cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סייפר (קומיקס)
סייפר (באנגלית: Cypher, מלשון "Decypher", פיענוח) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן והמוטנטים החדשים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #13 ממרץ 1984, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר סאל בוסימה.
סייפר הוא האלטר אגו של דגלאס "דאג" אהרון רמזי, מוטאנט צעיר בעל היכולת האינטואיטיבית והכמעט טלפתית לפענח ולתרגם כל שפה בה הוא נתקל, בין אם היא כתובה, ממוחשבת או שפת גוף. רמזי היה חבר ילדות של קיטי פרייד, וכמוה היה חובב טכנולוגיית מחשבים. הוא התקבל לשורות המוטאנטים החדשים לאחר הגעתו של וורלוק, החייזר הטכנו-אורגני, ודרישתם של חברי הקבוצה לאחד אשר יצליח לתקשר עמו. כחלק מעלילת "אקס-מן: נפילת המוטאנטים", נבל העל אני-מטור וכוחותיו החלו בקרב נגד המוטאנטים החדשים. כאשר אני-מטור ירה לכיוון וולפסביין, רמזי הגן עליה ונהרג. בעקבות מותו, מגנטו האשים את האנושות, מה שגרם למוטאנטים החדשים לדחות מעליהם את מנהיגותו ולהמשיך בחזון לדו קיום בין מוטאנטים לבני אדם.
בשנת 2014, רמזי הצטרף לקבוצת אקס פקטור החדשה של תאגיד סרבאל.
פאן (ירח)
פאן הוא הירח שני בקרבתו לכוכב הלכת שבתאי (הירח הקרוב ביותר הוא S/2009 S 1).
פאן התגלה על ידי מארק שולטר בשנת 1990 אשר זיהה אותו באחת מתמונותיה הישנות של וויאג'ר 2.
לאחר גילויו הוא קוטלג בשם S/1981 S 13 מכיוון שהתמונה שבעזרתה הוא התגלה צולמה על ידי הוויאג'ר 2 בשנת 1981.
חיזוי קיומו של הירח
קיומו של הירח נחזה כבר בשנת 1985 על ידי ג'פרי קוזי וג'פרי סקרגל, חיזוי קיומו התבסס על הפרעות כבידה בטבעת שפרד אשר הצביעו על קיומו של גוף גדול נוסף בטבעת.
ב 1986 הסיק שולטר מה אמורה להיות המסה של הגוף ומה אמור להיות מסלולו סביב שבתאי בעזרת מודלים כבידתיים. הוא שיער השערה אשר התבררה כמדויקת מאוד אשר אמרה שרדיוס מסלולו סביב שבתאי הוא 10 ± 133,603 ק"מ (רדיוס מסלולו האמיתי הוא 0.1 ± 133,584 ק"מ) ומסתו היא 10-12 8.6x מסות שבתאי. רדיוס המסלול האמיתי הוא 0.1 ± 133,584 ק"מ והמסה האמיתית היא 10-12 8.6x מסות שבתאי (המסה אשר שוערה על ידי שולטר).
לבסוף הירח נמצא במרחק של 1° מהמקום אשר בו נחזה שיהיה. החיפוש נערך בהתחשב בכל התמונות של הוויאג'ר 2 באמצעות מחשב לחזות האם הירח יהיה גלוי בתנאים נוחים. בכל תמונה אשר צולמה על ידי הוויאג'ר 2 והרזולוציה שלה עלתה על 50 ק"מ לפיקסל היה ניתן לראות את הירח בבירור. הוא נצפה ב 11 תמונות של הוויאג'ר 2.
שם
את שמו, קיבל פאן ב 16 בספטמבר 1991 על שם פאן אשר היה אל הרועים לפי המיתולוגיה היוונית. הירח פאן גם נקרא לעיתים בשם Saturn XVIII.
מבנה
הירח מתואר בצורת אגוז. מתמונות ניתן לראות כי יש לו רכס הרי גדול באזור קו המשווה. זהו מאפיין הזהה למבנה של עוד שני ירחים של שבתאי - אטלס ויאפטוס. ההשערה היא שהרכס נובע מחומר שנאסף אל הירח מרווח אנקה.
מסלול
מסלול הירח כמעט מעגלי, והמרחק שלו משבתאי משתנה בכ-4 ק"מ בין הנקודה הקרובה ביותר לרחוקה ביותר. מזווית מהתצפיות הנוכחיות לא ניתן לדעת אם האינקלינציה שלו שונה מאפס.
ברוך קרא
ברוך (ברוכי) קְרא (נולד ב-13 במרץ 1970) הוא עיתונאי ישראלי, משמש כתב ופרשן חדשות 13 לענייני משפט. לפני כן שימש כתב לענייני משפט בעיתון "הארץ".
ביוגרפיה
ברוך קרא גדל בירושלים ולמד בתיכון הרטמן. חניך תנועת הצופים הדתיים. התגייס באוגוסט 1988 ואת שירותו הצבאי עשה בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים במהלך האינתיפאדה הראשונה והלחימה בדרום לבנון. במילואים שירת בחטיבה 646, ובמסגרתה לחם במבצע עופרת יצוקה.
משנת 1999 עבד בתפקידים שונים ב"הארץ", בהם כתב לענייני משטרה, ירושלים, כתב מגזין וכן עורך בדסק החדשות.
משנת 2002 שימש ככתב לענייני משפט בעיתון "הארץ". בשנת 2004 החל לשמש כתב ופרשן לענייני משפט בחדשות 10.
בין השנים 2015–2019 הגיש את תוכנית "המקור" ביחד עם רביב דרוקר, והכין עבורה תחקירים רבים.
פועלו העיתונאי
קרא עסק בסיקור פרשות ציבוריות, בהן פרשת הנשיא משה קצב, פרשת חיים רמון, פרשות אהוד אולמרט השונות, וכן פרשות נתניהו.
בשנת 2003 חשף את "פרשת סיריל קרן", שבמרכזה מיליוני דולרים שהועברו לחשבונות הבנק של משפחת שרון בעת כהונתו של אריאל שרון כראש ממשלה. הפרשה עוררה רעש רב שכן פורסמה שבועות ספורים לפני הבחירות לכנסת השש עשרה. לאחר לחץ פוליטי החליט היועץ המשפטי לממשלה, אליקים רובינשטיין, לפתוח בחקירה מי הדליף לקרא את מסמך הבקשה לחיקור דין לדרום אפריקה (המסמך שתיאר את החשדות נגד שרון). ההחלטה עוררה זעם רב בקרב כלי התקשורת ומועצת העיתונות שטענו לרמיסה של החיסיון העיתונאי.
קרא עצמו נחקר באזהרה ולא הסכים לחשוף את מקורותיו, אך צוות החקירה הצליח לחשוף את המקור, עו"ד ליאורה גלט-ברקוביץ', הפרקליטה שליוותה את החקירה. לימים תבעה גלט-ברקוביץ' את קרא ואת העיתון "הארץ" בטענה כי לא עמדו בהתחייבויות שנתנו לה טרם הפרסום. בנובמבר 2011 שופט בית המשפט המחוזי בתל אביב, אבי זמיר, דחה את טענותיה של גלט ברקוביץ', וקבע כי קרא והארץ פעלו לפי תקנון האתיקה ועשו כל שביכולתם כדי להגן עליה. גלט ברקוביץ ערערה על הפסיקה, ובאוקטובר 2014 דחה בית המשפט העליון את ערעורה. השופט יצחק עמית אימץ את קביעותיו של השופט זמיר לפיהן קרא הגן על המקור, פעל כמצופה ממנו, ואף הוסיף כי גלט ברקוביץ היא שחשפה את עצמה בכמה פעולות לא אחראיות. עמית הוסיף בפסק הדין מספר קביעות חשובות ותקדימיות בדבר חשיבותה של העיתונות החוקרת.
פרק נוסף בפרשה הזאת רשם קרא ערב הבחירות לכנסת השבע עשרה בשנת 2006, אז פרסם מסמך משטרתי שבו קובעת המשטרה כי יש בידה ראיות חד-משמעיות לכך שמרטין שלאף הוא שעומד מאחורי שלושה מיליון דולר שהועברו לחשבון הבנק של משפחת שרון. גם פרשה זו עוררה רעש רב בעיקר עקב הסמיכות לבחירות, ועם זאת הפרשה ירדה מסדר היום לאחר יממה מאחר ששרון לקה באירוע המוחי השני שממנו לא התאושש.
בנובמבר 2012 פרסם קרא תחקיר מקיף על תיק אביגדור ליברמן וחברות הקש. כשבוע אחר כך הודיע היועץ המשפטי לממשלה, יהודה וינשטיין, על סגירת תיק החקירה המרכזי נגד ליברמן, ועל הגשת כתב אישום בתיק משני - פרשת מינוי השגריר, זאב בן אריה; אלא שכמה ימים לאחר פרסום ההחלטה, ויום לפני שהפרקליטות התכוונה להגיש את כתב האישום המצומצם לבית המשפט, דיווח קרא על רשלנות בטיפול בתיק, ועל דמויות מרכזיות בפרשת השגריר שלא נגבתה מהן עדות. קרא אף שוחח עם חלק מהעדים הפוטנציאלים, שהביעו תמיהה על כך שהמשטרה לא הגיעה אליהם. הדיווח חייב את היועץ המשפטי לממשלה לפתוח את התיק מחדש ולשקול את החמרת כתב האישום, ואכן לאחר השלמת חקירה זריזה כתב האישום תוקן והוחמר. בכתב האישום המתוקן נכתב שליברמן פעל באופן מעשי (ולא פאסיבי כפי שנקבע מראש) לקידומו של השגריר בן אריה לתפקיד השגריר בלטביה, אף שאותו שגריר העביר לו שלא כדין מידע חסוי מתוך הבקשה לחיקור דין בבלארוס במסגרת חקירת תיק ליברמן. ביוני 2013 פרסם קרא תחקיר מקיף בתוכנית "המקור" על אודות הקשר המשונה בין ליברמן לבין ממשלת בלארוס והעומד בראשה, הדיקטטור אלכסנדר לוקשנקו. בפרשת "ישראל ביתינו" קרא חשף הקלטות שלא היו מוכרות למשטרה שבהן אחד החשודים בפרשה מדבר על קשריו הפליליים שלו ושל גרשון מסיקה (אז ראש מועצת שמרון) עם פאינה קירשנבאום.
ערב הבחירות לנשיאות המדינה בקיץ 2014 עבד קרא יחד עם כתב הפלילים של חדשות 10, דורון הרמן, על תחקיר בדבר נסיבות ההסכם הסודי בין מאיר שטרית, שהיה מועמד מרכזי לתפקיד, ובין עוזרת הבית שלו, הסדר שקבע פיצוי בסך 230 אלף שקל לעוזרת וכלל סעיף סודיות על נסיבות ההסכם ופרטיו. יום לאחר הבחירות פרסם קרא כי מדובר בפיצוי שהועבר לעוזרת לאחר שזאת הטיחה בפני שטרית כי הטריד אותה מינית ולאחר ששיחתם בעניין זה הייתה מגובה בהקלטות.
ברוך קרא הוביל יחד עם מערכת "המקור" וחדשות 13 מאבק ארוך לפרסום הקלטות השיחות בין רא"ל במיל' גבי אשכנזי והאלוף בדימ', הפצ"ר לשעבר, אביחי מנדלבליט (כיום היועץ המשפטי לממשלה) במסגרת הפרשה המכונה "פרשת הרפז". המאבק המשפטי נכשל, שכן שלוש ערכאות לא הסכימו להתיר את צווי איסור הפרסום. עם זאת, בפברואר 2020, פרסם קרא חלק מההקלטות שתמליליהן הותרו בעבר לפרסום. זו הייתה הפעם הראשונה שהשיחות הללו הושמעו בתקשורת הישראלית. חשיבות הפרסום הייתה בין היתר בכך שהעלתה סימן שאלה מעל גרסתו של מנדלבליט בדבר המועד שבו נודע לו שהמסמך המזויף מוחזק אצל אשכנזי.
לבד מהסיקור השוטף קרא פרסם תחקירים רבים, ביניהם: סדרת תחקירים על איש העסקים, משה חוגג, שעסקה בחשד להונאה במאות מיליונים וניצול נשים, לרבות קטינות. לאחר פרסום התחקירים עצרה המשטרה את חוגג; סדרת תחקירים על בתי המשפט למשפחה בישראל; פרשת הרשעתו של משה קסטל, סחר באיברים לאור היום, חשיפת סוכנים באגף הפיקוח על הגז, מלחמת החזנים, תחקיר מקיף על אסון הכרמל ועוד. בתוכנית "המקור" בהגשתו בלטו תחקיריו על הרב יאשיהו פינטו, אתר וואלה בתקופת תיק 4000, פרשת דין יששכרוף, החצר האחורית של תיק הולילנד, מעון ראש הממשלה ומני נפתלי, והקשר בין "ישראל ביתנו" ל"עמותת איילים", בנימין בן אליעזר והשיחות המוקלטות של ג'קי בן זקן עם איילת אזולאי.
מאגמה (קומיקס)
מאגמה (באנגלית: Magma) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן והמוטנטים החדשים ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #8 מאוקטובר 1983, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר בוב מקלאוד.
מאגמה הוא האלטר אגו של אמארה אקילה, מוטאנטית צעירה ממדינה בדיונית בשם נובה רומא אשר ממוקמת ביער האמזונאס, בעלת היכולת ליצור לבה ולשלוט בה. שאיפתה להפוך לגיבורת-על הביאה אותה להצטרף לקבוצת המוטנטים החדשים.
קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך
קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך (בגרמנית: Karl Friedrich Großherzog von Sachsen-Weimar-Eisenach; 2 בפברואר 1783 – 8 ביולי 1853) היה הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך בין השנים 1828–1853.
ביוגרפיה
ב-14 ביוני 1828 מת אביו קרל אוגוסט, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך, וקרל פרידריך עלה לשלטון במקומו.
קרל פרידריך בזכות הונו הרב, טיפח מאוד את הדוכסות והפכה למרכז תרבותי חשוב במרכז אירופה. יוהאן נפומוק הומל היה קאפלמייסטר בויימאר עד מותו בשנת 1837. בשהותו בוויימאר הומל קשר ידידות קרובה עם גתה ועם שילר, עמיתים מתיאטרון ויימאר. בתקופת שהותו של הומל בוויימאר, הייתה העיר למרכז מוזיקה אירופאי, שהזמין אליו את טובי המוזיקאים של התקופה, לבקר וליצור מוזיקה. בשנת 1848 מונה פרנץ ליסט לקאפלמייסטר בוויימאר. בשנת 1849 מצא ריכרד וגנר מקלט בויימאר, לאחר שברח מסקסוניה עקב השתתפותו במהומות אביב העמים.
ב-8 ביולי 1853 מת קרל פרידריך, ובמקומו עלה לשלטון בנו קרל אלכסנדר.
משפחתו
ב-3 באוגוסט 1804 התחתן קרל פרידריך עם מריה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה. לאחר תשעת חודשי נישואים בסנט פטרבורג נסעו בני הזוג לויימאר, שם התקבלה הנסיכה בחגיגות ותשואות.
לבני הזוג היו ארבעה ילדים:
קרל דיביטש
קרל דיביטש (בגרמנית: Karl Diebitsch; 3 בינואר 1899 – 6 באוגוסט 1985) היה אמן וקצין אס.אס, האחראי על תכנון חלק ניכר מהעיצוב של האס אס בתקופת הנאצים. דיביטש עבד עם המעצב הגרפי ולטר הק כדי לעצב את מדי האס אס השחורים הידועים.
ביוגרפיה
דיביטש נולד ב-3 בינואר 1899 בעיר הנובר שבגרמניה. שם סיים את חניכותו כצייר לאחר מלחמת העולם הראשונה, בגלל התגייסותו לחיל הים הגרמני הקיסרי בשנת 1915. הוא זכה בצלב הברזל.
לאחר תקופה קצרה שהועסק כסוחר, חזר ללמוד ונרשם לבית הספר לעיצוב של האקדמיה לאמנות פלסטית וגרפית במינכן ב-29 באוקטובר 1919.
הצטרפות למפלגה הנאצית
ב-1 במאי 1920 הצטרף דיביטש למפלגה הנאצית, כשמספר חבריה היה 1,436 איש.
שנתיים לאחר הפוטש במרתף הבירה, בשנת 1925, המשיך את לימודיו האמנותיים הרשמיים ואחריהם חי מספר שנים ועבד במינכן כצייר וגרפיקאי. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, דיביטש העביר את משפחתו לברלין ושם הצטרף "לאגודה הלאומית לאמנות חזותית גרמנית". בשנת 1932 עוצבו על ידי דיביטש מדי ה-SS השחורים עם המעצב הגרפי וולטר הק. בנובמבר 1933 הצטרף לאס.אס., וב-1937 הצטרף מחדש למפלגה הנאצית, עם מספר חברות של 4,690,956.
יצירה בגרמניה הנאצית
דיביטש שימש כמנהל ומעצב במפעל החרסינה של אס.אס (Allach porcelain ) משנת 1936 עד שמפעל האס.אס העביר את מתקן הייצור שלו לדכאו, והעובדים הגיעו ממחנה הריכוז דכאו. המפעל ייצר קרמיקה אמנותית נאצית כפסלים וקישוטים שונים. באותה שנה תכנן חלקי פגיון ואת חרב האס.אס, יחד עם פריטי אס אס רבים אחרים. בשנת 1938 הוא קיבל את אחד הפרסים בתערוכת האמנות הגרמנית במינכן על ציורו בשם "מוטר" (אמא). בשנת 1939 תכנן דיביטש את לוגו נייר המכתבים עבור קציני אס אס. במאי 1939 תכנן חלון לקיר חיצוני של כיפת "קניג-היינריך" במנזר קוודלינבורג. דיביטש גם עיצב בולי דואר גרמניים רבים במהלך הרייך השלישי.
שנות המלחמה
מלבד היותו אמן, היה דיביטש גם קצין מילואים בוואפן אס אס במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא עבר בין מספר גדודים ויחידות, ולקראת סוף המלחמה היה מוצב באיטליה והועלה לדרגה של אלוף-משנה, והיה קצין אס.אס הבכיר באיטליה בשנת 1944.
במקביל להתקדמותו באס אס, דיביטש עבד עבור הימלר כבר ב-1934, ועסק בנושאים אמנותיים תרבותיים נאציים. בשנת 1937 הוא היה חבר בסנאט התרבות של הרייך, בשנת 1939 הוא קיבל את תואר הכבוד "פרופסור" מהיטלר. בשנת 1942 מינה אותו הימלר כראש המחלקה לנושאים אמנותיים ואדריכליים.
הוא נפטר בשנת 1985.
רוסלונד והלסטרום
רוסלונד והלסטרום הם זוג מחברי ספרי מתח שוודים, המורכב מהעיתונאי אנדרס רוסלנד, נולד בשנת 1961, וביורג הלסטרום (2017-1957), וכחן (משתתף בדיבייט) מפורסם בנושא מערכת הענישה השוודית. בעשר השנים האחרונות, רוסלנד עבד ככתב חדשות, תרבות ועורך חדשות עבור חדשות רפורט (Rapport News). הלסטרום הוא אסיר לשעבר ואחד מהמייסדים של KRIS, ארגון לוחם למניעת פשיעה.
הזוג עשה את הופעת הבכורה שלו עם נובלת הפשע "Odjuret" (תרגום לעברית: חיה רעה) ב-2004. נושא חוזר בספריהם היא השאלה מיהו הקורבן האמיתי ומי הפושע, כשפשע מבוצע.
דמויות חוזרות: המפקח הבכיר אוורט גרנס, הבלש סוון סונדקוויסט, הבלשית מריאנה הרמנסון - כולם ממשטרת הסיטי של סטוקהולם. לארס אגסטם, תובע, ממשרד התובע של סטוקהולם.
ספריהם תורגמו לשפות נורדיות אחרות, עברית (בהוצאת סלע ספרים), קרואטית, גרמנית, אנגלית, רוסית וטורקית.
בין ספריהם ניתן למנות את שלוש שניות (2012), שלוש דקות (2017), שלושה ימים (2020), תא שמונה, תא 21, שני חיילים והדואלוגיה תוצרת שוודיה.
סעד למג'רד
סַעְד לַמְגַ'רֵּד (בערבית: سعد لمجرد; נולד ב-7 באפריל 1985) הוא זמר פופ ושחקן מרוקאי.
ביוגרפיה
סעד נולד במרקש למשפחת אמנים מוכרת במרוקו, אביו הוא הזמר המרוקאי אל-בשיר עבדו ואמו היא השחקנית המרוקאית נזהה אל-רגראגי.
סעד כותב ומלחין רבים משיריו, מנגן על פסנתר, דבק במסורת המרוקאית ובלהג המרוקאי מחד גיסא ומאידך גיסא מכניס חידושים. הרוב המכריע של שיריו הוא בערבית מרוקאית מדוברת, אך הוא מיטיב לשיר לא רק בלהג המרוקאי אלא גם באנגלית ובצרפתית וביתר הלהגים הערביים. סעד מצליח לפרוץ את מחסומי השפה המתבטאים בהבדלים בין הלהגים הערביים ברחבי המזרח התיכון. הוא מקרב דרך שיריו בין עמי ערב השונים בהציבו אתגר מאוד גדול בפני מעריציו, כיוון שהלהג המרוקאי ידוע בתור להג "קשה" להבנה וללמידה עבור חלקים רבים בעולם הערבי, שלא מבינים אותו בקלות ונזקקים לעיתים לתרגומים שלו.
קריירה מוזיקלית
סעד גדל באווירה מוזיקלית ולמד בבית הספר למוזיקה ברבאט ואף העתיק את מגוריו לארצות הברית כדי להמשיך שם את לימודיו, ובסוף נשאר שם למשך עשר שנים.
הזכייה במקום השני לא היטיבה עם סעד ולא הניבה הצלחה גדולה מבחינתו. בשנת 2008 הוא השתתף בתחרות נוספת בשם "למין אל-ע'ניה" (של מי השיר) בלבנון עם השיר "בחב אללי ביכרהני" (אני אוהב את מי ששונא אותי), שיר פופולרי בהופעותיו עד היום. שנה לאחר מכן הוא החליט להפיק בעצמו את שירו הראשון שנקרא "וועדיני" (תבטיחי לי), ואת הקליפ שלו הוא צילם בקליפורניה. השיר הביא לפרסומו של סעד בקרב בני נוער במרוקו. בשנה זו גם הקליט דואט עם אביו אל-בשיר עבדו בשם "עזיז וע'אלי" (אהוב ויקר).
מגזיני הרכילות משנת 2010 מספרים כי הוא נכלא בארצות הברית לאחר שהואשם באונס של בחורה ממוצא אלבני. לבסוף הוא שוחרר בהיעדר ראיות מפלילות וחזר לחיות במולדתו מרוקו.
ב-2012 הוא החל את הפריצה הגדולה שלו, בזכות להיטים שהוציא כמו "סאלינא סאלינא" (זה נגמר בינינו), שיר בלהג מרוקאי ובמקצב ח'ליג'י, שהפך אותו למוכר ברחבי מדינות המפרץ, או הסינגל המצליח "יא לְ-מימה" (הוי אמא), שהוא כתב והלחין והקדיש בראש ובראשונה לאמו וגם לכל האימהות באשר הן. בשנת 2013 הוציא את אלבום "וולא עליכ" שמתוכו הצליח במיוחד השיר "מאל חביבי מאלו" (מה יש לאהובי?). הוא הפך לאחד השירים הפופולריים והאהובים אי פעם בעולם הערבי מרגע שפורסם, ועד כה חצה את 70 מיליון הצפיות ביוטיוב. גם השיר "למין נשכי חאלי" (בפני מי עליי להתלונן?) מתוך האלבום אהוד על הקהל של סעד.
בשנת 2014 הוציא דואט בשם "וואנא מעאכ" (כשאני איתך) עם הזמרת המרוקאית אסמאא למנוור שהפך ללהיט ענק. כמו כן הקליט את הדואט "יא אנסאן" (הוי בנאדם) עם הזמר הלבנוני סלאח אל-כורדי. השיר מבכה את הטבח שמבצעות קבוצות האסלאם הקיצוני במזרח התיכון בשם אללה, וקורא לשלום, לאהבה ולסובלנות.
את התהילה של סעד במזרח התיכון הוא קצר בזכות השיר "אינתי באע'יה וואחד" (את רוצה אחד). השיר מדבר על חוסר התאמה בין בני זוג שהרצונות שלהם לא עולים בקנה אחד, ובעיקר הגבר לא מוכן שבת הזוג תנצל אותו. השיר העמיד את סעד בשורה הראשונה בין זמרי הפופ הערביים המובילים. השיר צבר תוך זמר קצר מעל 40 מיליון צפיות ביוטיוב. הפופולריות האדירה והחשיפה הויראלית לשיר הממכר גורמים לזמרים ולזמרות מכל רחבי העולם הערבי לבצע אותו בכל מיני תוכניות ולמתמודדים בתוכניות ריאליטי לשיר אותו עד כי הוא הפך להמנון של ממש, ואפילו הצטרפו תנועות קבועות ומוכרות לשיר שסעד מבצע והקהל אחריו. הישגו הגדול של סעד הוא בכך שרבים שלא הבינו את המילים בלהג המרוקאי כעת מסוגלים לדלקם את השיר ולהסביר כל מילה ומילה בו. גם במערב הוא קיבל חשיפה מסוימת, כשסעד היה מועמד איתו בשנת 2014 לטקס פרסי המוזיקה של MTV.
מכאן נסללה והובטחה הדרך של סעד להצלחה מהירה בעולם הערבי. הוא החל להתגלגל מהופעה להופעה וממדינה למדינה. כך, בין היתר הוא הופיע באלג'יריה, במצרים, בדובאי וכמובן במרוקו. כשהגיע בשנת 2014 להופיע בקניון בכווית הסתערו עליו מאות נשים מעריצות ששרו את הפזמונים של שיריו. ההתנפלות הייתה כה גדולה והביאה להתפרצות של עימותים בין המעריצות ובין אנשי האבטחה בקניון, שיצרו קשר עם המשטרה על מנת לסייע לסעד ולחלצו. בחודש אפריל 2015 הגיע סעד להופיע במלון גראנד פארק שברמאללה. את ההופעה הוא נתן בחליפה מיוחדת עשויה כאפייה בעיצובו של המעצב חסן חג'אג'. במסגרת הביקור באזור הוא גם הגיע למסגד אל-אקצא ולכיפת הסלע והצטלם שם.
הנווד (צ'ארלי צ'פלין)
הנווד הוא הדמות המוכרת ביותר של צ'ארלי צ'פלין על המסך האילם ונהפכה עם השנים לאייקון קולנועי.
הנווד כפי שמתאר צ'פלין בעצמו, הוא ילדותי ומגוחך, אבל טוב-לב. הנווד בסרטיו מנסה להתנהג כג'נטלמן ובנימוסים, על אף מעמדו החברתי בפועל.
הוא לא מוצג כנווד בכל סרטיו של צ'פלין ובכל סרט זוכה לכינוי אחר (כגון: "החבר הקטן", "צ'רלי" ו"הנווד הקטן והמצחיק").
היסטוריה
דמותו של הנווד נוצרה במקרה על ידי צ'פלין כשעבד באולפניו של מאק סנט, בזמן שצ'פלין התלבש לצילומי הסרט "המצב המביך והמוזר של מייבל" בכיכובו שלל מייבל נורמנד.
זה היה למעשה הסרט הראשון בכיכובו של הנווד, אבל הצגת הבכורה של הנווד בציבור הייתה בסרט "ילד מרוצי המכוניות בוונציה" שיצא לאקרנים ב-7 בפברואר 1914 ("המצב המביך והמוזר של מייבל" יצא ב-9 בפברואר אותה השנה).
במהרה נהפכה דמותו של צ'פלין לפופולרית וכיכבה בעשרות סרטים קצרים ומאוחר יותר בסרטים באורך מלא.
הנווד היה מזוהה עם "העידן האילם" ונחשב לדמות בינלאומית. כאשר בשנות ה-20 של המאה ה-20 הסרטים החלו לדבר, צ'פלין סירב בכל תוקף לצלם את הנווד בסרט מדבר. סירובו נבע בעיקר בשל המבטא הבריטי הכבד שהיה לו, והחשש שזה יהרוס את הדמות.
צ'פלין הופיע בדמות הנווד בפעם האחרונה בסרט ״זמנים מודרניים״ בשנת 1936. בסרט זה הנווד הולך עם בת זוגו בכביש אינסופי אל עבר האופק ובכך מסיים את תפקידו. הסרט היה חצי מדבר, ולעיתים נחשב לסרט האילם האחרון. הנווד נשאר אילם כמעט עד סוף הסרט, כאשר בסופו נשמע קולו בשיר ג'יבריש באיטלקית/צרפתית. זה נתן הזדמנות להשמיע את קולו של הנווד, אך עם זאת לא לסכסך אותו עם העידן האילם.בסרט ״הדיקטטור הגדול״, סרטו הראשון של צ'פלין לאחר זמנים מודרניים, צ'פלין משחק בתפקיד כפול של דיקטטור דמוי היטלר וספר יהודי. אף על פי שצ'פלין הדגיש כי הספר בסרט איננו הנווד, המראה החיצוני של הספר שמר על השפם והמגבעת המזוהים עם הנווד.
בדרן בשם לאו בלום הופיע בדמות נווד ששימשה השראה לצ'פלין, ובלום יצא בהצהרה כי הוא היה הנווד הראשון בתעשיית הבידור.
מאפייני הנווד
מאפייניו הפיזיים של הנווד כללו מכנסיים רחבים, מעיל הדוק, מגבעת גבוהה, נעליים גדולות, מקל הליכה ואת השפם הקטן המפורסם. הנווד הלך בצורה מוזרה בעקבות הבגדים שלא הלמו את מידותיו. בגדיו נראו משומשים, ייתכן והיו יד שנייה או שלו במקור, אך ברור כי הוא לא היה יכול להרשות לעצמו בגדים חדשים.
הנווד היה ממעמד חברתי וכלכלי נמוך, אך שמר על מאפיינים של בן מעמד גבוה. כל עוד הוא התנהג כאדם מכובד, הוא האמין כי הוא אכן כזה.
הנווד היה בדרך כלל קורבן של צירוף מקרים, עובדה שלפעמים הייתה לטובתו. בזמנים מודרניים הוא מניף דגל אדום שנפל ממשאית בניסיון להחזירו לבעליו, ובלי יודעין הופך למנהיג של קבוצת עובדים שמוחה, ונזרק לכלא בעקבות כך. בכלא הוא אוכל בטעות אבקה לבנה (קוקאין), מה שמוביל אותו לקטטה עם אסירים שמנסים להימלט מן הכלא, ובכך הוא מציל את חייו של מנהל הכלא. בתמורה המנהל משחרר אותו, אך הוא מעדיף להישאר בכלא מאשר לבלות בעולם החיצון.
חשיבות הנווד
הפרשנות החברתית של צ'פלין העבירה ביקורת על הקפיטליזם אך גם האמינה ב"חלום האמריקאי".
בזמנים מודרניים, צ'פלין מתאר בעקביות את בעלי ההון העשירים לעומת העובד הפשוט במפעל. בעוד הנווד וחבריו מזיעים את נשמתם על פס הייצור של המפעל, נשיא החברה פותר חידות וקורא קומיקס בעיתון. האובססיה של העובדים להיות כמה שיותר פרודוקטיביים ויעילים בפס הייצור, גורמת לנווד לאבד את שפיותו. עם זאת הסרט מציג את האופטימיות של בני המעמד הבינוני באמריקה. הנווד וזוגתו מוצאים צריף רעוע כדי לגור בו. בעוד הנערה מבשלת ארוחה זולה ופשוטה, הנווד יוצא לעבודה - סממנים מובהקים של בני המעמד הבינוני.
צ'פלין היה ייחודי בין שאר הקומיקאים בעידן האילם, לא רק בזכות משחקו הפיזי, אלא גם בזכות האוניברסליות של התכנים בהם עסק.
צ'פלין השתמש בשתי דמויות המזכירות את הנווד במראן בסרט הדיקטטור הגדול. עם זאת, זה היה הסרט המדבר הראשון שלו. הסרט נוצר בהסתמך על הדמיון שבין שפמו של צ'פלין לזה של הפיהרר הגרמני. בשימוש בדמיון בין השניים, יצר צ'פלין פרודיה על היטלר. בספרו האוטוביוגרפי, הצהיר צ'פלין כי הוא לא היה מודע לשואה שמתחוללת בזמן יצירת הסרט. הוא סבור כי לא היה מסוגל לכתוב קומדיה על הפיהרר הגרמני אילולא ידע על פשעיו הנוראיים. למרות הדמיון בין הנווד לספר בסרט, הספר לא נחשב גרסה של הנווד. ההבדל הבולט בין השניים הוא שערות השיבה של הספר, בניגוד לשיערו השחור של הנווד. כמו כן, הספר לובש בגדים שהולמים את מידותיו והוא מצטייר בבירור כבעל מקצוע.
זווית ראייתו של צ'פלין
בראיון בשנת 1933, הסביר צ'פלין כיצד הגה את המראה של הנווד:
בשנת 1959, צ'פלין יצא בהצהרה כי הוא טעה בכך ש"הרג" את הדמות וכי נשאר מקום לאיש הקטן בעידן האטום.
הסרט "הנווד"
הנווד הוא גם סרט קצר בכיכובה של הדמות. בסרט חסר בית מחליף את הסנדוויץ' של הנווד בעבור לבנים, מה שמאלץ את הנווד לאכול דשא.
בת האיכר מעסיקה את הנווד בחווה כהוקרה לגבורתו.
הוא הודף את ההומלסים בשנית, כאשר הם מנסים לפרוץ לבית של בת האיכר. ארוסה של בת האיכר מגיע הביתה והנווד יודע כי הוא צריך לעזוב.
הוא משאיר לבת האיכר מכתב פרידה והולך בכביש הפתוח אל עבר האופק.
הסרט יצא לאקרנים ב־11 באפריל 1915.
מורשת
יצירות רבות מתארות את הנווד כאייקון של "השפל הגדול", של צ'פלין עצמו ושל הגיבור המדוכא.
מסרטים של צ'פלין עצמו בעלי מאפיינים של הנווד ועד דמות פינגווין שמזכירה אותו בסרטי באגס באני, הנווד נחקק בתרבות הקולנועית.
בשנות השמונים הדמות השתתפה בקמפיין לקידום המחשב האישי של חברת IBM.
פצצה געשית
פצצה געשית היא צבר של לבה, טיפה געשית גדולה – בקוטר של יותר מ-64 מ"מ – הנפלטת מהר געש בעת התפרצות געשית באמצעות מזרקת לבה. הטיפה המותכת גדולה יחסית, ולכן נקרש קרומה החיצוני בעת מעופה בשל מגעו עם האוויר, בעוד תוכנה נותר מותך. פצצות געשיות הן המרכיב העיקרי בסלע הפירוקלסטי אגלומרט, וקוטרן יכול להגיע אף לכמה מטרים.
הכינוי "פצצה" נובע מנטייתן של חלק מהן להתפוצץ בנופלן על הקרקע, כשתוכנן הנוזלי ניתז לכל עבר.
היווצרות
התפרצויות געשיות משליכות לאוויר טפרה – חומרים הנופלים לקרקע ומצטברים שם. חלק מן החומרים הללו נפלטים באמצעות מזרקות לבה – זרמי לבה הנפלטים מלוע הר הגעש בעוצמה רבה, ועשויים להגיע לגובה של מאות מטרים. הלבה הצמיגה נקרעת לטיפות געשיות – הגדולות בהן נקראות פצצות געשיות. במעופן של הטיפות באוויר נקרש חלקן החיצוני במבנה אווירודינמי.
בנפלן על הקרקע עשויות הפצצות להיצמד זו לזו בעודן חמות ורכות, וכאשר הן מתקררות ומתגבשות הן הופכות לסלע אגלומרט.
מאפיינים
הטיפות נזרקות למרחקים שונים מן הלוע: החלקיקים הגדולים יותר יפלו קרוב אל הלוע, והחלקיקים הקטנים יותר יפלו במרחק גדול יותר ממנו. מרכיב נוסף בקביעת מרחק הנפילה הוא עוצמת ההתפרצות: ככל שההתפרצות עזה יותר, כך יגדל מרחק הנפילה – העשוי להגיע לכמה קילומטרים.
גודלן של הפצצות מגוון. בהתפרצות שהתרחשה ב-1935 בהר אסאמה ביפן נפלטו פצצות בקוטר 5–6 מטרים למרחק של 600 מטרים מן הלוע. גודלן הרב ונטייתן להתפוצץ הופכות את הפצצות לגורם סיכון משמעותי לגרימת פציעות קשות ואף למוות. בשנת 1993 התפרץ גלראס – הר געש מורכב באנדים הקולומביאנים. שישה אנשים נהרגו ונוספים נפצעו קשה כתוצאה מפצצות געשיות שנפלטו בהתפרצות.
סיכון נוסף נובע מהתפוצצות הנובעת מלחץ רב המופעל על גזים הכלואים בלבה המותכת, אם כי אירועים כאלה אינם תכופים ומוגבלים בעיקר לפצצות במרקם "קרום לחם".
מבנה
מעט מן הפצצות נקרשות לפני שהן נופלות על הקרקע, ומרביתן מקבלות צורות אווירודינמיות מגוונות בהיותן באוויר. צורות אלה מושפעות מדרגת צמיגותן – גם בשהותן באוויר וגם לאחר נפילתן.
קרום לחם
כשהלחץ הפנימי מבקע את הקרום, עשוי חלק מהנתך להידחק החוצה בשני אופנים:
עוגת פרה
המבנה המכונה "עוגת פרה" או "צואת פרה" נוצר בפצצות געשיות שנפלו על הקרקע מגובה לא רב בעודן מותכות. בנפילתן הן מקבלות מבנה שטוח, ובו בליטות הנובעות מזרימה שהתקיימה בנתך בטרם נקרש. פצצות אלה קיבלו את כינויין בשל דמיונן למבנה של צואת פרות. מבנה זה נדיר יחסית.
סוג של "עוגת פרה" נקרא "פצצת סיגים" (slag bomb), בשל דמיונו לסיגי מתכת. מרקמן הפנימי של פצצות אלה נקבובי ועדין מאוד, כמעט זכוכיתי. הן נוצרות כאשר נתך נופל על הקרקע ומתקיימת זרימה בחלקו הפנימי – בעוד החלק החיצוני מתחיל להיקרש.
סרטים וגלילים
כפי שמציינים השמות, מדובר בפצצות במבנה גלילי או כרצועות הנוצרות כאשר מאגמה נוזלית נפלטת בצברים מוארכים. מבנים אלה נקרשים באוויר ונשברים לפיסות הנופלות לקרקע. חתכי רוחב במבנים אלה הם מעוגלים בגלילים ומוארכים בסרטים. מרקמם החיצוני חרוץ לאורך בשל מתיחה בשלב ההתקרשות.
פצצות כדוריות
פצצות כדוריות נוצרות ממאגמה נוזלית, כשהגורם העיקרי לצורתן הכדורית הוא מתח פנים. פצצות מסוג זה עשויות להתפתח לפצצות מסוג "קרום לחם".
פצצות שקדיות
לפצצות אלה צורת שקד או כישור, והן מתחילות את דרכן כפצצות כדוריות. במהלך מעופן הן מסתובבות באוויר ונמתחות לאורכן. כאשר המתיחה אינה אחידה, עשוי קרומן החיצוני להיות חלק בצד אחד – על פי רוב החלק העליון בעת הפליטה, וחרוץ בצדו השני כתוצאה מן המתיחה. במקרה כזה ייראה בין שני החלקים מעין "תפר" שטוח.
סוג של פצצות שקדיות הן פצצות מפותלות, הנוצרות כאשר צבר הלבה מסתובב באוויר, מתפתל ומתגבש בפיתול. התוצאה תהיה בליטה תפוחה במרכז ורצועות מתוחות בסיבוב בשני קצוות.
פצצות גלעין
פצצות אלה נוצרות כאשר לבה נוזלית נפלטת כשהיא עוטפת חומר מוצק – לבה קרושה או קסנולית. "גלעין" הפצצה יהיה תמיד מבוגר מן הלבה העוטפת אותו. הפצצות נוצרות כאשר החומר המוצק נפלט ביחד עם הלבה או נאסף על ידי סמוך לשולי צינור ההזנה או הלוע. פצצות אלה דומות בצורתן לפצצות שקדיות או מפותלות.
פצצות התפוצצות
פצצות שהתפוצצו לאחר שנפלו לקרקע וקרומן החיצוני נבקע נקראות "פצצות התפוצצות". שרידי השכבות החיצוניות שלהן ידמו למבנה המקורי של הפצצות – למשל שקדי או כדורי. במרכזן ייוותר חלל לאחר שהלבה ניתזה מתוך הפצצה.
המתיקות שבשכחה
המתיקות שבשכחה הוא רומן היסטורי, שנכתב על ידי הסופרת קריסטין הרמל. הרומן מספר על ארבעה דורות של נשים יוצאות דופן העוברות מסע משפחתי לגילוי עברם הרחוק. סיפורם של הנשים קושר בתוכו אהבה והקרבה ומתקיים בין תקופת השואה והתקופה שלנו.
על המחברת
קריסטין הרמל היא סופרת אמריקאית, אשר ספריה תורגמו לשפות רבות ברחבי העולם. הרמל היא בוגרת אוניברסיטת פלורידה וכתבה במשך יותר מעשור עבור כתב העת "פיפל". כיום מתגוררת באורלנדו, פלורידה.
תקציר העלילה
הספר עוסק בבנות משפחת מק'קנה ובמאפיית "כוכב הצפון" שבקייפ קוד מסצ'וסטס. הדמות העיקרית בעלילה היא הופ מק'קנה-סמית. הופ גרה בקייפ קוד לאחר שעברה לגור שם עם בעלה רוב ובתה אנני. לאחר גילוי אלצהיימר אצל רוז, סבתה של הופ, היא צריכה לקחת על עצמה את ניהול המאפייה המשפחתית. לאחר הגירושים של רוב והופ, הופ ואנני מתרחקות והקשר ביניהם מתנתק. הופ נכנסת לקשיים כלכליים במאפייה ומאוימת בעיקול במאפייה על ידי הבנק.
הספר מספר על ארבעה דורות של נשים יוצאות דופן, העוברות מסע משפחתי לגילוי עברם הרחוק.
פלישת הגרמנים לצרפת
בספר המחברת מספרת את סיפור חייה של רוז המתקיים בצרפת בתקופת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה. היא מספרת על התקופה בה אנשים החלו לפחד מהכיבוש הגרמני.
תנועת ההתנגדות בצרפת
רוב הצרפתים קיבלו עליהם את שלטון פטן, אבל חלקם התנגדו לכניעה וראו במעשיו של פטן השפלה לצרפת ובגידה. אחד מהמתנגדים, הגנרל שארל דה-גול, עבר לבריטניה והקים שם את הוועד של צרפת החופשית. ב-18 ביוני 1940 קרא לעם הצרפתי להמשיך במלחמה, אך הוא לא הצליח בכך. המושבות נשארו נאמנות לוישי.
המחברת מספרת על תנועת ההתנגדות, שהצילה יהודים מגירוש לאושוויץ, ועזרה להם לברוח מצרפת.
היהודים בצרפת
בתקופה שלפני הכיבוש הגרמני בצרפת יהודי צרפת היו מפוזרים באלפי יישובים ובאזור הכפרים. כשליש מהם היו בעלי אזרחות צרפתית, ואילו השאר היו יהודים שהיגרו לצרפת ממזרח אירופה בסוף המאה ה-19. יהודים מגרמניה החלו להגר משנות השלושים של המאה ה-20 ונחשבו ל'יהודים זרים' או מהגרים. עם תחילת שלטונו של היטלר היגרו אלפי פליטים יהודים מהרייך לצרפת והתיישבו בעיקר בפריז, כך שבתחילת מלחמת העולם השנייה ישבו בה שני שלישים מכל יהודי צרפת. במאי 1940 מספר היהודים הזרים בצרפת גדל. היהודים הוותיקים ראו בממשלתו של פטן ממשלה לגיטימית ואמינה שיכולה לשקם את צרפת לאחר מפלתה. לעומת זאת, היהודים הזרים סירבו לתת אמון בממשלה שמשתפת פעולה עם הכיבוש הנאצי. חלוקה זו בין היהודים הזרים לבין בעלי האזרחות הייתה ברורה ונפרדת לגמרי גם מבחינת הקהילה היהודית וגם מבחינת המשטר.
בהמשך הפרדה זו עזרה ליהודים בעלי האזרחות להנות מהגנתה של צרפת, ובעקבות כך ההבדלים בין שתי הקבוצות הלכו והתרחבו.
המחברת מספרת על הוריה של רוז, שחיו בפריז, היו אזרחי צרפת ותמכו בממשלה החדשה. ההורים, כמו עוד יהודים, האמינו שהממשלה לא תיתן לגרמנים לכבוש את צרפת, ולגרש את היהודים לאושוויץ.
גירוש יהודי צרפת לאושוויץ - "ולודרום החורף"
ב־1942 התקיים גירוש היהודים מצרפת למחנה ההשמדה אושוויץ גירוש זה גם נקרא ולודרום החורף. המחברת מזכירה את הגירוש בשמו ובאותם התאריכים שכתובים במקורות המידע, מכיוון שמשפחתה גורשה בגירוש זה.
הצלת יהודי צרפת על ידי מוסלמים
בתקופת השואה נרשמו מספר ניסיונות הצלה של יהודים על ידי מוסלמים בצרפת, חלקם אף קיבלו את תואר "חסיד אומות העולם".
המחברת מזכירה את הצלת היהודים על ידי המוסלמים בכך שמספרת על רוז שגדלה אצל המוסלמים כאילו הייתה ביתם עד שהוברחה מצרפת אל אמריקה.
ביקורות
הביקורות על הספר היו בעיקר חיוביות. נאמר כי הסיפור מרגש מאוד. הכתיבה זורמת וקולחת, אפשר לחוש את ההידרדרות במצבה הבריאותי והנפשי של הסבתא והכאב הנלווה לכך. בנוסף, הכותבת מעמידה את נושא יחסי אמהות-בנות במרכז הסיפור באומץ. לאורך הסיפור ניתנים מתכונים מתוך המאפייה שבבעלותה של גיבורת הסיפור וכל המתכונים אמיתיים ומצוינים.
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'רלד פורד
הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'רלד פורד כיהן במשך כשנתיים וחצי, ממועד השבעת הנשיא ג'רלד פורד ב-9 באוגוסט 1974 ועד סיום כהונתו ב-20 בינואר 1977.
הרכב הקבינט
הקבינט כלל 18 בעלי תפקידים. כיהנו בו 32 גברים ואשה אחת, שארבעה מהם מילאו שני תפקידים בקבינט. שלושה מהמכהנים - מזכיר המדינה, מזכיר האוצר ומנהל הסוכנות להגנת הסביבה - כיהנו בתפקידם בקבינט במשך כל תקופת נשיאותו של פורד.
כיוון שפורד היה סגן הנשיא ערב כניסתו לתפקידו, לא היה לו בתחילה סגן. נלסון רוקפלר מונה לסגן הנשיא לפי התיקון ה-25 לחוקת ארצות הברית ונכנס לתפקידו ארבעה חודשים לאחר שפורד היה לנשיא.
סמל נגורנו קרבאך
סמל נגורנו קרבאך מורכב מעיט, סמל ארמני עתיק, שלראשו כתר מעוטר. על חזה העיט מגן שבראשו פנורמה של רכס הרים מושלג ובתחתיתו דגל הישות העצמאית דה פקטו. במרכז המגן מופיע פסל "אנחנו ההרים שלנו" - שידוע גם בשם "טאטיק-פאפיק", כלומר סבתא וסבא - שנמצא מצפון לבירת נגורנו קרבאך, סטפנקרט, ומהווה סמל של המורשת הארמנית בחבל נגורנו קרבאך. העיט מחזיק בטופריו גידולים חקלאים שונים הכוללים חיטה וגפן. בראש הסמל סרט מוזהב ועליו הכיתוב "רפבוליקת ארצאך של קרבאך ההררית" בארמנית.
Send My Love (To Your New Lover)
(Send My Love (To Your New Lover (בעברית: שלח את אהבתי (לאהובה החדשה שלך)) הוא שיר שבוצע על ידי הזמרת הבריטית אדל מתוך אלבום האולפן השלישי, 25 (2015). השיר נכתב על ידי אדל ומקס מרטין ושלבאק, שגם הפיקו את השיר. תחילה נשלח השיר לרדיו להיטים עכשוויים ב-13 במאי 2016 ולאחר מכן יצא להורדה דיגיטלית ב-16 במאי 2016 על ידי חברת התקליטים XL, בתור הסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים בבריטניה, מקום שמיני בארצות הברית ומקום עשירי בקנדה. הקליפ הנלווה בוים על ידי פטריק דאטרס ויצא לבכורה ב-22 במאי 2016 בטקס פרסי המוזיקה של הבילבורד. הוא כולל את אדל שרה את השיר על רקע שחור עם מספר צילומים שלה החופפים אחד לשני. הסרטון היה מועמד לפרס בנושא האפקטים החזותיים הטובים ביותר בטקס פרסי המוזיקה של MTV ב-2016.
רקע וכתיבה
את השיר כתבה אדל עם מקס מרטין, והוא הופק על ידי מרטין ושלבאק. השיר הוא שיר פופ עם ריקוד וקצבי זמר בו הזמרת מסבירה: "שמחה שאתה נעלם". השיר מוקדש לחבר לשעבר.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר הועלה לערוץ ה-Vevo של אדל ב-22 במאי 2016. ביומו הראשון ביוטיוב צבר הווידאו קליפ למעלה מ-5.2 מיליון צפיות. לאורך כולו, ניתן לראות את אדל עומדת במרכז חדר שחור, כשהיא לבושה בשמלה פרחונית בהירה רוקדת ושרה. בין לבין ניתן לראות את הזמרת נעלמת וחוזרת כמו בעטיפת הסינגל.
מונה הצפיות של הווידאו קליפ נכון למאי 2020, עומד על למעלה מ-645 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לרביעי הנצפה ביותר שלה.
יחסי רופא–מטופל
יחסי רופא-מטופל הם נושא מרכזי ברפואה, וחיוניים למתן טיפול רפואי ברמה גבוהה באבחון ובטיפול במחלות. יחסי רופא-מטופל הם מיסודות האתיקה הרפואית בת זמננו. מרבית בתי הספר לרפואה והאוניברסיטאות מלמדים סטודנטים לרפואה מההתחלה, עוד בטרם דרכה כף רגלם בבתי חולים, לשמור על מערכת יחסים מקצועית עם המטופלים, להימנע מפגיעה בכבודם, ולכבד את פרטיותם.
Send My Love (To Your New Lover)
הופעה
לראשונה ביצעה אדל את השיר בשידור חי בתוכנית - "הפאב של ג'ואי" אשר נכללת ב-iHeartRadio, כדי לקדם את אלבומה, 25. השיר היה גם חלק מהרשימה בסיבוב ההופעות השלישי של אדל, "Adele Live 2016", אשר עבר בין מדינות ברחבי אירופה ואמריקה הצפונית.
יחסי רופא–מטופל
חשיבות
מטופל חייב לבטוח בכישוריו של רופאו וחייב לחוש שהוא יכול להתוודות בפניו. יצירת מערכת יחסים טובה עם המטופל חשובה עבור מרבית הרופאים. עם זאת, כמה התמחויות רפואיות, כמו פסיכיאטריה ורפואת משפחה, מדגישות את היחסים בין הרופא למטופל יותר מהתמחויות רפואית אחרות, כמו פתולוגיה או רדיולוגיה.
איכות יחסי רופא-מטופל חשובה לשני הצדדים. ככל שהיחסים במונחי כבוד הדדי, ידע, אמון, ערכים משותפים, נקודות מבט על המחלה והחיים, והזמן שהוקצה, יהיו טובים יותר, כך יהיו כמות ואיכות המידע על המחלה שיועבר בין הרופא לחולה טובות יותר, ובכך ישתפרו הדיוק באבחון והידע של החולה על מחלתו. כשיחסים אלו גרועים נפגעת יכולתו של הרופא לבצע הערכה מלאה, והחולה עלול יותר לפקפק באבחון ובטיפול המוצע, ולכן לא ליישם בפועל את ההצעה הרפואית. בנסיבות אלו, וגם במקרים שיש חילוקי דעות רפואיים אמיתיים, יכול החולה לנסות לקבל "דעה שנייה" מרופא אחר או שהחולה יכול לפנות לרופא אחר.
עליונות הרופא
ביחסים ביניהם הרופא נמצא במעמד גבוה מהמטופל, משום שלרופא יש הידע והמוניטין, ובדרך כלל הוא נפגש עם המטופל בסביבה הטבעית לרופא, בקליניקה או בבית החולים שבו הוא עובד.
היחסים בין הרופא למטופל נעשים מורכבים יותר גם בשל סבלו של המטופל ויכולתו המוגבלת להקל על עצמו, וכתוצאה מכך הוא מגיע למצב ייאוש ותלות ברופא.
רופא חייב לכל הפחות להיות מודע לחוסר השוויוניות במטרה ליצור קשר ולהפיק את המרב מהתקשורת עם המטופל.
ריפוי או ריצוי
המצב בו הטיפול היעיל ביותר (או לעיתים חוסר צורך בטיפול) אינו מה שהמטופל דורש מסיבות שונות מעמיד את הרופא בפני דילמה. במקרה כזה, יאלץ הרופא לבחור בין טובת המטופל או תועלות חומריות אחרות לבין יחסי רופא-מטופל או היבטים פסיכולוגיים או רגשיים אחרים.
רשמי או ידידותי
על פי סקרים, יש חילוקי דעות בין רופאים למטופלים עד כמה רשמיים או ידידותיים צריכים להיות יחסי רופא-מטופל. לדוגמה, על פי מחקר סקוטי רוצים המטופלים כי הרופא יפנה אליהם בשמם הפרטי יותר מאשר נהוג כיום. על פי מחקר זה, רוב המטופלים (223) או שאהבו שפנו אליהם בשמם הפרטי או שהיו אדישים (175). רק 77 אנשים, רובם מעל לגיל 65, שסלדו מכך. מצד שני מרבית המטופלים אינם רוצים לפנות לרופא בשמו הפרטי.
נקודות מבט
ניתן לנתח את יחסי רופא-מטופל מנקודת המבט של ערכי האתיקה הרפואית, עד כמה מושגות המטרות של אי גרימת נזק, אוטונומיה (למטופל זכות לבחור או לדחות את הטיפול), עשיית הטוב ביותר למטופל וצדק (חלוקת משאבים הוגנת). ערכים ונושאים אתיים רבים יכולים להתווסף לארבעת אלו. בחברות שונות, בתקופות שונות ובתרבויות שונות ניתנה עדיפות לערכים שונים. למשל, במהלך 30 השנים האחרונות ניתן בטיפול הרפואי בעולם המערבי דגש הולך גובר לאוטונומיה של המטופל בקבלת החלטות.
ניתן לנתח את היחסים והתהליך במונחי כוח וחברה (לדוגמה כפי שעשה מישל פוקו), או במונחי עסקות כלכליות. במהלך המאה האחרונה ניתן לרופאים מעמד נכבד יותר ויותר, והשליטה על הגישה לתרופות מרשם הופקדה בידיהם כאמצעי של בריאות הציבור. שליטה זו מייצגת ריכוז כוח ויש בה יתרונות וחסרונות למטופלים מסוימים בתנאים מסוימים. סיבוך נוסף אירע ב-25 השנים האחרונות כאשר מחירי הטיפולים הרפואיים התייקרו, וגורם שלישי (חברת ביטוח או מוסד ממשלתי) דורש לעיתים קרובות להיות חלק בקבלת ההחלטות מסיבות שונות, ובכך לצמצם את חופש הבחירה של נותני השירות הרפואי ושל המטופלים בדרכים רבות.
בחלק מהמצבים, לדוגמה במחלקה בבית חולים, יחסי רופא-מטופל מורכבים הרבה יותר, ואנשים רבים נוספים מעורבים כאשר מישהו חולה: קרובי משפחה, שכנים, אחיות, צוות טכני, עובדים סוציאליים ואחרים.
התנהגות ליד מיטת החולה
התנהגותו של הרופא ליד מיטת החולה משמעותית בהשפעתה על יחסי רופא-מטופל. התנהגות נכונה היא כזו המרגיעה ומנחמת את החולה יחד עם הקפדה על אמירת אמת לגבי האבחנה על מצב החולה. לטון הדיבור, לשפת הגוף, לפתיחות ולנוכחות יש השפעה על ההתנהגות ליד מיטת החולה. התנהגות שאינה נכונה עלולה לגרום לחולה לחוש חוסר סיפוק, חשש, פחד או בדידות. התנהגות נכונה של הרופא קשה במיוחד כאשר על הרופא להסביר לחולה את האבחנה של מחלתו במלואה ותוך כדי כך למנוע מהחולה מלהיבהל.
תמורות ביחסי רופא-מטופל
יחסי רופא-מטופל עברו תמורות כתוצאה מתהליכים שונים. תהליך מרכזי הוא ההכרה בזכויות האדם, וכתוצאה מכך, בזכויות המטופל. ההכרה בזכויות האדם הביאה לעליה במעמדו במסגרת מערכת יחסים זו, ובהמשך, לפריצת מערכת היחסים על ידי המדינה והסדרתה, לצורך הגנה על המטופל.
ערב ניוז
ערב ניוז הוא עיתון יומי בשפה האנגלית המתפרסם בריאד שבערב הסעודית. קהל היעד של העיתון הם אנשי עסקים, מנהלים ודיפלומטים.
לפחות ממאי 2019, "ערב ניוז" נמצא בבעלותו של הנסיך טורקי בן סלמאן אאל סעוד, אחיו של יורש העצר של ערב הסעודית מוחמד בן סלמאן.
היסטוריה
העיתון נוסד בג'דה ב-20 באפריל 1975 על ידי הישאם חאפיז ואחיו מוחמד חפיז. זה היה העיתון היומי הראשון בשפה האנגלית שפורסם בסעודיה.
השקה מחדש
ב-4 באפריל 2018, ערב ניוז שינה את הלוגו בן ה-43 לסמל חדש, כמו גם את המוטו "יומון האנגלית המוביל במזרח התיכון" ל"קולו של אזור משתנה" (בהתייחס לרפורמות שערך מוחמד בן סלמאן). באפריל 2018, העיתון הודיע על העברת המטה שלו מג'דה לריאד.
עורכים
ג'יהאד ח'זן, שלימים הקים את "אשרק אל אווסט", היה העורך הראשי הראשון של העיתון, אולם מכיוון שהחוקים הסעודיים באותה תקופה מנעו ממי שאינו סעודי להיות בתפקיד זה, תפקיד העריכה הוטל על אחמד מחמוד שכיהן בתפקיד זה מ-20 באפריל 1975 עד 1 באוקטובר 1977. מוחמד עלי חאפיז, שהיה המייסד השותף של העיתון, כיהן כעורך הראשי בין 1 באוקטובר 1977 ל-1 באוקטובר 1979. אחריו כיהן מוחמד שיבאני בין 1 באוקטובר 1979 - 30 באפריל 1982.
חאלד אל-מעינה מונה לעורך ראשי ב-1 במאי 1982 ונשאר בתפקיד עד 20 בפברואר 1993. פארוק לוקמן כיהן אחריו בתפקיד בין 25 בפברואר 1993 ל-1 ביוני 1993. אחריו כיהן עבדול קאדר טש עד 28 בפברואר 199. ח'אלד אל-מעינה חזר לקדנציה נוספת כעורך ראשי בין 1 במרץ 1998 ל-8 באוקטובר 2011. עבדולווהאב אל-פאיז כיהן אחריו לתקופה קצרה (9 באוקטובר 2011 – 4 בינואר 2013) ולאחר מכן מונה מוחמד פהאד אל-חרתי, שהיה באותה תקופה גם עורך "סיידאטי" (שבועון לנשים) והוא שימש בתפקיד זה עד 26 בספטמבר 2017.
ב-27 בספטמבר 2016, פייסל ג'יי עבאס מונה לעורך הראשי בעקבות הודעתו של היו"ר החדש הנסיך בדר בן עבדאללה בן פרחאן אל-סעוד. מטרת המינוי של עבאס היה להפוך את ערב ניוז לגלובלי ודיגיטלי.
תוכן
ערב ניוז מציעה מגוון של חדשות. מפוליטיקה ופיננסים ועד לאירועי ספורט וחברה. ביום השנה הראשון לפיגועי 11 בספטמבר כתב בעיתון ראשיד אבו אלסאמה:"ראשית, עלינו להפסיק להכחיש שכל אחד מהחוטפים היה סעודי או אפילו ערבי. עלינו גם להפסיק לומר שהפיגועים ב-11 בספטמבר היו מזימה ציונית-סי איי איית שנועדה לגרום לערבים ולאסלאם להיראות רע. זו שטות גמורה. עלינו להיות בוגרים ואחראים מספיק כדי להודות שהמוחים החוליים האלה שבקעו וביצעו את ההתקפות המרושעות הללו, היו, למרבה הצער, תוצר של נקודת מבט מעוותת של החברה שלנו ושל הדת שלנו... עלינו להפסיק את השנאה שמלמדים את ילדינו בבתי הספר."ב-8 במאי 2011, חסן בן יוסף יאסין, עוזר ותיק של שר החוץ סעוד בן פייסל, כתב בערב ניוז כי מדינות ערב כולן נכשלו במאמצים להציע דמוקרטיה או רווחה כלכלית.
במאי 2017, חתמו בעלי ערב ניוז על שותפות תקשורתית עם חברת הסקרים המקוונים הבריטית, YouGov. חלק מהמחקרים שהופקו כתוצאה משותפות זו הראו כי 81 אחוז מהאמריקאים אינם יכולים לאתר את העולם הערבי על המפה וכי רוב הסעודים תמכו בהחלטה לאפשר לנשים לנהוג.
ביקורת
העיתון תואר כ"שופר של המשטר הסעודי" על ידי The New Arab שבבעלות קטר, והארץ כתב על העיתון שהוא "משקף את עמדת הממשלה הרשמית של ערב הסעודית".
במרץ 1992, העורך הראשי של העיתון, חאלד אלמינה, הודח לזמן קצר בשל הדפסה חוזרת של ראיון עם המנהיג המוסלמי המצרי שייח' עומאר עבד א-רחמאן שפורסם ביומון אמריקאי.
באפריל 2007 התרחשה תקרית נוספת, בה העיתונאי הסעודי פוואז טורקי הודח בשל פרסום טור על הזוועות שביצעה אינדונזיה במהלך כיבוש מזרח טימור בשנים 1975-1999. עוד דווח כי טורקי הוזהר בעבר על ידי הרשויות הסעודיות הקשורות להפסיק את הביקורת שלו על נשיא מצרים חוסני מובארק.
הפצה ומהדורות בינלאומיות
בפברואר 2018 השיק ערב ניוז מהדורה פקיסטנית דיגיטלית שיוצאת באיסלמבאד.
באוקטובר 2019 השיקה ערב ניוז מהדורה יפנית דיגיטלית בשם "Arab News Japan".
לאחר מכן הושקה מהדורה דיגיטלית בשפה הצרפתית ב-14 ביולי 2020.
גורד השחקים הגבוה בישראל
ארבעה מגדלים החזיקו בתואר "גורד השחקים הגבוה בישראל". מגדל שלום, שנחנך בשנת 1965 על חורבות הגימנסיה העברית "הרצליה" ברחוב הרצל בתל אביב היה הראשון שבהם. הבניין מתנשא לגובה של 120 מטרים ו-36 קומות. מגדל שלום החזיק גם בתואר "גורד השחקים הגבוה במזרח התיכון" במשך 14 שנים. בתואר המקביל בישראל החזיק המגדל 34 שנים, עד שאיבד את הבכורה לטובת מגדל עזריאלי העגול, שנבנה בשנת 1999 ומתנשא לגובה של 187 מטרים ו-49 קומות - גבוה ב-67 מטרים ממגדל שלום. מגדל עזריאלי החזיק בתואר שנתיים בלבד, עד בנייתו בשנת 2001 של מגדל משה אביב ברמת גן בגובה 235 מטרים. הוא החזיק בתואר 15 שנים עד שבשנת 2016 נטל את התואר מגדל עזריאלי שרונה המתנשא לגובה 238.5 מטרים.
הבדלי הגבהים בין מגדל שלום למגדל עזריאלי העגול, ובינו לבין מגדל משה אביב, נחשבים לגדולים (67 ו-48 מטרים בהתאמה). במשך למעלה מעשור, מאז נחנך מגדל משה אביב, לא נבנו כלל מגדלים המתקרבים אליו בגובהם, או למגדל עזריאלי העגול. באמצע העשור השני של המאה ה-21 החלו לקום בישראל מספר מגדלים שגובהם כ-200 מטרים ויותר, ובראשם המגדל הגבוה ביותר, עזריאלי שרונה.
בימים אלה נבנה בתל אביב מגדל הספירלה כחלק מקומפלקס מגדלי עזריאלי אשר יהפוך למגדל הגבוה ביותר בישראל עם חנוכתו, בגובה של כ-90 קומות וכ-350 מ'.
מגדל בין ערים הוא מגדל המתוכנן לקום בשטח הנמצא בבעלות עיריית תל אביב, ממוקם בקרבת "מתחם הבורסה" ברמת גן ו"מתחם הסיטי" של גבעתיים, וצפוי להתנשא לגובה של כ-400 מטר ו-100 קומות. הוא אף יחלוק את הבכורה בתואר "המבנה הגבוה בישראל", עם מתקן המכ"ם בדימונה. מגדל גבוה אף יותר מתוכנן במתחם בורסת היהלומים ברמת גן ומכונה "מגדל 120" על פי מספר קומותיו המתוכנן. מגדל זה אמור להתנשא לגובה של 520 מטרים. במקור תוכנן כמגדל בן 111 קומות אך ב-2019 החלו בהליכי האישורים לגובה 120 קומות.
גורדי השחקים הגבוהים בישראל
מגדלים בישראל שגובהם 150 מטרים ומעלה (נכון לדצמבר 2022)
יחידת הניוד
יחידת הניוד (או יחידה 5515) היא יחידה מיוחדת בצה"ל, אשר מתפקדת כיחידה סדירה בחטיבת המילואים עוצבת חיצי האש באוגדת עוצבת האש. מומחיותה היא, בנהיגה מבצעית מיוחדת. היחידה נוטלת חלק פעיל במערך המבצעי של צה"ל בשוטף, תוך כדי שיתוף פעולה עם יחידות מובחרות בצה"ל ומערכת הביטחון בשלל הגזרות והחזיתות של מדינת ישראל.
ייעוד היחידה פרופיל הלוחמים ותרבות הניוד
ייעודה של היחידה הוא ביצוע משימות ניוד מבצעי מיוחד בשגרה ובחירום, באמצעות כלי רכב גלגליים בעומק ובחזית. כלל חיילי ומפקדי יחידת הניוד בעבר ובהווה, הם לוחמים שצמחו ביחידות הקומנדו של אוגדה 98, וביחידות עילית מיוחדות אחרות בצה"ל. ללוחמים הכשרה ענפה בלוחמת חי"ר, חניכה מקיפה ביחידת הלוט"ר, לוחמה זעירה, סיור מבצעי, איסוף מודיעין, ניווטים רגליים ורכובים כנהוג ביחידות קומנדו ובסיירות החי"ר. ובמיוחד לאור כך, הלוחמים הם בהתאם בעלי התמחות רחבה בנהיגת שטח מבצעית בתנאים מורכבים בשטח האויב, בכלי רכב גלגליים מסוגים שונים.
תרבות יחידת הניוד התהוותה סביב מסורות הנהיגה המבצעית, אשר התפתחו בצה"ל במהלך מלחמות ישראל ובפעילות המבצעית החשאית השוטפת בעיקר ביחידות הבאות בסדר כרונולוגי: בסיירת צנחנים, סיירת מטכ"ל, יחידת שלדג ויחידת מגלן. ובנוסף ליחידות הללו בצה"ל ובדומה להן, התרחשה למידה ביחידת הניוד אודות נהיגה מבצעית מיחידות של צבאות זרים, כגון: יחידת אריות הים בארצות הברית, ושירות האוויר המיוחד הבריטי SAS. כך גם באשר למבנה הארגוני הלוחם הדומה ליחידות הללו, יחידת הניוד מורכבת מפלגה מבצעית, פלגת הכשרות, פלגת מחקר ופיתוח, ופלגת מילואים.
היסטוריה ומייסדי יחידת הניוד
בשנת 1988 הוחלט בצה"ל להקים בחטיבת עוצבת חצי האש, יחידה המתמחה בנהיגה מבצעית, אשר אמונה על פיתוח מקצועי של נהיגת לילה במזג אוויר משתנה, והגעה ליעדים מרוחקים מגבול המדינה, באופן מדויק ומהיר. החלטה זו הייתה מושתתת על מסורת נהיגה מבצעית מוכחת, כפי שהייתה נהוגה ביחידות מובחרות ומיוחדות אחרות בצה"ל ובצבאות זרים, העוסקות באיסוף מודיעין, פעילות מבצעית כירורגית ובסימון מטרות בעומק שטח האויב.
בהמשך לכך, בשנת 1988 הוקמה יחידת הניוד ובין מייסדיה נמנים רונן לין, ערן אלון ודודו אשבל אשר שימש מפקדה הראשון. אותם החליף ב-1997 סרן רותם שני, לשעבר לוחם-סייר וגשש בגזרת הר חריף, קצין הסדרות ביחידת מגלן ומקים יחידת הסיור 252. מפקדים אלו, בעלי ניסיון ומומחיות רבה בסיור מיוחד מבצעי וניידות בכלל, ובפרט בעומק חזית האויב, ואשר היו מעורכים בזמנם עד מאוד במעגל היחידות המובחרות בצה"ל. פיתחו את יחידת הניוד ומבצעו אותה בשנת 1996, תחת פיקודו של מפקד החטיבה אז ולימים האלוף טל רוסו. זאת ועוד, בשנת 1997 התחדד ייעוד היחידה, וזו מילאה שני תפקידים מרכזיים: מרכז הכשרה לכוחות האוגדה (עוצבת האש), ויחידה מבצעית המורכבת מחיילים בסדיר ובמילואים העובדת בשיתוף פעולה עם מעגל היחידות המובחרות בצה"ל.
פעילות מבצעית ושיתוף פעולה עם יחידות העילית בצה"ל ומערכת הביטחון
במהלך האינתיפאדה השנייה, פעלה היחידה כפלגת ניוד של שייטת 13. במבצע חומת מגן, הצטרפו לוחמי היחידה לפשיטות על בתי מבוקשים יחדיו עם יחידות מובחרות שונות, ואף סייעו בפעולות והשתתפו בקרבות באזור יהודה ושומרון. על חלקם בקרבות אלו, קיבלה היחידה צל"ש יחידתי ממפקד פיקוד מרכז. בספטמבר 2007, זכתה היחידה בצל"ש יחידתי מהרמטכ"ל, רב־אלוף גבי אשכנזי, על פעילותה הנחושה בפינוי נפגעים ונפגעות במהלך מלחמת לבנון השנייה מחשש שייחטפו. ביניהן, הייתה גופתה של הטכנאית המוטסת קרן טנדלר. במבצע עופרת יצוקה, פעלה יחידת הניוד ביחד עם יחידה 669, אף על פי שזו האחרונה ידועה בפעולות חילוץ מהאוויר, ביצעו שתי היחידות הללו לראשונה שיתוף פעולה יבשתי בחילוצים רכובים מהקרקע. בעקבות כך, לאחר שהחיבור בין שתי היחידות התברר כמוצלח מאוד, הורחבה הפעילות, כך שבמבצע צוק איתן בשיתוף פעולה הדוק הופעלו כבר עשרה צוותי ניוד, שנטלו חלק ב־125 מבצעים וטיפלו בכ־300 פצועים.
כיום הפלגה המבצעית של יחידת הניוד, מבצעת מבצעים מיוחדים בשיתוף פעולה עם יחידות עילית מיוחדות בצה"ל ושירות הביטחון הכללי בשלל הגזרות והחזיתות של מדינת ישראל. מבצעים, אשר פרטיהם אסורים בפרסום. מכאן ניתן להסיק כי, על אף העשייה המבצעית הרבה, בעקבות הצורך לשמור על חשאיותה של היחידה, אזכוריה בכלי התקשורת מצומצמים ביותר.
ציונים לשבח
ליחידה הוענקו ארבעה צל"שים יחידתיים: אחד על מבצע חומת מגן, אחד על מלחמת לבנון השנייה ושניים על מבצע שובר גלים. כמו-כן, היחידה נבחרה פעמיים כיחידה מצטיינת מטעם נשיא המדינה. בנובמבר 2022, יחידת הניוד קיבלה תעודת הערכה מהרמטכ"ל רב-אלוף אביב כוכבי, על רצף פעולות מבצעיות לסיכול טרור בגזרת פיקוד המרכז. באפריל 2023, קיבלה היחידה צל"ש מאלוף פיקוד המרכז האלוף יהודה פוקס, על "ביצוע פעילות מבצעית ייחודית תחת אש במסגרת מבצע שובר גלים".
גיוס ליחידה והסמכת הלוחם
בראשיתה של היחידה, הגיעו אליה בעיקר לוחמים ממעגל היחידות המיוחדות, ובעיקר: סיירת מטכ"ל, יחידת שלדג, יחידת מגלן, יחידת אגוז, סיירת צנחנים, ושייטת 13. לוחמים אלו, התמחו בנהיגה מבצעית ביחידות האם שלהם, ולקחו חלק פעיל בחניכת דורות ההמשך ובפעילות המבצעית של היחידה. לאחר מכן, עם מיסודה של היחידה ובהווה, הלוחמים מגיעים בדרך כלל לאחר מסלול לוחם ביחידת מגלן, יחידת אגוז או סיירת צנחנים.
המלש"בים המיועדים, עוברים גיבוש ליחידות מובחרות ומתגייסים ליחידת אגוז, מגלן או סיירת צנחנים. לאחר כחצי שנה, הלוחמים עוברים מיון לאיתור נהגים מבצעיים, ואלה שעומדים בתנאי הקבלה, עוברים קורס נהיגה בסיסית במשך שמונה שבועות. בתום הקורס, הלוחמים שבים אל צוותיהם המקוריים ביחידות האורגניות עד להשלמת מסלול הלוחם בהן. בתום המסלול, הלוחמים המתאימים מבצעים מיון נוסף כדי להתקבל ליחידת הניוד, ואלה מתוכם שעוברים אותו מתקבלים לסדרת נהיגה מיוחדת במשך 15 שבועות, אשר בסופה הם חותמים על שירות קבע לשנה וחצי.
אמצעי לחימה
לוחמי היחידה משתמשים באמל"ח הייחודי למערך הניוד המבצעי כנהוג בצבאות אחרים בעולם. לדוגמה, כך באשר לנשקים קצרים וארוכים, ביניהם M4A1 פלאט-טופ קומנדו ואקדחים שונים בהתאם לאופי המשימה. כלי רכב הגלגליים המבצעיים המגוונים המקיימים את היחידה, נבחרים בהתאם לפעילות המבצעית, הגאוגרפיה והטופוגרפיה.