cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חוליו דוס סנטוס
קריירת מועדונים
בדצמבר 2014 חתם דוס סנטוס בואסקו דה גאמה הברזילאית.
קריירה בינלאומית
דוס סנטוס החל לשחק בנבחרת פרגוואי בשנת 2004, והשתתף עמה בקופה אמריקה 2004, בו הבקיע שער ניצחון בשלב הבתים מול נבחרת קוסטה ריקה, ונבחרתו הודחה ברבע הגמר מול נבחרת אורוגוואי. בשנת 2006 השתתף דוס סנטוס במונדיאל 2006, שם בישל שער בניצחון 0–2 על נבחרת טרינידד וטובגו, אך פרגוואי הודחה בשלב הבתים. הטורניר הגדול האחרון בו השתתף דוס סנטוס היה קופה אמריקה 2007, ממנו הודחה פרגוואי ברבע הגמר לאחר תבוסה 0–6 לנבחרת מקסיקו. הופעתו האחרונה של דוס סנטוס במדים הלאומיים נערכה בשנת 2011.
הליגה הקומוניסטית המהפכנית (מצפן מרכסיסטי)
הליגה הקומוניסטית המהפכנית (מצפן מרכסיסטי) היה שמו של פלג טרוצקיסטי-פאבליסטי שפרש ממצפן בינואר 1972.
היסטוריה ומצע פוליטי
בתחילת 1972 פורסמו שתי גרסאות שונות לגיליון מס' 62 של "מצפן". גרסה אחת הייתה פרי ידם של חברי התא התל אביבי של מצפן ואוהדיו בחו"ל ובחיפה, והגרסה השנייה הייתה פרי ידם של חברי התא הירושלמי של מצפן וגרורותיו בחיפה. בשני הגיליונות נטען כי הכותבים אותם הם אנשי מצפן האמיתיים, בשני הגיליונות נכתב על התרחשותו של "הפילוג" ועל "הפורשים" מתוך נקודת המבט של "הארגון המקורי".
בגיליון התל אביבי של "מצפן", נכתב בגילוי הדעת תחת הכותרת "על הפילוג" כי הפילוג החליש את הארגון יותר מכל הפילוגים הקודמים. הם טענו, כי בדיון שהתקיים בערב הפילוג הם הגישו הצעה לעקרונות יסוד שנועדו להפריך את טענת המתפלגים שמצפן הפכה ל"ארגון שאינו ארגון" ושאלה שאינם מתפלגים הם "אנרכיסטים, מבולבלים ואנטי-מרקסיסטים". עוד הם טענו, כי החברים המתפלגים סירבו לקיים דיון על ההצעה והגדירו את מסמך עקרונות היסוד שנוסח כ"מסמך רשלני". חברי "מצפן תל אביב" טענו שהמתפלגים רצו לקבוע ש"הארגון הסוציאליסטי הישראלי (מצפן)" הוא ארגון טרוצקיסטי המשתייך לאינטרנציונל הרביעי, אך אנשי תל אביב סירבו לדעה זו. בנוסף, התנגדו חברי מצפן תל אביב למבנה ההיררכי והאליטרי שהציעו המתפלגים מן הארגון והעדיפו מבנה דמוקרטי יותר. לבסוף דרשו מן המתפלגים שיחדלו מן הניסיון לשקר ולהופיע תחת השם "הארגון הסוציאליסטי הישראלי (מצפן)".
בתגובה לפרסום זה - איים משה מחובר לנקוט בצעדים כנגד "הפרסום הכוזב והמזויף", שהיה לדעתו "ניסיון זדוני להונות, להטעות ולהוליך שולל את הציבור", באותו מכתב הדגיש כי אין לו שום קשר לגיליון הירושלמי. מערכת "מצפן" הירושלמית השיבה למשה מחובר בתגובה כי הוא אינו חבר מערכת העיתון מאז שעזב לחו"ל ב-1968, ושטענתו בדבר העדר הקשר בינו לבין הגיליון הירושלמי נכונה, אך היעדר קשר זה נכון גם לשאר הגיליונות שהודפסו, יוצרו ופורסמו על ידי המערכת "במשך השנתיים האחרונות". עם כל זאת, החליטה הקבוצה לשנות את שם ביטאונה מ"מצפן" ל"מצפן (מרכסיסטי)", זאת מסיבות משפטיות מובהקות. השם החדש "מצפן (מרכסיסטי)" רמז לכך שעל פי דעתם, חברי "מצפן" שאינם משתייכים אליהם אינם מרקסיסטים.
לטענת חבר הארגון - מיכאל ורשבסקי, הפילוג בין שתי הקבוצות נבע מוויכוח פנימי על שאלת האינטנסיביות של הארגון והפרוגרמה הפוליטית שלו, לטענתו - לחברים הירושלמים היו קשרים הדוקים יותר מן החברים התל אביבים לאנשי "מהפכת 1968" של השמאל החדש והם הרגישו כי הם חלק מתנועה עולמית, כחלק מכך שאפו החברים הירושלמים "לחדד דברים, לנסח פרוגרמה ולקבוע תקנון". שאיפה אליה, לטענתו, התנגדו התל אביבים..
אנשי "מצפן מרכסיסטי" הורכבו מחברי התא הירושלמי וביניהם מיכאל ורשבסקי (מיקדו), אריה בובר, נביל סעד, לאה צמל ואלי אמינוב, חברים מן התא החיפאי ביניהם יעקב טאוט וג'ברא ניקולא וחברה אחת מן התא התל אביבי - סילביה קלינגברג.
ב-1974 התפתחה בתוך "מצפן מרכסיסטי" מחלוקת בין שתי סיעות. סיעת הרוב הורכבה ממיכאל ורשבסקי, סילביה קלינגברג ויעקב טאוט ומנגד סיעת המיעוט הורכבה מאלי אמינוב ויוסי בן עקיבא (סוכן של השב"כ). סיעת המיעוט האשימה את ורשבסקי כי "מטרתו להיות דיקטטור" ואת סיעת הרוב בפאבלואיזם. חברי סיעת המיעוט שלחו מכתב תלונה לאינטרנציונל הרביעי כנגד סיעתו של ורשבסקי, ובמכתב זה טענו שהקבוצה אינה מנהלת ויכוח על המסמכים שהיא מפרסמת, והאשימו את סיעת הרוב בסטליניזם. בסופו של דבר, סולקה סיעת המיעוט מן הארגון והצטרפה לקבוצה טרוצקיסטית אחרת שפרשה ממצפן - היא ברית הפועלים (אוונגרד).
בין "אבנגרד" לבין "מצפן מרכסיסטי" נסב ויכוח סביב השאלה מי מהם מבטא את "הטרוצקיזם האמיתי", ויכוח זה היה חלק מן העימות שהתחולל במקביל ב"עולם הטרוצקיסטי" כולו בין "המזכירות המאוחדת של האינטרנציונל הרביעי" (ש"מצפן מרכסיסטי" הייתה סקציה מקומית שלו) לבין "הוועד הבינלאומי לשיקום האינטרנציונל הרביעי" (ש"אבנגרד" הייתה סקציה מקומית שלו). קבוצת "אבנגרד" טענה שחברי "מצפן מרכסיסטי" הם פאבליסטים הדוגלים בתפיסת "תורת השלבים" במזרח הערבי כמו אנשי "מצפן" התל אביבים. ע"פ חברי "אבנגרד" זיקתה של קבוצת "מצפן מרכסיסטי" ל"מזכירות המאוחדת" מהווה "סכנה לטרוצקיזם ולאינטרנציונל הרביעי". מנגד, "מצפן מרכסיסטי" ראתה את "אבנגרד" כיריבתה העיקרית בשל ההרכב הפעיל של הקבוצה, יציבותה התעמולתית ויכולתה לפעול במסגרת כלל-ארצית ולקנות לעצמה מאחז בשכונות. אך בנוסף לכך, האשימה הקבוצה את "אבנגרד" בהיותה "כת פרזיטית" שעמדותיה הפוליטיות ויחסה לציונות מציב אותה מימין לרק"ח.
בפברואר 1975 שינתה קבוצת "מצפן מרכסיסטי" את שמה מ"הארגון הסוציאליסטי הישראלי" (שמה של "מצפן" המקורית) ל-"הליגה הקומוניסטית המהפכנית", הוויתור על השם "הארגון הסוציאליסטי הישראלי" לטובת שם זה ביטא את הקרע שהעמיק עם "מצפן", ובנוסף היווה תזכורת של כבוד ל"ברית הקומוניסטים המהפכנים" ,מי שהייתה הקבוצה הטרוצקיסטית הראשונה שקמה לה בפלשתינה. עם זאת, שם הביטאון נותר על כנו.
באפריל 1979, התאחדה "הליגה הקומוניסטית המהפכנית" עם אנשי "דרך הניצוץ" שפרשו כמה שנים קודם לכן משורות "אבנגרד". האיחוד נבע מהתנגדותם המשותפת של שני הארגונים להסכם השלום בין ישראל למצרים ונעשה בברכת "המזכירות המאוחדת של האינטרנציונל הרביעי" האיחוד החזיק מעמד למשך שנה תמימה, בשירת הברבור של האיחוד - אנשי "דרך הניצוץ" טענו בפני אנשי האינטרנציונל הרביעי, כי אנשי "מצפן מרכסיסטי" נעשו ציונים וקפיטליסטים ושבכוונתם לזרוק אותם (את "דרך הניצוץ") מן הארגון.
קבוצת "מצפן מרכסיסטי" לא הייתה מוכנה לשנות את האידאולוגיה שלה בנוגע לסיום הסכסוך הערבי-ישראלי, גם לא כאשר בתום מלחמת יום הכיפורים קיבל על עצמו אש"ף את "תפיסת השלבים" ששאפה לפתרון שתי מדינות לשני עמים כפתרון ראשוני לסכסוך. יתר על כן, חברי "מצפן מרכסיסטי" ביקרו בצורה חריפה את אנשי "מאבק" על שהסכימו לשנות את עמדתם וללכת אחר תפיסה זו. בניגוד לעמדה שהתקבלה על ידי קבוצת "מצפן" התל אביבית ש"התיישרה" אף היא עם קו הפת"ח, תמכה "מצפן מרכסיסטי" ב"חזית הסירוב" הפלסטינית שכללה את החזית העממית לשחרור פלסטין בראשות ג'ורג' חבש ואת החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית בראשות אחמד ג'יבריל, חזית שהתעמתה עם הפת"ח ועם החזית הדמוקרטית לשחרור פלסטין ולא הסכימה, באותו שלב, לשנות את עקרונותיה בנוגע לפתרון הסכסוך. אנשי "מצפן מרכסיסטי" הודו כי גם ארגוני "חזית הסירוב" אינם פועלים למען "מהפכה ערבית כוללת", אך בירכו את הארגונים על נכונותם להמשיך ולהיאבק כנגד המדינה הציונית מבלי להתפשר עמה. עם כל זאת, גם ב"מצפן מרכסיסטי" הכירו באש"ף כהנהגה הלאומית הפלסטינית, על אף ההתמתנות שחלה בו. בנוסף לכך הביעה הקבוצה תמיכה במאבקו כנגד הציונות.
שנות ה-30 של המאה ה-4
שנות ה-30 של המאה ה-4 היו העשור הרביעי של המאה ה-4, החלו ב-1 בינואר 330 והסתיימו ב-31 בדצמבר 339.
הליגה הקומוניסטית המהפכנית (מצפן מרכסיסטי)
היסטוריה ומצע פוליטי
ב-1976 חל שינוי גם בעמדות "הליגה הקומוניסטית המהפכנית" (מצפן מרכסיסטי), אנשיה הסכימו לקיים מגעים עם אש"ף תוך תחרות עם אנשי "מצפן" שקיימו מגעים שכאלה כשנה קודם לכן והפיצו שיחות אלה גם בתוך גיליונם וגם כחוברת נפרדת. לק"מ הביעה התנגדות לעמדת מצפן, כפי שהתבטאה בשיחות הללו וטענה כי מתביעת מצפן שאש"ף יכיר ב"זכויות הלאומיות" של "העם היהודי-ישראלי" עולה דרישה שאש"ף יפסיק את מאבקו כנגד הקולוניאליזם הציוני. באפריל 1977 פורסמה בגיליון מס' 94 של "מצפן מרכסיסטי" החלטה, בה הודיעה הליגה כי היא תומכת תמיכה בלתי מותנית באש"ף ורואה את עצמה כחלק בלתי נפרד מארגון זה, שבתוכו תפעל כזרם פוליטי מוגדר במטרה לחזק את "הפלג המהפכני" של התנועה ותתמוך בארגוני "חזית הסירוב" שפועלים כנגד "הנהגתו הזעיר-בורגנית של אש"ף".
עם חתימת הסכמי אוסלו הצביעו רוב חברי הקבוצה בעד ההסכמים, ומיכאל ורשבסקי יחד עם חיים הנגבי מ"מצפן" ואורי אבנרי היו ממקימי "גוש שלום". ב-1996, לאחר רצח יצחק רבין ובחירות בנימין נתניהו לראשות הממשלה, הפסיקה "הליגה הקומוניסטית המהפכנית" את פעילותה. ע"פ מיכאל ורשבסקי, הליגה "מתה מהתשה בשל הוויכוח על הסכמי אוסלו".
כמה מחברי הליגה המשיכו את פעילותם במסגרת "המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית", שפעיל עד היום. כשלושה מן החברים (ביניהם: מיכאל ורשבסקי, לאה צמל ותקוה פרנס) הצטרפו לבל"ד והיו ברשימת המפלגה לבחירות מספר פעמים.
פריות צ'אן-אוצ'ה
פריות צ'אן-אוצ'ה (בתאילנדית: ประยุทธ์ จันทร์โอชา, IPA: [prà.jút tɕān.ʔōː.tɕʰāː], נולד ב-21 במרץ 1954) הוא גנרל (בדרגת גנרל לטננט) תאילנדי, שכיהן בין 22 במאי 2014 ל-16 ביולי 2019 כראש ממשל צבאי המכונה "המועצה הלאומית לשלום ולסדר" (NCPO) וראש ממשלה בפועל של תאילנד. בעקבות הבחירות משנת 2019 הוא ממשיך לעמוד בראש ממשלת תאילנד החל מ-10 ביולי 2019. בנוסף מכהן כשר ההגנה וכמפקד המשטרה המלכותית. בנוסף קיבל פריות צ'אן-אוצ'ה את תפקיד ראש הקבינט הכלכלי של הממשלה והוא מפקח על מחלקת החקירות המיוחדות של משרד המשפטים.
פריות צ'אן-אוצ'ה היה מפקד הצבא המלכותי התאילנדי בין 30 בספטמבר 2010 לבין 1 באוקטובר 2014. אחרי מינויו בראש הצבא בלט כמלוכני תקיף וכמתנגד לראש הממשלה לשעבר תאקסין צ'ינוואט. הוא הוביל קו מדיניות קשוח בדיכוי הפגנות "החולצות האדומות" באפריל 2009 ובאפריל–מאי 2010. בהמשך אימץ גישה מתונה יותר כשניהל דו-שיח עם קרובים של 91 המפגינים שנהרגו בעת המהומות באביב 2010, ושיתף פעולה עם ממשלתה של יינגלאק צ'ינוואט שזכתה בניצחון בבחירות הפרלמנטריות ביולי 2011.
בנסיבות משבר פוליטי מתמשך במדינה, ב-20 במאי 2014 הכריז פריות על השכנת מצב חירום וב-22 במאי עמד בראש הפיכה צבאית שהדיחה את הממשלה המכהנת בראשות ניווטתמרונג בונסונגפאיסן. החוקה בוטלה וכמה משרי הממשלה המודחת נעצרו. ביולי 2014 הוטל איסור על כלי התקשורת לבקר את הממשלה ואת פריות צ'אן-אוצ'ה עצמו. המשטר חוקק חוקה חדשה, לפיה קיבלה ההנהגה הצבאית את כל רסני השלטון במטרה המוצהרת להקים "דמוקרטיה אמיתית" והובטחה חנינה כללית, כולל למחוללי ההפיכה הצבאית. המשטר הקים פרלמנט זמני הקרוי אספה לאומית מחוקקת, שיותר ממחצית המושבים נתפסים על ידי אנשי צבא קבע ובדימוס.
ב-21 באוגוסט 2014, בתמיכת המלך ראמה התשיעי, בחרה האספה הלאומית המחוקקת בפריות צ'אן-אוצ'ה באופן פורמלי כראש ממשלה, עם 193 קולות בעד ו-3 נמנעים. עם שרי הממשלה נמנו מפקד הצבא לשעבר, אונופונג פאוצ'ינדה, שכיהן כסגן ראש הממשלה ושר ההגנה והגנרל טנסאק פטימאפרגורן כשר החוץ. בהגיעו לגיל 60, באוקטובר 2014, העביר צאן-אוצ'ה את פיקוד הצבא ליורשו בתפקיד – הגנרל אוטומדג' סיטאבוטר.
בחייו הפרטיים
פריות צ'אן-אוצ'ה נשוי לנאראפורן, פרופסורית אמריטה לאנגלית כשפה זרה במכון לשפות של אוניברסיטת צ'ולאלונגקורן. לזוג יש שתי בנות תאומות. בזמנו הפנוי משחק צ'אן אוצ'ה גולף. באוקטובר 2014 הצהיר צ'אן-אוצ'ה בפני הוועדה הלאומית נגד השחיתות, כי ברשותו נכסים בשווי 102 מיליון בהט (בערך 2 מיליון וחצי אירו). בנוסף לאשתו נכסים בשווי 26,3 מיליון בהט. בין היתר לזוג מספר מכוניות (בהן מרצדס S600L ו-l 740 BMW), וכן תכשיטים ושלושה שעוני יוקרה "רולקס". בנוסף ברשות הגנרל מספר כלי נשק.
אליאס צח'ירי
אליאס צח'ירי (בערבית: إلياس صخيري; נולד ב-10 במאי 1995) הוא כדורגלן תוניסאי, המשחק בעמדת הקשר בנבחרת תוניסיה.
קריירת מועדונים
צח'ירי התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מונפלייה ובשנת הצטרף לקבוצת המילואים. ב-21 במרץ 2015, צח'ירי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–1 לאוויאן. בעונת, הצטרף לקבוצה הבוגרת, וב-27 בפברואר 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד ליל. בעונת, צח'ירי הפך לשחקן הרכב בקבוצה ורשם 37 הופעות בליגה.
ב-29 ביולי 2019, צח'ירי חתם לארבע עונות בפ.צ. קלן מהבונדסליגה.
קריירה בינלאומית
צח'ירי נולד בצרפת להורים ממוצא תוניסאי ולכן הוא זכאי לייצג את אחת מהנבחרות הללו. בשנת, רשם הופעה אחת בנבחרת האולימפית של תוניסיה במשחק נגד מרוקו.
ב-23 במרץ 2018, צח'ירי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה בניצחון 0–1 נגד.
צח'ירי, נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018 וגביע אפריקה לאומות 2019.
ונסה מורגן
ונסה מורגן מזיראי (באנגלית: Vanessa Morgan Mziray; נולדה ב-23 במרץ 1992) היא שחקנית קנדית. מוכרת מתפקידה כביאטריקס קסטרו בסדרת הנוער "למצוא את קרטר" בערוץ MTV, ומתפקידה כטוני טופז בסדרה "ריברדייל" בערוץ The CW.
ביוגרפיה
מורגן נולדה באוטווה, אונטריו שבקנדה. אמה ממוצא סקוטי ואביה ממוצא טנזני. מורגן החלה לשיר בגיל שש. היא שרה באירועים קהילתיים והופיעה במופעי התרמה של ארגון Childhelp. היא התגלתה על ידי סוכן הוליוודי ב-1999 וזכתה במלגה באקדמיה למשחק בהוליווד, ובאותה שנה זכתה מורגן בתחרות מיס אמריקה ג'וניור וזכתה במקום הראשון בפסטיבל התמר הלאומי בקליפורניה. בשנת 2000 היא זכתה במקום הראשון בתחרות שירה אפרו-אמריקאית.
מורגן בוגרת לימודי תואר ראשון בפילוסופיה מאוניברסיטת קווינס בקינגסטון.
קריירה
את תפקידה הראשון קיבלה בסרט הטלוויזיה משנת 2000; "A Diva's Christmas Carol" של ערוץ VH1 בכיכובה של ונסה ויליאמס, שם גילמה מורגן את דמותה הצעירה שגילמה ויליאמס.
מורגן ידועה בתור אמנדה פירס בסדרת הקומדיה "The Latest Buzz", וכשרה בסרט ובסדרת ערוץ דיסני "הבייביסיטר שלי היא ערפדית". בשנת 2011 שיחקה בסרט הקומדיה "חנון מהסרטים" בהפקה של ערוץ דיסני. כמו כן שיחקה בתפקיד אורח בסדרת הנוער הקנדית "דגראסי".
בשנת 2014 החלה לשחק בסדרת הדרמה לנוער "למצוא את קרטר" ברשת MTV, בדמותה של ביאטריקס "בירד" קסטרו, חברתה הטובה של קרטר (קתרין פרסקוט). שנה לאחר מכן שבה הסדרה לעונה השנייה וכך גם מורגן.
בשנת 2017 הצטרפה לעונה השנייה לצוות השחקנית הראשי של סדרת הפנטזיה "תולדות השנארה", בתור לאריה. בשנה זו החלה לגלם את דמותה של טוני טופז בסדרת הדרמה לנוער "ריברדייל", על תפקיד זה זכתה בפרסי בחירת הנוער 2019 בפרס ה"צמד הנבחר" יחד עם מדליין פטץ'.
חיים אישיים
ב-3 ביולי 2019 מורגן התארסה לשחקן הבייסבול מייקל קופץ', המשחק בשיקגו וייט סוקס. השניים נישאו ב-4 בינואר 2020. ב-19 ביוני 2020 קופץ' הגיש בקשה לגירושין. ב-24 ביולי 2020 פרסמה מורגן ברשתות החברתיות כי היא בהריון, והיא ילדה בן זכר במהלך 2021.
אלכס מרט
אלכס מרט (באיטלקית: Alex Meret; נולד ב-22 במרץ 1997) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת השוער בנאפולי ובנבחרת איטליה.
קריירה
כילד שיחק מרט במועדון הנוער של קבוצת החובבים דונטלו קאלצ'ו. לאחר מכן עבר לשחק באודינזה, ובתחילת עונת 2015/2016 החל להשתלב בקבוצת הבוגרים של המועדון. ב-2 בדצמבר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הגביע האיטלקי נגד אטאלנטה.
ביולי 2016 הושאל מרט לספאל מהסרייה ב'. לאחר שחזר לאודינזה לתקופה קצרה, בה לא שיחק, הוא הושאל שוב לספאל בעונת 2017/2018.
ב-5 ביולי 2018 חתם בנאפולי עד לתום עונת 2022/2023. נאפולי שילמה עליו כ-35 מיליון אירו לאודינזה. ב-14 בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה האירופית הראשונה שלו, בניצחון קבוצתו 3–1 על פ.צ. ציריך במסגרת הליגה האירופית.
קופה אמריקה 1939
אליפות דרום אמריקה 1939 (בספרדית: Campeonato Sudamericano de Football 1939) היא המהדורה ה-15 של אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל. הטורניר נערך בפרו בין ה-15 בינואר ל-12 בפברואר 1939, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). בטורניר הגמר השתתפו חמש נבחרות החברות בהתאחדות. פרו זכתה בטורניר בפעם הראשונה בתולדותיה.
הטורניר כולו נערך באצטדיון נסיונל בעיר הבירה לימה ומספר המושבים היה 40,000. לא היו שלבי מוקדמות לטורניר. המדינות המשתתפות היו פרו, אורוגוואי, פרגוואי, צ'ילה, פרו ומחזיקת הגביע אורוגוואי. חמש הנבחרות מתחרות אחת נגד השנייה בבית אחד. שתי נקודות התקבלו בניצחון, נקודה אחת לתוצאת תיקו ואפס נקודות להפסד. חברות ההתאחדות קולומביה, ארגנטינה, בוליביה וברזיל פרשו מהתחרות.
שלום קרמר
שלום קרֶמֶר (ט"ו בסיוון תרע"ב, 31 במאי 1912 – ב' בתשרי תשל"ט, 3 באוקטובר 1978) היה מסאי, עורך ומבקר ספרות ישראלי.
ביוגרפיה
שלום קרמר נולד ב-31 במאי 1912 בסאנוק שבמחוז לבוב, גליציה (שבעת ילדותו עברה, בעקבות המלחמה, מאוסטריה לפולין). גדל בסאנוק, שם למד ב"חדר" ובבית ספר יסודי פולני עד שנת 1925. בין השנים 1925 ל-1931 למד בבית המדרש לרבנים "תחכמוני" בבירה ורשה, שם רכש השכלה יהודית וכללית וקיבל סמיכה לרבנות, ובמהלך השנים 1931–1932 למד בווילנה לצורך הוצאת תעודת בגרות פולנית. בהמשך, בין השנים 1932 ל-1933 למד שנה אחת בפקולטה למשפטים באוניברסיטת לבוב. בחודש נובמבר 1934 עלה לארץ ישראל (בשואה נספו בני משפחתו, בהם הוריו שלמה ו, אחיו ואחותו). עם עלייתו התקבל לאוניברסיטה העברית בירושלים, ובה למד לתואר בוגר ומוסמך בחוגים ספרות עברית, לשון עברית ופילוסופיה, והחל את לימודיו לתואר שלישי (עבודת הדוקטור שעליה שקד, אך לא סיים אותה, עסקה בנושא "דוד פרישמן – חייו ויצירתו"). בשנת 1944 עקר לקריית חיים, שם לימד מקצועות עבריים בבתי ספר תיכוניים. בשנת 1953 חזר לירושלים, ולימד ספרות בבית הספר התיכון "בית חינוך". משנת 1955 ועד לפטירתו בשנת 1978 לימד בסמינר בית הכרם (המכללה למורים ע"ש דוד ילין), והיה שם לאחד משני המורים הראשיים לספרות (יחד עם משולם טוכנר). כתב מסות ומאמרים רבים, שפורסמו בכתבי עת ספרותיים. חלקם כונסו לספריו. בשנת 1970 זכה בפרס ולנרוד (הניתן ליצירה שהתפרסמה ב"מאזנים"). היה מעורכי "מאזנים". נודע כעורך התוכנית היומית ברדיו "רגע של עברית". במשך שנים היה פעיל בוועד אגודת הסופרים העבריים.
קרמר התגורר בשיכון העיתונאים (ירושלים). נפטר ב-1978, בגיל 66. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
הותיר אישה (אסתר, עובדת סוציאלית בעיסוקה), בת ושני בנים (עו"ד יהושע קרמר, שקיבל את אות יקיר ירושלים לשנת 2022, ואפרים קרמר, הבעלים והמנכ"ל של חברת אשת טורס), ונכדים.
כתביו
לאחר מותו:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
שנות ה-20 של המאה ה-4
שנות ה-20 של המאה ה-4 היו העשור השלישי של המאה ה-4, החלו ב-1 בינואר 320 והסתיימו ב-31 בדצמבר 329.
אוצר הגאונים
אוצר הגאונים הוא חיבור מונומנטלי על סדר התלמוד הבבלי, המכיל ליקוט מתורת הגאונים מספרים וכתבי יד שונים. החיבור נכתב על ידי בנימין מנשה לוין שכתב 13 כרכים ממנו, אך לא הספיק להשלימו על כל התלמוד. כרכים נוספים נערכו על ידי אישים אחרים בהם מספר חוקרים באוניברסיטה העברית. הכרכים הראשונים של החיבור יצאו לאור בשנות ה-30 של המאה ה-20, והמשיכו לצאת בשנים הראשונות של שנות ה-40 של המאה ה-20. לאחר יותר משני עשורים לאחר פטירת בנימין מנשה לוין יצא כרך נוסף בסדרה, ובמאה ה-21 זכתה הסדרה לעדנה חדשה, עם צאת מספר כרכים נוספים. החיבור זיכה את לוין בפרס ביאליק לספרות יפה ולחכמת ישראל לשנת ה'תרצ"ה.
תשובות הגאונים
לאחר חתימת התלמוד הבבלי כמעט ולא נכתבו ספרים מסודרים. הספרות התורנית בצורת ספרים ערוכים החלה להתפתח בעיקר בחציה השני של תקופת הגאונים. עם זאת, עם ראשית תקופת הגאונים החלה ספרות השו"ת להתפתח. ספרות זו הייתה סוגה ספרותית חדשה בספרות התורנית, ומשם והלאה ליוותה סוגה זו את כל היסטוריית הספרות התורנית.
תשובות הגאונים נכתבו ונשלחו בדרך ארעית. לפעמים השו"ת מכיל התכתבות בנושא מסוים, ולפעמים במספר נושאים שנכתבו באותה התשובה. קיבוץ השו"תים השונים לא סייע במציאת המבוקש למעיין, ומשכך ציטוט מתוך ספרות הגאונים הייתה באופן יחסי מעוטה בתקופת הראשונים וגם בתקופת האחרונים.
בנימין מנשה לוין
רבי בנימין מנשה לוין, למדן וחוקר בן תחום המושב של האימפריה הרוסית החל לעסוק בסביבות גיל 30 בספרות הגאונים. במקביל ללימודיו באוניברסיטת ברן, הוא עסק בשעותיו הפנויות בחקר כתבי יד של אגרת רב שרירא גאון מספריות ברלין, פריז, וינה, פארמה, רומא, לונדון, אוקספורד ועוד. את תוצאות מחקרו זה פרסם יחד עם תולדותיו של רב שרירא גאון בספר השנה של האגודה למדעי היהדות בפרנקפורט (כרך שביעי ושמיני). בעקבות מחקר זה נשאב מאז לעולם מחקר התלמוד בכלל ומחקר ספרות הגאונים בפרט. לאחר שלוש שנות לימודים בברן, עם השלמת התואר, נסע לפרנקפורט והדפיס מחדש את אגרת רב שרירא גאון. בהמשך ההדיר והדפיס חיבורים נוספים מספרות הגאונים, כמו "ארץ-ישראל בתשובות הגאונים ופירושיהם" (ירושלים תרפ"ו), "מעשים לבני ארץ ישראל" וקטעי פירקוי בן באבוי (בתוך תרביץ שנה א', ספר א', ושנה ב', ספר ד'), "אשא משלי" מרב סעדיה גאון (בתוך תרביץ שנה ג', וכספר נפרד בירושלים תרצ"ב), ועוד.
החיבור
לפי דברי המחבר בהקדמתו לכרך הראשון, החיבור נועד לכנס את תורתם של גאוני ישיבת סורא וישיבת פומבדיתא ולאסוף את כל תשובותיהם ופירושיהם מכל המקומות אשר נפוצו שם בין בספרי הראשונים, בין בקובצי אחרונים ובין בכתבי-יד שונים, ולסדרם על סדר התלמוד.
מבנה
לוין חילק את כל החומר של התשובות והפירושים לשני חלקים נפרדים: תשובות ופירושים (פרט למסכת נזיר וסוטה, שהודפסו שם יחד). ובכרכים א', ז'–י"ג, נוסף פירוש רבינו חננאל שליקט ואסף מספרי הראשונים ומכתבי-יד שונים. המחבר כותב שמחמת קוצר הזמן לא יכול להאריך כראוי בהערות, ועיקרן הוא אפוא רק מראה מקום ומקור ראשון של כל דבר קטן או גדול שבא בפנים. לעיתים הוא העיר גם על היחס המסופק של התשובה או הפירוש לגאון מסוים וכדומה.
בכרכים א'–ב' נוספו הערות של פרופ' יעקב נחום אפשטיין, ובכרכים י'–י"ב נוספו הערות (לספר הערוך) של הפרופ' שרגא אברמסון.
הוצאה לאור
ההוצאה לאור של החיבור החלה בחיפה בשנת ה'תרפ"ח, אך המחבר נפטר לפני שהשלים את החיבור. 13 כרכים הוא הספיק לערוך, אולם את האחרון לא הצליח להדפיס לפני פטירתו (ניסן ה'תש"ד). את הכרך ה-14 ערך אחריו הרב ד"ר חיים צבי טויבש, והוא הודפס ב-1966. מפעלו זה נמשך על ידי צוות חוקרים מהאוניברסיטה העברית: פרופ' ירחמיאל ברודי, הרב ד"ר כרמיאל כהן והרב ד"ר יהודה צבי שטמפפר. עד כה הוציאו לאור בסדרת "אוצר הגאונים החדש" כרך על מסכת בבא מציעא (הוצאת מכון אופק, תשע"ב) וכרך על מסכת בבא בתרא (הוצאת יד הרב נסים, תשע"ח). הרב ד"ר אליהו רחמים זייני הוציא כרך של "אוצר הגאונים" על מסכת עבודה זרה (חיפה, תשע"ו).
כרכי החיבור
בשנת תשמ"ו פרסם אריה קימלמן 'לוח עזר לפירושים מתקופת הגאונים' הכולל הוספות לכרכי אוצר הגאונים שנדפסו עד לאותה עת ורשימות ראשוניות של דברי הגאונים על יתר המסכתות. קימלמן נעזר בין השאר ברשימות מעיזבונו של לוין שלדבריו היו מצויות באותה עת ב'היכל שלמה'.
מפעל זה נמשך על ידי צוות חוקרים בתמיכת הקרן הלאומית למדעים: פרופ' ירחמיאל ברודי, הרב ד"ר כרמיאל כהן והרב ד"ר יהודה צבי שטמפפר. עד כה הוציאו לאור בסדרת "אוצר הגאונים החדש" כרך על מסכת בבא מציעא (הוצאת מכון אופק, תשע"ב), כרך על מסכת בבא בתרא (הוצאת יד הרב נסים, תשע"ח) וכרך על מסכתות עבודה זרה, שבועות, מכות, הוריות, עדיות ואבות (הוצאת יד הרב נסים, תשפ"ג).
הרב ד"ר אליהו רחמים זייני הוציא כרך של "אוצר הגאונים" על מסכת 'עבודה זרה' (ישיבת אור וישועה חיפה, תשע"ו) על מסכת חולין (אור וישועה חיפה, ח"א תשפ"א, ח"ב תשפ"ג)ועל מסכת נדה (אור וישועה חיפה, תשפ"ג)
הוקרה ופרסים
על חיבורו זה זכה לוין בפרס ביאליק לספרות יפה ולחכמת ישראל לשנת תרצ"ה.
הודות לחיבור זה, תיאר אותו הרב יואל קטן כ"אדם שלא נמצא לו תחליף".
מרליס גר
מרליס אולסנר-גר (בגרמנית: Marlies Oelsner-Göhr; נולדה ב-21 במרץ 1958) היא אצנית מזרח גרמניה לשעבר. היא אלופה אולימפית בעלת 4 מדליות מהן 2 זהב בריצת שליחות 4x100 מטר ב-3 אולימפיאדות שונות, אלופת עולם בעלת 3 מדליות, מהן 2 מדליות זהב, אלופת אירופה 3 פעמים ברציפות ושיאנית עולם בריצת 100 מטר (10.81 שניות). היא האתלטית הראשונה בהיסטוריה שירדה בריצה זו מתחת ל-11 שניות (10.88 שניות).
ביוגרפיה
גר נולדה בגרה שבמזרח גרמניה עם שם הנעורים אלסנר. היא התחתנה בשנת 1978 ומאז רצה תחת השם גר.
ביוני 1977 בארפורט רצה מאה מטר ב-11.19 שניות. חודש לאחר מכן, באליפות מזרח גרמניה שנערכה בדרזדן ב-1 ביולי 1977 זכתה גר במדליית זהב בריצת 100 מטר בשיא עולם חדש של 10.88 שניות ובכך הייתה לאתלטית הראשונה בהיסטוריה שירדה בריצה זו מתחת ל-11 שניות. היה זה שיפור משמעותי (13 מאיות השנייה) לשיא העולם הקודם שעמד על 11.01 שניות והיה שייך לבת ארצה אנגרט ריכטר וניקבע שנה קודם לכן באולימפיאדת מונטריאול. שיא זה זיכה אותה במקום שני בין הנשים במשאל ספורטאי השנה של סוכנות הידיעות הצרפתית.
בגמר גביע אירופה באתלטיקה בהלסינקי זכתה בריצת 100 מטר בזמן של 11.07 שניות. בתחרות גביע העולם באתלטיקה שנערכה בדיסלדורף מערב גרמניה אותה שנה זכתה גר במדליית זהב בריצת 100 מטר (11.16 שניות) ובמדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר (42.65 שניות).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בפראג, צ'כוסלובקיה בשנת 1978 זכתה גר בשלוש מדליות, מדליית זהב בריצת 100 מטר (11.13 שניות), מדליית כסף בריצת 200 מטר (22.53 שניות) ומדליית ארד בריצת שליחות 4x100 מטר (43.07 שניות).
בתחרות גביע העולם באתלטיקה שנערכה במונטריאול קנדה בשנת 1979 זכתה גר בשתי מדליות כסף בריצת 100 מטר (11.17 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר (42.32 שניות).
באוניברסיאדה שנערכה במקסיקו סיטי, אותה שנה זכתה גר במדליית זהב בריצת 100 מטר.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה גר בשתי מדליות, מדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 41.60 שניות, לפני ברית המועצות (42.10 שניות) ובריטניה (42.43 שניות) ומדליית כסף בריצת 100 מטר בתוצאה של 11.07 שניות, במאית השנייה איטי מהמנצחת לודמילה קונדרטייבה מברית המועצות (11.06 שניות) ולפני בת ארצה אינגריד אורסוולד-לנגה (11.14 שניות). כל זה לאחר זינוק לא מוצלח של גר שמנע ממנה זכייה בתואר האולימפי בריצה היוקרתית ביותר.
בתחרות גביע העולם באתלטיקה שנערכה ברומא איטליה בשנת 1981 זכתה גר במדליית זהב בריצת שליחות 4x100 מטר (42.22 שניות) ובמדליית ארד בריצת 100 מטר (11.13 שניות).
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 זכתה גר בשתי מדליות זהב, בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.97 שניות, לפני בת ארצה מריטה קוך (11.02 שניות) ודיאן ויליאמס מארצות הברית (11.06 שניות). שיאנית העולם הטרייה אוולין אשפורד מארצות הברית תוך כדי ריצת הגמר מתחה שריר ונשכבה על המסלול ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 41.76 שניות, לפני בריטניה (42.71 שניות) וג'מייקה (42.73 שניות).
גר נאלצה לוותר על אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) עקב החרם שהטילו מדינות הגוש המזרחי (ברית ורשה) על האולימפיאדה, ובכך נמנע דו-קרב בינה לבין אשפורד ששיפרה לה את שיא העולם בריצת 100 מטר וכן בריצת שליחות 4x100 מטר.
בתחרות גביע העולם באתלטיקה שנערכה בקנברה אוסטרליה בשנת 1985 זכתה גר בשתי מדליות זהב בריצת 100 מטר (11.10 שניות) ובריצת שליחות 4x100 מטר בשיא עולם חדש של 41.37 שניות (הנוכחי, 2012).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בשטוטגרט, מערב גרמניה בשנת 1986 זכתה גר פעם שלישית ברציפות במדליית זהב בריצת 100 מטר (10.91 שניות) ובפעם השנייה ברציפות בריצת שליחות 4x400 מטר (41.84 שניות).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה גר במדליית כסף בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 42.09 שניות, אחרי ארצות הברית (41.98 שניות) ולפני ברית המועצות (42.75 שניות) וסיימה במקום ה-11 בריצת 100 מטר בשלב חצי הגמר בתוצאה של 11.13 שניות ולא עלתה לשלב הגמר. בשלב רבע הגמר היא קבעה תוצאה של 10.99 שניות ועלתה מהמקום ה-7.
תוכנית האימרוץ
לאחר איחוד גרמניה נחשפה תוכנית האימרוץ של גרמניה המזרחית, בה נתנו סטרואידים אנאבוליים באופן שיטתי לספורטאים רבים. בין היתר, השחיינית בריגיט מיינקה ספרה ששחייניות נבחרת מזרח גרמניה השתמשו באימרוץ נרחב. גילוי זה הטיל צל כבד וחשד משמעותי לגבי תקפות השגי הספורטאיות המזרח גרמניות וגר בכללן.
עונת 1956/1957 בפוטבול ליג
עונת 1956/1957 הייתה העונה ה-58 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-18 באוגוסט 1956 והסתיימה ב-1 במאי 1957. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
איוואן ריבקין
איוואן פטרוביץ' ריבקין (ברוסית: Ива́н Петро́вич Ры́бкин; נולד ב-20 באוקטובר 1946) הוא פוליטיקאי רוסי. הוא שימש כיושב ראש הדומה הממלכתית של רוסיה בשנים 1994–1996 וכמזכיר מועצת הביטחון בשנים 1996–1998. הוא התמודד לתפקיד נשיא רוסיה בשנת 2004, לפני שנשר מהמרוץ לאחר שנחטף וכביכול סומם על ידי קציני שירות הביטחון הפדרלי.
עונת 1956/1957 בפוטבול ליג
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. שפילד וונסדי ולידס יונייטד היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
קרב הג'יראדי
קרב הג'יראדי התחולל במלחמת ששת הימים במתחם הג'יראדי שבצפון סיני. הקרב ניטש ב-5 וב-6 ביוני 1967 בין חיילים מהדיוויזיה המצרית ה-7 לבין חיילי חטיבה 7 של צה"ל.
עונת 1956/1957 בפוטבול ליג
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
קרב הג'יראדי
רקע
מתחם הג'יראדי היה קבוצה של שלושה מוצבים משוכללים שהקימו המצרים משני צידיו של הכביש מרפיח לאל עריש, כעשרה קילומטרים ממזרח לעיר זו. אורכו הכולל היה 13 קילומטר ורוחבו 4 קילומטר. הכביש בו התעקל במעבר צר בין גבעות חול שאינן כשירות למעבר רכב. שמו של המתחם ניתן לו על שם אחד ממיצריו. המוצבים המצריים הכילו בונקרים ותעלות לחימה מבטון, עמדות תותחים נגד טנקים ומקלעים, והיו מאוישים בטנקים ותותחים נגד-טנקים רבים, בתותחים ומרגמות וברובאים. אורכן הכולל של תעלות המוצבים היה 10 קילומטר.
איוואן ריבקין
חיים מוקדמים
הוא נולד בכפר סמיגורקה, שבמחוז וורונז'. בשנת 1968 סיים ריבקין את לימודיו במכון החקלאי של וולגוגרד ובשנת 1991 באקדמיה הסובייטית למדעי החברה.
עונת 1956/1957 בפוטבול ליג
מנצ'סטר יונייטד זכתה באליפות בפעם החמישית בתולדות המועדון ובפעם השנייה ברציפות.
קרב הג'יראדי
רקע
ערב תחילת המלחמה היו בחטיבה 7, בפיקודו של אלוף-משנה שמואל גונן (גורודיש), שלושה גדודים:
איוואן ריבקין
קריירה פוליטית
לאחר קריירה בשורות נמוכות יותר של המפלגה הקומוניסטית, נבחר ריבקין לציר בקונגרס הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית בשנת 1990. בשנת 1993 הפך ריבקין לחבר במפלגה האגררית של רוסיה ובאותה שנה בדצמבר הוא נבחר לחבר הדומה הממלכתית.
עונת 1956/1957 בפוטבול ליג
בסוף העונה לליגת משנה ירדו קארדיף סיטי וצ'רלטון את'לטיק. במקומן לליגה הבכירה עלו לסטר סיטי ונוטינגהאם פורסט.
קרב הג'יראדי
רקע
חטיבה 7 השתייכה לאוגדה 84 בפיקודו של האלוף ישראל טל, אחת משלוש האוגדות שהציב צה"ל בחזית המצרית. תוכנית הקרב של האוגדה לכיבוש הג'יראדי קבעה כי הוא ייכבש על ידי חטיבה 7, אשר במידת הצורך תכבוש אותו בהתקפת לילה בשיתוף פעולה עם חטיבה אחרת של האוגדה – חטיבת השריון 60 בפיקודו של אלוף-משנה מנחם אבירם.
איוואן ריבקין
יושב ראש הדומה
בשנת 1994 נבחר ריבקין ליושב ראש הדומה. בינואר 1995 הוא הפך לחבר במועצת הביטחון של הפדרציה הרוסית וביולי של אותה שנה מונה ריבקין למנהיג גוש איוואן ריבקין, לקראת הבחירות הפרלמנטריות.
עונת 1956/1957 בפוטבול ליג
כדורגלנים מצטיינים
ג'ון צ'ארלס מלידס יונייטד כבש 38 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
קרב הג'יראדי
רקע
בבוקר 5 ביוני תקפה אוגדה 84 את המערך המצרי בצפון סיני. חטיבה 7 פרצה לדרום רצועת עזה, מול ח'אן יונס, ומשם סבה מערבה ותקפה את חלקו הצפוני של המערך המצרי המבוצר בצומת רפיח (ממערב לגבול ישראל-מצרים). חטיבת הצנחנים, שנעה על גבי זחל"מים ותוגברה בטנקים, תקפה את חלקו הדרומי של מתחם זה. עד צהרי היום נפרץ מתחם צומת רפיח וחטיבה 7 תקפה את מערך שיח' זוויד המצרי שממערב לצומת רפיח וכבשה גם אותו.
כעת הורתה האוגדה לחטיבה 7 להחזיר מזרחה כוח לשם סיוע ללחימת חטיבת הצנחנים באגף הדרומי של מתחם צומת רפיח. המח"ט גונן הפנה למשימה זו את גדוד 79. במקביל הוא הורה לסגנו, סגן-אלוף ברוך הראל ("פינקו"), להמשיך לתקוף מערבה עם כוח אחר של החטיבה, לעבור את הג'יראדי ולהגיע לאל עריש.
עונת 1956/1957 בפוטבול ליג
כדורגלנים מצטיינים
טום פיני מפרסטון נורת' אנדזכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
איוואן ריבקין
יושב ראש הדומה
במרץ 1998 מונה ריבקין לסגן ראש הממשלה לענייני חבר המדינות.
קרב הג'יראדי
התקפת כוח הסמח"ט
שישה חיילים מפלוגת הסיור שרכבם נפגע הסתתרו לבדם בלב המעבר במשך כשעתיים, כשהם עדים להתעוררות המתחם המצרי כולו. אז הגיע למקום המח"ט גונן, נוהג בג'יפ בודד בדרכו מערבה, וכמעט נקלע למלכודת אש מצרית. החיילים המסתתרים עצרו אותו והוא למד מפיהם כי המעבר חסום ולא נכבש. המח"ט גונן דיווח על המצב לאלוף טל. שניהם חששו כי כוח הסמח"ט הקטן באל עריש יחוסל אם לא יחברו אליו במהרה. כמו כן התברר שגדודי חטיבה 60, שנעה מדרום לכביש רפיח-אל עריש ובמקביל לו, הסתבכו בדיונות החול והתקדמותם הייתה איטית, באופן שלא יספיקו להשתתף בקרב לכיבוש המתחם כמתוכנן. על כן היה על חטיבה 7 להבקיע את הג'יראדי שוב, לבדה.
איוואן ריבקין
מועמד לנשיאות וחטיפתו
בשנת 2004 ריבקין היה מועמד מטעם המפלגה הליברלית של בוריס ברזובסקי לבחירות לנשיאות רוסיה. במהלך הקמפיין, ב-2 בפברואר 2004, הוא האשים את הנשיא המכהן ולדימיר פוטין בארגון פעולות הטרור ברוסיה בשנת 1999 ובמעורבות בפעילות עסקית עם יורי קובאלצ'וק, מיכאיל קובאלצ'וק, גנאדי טימצ'נקו, בעסקות מפוקפקות בנוגע לחברת KiNEx ובנק "רוסיה". הוא האשים את פוטין במעילה בחלק עצום מהתזרים הכספי של המדינה.
קרב הג'יראדי
התקפת גדוד 79
כשהגיע גדוד 79 לזירה, בשעה 17:00 לערך, הורה לו המח"ט גונן לתקוף את המתחם המצרי חזיתית מן הכביש ובאיגוף מדרום דרך הדיונות. ההתקפה החלה לאחר שהמתחם המצרי כבר הוזעק על ידי ההתקפה הראשונה והיה דרוך לקרב. תנועת האיגוף של הגדוד מדרום נענתה בהפגזה ארטילרית מצרית כבדה, והטנקים התקשו להתקדם בדיונות החול העמוקות. אחר כך נפגעו שני טנקים באש נ"ט והתלקחו (באחד מהם נכווה ונפצע קשה מפקד הפלוגה סגן אביגדור קהלני). שני טנקים אחרים עלו על מוקשים מצפון לכביש. מיד אחר כך נפגע גם טנק המג"ד אהוד אלעד והוא נהרג. הפיקוד על הגדוד עבר אל הסמג"ד רב-סרן חיים ארז.
המח"ט הורה לגדוד לנטוש את מהלך האיגוף הדרומי ולחזור לכביש. רוב הטנקים חזרו לכביש אך שמונה-עשר מהם נתקעו לאחר שאזל בהם הדלק. הם נשארו במקומם עד אשר הגיעה אליהם אספקה של דלק, לאחר שעת חצות.
בשעה 18:00 פתחה יתרת הגדוד - 19 טנקים, שכללו גם את פלוגת הפאטונים של שלום עין-גל מגדוד 46 שצורפה לגדוד - בהתקפה חדשה על ציר הכביש. כשהם יורים לכל עבר הסתערו הטנקים ופרצו דרך המתחם המצרי. לאחר נסיעה של שני קילומטרים הורה המג"ד ארז לעיקר הגדוד להמשיך בנסיעה לאל עריש. הוא עצמו ירד מהכביש דרומה עם חלוץ הכוח והחל לירות אחורה אל עורפם של המצרים ולהשמיד את כלי השריון והתותחים שלהם. המח"ט גונן הורה לו להפסיק זאת ולהמשיך עם מלוא כוחו לאל עריש כדי לחבור שם לכוחו של הסמח"ט הראל. הגדוד הגיע למבואות אל עריש וחבר לכוח הסמח"ט עם חשיכה. בקרב זה נפגעו תשעה מטנקי הגדוד.
טנקי שני הגדודים הישראלים הגיעו לאל עריש כמעט באפס דלק ותחמושת. אחדים, שמנועיהם כבו מחוסר דלק, נגררו על ידי טנקים אחרים.
איוואן ריבקין
מועמד לנשיאות וחטיפתו
מועמדותו של ריבקין התאימה מאוד לפוליטיקה של ברזובסקי. למרות שהאמינו כי ריבקין, ולו באופן אופטימי, לא יוכל לקבל יותר מ-2% מהקולות, האמינו גם שהוא עשוי לקבל מימון מספיק משמעותי מברזובסקי כדי שיוכל לתזמן כמות משמעותית של מחאה נגד פוטין בקמפיין לקראת הבחירות.
קרב הג'יראדי
התקפת גדוד החרמ"ש
כאשר ניסה המח"ט גונן להעביר את חבורת הפיקוד שלו דרך המתחם נורתה עליה אש חזקה והוא נוכח ששוב הוא חסום ולא ניתן יהיה להעביר בו שיירות אספקה לאל עריש.
איוואן ריבקין
מועמד לנשיאות וחטיפתו
בפברואר 2004 נעלם ריבקין למשך 4 ימים בנסיבות מסתוריות. יממה לאחר חזרתו האשים את ממשל פוטין בשותפות להתקפות במוסקבה בשנת 1999 שהובילו למלחמה ברפובליקה הצ'צ'נית. חמישה ימים לאחר מכן הופיע ריבקין בקייב. מאוחר יותר הצהיר כי נחטף וסומם על ידי סוכני שירות הביטחון הפדרלי שפיתו אותו לאוקראינה והבטיחו לתאם פגישה עם מנהיג צ'צ'ניה לשעבר אסלאן מסחאדוב. עם הגעתו הוצע לו כיבוד בדירה, ואז הוא חש "מנומנם מאוד". לאחר שהיה מחוסר הכרה, התעורר ב-10 בפברואר. עם התעוררותו הוצגה לו קלטת וידאו בה הוא מבצע "מעשים מרדניים" בניצוחם של "סוטים איומים". נאמר לו שהקלטת תפורסם ברבים אם ימשיך בקמפיין הנשיאותי שלו. לדברי אלכסנדר ליטוויננקו, ככל הנראה סוכני הפ.ס.ב. טיפלו בריבקין בסם אמת.
קרב הג'יראדי
התקפת גדוד החרמ"ש
גונן הבין שעקב המחסור בדלק של הטנקים באל עריש, הם לא יוכלו לפנות אחורה ולתקוף את הג'יראדי מעורפו. הוא דיווח לאלוף טל על המצב, ומסר לו שהוא מבקש לתקוף את הג'יראדי בשלישית באמצעות גדוד החרמ"ש של החטיבה, אשר יטהר את המוצבים המצריים. לצורך כך ביקש גונן כי טל ישחרר את הגדוד, אשר לחם באותה עת תחת פיקוד האוגדה לטיהור פתחת רפיח. הייתה זו בקשה שסיכון בצידה, שכן חיילים מצרים רבים היו פעילים עדיין באותו אזור, והוצאת גדוד החרמ"ש משם עלולה הייתה להעמיד את יחידות האספקה והשירותים של האוגדה, שנעו לתוך אותו אזור, ללא הגנה מספקת.
איוואן ריבקין
מועמד לנשיאות וחטיפתו
ריבקין אמר כי הוא חושש לשלומו אם יחזור לרוסיה, ובעוד הוא ממשיך בתחילה במסע הפרסום שלו מעבר לים, ב-5 במרץ 2004, הוא נסוג מהמרוץ ואמר שאינו רוצה להיות חלק מ"הפארסה הזו", שכן הוא קרא לבחירות.
נאנטר (כדורסל)
ז'ונס ספורטיב דה פונטנלס דה נאנטר (בצרפתית: Jeunesse sportive des Fontenelles de Nanterre), היא קבוצת כדורסל צרפתית מהפרוור נאנטר ליד פריז, המתמודדת ב-Pro A.
קרב הג'יראדי
התקפת גדוד החרמ"ש
האלוף טל מצדו הורה לחטיבה 60, שנמצאה מדרום מזרח לג'יראדי לשלוח גדוד חרמ"ש וגדוד טנקים שלה כדי לתקוף את המעבר ולכובשו, אך בשעה 19:30 נודע לו ששני הגדודים נתקעו בדיונות בדרכם ליעדם והדלק שלהם אזל. אז אישר טל את בקשת גונן, והורה לגדוד החרמ"ש 9 של חטיבה 7 להפסיק את לחימתו בפתחת רפיח ולנוע אל הג'יראדי. הגדוד הגיע במהירות לצומת רפיח, אך משם הואטה תנועתו בשל פקקי תנועה כבדים שנוצרו עקב תנועת יחידות השירותים של האוגדה בכביש שממערב לצומת.
נאנטר (כדורסל)
היסטוריה
הקבוצה הוקמה בשנת 1927. בסיום עונת 2003/04 העפילה לליגה השנייה. בעונת 2006/07 הגיעה הקבוצה לגמר הגביע הצרפתי והפסידה לקבוצת פו אורטז 92-83. בסיום עונת 2010/11 העפילה הקבוצה לליגה הבכירה. בעונת 2012/13 סיימה הקבוצה את הליגה הסדירה במקום השמיני בטבלה וזכתה באליפות לאחר ניצחון 1-3 בסדרת גמר הפלייאוף מול קבוצת שטרסבורג IG. במקביל הגיעה לגמר הגביע והפסידה לקבוצת פריז לבלואה 77-74.
איוואן ריבקין
מועמד לנשיאות וחטיפתו
ריבקין תמך בתנועות האופוזיציה הרוסית, במהלך המחאות ברוסיה בשנת 2011, אך מאז צמצם מאוד את פעילותו הפוליטית ואינו משתתף באירועים ציבוריים.
נאנטר (כדורסל)
היסטוריה
הקבוצה מארחת בהיכל מוריס טורז המכיל כיום 1,600 מקומות, אך יורחב בשנת 2015 ל-3,000 מקומות. במשחקי היורוליג מארחת הקבוצה בהיכל ז'ורז'-קרפנטייה המכיל 5,009 מקומות ישיבה.
קרב הג'יראדי
התקפת גדוד החרמ"ש
רק בחצות הלילה הגיע גדוד החרמ"ש 9 אל הג'יראדי, יחד עם פלוגת טנקים מגדוד 79 שהוכפפה לו ערב המלחמה ולחמה לצידו. עוד קודם לכן פקד המח"ט גונן על פלוגת טנקים מגדוד 82, שהמתינה בעתודה בשיח' זוויד, להיכנס לג'יראדי, לתפוס בו מאחז ולבתר אותו כדי למנוע מהמצרים לנוע בחופשיות בין שני צידי הכביש. כעת פרץ הגדוד לאורך הכביש בשדירה של זחל"מים וטנקים והגיע לעומק המתחם המצרי. שם ירדו חיילי החרמ"ש מן הזחל"מים, ובסיוע הטנקים ותאורה מפגזי תאורה שירתה הארטילריה של האוגדה תקפו את המתחם המצרי רגלית. קרבות הטיהור בתעלות המוצבים נמשכו כל הלילה ולפנות בוקר נפתח הכביש לתנועת שיירות האספקה של חטיבה 7. הקרב לטיהור המתחם נמשך והסתיים רק בשעות אחר הצהרים של 6 ביוני.
אין בנמצא נתונים אודות אבדות צה"ל בקרב הג'יראדי.
רוברט שקלי
קורות חיים
שקלי נולד בברוקלין, ניו יורק, אחד משני ילדיו של זוג יהודי מבני המעמד הבינוני, דוד ורחל (לבית פיינברג) שקלי. האב, בן לזוג מהגרים יהודים מורשה שירת במלחמת העולם הראשונה בצבא ארצות הברית ואף זכה במדליה ב-1918 בגין גבורה שגילה בקרב בחזית המערבית בצרפת. הוא עבד בחברת ביטוח והאם הייתה מורה.
ריוטה אושימה
ריוטה אושימה (ביפנית: 大島 僚太; נולד ב-23 בינואר 1993) הוא כדורגלן יפני, המשחק בעמדת הקשר בקווסאקי פרונטלה.
רוברט שקלי
קורות חיים
כשהיה שקלי בן ארבע עקרה המשפחה לניו ג'רזי, שם גדל, וב-1946 סיים בית ספר תיכון. כבר אז הוא החל להתעניין בקריאה ובכתיבה ובעיקר של סיפורי וספרי מדע בדיוני ופנטזיה.
ריוטה אושימה
קריירת מועדונים
אושימה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכדורגל של תיכון שיזואוקה גקואן בו למד. בשנת, אושימה חתם בקווסאקי פרונטלה. ב-23 ביולי 2011, ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל היפנית בהפסד 0–1 לאלבירקס ניגאטה. ב-3 במאי 2012, הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ג'ובילו איווטה.
קריירה בינלאומית
בשנת, אושימה נכלל בסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו, ושיחק בכל שלושת המשחקים של הנבחרת באולימפיאדה.
רוברט שקלי
סיפורים קצרים
עם שחרורו מהצבא ב-1948 החל שקלי ללמוד באוניברסיטת ניו יורק וב-1951 סיים תואר ראשון. באותה שנה הוא נישא לאשתו הראשונה (מתוך חמש) ברברה (לבית סקדרון), אשר ממנה נולד לו בנו הבכור ג'ייסון. הוא גם החל אז לעבוד כמטלורג. במקביל הוא החל גם לכתוב באופן רציני יותר, סיפורי מדע בדיוני קצרים וראה אכן ברכה בעמלו זה - סיפורו הראשון Final Examination ראה אור במאי 1952 במגזין המדע הבדיוני והפנטזיה Imagination.
ריוטה אושימה
קריירה בינלאומית
ב-1 בספטמבר 2016, אושימה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בהפסד 1–2 ל. אושימה, נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018.
רוברט שקלי
סיפורים קצרים
במשך כמעט עשור לאחר מכן הופיעו סיפורים קצרים רבים שלו במגזיני המדע הבדיוני של התקופה ובעיקר Galaxy ו-The Magazine of Fantasy & Science Fiction. באותה תקופה הוא גם כתב תסריטים ל-15 פרקים בסדרת המדע הבדיוני הראשונה ששודרה אי פעם בטלוויזיה אמריקאית, Captain Video and His Video Rangers ומשירדה מהאקרנים ב-1955 כתב תסריטים גם לסדרות מדע בדיוני טלוויזיוניות אחרות. כמו כן, סיפורים קצרים שלו עובדו לפרקים בסדרות טלוויזיה שונות, לרבות סדרות מדע בדיוני ברוסיה, אסטוניה, ארצות הברית ומדינות נוספות.
בשנת 1954 ראה אור בהוצאת ספרי בלנטיין ספרו הראשון Untouched By Human Hands, שהיה קובץ של סיפורים קצרים. קבצים רבים שכאלה באו בעקבותיו.
בשנת 1956 התגרש שקלי מאשתו הראשונה ברברה ושנה אחר כך נישא לאשתו השנייה זיוה מירי (לבית קוויטני), ממנה נולדה לו בתו הראשונה, עליזה קוויטני, סופרת ידועה בזכות עצמה. נישואין אלה החזיקו מעמד 15 שנה, עד גירושיהם ב-1972.
ספרים, תסריטי טלוויזיה, תסכיתי רדיו וסרטי קולנוע
ספר שלם ראשון של שקלי (להבדיל מקבצי סיפורים), Immortality, Inc, יצא לאור בשנת 1959. זה היה עיבוד מחדש לסדרה שכתב בהמשכים עבור המגזין "גלקסי" שנה קודם לכן ואשר הייתה מועמדת לזכייה בפרס הוגו. הספר היה להצלחה מסחררת ובעקבותיו הוא החל לכתוב בעיקר ספרים, גם אם לא משך ידו לחלוטין מכתיבת סיפורים קצרים. ב-1993 עובד הספר הראשון והמצליח הזה שלו, לסרט מדע בדיוני מצליח אף הוא, בשם Freejack, בכיכובם של אמיליו אסטבז, אנתוני הופקינס, רנה רוסו ומיק ג'אגר.
עוד הרבה קודם לכן, ב-1963 עובד אחד מסיפוריו הקצרים הראשונים של שקלי, The Man in the Water, שפורסם ב-1961, לסרט קולנוע תחת שם Escape from Hell Island. הסרט לא הצליח במיוחד. שנתיים אחר כך, ב-1965 עובד סיפור קצר אחר שלו, Seventh Victim, שיצא לאור ב"גלקסי" ב-1953, לסרט קולנוע תחת השם The 10th Victim בכיכובם של מרצ'לו מסטרויאני ואורסולה אנדרס וב-1970 עובד סיפור קצר שלישי, The Prize of Peril, שפורסם ב-1958 לסרט טלוויזיה גרמני Das Millionenspiel. אותו סיפור עובד ב-1983, בשנית, גם לסרט טלוויזיה צרפתי Le Prix du Danger, בכיכובו בין השאר של מישל פיקולי. סיפור קצר רביעי של שקלי, The Game of X, שנכתב ב-1965 זכה אף הוא לעיבוד קולנועי בסרט Condorman של "הפקות וולט דיסני", שיצא לאקרנים ב-1981. בסרט זה כיכבו בין השאר גם אוליבר ריד, וברברה קאררה והמוזיקה הולחנה על ידי הנרי מנציני. ב-2015 עובד הסיפור "Something for Nothing" של שקלי, לסרט קולנוע רוסי בשם "Кое-что задаром", שהפקתו נמשכה יותר מ-5 שנים.
באותה תקופה שקלי הרחיב את תחומי כתיבתו גם לספורי מתח שאינם מדע בדיוני ובהמשך אף לסיפורי ריגול. כמו כן, אחדים מסיפוריו הקצרים עובדו גם לתסכיתי רדיו, תחילה במסגרת הסדרה Tales of Tomorrow, ששודרה במחצית הראשונה של שנות החמישים ברשת ABC ואחר כך במסגרת הסדרה X Minus One'', ששודרה במחצית השנייה של שנות החמישים ברשת NBC.
בראשית שנות השבעים עברה המשפחה לגור באי הספרדי איביזה ושם שקלי פגש את אשתו השלישית אבי שולמן. ב-1972 הוא התגרש מזיוה מירי קוויטני ונישא לאבי שולמן. הנישואין הללו החזיקו מעמד שמונה שנים ונולדו לו מהם שני ילדים. ב-1980 הוא התגרש מאבי שולמן, חזר לארצות הברית ומונה לעורכו הספרותי הראשון של המגזין הידוע Omni. במסגרת העבודה במגזין הוא הכיר את אשתו הרביעית הסופרת ג'יי רוטבל. ב-1981 השניים נישאו, נטשו את עבודתם ב"אומני" והחלו לטייל בעולם. עם חזרתם לארצות הברית הם השתקעו בפורטלנד (אורגון) ושם שקלי הכיר את מי שתהיה אשתו החמישית גייל דנה. ב-1990, אחרי גירושיו מג'יי רוטבל הוא נישא לגייל דנה ולה הוא נשאר נשוי עד יום מותו כעבור 15 שנים.
תרגומים לעברית
רבים מסיפוריו וספריו תורגמו לעברית (ראו רשימה חלקית להלן). בין הסיפורים הקצרים שלו שתורגמו לעברית, הסיפור "עלוקה", שהופיע בעברית עוד בסוף שנות החמישים בחוברת מס' 2 של מגזין המדע הבדיוני "קוסמוס" וכעבור עשרות שנים גם בפנטסיה 2000 (כתב עת). במגזין המדע הבדיוני האחרון הופיעו לא פחות מעשרה סיפורים שונים שלו, ביניהם "הקרבן השביעי" ו"שכר הסיכון", שתורגמו על ידי עמוס ערן והופיעו בחוברות 37 ו-42 בהתאמה, והסיפור "אני רואה אדם יושב על כיסא והכיסא נושך ברגלו", שנכתב יחד עם הרלן אליסון והופיע בגיליון מס' 10 ועוד. סיפורים נוספים של שקלי שתורגמו לעברית: "לדעת לשאול", תרגום: ראובן ביברינג, הופיע במגזין "עכשיו", חוברת 29–30 (סתיו 1974) בעריכת גבריאל מוקד, הסיפור "מודל ראשון", שהופיע בתוך הקובץ הנושא אף הוא שם זה, שתורגם על ידי עודד פלד ויצא לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד ב-1981, שלושה סיפורים שונים שלו - "כרטיס לטרַנאי", "נשק אולטימטיבי" ו"הקרב", שנכללו באנתולוגיה "כוכב הקופים" שיצאה לאור ב-2013 בהוצאת "ספרות יפה", ועוד.
שקלי ביקר בישראל ב-2004, מטעם הערוץ הוט ספייס, וחתם על ספריו בקרב הקהל דובר הרוסית בארץ. הוא חלה באפריל 2005 בעת ביקור ברוסיה לכבוד כנס מדע בדיוני שנערך שם ונפטר כעבור כחצי שנה.
לאחר מותו
ב-2023 יצא הסרט דאבל דייט (Robots) בכיכובם של שיילין וודלי וג'ק וייטהול המבוסס על סיפור קצר שכתב בשם  "הרובוט שנראה כמוני".
ארני דיגרגוריו
ארנסט "ארני" דיגרגוריו (באנגלית: Ernest "Ernie" DiGregorio; נולד ב-15 בינואר 1951) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1973–1978.
קריירת מכללות
דיגרגוריו נולד בעיר נורת' פרובידנס שברוד איילנד, ובין השנים 1969–1973 למד בפרובידנס קולג'. בקבוצת הכדורסל של פרובידנס שיחק תחת המאמן חבר היכל התהילה לעתיד דייב גאוויט, ולצד שחקן האולסטאר לעתיד מרווין בארנס. בעונת 1972/1973 הוביל את קבוצתו לפיינל פור טורניר אליפות המכללות, לראשונה בתולדות המועדון, עם ממוצעים של 24.5 נקודות ו-8.6 אסיסטים למשחק. במשחק רבע הגמר קלע דיגרגוריו 30 נקודות בניצחון מול אוניברסיטת מרילנד, ובחצי הגמר קלע 32 אך קבוצתו הפסידה מול אוניברסיטת ממפיס.
קריירת משחק ב-NBA
בדראפט ה-NBA 1973 נלקח דיגרגוריו בבחירה השלישית על ידי קבוצת באפלו ברייבס, במדיה שיחק בארבע עונותיו הראשונות בליגה. ב-1 בינואר 1974 קבע שיא קריירה ושיא מועדון של 25 אסיסטים במשחק מול פורטלנד טרייל בלייזרס. בסיום עונתו הראשונה זכה בתואר רוקי העונה לאחר שקלע 15.2 נקודות בממוצע למשחק והוביל את כל שחקני הליגה בממוצע אסיסטים למשחק (8.2) ובאחוזי קליעה מקו העונשין (90.2%).
במהלך עונתו השנייה סבל מפציעה קשה בברכו, ומאז ועד לסיום הקריירה לא הצליח לשחזר את יכולתו מעונת הרוקי המוצלחת. בקיץ 1977, לאחר ארבע עונות עם הברייבס, הועבר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס, ובפברואר 1978 שוחרר וחתם על חוזה בבוסטון סלטיקס. בסיום עונת פרש ממשחק, בגיל 27.
ממוצעיו הכוללים לאורך חמש עונותיו ב-NBA הם 9.6 נקודות, 2.0 ריבאונדים ו-5.1 אסיסטים למשחק.
המחוז הפדרלי של קרים
המחוז הפדרלי של קרים (ברוסית: Крымский федеральный округ) היה אחד מהמחוזות הפדרליים של רוסיה. היה המחוז הפדרלי הקטן ביותר וכלל את רפובליקת קרים ואת העיר הפדרלית סבסטופול.
המחוז שכן בחצי האי קרים והיה המחוז היחיד ברוסיה שהיווה חצי אי והיה נטול כל רצף טריטוריאלי עם הפדרציה הרוסית (אם כי היה מחובר יבשתית לאוקראינה). המחוז הוקם בהתאם לצו נשיאותי מ-21 במרץ 2014, כתוצאה מסיפוח קרים. אוכלוסיית המחוז מונה 2,294,888 איש (לפי מפקד מ-1 בינואר 2015) ושטחו 26,171 קמ"ר. בצו נשיאותי מה-28 ביולי 2016 המחוז פורק ושטחו אוחד עם המחוז הפדרלי הדרומי.
משרדו של נציג הנשיא במחוז היה בעיר סימפרופול, המרכז האדמיניסטרטיבי של חצי האי (אף שהעיר הגדולה ביותר היא סבסטופול). נציג הנשיא היה אולג בלאוונצב (ממרץ 2014 ועד יולי 2016).
במחוז נכללו:
במחוז היו 19 ערים. הערים המרכזיות היוו:
השטח היווה חבל ארץ שנוי במחלוקת, מאחר שאוקראינה ושאר העולם רואים בקרים שטח אוקראיני, אף שזו כבר אינה שולטת בו דה פקטו. הפרלמנט האוקראיני הכריז באופן רשמי על קרים, וכן על המחוזות דונצק ולוהנסק, כ"שטחים כבושים באופן זמני".
גנאדי סלזניוב
גנאדי ניקולאייביץ' סלזניוב (6 בנובמבר 1947 - 19 ביולי 2015) היה פוליטיקאי רוסי, יושב ראש הדומה הממלכתית בשנים 1996-2003.
קדנציה ראשונה כיושב ראש הדומה
בבחירות לפרלמנט בשנת 1995 ברוסיה, המפלגה הקומוניסטית זכתה ברוב המושבים. עם זאת, זיוגאנוב לא הפך ליושב ראש הדומה מכיוון שהיה עסוק מדי בקמפיין הנשיאותי שלו ב-1996. במקום זאת, הוא הציע את העבודה לעמיתו הקומוניסט גנאדי סלזניוב. סלזניוב נכנס לתפקיד בשנת 1996.
כשסלזניוב מחה על רפורמות רבות של הנשיא בוריס ילצין והמפלגה דחתה כמה רפורמות כמו ההצעה להפרטת אדמות בשנת 1998. כאשראש הממשלה סרגיי קיריינקו פתח את השווקים, מחה סלזניוב שהכלכלה הרוסית עדיין לא מוכנה לכך. בשנת 1999 המפלגה הקומוניסטית שוב תפסה את רב המושבים וסלזניוב הושבע מחדש.
הודעה מקדימה על הפצצות וולגודונסק
סלזניוב ספג ביקורת והשמצות בתקופתו כנואם על הודעתו, זמן קצר לפני הפצצת הדירות במוסקבה, כי הופצץ בניין דירות בוולגודונסק. בתחילה התעלמו מהטעות בתוך המהומה מסדרת פיגועי הדירות.
עם זאת, כאשר וולגודנסק אכן ספגה הפצצה כעבור שלושה ימים, ולדימיר ז'ירינובסקי התפלא ואמר "'נזכרתי, שגנאדי ניקולאייביץ', אמר לנו ביום שני שבניין הדירות בוולגודונסק פוצץ. שלושה ימים לפני הפיצוץ... הדומה הממלכתית ידעה שבניין הדירות פוצץ ביום שני, והוא פוצץ [בפועל] ביום חמישי... אנחנו במוסקבה ידענו על הפיצוץ שלושה ימים לפני שזה קרה!'"אלכסנדר ליטוויננקו תיאר מאוחר יותר את האירוע כמקרה של הק.ג.ב לערבב את תאריכי ההפצצות המתוכננות, אם כי עדיין ישנן מחלוקות סביב הסיבה להכרזה המוקדמת.
מועמד למושל מוסקבה
בשנת 1999 גנאדי סלזניוב התמודד על תפקיד מושל מחוז מוסקבה. עם זאת, הוא הפסיד לגנרל לשעבר והמועמד בוריס גרומוב.
קדנציה שנייה כיושב ראש הדומה
סלזניוב תמך תחילה בנשיא החדש ולדימיר פוטין כאשר האחרון הגיע לרוב, וכרת ברית עם המרכזים ועם המפלגה הליברל-דמוקרטית האולטרה-ימנית. הוא תמך בפוטין ברוב הנושאים. כשבשנת 2001 הקומוניסטים איבדו מושבים רבים הוא במפתיע לא יצא במחאה. סלזניוב אמר אז כי על המפלגה הקומוניסטית להסתגל לדור החדש ולאמץ ערכים חברתיים ליברליים שיוצרים מפלגה אירו-קומוניסטית. עם זאת, מנהיג המפלגה גנאדי זיוגנוב דחה קריאות אלה ובשנת 2002 גורש סלזניוב מהמפלגה.
מועמד עצמאי
לאחר גירושו נותר סלזניוב כיושב ראש הדומה, בעקבות התמיכה שקיבל מהנשיא וממפלגתו. עם זאת, הוא הותקף לעיתים קרובות על ידי השמאלנים וגם הימנים. הוא קיבל תמיכה מנשיא ברית המועצות לשעבר מיכאיל גורבצ'וב ונחשב לסוציאל-דמוקרט.
בשנת 2003 מפלגת רוסיה המאוחדת התומכת בנשיא פוטין קיבלה את רוב המושבים בדומה ובוריס גריזלוב הפך ליו"ר החדש. סלזנוב נותר בדומה כחבר פרלמנט בתור מנהיג מפלגה חדשה, מפלגת התחייה של רוסיה. המפלגה לא השיגה תוצאות משביעות רצון אף שסלזניוב זכה במנדט כחבר סיעת יחיד מטעם סנקט פטרבורג.
חיים אישיים ומוות
גנאדי סלזניוב נפטר מסיבוכים עקב סרטן ריאות במוסקבה ב-19 ביולי 2015.
עונת 2022 בגביע ליברטדורס
עונת 2022 בגביע ליברטדורס (בספרדית: ) היא העונה ה-63 של גביע ליברטדורס, טורניר הכדורגל למועדונים הבכיר ביותר באמריקה הדרומית, המאורגנת על ידי CONMEBOL.
הקבוצה הזוכה תשחק בגביע רקופה סודאמריקנה מול הקבוצה הזוכה בעונת 2022 בגביע סודאמריקנה, ותעפיל ישירות לשלב הבתים של עונת 2023 בגביע ליברטדורס.
ב-14 במאי 2020 הכריזה CONMEBOL על המועמדות הסופיות לארח את הגמרים של 2021–2023. ב-13 במאי החליטה מועצת CONMEBOL כי אצטדיון מונומנטל איסידרו רומרו קרבו שבגואיאקיל, אקוודור, יארח את גמר עונת 2022 שיתקיים ב-29 באוקטובר 2022.
ב-25 בנובמבר 2021, הודיעה CONMEBOL על ביטול חוק שערי חוץ, שהיה בשימוש מאז 2005, בכל תחרויות המועדונים המאורגנות על ידיה, כולל גביע ליברטדורס. בהתאם לכך, שוויון לאחר הארכה יוכרע באמצעות דו-קרב בעיטות עונשין.
פלמיירס הברזילאית היא מחזיקת הגביע מהעונה שעברה.
קבוצות
47 הקבוצות הבאות העפילו לטורניר, מ-10 התאחדויות הכדורגל החברות ב-CONMEBOL: הכניסה לכל שלב בתחרות נעשתה באופן הבא: