cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
This Is Me... Then
ב-25 בנובמבר 2022, ביום השנה ה-20 לאלבום, הודיעה לופז שהיא תוציא אלבום המשך הנקרא This Is Me... Now (2023).
יחסי מצרים–סלובניה
יחסי מצרים–סלובניה הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת מצרים הערבית לבין רפובליקת סלובניה. שתי המדינות חברות באיחוד מדינות הים התיכון.
היסטוריה
ביוני 1999 נפגש ראש ממשלת סלובניה, ג'אנז דרנובסק, עם ראש ממשלת מצרים כמאל אל-ג'נזורי בקהיר. הם דנו בנוגע לאמצעים לחיזוק שיתוף הפעולה הבילטרלי בתחומים השונים, ובמיוחד במישור הכלכלי.
במאי 2007 נפגש שר התחבורה הסלובני, ג'אנז בוזיץ', עם עמיתו המצרי, מוחמד מנסור, בקהיר. שיחותיהם התמקדו בהגדלת קשרי התחבורה בין נמל אלכסנדריה המצרי לבין נמל קופר שבסלובניה. בוזיץ' ציין שיש ביקוש בסלובניה לסחורה מצרית, במיוחד לירקות, פירות וצמחים אחרים, ולפיכך שיתוף הפעולה צריך לגדול.
הסכמים
במרץ 1997 חתמו שתי המדינות על הסכם סחר.
פט רוברטסון
מריון גורדון "פט" רוברטסון (באנגלית: Marion Gordon "Pat" Robertson; 22 במרץ 1930 – 8 ביוני 2023) היה פעיל דתי, איל תקשורת ופוליטיקאי אמריקאי, וכומר בפטיסטי דרומי. רוברטסון היה מראשי הימין הנוצרי האמריקאי, והתמודד ללא הצלחה על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות בשנת 1988.
רוברטסון היה אורח הקרן לידידות ישראל (IFCJ, USA). ייסד את אוניברסיטת ריג'נט ומספר ארגונים פילנתרופיים הפועלים ברחבי העולם. פרסם עשרה ספרים, שזכו להצלחה רבה בארצות הברית. מוסמך הסמינר התאולוגי של ניו יורק בתאולוגיה, ובעל תואר דוקטור לשם כבוד מבית הספר למשפטים באוניברסיטת ייל.
רוברטסון היה ידוע בהשקפותיו האנטי-פמיניסטיות וההומופוביות ובתאוריות הקונספירציה הרבות בהן האמין. את עמדותיו ביטא לעיתים בצורה קיצונית.
ג'ון קווינסי אדמס
ג'ון קווינסי אדמס (באנגלית: ; 11 ביולי 1767 – 23 בפברואר 1848) היה הנשיא השישי של ארצות הברית בין 1825 ל-1829. הוריו היו הנשיא ג'ון אדמס ואביגייל אדמס.
כדיפלומט, לקח חלק חשוב בהסכם גנט שסיים את מלחמת 1812. כמזכיר המדינה של ארצות הברית ניהל משא ומתן עם בריטניה על הגבול עם קנדה, ניהל משא ומתן עם ספרד על סיפוח פלורידה, וניסח את דוקטרינת מונרו. נחשב לאחד הדיפלומטים ומזכירי המדינה הגדולים בתולדות ארצות הברית. מדיניותו הדיפלומטית הדגישה את הערכים האמריקאים: בדלנות, התנגדות לקולוניזציה, חופש שיט וסחר חופשי. היה נשיא האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (1820–1829).
אדמס נבחר להיות נשיא לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1824, השנויות במחלוקת. בתקופתו, התקדמות טכנולוגית ותקשורתית הובילה להפצת מסרים של תחייה דתית ורפורמה חברתית. הסחורות, הכסף והאזרחים נסעו ברחבי המדינה יותר מאי פעם. הוא ניסה לקדם את נושא החינוך ולהפוך את הכלכלה למודרנית. הגשים חלק ממטרותיו והקטין את החוב הלאומי למשל, אולם הקונגרס נשלט בידי יריביו, וחוסר התמיכה במפלגתו שלו פגע בו. ב-1828 הפסיד לאנדרו ג'קסון.
לאחר עזיבתו את תפקיד הנשיא, נבחר לייצג את מסצ'וסטס בבית הנבחרים, ושירת שם בשבע-עשרה שנותיו האחרונות. התנגד לעבדות, וחזה שתפרוץ בגללה מלחמת אזרחים. לטענתו, הפיכת הדרום לעצמאי הייתה גורמת למרידות עבדים.
ראשית חייו, לימודיו וראשית הקריירה
ג'ון קווינסי אדמס נולד ב-11 ביולי 1767, לג'ון אדמס ולאשתו אביגייל אדמס (סמית'), בבריינטרי שבפרובינציה של מפרץ מסצ'וסטס, בחלק של בריינטרי שהיום הוא קווינסי, מסצ'וסטס. הוא לא למד בבית ספר, אבל למד אצל בן דודו. הוא נקרא על שם סבה של אמו, קולונל ג'ון קווינסי, שעל שמו נקראת העיר קווינסי.
ב-1779, החל לכתוב יומן שהמשיך לכתוב עד למותו ב-1848. היומנים, שנמשכים על פני חמישים כרכים, נחשבים לאחד מהמקורות הראשוניים הטובים ביותר על ראשית המדינה.
במשך רוב נעוריו, ליווה את אביו מעבר לים. ג'ון אדמס היה השגריר בצרפת בין 1778 ל-1779, ובהולנד בין 1780 ל-1782, ואדמס הצעיר ליווה את אביו במשימות הדיפלומטיות. הוא למד באוניברסיטת ליידן. הוא סיים את לימודיו ב-10 בינואר 1781. במשך שלוש שנים, החל מגיל ארבע עשרה, ליווה פוליטיקאי מקומי כמזכיר שלו בניסיון לגרור הכרה של רוסיה בארצות הברית. הוא שהה בפינלנד, שוודיה, ובדנמרק, וב-1804, פרסם דו"ח על המסע בשלזיה. במהלך שנותיו מעבר לים, החל לדבר צרפתית והולנדית באופן שוטף, וגם השיג שליטה בגרמנית ובשפות אירופאיות אחרות.
אף על פי שאדמס נהנה באירופה, הוא ומשפחתו החליטו לחזור לארצות הברית כדי להשלים את לימודיו. הוא למד באוניברסיטת הרווארד, וסיים ב-1787 עם תואר ראשון במדעי הרוח. אדמס, בהשפעת אביו, הצטיין בלימודים קלאסיים וידע לדבר לטינית ויוונית עוד לפני תחילת לימודיו. לאחר סיום לימודיו, למד משפטים במסצ'וסטס עד ל-1789. הוא השיג תואר שני בהרווארד ב-1790. לאחר מכן הוסמך לעריכת דין ב-1791 והחל לעסוק בעריכת דין בבוסטון.
ממשל וושינגטון ואדמס
אדמס זכה למוניטין לאומי בארצות הברית כשפרסם סדרת כתבות בהן תמך במדיניותו של הנשיא ג'ורג' וושינגטון, שמנעה מארצות הברית להתערב במהפכה הצרפתית. הוא מונה לשגריר בהולנד ב-1793, בגיל עשרים ושש. בדרכו להולנד, העביר מספר מסמכים לג'ון ג'יי, שניסה להגיע להסכם סחר עם בריטניה. לאחר שנועד עם ג'יי כתב לאביו מכתב בו תמך בהסכם, בטענה שעל ארצות הברית להתרחק מענייני אירופה. חלקים מהמכתב שימשו לצורך כתיבת נאום הפרידה של וושינגטון.
במהלך מסעותיו בין האג ולונדון, נפגש והציע נישואין ללואיזה קת'רין ג'ונסון. לאחר מכן מינה אותו וושינגטון לשגריר בפורטוגל ב-1796. וושינגטון טען שאדמס היה הטוב מבין השגרירים האמריקנים. כשהיה מחוץ למדינה, תמך בנייטרליות, וטען שארצות הברית תרוויח כלכלית מהימנעות במעורבות במלחמות צרפת המהפכנית.
הוא הצטרף אל האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ב-1797. כשאביו היה נשיא, מינה אותו לשגריר בפרוסיה בתמיכת וושינגטון. אדמס חתם על הסכם ידידות וסחר עם פרוסיה. הוא שירת בתפקיד עד ל-1801, כשתומאס ג'פרסון נבחר לנשיאות.
ב-1797, התחתן עם לואיזה בטקס בלונדון. הוא הנשיא הראשון (והיחיד עד לדונלד טראמפ) שנישא לגברת ראשונה שנולדה מחוץ לארצות הברית (אם כי לאב אמריקאי).
פוליטיקה במסצ'וסטס
כשחזר אל ארצות הברית, מונה בידי השופט המחוזי לאחראי על העניינים הכספיים בבוסטון. תומאס ג'פרסון דחה את המינוי, ואדמס ניסה לחזור לעריכת דין, אולם החליט להיכנס לפוליטיקה. לאחר מכן נבחר לסנאט של מדינת מסצ'וסטס באפריל 1802. בנובמבר רץ כפדרליסט אל בית הנבחרים של ארצות הברית והפסיד.
פרופסור בבראון ובהרווארד
כשהיה חבר בסנאט, שירת כפרופסור ללוגיקה באוניברסיטת בראון. לאחר מכן היה לפרופסור לרטוריקה באוניברסיטת הארווארד. הוא מונה לתפקיד ב-1805, לאחר שסירב לשמש כנשיא המוסד.
השגריר הראשון ברוסיה
הנשיא ג'יימס מדיסון מינה את אדמס לשגריר הראשון של ארצות הברית ברוסיה ב-1809. אף על פי שאדמס פרש רק לפני זמן קצר מהמפלגה הפדרליסטית, תמיכתו במדיניות החוץ של ג'פרסון השיגה לו נקודות אצל ממשל מדיסון. לאחר שהתפטר מהרווארד, הוא ואשתו לואיזה נסעו בספינת סוחר לרוסיה עם בנם הצעיר. אדמס הגיע לסנט פטרסבורג ב-23 באוקטובר 1809.
יחסים דיפלומטיים
הרוזן ניקולאי רומיאנצב, ראש הממשלה הרוסי, קיבל את אדמס באופן רשמי. מחלה קלה של אלכסנדר הראשון הובילה לעיכוב בהצגתו בפני השליט. רומיאנצב הזמין את אדמס לארוחת ערב דיפלומטית עם השגריר הצרפתי, אצילים ושרי חוץ ששהו ברוסיה. הייתה זאת אותה אחוזה בה סעד אביו של אדמס ב-1781.
הצאר אלכסנדר הראשון קיבל את אדמס באופן רשמי והביע את שמחתו על המינוי. אדמס טען בפניו שנשיא ארצות הברית רוצה להביע את תמיכתו ביחסי סחר וידידות בין המדינות.
אדמס ביקש מרומיאנצב לבקש מאלכסנדר לפעול בשם ארצות הברית ולהבטיח את שחרורם של מלחים וספינות אמריקניות שהחזיקה דנמרק. הצאר ציווה על ראש הממשלה לבקש את שחרור הרכוש האמריקני בהקדם האפשרי, והממשלה הדנית הסכימה. אדמס השקיע את מירב מאמציו בשחרור ספינות ומלחים אמריקנים.
ס-1811, הציע לו מזכיר המדינה להתמנות לשופט בבית המשפט העליון. אדמס סירב ונשאר בסנט פטרסבורג. ב-1812, דיווח על פלישת נפוליאון לרוסיה ועל נסיגתו. בנוסף, שאל רומיאנצב את אדמס אם עליו לבקש מהצאר לתווך בין ארצות הברית ובריטניה לסיום מלחמת 1812. ארצות הברית הסכימה וביולי 1813, החלו מקורביו של אדמס במשא ומתן בתיווכו של אלכסנדר. בספטמבר, דחו הבריטים את התיווך.
אדמס בחברה הרוסית
אדמס היה אהוד על חצר המלוכה הרוסית ונפגש לעיתים קרובות עם אלכסנדר. הצאר ביקש מאדמס לרכוש בית במדינה בקיץ. אדמס סירב מפני שלא רצה לחרוג מהתקציב שקיבל מהממשלה האמריקנית.
משפחת אדמס קיבלה הזמנות רבות למופעי בידור מקומיים, שהיו חשובים בעיני אנשי החצר, אולם מבחינתו של אדמס היו מביכים. אדמס הרגיש שהמסיבות והנשפים גזלו זמן מתפקידיו הרשמיים, ונמנע בדרך כלל מללכת אל האירועים הללו. אדמס גם כעס מביקורים דיפלומטיים.
שגריר בבריטניה
ב-1814, הוחזר מרוסיה כדי לשמש כשליח אמריקני לצורך חתימה על הסכם גנט, שסיים את מלחמת 1812 בין ארצות הברית והממלכה המאוחדת.
לאחר סיום ההסכם, מונה לשגריר בבריטניה בין 1815 ל-1817, תפקיד שאותו מילא לראשונה אביו. בלונדון, הוא ואשתו גרו באילינג שהייתה אז כפר קטן ליד לונדון כדי להקטין את הוצאותיהם.
מזכיר המדינה 1817–1825
כדי ליצור אחדות לאומית, החליט הנשיא ג'יימס מונרו למנות צפוני למשרת מזכיר המדינה, ובחר באדמס המכובד והמנוסה לתפקיד. אדמס שירת בתפקיד עד לסיום כהונתו של מונרו ב-1825. עמדותיו של אדמס תאמו לאלו של מונרו. אחד מהאתגרים שניצב בפניהם היה תגובה להיעדר הכוח באמריקה הלטינית בגלל חולשתה של ספרד לאחר מלחמת חצי האי. אדמס תמך בהתרחבות מול האימפריה הספרדית המתפוררת, ותמך בפיוס עם האימפריה הבריטית. כמזכיר המדינה, חתם על הסכם אדמס-אוניס (שרכש את פלורידה), על הסכם 1818, וכתב את דוקטרינת מונרו. הוא נחשב לאחד ממזכירי המדינה הגדולים בתולדות המדינה.
פלורידה, שעדיין הייתה טריטוריה ספרדית אולם ללא נוכחות ספרדית משמעותית, הפכה למקלט לאינדיאנים ולעבדים נמלטים. מונרו שלח את הגנרל אנדרו ג'קסון להילחם באינדיאנים, והוא הוציא להורג שני סוחרים בריטיים שסיפקו נשק, פיטר מושל ומינה אחד במקומו, והשאיר את חיל המצב שלו באזור. הנשיא מונרו וכל הקבינט, פרט לאדמס, האמינו שג'קסון חרג מסמכותו. אדמס טען שספרד לא יכלה לשלוט בטריטוריה, וארצות הברית נאלצה לפעול בהגנה עצמית. אדמס הצדיק את פעולותיו של ג'קסון וספרד ובריטניה לא יכלו למחות על כך. הקונגרס סירב להעניש את ג'קסון. אדמס השתמש באירועים בפלורידה כדי להגיע להסכם עם הספרדים ב-1819, הסכם שהעניק את פלורידה לארצות הברית ופתר את סכסוכי הגבול מתקופת רכישת לואיזיאנה.
כשהיה סכסוך על הגבול באורגון, ביקש אדמס להגיע להסכם עם אנגליה כדי להסדיר את הגבול עם קנדה. הסכם זה הפך להסכם 1818, ששיפר את היחסים בין בריטניה וארצות הברית, ואת היחסים עם קנדה. ההסכם קבע את הגבול בין צפון אמריקה הבריטית לארצות הברית.
הבחירות לנשיאות
בבחירות לנשיאות ב-1824 אנשי ניו אינגלנד תמכו באדמס והשפיעו עליו להיכנס למירוץ. המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לא הצליחה להסכים על מועמד יחיד, ולכל מועמד הייתה תמיכה אזורית שונה. אדמס ייצג את ניו אינגלנד. יריביו היו ג'ון קלהון שפרש, ויליאם קרופורד ששבץ מנע ממנו להתמודד, הנרי קליי וגיבור קרב ניו אורלינס, אנדרו ג'קסון. בבחירות קיבל ג'קסון את מספר הקולות הגבוה ביותר ואת מספר קולות האלקטורים הגבוה. אדמס קיבל פחות משליש מקולות הבוחרים.
אולם, מכיוון שאף מועמד לא זכה לרוב מבין קולות האלקטורים, הועברה, בהתאם לחוקה האמריקאית, ההכרעה לקונגרס. הקונגרס נאלץ לבחור בין ג'קסון, אדמס וקרופורד (שלושת המועמדים המובילים). קליי, דובר בית הנבחרים, היה במקום הרביעי. קליי לא חיבב את ג'קסון ותמך ברבות מהצעותיו של אדמס על מכסים ושיפורים פנימיים, והביע תמיכה באדמס. להפתעת רבים, הקונגרס בחר באדמס למשרה ב-9 בפברואר 1825. לאחר בחירתו מינה אדמס מינה את קליי למשרת מזכיר המדינה, משרה שאדמס ושלושת הנשיאים הקודמים שירתו בה.
נשיאותו (1825–1829)
אדמס כיהן כנשיא השישי מ-4 במרץ 1825 עד 3 במרץ 1829. בנאום השבעתו נשבע אמונים על ספר חוקים ולא על תנ"ך. אדמס נכנס לבית הלבן עם תוכניות שאפתניות. הוא הציע לקונגרס תוכניות לבניית מצפה כוכבים ואוניברסיטה לאומית חדשה, פיתוח כבישים, תעלות וכיוצא באלה. הוא תמך במכסי מגן גבוהים שיעודדו בניית מפעלים, ובהגבלת מכירת קרקעות כדי להאט את ההתפשטות מערבה. אולם, התמיכה הדרושה בקונגרס על מנת להעביר את כל אלה לא הייתה בידו, שכן תומכי ג'קסון לא שכחו את אירועי מערכת הבחירות ועשו כל מאמץ לחסום את יוזמות החקיקה שהציג. למרות זאת הצליח להביא לידי ביצוע מספר פרויקטים, בעיקר חפירת תעלות במספר מקומות ברחבי הארץ.
החוב הלאומי בתקופתו צנח מ-16 מיליון דולרים ל-5 מיליון. יורשו, ג'קסון, שילם את שאר החוב.
הנרי קליי היה היועץ הראשי של אדמס במהלך כהונתו. אדמס סירב לשחק בפוליטיקה כמו רבים, ולכן לא הצליח להעביר החלטות רבות.
מדיניות פנים
אדמס ניסה להפוך את ארצות הברית למעצמה עולמית בעזרת "שיפורים פנימיים". הוא הטיל מכסים גבוהים לצורך בניית כבישים והקים בנק לאומי. הוא דיבר על מודרניזציה.
מכסי המגן שהיו נהוגים אז בארצות הברית היו שנויים במחלוקת - גם בתוך ממשלו. מזכיר המדינה, הנרי קליי, צידד בהם, אולם סגן הנשיא, ג'ון קלהון, התנגד. אדמס עצמו לא נקט עמדה והמצב הסתבך כשב-1827 איבדה המפלגה את הרוב הבלתי יציב שהיה לה קודם לכן בקונגרס. ב-1828, הוטלו מכסי מגן שגרמו לתסיסה אצל תומכי ג'קסון.
מדיניות החוץ
אדמס נחשב לדיפלומט מעולה, אולם מדיניות החוץ שלו בתקופתו כנשיא לא הייתה בולטת. אחת מהסיבות לכך הייתה ההתנגדות כלפיו בקונגרס. הקונגרס העוין גם לא אפשר לו להגיע להישגים משמעותיים בתחום מדיניות החוץ, אף שאדמס היה מדינאי מוצלח ואביה של דוקטרינת מונרו, עוד בימיו כמזכיר המדינה. בתקופתו של אדמס התרחשה מלחמת העצמאות היוונית, אולם למרות התמיכה הציבורית ביוונית, התנגד אדמס למעורבות בנושא.
ההתנגדות בקונגרס פגעה במדיניות החוץ של אדמס. הוא הגיע להסכמי סחר עם מספר מדינות, כמדינות סקנדינביה, פרוסיה ואוסטריה, אולם הקונגרס מנע ממנו מלשלוח נציגים לוועידת מדינות אמריקה הלטינית.
עזיבתו
אדמס עזב את תפקידו ב-4 במרץ 1829, לאחר הפסד בבחירות לאנדרו ג'קסון. הוא לא נכח בהשבעתו של ג'קסון, והיה אחד מחמישה נשיאים שלא עשו כן (אביו, אנדרו ג'ונסון, ריצ'רד ניקסון ודונלד טראמפ).
בחירות 1828
קליי ואדמס הקימו מפלגה חדשה, המפלגה הלאומית הרפובליקנית, אך זו לא קנתה לה אחיזה בקרב המדינות השונות ולא האריכה ימים.
בבחירות 1828 נחל אדמס מפלה צורבת, בידי יריבו אנדרו ג'קסון שהקים בינתיים מפלגה חדשה - המפלגה הדמוקרטית. אדמס זכה במדינות בהן זכה אביו ב1800: ניו אינגלנד, ניו ג'רזי ודלאוור, חלקים מניו יורק ורוב מרילנד. אולם הפעם זכה ג'קסון ברוב מוחלט בחבר האלקטורים, ב-178 אלקטורים לעומת 83 לאדמס, ואדמס וקליי לא היו יכולים לגבור עליו בשנית. אדמס כמו אביו כיהן רק תקופת כהונה אחת.
קריירה בקונגרס (1830–1848)
אדמס שקל לפרוש מהחיים הציבוריים לאחר תבוסתו ב-1828, והוא נפגע בגלל התאבדות בנו, ג'ורג' וושינגטון אדמס, ב-1829. אולם הוא החליט לנסות להיבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1830. הוא היה הנשיא הראשון ששירת בקונגרס לאחר סיום כהונתו, אחד משניים (אנדרו ג'ונסון שירת בסנאט). הוא נבחר לתשע כהונות, וכיהן שבע עשרה שנים, מ-1831 ועד למותו.
אדמס ניסה להיבחר לתפקיד מושל מסצ'וסטס ב-1833 על מצע שהתנגד לתנועת הבונים החופשיים. המושל הרפובליקני הלאומי פרש ואדמס התמודד מול שלושה מועמדים. מועמד הרפובליקניים הלאומיים השיג 40% מהקולות ואדמס 29%. ללא רוב, המועצה המחוקקת נאלצה להכריע, ואדמס תמך במועמד הרפובליקניים הלאומיים שנבחר.
בנוגע למכס 1828, היה מעורב בפשרה שסיימה את "משבר זכות הביטול", בו איימה קרוליינה הדרומית לפרוש מהאיחוד אם לא יותר לה לבטל חוק מכס. אדמס היה מעורב בהקצבת כספים לסמית'סוניאן.
מינויים לוועדות
בקונגרס, עמד בראש הוועדה לסחר וייצור, הוועדה לנושאי האינדיאנים, והוועדה לנושאי חוץ.
עבדות
כמתנגד לעבדות, השתמש אדמס בתפקידו החדש בקונגרס כדי להילחם מולה. ב-1836, עבר בקונגרס חוק שמנע שליחת עצומות כנגד העבדות. אדמס התנגד לחוק ונאם כנגד העבדות בבית הנבחרים.
החוק מנע מאדמס להגיש לקונגרס עצומות כנגד העבדות, אולם הוא הביא אותן בכל מקרה: עצומה מאזרח של ג'ורג'יה שטען שהמשך העבדות יוביל לפילוג.
אף על פי שלא גינו אותו, בית הנבחרים התייחס לנושא העצומות לאחר מכן. אדמס טען שוב שהזכות ליצור עצומות היא זכות אוניברסלית. הוא טען שלבית הנבחרים אין זכות להגביל את עצמו בדיונים, אולם החוק נותר על כנו.
הנאומים הובילו לדיון נרחב בזכות לדיון ובמוסריות העבדות. אדמס התגאה בכך שייזכר בדרום כאויב העבדות הגדול ביותר.
אדמס טען שפשרת מיזורי בוגדת ברוח האמריקנית.
ב-1841, הצטרף אל ייצוג העבדים במשפט ארצות הברית נגד לה אמיסטאד. אדמס טען בפני בית המשפט העליון לטובת העבדים שמרדו בספינה הספרדית שלהם. הוא נאם במשך ארבע שעות, והצליח להביא לשחרור השחורים. בין יריביו היו הנשיא מרטין ואן ביורן. כעבור כמה שנים, המשיכו הספרדים ללחוץ על האמריקנים להעניק להם פיצויים על הספינה. הדרומיים תמכו בכך, אולם למרות תמיכה מצד הנשיאים הדמוקרטים ג'יימס פולק וג'יימס ביוקנן, לא הוענקו פיצויים.
הגשר בין המהפכה למלחמת האזרחים
אדמס נפגש עם אברהם לינקולן במהלך הכהונה של האחרון בבית הנבחרים, מ-1847 עד למותו של אדמס. ולכן אדמס נחשב לדמות מגשרת בהיסטוריה האמריקנית שהכירה גם את האבות המייסדים של ארצות הברית וגם את לינקולן.
משבר זכות הביטול
פרט להתנגדותו לעבדות ולאיסור על עצומות כנגדה, הוא השיג כמה הישגים אחרים בכהונתו בקונגרס. מעט לאחר כניסתו לתפקיד, חוק המכס של 1828 כמעט הוביל למלחמת אזרחים כשקרוליינה הדרומית איימה לבטל את החוק. הנשיא אנדרו ג'קסון הוסמך להשתמש בכוח כדי לאכוף את החוק. אדמס הגיע לפשרה בנושא.
קידום המדעים
אדמס הפך לכוח מוביל בתמיכה בקידום המדעים. כנשיא, הציע הקמת מצפה כוכבים לאומי, ללא הצלחה. ב-1829, לאחר מותו של המדען הבריטי ג'יימס סמית'סון, הוא הותיר את הונו לקידום הידע, ודרש בצוואתו שאם אחיינו ימות ללא יורשים, רכושו יעבור לממשלת ארצות הברית לצורך קידום ידע. לאחר מות אחיינו ב-1835, יידע הנשיא אנדרו ג'קסון את הקונגרס על קבלת הכסף, שהיה שווה ערך ל-75,000,000 דולרים כיום. אדמס הבין שהסכום יכול להגשים את חלומו לבנות מוסד לאומי למדעים. הוא תמך בהקמת הסמית'סוניאן. בנוסף תמך בתצפיות אסטרונומיות ובהקמת מצפה כוכבים לאומי. ב-1825 חתם על חוק להקמת מצפה כוכבים לאומי לפני עזיבת תפקידו. ב-1830 הוביל להקמת מצפה הכוכבים האמריקני.
הפרויקט להקמת אוניברסיטה לאומית לא הושלם במהלך חייו. האוניברסיטה האמריקנית הוקמה רק ב-1893.
מותו
ב-1846, סבל משבץ ששיתק אותו באופן חלקי. לאחר כמה חודשי מנוחה, הוא השתקם וחזר לקונגרס לתשואות החברים. ב-21 בפברואר 1848, כשבית הנבחרים שוחח על מתן כבוד לקצינים ששירתו במלחמת ארצות הברית–מקסיקו, היה המתנגד היחיד. מיד לאחר מכן התמוטט, וסבל מדימום במוחו. כעבור יומיים, ב-23 בפברואר, מת כשאשתו ובנו לצדו. הוא מת ב-7:20 בערב. חבר הקונגרס אברהם לינקולן היה האחראי ללוויה.
לאחר שנקבר בבית הקברות של הקונגרס, הועבר לחלקת הקבר המשפחתית בקווינסי. לאחר מותה של לואיזה ב-1852, העביר בנו צ'ארלס את הגופות ליד גופותיהם של ג'ון ואביגייל.
חייו האישיים
לג'ון וללואיזה היו שלושה בנים ובת. בתם לואיזה נולדה ב-1811 ומתה ב-1812, ברוסיה. בנם נקרא ג'ורג' וושינגטון אדמס (1801–1829), וגם הוא וגם ג'ון אדמס השני (1803–1834) מתו בגיל צעיר.
בנו הצעיר, צ'ארלס פרנסיס אדמס (שבנו נקרא ג'ון קווינסי אדמס השני), עסק בדיפלומטיה גם כן, ובנה את הספרייה הנשיאותית הראשונה בארצות הברית, לכבוד אביו.
מורשתו
מקום לידתו של אדמס הוא חלק מפארק לאומי שפתוח בציבור. תשעה עשר מקומות נקראו "קווינסי" על שמו.
ביתו באוניברסיטת הרווארד נקרא על שמו, ועל שם בני משפחה אחרים שהיו בהרווארד.
הוא נחשב לדיפלומט הגדול ביותר בתולדות המדינה. הוא הגיע להסכמים חשובים, כהסכם גנט שסיים את מלחמת 1812, והסכם פלורידה שהוביל לסיפוח פלורידה. בנוסף ניסח את דוקטרינת מונרו.
אדמס עקב אחרי האופנה המתפתחת של ההופעה החיצונית והיה הנשיא הראשון שקיצר את שיערו ולבש מכנסיים.
יומנים
היומן של אדמס, שהחל להיכתב ב-1779 ונכתב עד מותו, נחשב לאוסף המפורט ביותר בנוגע לארצות הברית בתחילת דרכה.
התנגדות לעבדות
לפני 1820, תמך אדמס בלאומיות האמריקנית. אולם לאחר היבחרו לבית הנבחרים, הפך למנהיג הלאומי הבולט ביותר שהתנגד לעבדות. הוא לא תמך בביטולה, אולם ידע שמלחמת אזרחים תוביל לסיומה.
נקודת המפנה הייתה פשרת מיזורי ב-1820, במהלכה התנגד לחברו ג'ון קלהון שהפך לדובר בולט בזכות העבדות. שניהם הפכו לאויבים מרים. אדמס טען שהעבדות היא רשע שיש לבטלו, וקלהון טען שיש להגן על הזכות להחזיק בעבדים. אדמס טען שהעבדות פגעה ברפובליקניזם, ואילו קלהון טען שהיא חיונית לדמוקרטיה, והפכה את כל הלבנים לשווים. השניים הרהרו בפירוק האיחוד. אדמס טען שאומה דרומית עצמאית תחוסל בידי מרידות עבדים, ושנשיא ארצות הברית ישתמש בכוחותיו כדי לבטל את העבדות. אדמס תמך בחופש הביטוי ובעצומות נגד העבדות.
ב-1841, הוא ייצג את ההגנה בתיק ארצות הברית נגד לה אמיסטאד בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא הצליח להגן על השחורים, שתפסו שליטה על ספינה ספרדית שסחרה בהם באופן בלתי חוקי, ומנע את גירושם לקובה והוביל לשחרורם. תחת הנשיא מרטין ואן ביורן טענה הממשלה שעל השחורים להיות מגורשים. אדמס זכה בחירותם ובזכותם להישאר במדינה או לחזור לאפריקה. הוא לא לקח תשלום על התיק.
אדמס התנגד לכוחם של בעלי העבדים בקונגרס. הוא התנגד לסיפוח טקסס ולמלחמה מול מקסיקו, וטען שמטרותיהם היו להרחיב את העבדות.
הפיגוע בכפר יובל
הפיגוע בכפר יובל היה פיגוע מיקוח שבוצע על ידי חזית השחרור הערבית ב-15 ביוני 1975 במושב כפר יובל שבאצבע הגליל, ובו נלקחו תושבי בית במושב כבני ערובה. בפיגוע נהרגה שמחה מרדכי, אחיה ובעלה  אשר עמד בראש הכוח שפרץ לשחרר את בני הערובה. ארבעת המחבלים נהרגו בידי הכוח הפורץ.
תיאור האירוע
אור ליום ראשון, ב-4:30 לפנות בוקר, יצא יעקב, ברכבו אל התחנה המרכזית בקריית-שמונה כדי להסיע את האוטובוס הראשון בקו קריית-שמונה-חיפה. בהגיעו אל התחנה, שמע הדי התפוצצויות מכיוון דרום-מזרח. הוא סובב את רכבו וחזר לכפר יובל. בשערי המושב נתקל בכוח הכיתור של צה"ל והבין שהמחבלים פרצו לבית חָמִיו, שם נמצאו גם שמחה אשתו ובנו אסף בן התשעה חודשים  . יעקב הגיע לחמ"ל וביקש מהמח"ט יוסי קולר, שיצרפו אותו לכוח הפורץ אך נענה בשלילה. בשעה 07:15 הגיע למקום רפאל איתן, אלוף פיקוד הצפון, ואישר ליעקב, שבשירותו הצבאי היה לוחם בסיירת גולני, להצטרף לכוח הפורץ שהיה מורכב מחיילי הפלוגה המסייעת של גדוד 51. יעקב תיאר בפירוט למפקדי הכוח את מבנה הבית.
החל משא ומתן עם המחבלים בעזרתו של תושב המקום רחמים כהן, שהתנדב למשימה בהיותו דובר ערבית. בהמשך הוחלף על ידי חייל המסייעת בשם ליאון גרגו יליד לבנון שדיבר ערבית וניסה להרגיע את המחבלים. המחבלים הציגו כרוז ובו דרישותיהם לשחרר מחבלים העצורים בבתי הכלא בישראל ובהם הארכיבישוף הילריון קפוצ'י והטרוריסט היפני קוזו אוקמוטו (מארגון הצבא האדום היפני).
הפריצה
התוכנית הייתה לפרוץ את דלת הכניסה תוך ירי של כוח רתק עם מקלעים. מנעול הדלת היה מרוסק ופתוח, מהשלב בו חדרו המחבלים לבית. מפקדי הכוח לא ידעו שעל הדלת מושענים מבפנים חפצים כבדים כמו מכונת כביסה וטלוויזיה למניעת פתיחתה. נקבעו ארבע חוליות לפריצה, חוליה לכל חדר. התכנון בוצע על ידי מושקו רום המ"פ בפועל, בעזרת הקצינים אבישי ורבר מפקד מחלקת התול"ר, וגיל אונגר מפקד מחלקת המרגמות. הוא אושר על ידי שמיל גולן הסמח"ט, יוסי קולר המח"ט ואלוף הפיקוד.
הפתיחה באש הייתה בסביבות השעה 7:30. הרהיטים שהמחבלים הצמידו לדלת עכבו את הפריצה, המחבלים ירו לעבר הדלת וזרקו לכיוונה רימון. יעקב פרץ את הדלת, הצליח להרוג שניים מהמחבלים ונורה בראשו. כוח הפריצה חיסל את שני המחבלים הנותרים.
תוצאות האירוע
בחילופי האש נהרגו נחמיה יוסף-חי וגיסו, יעקב מרדכי ("פצ'נגה"). אביו של נחמיה, יצחק יוסף-חי ובנו אברהם יוסף-חי, נפצעו. שמחה, אשתו של יעקב מרדכי ואחותו של נחמיה יוסף חי נפצעה אף היא ונפטרה למחרת בבית החולים, אולי בגלל השגחה רפואית לא מתאימה, בנה התינוק, אסף, נפצע מרסיסי רימון. ליעקב מרדכי הוענק לאחר מותו עיטור העוז על אומץ הלב והתעוזה שגילה. שמחה, בעלה יעקב ואחיה נחמיה נקברו בהלוויה משותפת בבית העלמין שבכפר יובל. את ממשלת ישראל ייצג בהלוויה השר חיים בר-לב.
בתגובה לאירוע תקף חיל האוויר הישראלי מטרות בלבנון, התקיפה הייתה מלווה גם בהפגזות ארטילריה אשר כוונו לעבר ריכוזי המחבלים בקדמת הפתחלנד בכפר שובא שבהר דב, אשר משם יצאה חוליית המחבלים. הותקפו גם הכפרים חמאם, ורשייה אל-פוחאר. על פי הדיווח של דובר אש"ף בדמשק אבו מייזר, כתוצאה מתקיפת צה"ל אישה אחת נהרגה ושלושה אנשים נפצעו קל.
הנצחה
אנדרטה לזכרם של יעקב מרדכי, שמחה מרדכי ונחמיה יוסף-חי הוקמה במרכז היישוב. במרכז האנדרטה פסל אבן, על בסיס בטון, המתאר בני משפחה חבוקים וכרוכים זה בזה, והקרוי "משפחה מלוכדת". האנדרטה כוללת חומת אבנים מתעגלת ולמרגלות הקצה השמאלי שלה, הנקטע בחדות, מונח לוח שיש ועליו שמות הנופלים. האנדרטה עוצבה ובוצעה בידי הפסלת רבקה קרן ממושב קדרון. אנדרטה נוספת לזכרם של יעקב ושמחה הקים דוד מרדכי, אחיו של יעקב מצפון לשמורת תל דן, בשביל הכניסה למשק שי, הקרוי אף הוא על שמם: שמחה-יעקב. האנדרטה הוקמה בשנת 2014 בסיועו של גלעד דיאמנט.
יעקב מרדכי מונצח גם במרכז המורשת וההנצחה של סיירת גולני במחנה שרגא ובפינת הנצחה שהוקמה בבית הספר החקלאי נהלל.
אנרי קרטן
אנרי קרטן (7 ביולי 1904 - 13 באוגוסט 2008) היה מתמטיקאי צרפתי, אחד מגדולי המתמטיקאים של המאה ה-20, ממייסדי הקבוצה ניקולא בורבאקי. קרטן תרם רבות לטופולוגיה אלגברית ולאלגברה הומולוגית, בפרט בפיתוח האופרטורים הקוהומולוגיים, ולאנליזה מרוכבת. היה חבר ביותר מתריסר אקדמיות לאומיות, ובהן אלו של צרפת, ארצות הברית ויפן. חתן פרס וולף לשנת 1980, על עבודתו המקצועית ועל הובלת דור שלם של מתמטיקאים.
אנרי קרטן, בנו של המתמטיקאי אלי קרטן, נולד בנאנסי וגדל בפריז שם לימד אביו בסורבון. למד באקול נורמל סופרייר והתיידד עם אנדרה וייל שהשפיע עליו בבחירת כיווני מחקר. לימד בכמה אוניברסיטאות בצרפת, ועשה את עיקר חייו המקצועיים בפריז. בין תלמידיו: ז'ן-פייר סר ורנה תום. היה ממובילי חידוש הקשר בין הקהילות המתמטיות בצרפת ובגרמניה לאחר מלחמת העולם השנייה. הוביל סמינר מפורסם שנקרא על שמו "סמינר קרטן" שהפך למרכז עולמי לחידושים בתחום הטופולוגיה האלגברית.
CMTS
Cable Modem Termination System - CMTS (בתרגום חופשי: מערכת מיסוּף מודמי כבלים), הוא סוג ציוד תקשורת מחשבים המשמש לאספקת שירותי נתונים רחבי-סרט, כגון אינטרנט ו-Voice over IP למנויים של חברת תקשורת כבלים. בדומה לרכיבי מיסוּף נוספים בארכיטקטורת רשתות מחשבים, תפקידו של CMTS הוא לגשר, הן פיזית והן לוגית, בין סוגים שונים של מערכות תקשורת. ברשתות כבלים - מהצד האחד, רכיבי מרכז התקשורת של חברת הכבלים (Headend), ומהצד השני - מודמים המותקנים בבית המנוי (Subscriber). מרבית רכיבי ה-CMTS המופעלים על ידי חברות הכבלים עשויים לשרת עשרות-אלפי לקוחות כל אחד.
אופן הפעולה
רכיב ציוד זה מנהל את כל תעבורת המידע המגיעה ממחשבי קצה המצויים באזור גאוגרפי מסוים, מנתב אותה אל ספקית האינטרנט ומבצע רישום של המודם ברשומות שלו. בנוסף, מתקשר ה-CMTS עם רכיבי CMTS אחרים בתצורת VPN (רשת פנימית) ואף עם רשת האינטרנט (רשת חיצונית).
תפקידיו העיקריים של ה-CMTS הם:
ז'יגמונד ראקוצי
ז'יגמונד ראקוצי (בהונגרית: Rákóczi Zsigmond, 1544 פלשהואדאס, מחוז אבאוי – 5 בדצמבר 1608 פלשוואדאדס) היה אציל הונגרי שכיהן כנסיך טרנסילבניה בשנים 1607–1608.
אדממה
אֵדָמָמֶה (יפנית: 枝豆, הגייה: ) הוא מאכל מפולי סויה לא בשלים בתוך התרמיל כשהם מבושלים או מאודים בשיטת בישול ירוק - מבושלים או מאודים קלות ומומלחים. המאכל נפוץ כחטיף ביפן, סין וקוריאה ובשנים האחרונות גם בארצות המערב.
פירוש השם אדה-ממה ביפנית הוא פולי-גבעול. המאכל נקרא כך ביפן ובהונג קונג מכיוון שהיה נהוג לרכוש את הפולים בתרמילים כשהם עדיין מחוברים לגבעול. בסין המאכל ידוע כ"מאודו" (maodou), שפירושו "שעועיות שעירות". בקוריאה המאכל ידוע בשם קונג.
מרקוס רוחו
פאוסטינו מרקוס אלברטו רוחו (בספרדית: Faustino Marcos Alberto Rojo; נולד ב-20 במרץ 1990) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בבוקה ג'וניורס ובנבחרת ארגנטינה. רוחו יכול לשחק כמגן שמאלי וכבלם.
קריירה
רוחו נולד וגדל בעיר לה פלאטה שבארגנטינה, בקרבת אצטדיונה של הקבוצה המקומית המצליחה אסטודיאנטס לה פלאטה. בשנת 2000, כשהוא בן עשר, החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אסטודיאנטס. ב-2008 הצטרף לקבוצה הבוגרת ותחת המאמן אלחנדרו סאבלה היה שותף לזכייתה של אסטודיאנטס בגביע הליברטדורס של שנת 2009 ובאליפות של 2010 (אפרטורה).
ב-20 באוגוסט 2014, הושלמה עסקת העברתו של רוחו מספורטינג ליסבון למנצ'סטר יונייטד כשנמכר לקבוצה האנגלית בעבור 16 מיליון אירו וחתם על חוזה לחמש עונות. ב-14 בספטמבר 2014, ערך רוחו את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד בניצחון קבוצתו 4:0 על קווינס פארק ריינג'רס במסגרת המחזור הרביעי של הפרמייר ליג. ב-4 במרץ 2017, כבש רוחו את שער הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד בתיקו 1-1 נגד בורנמות'.
ב-30 בינואר 2020 חזר רוחו לקבוצת נעוריו אסטודיאנטס לה פלאטה והושאל עד לסוף העונה.
ב-2 בפברואר 2021, חתם רוחו בבוקה ג'וניורס מליגת העל הארגנטינאית.
נבחרת ארגנטינה
רוחו שיחק לראשונה בנבחרת ארגנטינה ב-9 בפברואר 2011, במשחק ידידות נגד. הוא שיחק בכמה ממשחקי מוקדמות קופה אמריקה 2011 ונכלל בסגל הנבחרת לטורניר ואף פתח במשחקה הראשון. לאחר הטורניר מונה למאמן הנבחרת אלחנדרו סאבלה, מאמנו באסטודיאנטס, ותחתיו הפך רוחו לשחקן הרכב בנבחרת ארגנטינה. הוא השתתף במשחקי מוקדמות מונדיאל 2014 ופתח בהרכב הנבחרת בטורניר עצמו כמגן השמאלי במערכים של ארבעה וחמישה שחקני הגנה.
במשחק מול ניגריה באותו טורניר, רוחו כבש את שערו הראשון במדים הלאומיים, אותו שער הוא גם שער הניצחון של אותו משחק שנגמר בתוצאה 3:2 לארגנטינה.
במונדיאל 2018 במשחק הסיום של שלב הבתים מול נבחרת ניגריה, הבקיע רוחו את שער הניצחון בדקה ה-85 ובכך הציל את ארגנטינה מהדחה. התוצאה 2:1 מול ניגריה איפשרה לארגנטינה להעפיל לשמינית הגמר.
בניין סיטי אינווסטינג
בניין סיטי אינווסטינג (באנגלית: City Investing Building) היה גורד שחקים ששכן בפינת הרחובות ברודוויי וקורטלנד במנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין תוכנן כבניין משרדים בן 33 קומות והתנשא לגובה של 148 מטרים. הוא תוכנן על ידי האדריכל פרנסיס קימבל ובנייתו החלה בשנת 1906 והסתיימה בשנת 1908. על בנייתו הייתה אמונה חברת הבנייה האדן (Hedden Construction Company), שבנתה לאחר מכן את מגדל חברת הביטוח מטרופוליטן לייף.
בניין סיטי אינווסטינג נבנה באזור בו נבנו גם בניין סינגר (1908), הדסון טרמינל (1908) ובניין אקוויטבל (1915) שיצרו מרכז עירוני צפוף. עם סיום בנייתו של בניין אקוויטבל הוטל צל באופן קבוע על הסיטי אינווסטינג והבניינים שהיו בסביבתו, דבר שהוביל למהפכת תוכנית בניין עיר של שנת 1916 בניו יורק.
הבניין נהרס בשנת 1968, יחד עם בניין סינגר, לטובת הקמת ליברטי פלאזה 1. באותה תקופה נחשבו לשני המבנים הגדולים ביותר שנהרסו בעיר. נכון לשנת 2014, הם המבנים השלישי והשמיני בקטגוריה.
קוד פתוח
קוד פתוח משמש בעולם התוכנה לציון תוכנה שקוד המקור שלה נגיש (זמין לצפייה) וכן חופשי לשימוש, לעריכת שינויים ולהפצה מחודשת לכל. שיטת פיתוח כזו מאפשרת לכל מי שחפץ בכך לקחת חלק בפיתוח התוכנה ולתרום לשיפורה. מושג קרוב במשמעותו הוא "תוכנה חופשית". לעיתים שניהם נכללים ביחד כ"תוכנה חופשית וקוד פתוח" (באנגלית: Free/Libre and Open Source Software ובראשי תיבות FOSS או FLOSS).
היותה של תוכנה קוד פתוח משמעותה איננה בהכרח שהיא תוכנה חופשית. אנדרואיד למשל, היא מערכת הפעלה חינמית בקוד פתוח. Red Hat Enterprise Linux, היא הפצת לינוקס מסחרית בקוד פתוח.
תשתית ליצירה
כדי לאפשר למתכנתים רבים לחבור יחד לפיתוח תוכנה משותפת ללא ניהול ריכוזי, פיתחו מפתחי הקוד הפתוח סביבות פיתוח התומכות בקוד פתוח. הסביבה המוכרת ביותר היא תוכנת גיט אשר מאפשרת ניהול גרסאות, מיזוג ענפים וכיוצא בזה על ידי מפתחים רבים.
אידאולוגיה
סביב מושג הקוד הפתוח קיימת תפיסת עולם הטוענת כי התוכנות שייכות להמונים, ועל כן כל החפצים בכך יכולים להיכנס לקוד ולערוך בו שינויים. זאת, בניגוד לקוד סגור, אשר מזוהה, על פי רוב, עם יצרני התוכנה הגדולים. לאדם הקונה תוכנות בקוד סגור, לרוב אין אפשרות פשוטה לצפות בפרטי התהליכים שמרכיבים את התוכנות שרכש, מכיוון שהם מוסתרים מפני המשתמש באמצעות הידור (אף שאין זה מחויב. ייתכן קוד ניתן לצפייה אך אסור לשינויים מצד הרישיון ובשל כך הוא אינו קוד פתוח).
התפתחות אידאולוגיית הקוד הפתוח התהוותה במקביל למהפכה ממשית בעולם התוכנה. בעשורים האחרונים יותר ויותר תוכנות מפותחות מראש כקוד פתוח, ולא מעט בתי תוכנה מפתחים את מוצריהם בקוד פתוח. כך, למשל, משוחררת מערכת ההפעלה אנדרואיד ומיזם כרומים של גוגל, כ-40% מאתרי האינטרנט בעולם מבוססים על פלטפורמות בקוד פתוח כגון וורדפרס ודרופל. במשך השנים הפכה מהפכת הקוד הפתוח לגורם השראה מעבר לעולם התוכנה, והיא מתחילה לחלחל גם להתנהלות הניהולית בארגונים.
גורמי הנעה לתרומה למיזמים
מיזמי ותוכנות קוד פתוח מבוססים על תרומת המפתחים (המשתתפים במיזם), שהיא על פי רוב התנדבותית. בקהילות קוד פתוח יש ניסיון להתמודד עם השאלה האם קיימת יכולת לנהל את המפתחים – בעיקר ביחס לניהול בהיבטי הנחיה ולהשפעה על התנהגות, במטרה למקסם את ביצועי הקהילה שאליה משתייכים המפתחים.
מירקו פטרוביץ'-נייגוש
מירקו פטרוביץ'-נייגוש (בסרבית: Мирко Петровић; 19 באוגוסט 1820 - 1 באוגוסט 1867), היה מפקד צבאי מונטנגרי, דיפלומט ומשורר, מבית פטרוביץ'-נייגוש. הוא קיבל את התואר veliki vojvoda (הדוכס הגדול) של גראהובו, ולכן הוא ידוע גם בשם הדוכס מירקו. הוא היה אביו של ניקולה הראשון, מלך מונטנגרו.
קוד פתוח
גורמי הנעה לתרומה למיזמים
התאוריה בנושא מתבססת על מחקרים בפסיכולוגיה, שקבעו קשר בין הנעה להשתתפות.
מירקו פטרוביץ'-נייגוש
ביוגרפיה
קורפוס האפי שלו Junački spomenik (הזיכרון ההרואי), שפורסם בעיר הבירה של מונטנגרו, צטיניה ב-1864, מאדיר את מונטנגרו ואת המונטנגרים, ואומר הניצחונות הגדולים ברחבי האימפריה העות'מאנית.
משפחתו
ב-7 בנובמבר 1840 התחתן מירקו עם אנסטסיה מרטינוביץ', בתם של דראגו מרטינוביץ' וסטאנה מרטינוביץ', ממנה נולדו להם שלושה ילדים:
קוד פתוח
גורמי הנעה בתחום
בתחום תוכנות הקוד הפתוח באים גורמים אלה לידי ביטוי באופן הבא:
מחקר והמלצות
מחקר אמפירי בנושא סקר שלושה פרויקטים של קוד פתוח בקהילת אפאצ'י (Apache). מהמחקר עלו הממצאים הבאים:
המלצות המחקר הן מעשיות, ומופנות בעיקר כלפי מנהלי קהילות קוד פתוח המעוניינים לשפר את השתתפות וביצועי המפתחים בקהילותיהם:
מחקר נוסף חקר את הסיבות והיתרונות שבעטיים מפתחים אנשים בשיטת קוד פתוח ולא בשיטות מסחריות. המחקר העלה מספר סיבות:
האפשרות "לאותת" על רמה גבוהה של יכולת וכישרון באה לידי ביטוי בצורה חזקה יותר כאשר מפתחים בשיטת קוד פתוח, נובעת משלוש סיבות:
דוגמאות
לינוקס היא הדוגמה המשמעותית ביותר כיום ליישום קוד פתוח ותוכנה חופשית. זוהי משפחה של מערכות הפעלה, המבוססות על ליבת לינוקס. קוד המקור של ליבת לינוקס זמין לשימוש, לשינוי ולהפצה בחינם לכל אחד. כיום משתמשים בלינוקס בתחומים רבים, החל ממערכות משובצות מחשב וכלה במחשבי-על.
בין הדוגמאות הידועות והמצליחות הנוספות ניתן למנות את פרויקט גיט (Git) שמטרתו לסייע למפתחים בניהול קוד, תיאום עבודה צוותית ומעקב אחר שינויים בקובצי תוכנה, Node.js המהווה סביבת ריצה לשפת JavaScript, שמאפשרת לקוד לרוץ ללא צורך בדפדפן; Docker, פרויקט קוד פתוח המספק שכבת הפשטה ואוטומציה להתקנת והרצת יישומים בתוך קונטיינרים (מכולות) על גבי Windows, macOS ו-Linux; האדופ (Hadoop), פרויקט קוד פתוח של מוסד התוכנה אפאצ'י המגדיר מסגרת תוכנה ליישום מבוזר המעבד כמויות גדולות של נתונים (Big Data); אלסטיקסרץ' (Elasticsearch),  מנוע חיפוש המבוסס על Lucene, המספק יכולת multitenant מבוזרת לחיפוש מעל טקסט מלא.
דוגמה נוספת היא MySQL, מסד נתונים יחסי שפותח במקור על ידי החברה השוודית MySQL AB וכיום בבעלות חברת אורקל. התוכנה היא חלק מ-LAMP, אוסף תוכנות תשתית פופולריות שעומדות בבסיסם של אתרים רבים, כגון ויקיפדיה. מערכות ניהול תוכן רבות (כגון וורדפרס ודרופל) משתמשות בה כמסד נתונים. בתחום החומרה, בולטת המערכת של ארדואינו, מיקרו-בקר בעל מעגל מודפס יחיד, עם סביבת פיתוח משולבת (IDE) ברישיון קוד פתוח, אשר מטרתה ליצור סביבה נוחה וזולה לפיתוח פרויקטים המשלבים תוכנה עם רכיבי אלקטרוניקה.
כן מה?!
"כן מה?!" הייתה קומדיית מצבים, מבית היוצר של הערוץ הראשון, שהופקה ושודרה החל מסוף 1988. הסדרה נכתבה על ידי ענת גוב. אות הפתיחה והסיום של הסדרה נכתבו בידי להקת משינה.
הפקה ושידור
הפקת הסדרה החלה ביולי 1987, ביוזמת מחלקת הדרמה של הטלוויזיה הישראלית. פרק פיילוט ראשון צולם באולפני הרצליה ואחריו הוחלט לצלם שישה פרקים של הסדרה שנקרא תחילה "גימל 7". ביוני 1988 הסתיימו צילומי הסדרה, אך הוחלט להקליט את פרק הפיילוט מחדש. בספטמבר הייתה הסדרה מוכנה לשידור וענת גוב החליטה לשנות את שמה ל"כן מה?!". הפרק הראשון שודר ב-12 בדצמבר 1988.
בעקבות סקר שערכה רשות השידור בקרב הצופים, הוחלט על הפקת עונה שנייה. באוגוסט 1988 החלו צילומי עונה שנייה עם מספר כותבים נוספים, והמפיקה והעורכת דליה מור, הודיעה שתחזיק בזכות המילה האחרונה לגבי התסריט והמשחק, ולא ענת גוב. לאחר שצולמו שני פרקים הופסקו הצילומים, בעקבות חילוקי דעות קשים של ענת גוב והשחקנים עם המפיקה דליה מור, והתפטרותו של הבמאי.
עלילה
"כן מה?!" התמקדה במשפחה ישראלית ממוצעת, המורכבת מזוג הורים, מליק, (המגולם על ידי גידי גוב), איש קבע בצה"ל ושוביניסט בדעותיו, אשתו סוניה (המגולמת על ידי אורלי זילברשץ), בנותיהם יעל ושרון (מירה ודפנה רובינשטיין), שכנם איציק (אשר מגולם על ידי דב נבון) והנהגת של מליק, נעה (עידית טפרסון).
קישורים חיצוניים
ביקורות
העתק סן אנדראס
העתק סן אנדראס (San Andreas Fault) או שבר סן אנדראס הוא העתק גאולוגי בדרום-מערב קליפורניה שבארצות הברית, המהווה קו השקה בין שני לוחות טקטוניים – הלוח הפסיפי והלוח הצפון-אמריקאי. תזוזת לוחות אלה לאורך קו השבר היא הגורם העיקרי לרעידות אדמה תכופות באזור זה, אשר הגדולה והקטלנית בהן התחוללה ב-18 באפריל 1906 בסן פרנסיסקו.
מסלול השבר
אורכו של העתק סן אנדראס כ- 1,300 קילומטר, אותם מקובל לחלק לשלושה חלקים:
תנועת הלוחות הטקטוניים לאורך השבר
העתק סן אנדראס מסווג כשבר תזוזה אופקי ימני: התזוזה בין שני הלוחות הטקטוניים היא בעיקר אופקית, כאשר השטח ממערב לשבר הנמצא על הלוח הפסיפי נע באיטיות לכיוון צפון-מערב, בעוד השטח ממזרח לשבר הנמצא על הלוח הצפון-אמריקני נע לכיוון דרום-מזרח.
תזוזה זו אינה מתרחשת באופן אחיד לאורך קו השבר. בחלקו המרכזי, כאמור, היא מתרחשת כזחילה רציפה המכונה aseismic creep (זחילה ללא רעידות אדמה), בעוד בחלקים אחרים של השבר, כמו למשל ב"קימור הגדול" בחלקו הדרומי, "כולאים" הלוחות זה את זה, התזוזה האיטית והחלקה נבלמת, הלחץ שגרם לתזוזה מלכתחילה מצטבר והולך עד שלבסוף גובר על החיכוך וגורם לקפיצה פתאומית. רוב רעידות האדמה מתרחשות עקב תופעה זו.
קצב תזוזת הלוחות בהעתק סן אנדראס עומד על 0.6 ס"מ בשנה. במהלך רעידת האדמה הגדולה בשנת 1906 חלה קפיצה של יותר מ-6 מטרים בין שני הלוחות, התזוזה הגדולה ביותר שנרשמה עד כה ואשר ניתן היה להבחין בה היטב בהטיית מסלולי הכבישים שחצו את קו השבר. צופים כי תוך פרק זמן של כ-20 מיליון שנה, כתוצאה מתזוזת השבר, יתרחב מפרץ קליפורניה צפונה, חצי האי קליפורניה יתנתק מהיבשת וינדוד צפונה לכיוון מערב אלסקה.
היסטוריה
גילו של העתק סן אנדראס מוערך ב-15 עד 20 מיליון שנה. חלקו הצפוני של השבר זוהה בשנת 1895 על ידי הגאולוג האמריקני אנדרו לאוסון, אשר קרא לו על שם אגם לאגונה דה סן אנדראס הממוקם דרומית לסן פרנסיסקו. רק לאחר הרעש הגדול של שנת 1906 גילה לוסון את מלוא אורכו.
אלכסנדר חלב
קריירה
חלב פרץ לתודעת הכדורגל העולמי כאשר כרטיס השחקן שלו נרכש על ידי שטוטגרט מהליגה הגרמנית והציג יכולת שליטה טובה בכדור בשתי הרגליים. חלב שיחק בשטוטגרט חמש שנים. לאחר קמפיין מוצלח של שטוטגרט בליגת האלופות בו הרשים את ארסן ונגר, החליט המנג'ר הצרפתי של ארסנל לרכוש את כרטיסו משטוטגרט תמורת 8 מיליון ליש"ט. מאז הגעתו לארסנל השתלב חלב היטב בקבוצה הלונדונית והיווה חלק אינטגרלי ממשחקה. בעונת הגיע חלב עם הקבוצה לגמר ליגת האלופות. עונת  הייתה הטובה ביותר של חלב במועדון, אף על פי שהיא הסתיימה ללא תארים.
למרות חיבת אוהדי ארסנל לחלב, הוא הודיע במהלך שנת 2008 כי עקב אי הסתגלותו לחיים בלונדון הוא יעזוב את המועדון. ב-16 ביולי 2008 חתם חלב בברצלונה על חוזה לארבע שנים. בתחילת העונה נפצע לחודש חצי. במשחקיו תופקד לסירוגין בכנף השמאלי ובמרכז הקישור.
העתק סן אנדראס
היסטוריה
שלש רעידות אדמה עזות נרשמו במהלך 150 השנים האחרונות לאורך שבר סן-אנדראס:
אלכסנדר חלב
קריירה
בסיום העונה החליטה ברצלונה להשאיל את חלב לאינטר מילאנו, כחלק מעסקת רכישתו של זלאטן איברהימוביץ'. חלב סירב לעבור לאינטר ובחר לעבור בהשאלה לעונה אחת בחזרה לשטוטגרט; העסקה נחתמה ב-30 ביולי 2009. חלב כבש את שער הבכורה בקנדציה המחודשת שלו בקבוצה בניצחון 2:0 על פוליטכניקה טימישוארה במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. בתום תקופת ההשאלה, הושאל חלב לעונת אחת לבירמינגהאם סיטי האנגלית, כשבסיום העונה עבר בהשאלה לוולפסבורג הגרמנית.
העתק סן אנדראס
תחזית
מחקרים גאולוגיים מראים כי במהלך 1,400-1,500 השנים האחרונות התרחשו רעידות אדמה גדולות בתדירות ממוצעת של כ-150 שנה בכל אזור נתון. התזוזות הפתאומיות לאורך העתק סן אנדראס הגורמות לרעידות אדמה אינן מתרחשות באופן אחיד אלא בחלק אחד בכל פעם, בעוד בחלקיו האחרים ממשיך הלחץ הגובר להיבנות עד לשבירה. בחלקו הצפוני של העתק סן אנדראס התרחשה רעידת אדמה חזקה לפני כ-100 שנים (1906), רעידת האדמה בשנת 1857 התרחשה בחלקו הדרומי העליון, אך בחלקו הדרומי ביותר לא התרחשה רעידת אדמה גדולה מזה יותר מ-300 שנה.
אלכסנדר חלב
קריירה
בפברואר 2012 עבר לקרילייה סובייטוב הרוסית. ב-26 ביולי 2012 חתם בבאטה בוריסוב. ב-4 בינואר 2014 חתם בקוניאספור מליגת העל הטורקית לשנה וחצי עם אופציה לשנה נוספת.
תארים
ברצלונה
העתק סן אנדראס
בקולנוע
החשש מהתרחשותה של רעידת האדמה הגדולה הבאה היה השראה לסרט אסונות אמריקאי משנת 2015 בשם "סאן אנדראס", שעלילתו מתרחשת על רקע שרשרת רעידות אדמה שהורסות את קליפורניה בעקבות תזוזה חריגה של שני הלוחות הטקטוניים היוצרים את ההעתק, ועוצמת הרעידה החזקה ביותר מגיעה ל-9.6 בסולם ריכטר.
בסרט הקולנוע סופרמן", הפושע לקס לות'ר זומם תוכנית להתעשר מקניית שטחי נדל"ן חסרי ערך במדבר, תוך הריסת קליפורניה על ידי שני טילים גרעיניים, שאותם הוא מתכוון להטיל על העתק סן אנדראס. התוצאה ההרסנית תגרום לשטחי הנדל"ן שאותם הוא קנה להעלות את ערכם באופן ניכר כמוקד התיישבות מחודש.
אלכסנדר חלב
תארים
בירמינגהאם סיטי
מאדאם מסייה
מאדאם מסייה (בצרפתית: Madame Monsieur) הם צמד צרפתי. הם ייצגו את צרפת באירוויזיון 2018 עם השיר "Mercy".
ביוגרפיה מוזיקלית
הצמד נבחר ב-27 בינואר 2018 לייצג את צרפת בתחרות "דסטינסיון: אירוויזיון" ששודרה בערוץ France 2 שתפקדה כתחרות קדם-האירוויזיון של צרפת. הצמד ביצע במהלך התחרות את השיר "Mercy", אותו כתב בעצמו. ב-12 במאי 2018 הופיע הצמד בגמר של האירוויזיון, בו דורג במקום ה-13 (מתוך 26 מדינות בסך הכול).
שנה לאחר מכן, הצמד כתב את השיר "Roi" ביחד עם בילאל חסאני (המבצע שלו). השיר נבחר לייצג את צרפת באירוויזיון 2019 והגיע בגמר התחרות למקום ה-16. חסאני נכנס ישירות לגמר היות שצרפת היא אחת מחמש המדינות המממנות העיקריות של איגוד השידור האירופי.
פגישת יהושע עם המלאך
פגישת יהושע עם המלאך הוא סיפור מקראי על פגישה שהתקיימה סמוך לעיר יריחו, טרם כיבושה, בין יהושע בן נון לשר צבא ה' שבא לחזקו לקראת המלחמה בעמי כנען. על פי חז"ל היה זה בליל י"ז בניסן ב'תפ"ט.
תוכן הפגישה
ספר יהושע מתאר את המפגש בקצרה:.
תוכן הפגישה אינו מפורט בכתוב, אולם חז"ל מפרשים אותה בשתי שיטות: שיטת רבי אבא בר פפא ושיטת רבי חנינא בר יצחק.
שיטת רבי אבא בר פפא
לפי שיטה זו, המלאך בא כדי להחריב את העולם. יהושע בן נון ראה את המלאך ופקד עליו לומר האם הוא מהכנענים או מבני ישראל, אך המלאך ענה: "לא, כי אני שר צבא ה'" ושהוא רוצה להחריב את העולם כי אתמול עם ישראל ביטלו קרבן תמיד של בין הערביים והיום ביטלו תורה. יהושע נפל על פניו מיראה, מפני מלאך ה'. יהושע שאל בגלל איזה מקרה בא והמלאך ענה "עתה באתי", כלומר, המלאך בא בגלל ביטול התורה. בנוסף, ציווה על יהושע להוריד את נעליו לאות אבל על ביטול התורה.
שיטת רבי חנינא בר יצחק
לפי שיטה זו, המלאך בא כדי להנחיל לעם ישראל את הארץ. יהושע ראה את המלאך ופקד עליו לומר האם הוא מהכנענים או מבני ישראל, אך המלאך ענה: "לא, כי אני שר צבא ה'", כלומר, שבכל מקום שבו המלאך נמצא, הקב"ה נמצא, והוסיף: "עתה באתי", כלומר, לאחר שמשה דחה את ליווי המלאך שנכפה לאחר חטא העגל כתחליף לליווי ה', חוזר המלאך אל יהושע ומציע את שרותיו. יהושע נפל על פניו כאות לקבלת מרותו של המלאך. בנוסף, ציווה על יהושע להוריד את נעליו מפאת קדושת המקום, שהרי, כפי שאמר המלאך קודם לכן, ה' נמצא במקום שבו נמצא המלאך.
הסבר דעת מקרא
בדעת מקרא מובא הסבר שלפיו המלאך בא להדריך את יהושע כיצד לפעול, ודבריו מופיעים בפרק הבא בכתוב:
זהות המלאך
במדרשי חז"ל, כאשר מובא הביטוי שר צבא ה' (שהוא הכינוי שכינה את עצמו המלאך) הוא מוזכר בסמוך למלאך מטטרון, ולעיתים גם למלאך מיכאל, שמזוהה עם מטטרון.
UD לוגרונייס
יוניון דפורטיבו לוגרונייס SAD (בספרדית: Unión Deportiva Logroñés, S.A.D.) הוא מועדון כדורגל ספרדי מהעיר לוגרוניו, הממוקמת בלה ריוחה שבספרד. המועדון הוקם ב-2009, לאחר פירוקו של מועדון הכדורגל CD לוגרונייס.
היסטוריה
המועדון קם לאחר פירוקו של מועדון הכדורגל CD לוגרונייס, והחל להתמודד בהליגה הספרדית השלישית, תוך שהוא תופס את המקום בליגה שהיה שייך למועדון הכדורגל CD וראה.
בשנת 2016 חתם המועדון על הסכם עם קבוצת הלה ליגה אייבר, במסגרתו יושאלו שחקנים לשלוש שנים מאייבר לקבוצה, כדי שהשחקנים יקבלו דקות משחק וישתפרו וגם ישדרגו את המועדון.
עונת 2018/2019 הייתה עונת השיא של הקבוצה, שסיימה במקום השני בליגה השלישית. בעונת 2020/2021 שיחקה לראשונה בליגת המשנה הספרדית ובסיומה שבה לליגה השלישית.
UD לוגרונייס ב'
קבוצת המילואים של המועדון, UD לוגרונייס ב', החלה לשחק בשנת 2009, סיימה את עונת 2009/2010 בפסגת הליגה החמישית ועלתה לליגה הרביעית. הקבוצה לא התחרתה בשנים 2012–2015, ובשנת 2015 החלה לשחק שוב בליגה החמישית. בתום העונה חזרה הקבוצה לליגה הרביעית. עונת השיא של הקבוצה הייתה עונת 2018/2019, בה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה.
התחרות הבין-לאומית במתמטיקה לתלמידי אוניברסיטאות
התחרות הבין-לאומית במתמטיקה לתלמידי אוניברסיטאות (International Mathematics Competition - IMC) היא תחרות שנתית בין-לאומית במתמטיקה המיעדת לתלמידי אוניברסיטאות ב-4 שנות לימודיהם הראשונות עד גיל 23. התחרות מתקיימת בקיץ, באירופה, ופתוחה לתלמידים מכל העולם. התחרות מתקיימת מאז 1994. ב - 2021 השתתפו בתחרות 589 תלמידים מ-113 נבחרות שונות. התחרות היא אישית, אך רוב התלמידים מתחרים כחלק מנבחרת. ככלל הנבחרות הן אוניברסיטאיות אך לא כולן. לעיתים אותה אוניברסיטה שולחת מספר נבחרות. בנוסף לדירוג התלמידים, מתפרסם גם דירוג הנבחרות השונות.
מבנה התחרות
אירוע התחרות כולו נערך כשבוע, אך רק יומיים מוקדשים לתחרות עצמה, כאשר לפניהם ואחריהם יש פעילויות נוספות הקשורות לתחרות. בכל אחד מימי התחרות התלמידים מתמודדים במשך 5 שעות עם מספר בעיות קשות המניחות ידע של תואר ראשון במתמטיקה (בעיקר של קורסי שנה א'). מספר הבעיות משתנה משנה לשנה ונכון לשנת - 2022 הוא 4 בעיות בכל יום תחרות. הניקוד המרבי על כל בעיה הוא 10 נקודות.
דירוג המשתתפים
לאחר התחרות מתפרסם דירוג המשתתפים לפי מספר הנקודות שהם צברו בשני הימים. אם מספר תלמידים מקבלים אותו מספר נקודות הם מדורגים באותו מקום.
פרסים
התלמידים מקבלים את הפרסים הבאים: שיעורי הזוכים בכל פרס משתנים משנה לשנה. ניקודי הסף לפרסים השונים נקבעים לרוב על פי פערי נקודות, או בציונים עגולים.
דירוג נבחרות
הניקוד של כל משלחת הוא הסכום של הניקוד של שלושת המשתתפים הטובים במשלחת וממוצע הניקוד של כל חברי המשלחת. כך, למרות שאין הגבלה על גודל המשלחת, הוספת תלמידים עלולה לפגוע בביצועי הנבחרת. הנבחרות מדורגות בהתאם לניקוד שלהם.
ישראל בתחרות
ישראל משתתפת בתחרות מאז 2008. עד 2020 ישראל שלחה נבחרת לאומית אחת במקום נבחרות אונברסיטאיות. את פעילות הנבחרת בתקופה זו ריכז האיגוד הישראלי למתמטיקה כאשר את הנבחרת הובילו לב רדזיוילובסקי ודן כרמון. ב-2012 בעקבות תקלה, נרשמה נבחרת אוניברסיטת תל אביב במקום הנבחרת הלאומית, ותלמידים ישראלים נוספים שהשתתפו מטעם אוניברסיטאות אחרות נחשבו כחסרי נבחרת. ב-2021 ישראל שלחה נבחרת לאומית, ובנוסף לה גם הטכניון שלח נבחרת.
ב - 2022 ישראל החלה לשלוח נבחרות נפרדות מטעם האונברסיטאות השונות. בשנה זאת דורגה נבחרת אוניברסיטת ת"א ראשונה, נבחרת מכון ויצמן דורגה שישית, נבחרת אוניברסיטת בר-אילן דורגה במקום ה-23, ונבחרת הטכניון דורגה במקום ה-27.
מאז 2015 תומכים פיינל וסטארקוויר במשלחות הישראליות.
ליבשיץ
ליבשיץ הוא שם משפחה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
דייוויד אנדרסן
דייוויד אמיל אנדרסן (באנגלית: David Emil Andersen; נולד ב-23 ביוני 1980 במלבורן, אוסטרליה) הוא כדורסלן עבר אוסטרלי-דני ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בקבוצת אסוול ליון-וילרבאן מליגת העל הצרפתית.
מהלך הקריירה
את הקריירה המקצוענית החל אנדרסן בקבוצת ולוגונג הוקס האוסטרלית, ולאחר שנה חתם בקבוצת קינדר בולוניה האיטלקית, איתה זכה במספר רב של תארים במהלך 4 שנותיו בקבוצה, כולל זכייה ביורוליג במאי 2001 (באותה עונה בה מכבי תל אביב זכתה בסופרוליג). בקיץ 2002 נבחר אנדרסן במקום ה-37 של דראפט ה-NBA על ידי אטלנטה הוקס, אך מיקום זה בסיבוב השני של הדראפט אינו מבטיח חוזה עם הקבוצה, ואנדרסן נשאר באיטליה. לאחר שהקבוצה הבולונזית פשטה את הרגל בקיץ 2003 עבר אנדרסן למונטפסקי סיינה, יריבתה של בולוניה בליגה האיטלקית, ובעונה הבודדת בה שיחק בקבוצה זכה עימה באליפות איטליה נוספת.
לאחר סיינה עבר אנדרסן לצסק"א מוסקבה הרוסית, שם התפתח להיות אחד השחקנים הטובים ביותר באירופה (תחת המאמן אטורה מסינה). כבר בעונתו הראשונה בקבוצה נבחר אנדרסן לחמישיית העונה של היורוליג, לצד שארונאס יאסיקביצ'יוס, אנתוני פארקר וניקולה וויצ'יץ' ממכבי וארווידאס מצייאוסקאס מטאו ויטוריה. את העונה סיימה צסק"א עם הפסד בחצי הגמר לטאו ויטוריה. לאחר מכן זכה אנדרסן עם צסק"א בשני תוארי יורוליג: בעונת 2005/06 ובעונת 2007/08, כשבשני הגמרים זכו הרוסים בתואר על חשבון מכבי תל אביב.
לאחר 4 עונות בשורות האלופה הרוסית עבר אנדרסן לקבוצת ברצלונה מהליגה הספרדית, המשתתפת גם ביורוליג. אנדרסן היה שותף לזכייה באליפות ספרד, ובסיום עונה אחת בקבוצה חתם ביוסטון רוקטס מה-NBA.
אנדרסן, המחזיק גם בדרכון דני, נמנה עם סגל נבחרת אוסטרליה, והיה שותף לזכייתה במקום ה-7 באולימפיאדת בייג'ינג 2008. בינואר 2014 חתם בשטרסבורג עד סוף העונה. ב-11 בספטמבר חתם באסוול ליון-וילרבאן מאותה הליגה לשנתיים.
בשנת 2000 זכה במדליית הספורט האוסטרלית.
תארים קבוצתיים
עם קינדר בולוניה
עם מונטפסקי סיינה
עם צסק"א מוסקבה
עם ברצלונה
עם נבחרת אוסטרליה
היסטוריה של הרפובליקה הדומיניקנית
הרפובליקה הדומיניקנית היא מדינה המשתרעת על חלקו המזרחי של האי היספניולה שבים הקריבי. לאחר גילוי האי על ידי כריסטופר קולומבוס בשנת 1492, החלה בו התיישבות אירופית, שהביאה להכחדת תושביו המקוריים, בני הטאינו, וליישובו באירופאים ובעבדיהם האפריקנים. מוסד העבדות השפיע השפעה ניכרת על ההיסטוריה של האי. במקביל להיסטוריה של האיטי, המדינה שהתגבשה במערב האי, השיגה גם הרפובליקה הדומיניקנית את עצמאותה ושחררה את עבדיה. מאז רצופה ההיסטוריה של האי במתחים בין הרצון לעצמאות, ובין השפעותיהן של מעצמות זרות - צרפת, ספרד וארצות הברית, בין החתירה לדמוקרטיה ומנגד - לרודנות אכזרית, בין יציבות שלטונית וכלכלית המבוססת על הגידולים שהאי התברך בהם, ובמיוחד הטבק וקנה הסוכר, ובין תקופות של מחסור ואנרכיה.
עם הטאינו וכיליונו
האי היספניולה, בעל האקלים הטרופי, השני בגודלו באיים האנטילים ידע גלי הגירה של בני שבטי האראוואק, עמי אינדיאנים שהיגרו צפונה מהדלתה של נהר האורינוקו, ויישבו את איי הים הקאריבי. מעריכים כי בתחילת המאה ה-7 הגיע לאי עם הטאינו, אחד משבטי הארוואק, שתרבותו הייתה תרבות של תקופת האבן המאוחרת. העם השתלט על האי ואוכלוסייתו החליפה את אוכלוסיית הארוואק הקיימת.