשונה ששימשה כעוזרת משפטית בבית המשפט העליון של נבדה; הראשונה ששימשה כסגנית הסנגור הציבורי הראשי של מחוז סנטה קלרה; הראשונה שכיהנה בתפקיד שרד בדרג הממשל המקומי בקליפורניה (כשמונתה למזכירת החקלאות במדינה); האישה הראשונה שמונתה כשופטת בית המשפט העליון של קליפורניה, וכן הראשונה לשמש כנשיאתו. פריצות דרך אלו הפכו את בירד לחריגה בקרב עמיתיה המשפטנים, ובשל כך כל צעד מצעדיה זכה לעניין רב בקרב תומכיה ומתנגדיה כאחד.
אלכסיי גלאגולב
הצלת יהודים בתקופת הכיבוש הנאצי
בני משפחת גלגולב הצליחו להציל משפחה של סגן-אלוף רוסי בצבא האדום - אשתו וששת ילדיו. משפחת גלגולב הסתכנה מאוד. הסתרת יהודים הייתה מעשה שהעונש עליו היה הוצאה להורג, אבל בני המשפחה המשיכו לעשות זאת למרות הריונה של טטיאנה (היא ילדה את מריה ב-1943).
רוז בירד
ההפסד בבחירות אשרור המשרה
ספירת הקולות במדינה העלתה כי רק 33 אחוזים מן הבוחרים תמכו בהמשך כהונתה, ואילו 67 אחוזים התנגדו לה. בשל הפסד זה, סיימה בירד את כהונתה בבית המשפט העליון ב-5 בינואר 1987.
יריביה מן המחנה השמרני גייסו מיליוני דולרים למימון קמפיין ציבורי, זאת כדי לבסס מחנה מתנגדים נרחב בקרב ציבור הבוחרים במדינה. על מנת להשיג הדחה חסרת תקדים מעין זו, בחרו מנהלי הקמפיין להציג את בירד כמי שעומדת בדרכה של הפרקליטות הרוצה להרשיע עבריינים שפגעו בציבור. להמחשת רעיון זה, כלל הקמפיין הציבורי פרסומות טלוויזיה בהם הוצגו קרובי משפחתם של כל הנרצחים אשר עונשם של רוצחיהם הומתק בידי בירד.
מתנגדיה הדגישו במיוחד את מגמת הפסיקה של בית המשפט בעניין עונש המוות בתקופת נשיאותה. ניתוח פסקי הדין שכתבה העלה כי בכל 64 תיקי הערעור שנדונו לפניה בעניין עונש המוות, הפכה בירד את החלטת בית המשפט בו נדון התיק לראשונה, וב-61 מן הערעורים הצטרפו אל דעתה לפחות שלושה מחברי ההרכב שישב בדין, כך שעונש המוות שנגזר על הנאשם בוטל. ממצאים אלו שימשו את מתנגדיה לחיזוק טענתם לפיה אין לאשרר את מינויה, שכן היא מקבלת את החלטותיה השיפוטיות על סמך אמונותיה, ולא על סמך החוק והתקדים המשפטי, כמקובל. המתנגדים לבירד אף ציינו לשלילה כי בית המשפט תחת הנהגתה ביטל חוק, שזכה לכינוי "Use a gun, Go to jail" ("בנשק השתמשת, לכלא נכנסת"), שנועד להילחם בפשע במדינה. לפי חוק זה, כל הרשעה במעשה פשע אשר נעשה בו שימוש בנשק מחייבת עונש מאסר בפועל, אולם הכרזתה של בירד כי חוק זה אינו חוקתי ביטלה את תוקפו. בהחלטה נוספת שעוררה תרעומת ציבורית והזיקה לתדמיתה של בירד, קבע בית המשפט בהובלתה, כי לפי חוקת קליפורניה חייבת המדינה לממן הפלות לנשים מרקע סוציו-אקונומי נמוך.
מנהלי הקמפיין אף הרחיבו את ביקורתם אל השופטים קרוז ריינוסו (Cruz Reynoso) וג'וזף גרודין (Joseph Grodin), אשר תמכו בהחלטותיה של בירד, והפכו בכך את עמדותיה לעמדת הרוב בהרכב (פרוש הדבר, שעמדתה של בירד היא שנפסקה בגזרי הדין). מתקפה זו הובילה כאמור להדחתה של בירד בבחירות האשרור, אך גם להדחתם של עמיתיה ריינוסו וגורדין. מנגד, השופט סטנלי מוסק, שברוב הפסקים צירף את דעתו לדעתה של בירד, לא הותקף כלל בקמפיין הציבורי, כשם שלא התקפו שלושת שופטי ההרכב הנוספים.
הופעותיה הפומביות לאחר סיום הקריירה המשפטית
לאחר שהודחה מתפקידה בבחירות האשרור, פרשה בירד מעולם המשפט ובחרה לחיות בבדידות. כיוון שמעולם לא נישאה, שבה בירד להתגורר יחד עם אמה בפאלו אלטו שבקליפורניה, וסעדה את אמה עד שזו נפטרה בשנת 1991.
אלכסיי גלאגולב
הצלת יהודים בתקופת הכיבוש הנאצי
ב-1943 גלאגולב עבד בבית החולים בכנסיית מנזר פוקרוב. הוא נשאר בשכונת פודיל בקייב עם אנשים שהחביא למרות דרישות הממשל הגרמני לעזוב את החלק הזה של קייב. בסתיו 1943 נעצר על ידי השלטונות הגרמניים, הוכה וגורש לגרמניה עם בנו, אבל השניים הצליחו לברוח. ב-1945 כתב גלאגולב מכתב מפורט על היהודים שהציל למזכיר הראשון של הוועד המרכזי של אוקראינה, ניקיטה חרושצ'וב.
רוז בירד
הופעותיה הפומביות לאחר סיום הקריירה המשפטית
גם בחלוף שנים רבות מיום שפרשה בירד מן החיים הציבוריים, הדרתה הציבורית עמדה בעינה. בשל כך, גם אישים בעלי השפעה שהחזיקו בעמדותיה הליברליות של בירד, נמנעו מלצדד בה בפומבי או לקשור את עצמם אליה מחשש שיריביהם הפוליטיים יציגו זאת לחובתם. את חוויית הניכור חשה בירד גם מצד הממסד המשפטי. הניכור בא לידי ביטוי בכך שבעוד שנהוג כי בתי הספר למשפטים בקליפורניה מציעים משרת הוראה לשופטים שפרשו ממשרתם, בירד לא זכתה לאחר פרישתה ולו להצעה אחת.
אלכסיי גלאגולב
אחרי המלחמה
אחרי המלחמה המשיך גלאגולב לעבוד בתור כומר בכנסיית פוקרוב עד סגירתה בשנת 1960. לאחר מכן עבד בכנסיות אחרות. לקראת סוף חייו חלה מאוד כתוצאה מהמכות שספג בידי ידי הנאצים ב-1943, ועבר מספר ניתוחים.
רוז בירד
הופעותיה הפומביות לאחר סיום הקריירה המשפטית
על אף זאת, המשיכה בירד להופיע בתוכניות אקטואליה ולשחק בסדרות טלוויזיה כפי שנהגה בטרם הודחה מתפקיד הנשיאה. כך לדוגמה הופיעה בירד בתפקיד שופטת בית המשפט למשפחה בסדרה "Pryor's Place", ששודרה בשנת 1984 בטרם הודחה מן השיפוט, אך המשיכה בכך גם לאחר פרישתה, כאשר בשנת 1987 גילמה שופטת בהופעת אורח בסדרה "Superior Court" (סדרה בה מציגים שחקנים תיקים משפטיים אמיתיים). בירד הרבתה להופיע גם בתוכניות אקטואליה, דוגמת "ABC News Nightline", רצועת החדשות של ערוץ הטלוויזיה הקליפורני "KGO-TV", הנמצא בעלות רשת הטלוויזיה האמריקאית "ABC" ותוכנית הטלוויזיה "People Are Talking" ששודרה בערוץ המקומי המתחרה "KPIX-TV", הנמצא בעלות רשת הטלוויזיה האמריקאית "CBS".
מלבד הופעות טלוויזיוניות אלו, ולמעט תקופה קצרה בה לימדה בירד משפטים באוניברסיטת סידני שבאוסטרליה, התמקדה בירד בעשייה עבור הקהילה במפעלי התנדבות וסיוע שונים.
אלכסיי גלאגולב
הנצחה
ב-12 בספטמבר 1991, יד ושם הכיר בגלאגולב, באשתו טטיאנה ובבתם מגדלינה פיילאן (Palyan) בתור חסידי אומות העולם. ב-8 באוקטובר 2000 הכיר יד ושם בניקולאי גלאגולב בתור חסיד אומות העולם. ניקולאי שימש כשליח בין הוריו ובין אנשים שהצילה המשפחה.
רוז בירד
הופעותיה הפומביות לאחר סיום הקריירה המשפטית
בערוב ימיה זכתה בירד להוקרה מצד ארגוני זכויות האדם בקליפורניה, ובשנת 1998 אף הוענק לה "עיטור המצפון" מטעם האגודה האמריקנית לזכויות האזרח בדרום קליפורניה על פועלה הרב כמשפטנית בהגנה על זכויות העובדים, הנאשמים במשפט הפלילי, השכבות החלשות וקבוצות המיעוט במדינה.
הקורפוס הרביעי (ורמאכט)
קרב קייב
בקרב קייב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
רוז בירד
פטירתה והנצחתה
לאחר מותה, ייסדו איגוד הסנגוריה הציבורית בקליפורניה ואיגוד עורכות הדין בקליפורניה פרסים שנתיים הנושאים את שמה. כמו כן, ה-New York Law School ("בית הספר למשפטים של ניו יורק") מעניק בכל שנה פרס על שם בירד לאחד מבוגריו אשר הפגין מוטיבציה בחיקוק חוקים הנוגעים לטובת הציבור.
הקורפוס הרביעי (ורמאכט)
מבצע יאשי-קישינב
במבצע יאשי-קישינב כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
אלכסיי גלאגולב
הנצחה
ב-30 בינואר 2002, לזכר יום השנה המאה ללידתו של גלאגולב, הוצב לוח זיכרון לגלגולב על קיר האוניברסיטה הלאומית של קייב-מוהילה.
יחסי איראן–קוריאה הדרומית
יחסי איראן–קוריאה הדרומית (בפרסית: روابط ایران با کره جنوبی, בקוריאנית: 대한민국-이란 관계) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה של קוריאה. שתי המדינות מקיימות יחסים דיפלומטיים מאז 1962. לאורך ההיסטוריה שמרו שתי המדינות על שותפות חזקה, ידידותית ואסטרטגית למרות היחסים ההדוקים של איראן עם קוריאה הצפונית, והיחסים הקרובים של קוריאה הדרומית עם ארצות הברית.
היסטוריה
מערכת היחסים ארוכת השנים של קוריאה ואיראן החלה עם חילופי תרבויות עוד מימי שלוש הממלכות של קוריאה, לפני יותר מ-1,600 שנה באמצעות דרך המשי. זכוכית כחולה כהה שנמצאה בקבר צ'ונמאצ'ונגונג, אחד הקברים המלכותיים של סילה שנחשף בגיונגג'ו. חרב מוזהבת אקזוטית שנמצאה בגיירו-רוּ, רחוב שנמצא גם בג'יונג'ו. כל אלה הם שרידים המשוערים שנשלחים לסילא מאיראן העתיקה או מפרס דרך דרך המשי. זו הייתה רק שושלת קוריאו בתקופת שלטונו של המלך היון ג'ונג כאשר הסחר עם פרס נרשם רשמית בהיסטוריה הקוריאנית. אבל בחוגים האקדמיים מניחים ששתי המדינות ניהלו חילופי תרבות פעילים בתקופת הסילה במהלך המאה ה-7 שמשמעותה היחסים בין קוריאה לאיראן החלו לפני יותר מ-1,500 שנה. "אם ספר היסטוריה שנכתב על ידי המלומד הפרסי חרדדביד, הוא קובע כי סילה נמצאת בקצה המזרחי של סין וקוראת 'במדינה יפה זו סילה, יש הרבה זהב, ערים מלכותיות ואנשים חרוצים. התרבות שלהם דומה להשוואה עם פרס'.
"יש לנו מיתוס בספר פרסי קדום (הקושנמה) המספר על נסיך פרסי שהלך לסילה במאה השביעית והתחתן עם נסיכה קוריאנית ובכך נוצרו נישואין מלכותיים." פאק גון-הייה אמרה במהלך פסטיבל שחגג את 1,500 שנה של קשרים תרבותיים משותפים בין המדינות. לאחר מכן היא אמרה, "זו למעשה עלילה די טובה להכנת סרט יחד." ההצעה שלה התקבלה עם הרבה מחיאות כפיים.
פריטים אחרים שנחשפו במהלך החפירה כוללים קערה מכסף ועליה חרוטה תמונה של האלה הפרסית אנחיטה; פגיון זהוב מפרס; פסלי חימר; וצלמיות המתארות סוחרים במזרח התיכון. סמגוק שגיא - הכרוניקה הרשמית של תקופת שלוש הממלכות, שנערכה בשנת 1145 - מכילה תיאורים נוספים של פריטים מסחריים שנמכרו על ידי סוחרים מזרח תיכוניים ונמצאים בשימוש נרחב בחברת סילה. השפעתה של התרבות הפרסית הורגשה עמוקות גם בדרכים אחרות, הבולטת ביותר בתחומי המוזיקה, האמנות החזותית והספרות. את הפופולריות של עיצובים איראניים בקוריאה ניתן לראות בשימוש נרחב בסבבים משובצים פנינים ובדפוסים סימטריים זום-ורפיים. בשיר האפי הפרסי העתיק, הקושנאמה, יש תיאורים מפורטים של סילה.
קוריאה הדרומית ואיראן כוננו יחסים באוגוסט 1962. שגרירות איראן בקוריאה הדרומית נפתחה באפריל 1967.
תוכנית גרעינית
ביוני 2007, שר החוץ של קוריאה הדרומית, סונג מין-סון, תמך בפתרון דיפלומטי למחלוקת הבינלאומית ביחס לתוכנית הגרעין של איראן. בנובמבר 2008 אמר שר החוץ של קוריאה הדרומית, יו מיונג-הוואן, כי איראן צריכה להרגיע את הקהילה הבינלאומית לגבי מטרות השלום של תוכנית הגרעין שלה. לדברי מזכ"ל האו"ם באן קי-מון, הדרום קוריאני, "שר החוץ האיראני הדגיש כי ארצו דוחפת לתוכנית גרעינית למטרות שלום."
יחסים כלכליים
איראן וקוריאה הדרומית נהנות מקשרים כלכליים חזקים עם סחר דו-צדדי בהיקף של כ-10 מיליארד דולר בשנת 2008. למרות חילוקי דעות ביחס לפעילות ההעשרה הגרעינית של איראן, חתם סגן נשיא סוכנות לקידום השקעות בסחר בקוריאה, הונג קי-ווה, וראש ארגון ההשקעות והעזרים הטכניים והכלכליים של איראן, מוחמד ח'זאעי, באפריל 2007 על מזכר הבנות, שבו הם הסכימו להקים ועדה במטרה לחזק את הסחר בין שתי מדינותיהם. קים סונג גון, ראש המשלחת הפרלמנטרית של דרום קוריאה לאיראן במרץ 2007 ציין כי חברות קוריאניות להוטות להשקיע באיראן והוסיף כי הוא מקווה ששתי המדינות יוכלו לעודד השקעה דו צדדית.
על פי סקר כלכלי במזרח התיכון, איראן ייצאה 157,000 חביות נפט גולמי ליום לקוריאה הדרומית ביולי 2009. אף כי דרום קוריאה צמצמה את יבוא הנפט הגולמי מכל המזרח התיכון ב-14.7% בהשוואה לשנה הקודמת, איראן היא עדיין המקור הרביעי בגודלו של נפט גולמי.
במאי 2009 השתתפו שרי דרום קוריאה בכנס גדול בנושא השקעות חוץ באיראן. דרום קוריאה נכחה גם בפורום הגז האיראני בין התאריכים 26–27 בספטמבר 2009 לצד גרמניה, בריטניה, יפן, הולנד ומלזיה.
על פי דיווח של ממשלת ארצות הברית, נכון לאפריל 2010 היו שלוש חברות דרום קוריאניות פעילות בענף הפחמימנים של איראן בין 2005 ל-2009 שקיבלו חוזים של ממשלת ארצות הברית בהיקף של כ-880 מיליון דולר. אלה היו החברה התעשייתית דאלים, יונדאי תעשיות כבדות, והנדסה ובניה של GS. ב-3 ביולי 2010 ביטלה חברת הנפט הלאומית האיראנית (NIOC) חוזה של 1.2 מיליארד דולר עם חברת GS Engineering and Construction והאשימה את החברה בכך שלא מילאה את התחייבויותיה. החברה הדרום קוריאנית הוטלה על הוצאת מימן גופרתי מגז שנשאב משדה הגז של דרום איראן לאחר שחתמה על הסכם באוקטובר 2009.
לאיראן יש כ-2,500 שותפים מסחריים קטנים ובינוניים בדרום קוריאה. נאמר כי יותר מ-600 מתוך 2,500 הפירמות רואים כי יחס היצוא שלהם לאירן עולה על 50 אחוזים.
שיתוף פעולה דיפלומטי וצבאי
קוריאה הדרומית ואיראן חלקו ברציפות על פעילויות העשרת הגרעין של האחרונה. בינואר 2007 נכנס לתפקיד מזכ"ל האו"ם באן קי מון, שר החוץ לשעבר של קוריאה הדרומית. מאז שנכנס לתפקידו, באן תמך במספר סנקציות נגד הרפובליקה האסלאמית בשל כישלונה של הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, מה שהעכיר עוד יותר את היחסים בין המדינות. למרות המכשולים, קוריאה הדרומית ואיראן קיימו מספר פגישות רשמיות לדיון בסחר דו-צדדי ושיתוף פעולה פוליטי, וחתמו על כמה מזכרות הבנה, לרבות בנושא שיתוף פעולה בתקשורת, השקעה בסחר ושיתוף פעולה טכני בין השניים.
במהלך פגישה שנערכה במרץ 2009 בין יו"ר האספה הלאומית של קוריאה הדרומית, קים היונג-או, לראש הרשות השופטת האיראנית, אייתוללה האשמי שרודי, הביע קים את תקוותו כי איראן וקוריאה הדרומית מרחיבות את שיתוף הפעולה הפרלמנטרי. באותו חודש הציע סגן שר החוץ האיראני בענייני אסיה ופסיפיק כי על איראן וקוריאה הדרומית לשתף פעולה כדי לסייע בביסוס הביטחון באפגניסטן.
בנובמבר 2009 הודיעה איראן כי היא מוכנה לסייע בפתרון משבר חצי האי הקוריאני. שר החוץ האיראני מנוצ'ר מוטאקי אמר כי איראן מברכת על הבנה והסכמה הדדית בין דרום וצפון קוריאה לקידום השלום והיציבות באזור. במהלך פגישה עם סגן שר החוץ הדרום קוריאני, לי יונג-ג'ון בסוף אוקטובר 2009, אמר מוטאקי כי "שיתוף הפעולה ההדדי לא היה מאוזן בכל התחומים ואנחנו מקווים שנוכל להפוך אותו לאיזון יותר." הדיפלומט הבכיר בקוריאה הדרומית השיב כי "אנו רוצים לקדם קשרים בכל התחומים הכלכליים וליישם פרויקטים משותפים ולהעמיק את שיתוף הפעולה הדו-צדדי לכיוון של אינטרסים הדדיים."
ב-6 בינואר 2010 נפגש ראש קבוצת החברות הפרלמנטרית איראן-דרום קוריאה, חוסין האשמי, והיו"ר קים היונג-או בסיאול במטרה לדון בדרכים לטפח שיתופי פעולה דו-צדדיים, בעיקר במגזר הכלכלי והאנרגטי. במהלך הפגישה, היונג-או התייחס לפוטנציאלים הרבים הקיימים בשני הצדדים להגברת שיתוף הפעולה ההדדי והביע שביעות רצון מהצמיחה של הקשרים הדו-צדדיים בין המדינות. בסוגיה הגרעינית של איראן הוא הדגיש את זכותה של איראן להשתמש באנרגיה גרעינית למטרות שלום, והוסיף כי "כל המדינות רשאיות להשתמש באנרגיה גרעינית למטרות שלום, ולדעתנו התוכנית הגרעינית של איראן היא למטרות אזרחיות."
אף כי קשרי "פוליטיקה גבוהה" בין המדינות אינם מפותחים במיוחד, סיאול וטהראן נקטו צעדים למען שיתוף פעולה בתחומי תרבות. במאי 2009 השתתפו סגן שר התרבות הדרום קוריאני ג'אה-מין שין ושגריר דרום קוריאה בטהראן קים יאנג-מוק בטקס שכותרתו "קוריאה, לילה נוצץ באיראן" בו שני הבכירים הביעו תקווה שאירועים כאלה יביאו שיפרו את היחסים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים בין דרום קוריאה לאיראן. באוקטובר 2009 התארחו בפסטיב הסרטים הבינלאומי בפוסאן בקוריאה הדרומית שני יוצרי קולנוע איראנים, Payment Hagani ו-Mahmoud Kalari. יוצרי הקולנוע האיראניים הציגו את סרטיהם וכן השתתפו בסדנה חינוכית לבמאים אסייתיים שואפים. יתרה מזאת, הספרייה והארכיונים הלאומיים של איראן (INLA) הסכימו לפעול להגברת שיתוף הפעולה הדו-צדדי עם הספרייה הלאומית של קוריאה הדרומית. במרץ 2010 נפגש מנהל INLA עלי-אכבר אשרי עם מקבילו הדרום קוריאני, צ'ול-מין מו, לחתום על הסכם שהתחייב להחליף ניסיון בהכשרת צוותים ובמדעי הספרייה, ולקיים ירידי ספרים.
שיפור היחסים ממאי 2016
לאחר הסרת הסנקציות הבינלאומיות של איראן, הנשיאה פאק גון-הייה ו-236 אנשי עסקים ביקרו באיראן ב-2 וב-3 במאי 2016.
ב-4 בינואר 2021, השתלטו כוחות חיל הים של משמרות המהפכה על מכלית נפט דרום קוריאנית במפרץ הפרסי.
פר הכהן המשיח
פר הכהן המשיח הוא סוג של קרבן חטאת המיוחד לכהן גדול שנמשח בשמן המשחה. בניגוד לאדם רגיל שחטא שמביא כבשה או שעירה, הרי שכהן גדול שחטא מביא פר להקרבה כחטאת פנימית.
סוגי הקרבנות
הדיעה המקובלת היא, שדינו של הכהן גדול נקבע בעיקר לפי הזמן שחטא, ולא לפי הזמן שנודע לו. אבל רבי שמעון סבור שגם שעת ידיעת החטא, הזמן בו נודע לכהן שחטא - הזמן בו חל חיוב הקרבן למעשה, קובע גם הוא, ולכן אם נודע לכהן גדול שחטא עוד לפני שהתמנה, אין לו להביא לא קרבן הדיוט - מכיוון שנודע לו בתור כהן גדול, ולא קרבן הדיוט, כי זמן החטא היה בתור הדיוט.
הגמרא מסופקת בסיבת טעמו של רבי שמעון, שהדיוט שנודע לו בתור כהן גדול אינו מביא קרבן הדיוט. האם הסיבה לכך היא בכך שהשתנה דין קרבנו, או שהסיבה לכך היא בכך שהכהן גדול השתנה והפך לאדם אחר, בדומה לדיני שינוי במשפט העברי, ואם כן באשם תלוי שלא השתנה דינו, עליו להביא קרבן.
גדרו ההלכתי של כהן גדול להבאת קרבנות
הכהן גדול הוא אדם ציבורי, מעשיו משפיעים על כל העם, שכן קרבנות העם תלויים בו, מסיבה זו כותבת התורה "אם הכהן המשיח יחטא לאשמת העם", כאשר הכוהן המשיח חוטא הרי דבר זה גורם אשמה לעם.
כמו כן, הוראתו לעצמו דינה כהוראת בית הדין לעם ישראל לכל דבר, ולכן אם ההוראה לא הייתה כראוי, לפי כל כללי ההוראה, שנעשית על פי ה"מופלא" חכם בית הדין שבקי בהלכה יותר מכולם, וכן שההוראה תעשה בשוגג גמור, ושהמעשה יעשה בשוגג ובשעת עשיית המעשה לא ידע שההוראה היא מוטעית.
כמו כן, מכיוון שהוראתו לעצמו דינה כהוראת בית הדין המרכזי של עם ישראל, כמו שבית הדין, כאשר הם הורו הוראה מוטעית והכשילו את הציבור עליהם להביא פר הנקרא קרבן חטאת הקהל, כך גם הכהן גדול מביא לקרבן פר. כך גם, בדומה לבית הדין, אין הוא מחויב להביא קרבן, רק אם ההוראה הייתה הוראה שאינה עוקרת כליל מצווה מהתורה.
חיובי הבאת הקרבנות
מכיוון שפסקיו שווים בדינם לפסקי הסנהדרין, הוא מצטרף עימם למניין, אם הורו יחד, כך שלפי ההלכה האומרת שקרבן חטאת הקהל מובא רק אם רוב הציבור היהודי חטא, ניתן לצרף במניין גם את הכהן הגדול. חכמי הגמרא הסתפקו מאוד מה הגדר של הוראה משותפת. אחת מהסברות אותן הציע אביי, הייתה שרק אם הורו במקום אחד נחשבת הוראתם למשותפת, אבל אם הורו בשני מקומות נפרדים, נחשבת הוראת הכהן המשיח והוראת בית הדין לשתי הוראות נפרדות, אך רבא דחה את הסברא, וקבע בפשטות שכדי ששתי ההוראות יחשבו כשתי הוראות נפרדות לעניין חיוב הבאת הקרבנות, עליהן להיות בשני נושאים שונים.
הסי לוינסונס טאפט
תצלום
הוריה של טאפט, יעקב לוינסונס ופאולין לוינסונס (לבית לוין), לא היו מודעים להחלטת צלם שצילם את בתם להיכנס לתצלום לתחרות עד שנודע להם כי צילום בתם נבחר על ידי שר התעמולה הנאצי יוזף גבלס, בתור התצלום המנצח.
מחשש שהנאצים יגלו שמשפחתם יהודית, הודיעה אמה של טאפט לצלם שהם יהודים. הצלם אמר לאמה, פאולין, שהוא יודע שהם יהודים והכניס במכוון את התצלום של טאפט לתחרות משום שהוא "רצה להפוך את הנאצים למגוחכים". ביולי 2014 טאפט אמרה לעיתון הגרמני Bild כי "אני יכולה לצחוק על זה עכשיו, אבל אם הנאצים היו יודעים מי אני באמת, לא הייתי בחיים".
חייה הבוגרים
בשנת 1938 נעצר יעקב לוינסונס לזמן קצר על ידי האס אס. באותה שנה המשפחה היגרה לצרפת והתיישבה בפריז, ולאחר מכן עברה לקובה ומשם לארצות הברית בשנת 1949.
הסי לוינסונס למדה כימיה בבית הספר התיכון ג'וליה ריצמן בניו יורק, ולמדה כימיה במכללת ברנרד וסיימה את לימודיה בשנת 1955. כסטודנטית לתואר שני בכימיה באוניברסיטת קולומביה היא פגשה את בעלה, מורה למתמטיקה בשם ארל טאפט. היא ובעלה הצטרפו לפקולטה באוניברסיטת ראטגרס, אך היא עזבה את האקדמיה כדי להקים משפחה, ובהמשך עבדה בשירות הבחינות החינוכיות. לאחר 30 שנה בשירות, היא חזרה לניו יורק כפרופסור לכימיה באוניברסיטת סנט ג'ון בשנת 2000. מחקריה בתקופה מאוחרת יותר של החיים התמקדו בקיימות המים. היא פרשה לגמלאות בשנת 2016.
כריסטיאן גריפנקרל
כריסטיאן גריפנקרל (בגרמנית: Christian Griepenkerl; 17 במרץ 1839 - 22 במרץ 1916) היה צייר ופרופסור גרמני באקדמיה לאמנויות יפות וינה.
ביוגרפיה
גריפנקרל נולד לאחת המשפחות העשירות באולדנבורג. כצעיר, הוא נעתר לעצתו של בן ארצו, צייר הנוף ארנסט וילרס, ונסע לוינה בסוף 1855 על מנת להירשם לבית הספר הפרטי לאמנות לציורים מונומנטליים שהוקם על ידי קרל ראל ארבע שנים קודם לכן. ראל איפשר לחלק מתלמידיו להשתתף ברישום וביצוע ציוריו ובכך עיצב את התפתחותם האמנותית האישית. הציור הראשון של גריפנקרל קיבל את אישורו של ראל, והוא היה מעורב לאחר מכן עם ראל ועם סטודנטים אחרים בציור ציורי קיר בגרם המדרגות הגדול של מוזיאון הנשק, בפאלה טודסקו בווינה, ובארמון העיר של הבנקאי סימון סיאנס. לאחר מותו של ראל בשנת 1865, הוא המשיך והשלים את המשימות הלא גמורות של המאסטר.
בשנת 1874 מונה גריפנקרל לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם החל בשנת 1877 עמד בראש בית ספר מיוחד לציור היסטורי. המומחיות שלו הייתה הייצוג האלגורי תוך שימוש בנושאי המיתולוגיה הקלאסית ובפורטרטים. גריפנקרל לימד דור שלם של ציירים וינאים. בין תלמידיו המפורסמים ביותר הם קרל מול (1880–1881), אלפרד רולר, מקס קורצוויל, פרידריך קניג, קרל אוטו צ'שקה (1894–1899), ריכרד גרסטל (1898–1899), אגון שילה (1906–1908), אנטון פייסטאואר (1906– 1909) ואורוש פרדיץ'. "השקפותיו השמרניות" הובילו להפגנות חוזרות ונשנות מצד תלמידיו ובהמשך אף לנסיגה, מה שהוביל בין היתר להקמתה של קבוצת האמנות החדשה.
גריפנקרל התפרסם גם לאחר מותו בכך שדחה את בקשתו של אדולף היטלר להתאמן באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. בשנת 1907, כאשר קיבל היטלר משימה להכין רישום לדוגמה, ציין גריפנקרל בחוות הדעת, "ציור לדוגמה לא מספק. מעט מדי ראשים." ובשנת 1908, פסק דינו היה ברור עוד יותר: "לא התקבל".
יצירה
אוסף גדול יותר של הקומפוזיציות שיצר ראל ושגריפנקרל השלים בעזרת אדוארד ביטרליך, הם בבית האופרה העירוני החדש באותם ימים. הם עבדו ארבע שנים על תקרת האודיטוריום ועל הוילון של במת האופרה. רק לאחר מותו של ראל בשנת 1865 קיבל גריפנקרל מטלות מונומנטליות משלו. האדריכל הנסן העסיק אותו לקישוט כמה ארמונות, ואילו פרנץ קליין שכר את גריפנקרל לטירת הורנשטיין ולארמון סינא בוונציה. שם הוא צייר על התקרה את פרסקו תהלוכת החתונה של פוסידון, עם שדי הסערה ורוחות הרפאים המגוננות של הים, שהן בעלות צורה אצילית וחיננית מאוד. אותה חשיבות יש לציורי הקיר באחוזה של הדוכסית הגדולה של טוסקנה וציורו "חתונת אפרודיטה ואדוניס" בחדר האוכל של אחוזת סיימון ליד היזינג, ונציה.
גריפנקרל גם עשה את ציורי השמן הדקורטיביים (שהושלמו בשנת 1878) באולם המדרגות של אוגוסטום באולדנבורג. הציורים על התקרה מתארים את ונוס כאידיאל של כל היופי, מוקפת בארבעה נושאים מהמיתוס של פרומתאוס. ועל שלושת הקירות, מתוארת התכנסות של גיבורי האמנות של כל הזמנים ברצף היסטורי.
אחריו הגיע מחזור של ציורים - המדגימים שוב נושאים ממיתוס פרומתאוס - ומובחנים בשלל צורות והרכב משתנה, באולם הכנסים של האקדמיה החדשה למדעים באתונה.
ואטל (בית ספר למלונאות)
ואטל (באנגלית: Vatel), הוא בית ספר בינלאומי למנהל עסקים, ניהול מלונאות ותיירות.
תיאור
הוקם בשנת 1981 על ידי אלן סבן, בית הספר הראשון של ואטל היה ממוקם בפריז. מאז 2010, פרוסים שלושים וחמישה בתי ספר של הרשת ברחבי העולם. יסוד הלמידה בבתי הספר ואטל, הוא שילוב בין תאוריה אקדמית וניסיון מקצועי. סבן נוהג לומר כי ״כל הידע התאורטי חייב מיד להיבדק על ידי התנסות מעשית בשטח״. בית הספר ואטל מציעה שני מסלולים שונים,  בצ'לור ו-MBA בניהול מלונאי בכיר. הרשת כוללת למעלה מ-7000 סטודנטים ב-35 קמפוסים בכל רחבי העולם.
ואטל בישראל - ואטל תל אביב
בשנת 2012, הקימה ואטל את ואטל תל אביב, הסניף הראשון של הרשת בישראל בשדרות רוטשילד בתל אביב. מנכ״ל בית הספר הוא מיכאל סבן, ובבית הספר לומדים למעלה מ-100 סטודנטים. בית הספר עובד בשיתוף פעולה עם התאחדות בתי המלונות בישראל, על מנת לקדם את התיירות בישראל. בית הספר מוכר על ידי היחידה להכוונת חיילים משוחררים, פרויקט מסע, משרד הקליטה, משרד התיירות, התאחדות בתי מלון, משרד הכלכלה והרווחה בצרפת.
מסלולי לימוד בארץ
ואטל תל אביב מציעה מסלול לימודים לתואר בצ'לור בניהול מלונאי בכיר. המסלול הוא תלת שנתי בשפה האנגלית. הלימודים מתמקדים ביכולות ניהול, ומתן ידע משפטי, מעשי ותאורתי בתחום האירוח הרמה הבינלאומית. הסטודנטים במסלול הבצ'לור ילמדו; תעשיית המלונאות, מנהל עסקים, משאבי אנוש, מדעי המחשב, כלכלה ושיווק.