cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ממלכת אודריסה
היסטוריה
בשנת 212 לפנה"ס הרס צבא שהונהג על ידי פלאוראטוס מלך אודריסה את הממלכה הקלטית ואת בירתה טייליס. ממלכת אודריסה שמרה על המשכיות מלכיה, אך התפרקה לכמה ממלכות (כולל קניטה ואודריסה) עד ראשית המאה השנייה לפנה"ס, עד שנכנעה לכיבוש הרומי המוחלט בשנת 146 לפנה"ס. בשנת 100 לפנה"ס קמה לתחייה ממלכה תראקית, אולי על ידי בנו של בייתיס אחד המלכים האחרונים של אודריסה, לא ברור אם הייתה זו ממלכה וסאלית של רומא או עצמאית לחלוטין. כמה שנים מאוחר יותר, פלשו שבטים תראקים וקלטים לדרום הבלקן, אפירוס, דלמטיה וצפון יוון, וחדרו לפלופונסוס. בשנת 55 לפנה"ס קמה ממלכת אודריסה מחדש תחת שושלת חדשה (סאפאי). וב-30 לפנה"ס היא כבשה או שלטה בממלכה האודירסית האחרת (אנטאה), אף-על-פי שזמן קצר אחר-כך היא הפכה, יחד עם שבטים תראקים אחרים, לווסאל של רומא. מלך אודריסה האחרון נרצח על ידי אשתו, וממלכתו שולבה בפרובינקיה הרומית של תראקיה בשנת 46 לספירה.
תרבות
עבודות היד ועיבוד המתכת של האודירסים הם במידה רבה תוצר של ההשפעה הפרסית. תראקים כמו גם הדאקים והאילירים קישטו עצמם בקעקועים המעידים על מעמדם. אומנות המלחמה התראקית הושפעה מהקלטים והטריבאלי אמצו את ציוד הלחימה הקלטי. הביגוד התראקי נחשב איכותי והיה עשוי קנבוס, פשתן או צמר. בגדיהם דמו לאלו של הסקיתים, כולל המעילים בעלי קצוות צבעוניים, נעליים מחודדות ושבט הגטים היה כה דומה לסקיתים שלעיתים קרובות נחשב חלק מהם. שלא כמו היוונים נהגו התראקים ללבוש מכנסיים. האצולה וחלק מהחיילים חבשו כיסויי ראש. הייתה השפעת גומלין בין היוונים והתראקים. האופנות של היוונים בלבוש, בקישוטים ובציוד הצבאי היו פופולריים בקרב האצולה, והמלכים התראקים נטו לעבור תהליך של התייוונות: לאמץ את השפה, הכתיב, התרבות והדת של יוון העתיקה.
ארכאולוגיה
בחפירות ארכאולוגיות נחשפו אתרי מגורים, מקדשים וקברים של ממלכת אודריסה במיוחד סביב סטרוסל, הרי סרדנה גורה ועמק הוורדים. בין הקברים שנחפרו קבר סאותס השלישי בסמוך לקאזאנלק והקבר התראקי בקאזאנלק. הארכאולוגים חשפו את הקיר הצפון-מזרחי של ארמון המלכים התראקים שאורכו 13 מטרים ושנשמר עד לגובה של 2 מטרים. הם גם גילו את שמותיהם של קלאובולוס ואנקסנדרוס, המצביאים של פיליפוס השני שהובילו את ההתקפה על ממלכת אודריסה.
לטסנבט גידיי
לטסנבט גידיי (באנגלית: Letesenbet Gidey, בתיגרינית: ለተሰንበት ግደይ፣; נולדה ב-20 במרץ 1998) היא אתלטית אתיופית. סגנית אלופת העולם (דוחה 2019) ושיאנית העולם בריצת 10,000 מטר ובחצי מרתון.
ביוגרפיה וקריירה
גידיי נולדה וגדלה באנדמסקל שבתיגראי, אתיופיה. היא הצעירה מבין ארבעה אחים, בעלת שני אחים ואחות, וגדלה בחווה של המשפחה. היא סולקה מבית הספר כילדה בת 13 בגלל שסירבה לרוץ בשיעורי חינוך גופני, והורשה לחזור רק כשהסכימה לקחת חלק.
סגנית אלופת עולם
באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-28 בספטמבר 2019 זכתה גידיי במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 30:21.23 דקות, אחרי סיפאן חסן מהולנד (30:17.62 דקות) ולפני אגנס טירופ מקניה (30:25.20 דקות).
שיאנית עולם בריצת 15 ק"מ כביש
ב-17 בנובמבר 2019 גידיי קבעה שיא עולם של 44:20 דקות, בריצת 15 ק"מ בעיר ניימיכן בהולנד. שיפור לשיא העולם הקודם של ג'ויסלין ג'פקוסגיי (45:37 דקות מ-2017) ביותר מדקה. בכך הפכה לאישה הראשונה שרצה את המרחק מתחת ל-45 דקות.
שיאנית עולם
בתחרות שנערכה בוולנסיה, ספרד ב-7 באוקטובר 2020 קבעה גידיי בריצת 5,000 מטר שיא עולם חדש של 14:06.62 דקות, שיפור של 4 שניות וחצי לשיא בן 12 השנים של בת ארצה, טירונש דיבאבה (14:11.15 דקות).
במבחנים של נבחרת אתיופיה לאולימפיאדת טוקיו שנערכו בהנגלו, הולנד ב-8 ביוני 2021 קבעה גידיי בריצת 10,000 מטר שיא עולם חדש של 29:01.03 דקות, שיפור לשיא הטרי בן יומיים של סיפאן חסן מהולנד (29:06.82 דקות). כחודשיים לאחר מכן, במשחקים האולימפיים עצמם שנערכו ב-7 באוגוסט, היא זכתה במדליית ארד בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 30:01.72 דקות, אחרי סיפאן חסן (29:55.32 דקות) וקלקידאן גזאהגנה מבחריין (29:56.18 דקות).
רוברטה בונדר
ד"ר רוברטה בונדר (באנגלית: Roberta Bondar; נולדה ב-4 בדצמבר 1945) היא מדענית, רופאה ואסטרונאוטית קנדית.
לטסנבט גידיי
שיאנית עולם
בחצי מרתון שנערך בולנסיה ב-24 באוקטובר היא קבעה שיא עולם חדש של 1:02:52 דקות והפכה לאישה הראשונה שרצה את המרחק מתחת ל-63 דקות, שיפור לשיא העולם בן החודשיים של בת ארצה ילמזרף יהאלאו (1:03:44 דקות).
רוברטה בונדר
ילדותה
בונדר נולדה וגדלה בסו סיינט מיירי (Sault Ste. Marie) אונטריו קנדה ב-4 בדצמבר 1945. אחת משתי בנותיהם של מילדרד ואדווארד בונדר.
השכלה
לבונדר תואר ראשון בזואולוגיה ומדעי החקלאות מאוניברסיטת גואלף (1968), תואר שני בפתולוגיה מאוניברסיטת מערב אונטריו (1971), דוקטור במדעי המוח מאוניברסיטת טורונטו (1974) ודוקטור לרפואה מאוניברסיטת מקמסטר (1977).
פעילותה כאסטרונאוטית
בונדר נבחרה בדצמבר 1983, על ידי מועצת המחקר הלאומית של קנדה (NRC), לצוות האסטרונאוטים הראשון של קנדה. הצוות הועבר לסוכנות החלל הקנדית עם הווסדה ב-1989.
את אימוניה בנאס"א כאסטרונאוטית החלה בונדר ב-1984.
בונדר שוגרה לחלל ממרכז החלל קנדי ב-22 בינואר 1992 במשימה STS-42 של מעבורת החלל דיסקברי (רונלד גרייב היה מפקד צוות). לאחר שהייה של 8 ימים נחתה ב-30 בינואר במסלול הנחיתה מספר 22 של בסיס חיל האוויר אדוארדס שבקליפורניה. במהלך הטיסה ביצעה בונדר ניסויים במיקרו כבידה שהיו מותקנים בספייסלאב.
אחר הטיסה בונדר הובילה, במשך 10 שנים, צוות מדענים בינלאומי שחקר את הדרך בה גוף האדם מתגבר על השפעות הטיסה לאחר החזרה מהחלל.
פעילות ציבורית
בונדר הייתה נשיאת אוניברסיטת טרנט בשנים 2003 עד 2009.
ב-2009 בונדר הקימה את "קרן רוברטה בונדר", העוסקת בעידוד המודעות הסביבתית.
צילום
בונדר עוסקת בצילום ופרסמה 4 אלבומי צילומי נוף.
RPG-32
RPG-32 האשם (אר. פי. ג'י 32, מרוסית РПГ-32 -Ручной Противотанковый Гранатомёт Хашим) הוא מטול רקטות נגד טנקים רוסי.
היסטוריה
RPG-32 פותח בין השנים 2007-2005 על ידי החברה הממשלתית הרוסית "בזלט" בבקשה ותחת חוזה של ירדן. המטולים הראשונים היו אמורים להיות מסופקים לצבא ירדן בשנת 2008. תוכנן שייצור המוני ברישיון של RPG-32 והתחמושת שלו תהיה במפעל "JRESCO" בירדן. השם של המטול "האשם" הוא כתוצאה משם בית המלוכה ההאשמי הירדני. מקסיקו רכשה אף היא רישיון לייצור המוני של המטול.
בשנת 2010 ציידה רוסיה את צבא לבנון ב-1500 מטולי RPG-32.
תיאור
RPG-32 הוא נשק מודולרי שירש פתרונות מוצלחים ומוכחים של דגמים ישנים יותר של מטולי רקטות רוסים נגד טנקים. RPG-32 מסוגל לפעול כנגד מגוון מטרות בשדה הקרב, החל מטנקים ונגמ"שים משוריינים וכלה בבונקרים, ציוד צבאי ואף כנגד חיילים.
צ'יזבט
צ'יזבט הוא סיפור דמיוני בעל אופי פולקלוריסטי עוד מתקופת הפלמ"ח, שהיה נהוג לספר בעבר בשעת הלילה סביב המדורה.
אטימולוגיה
מקור המילה 'צ’יזבט' הוא במילה הערבית كِذْبَات (כִּדְ'בַּאת; כִּדְ'בְּ ביחיד) שפירושה כזבים. חלק מערביי ישראל הוגים את האות ك|כַּאף כ-צַ'אף (בערבית מדוברת), ומהם הושאלה המילה 'צ’יזבט'.
היסטוריה
המונח צ'יזבט היה נפוץ בקרב בני המושבות וראשוני הפלמ"ח, המורשת הקיבוצית ודור הפלמ"ח אימצו את מנהג סיפור ה'צ’יזבטים'.
הסיפורים היו בנויים מעלילה מפוברקת שהייתה בנויה מהווי תקופת המחתרות המרתקת את השומעים, אך בסיומה הגיעה שורת הפתעה המפוגגת את המתח, או מציגה את הסיפור כולו באור קומי. כך גם תיאר אותו הפזמונאי אבשלום כהן בשירו "הסבתא בנגב":
לרוב, העלילה הייתה בנויה סביב סיטואציות מהווי תקופת המחתרות. בהווי הפלמ"ח מצויים צ’יזבטים על המחלקה הערבית והמחלקה הגרמנית, על בני מרשק 'הפוליטרוק', על קרבות ועל 'סחיבות' מלולים, על דמויות מיוחדות, על בנות, על 'שפת הקודש' ועל עוד המון נושאים שהיו חלק מחייהם של לוחמי הפלמ"ח הצעירים.
רוב הסיפורים שהיו בעלי אופי פולקלוריסטי. תוכנם היה "אנטי מסורתי" והם היו אמורים לשקף את רוח דור הפלמ"ח הצעיר, שהתנער מרוח המסורת היהודית ולקח חלק בבניית הזהות הישראלית החדשה.
אימה
כיום יש המקשרים את השם "צ'יזבט" דווקא לסיפורי אימה (כגון: 'צ’יזבטים' – אוסף של סיפורים מפחידים מתורגמים לעברית, 2016), ככל הנראה בעקבות המנהג לספר סיפורים מפחידים בעת הישיבה בלילה סביב מדורה, בניסיון ליצור בהלה למרות תוכנו הדמיוני בעליל של הסיפור.
צ’יזבטים בדפוס
ה'צ'יזבטים' הועברו בדרך כלל בעל פה, אך ישנם כמה חיבורים/ליקוטים של 'צ'יזבטים' כתובים או משוכתבים.
אברהם בלאט
אברהם יקותיאל בְּלָאט (1916 – 13 בינואר 2001) היה מבקר ספרות ומסאי ישראלי. שימש במשך עשרות שנים כמבקר הספרותי של "הצופה".
חייו
בלאט נולד בשנת 1916 בכפר אייסצה שליד העיר בנדין בפולין (אז בשליטת האימפריה הרוסית, כעבור זמן קצר בתחומי המדינה הפולנית הצעירה), בן יחיד להוריו. אביו נפטר כשהיה כבן 4–5, ואמו נשאה בעול הפרנסה של המשפחה הקטנה. בילדותו למד בבית ספר "יסודי התורה" ו"המזרחי". ב-1935, בהיותו כבן 20, עלה עם אמו לארץ ישראל והתיישב בתל אביב. עבד למחייתו כמנהל חשבונות. בשנת 1943 נישא לשרה לבית כהן, בת לוותיקי העיר. בנו של בלאט, קלמן, נפטר בשנת 1956 במהלך ניתוח, כשהיה כבן 13.
בלאט היה אוטודידקט ואיש ספר. במשך כ-65 שנה, מאז עלותו לארץ ישראל ועד מותו, פרסם שירים, סיפורים ומסות ספרותיות בעיתונים, ומעל 50 שנה שימש כמבקרו הספרותי של העיתון "הצופה". פרסם ארבעה ספרי ביקורת ספרות, המשמשים גם כספרי עזר למורים ולתלמידים כאחד, ושלושה ספרי מונוגרפיות "דיוקן וקתדרה" במסגרת אוניברסיטת בר-אילן.
בעל פרס שפירא למחשבת הציונות הדתית ולספרות יפה לשנת תשל"ט, פרס עמינח לשנת תשמ"ד ופרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת תשנ"א.
בלאט נפטר בי"ח בטבת תשס"א, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
חגי רזניק
חגי רזניק (נולד ב-26 באוגוסט 1977) הוא איש ציבור, חינוך, סופר ישראלי וראש מכון ריפמן.
פריוויני היילו
פריוויני היילו (באנגלית: Freweyni Hailu; נולדה ב-12 בפברואר 2001) היא אתלטית אתיופית, סגנית אלופת העולם באולם (בלגרד 2022) בריצת 800 מטר.
חגי רזניק
כיהן כמנכ"ל משרד הבינוי והשיכון וכמנכ"ל המשרד לחיזוק וקידום קהילתי, במסגרתו היה אמון על הרשות למאבק באלימות, בסמים ובאלכוהול ועל המטה הלאומי להגנה על ילדים ברשת.
פריוויני היילו
קריירה
היילו נולדה וגדלה באתיופיה.
מקום רביעי באולימפיאדת טוקיו בריצת 1500 מטר
באולימפיאדת טוקיו שנערכה בחודש אוגוסט בטוקיו שביפן סיימה היילו במקום הרביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:57.60 דקות.
חגי רזניק
ביוגרפיה
עסק בחינוך וניהול, כיהן כמזכיר קיבוץ רביבים, מנהל הפנימייה בתאגיד מדרשת שדה בוקר וכמנכ"ל המועצה האזורית רמת הנגב. בשנת 2015 החל לשמש כיועץ בכיר לשר הבינוי והשיכון יואב גלנט ובשנת 2017 מונה למנכ"ל משרד הבינוי והשיכון.
פריוויני היילו
סגנית אלופת העולם באולם בריצת 800 מטר
באליפות העולם באולם שנערכה בחודש מרץ בבלגרד שבסרביה זכתה היילו במדליית כסף בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 2:00.54 דקות, אחרי אג'יי וילסון מארצות הברית (1:59.09 דקות) ולפני האלימה נאקאי מאוגנדה (2:00.66 דקות).
חגי רזניק
ביוגרפיה
בוגר תואר ראשון בהצטיינות ותואר שני בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
פריוויני היילו
סגנית אלופת העולם באולם בריצת 800 מטר
באליפות העולם שנערכה בחודש יולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית סיימה היילו במקום הרביעי בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:01.28 דקות, ובמקום 11 בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:00.11 דקות.
חגי רזניק
ביוגרפיה
חמישה ספרים פרי עטו ראו אור - שני רומנים העוסקים בחוויות ההתבגרות וההתמודדות של נוער בסיכון, שני ספרי ילדים שעוסקים בפערי המעמדות בחברה ובפגיעה בילדים וספר שירה אחד. הכנסות המחבר מספרי הילדים ניתנות כתרומה לקהילה. רזניק נוהג להרצות בנושאים אלו ובנושאי ניהול ומנהיגות.
בבחירות לכנסת ה-21 שובץ במקום הרביעי ברשימת גשר. ביוני 2019 מונה למנכ"ל כפר הנוער מנוף. עקב הקדמת הבחירות לכנסת ה-22, חזר למערכת הפוליטית ושובץ במקום השביעי ברשימת "העבודה-גשר" ולא נבחר לכנסת. כיהן כמנכ"ל מפלגת גשר. כיהן כמנכ"ל המשרד לחיזוק וקידום קהילתי מיוני 2020 עד ליוני 2021.
רזניק עמד בראש ועדת הדיור של רפורמת ״נפש אחת״ לנכי צה״ל והגיש את המלצותיו למשרד הביטחון בינואר 2022.
חגי רזניק אב לשני בנים, חבר קיבוץ רביבים.
ספריו
סיפורו של נער בסיכון והתמודדותו עם האתגרים שהחיים מזמנים לו, זאת תוך מאבק מתמיד על שייכות וקבלה.
חבר קיבוץ צעיר, שיוצא למסע חיפושים בעקבות רודריגז, אדם מלא מסתורין שהיה לו בנערותו כאב רוחני.
סיפורם של שני ילדים מרקע חברתי-כלכלי שונה שמתחברים בילדותם. הם נפרדים בשל הנסיבות וחווים מפגש מקרי נוסף בבגרותם.
סיפורה של משפחה ששינוי טכנולוגי בחייהם מביא אותם להתמודד בכל הקשור לסכנות כלפי ילדים ברשת.
קישורים חיצוניים
על הספר "רודריגז"
על הספר "שיחות על ימים ארוכים"
על הספר "החברה החדשה"
טבלאות המקומות הקדושים
טבלאות המקומות הקדושים (או צורת הארץ הקדושה או מפות המקומות הקדושים) הן סדרה של טבלאות כרטוגרפיות, מעין מפות סכמטיות שהציגו את ארץ ישראל כלוח שעליו סדורים ציורי המקומות הקדושים. הטבלאות מצויירות בצורה מסורתית דמיונית, ולא בצורה כרטוגרפית מקצועית. הן מציגות פרטי נוף כגון הרים, נהרות, הכינרת וים המלח אבל הן מתמקדות במקומות הקדושים ובקברי צדיקים.
מאפיינים
הטבלאות מוגדרות כמפות משום שיש בהן ביטוי גרפי של מרחב אשר בו אוריינטציה מוגדרת, ומערכת הכיוונים היחסיים סבירה גם אם היא רחוקה מלהיות מדוייקת. הים התיכון מצויר בחלקו התחתון הירדן וים המלח בחלקו העליון. בחלקו השמאלי, הצפוני, מופיעים אתרים בגליל ובלבנון ובחלקו הימני, הדרומי, ירושלים, חברון וסדום. כך ניתן לאפיין בבירור אוריינטציה מזרחה (כלומר בכולן המזרח למעלה, המערב למטה וכו'). האתרים מסודרים בארבע או חמש שורות שביניהן נמצאים לפעמים חלקי שורות. ניכר בהן שהאמן ניסה מלכתחילה לצייר בהן את היחס המרחבי הנכון, אבל בהמשך היחסים המרחביים היטשטשו והשתבשו. כך למשל טבריה נמצאת מעל ירושלים במקום משמאלו.
הדמיון בין הטבלאות רב וניכר שיש ביניהן יחסי מקור והעתק גם אם קשה לבסס את סדר הופעת הטבלאות משום שלא כולן מתוארכות בוודאות.
היסטוריה
הטבלה המוקדמת ביותר בקבוצה הזאת היא הטבלה שצייר חיים שלמה לוריא מטבריה, ומצויין בה שהיא צוירה לאחר רעש אדמה שפגע קשה בטבריה ובצפת בשנת 1837.
הטבלאות המוקדמות, כדוגמת הטבלה של לוריא, צוירו ביד ולעומתם הטבלאות המאוחרות יותר מודפסות, ובין אלה יש פער זמן ניכר. יש בטבלאות התפתחות דתית וטכנולוגית. מבחינה דתית ניתן לראות בטבלאות המאוחרות מושבות ציוניות חדשות ולא רק מקומות קדושים ובנוסף הוסרו כמה מקברי הצדיקים.
הטבלה המאוחרת ביותר הודפסה על על גליון רחב ללא ציון תאריך. בשוליה מופיע שמו של המדפיס, שוטלנדר, אבל לא ברור מי היה מחבר המפה ולמה יזם את הדפסתה. בטבלה הזאת מצוירות ומצוינות בכתוביות מושבות רבות מתקופת העלייה הראשונה. הצגת המושבות נותנת כלי לתיארוך המידע בטבלה, והוא יכול לרמוז לזמן הדפסת הטבלה שהיה, כנראה, בשנת 1900 בערך.
ריכב רובין חקר את המפות הללו וכתב עליהן במפורט בספרו "צורת הארץ".
טבלת חיים שלמה לוריא
הטבלה הזאת, שצייר חיים שלמה לוריא, היא הטבלה המוקדמת ביותר בקבוצה הזו, ומצוין בה שהיא צוירה אחרי רעש אדמה שפגע קשה בטבריה ובצפת בשנת 1837. מיקומה הנוכחי של הטבלה לא ידוע וכל מה שיש לנו הוא צילום באיכות לא גבוהה, שפרסמה. בחלקה התחתון של הטבלה יש טקסט ארוך שמתאר את רעש האדמה ואת הנפגעים הרבים. בשורה התחתונה הוא מציין את שמו ואת ייחוסו כצאצא של האר"י. מימין מלמעלה ומשמאל נכתב באותיות גדולות:
"צורת הארץ לגבולותיה; עם כל שפני טמוניה; נביאיה וחסידיה; תנאיה ואמוראיה; צדיקיה וקדושיה; גאוניה ורבניה; חכמיה ורבנן סבוראיה; שים לבך קורא נעים הבט וראה איך הצגתי לפניך וציינתי דבר דבור על אופניו וראה דרכיה וחכם".
טבלת משה גאנבאש,1839
טבלה זו, בכתב יד, שמורה במוזיאון היהודי בניו יורק. הטבלה הזאת דומה מאוד לטבלה של לוריא ואף סמוכה לה בזמנה. הטבלה מצוירת בגואש ובדיו על גליון נייר גדול (1041x864 מ"מ) ומשולבות בה מגזרות נייר. בפינה הימנית התחתונה של המסגרת מופיע שם הצייר ובפינה הנגדית מצוינת שנת הציור. בין המסגרת החיצונית למפה עצמה נכתב:
"הציור הלז הוא כלל כל ארץ ישראל וכל ספוני טמוניה שוכני עפר יסודותיה ישני עפרותיה נביאיה צדיקיה וקדושיה וחסידיה תנאיה ואמוראיה חכמיה וישריה כהניה ושריה מלכיה ושופטיה אשר טמונים בעפרות יסודותיה גם צורת הארץ לגבולותיה (עם) כל סימניה ומצריה ומה מימיה ונהרותיה הריה וגבעותיה וכל אוצרותיה".
בחלקה התחתון נוסף:
"שים לבך קורא נעים איך ציינתי לעיניך הכל באר היטב בכתב מפורש בסימניו וב(...) דבר דבור על אופניו ותן לחכם ויחכם (...) החכמה".
מבחינת התוכן טבלה זו כוללת אתרים ששיכים לכמה קטגוריות: אתרים מקראיים שאינם מוכרים למחבר כאתרים של ממש, אתרים שאינם מוכרים למחבר אבל יש לו מושג גיאוגרפי כלפיהם, אתרים השייכים לעליה לרגל ואתרים הרלוונטיים לחיי היומיום של תקופת המחבר.
טבלת יהושע אלטער ברב"י ומשה בן פנחס פיינקינד
טבלה זו, שהיא נוסח מאוחר יותר של הטבלאות הראשונות, שמורה במוזיאון הימי הלאומי בחיפה. היא הודפסה על גבי נייר ובפינה הימנית התחתונה נכתב שמו של האדם שהטבלה הובאה לדפוס על ידיו. שנת ההדפסה אינה ידועה בוודאות. בספרות מצויין התאריך 1875 אבל זה לא מסתדר כיוון שיהושע נולד בשנת 1865 ולכן ככל הנראה הדבר לא קרה לפני שנת 1882. סביב הציור כתובה כתובת מפורטת הקרובה בתוכנה ובסגנונה לכתובות בכתבי היד. בצלע התחתונה של המסגרת נוסף צירוף של חלקי פסוקים מתהילים וישעיהו:
"אם אשכחך ירושלים אם לא אזכרכי אם לא אעלה את ירושלים על ראש שמחתי. ציון במשפט תפדה ושביה בצדקה".
לטבלה הזו יש קשרים חזקים עם טבלת גאנבאש אבל יש גם הבדלים שמעלים את האפשרות שהטבלה המודפסת התבססה על כתב יד אחר.
טבלת ליתוגרפיה מונק, וינה
טבלה זו הודפסה בבית הליתוגרפיה של מונק ללא ציון שמותם של מדפיסיה או יוצריה. תאריך ההדפסה לא ידוע אבל כנראה מעט אחרי טבלת יהושע אלטער. בטבלה הזו לצד הכתובת בעברית מופיעה כתובת בגרמנית. הכתובת בעברית דומה לכתובת בטבלאות הקודמות.
הכתובת בגרמנית כוללת שלושה חלקים. בראש המפה נדפס באותיות גדולות:
"פנורמה של ארצות הקודש".
משמאל ולמטה נכתב:
"טבלה זו כוללת תיאור גיאוגרפי טופוגרפי של פלסטינה עם הדגשה בולטת יותר של אתרים ידועים מההיסטוריה, מהתנ"ך ומהתלמוד, של קברים של אישים ידועים ושל מבנים מונומנטלים אחרים".
בצד ימין מצוין שהטבלה נדפסה בעקבות "נוסח מקורי מאת רבי חיים שלמה פיניא מצפת".
מפת האריג
הטבלה הזו דומה מאוד לטבלה שהודפסה בוינה עם שינויים בעלי חשיבות משנית. הטבלה הודפסה על יריעת בד וזה יכול להעיד על שימושה כמפת שולחן, ככיסוי לחלה וכדומה. מהטבלה הזאת ידועים שלושה עותקים: עותק אחד שמור בספרייה הלאומית, עותק שני במוזיאון ישראל ועותק נוסף במוזיאון היהודי בקופנהגן.
מפת ליתוגרפיה שוטלנדר מברסלאו
הטבלה הזו הודפסה על על גליון רחב ללא ציון תאריך. בשוליה מופיע שמו של המדפיס, שוטלנדר, אבל לא ברור מי היה מחבר המפה ולמה יזם את הדפסתה. בתחתית הטבלה מופיעה כותרת בגרמנית דומה לכתובת בטבלאות הקודמות אבל לא זהה. הטבלה שייכת לקבוצת הטבלאות הזאת כי היא דומה להן באופייה הכללי אבל היא אינה העתק משוכלל אלא יצירה חדשה. ניכר שעורך המפה ידע את שמותם של מקומות רבים בארץ אבל לא את מיקומם הגיאוגרפי. בניגוד לטבלאות הקודמות, רבים מאתרי העלייה לרגל, ובמיוחד קברות צדיקים נמחקו מהטבלה. בטבלה הזאת מצוירות ומצוינות בכתוביות מושבות רבות מתקופת העלייה הראשונה. הצגת המושבות נותנת כלי לתיארוך המידע בטבלה, והוא יכול לרמוז לזמן הדפסת הטבלה שהיה, כנראה, בשנת 1900 בערך.
ניקפורוס השלישי בוטניאטס, קיסר האימפריה הביזנטית
ניקפורוס השלישי בוטניאטס (ביוונית: Νικηφόρος Βοτανειάτης; 1002 - 10 בדצמבר 1081) היה קיסר האימפריה הביזנטית בין 1078 ו-1081. ניקפורוס השתייך למשפחת פוקאס הביזנטית.
חייו
ניקפורוס שירת כגנרל כאשר קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס היה קיסר ביזנטיון. השתתף במרד שהוביל לעליית איסאאקיוס הראשון קומננוס לשלטון ביזנטיון. ב-1064, נלחם נגד הטורקים בבלקן, הפסיד ונפל בשבי. תחת שלטונו של מיכאל השביעי דוקסוס, היה לסטרטגוס של התמה של אנטוליה. לאחר הפיכת חצר, צעד לעבר ניקאה והכריז על עצמו כקיסר החדש.
התחתן עם מריה מאלניה, אשתו של מיכאל השביעי דוקסוס בתנאי שבנה יעלה לשלטון לאחר מותו. מאחר שהפר את הבטחתו, הפכה מעורבת בקשר שאורגן על ידי הגנרל הביזנטי, אלכסיוס הראשון, שהוביל להפלתו והיה לקיסר ביזנטיון החדש.
לאחר הדחתו פרש ניקפורוס למנזר, ומת ב-1081.
אוסקר רומרו
אוסקר ארנולפו רומרו (בספרדית: Óscar Romero, 15 באוגוסט 1917 - 24 במרץ 1980) היה כומר בכנסייה הקתולית. הוא שימש כארכיבישוף של מחוז סן סלוודור, בירת אל סלוודור, משנת 1977 ועד שנרצח ב-1980. נודע בהתנגדותו לשלטון החונטה הצבאית ובפעילותו למען עניי אל סלוודור.
ביוגרפיה
אוסקר רומרו נולד ב-15 באוגוסט 1917 בעיר Ciudad Barrios, במחוז סן מיגל (אל סלוודור), למשפחה ממעמד הביניים. היו לו שבעה אחים ואחיות, אחת מאחיותיו מתה זמן קצר לאחר לידתה. בנעוריו למד נגרות ומסחר במקביל ללימודיו בבית הספר.
בגיל 13, לאחר שגילה עניין רב בעולם הכמורה, החל ללמוד בפנימייה ללימודי נצרות בסן מיגל.
בשנת 1937 נסע ללמוד תאולוגיה ברומא, באוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית, שם זועזע למראה צמיחת הפשיזם האיטלקי ותחילתה של מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1966 נבחר להיות מזכיר ועידת הבישופים של אל סלוודור. ב-21 ביוני 1970 מונה לתפקיד המשנה לבישוף של סן סלוודור, וב-15 באוקטובר 1974 מונה לבישוף של סנטיאגו דה מריה, מחוז כפרי ועני.
בשנות כהונתו הראשונות ככומר נקט רומרו בקו דתי שמרני, שאינו חורג מהמסורת הנוצרית. הוא תמך בהיררכיה ובקונפורמיזם, והתנגד לפעילות חברתית המתעמתת עם ההנהגה הפוליטית. אולם לאחר מינויו לבישוף של סנטיאגו דה מריה, הוא נחרד לגלות כי ילדים מתו כי להוריהם לא היה כסף לתרופות פשוטות. הוא החל לתרום מכספו ולהשתמש במשאבי הכנסייה כדי לעזור לעניים, אבל הבין שצדקה פשוטה איננה מספיקה כדי לשנות את המצב. הוא כתב ביומנו:
ב-3 בפברואר 1977 מונה לארכיבישוף של סן סלוודור, עיר הבירה של אל סלוודור. המינוי התקבל בברכה על ידי הממשלה, אך כמרים רבים התאכזבו, במיוחד אלה שתמכו במרקסיזם, שחששו מסתירה בין המלחמה בעוני לבין גישתו התאולוגית השמרנית.
באותה תקופה החלה מלחמת האזרחים של אל סלוודור. אזרחים רבים נהרגו בידי כוחות הצבא, בהם מורים, נזירות וכמרים רבים, שפעלו למען העניים. אלפי בני אדם נעלמו. רומרו דרש מנשיא אל סלוודור לחקור את מקרי ההרג וההיעלמויות, אבל לא נענה. במרץ 1977 נרצח חברו הטוב של רומרו, Rutilio Grande, יחד עם שני איכרים. תקרית זו השפיעה עליו עמוקות, וגרמה לו להגביר את פעילותו למען העניים. הוא נודע בכינוי "קולו של חסרי הקול", וגינה את החונטה הצבאית במדינה, שתקפה פעילי זכויות אדם. כמו כן סירב להשתתף באירועים רשמיים של הממשל כל עוד הרצח לא מפוענח.
רומרו דבק באידאולוגיה של אי-אלימות, ולמד את כתביהם של מהטמה גנדי ומרטין לותר קינג. בדרשותיו בימי ראשון הוא נהג לגנות הפרות של זכויות אדם באל סלוודור ולהביע הזדהות עם קורבנות האלימות הפוליטית של מלחמת האזרחים. הוא מתח ביקורת על כך שארצות הברית סיפקה סיוע צבאי לממשלת אל סלוודור, ובפברואר 1980 שלח מכתב לנשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר, בו הזהיר: הממשל האמריקאי התעלם מהפנייה והסיוע הצבאי לממשלת אל סלוודור נמשך.
ההתנקשות
יום לפני הירצחו נשא רומרו דרשה נרגשת, בה קרא לחיילי אל סלוודור, כנוצרים, לציית לפקודת האל ולהפסיק לבצע פקודות של דיכוי והפרת זכויות אדם:
אוסקר רומרו נורה למוות בבגדי כהונתו ב-24 במרץ 1980, בזמן שנשא את המיסה בקפלה קטנה בבית חולים כפרי. היורה ברומרו היה רוצח שכיר, צלף של צבא אל סלוודור, שעבר אימונים בבית הספר של האמריקות.
בהלווייתו בקתדרלה של סן סלוודור השתתפו 250,000 בני אדם. נציג האפיפיור הספיד את רומרו: "איש שלום, נאהב על ידי אלוהים, דמו יצמיח אחווה, אהבה ושלום." בזמן הטקס התפוצצו פצצות עשן ברחובות הסמוכים לקתדרלה ולאחר מכן נורו יריות מהבניינים הסמוכים, בהם הארמון הלאומי. בין 30 ל-50 איש נהרגו מהירי ומהמהומות.
מותו של רומרו עורר גל של מחאות ברחבי העולם וגרר לחץ בינלאומי לרפורמה באל סלוודור.
חקירה של האו"ם בשנת 1992 הגיעה למסקנה כי ההוראה לרצח רומרו ניתנה על ידי קצין צבא בשם רוברטו ד'אוביסון, מנהיג פוליטי של מפלגות ימין קיצוני. המתנקש מעולם לא נחשף.
לאחר חקירת האו"ם הודתה ממשלת אל סלוודור בחלקה ברצח. ב-24 במרץ 2010, יום השנה השלושים למותו של רומרו, נשיא אל סלוודור מאוריסיו פונס הביע התנצלות רשמית בפני משפחתו של רומרו ונציגי הכנסייה הקתולית. פונס אמר: "לצערנו, המעורבים בהתנקשות פעלו בשיתוף פעולה של גופי הממשל."
הנצחתו
אוסקר רומרו היה לקדוש מעונה, סמל של תקווה לאזרחי אל סלוודור הסובלים מעוני, אי צדק ואלימות.
בשנת 1983 ביקר האפיפיור באל סלוודור והתפלל בקברו של רומרו. הוא ספד לו וכינה אותו "כומר מסור ונערץ שניסה להפסיק את האלימות", וקרא לממשלה ולאופוזיציה לשים קץ למלחמת האזרחים.
ב-15 במרץ 2009 נבחר מאוריסיו פונס לנשיא אל סלוודור, והכריז כי ממשלתו תכהן "בהשראתו של רומרו" ותדאג בראש ובראשונה לעניי המדינה.
במרץ 2011 ביקר נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, בקברו של רומרו.
על שמו של רומרו קרויים מספר מכוני מחקר ובתי ספר בעולם. כמו כן מוענק מדי שנה "פרס אוסקר רומרו" לפעילי שלום וצדק ברחבי העולם. בשנת 2003 הוענק הפרס לישי מנוחין, ממקימי תנועת "יש גבול", ובשנת 2007 לד"ר ברנאר קושנר, ממקימי הארגון "רופאים ללא גבולות".
הפיכתו לקדוש
בשנת 1997 רומרו הוכרז "משרתו של האל" על ידי האפיפיור יוחנן פאולוס השני. בפברואר 2015 אישר האפיפיור פרנציסקוס את צו ההקדשה של רומרו, והכיר בו כ"מבורך", השלב האחרון לפני ההכרזה על אדם כקדוש.
טקס הפיכתו של רומרו לקדוש התקיים ב-23 במאי 2015 בבירת אל סלוודור, בנוכחותם של כ-300 אלף איש.
כנסיות רבות באמריקה הלטינית מתייחסות לרומרו בשם "סן רומרו" ומכתירות אותו בתואר "קדוש מגן" של אמריקה הלטינית ואל סלוודור. פסלו של הארכיבישוף רומרו הוא אחד מעשרת פסלי המרטירים של המאה ה-20 במנזר וסטמינסטר בלונדון.
סמסונג גלקסי S6
Samsung Galaxy S6 (בתעתיק לעברית: סמסונג גלקסי אס 6) הוא סמארטפון מבוסס אנדרואיד מבית סמסונג המהווה את מכשיר הדגל השישי של החברה. המכשיר הוכרז ב-1 במרץ 2015, באירוע "6 Unpacked" במסגרת תערוכת הסלולר MWC, לצד Samsung Galaxy S6 Edge. למכשיר מסך בגודל 5.1 אינץ' ברזולוציית Quad HD, מצלמה אחורית 16 מגה פיקסל ומצלמה קדמית של 5 מגה פיקסל. המכשיר כולל מעבד אקסינוס 7 מתומן ליבות 64 ביט, עם זיכרון RAM של 3 ג'יגה, ועם סורק טביעות אצבע וסוללת 2,550 מיליאמפר שעה. המכשיר יצא לאור ב-10 באפריל 2015 ב-50 מדינות, בארץ יצא לאור ב-13 באפריל. ב-8 ביוני 2015 הכריזה סמסונג על Galaxy S6 Active, המתאפיין בגוף נוקשה ובעמידה בתנאים סביבתיים קיצונים.
פיתוח
על רקע צניחתה של סמסונג בשוק הסמארטפונים בסוף 2014, ובמבט ליריבותיה הנוגסות מנתח השוק שלה (ענקית הטכנולוגיה האמריקאית אפל, שהציגה רווחי שיא בשנת 2014 בזכות השקת האייפון 6 והפאבלט התואם האייפון 6 פלוס, מכשיר ה-G3 המצליח של חברת LG הקוריאנית, יריבות בשוק האנדרואיד שהציגו דגמים שהציבו לחברה רף גבוה, כגון: מוטורולה, HTC, והיצרניות הסיניות שיאומי, לנובו, וואווי, Meizu ועוד) הגיעה חברת סמסונג לידי החלטה לבנות בצורה שונה את מכשירה הבא, ה-S6, תוך מתן דגש על עיצוב מוקפד ומינימליסטי וקלילות. בעקבות כך, פיתחו סמסונג שני דגמים: Samsung Galaxy S6 ו-Samsung S6 Edge, שלו מסך עם שוליים קמורים.
חומרה ועיצוב
למכשיר יש מסך 5.1 אינץ' בטכנולוגיית Super AMOLED Quad HD הקובע שיא חדש באיכות ובצפיפות פיקסלים של 577 ppi. חלקו הקדמי של המכשיר מצופה בזכוכית גורילה גלאס 4 עמידה בפני שריטות, מצלמת 16 מגה פיקסל בגבו עם טכנולוגיה המתמקדת ב-0.3 שניות ומבזק LED, ו-5 מגה פיקסל בקדמתו. למכשיר החדש התווסף מצב צילום HDR המאפשר לצלם תמונות טובות יותר בתנאי תאורה וניגודיות שונים. בנוסף, המצלמה גם תטען מהר יותר – רק 0.7 שנייה, לדברי החברה. כמו כן קיימת יכולת לראות את השפעת HDR בתמונה לפני שצולמה, בנוסף ישנה יכולת לשפר מחדש את מיקוד התמונה לאחר שצולמה. המכשיר יכול למדוד לחץ דם. למכשיר יש חיישן למדידת דופק וחיישן למדידת צעדים אשר נמצאים בצדו האחורי של המכשיר ליד המבזק ופועלים כשהאצבע נוגעת בהם זמן מה, סורק טביעות אצבע הנמצא בלחצן הבית ומאפשר לפתוח את הטלפון, לנעול יישומים מסוימים ולשלם בו במקום הקלדת מספר האשראי, ופקודות קוליות. המכשיר כולל מעבד מתומן ליבות Exynos 5 Octa עם 4 ליבות 2.1GHz ו-4 ליבות במהירות 1.5GHz החסכוני במיוחד בחשמל. הזיכרון הפנימי של המכשיר הוא 32, 64 או 128GB, שבשונה מהדגמים הקודמים של סמסונג, אינו ניתן להרחבה באמצעות כרטיס SD. למכשיר סוללה בנפח 2,550 מיליאמפר שעה, שכוללת מצב חיסכון קיצוני בסוללה שיכול להפוך את תצוגת המסך לשחור-לבן, לכבות את כל הקישוריות ולהפוך את המכשיר לשיחות ו-הודעות בלבד. במצב זה עשרה אחוזים מהסוללה ייגמרו בתוך כיממה. גב המכשיר עשוי מזכוכית גורילה גלאס 4 ומסגרתו ממתכת, וזוהי הפעם הראשונה בה סמסונג לא משתמשת בפלסטיק עבור מכשיריה. המכשיר תומך ב-WiFi בתקן AC 802.11. בלוטות' 4.0, שבב NFC (תקשורת טווח אפס), חיישן אינפרא-אדום שיכול לשמש כשלט למכשירים שונים כגון טלוויזיה או מזגן, DVD ועוד. וחיבור Micro USB 3.0 לטעינה וחיבור למחשב. בנוסף סוללת המכשיר ניתנת להטענה באופן אלחוטי באמצעות משטחי טעינה אלחוטית. לדברי החברה, סוללת המכשיר תוכננה להיטען תוך 10 דקות לרמה של עד 4 שעות שימוש, וטעינה של 80 דקות לרמה של 100%.
עם השקת המכשיר התברר שבשונה ממכשירי הדגל הקודמים של החברה, בדגם זה לא ניתן לפתוח את מכסה הסוללה באופן הנפוץ והידני, אלא באמצעות מברג ושליפת גב הזכוכית העדין בצורה ייחודית.
תוכנה
שינוי מרכזי בדגם ה-S6 הוא הגרסה הרזה והמהירה שהכניסה סמסונג לממשק האנדרואיד המסורתי והכבד שלה Touchwiz, המתבטא בקיצוץ של למעלה מ-40% מהאפליקציות המגיעות עם המכשיר (שאינן ניתנות להסרה). בהסכם מיוחד לשיתוף פעולה עם ענקית הטכנולוגיה מיקרוסופט הוכנס לחבילת האפליקציות שירות Skype OneDrive ו-OneNote, כמו גם שירותי אופיס מבית מיקרוסופט. פיצ'רים רבים נוספו לגרסת ה-Touchwiz כמו גישה פשוטה יותר לאנשי הקשר, לחיצה כפולה על כפתור הבית לפתיחת המצלמה, ועוד.
בנוסף ל-Galaxy S6 סמסונג השיקה שירות תשלומים מתחרה ל-Apple Pay, בשם Samsung Pay. השירות מאפשר ביצוע רכישות בחנויות באמצעות טכנולוגיית תקשורת טווח אפס (NFC) ובטכנולוגיה חדשה בשם MST (ראשי תיבות של Magnetic Secure Transimission). השירות תומך כרגע בכרטיסי ויזה ומאסטרקארד, עם יכולת עתידית לתמיכה בכרטיסים נוספים בהמשך.
כחודש אחר שיווק המכשירים ברחבי העולם, שחררה חברת סמסונג עדכון גרסה לתוכנת האנדרואיד של ה-S6, וזאת על רקע תלונות על בעיות בניהול ה-RAM, וכן על טענות של התחממות יתר במעבד המכשיר.
דגמים
למכשיר ישנם 4 דגמים.
SM-G920F – הדגם הרגיל (S6). מגיע בצבעים שחור, לבן, זהב וכחול.
SM-G925F – דגם בעל מסך עם שוליים קמורים (S6 Edge). מגיע בצבעים שחור, לבן, זהב וירוק.
SM-G928C – גלקסי S6 Edge +, מסך גדול יותר משאר הדגמים, מגיע בצבעים שחור ולבן.
Galaxy s6 active – דגם בעל גוף מחוזק ומוקשח, עמיד במים, באבק ובחבטות קשות. עומד בתקן צבאי אמריקאי MIL-STD-810G. בעל מפרט זהה לדגמים של ה-S6 למעט נפח הסוללה שהוגדל ל-3,500mAh.
עיקריים:
מכירות
עם שיווק צמד המכשירים ברחבי העולם, פרסמה חברת Strategy Analytics דוח סיכום של הרבעון הראשון ב-2015, שממנו עולה שבניגוד לתוצאות הרבעון האחרון של 2014, חברת סמסונג החזירה לעצמה את תואר 'יצרנית הסמארטפונים הגדולה בעולם', עם נתוני מכירות של 83.2 מיליוני יחידות ממגוון מכשיריה של סמסונג. נתון שהחזיקה בו עד לאותה העת ענקית הטכנולוגיה אפל.
Microsoft Start
Microsoft Start (נקרא בעבר: Microsoft News, MSN News ו-Bing News) הוא אתר חדשות ושירות הכולל כותרות חדשות ומאמרים שנבחרו על ידי העורכים. האפליקציה כוללת חלקים לסיפורים מובילים, ישראל, עולם, פוליטיקה, כסף, טכנולוגיה, בידור, דעה, ספורט ופשע, יחד עם סיפורים שונים אחרים. זה מאפשר למשתמשים להגדיר נושאים ומקורות מועדפים משלהם, לקבל התראות על חדשות מובילות באמצעות התראות, לסנן מקורות חדשות מועדפים ולשנות גודלי גופנים כדי להקל על קריאת המאמרים.
במקור, Microsoft Start כללה הזנת RSS, אך יכולת זו הוסרה: מיקרוסופט מאפשרת כרגע רק למשתמשים להירשם למקורות חדשות שצוינו. Microsoft Start משתמשת בתכונת האריחים החיים שהוצגה בעדכון יום השנה של Windows 10. אם משתמש לוחץ על אריח תפריט News Start כאשר כתבה מסוימת מוצג, המשתמש יראה קישור לסיפור זה בראש האפליקציה כאשר היא מופעלת.
רוסלה מזרחית
רוסלה מזרחית או רוּסֵלָה וְרֻדַּת חָזֶה (שם מדעי: Platycercus eximius) הוא מין של תוכי קטן ממשפחת הדרראים החי בדרום אוסטרליה ובאי טסמניה. האדם הפיץ את הרוסלה גם לניו זילנד, שם היא מהווה מין פולש הפוגע בעופות המקומיים.
מאפיינים
אורכה של הרוסלה עד 30 ס"מ, משקלה 90–120 גרם והיא בעלת צבעים מרהיבים. הראש והחזה אדומים עם סנטר לבן ומקור לבן גם. הבטן צהובה והכנפיים והזנב ירוקים משורטטות בשחור עם כמה נוצות כחולות ואדמדמות. הרגליים אפורות. הזנב ארוך ועוזר לרוסלה להלך על הקרקע, דבר שהיא עושה לעיתים קרובות. הנקבות דומות לזכרים אך עמומות צבע יותר וגם בעלות פס תחתון כהה שחסר לזכרים.
הרוסלה ניזונה מזרעים, פירות, פרחים וחרקים. היא חיה בין סבכים, ערבות פתוחות, חורשים ויערות באוסטרליה וטסמניה. כמו מרבית התוכים הרוסלה היא עוף מונוגמי החי עם בת זוג לכל החיים. הרוסלה מקננת על עץ גבוה ומטילה בו 2–9 ביצים.
תוכי זה נפוץ בפינות חי רבות וכן מהווה חיית מחמד נפוצה, קלה לגידול.
תת-מינים:
בלא וייס
בלא וייס היה אתלט צ'כוסלובקי-ארצישראלי. אלוף המכביה השנייה (1935) ביידוי פטיש, אלוף ארץ-ישראל ביידוי פטיש, בזריקת דיסקוס והדיפת כדור ברזל ושיאן ארץ-ישראל ביידוי פטיש.
ביוגרפיה
וייס נולד וגדל בצ'כוסלובקיה. לאחר שעלה לארץ ישראל התאמן בקבוצת מכבי הצפון תל אביב.
אלוף המכביה השנייה
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה וייס ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, ביידוי פטיש בתוצאה של 32.95 מטר, לפני הרמן מגרמניה (29.75 מטר) וטוביה מיורצ'יק מפולין (26.43 מטר). מדליות כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 36.91 מטר, אחרי זאב שטיל מפולין (38.11 מטר) ולפני טוביה מיורצ'יק מפולין (35.49 מטר) ובהטלת כידון, אחרי דב רבינוביץ' (50.50 מטר) ולפני דוד הירשלר, שניהם מארץ ישראל ומדליית ארד, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.40 מטר, אחרי ג'וליוס פינקלשטיין (Julius Finkelstein) מארצות הברית (13.30 מטר) ולזר גולדשנידר מצרפת (12.44 מטר).
שיאן ארץ ישראל
בתחרות שנערכה ב-18 בנובמבר 1939 קבע וייס ביידוי פטיש שיא ארץ ישראל של 33.47 מטר.
אלוף ארץ ישראל
באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1940 זכה וייס ב-3 מדליות זהב, ביידוי פטיש בשיא ארץ ישראל חדש של 36.06 מטר, לפני פרנקל ממכבי רחובות (16.94 מטר), בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.45 מטר, לפני דב רבינוביץ' ממכבי עתיד תל אביב (11.82 מטר) וגרינמן ממכבי פתח תקווה (11.22 מטר) ובזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.24 מטר, לפני זאב שטיל ממכבי תל אביב (37.42 מטר) ופלשין ממכבי חיפה (32.80 מטר).
1941
באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב ב-26 באפריל 1941 זכה וייס בשתי מדליות זהב, ביידוי פטיש בשיא ארץ ישראל חדש של 37.14 מטר ובהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.41 מטר, לפני דב רבינוביץ' מברית מכבים עתיד תל אביב (12.31 מטר). שיאו ביידוי פטיש החזיק מעמד כ-10 שנים ונשבר על ידי פנחס פולונסקי (41.80 מטר).
1945
במסגרת תחרות קרב-חמש באתלטיקה שנערכה ב-17 במרץ 1945 קבע וייס בזריקת דיסקוס תוצאה של 40.35 מטר.
באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 38.03 מטר.
ריצ'רד בישופ
ריצ'רד מור בישופ (באנגלית: Richard Moore Bishop; ) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוהיו ה-34 בשנים 1878–1880.
ביוגרפיה
ריצ'רד בישופ נולד במחוז פלמינג שבקנטקי, וקיבל הכשרה עסקית במדינת האם שלו. ב-1848 הוא עבר לסינסינטי, אוהיו ופתח חנות כלבו בסמוך למעגן של גדת נהר אוהיו, שנקראה בתחילה "בישופ וולס" ולאחר מכן "ר. מ. בישופ ושותפיו". ב-1858 הוא היה לחבר במועצת העיר, ולאחר מכן נבחר כנשיא המועצה. בשנים 1859–1861 הוא כיהן כראש עיריית סינסינטי.
ב-1860, בעת כהונתו של בישופ כראש העיר ביקר הנסיך מוויילס בסינסינטי, במסגרת ביקורו בארצות הברית. על אף היותו חבר המפלגה הדמוקרטית, נשא בישופ נאום ברכה לכבודו של אברהם לינקולן שעבר בסינסינטי בדרכו לטקס ההשבעה שלו. הוא היה יושב ראש הישיבה לתמיכה באיחוד בשנה הראשונה של מלחמת האזרחים.
בשנים 1859–1869 היה בישופ נשיא החברה המיסיונירית של אוהיו, וכן היה נשיא הוועידה המיסיונרית הנוצרית הכללית. הוא גם היה חבר ועידת החוקה של 1873, ופעל לקידום מסילת הברזל הדרומית של אוהיו.
ב-1877 בחרו הדמוקרטים בבישופ כמועמדם למשרת מושל אוהיו. בבחירות הכלליות הוא ניצח את מועמד המפלגה הרפובליקנית ויליאם וסט ושלושה מועמדים נוספים. בישופ כיהן תקופת כהונה אחת של שנתיים, ולא קיבל את מועמדות מפלגתו לכהונה שנייה. כותב מטעם המפלגה סיכם את כהונתו כמושל באופן הבא:
ריצ'רד בישופ נפטר בג'קסונוויל, פלורידה ב-2 במרץ 1893. הוא נטמן בבית הקברות ספרינג גרוב שבסינסינטי.
דריה ורבובי
דריה ורבובי (בפולנית: Daria Werbowy; נולדה ב-19 בנובמבר 1983) היא דוגמנית קנדית. ורבובי נודעת לציבור הרחב גם כדוברת של מותג היופי הצרפתי לנקום.
חייה האישיים
למרות שהיא נולדה בקרקוב, פולין,
מחזיקה ורבובי גם באזרחות קנדית וגם ובאזרחות אוקראינית.
בהיותה בת שלוש, עברו הוריה האוקראיניים למיסיסוגה, פרבר של טורונטו, אונטריו, קנדה. יש לה אח בשם אורסט ואחות בשם אוקסנה. בהיותה בת ארבע עשרה היא כבר היתמרה לגובה מטר ושמונים סנטימטרים. היא למדה בבית הספר היסודי הקתולי האוקראיני סנט סופיה ולמדה אמנויות חזותיות בבית הספר התיכון קותרה פארק.
היה קשר רומנטי בין ורבובי לבין ג'וש הארטנט.
קריירה
ורבובי מעולם לא שקלה לעסוק בדוגמנות ברצינות, אלא הגיעה במקרה, לאחר שפגשה את אימה של חברתה ללימודים, שעמדה בראש הסניף בטורונטו של סוכנות הדוגמנות Susan J. Model & Talent Management. כשהייתה בת 14 ורבובי זכתה במקום הראשון בתחרות דוגמנות לאומית.
לאחר שעברה לסוכנות עלית, החלה ורבובי לקבל חוזי פרסום מרכזיים בקנדה, אבל עדיין לא השיגה הצלחה בינלאומית. היא חיה בלונדון וביוון, "שם היו ליהוקים רבים, אבל לא הייתה עבודה". חוזי דוגמנות שיועדו לה בוטלו בעקבות פיגועי 11 בספטמבר בניו יורק.
כשצייד הדוגמניות הראשי של סוכנות עלית, אולסן אלמר, פתח סוכנות משלו, הלכה ורבובי בעקבותיו והקריירה שלה החלה לפרוח. בתוך מספר שנים ותחת הדרכתה של International Management Group (IMG), קנתה לעצמה ורבובי דריסת רגל בבימת הדוגמנות הבינלאומית.
היא מחזיקה בשיא של פתיחה וסגירה של תצוגות האופנה הרבות ביותר בעונה אחת.
נכון לעכשיו, לקוחותיה של ורבובי כוללים את לאנקום, פראדה, איב סאן-לורן, פפי ג'ינס, רוברטו קוואלי, גוצ'י, הרמה, ולנטינו, דייוויד יורמן, מיסוני, ורסצ'ה, לואי ויטון ושאנל. בעונה הראשונה שלה, סתיו/חורף 2003, הופיעה ורבובי על שער ווג איטליה שלוש פעמים (ביולי, אוגוסט ואוקטובר) ובמודעת הפרסום לפראדה.
ביולי 2007 מנה כתב העת פורבס את ורבובי כמספר 9 ברשימת הדוגמניות המרוויחות ביותר בעולם, אחרי קרולינה קורקובה, נטליה וודיאנובה, קרולין מרפי, אלסנדרה אמברוזיו, אדריאנה לימה, היידי קלום, קייט מוס וג'יזל בונדשן. בין יוני '2006 ליוני 2007 נאמדו רווחיה ב- $3.5 מיליון.
ב-2008 יצאה ורבובי למסע בן שלושה חודשים באוקיינוס האטלנטי ובים התיכון.
ב-6 באוקטובר 2008, היא הוכנסה ל-Canada's Walk of Fame
היא הדוגמנית הקנדית השנייה, אחרי לינדה אוונג'ליסטה, שיש לה כוכב ב- Canadian Walk of Fame.
מוקדם יותר באותה שנה, ורבובי השיקה קולקציית איפור בן שלושה חלקים של לאנקום עבור Sephora.
ההכנסה הלכה לאספת נדבנות עבור נוער מעוט יכולת בברזיל שערך ויק מוניז.
ווג פריז כלל אותה כאחת משלושים הדוגמניות המובילות של שנות האלפיים.
ג'פרי הרטמן
ג'פרי הרטמן (גרמנית: Geoffrey H. Hartman; 11 באוגוסט 1929 - 13 במרץ 2016) היה חוקר ומבקר ספרות יהודי-אמריקאי יליד גרמניה.
חייו
הרטמן נולד בפרנקפורט שבגרמניה; בשנת 1939 נמלט מהנאצים ונשלח בגפו לאנגליה כחלק מהקינדר-טרנספורט. את שארית מלחמת העולם השנייה העביר באחוזת ודסדון וב-1946 היגר לניו יורק, שם חיכתה לו אמו.
ב-1949 השלים הרטמן את לימודי התואר הראשון בספרות השוואתית במכללת קווינס בהצטיינות יתרה והמשיך ללימודים באוניברסיטת דיז'ון שבצרפת כחלק מתוכנית פולברייט. את לימודי הדוקטורט בספרות השוואתית השלים ב-1953 באוניברסיטת ייל. הרטמן החל ללמד בייל ב-1955, בין השנים 1962-1965 שימש כפרופסור חבר באוניברסיטת איווה, בשנתיים לאחר מכן כיהן כפרופסור באוניברסיטת קורנל ובשנת 1967 חזר ללמד בייל. בשנת 1997 יצא לפנסיה וחדל ללמד, אולם המשיך לחקור בחסות האוניברסיטה עד 2006 (senior research fellow).
הרטמן שימש מרצה אורח במוסדות רבים, בהם ניתן למנות את האוניברסיטה העברית, בר-אילן, תל אביב, ציריך, פרינסטון ועוד.
ב-2018 יצא לאור בעברית ספרו טקסט, רוח ובת קול - מסות, תרגמה דבי אילון, הוצאת רסלינג, 2018
יחסי ירדן–ספרד
יחסי ירדן–ספרד הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ירדן וספרד.
יחסים דיפלומטיים
ספרד וירדן חולקות קשרים היסטוריים ואינטרסים פוליטיים, כלכליים ותרבותיים. היחסים בין המדינות הם קרובים מאוד באופן מסורתי ומאופיינים הן בהיעדר סכסוכים דו-צדדיים והן במפגש העמדות בעניינים פוליטיים אזוריים (תהליך השלום ב, תהליך ברצלונה, הדיאלוג הים-תיכוני, איחוד מדינות הים התיכון, נאט"ו ועוד). ובינלאומיים (יוזמות נגד רעב ועוני, מטרות המילניום, רפורמת האו"ם, ברית התרבויות ועוד). הקשרים בין משפחות המלוכה הספרדית והירדנית תרמו באופן בולט לגישה זו, שיש לה בסיס חברתי, תרבותי, פוליטי וכלכלי מוצק.
במאי 1947 נקשרו קשרים ראשוניים בין המדינות.
יחסים כלכליים
סך ההשקעות של ירדן בספרד בשנים 2013 ו-2014 הסתכם בכ-29 מיליון אירו. סך ההשקעות של ספרד בירדן בשנים 2013 ו-2014 הסתכם ב-2 מיליון אירו. הפעילות המסחרית העיקרית שבוצעה כוללת: CASA - בסוף מרץ 2010 הושלמה מכירתם של שני מטוסים תמורת 19 מיליון אירו. TELVENT (קבוצת ABENGOA) - בשנת 2010 היא חתמה על חוזה מסחרי לביצוע פרויקט SCADA עבור צפון עמאן תמורת 12 מיליון אירו בקו FIEM / SME.
ממשלת ספרד
נציגות ה-OTC, ארגון בת של הסוכנות הספרדית לשיתוף פעולה בינלאומי למען פיתוח (AECID), בעמאן, המשרתת את ירדן, סוריה ולבנון, פתחה את שעריה בסוף שנת 2008. יש בה יחידה מנהלית ואחראי על פרויקטים הומניטריים. הקביעות של המשרד לשיתוף פעולה טכני בעמאן אוחדה עם מינוי רכז כללי, בשל הממד ההומניטרי של פעילותו. מעמאן מועברת העזרה של משרד הפעולה ההומניטרית של ה-AECID לירדן, סוריה, לבנון, טורקיה ועיראק כדי להקל על הצרכים ההומניטריים הנובעים מהסכסוכים בסוריה ובעיראק.
שיתוף הפעולה הנוכחי מתמקד בתמיכה בפתרון המשבר שנגרם על ידי מספר רב של פליטים במדינה כתוצאה ממלחמת האזרחים בסוריה, ובפעילות שבוצעה במסגרת תוכנית "מסאר" לליווי תהליכי הדמוקרטיזציה במזרח התיכון ובצפון אפריקה.
בשנת 2014 הושלם הפרויקט לחיזוק יכולותיו של המשרד לפיתוח חברתי למניעה והתייחסות לאלימות מגדרית.
באוגוסט 2015 אושרה יוזמת טהדיר-מסאר לאוכלוסייה האזרחית הסורית, במימון משותף של האיחוד האירופי, מה שהופך את תחזוקת ה-OTC לחיונית. מטרתה היא להכשיר אנשים בעלי פוטנציאל להפוך לשחקני מפתח במעבר עתידי ולהיערך להתאוששות. פעילות זו תבוצע יחד עם שלושה ארגונים ירדניים ותמיכה של משרד הפנים הירדני.
ארגונים לא ממשלתיים (משתפי פעולה ומתנדבים)
בשנת 2014 המשיכו ליישם הסכמים אזוריים ופרויקטים אחרים של ארגונים לא ממשלתיים: תנועה למען שלום, פירוק נשק וחופש (MPDL), סולידריות בינלאומית (SI ), הקרן לקידום חברתי של תרבות (FPSC) וחילוץ והצלה.
במסגרת תוכנית מסאר, הפרויקט לחיזוק החברה האזרחית המיועד לתרום לתהליכי הממשל הדמוקרטי בירדן ובהרשות הפלסטינית, מיושם משנת 2014. לבנון, תוניסיה ומצרים, יקבלו אף הן תמיכה באמצעות הקרן בעתיד.
ועדות לשיתוף פעולה מעורב
הוועדה המעורבת האחרונה נחתמה בעמאן ב-29 באפריל 2006 וב-2010 בוצע תרגיל תכנות תפעולי במטרה לבצע טוב יותר את ההתערבויות של שיתוף הפעולה הספרדי.
שיתוף הפעולה המשיך בפעילותו בזיהוי, גיבוש וביצוע של הצעות להתמודדות עם המשבר ההומניטרי שנגרם על ידי הגידול בפליטים הסורים ולתמיכה בתהליכי הרפורמה הדמוקרטית, מסגרת בה מתערבת תוכנית מסאר, במימון שלה ביצע כמה פרויקטים במהלך 2013 ו-2014.
הכוחות הסוריים הדמוקרטיים
הכוחות הסוריים הדמוקרטיים (בערבית: قوات سوريا الديمقراطية; בכורדית: Hêzên Sûriya Demokratîk; בסורית: ܚܝ̈ܠܘܬܐ ܕܣܘܪܝܐ ܕܝܡܩܪܛܝܬܐ; באנגלית: Syrian Democratic Forces, מוכרים גם בראשי התיבות SDF) הם ברית צבאית המורכבת מלוחמים כורדים, ערבים, אשורים, ארמנים, טורקמנים וצ'רקסים, הפועלים במסגרת מאבק משותף נגד ארגוני הטרור המדינה האסלאמית ותחריר א-שאם, וזאת כחלק ממלחמת האזרחים בסוריה.
מטרת הברית, לפי פרסומיה, היא "יצירת סוריה דמוקרטית ורב-לאומית, בה צדק אמיתי יונחל לאורך זמן".
לפי הערכות, מבין כלל חברי הברית, כ-80% הם ממוצא כורדי, בעוד שאר חברי הברית נמנים עם כלל קבוצות האוכלוסין האחרות המוזכרות לעיל.
הקמת הברית
מטרתה של הברית, אשר הוקמה מלכתחילה בשיתוף פעולה מצד מספר קבוצות אתניות שונות, בעלות זהות אסלאמית סונית משותפת, הייתה לפעול נגד האיום המשותף מצד ארגוני הטרור האסלאמיים הסוניים דאעש וג'בהת א-נוסרה.
בתאריך 10 בדצמבר 2015, לאחר כינוס שנמשך יומיים, נוסד לראשונה גם אגף פוליטי לברית, תחת השם "המועצה הדמוקרטית הסורית".
פעילות בשטח
החל ממועד הקמתה, הברית מתמקדת בעיקר במאבק ישיר מול כוחות דאעש בעיראק ובסוריה, ולוחמיה השיגו מספר ניצחונות אסטרטגיים במאבק כנגד הארגון. בסוף 2015 הם הצליחו לכבוש את העיר אל-האול וסביבתה. בהמשך, באזור א-שדאדי לוחמי הברית הביאו לנסיגת כוחות דאעש במהלך חודש פברואר 2016.
במהלך חודש מאי 2016, לוחמי הברית פתחו במתקפה רחבה כנגד כוחות דאעש באזור צפון ומרכז סוריה, בעזרת סיוע לוגיסטי ומטרייה אווירית מצד כוחות אמריקאים, במטרה להגיע בסופו של דבר לעיר א-רקה, המשמשת בפועל כ"בירת" דאעש, ולכבשה.
נכון לחודש יוני 2016, הארגון שולט בשטחים נרחבים בצפון ובמזרח סוריה, אשר שוחררו מכוחות דאעש.
סיוע חיצוני
עוד מימיה הראשונים של הברית, ארצות הברית לקחה חלק משמעותי במתן סיוע לוגיסטי לברית, ואף לקחה חלק משמעותי באימון הלוחמים. יועצים מטעם צבא ארצות הברית לוקחים חלק בפעילויותיה הצבאיות של הברית, ומספקים ייעוץ שוטף ללוחמים הפועלים בשטח.
בתאריך 12 באוקטובר 2015, הפנטגון אישר כי מטוסי תובלה מדגם C-17 העבירו 100 ארגזי הובלה, אשר כללו כ-45 טון נשק ותחמושת, לידי "קבוצות ערביות" הפועלות בשטח סוריה. דוברת מטעם היחידות להגנת העם הגדירה סיוע זה בתור "רובי סער, מרגמות ותחמושת, אך ללא טילי נ"ט או נשק נגד מטוסים." עם זאת, קבוצות האופוזיציה המרכזיות הפועלות במסגרת "הקואליציה הערבית-סורית", ארגון אופוזיציה הפועל באזור, הכחישו כי קיבלו את המשלוח, וציינו כי זה נועד אולי לבעלות הברית הכורדיות הפועלות אף הן באזור.
במהלך מתקפת כוחות האופוזיציה כנגד דאעש באזור א-שדאדי, בה לקחו הכוחות הסוריים הדמוקרטיים חלק משמעותי, נמסר כי ארצות הברית ביצעה מספר תקיפות אוויריות כנגד דאעש, בתיאום מול כוחות הברית.
בתאריך 21 במאי 2016, הגנרל האמריקאי ג'וזף ווטל השלים סיור חשאי, שארך מספר שעות, באזור צפון סוריה. במהלך הסיור, ביקר ווטל במספר מוקדי כינוס של כוחות מיוחדים אמריקאים המוצבים באזור, וכן נפגש עם כוחות מקומיים המסייעים במאבק בכוחות דאעש, ולרבות עם נציגי הברית. מספר ימים לאחר מכן, החלה מתקפה רחבת היקף כנגד כוחות דאעש, בה לקחו לוחמי הברית חלק משמעותי.
בנוסף לארצות הברית, נטען כי גם משטר אסד, וכן כוחות הצבא הרוסי הפרוסים באזור, תומכים אף הם בפעילותה של הברית, אף כי תמיכה זו אינה באה לידי ביטוי בפועל בתמיכה לוגיסטית או בשיגור לוחמים לסיוע במהלכיה הצבאיים.
התנגדות לסיוע חיצוני
האוריינטציה הכורדית של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, הנובעת בין היתר מהאחוז הניכר של כורדים מקרב לוחמיה, הובילה מספר קבוצות ערביות שונות בעלות זהות אסלאמיסטית סונית, אשר חברות בקואליציה הלאומית הסורית של האופוזיציה והכוחות המהפכניים, להתנגד לפעילותם של הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, וכן לסיוע החיצוני הניתן להם מצד בעלת הברית. במסגרת זאת, קבוצות אלו העלו מספר טענות בדבר "מעשי טבח" לכאורה, אשר בוצעו מטעם פעילי הברית בשטח.
ממשלת טורקיה, אשר חוששת מהתעוררות התודעה הלאומית הכורדית בשטח סוריה ועיראק, מחשש שזו תגלוש בהדרגה גם לשטחה, מתנגדת אף היא לסיוע החיצוני הניתן ללוחמי הכוחות הסוריים הדמוקרטיים, ובין היתר הפגינה את חוסר שביעות רצונה מהתמיכה הניכרת לה זוכה הברית מטעם ממשלת ארצות הברית.
מכירת נשק ישראלי לגרמניה המערבית (1959)
מכירת נשק ישראלי לגרמניה המערבית הייתה עסקה ב-1959 שבה מכרה ממשלת ישראל תת-מקלעים מסוג עוזי לגרמניה המערבית. בעסקה נמכרו גם רבע מיליון רימוני יד, שנועדו לספק את צורכי צבא גרמניה לתקופה של 10 שנים. משרד הביטחון הגרמני טען כי גרמניה קנתה נשק ישראלי כי הוא נשק טוב וזול יותר.
העסקה אושרה בממשלת ישראל ברוב קולות, אך עם פרסומה, בסוף יוני 1959, באמצעי התקשורת בישראל, עורר העסקה פולמוס ציבורי, שכלל משבר בין מפלגות הקואליציה. מפלגות אחדות העבודה ומפ"ם היו נגד המכירה, בעוד מפא"י בהנהגת ראש הממשלה דוד בן-גוריון הייתה בעד המכירה. מפ"ם ואחדות העבודה חשבו שהתנגדות למהלך תגרום להגדלת כוחן הפוליטי, על חשבון מפא"י בהנהגת דוד בן-גוריון. ב-1 יולי 1959 החליטה הכנסת נגד ביטול העסקה עם גרמניה. עם זאת, שתיים ממפלגות הקואליציה, מפ"ם ואחדות העבודה, הצביעו בעד ביטול העסקה. על פי חבר הכנסת מטעם אחדות העבודה - פועלי ציון יגאל אלון ההתנגדות להצעה נבעה משלושה גורמים: עקב כך דרש בן-גוריון את התפטרות השרים ממפלגות אלה, ומשלא נענתה דרישתו הגיש את התפטרותו לנשיא המדינה יצחק בן-צבי ב-5 ביולי 1959. הממשלה הפכה לממשלת מעבר, וב־3 בנובמבר 1959 נערכו הבחירות לכנסת הרביעית, שבעקבותיהן הוקמה ממשלת ישראל התשיעית בדצמבר 1959.
האמת המכוערת
האמת המכוערת (באנגלית: The Ugly Truth) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג קומדיה רומנטית משנת 2009, בכיכובם של קתרין הייגל וג'רארד באטלר. הסרט יצא לאקרנים בצפון אמריקה, על ידי סרטי קולומביה ב-24 ביולי 2009. ב-10 בנובמבר 2009, יצא הסרט כ-DVD וBlu-ray.
עלילה
אבי ריכטר (קתרין הייגל) היא מפיקה בתוכנית בוקר יומית דלת רייטינג בסקרמנטו. אבי היא פריק קונטרול, המאמינה באהבת אמת, ובספרי עזרה עצמית כגון גברים ממאדים ונשים מנוגה ו"מרק עוף לנפש", חוזרת הביתה מעוד דייט כושל, ונופלת על תוכנית טלוויזיה בשם "האמת המכוערת" בכיכובו של מייק צ'דוויי (ג'רארד באטלר). הפרשנות של מייק באשר ל"מה גברים באמת רוצים" גורמת לאבי להתקשר בשידור חי ולהתעמת איתו בשידור. יום למחרת היא מגלה שכדי להעלות את הרייטינג, הרשת שכרה את מייק צ'דווי כמגיש פינה קבועה בתוכנית הבוקר שהיא מפיקה.
מערכת היחסים רעועה בהתחלה - אבי חושבת שמייק גס רוח ודוחה, ומייק חושב שאבי היא פריק קונטרול ותמימה. לאחר שאבי פוגשת בגבר חלומותיה, רופא בשם קולין (אריק וינטר), היא ומייק עושים הסכם: אם בעזרת השיטות של מייק לקידום מערכת יחסים, אבי וקולין יהפכו לזוג, אבי תסכים לעבוד עם מייק ללא טענות. אחרת, מייק יעזוב את תוכנית הבוקר.
מייק מוזמן להופיע בתוכנית הלילה של קרייג פרגוסון, ומקבל הצעת עבודה מ-CBS. אבי נאלצת לוותר על סופ"ש רומנטי במהלכו היא וקולין תכננו סוף סוף לקיים יחסי מין, על מנת לדאוג שמייק יישאר בתוכנית הבוקר שלה. במהלך התוכנית שואל פרגוסון את מייק מי הייתה הבחורה ששברה את ליבו, ומשום כך הוא ממליץ לכולם לוותר על האהבה. למייק לוקח כמה שניות עד שהוא מוצא תשובה מתחמקת לעניין.