cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Simple Life
ביקורת
מארק קארו מ"שיקגו טריביון" תיאר את השיר כבעל "סחיפה דרמטית ועשירה". במגזין הכלל אירופי כתבו על השיר: "איך הוא [ג'ון] מצליח לעשות את זה, לבוא עם שיר חזק פעם אחר פעם?.
פורמטים והוצאות
רמיקס הסינגל "Simple Life" יצא בפורמטים הבאים: ויניל 7 אינץ', קלטת שמע, תקליטור וגרסת פרומו נדירה שיצאה ב־1992 לתחנות רדיו בלבד. גרסת הפרומו הנדירה הזאת, לרדיו בלבד, יצאה לפני גרסת התקליטור של הסינגל, הפסיקה להיות מודפסת ואזלה עוד לפני שיצאה לשוק. יתר על כן, היא הופצה לתחנות רדיו בערים מרכזיות בארצות הברית ולא בבריטניה, דבר שהופך אותה לנדירה ביותר.
וידאו קליפ
את הווידאו קליפ לשיר ביים הבמאי האוסטרלי. בקליפ עתיר האפקטים נראה ג'ון שר ורוקד מתוך קובייה המוצבת במרכז של אצטדיון, תוך שהקובייה מסתובבת לאט ומסביב לה נערכים מיצגים שונים ומתחלפים.
משתתפים
המידע נלקח מהערות האלבום.
וילה פוסאטי
וילה פוסאטי (Villa Fossati) היא בית מגורים ברובע סן סירו בעיר מילאנו שבאיטליה. במשך תקופה במהלך מלחמת העולם השנייה היא נודעה כמקום מושבו של הארגון הפשיסטי כנופיית קוך (Banda Koch), שעינה ורצח בה את קורבנותיו.
הווילה
הווילה נבנתה בשנת 1927 בהזמנת בעלי המקום, תמיסטוקל פוסאטי (Temistocle Fossati). היא נבנתה בצמוד לשרידי כנסייה עתיקה שניצבה באתר - כנסיית סן סירו א-לה ופרה (San Siro alla Vepra), אשר הוכרזה כאתר לאומי בשנת 1911. הווילה עצמה נבנתה בסגנון הנאו-רנסאנס בתכנונו של האדריכל זאנצי (Zanchi). יש בה ארבע קומות, לרבות מרתף.
שימוש על ידי כנופיית קוך
כנופיית קוך הייתה ארגון צבאי למחצה בהנהגתו של פייטרו קוך. הארגון סייע לממשלת הבובות של הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, שהוקמה על ידי רודן איטליה בניטו מוסוליני לאחר שביתת הנשק של איטליה עם בעלות הברית וכיבוש איטליה על ידי גרמניה בספטמבר 1943. הכנופיה התמחתה בעינויים וברצח של פרטיזנים מתנגדי משטר מוסוליני ושל יהודים.
בספטמבר (או דצמבר) 1944 פעלה ממשלת הבובות של מוסוליני נגד כנופיית קוך, משום שחשה מאוימת על ידי כוחה המתגבר. אנשיה נאסרו ופעילותם בווילה הופסקה.
לאחר המלחמה לא רצה בעל הווילה לשוב ולגור בה. מאז הפכו הווילה והכנסייה למטהו של ארגון נזירות נוצרי.
בשנת 1986 נקבע על גבי קיר הווילה לוח זיכרון לאירועים שהתחוללו בה ב-1944.
מילר בלום תכנון סביבתי
מילר בלום תכנון סביבתי בע"מ הוא משרד אדריכלי נוף ותכנון סביבתי שסניפיו בחיפה ובתל אביב. המשרד הוא מוותיקי ומבכירי המשרדים בישראל ובאמתחתו אלפי פרויקטים בארץ ובעולם המתפרשים על למעלה מ-50 שנות עשייה.
היסטוריה
המשרד הוקם בשנת 1961 על ידי צבי מילר. את הכשרתו קיבל מילר כגנן כחבר קיבוץ ולאחר מכן עשה תואר באדריכלות גנים באנגליה. כששב לארץ מונה בשנת 1948 לנהל את מחלקת הגנים בראשון לציון. לאחר כמה שנים של עשייה בראשון לציון נתבקש מילר על ידי ראש עיריית חיפה, אבא חושי, לבוא ולנהל את מחלקת הגנים בחיפה. בעיר פעל רבות בהקמת גנים רבים, גדולים וקטנים ובהפיכת העיר חיפה לירוקה יותר. בין השאר יזם גם חוק עזר עירוני של כופר עץ, לימים התפתח החוק והיווה בסיס לתקנה 89 של פקודת היערות. במחלקת הגנים של העיר פגש לראשונה את משה בלום. ביחד החלו השניים לעבוד במשרה פרטית חלקית ולאחר מכן הקימו יחדיו את המשרד שבו היו השניים שותפים שווים. תחילה נוהל המשרד מחדר ביתו של מילר בקריית ים וזמן קצר לאחר מכן עבר למיקום חדש בשכונת הכרמל בחיפה. באותה עת גם החל מילר ללמד בטכניון בפקולטה לאדריכלות ולבינוי ערים. שם הכיר לראשונה את רות אניס אשר את התמחותה עשתה לאחר מכן במשרדו של מילר.
ישראל של שנות ה-60 הייתה מדינה ענייה בתקופת מיתון ובתהליכים של קליטת עולים מסיבית. מכאן שרמת התכנון והביצוע נעשו בהתאם לתקציבים קטנים יחסית, אך עם זאת הרצון להפוך את הארץ לירוקה יותר וגננית והשורשים לעשייה זאת בפועל החלו כבר אז.
המשרד התפתח וגדל ובשנת 1967 לאחר מלחמת ששת הימים ביקש ראש עיריית ירושלים, טדי קולק, לפתוח סניף של המשרד בעירו על מנת לטפל ולאחד נופית את ירושלים המשוחררת. המשרד נוהל על ידי אדריכל יאיר אשל, אחד האדריכלים שעבדו במשרד בחיפה. בסניף הירושלמי פעלו כ-16 עובדים עד לסגירתו בשנת 2011. בשנת 1972 הוקם סניף נוסף בת"א. בסניף התל אביבי פעלו כ-20 אדריכלים אך עדיין הסניף החיפאי נותר המשרד המרכזי. באותה שנה הצטרף בנו של צבי מילר, יורם, שחזר מלימודי אדריכלות נוף בארצות הברית. עשר שנים לאחר מכן הצטרף למשרד גם בנו של משה בלום - אמיר. לימים הפכו הבנים לממשיכי דרכם של האבות וכיום הם המנהלים ובעלי השליטה של המשרד. כיום מועסקים במשרד כ-50 עובדים.
לאורך השנים הגיע המשרד להישגים בולטים וזכה בפרסים רבים, צבי מילר, שהקים את המשרד, היה ממקימי איגוד אדריכלי הנוף בישראל ובמשך שנים מספר גם עמד בראשו, מילר גם היה חבר ב-IFLA (איגוד אדריכלי הנוף העולמי) ואף עמד בראשו בין השנים 1982-1986. לימים זכה מ-IFLA בתואר נשיא של כבוד.
בשנת 1988 זכה המשרד בפרס קרוון לאדריכלות גנים ונוף עבור מצפור נוף ברמת הדר בחיפה.
היקף פעילות
המשרד עסק בשעתו וגם כיום בתכנונם ועיצובם של כל הנושאים הקשורים לגנים ולנוף. פארקים, גנים לאומיים, חופים, טיילות, שמורות טבע, גינות פרטיות וציבוריות, תכנון ערים ושכונות, גני חיות ותכנון ועיצוב כבישים. לאורך שנות העשייה התפתח המשרד ויצר תקדימים רבים בתחום אדריכלות הנוף רבות בגודל בהיקף הפרויקטים אשר הביא את המשרד ממשרד של אדריכלות גנים לתכנון סביבתי המשרת את כלל הנוף וחייב את האדריכלים הפועלים בו לאמץ ראייה סביבתית וכוללנית הרבה מעבר לראייה עיצובית ואסתטית גרידא. כמו כן יצר המשרד תקדימים בכל הנוגע לשימוש בכלים הנדסיים ובטכנולוגית חדשניות. דוגמאות לכך ניתן למצוא בכמה מקומות למשל בראש הנקרה שם תוכנן ונבנה הרכבל הראשון בארץ, ומעבר לכך כל התכנון הכולל של שמורת הטבע נעשה בלי שנשתל ולו עץ אחד באזור. דוגמה נוספת היא תכנון הכבישים בטכניון, באוניברסיטה ובעמק המצלבה בירושלים שם נעשו לראשונה הפרדות מפלסיות של כיווני התנועה בהתאם לטופוגרפיה הטבעית באזור, דבר שהביא לחסכון בעלות ובזמן לצורך ביצוע עבודות הנדסיות לבניית הכבישים. דוגמה נוספת היא עמוד הלייזר באשדוד שם נעשה שימוש באמצעי חזותי בצורה שטרם נעשתה בארץ ועד היום לא תוכנן עוד משהו שעושה שימוש בטכנולוגיה הזאת.
רשימת פרויקטים
לאורך שנות פעילותו תכנן המשרד למעלה מ-7000 פרויקטים בארץ ובעולם, להלן רשימה חלקית ביותר של פרויקטים נבחרים:
ברחבי הארץ
ועוד מאות גנים, שכונות ופארקים ברחבי הארץ
תהילים צ"ח
תהילים צ"ח הוא המזמור ה-98 בספר תהילים (על פי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים זהו המזמור ה-97 במספר). המזמור מתאר כיצד יכריזו על המלכתו העתידית של ה' לעיני העולם כולו. מזמור זה נקרא בלטינית Cantate Domino.
תוכן המזמור
שיר זה הוא המנון שבמרכזו מתרחש טקס המלכתו של האל על העולם. לשון המזמור משופעת מושגים הקשורים במלוכה. בכותרת המזמור ובחתימתו מזכיר בעל המזמור שניים מתפקידיו של המלך. לנצח במלחמות ולשפוט בצדק את העולם. במזמור לא רק בני ישראל יריעו לה' אלא גם עמי העולם. כולם יזכו לישועתו אך בני ישראל הם אלה שיזכו בחסדו.
כותרת המזמור
מעבר למזמור זה גם מזמור צ"ו מיוחד בכך שאף בו יש הזמנה לעמי העולם להריע לה'. ניתן לשער כי "שִׁיר חָדָשׁ" המופיע בכותרת במזמור, הוא שיר בו מבקש העם מקהל השומעים לשבח את ה'. ברבים מן המזמורים אין כותרת. חז"ל כינו מזמור זה ואחרים הדומים לו בכותרתם, כ-'מזמורא יתמא', כלומר מזמור יתום.
זמנו של המזמור
בפני חוקרי המקרא קיים קושי בתארוכו של המזמור. יש הסוברים כי זמנו של המזמור הוא מימי בית המקדש השני. שם בית המקדש אינו מופיע במזמור אך אופי המזמור מעיד על כך לשיטתם כי המזמור נאמר בזמן פולחן במקדש. לטענתם גם לשון המזמור מעידה על כך שזמנו של המזמור הוא מימי בית שני. צמד המילים "פִּצְחוּ וְרַנְּנוּ" בפסוק ד' מופיע ב בנבואה על מלך בבל שלטענתם החוקרים חובר אף הוא בימי בית שני. הביטוי מופיע עוד מספר פעמים בספר ישעיה. צמד המילים "יִמְחֲאוּ-כָף" אף הוא מופיע ב והוא שייך ללשון מאוחרת.
מבנה המזמור
יש המחלקים את המזמור כך:
השערת מובינקל
מזמור זה שייך לסוג הנקרא 'מזמור המלכת מלך'. לשיטתו של חוקר המקרא הנורווגי סיגמונד מובינקל, לסוגה זו של מזמורים שייכים חמישה מזמורים: תהילים מ"ז, צ"ג, צ"ו, צ"ז, צ"ח, צ"ט. מקורם של מזמורים אלו בטקסי פולחן חגיגיים שהתקיימו בראש השנה ובהם הציגו את המלכת האל בליווי חצוצרות ושופרות כפי בעל המזמור מתאר בפסוק ו'. לחגיגות אלה דמיון רב לשיטתו לחגיגות, שנחגגו לכבוד המלכתו של מורדוך, כמלכם של האלים. יום תרועה הוא שמו המקראי של ראש השנה, כמו כן מובינקל נסמך על הכתוב במשנה אשר לו אופי של עבודת פולחן: "סדר ברכות, אומר אבות וגבורות וקדושת השם, וכולל מלכויות עמהן, ואינו תוקע. קדושת היום, ותוקע. זכרונות, ותוקע. שופרות, ותוקע. ואומר עבודה והודאה וברכת כהנים. דברי רבי יוחנן בן נורי. אמר לו רבי עקיבא: אם אינו תוקע למלכויות, למה הוא מזכיר? אלא אומר אבות וגבורות וקדושת השם. וכולל מלכויות עם קדושת היום, ותוקע. זכרונות, ותוקע. שופרות, ותוקע. ואומר עבודה והודאה וברכת כהנים." במזמורים אלה המוטיב החוזר הוא שלטון האל על היקום. לדעת משה ויינפלד קיימת זיקה בין הסוגות, מזמורי מלך לבין 'מזמורי המלכת ה'.
המזמור בליטורגיה
המזמור נאמר כחלק מקבלת שבת באותן הקהילות שמתחילות את קבלת שבת ב"לכו נרננה".
אתר שחור
בטרמינולוגיה צבאית, אתר שחור (באנגלית: Black Site) הוא המיקום בו מתרחש תהליך מבצעי או מיזם שחור שאינם רשמיים ואשר לא קיבלו היתר ממשלתי. הדבר מתייחס למתקנים שנשלטים בידי סוכנות ה-CIA ומשמשים את ממשלת ארצות הברית לצורך המלחמה העולמית בטרור כדי להחזיק בלוחם בלתי חוקי.
נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש אישר את קיומם של בתי כלא חשאיים שהשתמשה בהם סוכנות ה-CIA במהלך נאומו ב-6 בספטמבר 2006. הוושינגטון פוסט העלה טענה בנוגע לקיומם של האתרים השחורים בנובמבר 2005, כאשר עוד לפני כן הועלו טענות דומות בידי ארגוני זכויות האדם.
ברוב של 382 חברי הפרלמנט האירופי (כאשר 256 חברים הצביעו נגד ההחלטה ו-74 נמנעו), דו"ח של האיחוד האירופי מ-14 בפברואר 2007 חשף כי ה-CIA הפעילו כ-1,245 טיסות ושלא ניתן לסתור עדויות על קיומם של מתקני החזקה בפולין וברומניה בהם עונו אסירים.
פסגת לוסון (אנטארקטיקה)
פסגת לוסון או פסגת לאוסון (באנגלית: Lawson Peak) היא פסגה בחצי האי סטרשר, שבחוף המערבי של ארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
איוואן צ'רפנין
איוואן אלכסנדרוביץ' צֶ'רֶפְּנין (ברוסית: Иван Александрович Черепнин; 5 בפברואר 1943 באיסי-לה-מולינה, צרפת – 11 באפריל 1998 בבוסטון), היה מלחין נסיוני ובהמשך פוסט-מודרניסט ומחדש ידוע-שם בתחום האלקטרוניקה וסינתיסייזרים מודולריים.
פסגת לוסון (אנטארקטיקה)
הפסגה ממוקמת 6 קילומטרים דרומית-מזרחית מכף אוונסן; מצידו הצפון מזרחי של מפרץ אוור.
איוואן צ'רפנין
ביוגרפיה
איוואן נולד למשפחה מוזיקלית מאוד, אביו וסבו, אלכסנדר וניקולאי, היו מוזיקאים רוסים ידועי-שם, ואמו, מינג צ'רפנין (לשעבר לי הסיין מינג) הייתה פסנתרנית נודעת. גם אחיו, סרגיי הוא מלחין. איוואן למד אצל לאון קירשנר, קרלהיינץ שטוקהאוזן, אנרי פוסר ופייר בולז. לאחר תקופה קצרה של הוראה בקונסרבטוריון למוזיקה של סן פרנסיסקו ובאוניברסיטת סטנפורד, התמנה למנהל אולפן המוזיקה האלקטרונית של אוניברסיטת הרווארד משנת 1972, ושם נשאר עד מותו בשנת 1998. מורשת צ'רפנין נמשכת בשני בניו של איוואן, סטפאן וסרגיי.
פסגת לוסון (אנטארקטיקה)
גובהה של הפסגה 600 מטרים מעל פני הים; והיא הפסגה ה-4,484 בגובהה באנטארקטיקה.
איוואן צ'רפנין
ביוגרפיה
איוואן צ'רפנין היה הזוכה לשנת 1996 בפרס גרומאייר להלחנה על הקונצ'רטו הכפול לכינור, צ'לו ותזמורת. עוד אותות כבוד שזכה בהם כוללים פרסים מאגודת המלחינים, הסופרים והמו"לים האמריקאית (1963–1995) ו"המענק הלאומי לאמנויות" (1977). הצגת "סאנטור אופרה" שלו זיכתה אותו בפרס הגדול של פסטיבל ארט אלקטרוניקה בלינץ, אוסטריה לשנת 1882.
בין תלמידיו הראויים לציון של צ'רפנין היה קורט קאצ'ופו.
פסגת לוסון (אנטארקטיקה)
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת למתן שמות אנטארקטיים מטעם בריטניה.
ג'יין (זמרת)
ז'אן לואיז גאליס (בצרפתית: Jeanne Louise Galice), הידועה בשם הבמה ג'יין (Jain) היא זמרת וכותבת שירים צרפתייה. אלבומה הראשון, Zanaka, יצא בנובמבר 2015, ולאחר 3 חודשים קיבל מעמד זהב.
ביוגרפיה
ג'יין נולדה ב-7 בפברואר 1992 בטולוז, צרפת. עקב דרישות עבודותיו של אביה, היא בילתה בצעירותה בקונגו, שם, לדבריה, פיתחה טעם במוזיקת ריקודים. היא חייתה גם בדובאי ואבו דאבי לפני שעברה לפריז, שם החלה בלימודי אומנות מקדימים. טיולים אלו השפיעו על סגנונה המוזיקלי. היא גם למדה תיפוף בפו, דרבוקות במזרח התיכון ותכנות מוזיקלי בקונגו.
היא החלה להקליט מוזיקה בפונט נואר בקונגו. שם היא פגשה במיסטר פלאש, מפיק מוזיקלי שהציג בפניה תכנות מוזיקלי, והמשיכה להקליט רצועות באתר MySpace. המפיק דרדי (Dready) הכיר אותה דרך האתר ונשאר מנהלה האישי עד היום. גם המפיק יודליס גילה את הרצועות הללו והזמין את ג'יין לפגוש אותו בפריז, שם החלו לעבוד יחדיו והוא עזר לה להזניק את הקריירה המוזיקלית שלה. היא הופיעה לצידו במסע הופעות שלו ואף ביצעו קאבר לשירו של בוב מארלי. יולדיס נעשה למפיקהּ והם עבדו על מיני אלבום ראשון בשם Hope. בשנת 2015 יצא הסינגל הראשון, Come. אלבומה הראשון, Zanaka, יצא בסוף שנה זו. פירוש שמו של האלבום הוא "ילד" בשפה המלגשית ומהווה מחווה לאמהּ, שמוצאה הוא צרפתי-מלגשי. האלבום זכה למעמד זהב בפברואר 2016, לאחר שמכר יותר מ-50 אלף עותקים בצרפת. הסינגל Makeba יצא בסוף 2016, ומהווה מחווה לזמרת מרים מקבה, ואף הגיע למקומות גבוהים.
הכלה העשירה ביותר בעולם
העלילה היא על סבא עשיר השוכב על ערש דוויי ורוצה שנכדתו תתחתן עם גבר כלבבו שימשיך את העסק הגדול.
הסרט הוא רימייק לסרט "זה התחיל עם איב" משנת 1941 אלא שבמקום נכד עם שתי מחזרות יש נכדה עם שני מחזרים.
אנדי ויליאמס ורוברט גולה שרים ביחד את שיר הנושא "I'd Rather Be Rich". ויליאמס שר גם להיטו "Almost There"
תקציר העלילה
פיליפ דוליין (מוריס שבלייה) הוא בעל תאגיד כימי גדול בלוס אנג'לס. הוא שוכב במיטתו לאחר התקף לב ומטופל על ידי רופא פרטי (צ'ארלס ראגלס), עוזרו הראשי ווד (ג'ין ריימונד) ואחות (הרמיוני גינגולד) ששומרים על בריאותו אבל הוא מערים עליהם וממשיך לעשן סיגרים שמוחבאים במקומות שונים בחדר.
פיליפ מתאושש אך עדיין מתנהג כחולה קשה. סינתיה ופול הולכים לנשף עובדי החברה רוקדים ומתחבקים ונעליה נשמטות. כל הרוקדים מסתכלים בהם בהערצה ומשילים את נעליהם.
לבסוף מגיע וורן וכאן מתחולל מאבק עם פול. פול שולח אותם לבית ששכר ובו הפתעות בלתי נעימות כמו מעקה קורס, בור מים שנפתח ועוד. סינתיה שמה לב שנעליה לא נשמטות כשהיא מתנשקת עם וורן.
הם חוזרים מרוגזים ווורן מתקוטט עם פול עד שהמשרת הריסון (לורי מיין) מפריד ביניהם.
פול מתכונן לחזור לקליבלנד אך סינתיה מודיעה לו כי ביטלה את אירוסיה עם וורן והם מתחבקים ומתנשקים לנגד עיניו של הסבא.
קלארקסון
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הושע פרידמן בן-שלום
רבי הושע אברהם פרידמן בן שלום (נולד בשנת 1959) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין מילואים ראשי ומשמש כראש המכינה הקדם-צבאית בית ישראל. בשנת ה'תשע"ז מונה לכהן כאדמו"ר מפאשקאן לאחר פטירת אביו.
ביוגרפיה
רבי הושע פרידמן נולד ב-1959 בקיבוץ רשפים וגדל בקיבוץ סעד. הוא בנם של רבי ישראל פרידמן בן-שלום, שהיה ראש ישיבת ההסדר נתיבות ובסוף ימיו האדמו"ר מפשקאן, ושל ציפורה, בתו של האדמו"ר מוויזנ'יץ רבי חיים מאיר הגר בעל ה"אמרי חיים". שם משפחתו המקורי, פרידמן, עוברת על ידי אביו, בעת שירותו כנספח תרבות בפריז ל"בן שלום". מאוחר יותר, מתוך כבוד למסורת של בית רוז'ין שמשפחתו נמנית עם צאצאיה, הוסיפו הרב ישראל וילדיו חזרה את השם "פרידמן" לשם "בן שלום". אחיו הגדולים הם ירמיהו פרידמן בן שלום, שמוליק בן שלום, וד"ר מנחם בן שלום.
קריירה צבאית
בשירות המילואים שימש פרידמן כמפקד מחלקה בחטיבת כרמלי ולחם במלחמת לבנון הראשונה, בין היתר בקרב לכיבוש מחנה הפליטים עין אל-חילווה שמדרום לצידון. בהמשך התקדם פרידמן בתפקידי הפיקוד בחטיבה ושימש כמפקד פלוגה, וכמפקד גדוד. פרידמן לחם במלחמת לבנון השנייה כסגן מפקד החטיבה בין היתר בקרב עייתא א-שעב. בשנים 2011–2008 נענה לבקשתו של הרמטכ"ל דאז, גבי אשכנזי, ושימש כמפקד חטיבת כרמלי, חטיבת חי"ר במילואים בפיקוד הצפון. ביום העצמאות למדינת ישראל, שנת 2011, נבחר פרידמן להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות בהר הרצל על שום פועלו כאיש מילואים. באוקטובר 2012 מונה לקצין מילואים ראשי, ושימש בתפקיד עד יולי 2017.
מינויו לאדמו"ר
לאחר פטירת אביו באייר ה'תשע"ז, מונה לכהן כאדמו"ר מפאשקן. בחודש אלול שלאחר מכן פורסם כי הוא מעדיף להיקרא "האדמו"ר מגילה", ולא "האדמו"ר מפאשקאן", על מנת שלא לפגוע בבן דודו הרב יעקב מנדל פרידמן, המתכנה "האדמו"ר מבוהוש-פאשקאן".
חיים אישיים
הרב פרידמן נשוי לאורלי ואב לשישה.
יגבהה
יָגְבְּהָה הייתה עיר מקראית בעבר הירדן, בנחלת שבט גד.
ג'ורדן קלארקסון
ג'ורדן טיילור קלארקסון (באנגלית: Jordan Taylor Clarkson; נולד ב-7 ביוני 1992) הוא כדורסלן אמריקאי-פיליפיני המשחק בקבוצת יוטה ג'אז מליגת ה-NBA. מאז קיץ 2018 חבר קלארקסון בנבחרת הפיליפינים בכדורסל כמתאזרח.
יגבהה
מאוחר יותר, נזכרת העיר בתיאור המרדף שניהל גדעון בן יואש אחר המדיינים בעבר הירדן:.
יגבהה אינה נזכרת בתיאור נחלת שבט גד ב.
ג'ורדן קלארקסון
נעורים וקריירת מכללות
קלארקסון נולד בטמפה שבפלורידה ועבר עם משפחתו לאוסטין ולסן אנטוניו שבטקסס. אביו מייק קלארקסון הוא אמריקאי אפריקאי ואמו אנט דייוויס היא ילידת הפיליפינים. בגיל צעיר התגרשו הוריו והוא גדל עם אמו וסבתו. שיחק כדורסל בנבחרת תיכון קארן וגנר בסן אנטוניו שניצחה ב-105 מ-119 משחקים בשלוש שנותיו בקבוצה. בשנתו האחרונה בתיכון נבחר לשחקן השנה של התיכונים בטקסס.
יגבהה
בחלק ממהדורות תרגום השבעים, תורגם הפסוק מ כך:. באחת המהדורות של התרגום ל תורגמה המילה "יגבהה" למילה "יגבאל". בשני המקרים נראה כי מדובר על שיבוש בתרגום.
ג'ורדן קלארקסון
נעורים וקריירת מכללות
ב-2010 החל ללמוד באוניברסיטת טלסה באוקלהומה ושיחק שנתיים בנבחרת הכדורסל של האוניברסיטה. ב-2012 עבר לאוניברסיטת מיזורי ובמשך שנה לא שיחק בקבוצת הכדורסל שלה בשל מגבלות ה-NCAA באשר לשיתוף שחקנים שעברו מכללה. בעונת 2013/2014 רשם ממוצע של 17.5 נקודות ונבחר לחמישייה השנייה של ליגת ה-SEC בה משחקת מיזורי. בתום העונה בחר לא לשוב ללימודים ולהעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
יגבהה
ממיקומה של העיר ברשימת שבספר במדבר, נראה שמדובר בעיר שנמצאת בחלק הצפוני של נחלת שבט גד. מאזכורה של העיר בספר שופטים, נראה כי מדובר על עיר במרחב המזרחי של הנחלה ולכן רואים את העיר כממוקמת בחלק הצפון-מזרחי של נחלת שבט גד.
ג'ורדן קלארקסון
לוס אנג'לס לייקרס
קלארקסון נבחר על ידי וושינגטון ויזארדס בבחירה מס' 46 בסיבוב השני של דראפט 2014. מיד לאחר מכן הועבר בטרייד ללוס אנג'לס לייקרס בתמורה להסדר כספי. במהלך המחצית הראשונה של עונת 2014/2015 ב-NBA שיחק כשחקן מחליף בחלק ממשחקי הקבוצה ובחלק מהזמן שיחק עבור קבוצת לוס אנג'לס די-פנדרס מליגת הפיתוח של ה-NBA. לקראת סוף ינואר 2015 הפך לשחקן פותח קבוע בחמישייה של הלייקרס ונהיה לקלע הבולט של הקבוצה. בין השאר השיג שיא אישי של 30 נקודות במשחק מול אוקלהומה סיטי ת'אנדר ובשני ערבים רצופים השיג דאבל-דאבל של נקודות ואסיסטים במשחקים מול פילדלפיה 76' (26 נקודות, 11 אסיסטים וכן 6 ריבאונדים) ומול ניו אורלינס פליקנס (18 נקודות, 10 אסיסטים וכן 7 ריבאונדים). בתום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA.
יגבהה
באמצע המאה ה-19 הוצע זיהויה של העיר הקדומה עם קבוצת תלים המכונה ח'רבת ג'ביהה, כאחד עשר ק"מ צפונית-מערבית לרבת עמון, בהם נתגלו מגדל שמירה עמוני לצד ממצאים מהתקופה הישראלית. כיום באזור זה נמצאת העיר ג'וביהא. זיהוי זה עולה יפה גם מבחינה גאוגרפית וגם מבחינה לשונית.
ג'ורדן קלארקסון
קליבלנד קאבלירס
ב-8 בפברואר 2018 עבר קלארקסון לקליבלנד קאבלירס אחרי טרייד שהעביר אותו ואת לארי נאנס ג׳וניור ‏לקליבלנד, בתמורה לאייזיאה תומאס, צ'אנינג פריי ובחירת דראפט בסיבוב הראשון.
יגבהה
אפשר שמקור השם הוא במילה העברית "גבוה", בשל מיקומה הטופוגרפי של העיר.
הון (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
בערב יום העצמאות
בערב יום העצמאות הוא סינגל רביעי מתוך האלבום תפתח חלון של הזמרת-יוצרת הישראלית ריטה בדואט עם רמי קלינשטיין, שיצא לאור באוקטובר 1999. השיר נכתב על ידי איתן גלס, הולחן על ידי רמי קלינשטיין ועובד על ידי משה לוי ולואי להב.
עודד זימן
עודד זימן הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש מפקד חטיבה 55. קודם לכן שימש מפקד בא"ח צנחנים ומפקד סיירת צנחנים.
ביוגרפיה
עם גיוסו לצה"ל בשנת 2003, התנדב זימן לצנחנים והתקבל לפלחה"ן צנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בשנת 2008 היה סגן מפקד הפלחה"ן במבצע עופרת יצוקה. בשנים 2013-2011 פיקד על פלחה"ן צנחנים. בהמשך לקח חלק במבצע צוק איתן ושימש כקצין האג"ם של חטיבת הצנחנים. בשנת 2019 מונה למפקד סיירת צנחנים. תחת פיקודו הגדוד הוסב ממתכונת גדס"ר לסיירת. בהמשך מונה למפקד בא"ח צנחנים בין השנים 2021–2023. ב-2023 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבה 55.
מאור האפלה
מאור האפלה (בשפת המקור: נור אלצ'לאם. מכונה גם דרש בן ישעיה, ומדרש האור) הוא פירוש על פי הגישה הרציונלית על חמישה חומשי תורה, שמובאים בו דברי פירוש לפסוקים, דברי הלכה, ודרשות. מחברו הוא רבי נתנאל בן ישעיה, מגדולי חכמי תימן במאה ה-14.
אופי החיבור
הספר הוא ספר פירושים (בלשון יהודי תימן: דרשות) על התורה, כפי שהיה מקובל בתקופות הקדומות, תקופות האמוראים והגאונים, שהדרשה נועדה רק כדי למשוך את השומעים לדברי ההלכה. הספר משלב בתוכו דברי הלכה ודברי אגדה על סדר פרשות השבוע, ובכך מזכיר את ספר השאילתות דרב אחאי גאון. המחבר שילב בספר את מניין המצוות, וכל מצווה שהגיע למקומה בכתוב ציין עליה "זו מצוות עשה" או "זו מצוות לא תעשה".
מקורותיו
רבי נתנאל שילב ודרש בספרו מנהגי קריאה ומסורות כתיבה ייחודיים ליהדות תימן, שחלקן נעלמו בדורות הבאים. הוא הביא דרשות רבות שאינן ידועות מחוץ לתימן, שניכר עליהן שהן פרי עטם של תנאים ואמוראים, ונשתמרו רק אצל יהודי תימן (כמו הדרשות שהביא רבי דוד עדני במדרש הגדול). נוסחאות הדרשות שהביא מאירות לא פעם את דברי חז"ל. על חלק מהדרשות ניכר שהן חידושיהם של חכמי תימן הקדמונים, שדרשו אותן על פי שלושים ושתים מידות דרבי יוסי.
רבי נתנאל הלך ברוב הדברים בשיטתו של הרמב"ם ומניין המצוות שבספרו תואם למניין שבספר המצוות לרמב"ם. במקרים רבים הוא מצטט את דברי הרמב"ם בשלל כתביו: משנה תורה, מורה הנבוכים, איגרות וכתביו הרפואיים. במובאות ארוכות ציטט במדויק ובאחרות שלא במדויק, ומכאן שציטט את דברי הרמב"ם בעל פה.
שילב בספרו גם רעיונות מתורתם של רבי יהודה הלוי והרמב"ן, ורעיונות קבליים, למרות שספרות הקבלה לא פשטה בזמנו בתימן. לדעת הרב יוסף קאפח, כרציונליסט, רבי נתנאל התנגד לגישת הפרשנות האליגורית שגורסת שהסודות הם כוונתו הראשונית של המקרא, ולדעתו רעיונות הסוד הם בגדר דרש ורמז בלבד. עוד לשיטת הרב יוסף קאפח הסיבה שהביא הרב נתנאל בחיבורו גם ענייני לחשים ואגדות עם, היא כדי למשוך את המוני העם ללימוד התורה, וכראיה הוא מציין את דברי המחבר בהקדמתו בה הוא מודיע כי בחיבורו כתב גם דברים המתאימים להמוני העם.
מהדורת הדפוס
הספר יצא לאור לראשונה על ידי הרב קאפח בשנת ה'תשי"ז (1957), המקור הערבי ותרגום טור מול טור, בהוצאת האגודה להצלת גנזי תימן, ולאחר מכן בהוצאת מכון משנת הרמב"ם.
עיר הטוקיו דום
עיר הטוקיו דום (באנגלית: Tokyo Dome City; נודע בעבר כ"Big Egg City") הוא קומפלקס בידור בבונקיו, טוקיו, יפן. מבקרים בקומפלקס 30 מיליון מבקרים בשנה, כך שביום ממוצע מבקרים בפארק כמעט 100,000 איש.
הקומפלקס נפתח ב-1955, ועבר מאז שיפורים רבים. הוא מכיל בתוכו את אצטדיון הבייסבול המקורה הגדול בעולם, אשר שמו הקודם של הקומפלקס ניתן לו בזכותו: בשל צורתו הייחודית של האצטדיון, המדמה ביצה, הוא מכונה בחיבה "הביצה הגדולה" או "הביצה הגדולה של טוקיו". לכן נקרא הקומפלקס עד 1 בינואר 2000 כ"עיר הביצה הגדולה".
מלבד פארק השעשועים, בעיר הטוקיו דום ישנו גם מרכז לייף סטייל מושקע (הכולל ספא, חדר כושר וקניון ענקי), מלון בן 43 קומות, אולם אירועים, והוא אף מקושר לרכבת התחית של טוקיו דרך תחנת רכבת הממוקמת בתוך הקומפלקס.
יאללה
יַאללַה היא מילה־משפט בסלנג העברי בישראל ומשמשת בהגדרתה כמילת זירוז ("קדימה!"). מקורה של המילה הוא מהערבית המדוברת – يَلا (יַלָא) או يَلَه (יַלָה), כשלמעשה זה צירוף של שתי מילות הביטוי – يَا ٱللّٰ (יא אללה) שפירושו "הו אלהים!". בסלנג ובדיבור השוטף של העברית המודרנית, יש למילה מספר תפקידים ומשמעויות סמנטיות שונות, בהתאם למיקומה במשפט ולדרך ההגייה – הגיית המילה במהירות נעשית לרוב לצורך זירוז, ואילו הגייה ארוכה ומודגשת נעשית דווקא לשם הבעת ספק או זלזול.
השימוש במילה "יאללה" הוא נפוץ מאוד, והיא נמצאת יחד עם מילות הסלנג בהן נעשה השימוש הרחב ביותר בלשון הדיבור הישראלית, כמו למשל, יאללה ביי.
היסטוריה
המילה יאללה נשאלה מהשפה הערבית כבר בשלב מוקדם של התחדשות השפה העברית וייסוד היישוב הציוני בארץ ישראל – אולם שימוש ראשוני במילה "יאללה" נעשה כבר על ידי אנשי היישוב היהודי הישן בארץ ישראל, שפת הדיבור העיקרית שלהם הייתה יידיש והמילה "יאללה" הייתה אחת ממאות מילים בערבית שנטמעו בה בעקבות המפגש והיחסים עם תושבי ארץ ישראל הערבים באותה תקופה.
מתחילתה של ההתיישבות הציונית בארץ ישראל, החלו לחדור מילים וביטויים מהשפה הערבית לשפה העברית המתחדשת. חלק מכניסתן של מילים ערביות לשיח הצברי היה מתוך מניע אידאולוגי. אצל אנשי הפלמ"ח למשל, שימוש במילים ערביות היה חלק מההווי התרבותי וכדרך לבניית האתוס של היהודי החדש. המילה "יאללה" חדרה לשיח בשלב מוקדם ונטמעה בו באופן שוטף, כשלדוגמה כבר בשנת 1903, עלה המחזה "אללה כרים!" של המחזאי לוי אריה אריאלי ובו נכתב:.
ככל שעבר הזמן, נטמעה המילה ונהייתה לחלק אינטגרלי בשיח העברי־ישראלי. למרות שהיא נחשבת כמילה של לשון דיבור, הורחב השימוש בה בספרות, בעיתונות, בתקשורת ובאמנות ועל בסיס המילה המקורית נבנו צירופים חדשים (כמו יאללה ביי) עם משמעויות חדשות. בסקר אינטרנטי שערכה האקדמיה ללשון העברית בשנת 2020 נבחרה "יאללה" במקום השלישי כ־"מילת העגה שאי אפשר בלעדיה".
תפקיד המילה בשיח
מעבר לשימוש המקורי כמילת זירוז, ישנם שימושים נוספים לביטוי בסלנג הישראלי:
לא פשוט להיות פשוט
לא פשוט להיות פשוט הוא אלבומו ה-20 של הזמר אייל גולן אשר יצא לאור ב-29 במרץ 2017. לראשונה בקריירה, לכבוד שני עשורים של פעילות, החליט גולן להוציא לאור אלבום כפול. האלבום כולל 20 שירים בביצוע אייל גולן, כאשר בחלקו הראשון עשרה שירים שקטים, ובחלקו השני עשרה קצביים. חלק מהשירים הם דואטים ושיתופי פעולה.
האלבום זכה להצלחה וכשבוע לאחר יציאתו קיבל את מעמד הפלטינה הכפולה עבור מכירות של למעלה מ-60,000 עותקים.
סינגלים
לפני יציאת האלבום הופצו ארבעה סינגלים. ב-27 בנובמבר 2016 יצא הסינגל הראשון. את השיר כתב אליה רוסיליו והלחינה סתיו שמש.
ב-1 בינואר 2017 יצא הסינגל השני - שיתוף פעולה בין אייל גולן ובין די ג'יי ויוו (אבירם טוויזר). את השיר כתב אופיר כהן והלחינו ויוו ואופיר כהן.
ב-26 בפברואר 2017 יצא השלישי לקראת האלבום החדש. השיר נכתב על ידי אבי אוחיון, והלחינו אבי אוחיון ומתן דרור.
ב-26 במרץ 2017, שלושה ימים לפני צאת האלבום, יצא הסינגל הרביעי והאחרון בביצועם של גולן ועומר אדם. השיר נכתב והולחן על ידי דולב רם, פן חזות ויעקב למאי.
הדומה המחוזית של מוסקבה
הדומה המחוזית של מוסקבה (ברוסית: Московская Областная Дума) היא הגוף המחוקק החד-ביתי של מחוז מוסקבה, ברוסיה. הגוף הוקם בשנת 1993 עם פירוקה של ברית המועצות.
הדומא מורכבת מ-50 צירים אשר מאז 2011 הם נבחרים במערכת בחירות פרופורציונלית ומעורבת כאשר 25 צירים נבחרים באמצעות ייצוג יחסי ו-25 נבחרים ממחוזות הבחירה.
רוסיה המאוחדת היא המפלגה הגדולה ביותר בדומה עם 38 חברים שנבחרו בבחירות 2016.
היסטוריה
בשנת 1993, הוקמה במחוז מוסקבה הדומה של מחוז מוסקבה - גוף מייצג ומחוקק של המחוז. ב-10 בנובמבר 1993, על פי החלטת המועצה הקטנה של מועצת מחוז מוסקבה, אושרה ההוראה לעריכת בחירות לדומה המחוזית. ב-12 בדצמבר 1993, יחד עם אימוץ הטיוטה החדשה לחוקת הפדרציה הרוסית, לפיה הוקמה הדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית ובאופן משותף, עם הבחירות לדומה, נערכו גם הבחירות לדומה של מחוז מוסקבה. אלכסיי אלכסייביץ' וורונצוב נבחר כיושב ראש הדומה הראשון.
בשנת 1995 הוארך המנדט של המושב הראשון ללא כל בחירות. בסוף 1996 אימצו חברי הדומה את אמנת מחוז מוסקבה. ב-14 בדצמבר 1997 התקיימו הבחירות למושב השני. יחד עם הבחירות נערך משאל עם בנושא העברת 50% מחברי הדומה לבסיס "חצי מקצועי" במטרה "לחסוך כספים תקציביים".
הרכב הדומה של מחוז מוסקבה עודכן כך שרק 12 מתוך 50 חברים נבחרו מחדש. יושב ראש ועדת הבחירות המחוזית אלכסנדר יבגנייביץ' נבחרלראשות הדומה. כל התפקידים המובילים בפרלמנט, כולל עמדת היו"ר וארבעת סגניו, הוחזקו בידי תומכי ראש ממשלת המחוז אנטולי טיאזלוב.
ב-16 בדצמבר 2001 נבחרה הדומה השלישית של מחוז מוסקבה לחמש השנים הבאות. ולרי יבגנייביץ' אקסקוב נבחר ליושב ראש החדש. ב-11 במרץ 2007, ביום ההצבעה בבחירות לרשויות המקומיות, נערכו הבחירות למושב הרביעי של הדומא המחוזית (2007–2012). ולרי אקסקוב נבחר ליושב ראש בפעם השנייה. חברי הפרלמנט הקימו 2 סיעות: "רוסיה המאוחדת" ו-"צמיחה".
ב-25 במרץ 2011 ניצלו חברי הדומה המחוזית את תיקון החוק ואישרו החלטה על דחיית הבחירות לפרלמנט המחוזי לדצמבר 2011, כך שייערכו בצמידות לבחירות לדומא הממלכתית של הפדרציה הרוסית. במקביל, תקופת המנדט של חברי הדומה המחוזית קוצצה בשלושה חודשים. ב-4 בדצמבר 2011, נערכו הבחירות למושב החמישי (2011–2016).
הבחירות למושב השישי התקיימו ב-18 בספטמבר 2016. בבחירות העניקו הבוחרים את מרבית הקולות לרשימת מועמדים יחידה של מפלגת רוסיה המאוחדת («Единая Россия») שגרפה - 43.15%. במקום השני נמצא הסניף האזורי של המפלגה הקומוניסטית של הפדרציה הרוסית, שצבר 15.88%. במקום השלישי נמצא הסניף האזורי של המפלגה הליברל-דמוקרטית, שזכה ל-14.43% מהקולות. מפלגת "רוסיה הוגנת" («Справедливая Россия») זכתה ב-5.06% מהקולות ודורגה במקום הרביעי.
בשנת 2020 עברה הדומה לבניין חדש בקרסנוגורסק, מחוז מוסקבה.
מוזיאון בית מרים - הים ומלואו
מוזיאון בית מרים - הים ומלואו הוא מוזיאון לארכאולוגיה השוכן בקיבוץ פלמחים מעל מצוק הצופה לים. המוזיאון מתרכז בממצאים ארכאולוגיים שנחפרו באזור הקרוב לפלמחים, בחלקו התחתון של ערוץ נחל שורק וממצאים שנמשו מהים בקרבת הקיבוץ. המוזיאון נתמך על ידי משרד התרבות והספורט ומשרד החינוך.
היסטוריה
בתחילה נקרא המוזיאון "בית מרים מוזיאון לעתיקות האזור", בעקבות הצטברות ממצאים מחפירות יבנה ים, הוחלט להוסיף לו אגף שירכז ממצאים מחפירה זו וחפירות נוספות, ושמו שונה בהתאם
המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל הישראלי שמואל ביקלס ונחנך ב-1969. ביקלס הידוע כמתכנן המשכן לאמנות עין חרוד ובית לוחמי הגטאות, השתמש במערכת מיוחדת של חלונות בגג להחדרת אור טבעי למוזיאון. כמו כן ניכר סגננו המיוחד בעיצוב הפרגולה והחצר הפנימית המקשרת את שני אגפי המוזיאון למכלול אדריכלי מגובש.
תצוגה
המוזיאון מורכב משני אגפים. באגף הוותיק הראשון ממצאים מהתקופה הנאוליתית ועד התקופה הערבית המאוחרת. באגף נמצאת רצפת פסיפס גדולה מתל יבנה ים מהתקופה הביזנטית, גלוסקמות קבורה מהתקופה הכלכוליתית, ומפה מוארת להכרת והמחשת השייט והסחר בים התיכון בתקופות קדומות ועוד.
האגף השני הוא אגף "ים ומלואו" המוקדש לממצאים משקפים את חיי התושבים באתר הארכאולוגי יבנה ים הנמצא בסמוך לקיבוץ, את פעילות הנמל והפעילות המסחרית בים. התצוגה כוללת בין השאר אוסף עוגנים, נרות שמן וכלי חרס מגוונים, תכשיטים וכלי זכוכית רבים ממערות קבורה סמוכות וכן תכשיטי זהב, משקולות וכלים רבים אחרים שנמשו מנמל יבנה-ים.
אגף "הים ומלואו" מוקדש גם לנושא האקולוגיה הימית תוך דגש על מעורבות האדם בסביבה הימית. תצוגה המאפשרת לראות ומה ניתן לעשות על ידי מיחזור הפסולת המזהמת את חוף הים. תצוגת צילומי ענק של החי והצומח מתחת לפני הים, וכן דגמי ספינות.
בכניסה למוזיאון נמצא דגם של מבנה קבורה עגול מהתקופה הכלכוליתית, וצילום מפת האתר הארכאולוגי כפי שנמצא בשטח.
יהדות רואן
הקהילה היהודית ברואן הייתה קהילה יהודית חשובה ביהדות צרפת בימי הביניים עד לגירוש צרפת הגדול. במאה ה-19 הוקמה הקהילה מחדש בידי יהודים אשכנזים, עד שהושמדה בשואת יהודי צרפת.
תולדות הקהילה
בשנת 1100 חיו ברואן שבצרפת כששת אלפים יהודים, שהיוו 20% מאוכלוסייתה. הקהילה היהודית ברואן הייתה חשובה ומשגשגת, עד לגרוש יהודי צרפת על ידי המלך פיליפ "היפה" (Philippe le Bel) בשנת 1306. במהלך המאה ה-19 חזרו היהודים האשכנזים להתגורר ברואן. לפני השואה היו ברואן 550 תושבים יהודים. קרוב ל-500 מיהודי הגטו נשלחו אל מותם במחנה ההשמדה.
גאוגרפית גטו רואן
עד היום קיים ברואן רחוב הקרוי בשם "רחוב היהודים" (בצרפתית: Rue aux Juifs, באנגלית: Street of the Jews).
בתי כנסת עתיקים בגטו
בגטו היו בתי כנסת עתיקים:
בית מדרש עתיק בגטו
בגטו היה בית מדרש עתיק (בצרפתית: École centrale rabbinique, באנגלית: School of the Jews). בראש הישיבה עמד הרשב"ם, ר' שמואל בן מאיר, נכדו של רש"י, ותקופה מסוימת הורה בה גם אברהם אבן עזרא. בשנת 1976 נתגלו באקראי שרידי בנין הישיבה, מתחת לחצר המבנה הגותי של בית המשפט המחוזי. על קירות האבן שלו נמצאו חרותות מילים עבריות, לרבות הפסוק "הבית הזה יהיה עליון".
גינתר פרין
גינתר פרין (בגרמנית: Günther Prien; 16 בינואר 1908 – 7 במרץ 1941) היה קצין ימי ומפקד צוללת גרמני. בשל הצלחותיו הצבאיות, הוא נחשב על ידי התעמולה הנציונל-סוציאליסטית כגיבור המלחמה האידיאלי. הוא נודע לשמצה בעיקר בגלל המתקפה המוצלחת ב-14 באוקטובר 1939 על סקפה פלו, נמל הבית של צי הבית ומאז 1919 נמל ימי חשוב של בריטניה.
ראשית חייו
פרין נולד ב-16 בינואר 1908 באוסטרפלד בפרובינציית סקסוניה, והיה בנם של השופט גוסטב פרין ומרגרט בושטדט. מאוחר יותר עברו הוריו להתגורר בגוסלר ומשנת 1930 עברו להנובר. פרין התגורר עם קרובי משפחה, הנוטריון קרל האן ואשתו, בליבק מגיל חמש. הוא למד בקתרינאום שם ואחר כך בבית הספר התיכון המלכה קרולה בלייפציג. בגיל 16, פרין נשר מבית הספר התיכון, שנקרא מאוחר יותר על שמו כשהפך למפקד צוללת בולט, והצטרף לצי הסוחר הגרמני. בשנת 1927 נרשם פרין בלייפציג. ב-1931 עבר את בחינת הקפטן, אך אז נעשה מובטל. לפי האוטוביוגרפיה המאוחרת שלו, הוא האשים את רפובליקת ויימאר באבטלה ובחוסר סיכויים שלו, ומתוך מרירות, הצטרף ל-NSDAP ב-1931.
ראשית שירותו
פרין הצטרף לרייכסמרינה ב-16 בינואר 1933. הוא שולב בצוות 31 והפך ל"צוער ימי" ב-1 במרץ. לאחר הכשרת החובה כחייל רגלי ב-Schiffsstammdivision der Ostsee בדנהולם ליד שטרלזונד, מאפריל 1933 עד ספטמבר 1934 סיים פרין קורסי נשק בבית הספר הימי ב-Mürwik ובבית הספר לקציני הסיפון בקיל. ב-1 באפריל 1935, פרין, שהפליג באותה תקופה בסיירת הקלה קניגסברג, הועלה לדרגת לויטננט צור זי. באותה שנה, פרין התנדב לכוח הצוללות. שם הוא סיים את הכשרת הצוללות עד סוף אפריל 1936, למד בבית הספר לצוללות בקיל והפליג על צוללת ההדרכה U-3. מ-11 במאי 1936 שירת פרין כקצין משמר ראשון (I WO) ב-U-26 תחת לויטננט צור זי ורנר הרטמן. מספר משימות במלחמת האזרחים בספרד נפלו בזמן פיקודו על הספינה. מאוקטובר עד דצמבר 1938, פרין קיבל הוראות בנייה עבור הצוללת העתידית שלו U-47 במספנת Germania בקיל. ב-17 בדצמבר 1938 הוא קיבל את הפיקוד על U-47, שהשתייכה לשייטת הצוללות וגנר. ב-1 בפברואר 1939, פרין הועלה לדרגת קפיטן-לויטננט.
מלחמת העולם השנייה
בתחילת המלחמה סייר פרין ממערב לבורדו עם U-47, לאחר שהצוללת עזבה את קיל ב-19 באוגוסט 1939. מפקדי הצוללות הגרמנים שהיו בים עם פרוץ המלחמה הגיבו אחרת לנסיבות המשתנות. פריץ-יוליוס למפ, אחד מחבריו לצוות של פרין, הטביע את ספינת הנוסעים הבריטית את'ניה עם U-30 מבלי לעצור תחילה את כלי השיט או שזיהה אותו בבירור. עם זאת, פרין דבק בהליך לפי פרוטוקול הצוללות, מה שגם גובה על ידי פקודתו של קרל דניץ ברדיו מיד לאחר תקרית את'ניה. בהתאם לכך, פרין הניח בתחילה לשלוש ספינות של מדינות ניטרליות. למחרת בבוקר הוא תקף את ספינת המשא הבריטית בוסניה (2,407 BRT) באש ארטילרית. לאחר שהצוות ירד ולווה למקום מבטחים על ידי ספינה נורווגית שעצרה, הוא הטביע את הספינה בטורפדו. באותו אופן הוא הטביע את הריו קלארו (4,086 BRT) למחרת וגם ניסה להטביע את גארטבון (1,777 BRT), אותה הטביע לבסוף באש ארטילרית כיוון שהטורפדו שנורה נכשל. ב-15 בספטמבר U-47 חזרה לקיל.
התקיפה
ב-1 באוקטובר 1939, פרין קיבל את ההוראה ממפקד צי הצוללות (BdU) קרל דניץ לחדור לנמל הצי הבריטי סקפה פלו. דניץ נתן לפרין לפחות 24 שעות לחשוב על המשימה ההתנדבותית, אבל פריין הסכים כבר למחרת. פקודה זו דמתה ל"קומנדו התאבדות", מאחר שהנמל היה מאובטח בכבדות, שתי צוללות גרמניות (SM U-18 ו- SM UB-116) כבר הוטבעו במשימות דומות במלחמת העולם הראשונה וההתקפה עקב זרם חזק הייתה אפשרית רק על פני השטח.
ליל ה-13/14 באוקטובר נבחר כתאריך התקיפה על מנת לנצל את החושך העמוק של ליל ירח חדש. ב-8 באוקטובר, U-47 יצאה מקיל ויצאה למסע הארוך כ-1100 ק"מ. למרות כל המכשולים בדמות ספינות טבועות, רשתות חסימה, סירות סיור ולילה בהיר באופן בלתי צפוי בגלל זוהר השמש, הצליח פרין לחדור אל סקפה פלו מעל המים בסביבות חצות. בערך בשעה 1:00 הוא ירה שלוש טורפדות לעבר אוניית ראשה אותה ראה, אך רק טורפדו אחד התפוצץ בחרטום או בשרשרת העוגן של ספינת הקרב אה"מ רויאל אוק. מאחר שהמפקדים הבריטים לא ייחסו את הפיצוץ לפגיעת אויב, הנמל נשאר רגוע. פרין ניצל זאת, טען מחדש את צינורות הטורפדו, וחמש עשרה דקות לאחר ההתקפה הראשונה, ירה שלוש טורפדות נוסות, שכולם פגעו ברויאל אוק. הספינה טבעה 13 דקות לאחר הפגיעה, 833 מלחים מתו.
חשיבות התעמולה
כשחזרו לוילהלמסהאפן ב-17 באוקטובר, הוא התקבל על הרציף בידי קרל דניץ וגרוס אדמירל אריך רדר. יום לאחר מכן, אדולף היטלר קיבל את הצוות של U-47 לאחר שהביא אותם לברלין במטוסו הפרטי. לפרין הוענק עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, בעוד שאנשי הצוות שלו זכו בעיטור צלב הברזל, דרגה שנייה. קבלת הפנים של פרין וצוותו הייתה הראשונה בסדרה שלמה של קבלת פנים. פרין הפך לפיכך לחייל הגרמני הראשון שנחשב כגיבור מלחמה ברחבי הרייך על ידי התעמולה הנאצית.
מעשהו של פרין, שהתעמולה הנאצית קיוותה שתהיה לו השפעה סמלית ביותר, נועד לפצות על הטבעת הצי הגרמני בסקפה פלו ב-1919 ולהפוך אותו לאידיאל ללוחמת צוללות.
בסקפה פלו, בעיני העיתונות היומית הנציונל-סוציאליסטית, פרין לא רק ביצע "הישג צבאי שנחשב בלתי אפשרי", אלא גם ביטל את הכניעה של "צי הים הפתוח הגרמני הבלתי מנוצח", שנחווה כמשימה אישית ואובדן כבוד לאומי. אדולף היטלר הדגיש היבט זה כאשר קיבל את פרין והעניק לו את עיטור צלב האבירים. במקום שבו "אדמירל גרמני הציל וחילץ את הצי הזה מהחרפה הסופית", ביצע פרין את "המעשה הגאה ביותר שצוללת גרמנית יכלה אי פעם לבצע ולהשיג". לפי ההיסטוריון רנה שילינג, פרין הפך את ההצלחה הסמלית של 1919 לניצחון ממשי וגם נלחם במהפכה שהחלה עם מרד המלחים ב-1918. הביוגרף הנאצי של פרין פרנק ניסח זאת כך: פרין "נקם את חרפת 1918 במקום ההוא באומץ חסר תקדים."
לאחר הענקת צלב האבירים, נערכו מספר קבלות פנים לפרין וצוותו. הופעה בתוכנית הרדיו המבוקשת של הוורמאכט נכשלה עקב בעיות בתזמון. קונצרט הבקשות, שכבר הפיץ דיווחים על הצלחה כאשר U-47 עדיין הייתה בדרך חזרה מסקפה פלו, תרם תרומה ארוכה יותר ביום טקס חלוקת עיטור צלב האבירים. הוכרז כי נאספו תרומות של למעלה מ-50,000 רייכסמארק במזומן עבור פרין וצוותו. עבור פרין וצוותו, שביקרו בערב ב-Berlin Varieté Wintergarten, הועבר שידור הקונצרט המבוקש למערכת הרמקולים של התיאטרון והתוכנית נקטעה.
ערים וקהילות כיבדו את פרין. העיר הנובר, אליה אביו של פרין עבר ב-1930, הפכה אותו לבן הנובר ללא היסוס. פרין ביקש מאביו להודיע ​​לראש עיריית הנובר שהוא לא מעוניין להצטלם כ"דמות קיטשית על ידי הכתב הסנסציוני". בית הספר התיכון הממלכתי לבנים של לייפציג, שבו למד פרין, שונה בנוכחותו ל-Günther-Prien-Schule, בית ספר תיכון ממלכתי לבנים. ליבק, שבה התגורר פרין זמן רב, ארגנה קבלת פנים בבית העירייה עם אלפי אנשים מריעים.
ההיסטוריונים ולדמר ר. רהרביין וקלאוס מלינק סברו שפרין שווק כהלכה.
האוטוביוגרפיה "הדרך שלי לסקפה פלו"
פרין פרסם ביוגרפיה בשם "Mein Weg nach Scapa Flow" ב-1940, שהגיעה לתפוצה של 890,000 עותקים. זה היה מספר 8 ברשימת רבי המכר בתקופת הנאצים. תרגומים הופיעו במספר מדינות הכיבוש הגרמני, אך גם בספרד הפרנקואיסטית. בשנת 1941, ספר זה זכה בפרס הנס שם כספר נוער על ידי משרד הרייך של אגודת המורים הנציונל-סוציאליסטים (NSLB). בשנת 1969 פורסם תרגום לאנגלית מאת אלן וינגייט-בייקר (לונדון וניו יורק) תחת הכותרת "U-Boat Commander".
האיו נוימן מתאר את Mein Weg nach Scapa Flow כספר הצוללות הידוע ביותר של מלחמת העולם השנייה. המבנה הנרטיבי הוא כמעט אב טיפוסי לזיכרונות הצוללות, שניתן למצוא גם בפרסומים שלאחר המלחמה של גאורג-וילהלם שולץ, אריך טופ או ריינהרד זוהרן. מלחמת הצוללות מהווה רק שליש מהספר. פרין מתאר את הקריירה שלו בצי הסוחר, שם שלטו, לדבריו, עליונים וכוחות טבע יהירים. הוא מתאר קידום חברתי מרקע עני, כניסה מוקדמת ל-NSDAP, שירות העבודה של הרייך וצלב האבירים, כחלק מאידיאל התעמולה הנאצית.
תעמולה ותרבות יומיומית
פרין שימש במגוון דרכים לתעמולה, ולפי המוזיאון ההיסטורי הגרמני, היה חלק מהתרבות היומיומית:
בעיירות גרמניות נקראו רחובות על שם פרין. ב-Lahnstein שונה שמו של רודולף-הס-שטראסה לגינתר-פרין-שטראסה לאחר שברח לאנגליה ב-10 במאי 1941, ושמר על השם עד 1945. רחוב ב- Finnenhaussiedlung שנבנה בשנים האחרונות של המלחמה ב-Lahnstein, שנברג (הולשטיין) עדיין נושא את השם גינתר-פרין-שטראסה. בשנת 1941, על פי רשימותיו שלו בעת שעבד בחברת התעמולה על הסיפון ועל פי יומני מלחמה זמינים, וולפגנג פרנק פרסם את הספר Prien attacks.
מבצע וזריבונג
במהלך הפלישה לנורווגיה ודנמרק (מבצע וזריבונג) ב-9 באפריל 1940, טורפדות פגומות הובילו למשבר טורפדו. כשפרין תקף ספינת תובלה בריטית עם שמונה טורפדות וכולם כשלו, הוא התלונן בדיווח ל-BdU ש"אין לצפות ממנו להילחם שוב עם אקדח עץ".
הטבעת ארנדורה סטאר
ביולי 1940 הטביעה ה-U-47 בפיקודו של פרין את אוניית הנוסעים הבריטית ארנדורה סטאר. בין יותר מ-800 ההרוגים היו מספר רב של גרמנים שברחו לגלות בבריטניה, כולל חבר הרייכסטאג מטעם המפלגה הקומוניסטית, קרל אולבריש. הטביעה הביאה לשינוי במדיניות הפליטים הבריטית.
אובדן U 47 ומותו של פרין
U-47 פעלה בתחילת מרץ 1941 נגד שיירה OB 293 מדרום-מערב לאיסלנד והוטבעה בסבירות גבוהה בליל ה-7/8 במרץ 1941. ב-24 במאי 1941, הודיע ​​הפיקוד העליון של הוורמאכט כי U-47 לא חזרה ממשימה וכי פרין ככל הנראה מת. ידיעה זו השפיעה על מצב הרוח של העם הגרמני, כפי שתועדו בדיווחים של אס דה המדברים על אבל כללי. משרד התעמולה הגיב לפני ההודעה בהטמעת דוח המוות בדוחות הצלחה. שמועות נמשכו עד 1945 כי פרין שרד וישב בכלא על חוסר משמעת. בשנת 1946 פורסם הדו"ח הבריטי הרשמי (הקרב על האטלנטי, לונדון 1946), שהכריז על טביעת ה-U-47 על ידי פצצות עומק מאה"מ וולבריין. לשאלת השלטונות הבריטיים, קרובי משפחתו של פרין קיבלו את אותו מידע. אולם ממצאים אחרונים מגיעים למסקנה שהוולבריין כנראה תקפה את הצוללת UA ופגעה בה קשות. מאחר שלא ניתן להקצות בבירור שום ספינה להטבעת U-47, לא ניתן לשלול שהצוללת של פרין הושמדה על ידי אחד הטורפדות שירתה ופגע בצוללת.
עד אז, פרין בילה בסך הכל 238 ימים במשימות במהלך הקריירה שלו כמפקד צוללת, והטביע 32 ספינות בתפוסה של 211,393 טונה ברוטו.
סאיטו מקוטו
סאיטו מקוטו (ביפנית: 斎藤 実; 27 באוקטובר 1858 - 26 בפברואר 1936) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני, פעמיים מושלה הכללי של קוריאה וראש ממשלת יפן ה-30.
ראשית חייו
סאיטו נולד בנחלת מוצו (כיום מחוז איווטה) למשפחת סמוראים משבט מיזוסאווה. הוא סיים את לימודיו במחזור השישי של האקדמיה הימית הקיסרית ב-1879, וסיים במקום השלישי בכיתתו, מתוך שבע עשר צוערים.
קריירה צבאית
במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה פיקד סאיטו על הסיירות "אקיצושימה" ו"איצוקושימה." הוא התמנה לסגן שר הימייה ב-10 בנובמבר 1898, וקודם לדרגת אדמירל משנה ב-1900.
קריירה פוליטית
סאיטו כיהן בתפקיד סגן שר הימייה פעם נוספת במהלך מלחמת רוסיה–יפן. בתחילת המלחמה הוא קודם לדרגת תת-אדמירל, וב-1906 קיבל את עיטור מסדר השמש העולה. לאחר המלחמה כיהן סאיטו בתפקיד שר הימייה במשך שמונה שנים, מ-1906 עד 1914, במהלכן סייע בהרחבת הצי.
סאיטו קיבל את תואר הקזוקו "דאנשאקו" (ברון) ב-21 בספטמבר 1907, וקודם לדרגת אדמירל ב-16 באוקטובר 1912. הוא נאלץ להתפטר מתפקידו כשר הימייה ב-16 באפריל 1914, לאחר שהתברר שהיה מעורב בפרשיית שחיתות, בה היה מעורבים הצי היפני וחברת סימנס, ונכנס לשירות מילואים.
ב-1919 התמנה סאיטו למושל הכללי של קוריאה. מינויו אירע זמן קצר לאחר דיכוי תנועת ה-1 במרץ, תנועה לעצמאות קוריאה, ובעקבות זאת מיתן סאיטו את המדיניות היפנית במדינה, ואיפשר לתושביה חופש רב יותר. סאיטו כיהן פעמיים כמושל קוריאה, מ-1919 עד 1927, ופעם נוספת מ-1929 עד 1931. הוא קיבל את עיטור מסדר פרחי הפאולוניה ב-1924, ותואר הקזוקו שלו הפך ל"שישאקו" (ויקונט) שנה לאחר מכן.
ראש הממשלה
בעקבות ההתנקשות בראש הממשלה אינוקאי צויושי ב-15 במאי 1932 על ידי פעיל אולטרה-לאומני, התמנה סאיטו לראשות הממשלה. סדאו אראקי נותר שר המלחמה, ומיד פנה בדרישות אל הממשלה החדשה. במהלך כהונתו של סאיטו, הכירה יפן בעצמאותה של מנצ'וקוו, ופרשה מחבר הלאומים.
ממשלתו של סאיטו הייתה הממשלה היציבה ביותר בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, והיא החזיקה מעמד עד ה-8 ביולי 1934, אז נאלצה הממשלה להתפטר בעקבות פרשיית שחיתות. אוקדה קייסוקה החליף את סאיטו בראשות הממשלה.
לאחר פרישתו המשיך סאיטו למלא תפקיד חשוב בפוליטיקה היפנית, והתמנה לשומר חותם הקיסר ב-26 בדצמבר 1935. עם זאת, סאיטו איבד את חייו בהתנקשות במהלך מרד הנפל של 26 בפברואר 1936 בביתו שבטוקיו.
לאחר מותו הוענק לסאיטו עיטור מסדר החרצית.
סקו גסאמה
סקו גסאמה סיסוקו (בצרפתית ובספרדית: Sekou Gassama Cissokho; נולד ב-6 במאי 1995 בגראנויירס שבספרד) הוא כדורגלן ספרדי-סנגלי המשחק בעמדת החלוץ.
טיסה 714 לסידני
טיסה 714 לסידני (בצרפתית:Vol 714 pour Sydney) הוא הספר ה-22 בסדרת הספרים הרפתקאותיו של טינטין מאת הקומיקסאי הבלגי הרז'ה. הספר הוצג לראשונה בשנת 1968 ותורגם לעברית על ידי הקומיקסאי אורי פינק.
עלילה
טינטין, קפטן האדוק, שלג וקלקולוס מוזמנים לכנס אסטרונאוטיקה שיתקיים בסידני שבאוסטרליה. הם מתכוננים לטוס לשם בטיסה שמספרה 714.
בשדה התעופה מגלה האדוק את פיוטר סקוט, טייס אסטוני וידיד של טינטין, שעובד כטייס פרטי של המיליונר לזלו קריידס. סקוט מציג בפניהם את קריידס ועוזרו, ספולדינג. מאחר שגם קריידס מוזמן לכנס בסידני, הוא מזמין אותם להצטרף אליו.
פוסטמישקה
פוסטמישקה (בהונגרית: Pusztamiske) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בפוסטמישקה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 447 תושבים, ובשנת 2019 רק 401 תושבים.
טיסה 714 לסידני
עלילה
באמצע הטיסה חוטפים ספולדינג יחד עם שאר צוות המטוס את המטוס ומנחיתים אותו על אי געשי נידח. טינטין, האדוק, שלגי, קלקולוס, סקוט, קריידס ודייל המטוס, שלא שיתף פעולה עם החוטפים, יורדים מהמטוס ופוגשים את האחראים לחטיפה, רוברטו רסטאפופולוס ועוזרו אלן, יריביו של טינטין משכבר הימים. רסטאפופולוס מסביר לטינטין שהוא תכנן הכל כדי לגנוב מקריידס את רוב כספו באמצעות סם אמת שהכין עבורו הפסיכיאטר ד"ר קרולספל, והחטופים, להוציא את קריידס, מועברים לבונקר עתיק.
פוסטמישקה
יהודי פוסטמישקה
בפוסטמישקה חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
טיסה 714 לסידני
עלילה
ד"ר קרולספל ורסטאפופולוס מנסים להוציא מקריידס את הסיסמה, ללא הצלחה. באותו זמן שאר החטופים בורחים מהבונקר ומתקדמים באי כדי לחלץ גם את קריידס. טינטין משחרר את קריידס וכובל את רסטאפופולוס וקרולספל. רסטאפולוס מצליח לברוח, ומצטרף לאלן. הם רודפים אחרי טינטין וחבריו.
בינתיים, סרן אלן וצוותו יורדים לתוך המקדש, אך נחסמים על ידי פסל עתיק ומפוצצים אותו כדי לעבור. הפיצוץ גורם לרעידת אדמה, הר הגעש מתפרץ וקנרוקיטוף מוביל את החטופים החוצה מהמקדש, כדי שעב"מ יאסוף אותם. הוא מסביר להם שהם יעברו היפנוזה כדי להשכיח מהם את מה שיראו בתוך העב"מ, והם עולים לחללית ומתהפנטים. קרונקיטוף מחדיר למוחם את הידיעה שבעקבות תקלה טכנית במטוס הם נאלצו לנחות במרחבי הים.
רסטאפופולוס ואנשיו נמלטים לעבר סירת ההצלה של המטוס ומנסים להימלט מהאי הבוער, אך החללית אוספת אותם. החייזרים מורידים את החטופים לסירת ההצלה, ומטוס אחר מחלץ אותם.
לאחר כמה ימים, טינטין, האדוק, קלקולוס, קריידס וסקוט מתראיינים לטלוויזיה. הם מסבירים שאינם זוכרים דבר. שלגי, שלא הופנט, זוכר הכול אך לא יכול לספר על כך. הם עולים על טיסה 714 לסידני ומספיקים להגיע לכנס האסטרונאוטיקה.
השראה ופיתוח
הרז'ה החל לעבוד על טיסה 714 לסידני ארבע שנים לאחר שסיים את הספר הקודם בסדרה, תעלומת תכשיטי הזמרת. בתקופה זו החל לפתח עניין בתופעות על טבעיות ובאמנות מופשטת, והאמין שספר על הנושא ימשוך התעניינות רבה.
איל התעופה מרסל דאסו שימש כהשראה לדמותו של לזלו קריידס. דמותו של מגיש הטלוויזיה בסוף הסיפור מבוססת על מעריץ של טינטין, שביקש מהרז'ה לצייר אותו בסדרה לוחץ את ידו של קפטן האדוק. על ספולדינג אמר הרז'ה שהוא, ועל ד"ר קרולספל אמר הרז'ה שהוא.
מטוסו של קריידס תוכנן וצויר על ידי העוזר. כדי לתאר את התפרצות הר הגעש השתמש הרז'ה בתמונות של התפרצויות בהרי הגעש אטנה וקילוואה. הרז'ה צייר את הבסיס לספר, אך רוב ציורי הרקע, בחירת הצבעים והגימור הסופי נערכו על ידי עוזריו, ובמיוחד על ידי בוב דה מור. זאת הן בגלל אקזמה שפגעה ביכולת הציור של הרז'ה, והן בשל אי רצונו להשקיע ביצירת הקומיקס; הוא התלונן בפני מתרגם הסדרה לאנגלית שנמאס לו מטינטין, ואמר לו ש"למעשה, אני לא יכול לסבול את המראה שלו". בפני עוזרו ז'אק מרטן הוא הודה, "אתה לא יכול לדמיין באיזו מידה אני שונא את טינטין".
ניתוח
ספר זה הוא המיסטי והפנטסטי ביותר בסדרה. זהו גם הספר בעל זמן ההתרחשות הקצר ביותר - 24 שעות בערך. פרשנים ציינו במיוחד את הפסיביות של טינטין בעלילה; בעוד שבשאר הספרים עומד טינטין במרכז העלילה ושולט על ההתפתחויות, בספר זה טינטין נכנס להרפתקה ללא כוונה, כאשר רסטאפופולוס כלל לא התכוון לחטוף אותו, ואף על פי שהוביל את הבריחה על האי בסופו של דבר נשלט חיצונית על ידי הפרופסור קרונקיטוף ולא ברח או הביס את אויביו בעצמו.
היבט יוצא דופן נוסף בספר הוא הפיכת האנטגוניסטים של הסיפור מדמויות מפחידות לדמויות נלעגות ומגוחכות. הרז'ה אמר על כך בראיון ש
Keep Yourself Alive
Keep Yoursef Alive הוא סינגל הבכורה של להקת הרוק הבריטית קווין. השיר נכתב על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי וזהו השיר הפותח באלבום הבכורה של הלהקה. השיר שוחרר כסינגל הראשון של קווין יחד עם "Son and Daughter" בתור B-side. השיר זכה להתעלמות רבה עם יציאתו כסינגל וכשל להיכנס למצעדים משני צידי האוקיינוס. ביולי 1975 השיר שוחרר מחדש בארצות הברית ביחד עם השירים Lily of the Valley ו-God Save The Queen. בשנת 2008, דירג מגזין הרולינג סטון את השיר במקום ה-31 ברשימת "100 שירי הגיטרה הגדולים בכל הזמנים" שערכו.
כתיבה והקלטה
על פי מארק הודקינסון, מחבר הספר "Queen: The Early Years", השיר נוצר על גיטרות אקוסטיות במהלך האימונים של קווין באימפריאל קולג' ובגן בFerry Road ב-1970. באותה תקופה, לקווין לא היה בסיסט קבוע. הלהקה הורכבה מהזמר פרדי מרקיורי, מהגיטריסט בריאן מיי ומהמתופף רוג'ר טיילור. בספיישל רדיו על אלבומם News of the World (אלבום) משנת 1977, מיי אמר כי הוא כתב את המילים כשהוא חושב שהם אירוניים ופשוטים, אבל התחושה שלהם השתנתה לחלוטין כשמרקורי שר אותם. הגרסה הראשונה לשיר הוקלטה בקיץ 1971 באולפני "De Lane Lea". הוא הופק על ידי לואי אוסטין וכולל את נגינת האינטרו של בריאן מיי בגיטרה האקוסטית "Hallfredh". כל מרכיבי השיר כבר היו נוכחים, כולל שירה של מרקיורי עם קריאה ותגובה, כשבמהלך ההפסקה טייילור שר שורה ומרקיורי משיב לו. גרסת ההדגמה הזו נשארה הטייק האהוב על בריאן מיי. לאחר מכן הם עשו מספר ניסיונות "ללכוד מחדש את הקסם" כשהמשיכו ללכוד את הגרסה ה"אמיתית" באולפני Trident המפורסמים. המיקס שביצע מייק סטון לשיר היה היחיד שהיה מקובל על ידי הלהקה באופן מסוים, והיה זה שנחשב כראוי לצאת כסינגל. גרסה זו כוללת את מרקורי עושה את כל קולות ההרמוניה בפזמון (מרובה רצועות בעצמו) ומיי ששר את השורה "two steps nearer to my grave" במקומו של מרקיורי (שעשה זאת בגרסאות קודמות של השיר ולעיתים קרובות היה עושה זאת בהופעות חיות). ההקלטה הספציפית הזו לא משתמשת בגיטרה האקוסטית של מיי; התמלול המודפס בתווית Off the Record של EMI Music Publishing מפרט לפחות שבעה חלקים שונים של גיטרה חשמלית, אחד מהם משתמש באפקט פאזינג. יש לציין גם שהקלטה זו כוללת את השורה "Come on and get it, get it, get it, boy, keep yourself alive" שלא הייתה בגרסה המקורית.