cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cheap Thrills (שיר של סיה)
הישגים מסחריים
בישראל, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של גלגלצ, והוכתר לשיר השנה לשנת 2016 על ידי מאזיני התחנה. על פי נתוני מדיה פורסט, Cheap Thrills הוא השיר הלועזי הרביעי המושמע ביותר בתחנות הרדיו בישראל לשנת 2016.
העיר באפור
העיר באפור הוא שיר שכתבה והלחינה נעמי שמר ובוצע על ידי שלישיית גשר הירקון בשנת 1966 כחלק מתקליטה השני "התוכנית החדשה" .
היצירה
את השיר כתבה שמר בתקופה שבה התגוררה בפריז, הושפעה מהמוזיקה הצרפתית של אותה תקופה, ואף תרגמה מספר שירים.
מלכתחילה נכתב השיר כגרסה עברית של השיר Elle était si jolie (היא הייתה כה יפה) של אלן ברייר (Alain Barrière) שייצג את צרפת באירוויזיון 1963 , אך בדיעבד נעמי שמר נמלכה בדעתה, הלחינה את השיר בעצמה, ושלחה אותו לבני אמדורסקי עבור שלישיית גשר הירקון.
העיר באפור היא פריז, והשיר מתאר את הסתיו הפריזאי כפי שהוא הצטייר בעיניה, בדומה לשיר לכבודך שאף אותו כתבה עבור שלישיית גשר הירקון.
"העיר באפור" מושפע מ"עיר לבנה", שיר שכתבה נעמי שמר על תל אביב כמה שנים קודם לכן, ב-1958; בכל אחד מהם היא "צובעת" עיר בצבע משלה. הקשר ניכר גם בשורות הסיום של "העיר באפור":
ארקולה דל ריו
ארקולה דל ריו (באיטלקית: Ercole del Rio; 1718 – 1802) היה סופר ועורך דין איטלקי. הוא פרסם ספר שחמט בן 110 עמודים בשנת 1750 שעמד בבסיס עבודתו של גיאמבטיסטה לולי שלוש עשרה שנים מאוחר יותר. בנוסף, הוא חיבר בעיות שחמט רבות.
העיר באפור
היצירה
השיר המקורי של אלן ברייר זכה לגרסה עברית משלו – "בנתיב מעורפל" (מילים: אברהם לוי) בביצועו של דקלון – ואפשר ללא כל קושי להחליף בין הלחנים והמילים של השירים השונים .
סופוט (בולגריה)
סופוט (בבולגרית: Сопот) היא עיר במרכז בולגריה, בשטח מחוז פלובדיב, השוכנת לרגלי המורדות המרכזיים של הרי הבלקן, בשטח עמק קרלובו, 5 ק"מ מערבית לקרלובו, 63 ק"מ צפונית לפלובדיב ו-136 ק"מ מזרחית לסופיה.
היסטוריה
היישוב נוסד במאה ה-12, תקופת האימפריה הבולגרית השנייה ובחפירות ארכאולוגיות שבוצעו, נמצאו שרידי כנסייה שנהרסה ונשרפה בעת הכיבוש העות'מאני. סביר להניח שהיישוב היה חלק, או שלוחה של עיר המבצר המרכזית באזור, קופסיס אשר על חורבותיה צמחה העיר המודרנית קרלובו. בסוף המאה ה-14 נכבש האזור על ידי צבא האימפריה העות'מאנית ושוחרר רק בינואר 1878 במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית. לאחר המלחמה, מתוקף חוזה סן סטפנו הפך היישוב חלק מנסיכות בולגריה אשר הפכה בהמשך למדינת הלאום בולגריה. אחד מסמליה של העיר סופוט היא משפחת ואזוב, אשר בניה מסמלים את עידן התחיה הלאומית הבולגרית וכינון המדינה העצמאית ומהם ניתן למנות את המשורר והסופר איוון ואזוב ואחיו, הגנרלים ולדימיר ואזוב גיבור שלושת הקרבות ליד אגם דויראן במלחמת העולם הראשונה וגאורגי ואזוב.
אקלים
בעיר שורר אקלים ממוזג עם השפעה ממתנת בשל מיקומה של העיר בתוך עמק. הטמפרטורה השנתית הממוצעת היא 11.4oc, כשערכי הקיצון נעים מ-0oc בינואר ועד 22oc ביולי. כמות המשקעים השנתית עומדת על 655 מילימטרים.
כלכלה ודמוגרפיה
51.3% מאוכלוסיית העיר הן נשים ו-48.7% הם גברים. באזור הרשות המקומית מגדלים חיטה, שעורה, שיפון, ענבים, ורדים מהם מייצרים שמן ורדים לתעשיית התמרוקים. כמו כן מגדלים צאן ובקר לתעשיית מוצרי חלב ובשר. סופוט נמצאת בנתיבו של הכביש המהיר E1-6 שמסלולו סופיה – קרלובו – בורגס וכן על תוואי מסילת הרכבת המקבילה.
דייל (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
אסטרגום
אֶסטֶרגוֹם (בהונגרית: Esztergom) היא עיר בצפון הונגריה, על גדתו הדרומית של נהר הדנובה, המהווה בנקודה זו את הגבול בין הונגריה לסלובקיה. העיר שוכנת במחוז קומארום-אסטרגום, 46 ק"מ מצפון-מזרח לבירה בודפשט.
מקור שמה של העיר
השם "אסטרגום" מוזכר לראשונה במסמך מהמאה ה-11. אחד הפירושים למקור שמה של העיר הוא המילה הסלבית Strěgom, שפירושה "עמדת שמירה", או המילה הצ'כית střeh שפירושה "עמדת תצפית". המגיארים הוסיפו תנועה לפני המילה (הרגל הונגרי, כמו בשם "סטפן" שהפך ל"אישטוון"), וכך נוצר השם "אסטרגום". פירוש נוסף הוא המילה Ister, שמו הלטיני של הנהר דנובה, לו שודכה הסיומת Gam, המאזכרת את הנהר הסמוך Garam.
תולדות העיר
הטטרים שפלשו במאה ה-13 כבשו את העיר והרגו חלק מתושביה. חלק מהם נמלטו לטירה העירונית וניצלו. לאחר נסיגת הטטרים שוקמה העיר על ידי בלה הרביעי, מלך הונגריה, אך לא שבה לגדולתה, מכיוון שבלה העתיק את מקום מושבו לבודה (אם כי הוא ומשפחתו נקברו בכנסייה הפרנציסקנית באסטרגום). עם זאת, מספר מנזרים העתיקו את מקום מושבם לעיר.
במאות ה-14, ה-15 וה-16 שבה אסטרגום והפכה למרכז תרבותי חשוב בהונגריה. נבנו בה כנסיות, קפלות, מצפה כוכבים ומבני ציבור. קפלת באקוץ (Bakócz, מהמאה ה-16) בעיר היא הבניין הקדום ביותר מתקופת הרנסאנס ששרד בהונגריה.
עקב הפלישה העות'מאנית, תבוסת ההונגרים בקרב מוהאץ' ו"המלחמה הארוכה" במאה ה-16, נעצר שגשוגה של העיר. רוב בתי העיר ומבני הטירה שנבנו בימי הביניים, נהרסו. אסטרגום הפכה לעיר עות'מאנית, מרכז סנג'ק השולט על מספר מחוזות, וטירה משמעותית בגבולה הצפון מערבי של האימפריה העות'מאנית. לאחר תקופה קצרה של כיבוש הונגרי כבשו שוב העות'מאנים את העיר ב-1605. במהלך שלטונם בנו העות'מאנים בעיר מסגדים, מינרטים ומרחצאות. רובם נהרסו עם כיבושה מחדש של העיר על ידי ההונגרים בשנת 1683.
עם הכיבוש מחדש של העיר על ידי ההונגרים התיישבו במקום מתיישבים הונגרים, סלובקים וגרמנים, אך העיר לא שבה לגודלה הקודם. במהלך המאה ה-18 התפתחו בעיר עסקי מלאכת יד וייננות. המרכז הדתי נבנה מחדש ומספר כנסיות נהרסו על מנת לפנות מקום לקתדרלה חדשה, אך בנייתה נעצרה ולא הסתיימה.
בתחילת המאה ה-20 התפתחו מספר מוסדות תרבות וחינוך באסטרגום, אך בחוזה טריאנון הורע מעמדה והיא הפכה לעיר גבול ואיבדה את רוב שטחה.
העיר כיום
אסטרגום היא מקום מושבה המרכזי של הכנסייה הקתולית בהונגריה וכן מקום משכנו של בית המשפט החוקתי של הונגריה. בעיר מוזיאון לחפצי דת כנסייתיים, הגדול מסוגו בהונגריה, והקתדרלה בעיר היא הכנסייה הגדולה ביותר בהונגריה. גשר מריה ולריה (Mária Valéria), המחבר בין אסטרגום והעיר שטורובו, הוקם ב-1895, נהרס על ידי הכוחות הגרמניים הנסוגים ב-1944 ונבנה מחדש ב-2001 בתמיכת האיחוד האירופי. מבנים רבים אחרים בעיר נהרסו בתקופת הכיבוש הנאצי ובעת נסיגתם, אך העיר השתקמה בהדרגה. בעיר פועל מפעל סוזוקי שנפתח ב-1992, והוא המעסיק הגדול ביותר בעיר. בעיר לומדים כ-8,000 תלמידים, מגיל בית ספר יסודי ועד קולג'.
הכנסייה הגדולה באסטרגום, בזיליקת אסטרגום שנבנתה במהלך המאה ה-19, היא סמלה של העיר. גובהה 71.5 מטר ובה משולב מבנה ששרד מימי הביניים. בוני המבנה פירקוהו ל-1,600 חלקים והרכיבו אותו מחדש במשולב בכנסייה החדשה. בעיר בניינים ובהם יצירות צורפות ונפחות מימי הביניים, בהם צלב כסף המיוחס למאה ה-13 ויצירות טקסטיל ותלבושות הונגריות מסורתיות. בעיר עומדים שרידי הטירה העתיקה וכן חלקים ממנה, ששימשו את העות'מאנים ושוקמו לפני מלחמת העולם השנייה.
קהילה יהודית
קהילת יהודי אסטרגום היא אחת הקהילות היהודיות העתיקות ביותר בהונגריה. ב-1050 הוקם בעיר בית כנסת וב-1326 העניק מלך הונגריה קארוי רוברט חלקת אדמה לקהילה לשימוש בתור בית קברות.
באפריל 1944 כבשה גרמניה את הונגריה (מבצע מרגרטה) ובמאי הוקם בעיר גטו. הגטו חוסל ביוני 1944. ז'נדרמים הונגרים העבירו את היהודים למרכז שילוח בגדה הנגדית של הנהר, משם גורשו לאושוויץ. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום בדצמבר 1944, אך נכבשה שוב על ידי הגרמנים ושוחררה שנית במרס 1945.
Stripped (מיני-אלבום)
רקע והכרזה
את כל שירי המיני-אלבום (פרט ל-""), פאוזיה הוציאה בשתי גרסאות שונות. גרסה אחת כסינגל וגרסה אחת כסינגל מתוך המיני-אלבום. ב-5 באוגוסט 2020, פאוזיה פרסמה פוסט בעמוד האינסטגרם שלה, אשר חושף את השעה בה המיני-אלבום ייצא. פאוזיה הפיקה, כתבה והלחינה את ששת שירי המיני-אלבום.
קרב רמת רחל
קרב רמת רחל במלחמת העצמאות, נערך בקיבוץ רמת רחל ובסביבתו הקרובה, בין 21 במאי ל-25 במאי 1948, בין כוחות ההגנה ואצ"ל לבין הכוחות הקלים של צבא מצרים, יחד עם פלוגה של הלגיון הירדני. אבדות כבדות נגרמו לשני הצדדים, והשטח עבר שלוש פעמים מצד לצד, אך לבסוף נשאר בידי ישראל.
רקע היסטורי
רמת רחל, קיבוץ שהשתייך לתנועת הקיבוץ המאוחד, הוקם על ידי חברי גדוד העבודה מרוסיה ומפולין, אשר ישבו בירושלים מאז תחילת שנות ה-20. תחילה שהו זמנית בגבעת שאול ואחר כך במגרש ליד מנזר רטיסבון ברחביה.
בשנת 1926 התנחלו חברי הגדוד במקום הנוכחי, על שטח בן כ-80 דונם, מדרום לתלפיות, אשר נקנה על ידי הקרן הקיימת ליד צור באהר. בשנת 1929, במהלך מאורעות תרפ"ט, הותקף הקיבוץ על ידי הערבים, ננטש וחרב.
בראשית שנות ה-30 שבו החברים למקום ובנו אותו מחדש: הוקמו בית ספר יסודי, גן ילדים ובית תינוקות, נבנו רפת, מכבסה ומאפייה. את השורות חיזקו גרעיני התיישבות של תנועת נוער וחברים נוספים שהצטרפו. בעת המרד הערבי עמד הקיבוץ בהצלחה בהתקפות הערבים. באירועי השבת השחורה נעצרו כ-70 חברים על ידי שלטונות המנדט הבריטי, ונכלאו לזמן מה ברפיח.
השטח
רמת רחל נמצאת על כיפה, בגובה של כ-815 מ', בקצה הדרומי של הרכס הנמשך מאבו תור ומתלפיות ובנקודה הגבוהה ביותר בו. היא מוקפת בשטחים ערביים ממזרח (צור באהר), משם הגישה לקבוץ נוחה, ומדרום (בית לחם), משם הייתה הגישה לקיבוץ תלולה וקשה. רמת רחל הייתה קשורה לארנונה ולתלפיות בכביש צר וחשוף, לאורכו היו בתים ערביים פזורים. המרחק מן השטח הבנוי של ירושלים היה מעט יותר מקילומטר עד לארנונה, וכשני ק"מ עד לתלפיות. מצד שני, רמת רחל שלטה על כביש ירושלים-בית לחם-חברון (דרך חברון), אשר נמתח כמה מאות מטרים ממערב למקום, והיוותה איום מתמיד על התחבורה הערבית בו. הגישה לקיבוץ מצד הכביש תלולה וקשה. מדרום מערב לקיבוץ, במרחק כמה מאות מטרים, וממזרח לכביש לבית לחם, נמצא מנזר מאר אליאס, על מורדה המערבי של גבעה החולשת עליו.
תחילת מלחמת העצמאות
כבר מתחילת מלחמת העצמאות הותקפה ביריות, לעיתים קרובות, הדרך בין הקיבוץ לירושלים, אשר עברה בסמוך לבתים ערביים. במקביל, הורעו היחסים בין הקיבוץ לכפר צור באחר, אשר היו תקינים בדרך כלל קודם לכן, וזאת ככל הנראה בעידודם של פעילים מיליטנטיים ערבים אשר ביקרו בכפר. ב-15 במאי 1948 פונו ילדי רמת רחל והבלתי לוחמים, בארבעה אוטובוסים, למרכז העיר ירושלים. אחד האוטובוסים עלה על מוקש, אולם לא נגרמו אבדות.
הערבים
ב-19 במאי 1948, הגיע לאזור ירושלים, מכיוון מצרים, גדוד של כ-400 לוחמים סדירים-למחצה של האחים המוסלמים בפיקודו של ביכבאשי (סא"ל) עבד אל-עזיז. גדוד זה נכשל קודם בהתקפה על כפר דרום ב-10 במאי 1948. הם הביאו איתם ארבעה תותחי "3.7, שני תותחי נ"ט וסוללת מרגמות, ובה שמונה מרגמות שלושה אינץ'. כן עמדו לרשותם מספר משוריינים, חמושים בתותחי שתי ליטראות. אל עזיז קיבל גם באופן בלתי רשמי פיקוד על פלוגה של הלגיון הירדני, שברשותה היו שני משוריינים. פלוגה זו נותרה באותו אזור, לאחר כיבושו של גוש עציון, מטעמים פוליטיים יותר מאשר צבאיים, וזאת לצורך תביעת בעלות עתידית על השטח מצד עבר הירדן, וכמענה אפשרי לתביעה כזאת מצד מצרים. הכנסת פלוגת הלגיון תחת פיקוד מצרי הייתה יוזמה מקומית של עבדאללה א-תל. הייתה זו הפעם היחידה במלחמת העצמאות, בה התקיים שיתוף פעולה, בשדה הקרב, בין הלגיון הירדני והמצרים. כן הצטרפה לכוח הערבי פלוגת מתנדבים בלתי סדירים.
הישראלים
מספר תושבי הקיבוץ בסוף שנות ה-40 עמד על כ-250, מספר הלוחמים מתוכם עמד על כ-80. בין אלה היו לא מעט בעלי רקע וניסיון צבאיים. מערך ההגנה חולק לחלק מערבי מול מנזר מאר אליאס ולחלק מזרחי מול הכפר צור באחר. לרשות המשק עמדו שני מקלעים, מרגמה שני אינץ', רובה נ"ט, נשק קל ורימונים. אחד המקלעים הוצב על גג חדר האוכל, ממנו הייתה תצפית נוחה על סביבת הקיבוץ. בנוסף, הקיבוץ היה מגודר וממוקש. כן קיבל הקיבוץ כיתת חי"ם כתגבורת להגנתו. בהמשך התערבו בקרב, לשלביו השונים, פלוגה מגדוד מוריה בפיקודו של יהושפט הרכבי, שתי מחלקות חי"ם כחיל מצב, שתי מחלקות של האצ"ל, בפיקודו של יהודה לפידות, ושלוש פלוגות, אחת מהן מוקטנת, מהגדוד החמישי של הפלמ"ח.
ההתקפה הראשונה
ב-21 במאי 1948 נפתחה אש תותחים כבדה על רמת רחל. ההפגזה האינטנסיבית נמשכה עד לאחר חצות, וגרמה לנזקים כבדים. למחרת, ב-22 במאי 1948 חודשה ההפגזה משעות הבוקר המוקדמות, ומשעה 11:00 הפכה ההפגזה לרצינית, מדויקת, רצופה וצפופה. הערבים השתמשו בפגזי הצתה ופגזי עשן ובמשק פרצו דליקות רבות. בשעה 12:30 חלה הפוגה בהפגזות ואז נצפו כוחות אויב בגזרה המזרחית, בגיזרה הדרומית והדרומית מערבית. אש המגינים עצרה את התוקפים מלהתקרב למשק. בגיזרה המזרחית נהדף האויב ובגזרה הדרום מערבית פרץ כוח של כשתי כיתות פנימה. נגד הפורצים הופעלו רימונים אשר גרמו לאויב אבדות והביאו לנסיגתו. כשניסה המא"ז משה כ"ץ לארגן מחדש את ההגנה, נתברר שחלק מהמגינים נטשו את עמדותיהם בעיקר בקטע המערבי והתרכז בחדר האוכל. רבים מהאנשים האלו היו תשושים ומוכי הלם. כיתת החי"ם שהייתה במקום הסתלקה לתלפיות מבלי שיבחינו בהסתלקותה. התוקפים נסוגו בשעה 13:30 לערך וההפגזה חודשה. מא"ז היישוב עזב את רמת רחל למפקדת החבל בתלפיות על מנת לבקש תיגבורת. מפקד הגזרה הירושלמית הדרומית מינה את מפקד העתודה החבלית למפקד רמת רחל, ושלח עימו מחלקה מוקטנת. הכוח יצא לרמת רחל בשיירה, ומשוריין סנדביץ בראשה. השיירה ספגה אש, המשוריין נפגע ישירות מפגז נ"ט ומרבית החיילים בו נפגעו. בין ההרוגים היה המפקד מנחם ריצ'מן. השאר נסוגו חזרה לתלפיות. מגיני רמת רחל בגזרה המערבית חזו בפגיעה במשוריין, נתפסו לבהלה ונטשו את עמדותיהם לאחר שהדפו מספר הסתערויות, ונסוגו מבלי לדווח על כך למגינים מהקטע המזרחי. בשעה 17:00 לאחר שעות של לחימה רצופה, הלך והתערער ביטחונם של מגיני היישוב ביכולתם לעצור את האויב ולאחר דיון בחדר האוכל סיכמו על הצורך בנסיגה מהישוב. חלקם נסוגו רגלית, ואחרים שנסעו במשאית ממוגנת ניפגעו מפגז האויב. רמת רחל התרוקנה מתושביה והערבים פרצו למקום. בעקבות הלוחמים מונו שתי פלוגות של ערבים מקומיים להגן על המקום והם החלו בביזה, אליה נסחפו גם החיילים.
בשעה 18.00 הגיעה כתגבורת לתלפיות פלוגה מגדוד 'מוריה' של חטיבת 'עציוני' בפיקודו של יהושפט הרכבי. לאחר חשיכה הכוח פרץ לרמת רחל, לאחר שעקף את ארנונה ממערב, כדי להימנע מאש מכיוון צור באחר. אחד מכוחות המשנה נתקל במספר ערבים, פתח באש, ובתגובה ספג הפגזה ממשוריינים ערביים. מן ההפגזה נפצע קל אחד הלוחמים. בחלקו המערבי של הקיבוץ, אליו עשתה דרכה אחת המחלקות, נותר חיל מצב קטן, אשר נסוג לאחר קרב קצר. שתי מחלקות אחרות עשו דרכן לחלקו המזרחי של הקיבוץ, וערבים שעסקו בביזה במקום, נורו או נמלטו. חיילי הכוח הוחלפו בשתי מחלקות חי"ם, וכוח גדוד 'מוריה' חזר לבסיסו. במקום נותרו 31 גוויות של ערבים. 13 מחברי הקיבוץ, כמחציתם נוסעי המשאית שנפגעה, ו-12 חיילי 'עציוני' נהרגו, 30 מחברי הקיבוץ ו-31 חיילי 'עציוני' נפצעו, עד לסיום שלב זה בקרב.
ההתקפה השנייה
למחרת, ב-23 במאי 1948 בשעות הצהרים חודשה ההפגזה והכוח שהחזיק במקום, נסוג תחילה לחדר האוכל ואחר כך נסוג לתלפיות. הערבים פרצו מצד צור באחר וכבשו שוב את המקום. כיוון שהנסיגה לא תואמה, לא היה ברור למשך זמן מה בידי מי המקום.
באותו לילה יצא כוח מגדוד 'מוריה', בן שתי מחלקות, בפיקוד יהושפט הרכבי, לכבוש חזרה את המקום. בדרכו, ספג הכוח אש שגרמה למספר נפגעים. הערבים, אשר קודם לכן בזזו את המקום, כבר עזבו, והקיבוץ נכבש שוב במהירות, ללא נפגעים בעת הכיבוש עצמו. שתי מחלקות של האצ"ל, בפיקוד יהודה לפידות, יצאו אל המקום כחיל מצב. כיתה מן הכוח של גדוד 'מוריה' ושתי מחלקות האצ"ל נותרו בקיבוץ, ושאר הכוח חזר לירושלים.
ההתקפה השלישית
בשעות הצהרים פתחו הערבים בהתקפה בה השתתפו משוריינים וחצאי זחלים בפיקוד עבד אל עזיז. כוח רגלי הסתער מכוון צור באחר על החלק המזרחי של רמת רחל שהוחזק על ידי חיילי אצ"ל שנאלצו לסגת. חלק מן הנסוגים, יחד עם הקשרים של הכיתה מ'מוריה' נסוגו לכיוון ארנונה, ועמם מכשיר הקשר. כך נותק הקשר בין הקיבוץ למטה. הערבים שתקפו רגלית ממזרח כבשו את אחת העמדות ותקדמו לעבר חדר האוכל ושם נעצרו על ידי לוחמי אצ"ל בפיקודו של יהודה לפידות. התקפת נגד של האצ"ל לא עלתה יפה. במקביל, כוח של שבעה משוריינים פתח באש ממערב, מכיוון מאר אליאס, התקדם אל עבר המשק ונבלם בקרבתו. בהמשך, חלק מאותו כוח תמרן כך שאיים על הדרך שבין רמת רחל לארנונה. לכוח המשוריין הצטרפו גם חיילים מצריים רגלים, וגם הם נבלמו. לקראת ערב, דעכה ההתקפה הערבית. החלק המזרחי של רמת רחל, אשר נכבש על ידי הערבים, נבזז על ידי ערביי הסביבה, ואלה סחפו עמם גם את החיילים הערבים.
באותו יום התארגנה שוב הפלוגה מגדוד 'מוריה', זו שבפיקוד הרכבי, אליה הצטרפה בהמשך פלוגה מהגדוד החמישי (גדוד שער הגיא) של חטיבת הראל, ובשעה 23.00 נוצר קשר עם המגינים. אלה אשר אבדותיהם היו 15 פצועים, מהם חמישה קשה, והרוג אחד, הוחלפו, והכוח המחליף התארגן להתקפת נגד. התקפת נגד ראשונה, אשר נערכה עם שחר, ב-25 במאי, נכשלה. בהמשך היום, נערכו מספר התקפות, אליהן נתלוו הפגזות, הן של הלגיון, ממזרח, הן של המצרים ממערב, וכולן נהדפו.
ב-25 במאי, הצטרפה פלוגת פלמ"ח נוספת, בפיקוד אהרן (ג'ימי) שמי לצורך התקפת הנגד המתוכננת, שיצאה לפועל לקראת ערב. בפלוגה הייתה גם חוליית להביור בפיקודו של שמואל גורודיש, שהצליחה לשתק עמדה ערבית בחלק המזרחי של המשק. מערך הכוח הערבי שהחזיק בחלק המזרחי של המשק התמוטט, והערבים נסוגו לכיוון צור באהר. בלילה השתלטה, ללא אבדות, פלוגה נוספת מן הגדוד החמישי על הגבעה השולטת על מנזר מאר אליאס. כוח הלגיון שבמנזר עזב את המקום, והפלוגה הרסה את עמדות התותחים שבמקום. התקפת נגד ערבית נהדפה.
בקרב רמת רחל היו לפלמ"ח ארבעה הרוגים, והאבדות הישראליות הכלליות בשלב זה, היו שמונה הרוגים.
תוצאות הקרב ואחרית דבר
אבדות הערבים בארבעת ימי הקרבות אינן ידועות, אך מוערכות בכ-100 הרוגים, רובם ערבים מקומיים, אך גם שני עריקים בריטים, וכ-120 פצועים. האבדות הישראליות היו כ-35 הרוגים ו-84 פצועים (מרבית ההרוגים נפלו ביום הראשון לקרבות).
בין הנופלים בקרב היה גם אליעזר גרינבוים, בנו של שר הפנים יצחק גרינבוים. הוא נהרג בדרך לרמת רחל עם התגבורת של ריצ'מן ב-22 במאי.
נופל נוסף,, היה נעדר במשך עשרות שנים, עד שמקום קבורתו אותר על ידי יחידת אית"ן.
לאחר שנהדפו מרמת רחל, איבדו הכוחות הערביים בדרום העיר את היוזמה, ולא תקפו יותר מכיוון זה, עד סוף המלחמה. פרט לפשיטות ולהטרדות, כוחות אלה לא נקטו ביוזמה התקפית בכל אזורי היערכותם, שכללו גם את דרומו של פרוזדור ירושלים.
שטח הקיבוץ נותר בידי מדינת ישראל, אם כי כ'אצבע', המוקפת בשטח ירדני משלושה צדדים. תחילה הדעות היו חלוקות אם לחדש את ההתיישבות בקיבוץ, אך ההחלטה הסופית הייתה חיובית, והקיבוץ הוקם מחדש ב-1951. בעת הפילוג בקיבוץ המאוחד, בחר הקיבוץ בהשתייכות לאיחוד הקבוצות והקיבוצים. הפלג האחר הצטרף לקיבוץ עין כרמל.
פרחובה
פרחובה (ברומנית: Prahova) הוא נהר הנובע מהרי קלבוצ'ט, שבהרי הקרפטים באזור פרדאל, בחבל מונטניה, שברומניה ונשפך לנהר יאלומיצה. המישורים דרכם עובר הנהר יוצרים את עמק הפרחובה, אזור קיט ונופש במרחק כמאה קילומטרים מבוקרשט.
אורך הנהר הוא 183 קילומטרים ובדרכו עובר בשלושה מחוזות, 6 קילומטרים במחוז ברשוב, 161 קילומטרים במחוז פרחובה ו-16 קילומטרים במחוז אילפוב. ספיקת הנחל היא 27,3 מטר קוב לשנייה ואגן הניקוז בגודל 3,740 קילומטרים רבועים.
ניקולאי שצ'ורס
ניקולאי אלכסנדרביץ ש'צורס (ברוסית: Николай Александрович Щорс; 6 ביוני 1895 – 30 באוגוסט 1919) היה מפקד בצבא האדום, חבר המפלגה הקומוניסטית הרוסית. בשנים 1918–1919 נלחם בהקמת הרפובליקה העממית של אוקראינה ובני בריתה הרפובליקה הפולנית השנייה. שצ'ורס נפל בקרב.
קורות חיים
שצ'ורס נולד בעיר סנובסק מחוז צ'רניגוב למשפחה של קולאקים. אביו אלכסנדר ניקולאייביץ' היה נהג קטר, מלבד ניקולאי היו לו עוד ארבעה בנים. ב-1905 נכנס ניקולאי לבית ספר כנסייתי, וסיים את לימודיו בשנת 1909.
בשנת 1910 החל את לימודיו בבית הספר הצבאי לרפואה בקייב. אחר שסיים את לימודיו בשנת 1914 והוכשר להיות עוזר רופא עבר שצ'ורס למחוז הצבאי של וילנה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה יצא למקום הארטילריה השלישית שעמדה בסמוך לווילנה, שם שימש כעוזר רפואי. באחד הקרבות נפצע ופונה לבית החולים. לאחר התאוששותו, בשנת 1916 שב לשדה הקרב, אך עד מהרה הוחזר בשל שחפת.
עם התאוששותו ב-30 בדצמבר 1917 שוחרר משירות צבאי בשל בעיות בריאות, ובתחילת 1918 הוא חזר לכפר הולדתו סנובסק. תוך זמן קצר הוא עבר לסמניבקה בה הקים יחידה פרטיזנית שהחלה לחימה באזור זלינקה.
בסתיו 1918 נרשם שצ'ורס למפלגה הקומוניסטית הרוסית. ב-5 בפברואר 1919 מונה לראש עיריית קייב.
במלחמת האזרחים ברוסיה נטל שצ'ורס חלק פעיל, והשתתף בקרבות רבים. ישנן שתי גרסאות למותו.
בתו נישאה לפיזיקאי היהודי-סובייטי יצחק מרקוביץ'-חלטניקוב, חבר האקדמיה הרוסית למדעים.
אזכורים בתרבות
הסרט שצ'ורס משנת 1939 של הבמאי אלכסנדר דובז'נקו. הסרט מספר את סיפורו של ניקולאי שצ'ורס, וזכה לעידודו של סטלין.
נכתב עליו השיר Песня о Щорсе (בתרגום מרוסית: שיר על שצ'ורס), לימים תורגם ועובד לשיר העברי צעדה החבריא (ידוע גם בשם שיר הקומנדיר).
המודל הליניארי הכללי
רגרסיה ליניארית כללית, לחלופין המודל הליניארי הכללי (או המוכלל), או מודל רגרסיה רב-משתני הוא דרך קומפקטית לכתוב בו-זמנית מספר מודלים של רגרסיה ליניארית. במובן זה המודל אינו מודל ליניארי סטטיסטי נפרד. מודלים שונים של רגרסיה ליניארית מרובים עשויים להיכתב בצורה קומפקטית כ-
כאשר Y היא מטריצה עם סדרה של מדידות מרובות משתנים (כל עמודה היא קבוצת מדידות על אחד המשתנים התלויים), X היא מטריצה של תצפיות על משתנים בלתי תלויים שעשויים להיות מטריצת עיצוב (כל עמודה היא קבוצה של תצפיות על אחד המשתנים הבלתי תלויים), B היא מטריצה המכילה פרמטרים שבדרך כלל יש להעריך ו-U היא מטריצה המכילה שגיאות (רעש). בדרך כלל מניחים כי השגיאות אינן מתואמות על פני מדידות, והן מתנהגות לפי התפלגות רב-נורמלית. אם השגיאות אינן תואמות התפלגות נורמלית רב-משתנית, ניתן להשתמש במודלים ליניאריים מוכללים כדי "לשחרר" הנחות לגבי Y ו-U.
המודל הליניארי המוכלל משלב מספר מודלים סטטיסטיים שונים: ANOVA, ANCOVA, MANOVA, MANCOVA, רגרסיה ליניארית רגילה, t-test ו-F-test. המודל הליניארי המוכלל הוא הכללה של רגרסיה ליניארית מרובה למקרה של יותר ממשתנה תלוי אחד. אם Y, B ו-U היו וקטורים של עמודות, משוואת המטריצה למעלה הייתה מייצגת רגרסיה ליניארית מרובה.
מבחני השערה עם המודל הליניארי הכללי יכולים להתבצע בשתי דרכים: רב משתנים או כמספר מבחנים חד משתנים בלתי תלויים. במבחנים רב-משתנים בודקים את העמודות של Y יחד, בעוד שבמבחנים חד-משתנים, העמודות של Y נבדקות באופן עצמאי, כלומר, כמבחנים חד-משתנים מרובים עם אותה מטריצת עיצוב.
השוואה לרגרסיה ליניארית מרובת משתנים
רגרסיה ליניארית מרובת משתנים היא הכללה של רגרסיה ליניארית פשוטה למקרה של יותר ממשתנה בלתי תלוי אחד, ומקרה פרטי של מודלים ליניאריים כלליים, מוגבלים למשתנה תלוי אחד. המודל הבסיסי לרגרסיה ליניארית מרובה הוא
עבור כל תצפית i = 1, ..., n.
ברגרסיה הליניארית הרב-משתנית הכללית יותר, יש משוואה אחת מהצורה לעיל עבור כל אחד מ-m > 1 משתנים תלויים החולקים את אותה קבוצה של משתנים מסבירים, ולכן נאמדים בו-זמנית זה עם זה:
עבור כל התצפיות באינדקס כ- i = 1, ..., n ולכל המשתנים התלויים באינדקס כ- ''j = 1, ... , m .''
יש לשים לב שמכיוון שלכל משתנה תלוי יש קבוצה משלו של פרמטרי רגרסיה שיש להתאים, מנקודת מבט חישובית הרגרסיה הרב-משתנית הכללית היא פשוט רצף של רגרסיות ליניאריות סטנדרטיות תוך שימוש באותם משתנים מסבירים.
השוואה למודל הליניארי המוכלל
המודל הליניארי הכללי והמודל הליניארי המוכלל (GLM) הן שתי משפחות נפוצות של שיטות סטטיסטיות לקשור מספר מסוים של מנבאים רציפים ו/או קטגוריים, למשתנה תוצאה בודד.
ההבדל העיקרי בין שתי הגישות הוא שהמודל הליניארי הכללי מניח בקפדנות שהשאריות ילכו לפי התפלגות נורמלית מותנית, בעוד שה-GLM משחרר הנחה זו ומאפשר מגוון התפלגויות אחרות מהמשפחה האקספוננציאלית עבור השאריות. יש לציין, המודל הליניארי הכללי הוא מקרה מיוחד של GLM שבו ההתפלגות של השאריות עוקבת אחר התפלגות נורמלית מותנית.
התפלגות השאריות תלויה במידה רבה בסוג והתפלגות של משתנה התוצאה; סוגים שונים של משתני תוצאה מובילים למגוון המודלים בתוך משפחת GLM. מודלים נפוצים במשפחת ה-GLM כוללים רגרסיה לוגיסטית בינארית לתוצאות בינאריות או דיכוטומיות, רגרסית פואסון עבור תוצאות ספירה, ורגרסיה ליניארית עבור תוצאות רציפות, בהתפלגות נורמלית. משמעות הדבר היא שניתן לדבר על GLM כעל משפחה כללית של מודלים סטטיסטיים או כמודלים ספציפיים לסוגי תוצאות ספציפיים.
יישומים
יישום של המודל הליניארי הכללי מופיע בניתוח של סריקות מוח מרובות בניסויים מדעיים שבהם Y מכיל נתונים מסורקי מוח, X מכיל משתני עיצוב ניסויים ומגבילים. זה מנוסה בדרך כלל בצורה חד-משתנית, ולעיתים קרובות הוא מכונה מיפוי פרמטרי סטטיסטי.
השערת השומנים
השערת השומנים היא תאוריה ברפואה אשר מניחה קשר סיבתי בין רמת הכולסטרול בדם להתפתחות של מחלות לב. סיכום משנת 1976 תיאר אותה כך: "אמצעי המשמש להפחתת שומנים בפלזמה בחולים עם היפרליפידמיה יוביל לירידה באירועים חדשים של מחלת לב כלילית". ובניסוח מדויק יותר, "הפחתת הכולסטרול בדם ... מפחיתה באופן משמעותי את מחלת הלב הכלילית".
הצטברות של ראיות הובילה לקבלת השערת השומנים על ידי רוב הקהילה הרפואית; עם זאת, יש הטוענים כי הראיות אינן תומכות בהשערה, ובעיקר אינן תומכות בכך שמזון עשיר בשומן גורם למחלת לב בבני אדם, ושכולסטרול גורם לחסימת עורקים. ויכוח זה מכונה "מחלוקת הכולסטרול". הוא קשור קשר הדוק למחלוקת השומן הרווי ומחלות לב וכלי דם.
התפתחות ההשערה
הפתולוג הגרמני Rudolf Virchow תיאר את הצטברות השומנים (מולקולות שומן) על דפנות העורקים. בשנת 1913 מצא החוקר ניקולאי אנטישקוב, כי ארנבים ושרקנים שהוזנו בכולסטרול פיתחו בעורקים נגעים הדומים לטרשת עורקים, ולכן הוצע שכולסטרול יש תפקיד ביצירתה. לציין כי אותו חוקר לא מצא ממצאים דומים בחולדות (שהן אוכלות בשר טבעיות). ב-1951 התחזקה ההסכמה, כי על אף שגורם טרשת העורקים עדיין לא ידוע, הצטברות השומן היא תכונה מרכזית של תהליך המחלה. "מה שכונה כתמי שומן או פסי שומן של העורקים, הוא שלב מוקדם של נגעי טרשת עורקים ו... עלול להתפתח לנגעים מתקדמים יותר של המחלה.
אנסל קיז ומחקר שבע המדינות
מחקר שבע המדינות החל רשמית בסתיו 1958 ביוגוסלביה. סך של 12,763 זכרים בני 40–59 שנים נרשמו בשבע מדינות, בארבעה אזורים של העולם (ארצות הברית, צפון אירופה, דרום אירופה, יפן). קבוצה אחת היא בארצות הברית, שתיים בפינלנד, אחת בהולנד, שלוש באיטליה, חמש ביוגוסלביה (שתיים בקרואטיה ושלוש בסרביה), שתיים ביוון, ושתיים ביפן. בדיקות הכניסה שבוצעו, בין 1958 ו-1964 עם ממוצע שיעור ההשתתפות של 90%. הנמוך ביותר בארצות הברית (75%) והגבוה ביותר באחת הקבוצות היפניות (100%). ספרו של קיז "לאכול טוב ולהישאר בריא" הפך לפופולרי את הרעיון שהפחתת כמות שומן רווי בתזונה תפחית את רמות הכולסטרול ואת הסיכון למחלות קשות בשל טרשת עורקים. אחרי קיז, במהלך כל המאה ה-20, הצטברו עבודות שהדגימו שוב ושוב קשר בין רמות כולסטרול (ועוד גורמי סיכון כולל עישון וחוסר בפעילות גופנית) לבין סיכונים למחלות לב כליליות. אלה הובילו לקבלה של השערת השומנים כשלטת בקרב רובה של הקהילה הרפואית.
בסוף שנות ה-80, נמסרו הצהרות אקדמיות גורפות על כך שהשערת השומנים הוכחה מעבר לכל ספק סביר. או כפי שמאמר אחד ציין - "הוכרה אוניברסלית כחוק."
מחלוקת
להשערת השומנים נרשמה התנגדות ערה. מטא אנליזה של מחקרי הפחתת כולסטרול הראתה כי מחקרים התומכים בהשערת השומנים צוטטו כמעט פי שישה מאשר מחקרים שאינם תומכים בהשערה ועל אף שהיה מספר דומה של מחקרים שאינם תומכים בהשערה, אף לא אחד מהם צוטט אחרי 1970; חלק מהסקירות התומכות, גם הן התעלמו ממחקרים שלא תמכו בהשערה. במטא אנליזה זו, שכללה את המחקרים הפחות מצוטטים, נמצא כי התמותה לא פחתה על ידי הפחתת כולסטרול, וכי לא סביר שהפחתת כולסטרול מנעה מחלת לב כלילית. קריאה להערכה מדעית מחודשת של יעילות ובטיחות התרופות השכיחות להפחתת שומנים וכולסטרול בדם (סטטינים) פורסמה ב-2016 על ידי לורגריל ורבאוס, לאחר שערכו מטא אנליזה בנושא זה.
קייסי ניקול
קייסי ניקול, הידועה בשם "קייסי ניקול סוונסון" היא דמות בדיונית שגולמה על ידי אישה אמריקאית בשם דבי סוונסון (נולדה בשם דבורה מרי דיקמן בשנת 1960) עבור קבלת תשומת לב ברשת האינטרנט. דבי גילמה את דמותה של קייסי החל משנת 1999 ועד שהתרמית התגלתה בשנת 2001. דבי הציגה עצמה ברחבי רשת האינטרנט כנערה בשם קייסי הסובלת מלוקמיה חריפה. ב-14 במאי 2001, דווח שקייסי נפטרה עקב מחלתה ומותה פורסם בציבור ב-16 במאי. מספר ימים לאחר מכן, גולשים בפורומים השונים ברחבי הרשת שהביעו תמיכה בקייסי, גילו להפתעתם שקייסי כלל אינה קיימת. הודאתה של דבי בדבר התרמית פורסמה בגלוי בבלוג שנפתח כביכול על ידי קייסי ב-20 במאי 2001.
יצירת הדמות
בשנת 1998, בתה האמיתית של דבי סוונסון, קלי בורק (נולדה בשם קלי ג'ו סוונסון בשנת 1985), שבאותו הזמן למדה בחטיבת הביניים בעיירה שבאוקלהומה, יצרה דמות פיקטיבית באינטרנט בשם "קייסי ניקול" ביחד עם מספר חברים. החבורה יצרה אתר אינטרנט עבור אותה הדמות ונעזרו לשם הצגתה בתמונות של שחקנית כדורסל אמיתית שלמדה איתם בבית הספר. למרות זאת, קלי וחבריה לא תיקשרו עם אנשים אחרים ברחבי הרשת תחת זהותה של קייסי. כאשר דבי גילתה את דבר התרמית שבתה יצרה, היא החליטה לתפעל בעצמה את דמותה של קייסי במקום לעצור את התרמית.
באוגוסט 1999, המשפחה עברה מאוקלהומה לקנזס.
תחילת דרכה של "קייסי ניקול"
לאחר שדבי החלה לתפעל את דמותה של קייסי, היא הצטרפה לקהילה מקוונת באתר CollegeClub.com תחת הכינוי "sunny blonde". קייסי הוצגה בתור שחקנית כדורסל מתבגרת בקנזס שנהגה לשתף באינטרנט את תמונותיה ומחשבותיה. במהרה, קייסי רכשה לעצמה חברים רבים באתר האינטרנט ואפילו נהגה לסייע לצוות האתר בתחזוקו, וכן שלחה מתנות לצוות האתר. "קייסי" רואיינה בטלפון על ידי כתב מעיתון הניו יורק טיימס בשנת 2000 וסיפרה שהיא מתכננת להתחיל את לימודיה במכללה בשנה הבאה.
הבלוג של קייסי, מחלתה ומותה
בשנת 2000, קייסי חשפה בפני אחד מחבריה באינטרנט בשם רנדל ון דר וונינג שהיא סובלת מלוקמיה, אך הצהירה שכעת המחלה בנסיגה. זמן מה לאחר מכן, קייסי סיפרה לרנדל שהסרטן חזר. רנדל, שריחם עליה, הציע לה להקים ולנהל בלוג בו היא תשתף את הגולשים במאבקה במחלה. קייסי קיבלה את ההצעה והשניים יצרו את הבלוג "צבעים חיים" באוגוסט באותה השנה.
באפריל 2001, פורסם שהכבד של קייסי הפסיק לתפקד. רנדל, שלא רצה להיפרד מחברתו מבלי שפגש אותה, ניסה לקבוע פגישה עם קייסי. קייסי מצידה אמרה לו שהוא מוזמן לבקרה, אך רק כאשר היא תחזור מטיול שהיא יצאה אליו במטרה לראות את האוקיינוס.
לפני שרנדל הספיק לבקר את קייסי, הוא קיבל שיחת טלפון "מאמה" דבי ב-15 במאי 2001, שבישרה לו בדמעות שקייסי נפטרה כתוצאה ממפרצת יום קודם לכן. פוסט שבישר על מותה של קייסי פורסם בבלוג שלה:
חשיפת התרמית
לאחר "מותה" של קייסי, קוראים רבים ביקשו לקבל את כתובת המשפחה במטרה לשלוח מתנות, כרטיסי ברכה ופרחים במטרה להביע ניחומים. למרות זאת, אליו נשלחו מתנות לקייסי בעבר כבר לא היה פעיל. דבי סיפרה לרנדל שלאחר מותה של קייסי, היא הקימה אתר הנצחה לזכרה ושגופתה של קייסי נשרפה כחלק מבקשת המשפחה.
ב-17 במאי, בלוגרית בשם סונדרה מיטשל העלתה פוסט לבלוג שלה בו היא זלזלה באנשים שזייפו את זהותם באינטרנט, אך לא הזכירה את השם קייסי ניקול. יום למחרת, סונדרה העלתה פוסט נוסף ובו הצהירה שלדעתה קייסי ניקול היא לא אדם אמיתי וכהוכחה ציינה את המהירות בה גופתה נשרפה מרגע המוות, בידיעה שלא בוצעה בה נתיחה לפני כן. סונדרה ציינה שזה מוזר שתוך יומיים קייסי נפטרה, גופתה נשרפה ודבי הספיקה להקים במהירות אתר הנצחה לזכרה. סונדרה גם ציינה מספר אי דיוקים בסיפורה של קייסי הקשורים למחלת הסרטן בה חלתה. סונדרה הצליחה לאתר את כתובת ה-IP בה קייסי השתמשה והגיעה אל העיר, היא התקשרה למספר תושבים בעיר ושאלה האם מישהי בשם קייסי נפטרה בזמן האחרון, אך הם השיבו שלא.
ב-18 במאי, משתמש פרסם במערכת הפורומים פוסט וכותרתו הייתה "יכול להיות שקייסי מעולם לא הייתה קיימת?". הפוסט התבסס על הפוסט של סונדרה מיטשל והעלה את ההשערה שקיסיי ניקול היא בסך הכל תרמית. למרות שהקוראים התקשו לקבל את ההשערה, הם החלו לתהות ולחפש אי דיוקים בסיפוריה של קייסי ניקול ולמדו שאף אחד מהגולשים לא פגש את קייסי במציאות, גם לא אלו שנחשבו להכי קרובים אליה. הקוראים למדו שלמרות הפופולריות שקייסי צברה, לא נכתבה שום ידיעה בעיתון על מותה של נערה בת 19 בשם קייסי ניקול.
בזמן שפוסטים חדשים פורסמו בפורום, הגולשים גילו שחשבונה של קייסי משויך לחשבון באתר CollegeClub השייך לבתה המתבגרת של דבי סוונסון ודרך האתר הם למדו שקייסי התחברה לאתר מספר ימים לאחר "שנפטרה" כביכול. אחד המשתמשים ניתח את התמונות שקייסי השתמשה בהן, זיהה את הקמע של בית הספר וגילה שמספר החולצה שאותה שחקנית כדורסל לובשת שייך לשחקנית בשם אחר. הגולשים חקרו וגילו שהקשר היחיד שהיה לאותה שחקנית עם קייסי היה דרך משפחת סוונסון. השחקנית כלל לא חלתה בסרטן, לא קראו לה קייסי ניקול והיא לא הייתה מודעת לשימוש בתמונותיה על ידי אנשים אחרים.
ההודאה
ב-19 במאי, דבי סוונסון יצרה קשר עם רנדל ון דר וונינג. דבי סיפרה לרנדל שקייסי לא הייתה בתה הביולוגית, אלא בת מאומצת וביקשה ממנו לשמור את זהותה בסוד. רנדל שמר על הסוד של דבי, אך חקירות הגולשים בפורומים עדיין המשיכו. ככל שנאספו יותר ראיות לכך שקייסי היא דמות מפוברקת, דבי שלחה לרנדל מייל ובו סיפרה לו את האמת. רנדל פרסם את תוכן המייל בבלוג "צבעים חיים" (שבמקור הוא וקייסי הקימו כדי לתעד את מלחמתה במחלת הסרטן) ב-20 במאי. סוונסון הגיבה לאחר מכן "לא ידעתי שהתגובה לדמות תהיה כל כך גדולה. ידעתי שזה היה פסול מהרגע הראשון ובכל יום זה אכל אותי מבפנים, אבל לא יכולתי להפסיק". סוונסון טענה שדמותה של קייסי היא שילוב של שלושה אנשים שחלו בסרטן שהיא הכירה, אך לאף אחד מהם אין קשר דם לדבי עצמה.
אחרית דבר
משטרת פיבודי קיבלה מהגולשים את הראיות שנאספו מחקירותיהם והתיק הועבר ל-FBI. ה-FBI סירב להמשיך לחקור מכיוון שלא היה ניתן להוכיח שהמתנות שדבי קיבלה בשם "קייסי" היו חריגות ונכנסו תחת סעיף ההונאות לפי הנהלים שלהם.
סוונסון התנצלה על התרמית, אך האמינה שסיפורה של קייסי כן עשה טוב בעולם ואמרה בראיון לניו יורק טיימס "הרבה אנשים מתמודדים עם בעיות. אני יודעת שעזרתי למלא אנשים בשלל דרכים שונות".
איתי גדסי
איתי גדסי (נולד ב-6 בפברואר 1986) הוא עיתונאי חרדי ישראלי, המשמש ככתב ופרשן פוליטי ברדיו קול חי, ומגיש תוכניות אקטואליה ברדיו.
ביוגרפיה
גדסי נולד וגדל בבני ברק, למד בישיבת ברכת אפרים, ולאחר מכן בישיבת פוניבז' בבני ברק.
את דרכו התקשורתית החל ב-2007 ככתב מוניציפלי ברשת קו עיתונות, בה סיקר את הרשויות החרדיות ואת העיר בני ברק. וכן כמגיש פינות ברדיו קול חי, וכפרשן בקווי הנייעס החרדים.
ב-2009 מונה לדובר עיריית אלעד.
ב-2011 התגייס לצה"ל ושירת בדובר צה"ל כמש"ק-דוברות לענייני שירות חרדים בצה"ל.
בשנת 2013 חזר גדסי לרשת "קו עיתונות", שם שימש כעיתונאי ועורך משנה של הרשת וכעורך האתר כל הזמן. גדסי סיקר עבור העיתון את הבחירות המקומיות ברשויות המקומיות בטור שבועי "זירה מקומית".
ב-2015 החל את עבודתו ככתב ופרשן פוליטי ברדיו קול חי, וכמגיש תוכניות אקטואליה. במהלך מערכות הבחירות לכנסת הגיש גדסי תוכנית בחירות לצד הזמר ישי לפידות. גדסי גם משמש כפרשן קבוע בקו הסקופים.
בעל תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו. בינואר 2023 הוסמך כעורך דין.
גדסי נשוי ואב לחמישה. מתגורר בבני ברק.
פעמונית תלת-דלדל
פעמונית תלת-דלדל (שם מדעי: Procnias tricarunculatus) היא מין של ציפור ממשפחת הקוטינגיים והסוג פעמונית החיה באמריקה המרכזית ביערות עננים ויערות גשם במדינות: קוסטה ריקה והיא נודדת למערב הונדורס, ניקרגואה ופנמה. הציפור מצויה בסכנת הכחדה בטבע, עקב כריתת היערות.
תיאור
הפעמונית מגיעה לאורך של 25 עד 30 ס"מ בקירוב ובמין ישנה דו-צורתיות זוויגית כשהזכרים בעלי ראש וגרון לבנים ונוצות גוף חומות-ערמוניות וממבסיס המקור השחור שלהם משתלשלים שלושה דלדלים דקים ושחורים באורך של עד 10 ס"מ, מהם קיבל המין את שמו. הנקבה בעלת גוני ירוק-זית בטן צהובה מפוספסת בפסים בהירים-צהבהבים והחזה והגרון לבנים.
לזכר הפעמונית ישנו קול מריע וחזק, יוצא דופן בעוצמתו והוא משתמש בו בעיקר בשביל החיזור אחרי הנקבות. קול זה רועם ביותר והוא מהדציבלים החזקים ביותר שמייצר עוף כלשהו, כשהקול נשמע ממרחק של 0.8 ק"מ עבור אדם מתקרב. בדומה לטווס הוא מחזר אחרי נקבות רבות אך כלל לא דואג לקן, לביצים ולגוזלים, בהם מטפלת הנקבה.
ציפור זו ניזונה באופן בלעדי מפירות, בעיקר של עצי עריים כמו האבוקדו והם בולעים את פירותיהם בשלמותם. בעת מעופו הוא מפזר את הזרעים לאזורים נרחבים, מה שמסייע לעץ המקורי.
טלסומנה ראש כחול
טלסומה ראש כחול (שם מדעי: Thalassoma bifasciatum) הוא מין של דג גרם מהסוג טווסון שבמשפחת השפתוניים, החי בשוניות אלמוגים במערב האוקיינוס האטלנטי. הדג מגודל גם באקווריום אצל מגדלים שונים.
תיאור
דג זה קטן יחסית באורך של פחות מ-110 מ"מ ולרוב נפוץ באורך 70 עד 80 מ"מ. הוא בעל גב צהוב עם בטן לבנה אצל נקבות או זכרים צעירים, כשלעיתים קרובות הם גם בעלי פסים רוחביים ירוקים ולעיתים גם פסים אנכיים כהים. הזכרים הבוגרים בעלי ראש כחול, פסים אנכיים שחורים ולבנים מאחורי הראש וגוף ירוק עם גוני מתכת כתומים וורודים לצד הסנפירים. בשני המופעים הסנפירים כחולים ונמוכים וכך גם הזנב. דג זה אינו מאריך ימים ורק לעיתים נדירות חי מעל לשנתיים.
הדג מצוי טבע במים הטרופיים של חופי מפרץ מקסיקו והים הקריבי, שם הוא נפוץ בשוניות אלמוגים שונות. הוא חי בלהקות גדולות ובדומה לשפתוניים אחרים גם במין זה נקבה גדולה ודומיננטית יכולה לשנות את זוויגה מזכר לנקבה, תוך שהיא מפגינה את צבעי הזכרים הבוגרים.
דג זה הוא מסנן פלנקטון בפיו והוא ניזון מזואופלנקטון, סרטנאים קטנים, רכיכות, תולעים ודגיגים קטנים, כשלעיתים הוא מופיע בשונית כדג נקאי. למרות זאת הוא עלול להיטרף בידי מורניים, דקריים שונים, חצוצרניים וטריגון מגובשש. כדי להימלט מהם הוא חוסה תחת אלמוגים חזקים להגנה.
ישראל באירוויזיון הילדים 2012
ישראל באירוויזיון הילדים 2012 השתתפה באמסטרדם, הולנד. זאת הייתה הופעת הבכורה של ישראל באירוויזיון הילדים. רשות השידור הייתה אחראית להשתתפותה הראשונה של ישראל ב-2012.
לפני אירוויזיון הילדים
ב-13 באוקטובר נודע כי Kids.il ייצגו את ישראל באירוויזיון הילדים באמסטרדם, עם השיר "Let the Music Win" מילות השיר חלקן בעברית, באנגלית, בצרפתית וברוסית.
באירוויזיון הילדים
ב-15 באוקטובר, הוגרלו סדר ההופעות של המדינות לתחרות. ישראל הייתה השישית בסדר ההופעה, אחרי רוסיה ולפני אלבניה. בשנה זו הוחלט שכל המדינות יקבלו 12 נקודות בתחילת ההצבעה וזאת מהסיבה שלא יקרה מצב שמדינה תקבל 0 נקודות בתום ההצבעה. בתום ההצבעה, ישראל קיבלה 68 נקודות והגיעה למקום ה-8 מתוך 12 מדינות שהשתתפו.
צפורה פוזין
צפורה פוזין (20 בנובמבר 1904 – 23 בדצמבר 1995) הייתה סופרת ומשוררת. פוזין נולדה בדרגנובו שברוסיה. היא למדה בגימנסיה רוסית בנובורוסק, ואחר כך היא סיימה לימודי מדעי החברה והיסטוריה באוניברסיטת מינסק.
פוזין הוגלתה לקזחסטן בעוון פעילות ציונית, ושהתה שם ארבע שנים. היא עלתה לארץ ישראל בשנת 1930 ועסקה בעבודה חקלאית. אחרי נישואיה עברה לגור בשכונת נחלת יצחק בתל אביב. היא פרסמה סיפורים ושירים בכתבי עת שונים, ובשבועוני ילדים.
צפורה פוזין נפטרה בשכונת נחלת יצחק ב-23 בדצמבר 1995 ונקברה בבית העלמין דרום.
גמר גביע המדינה בכדורגל 2013
גמר גביע המדינה בכדורגל 2013 התקיים באצטדיון נתניה בנתניה ב-8 במאי 2013, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 2012/2013 היא הפועל רמת-גן, שניצחה במשחק את עירוני קריית שמונה בתוצאה 2–4 בדו-קרב בעיטות עונשין, לאחר שוויון 1-1 בתום הארכה. הייתה זו המהדורה ה-74 של גביע המדינה, והשישים מאז קום המדינה. זהו משחק גמר גביע המדינה הראשון שנערך באצטדיון בנתניה.
הייתה זו זכייתה השנייה של הפועל רמת גן בגביע, בהופעתה השנייה במהדורת הגמר. היא קבעה תקדים בכך שהייתה לקבוצה הראשונה בתולדות המפעל שזוכה בגביע ויורדת לליגת המשנה באותה העונה. גם בזכייתה הראשונה, עשור קודם לכן בעונת 2002/2003, קבעה הקבוצה תקדים היסטורי, כשהייתה לראשונה שזוכה בגביע בעודה משחקת בליגת המשנה. עירוני קריית שמונה העפילה לגמר לראשונה בתולדותיה.
במשחק עצמו עלתה קריית שמונה ליתרון לאחר 17 דקות, משער של שמעון אבו חצירא. עומר בוקסנבוים איזן לזכות רמת גן בדקה ה-51, ולאחר שלא נכבשו שערים בזמן ההארכה, הוכרע המשחק בדו-קרב בעיטות עונשין, שם כבש ישראל זגורי את השער המכריע לזכות רמת גן, 4-2 בסיום.
הפועל רמת-גן
בשמינית הגמר פגשה רמת-גן את נציגת ליגה א', הפועל עפולה. את המשחק אירחה רמת-גן באצטדיון גרונדמן. בדקה ה-16 העלה רן יצחק את רמת גן ליתרון ראשון, וכעבור שתי דקות השלים צמד וקבע 0–2. שחר סימנטוב צימק עבור עפולה בדקה ה-35 בבעיטה מרחוק, וכעבור שלוש דקות הפתיעה עפולה עם שער שוויון מרגליו של עידן דוד. במחצית השנייה חזרה רמת גן להוביל משער של דויד מנגה, אך בדקה ה-66 שוב חזרה הקבוצה מהליגה השלישית, עם פנדל מדויק של סימנטוב. המשחק הלך להארכה, ובדקה ה-120 הצליחה רמת גן להימנע מדו-קרב פנדלים ולחזור ליתרון, כאשר רן יצחק משלים שלושער. שלוש דקות בתוך תוספת הזמן קבע ישראל זגורי את תוצאת הסיום, 5-3 דרמטי לרמת גן.
Best of Both Worlds Concert
Best of Both Worlds Concert (בעברית: קונצרט הטוב משני העולמות) הוא פסקול ההופעה של סרט ההופעה האנה מונטנה ומיילי סיירוס: מופע הטוב שבשני העולמות, שיצא לאור ב-11 במרץ 2008 על ידי וולט דיסני רקורדס והוליווד רקורדס. הוא כולל הופעות חיות לשירים מאלבומי הפסקול Hannah Montana ו-Hannah Montana 2: Meet Miley Cyrus, המלווים בהתאמה את העונה הראשונה והשנייה של סדרת הטלוויזיה האנה מונטנה. כל ארבעה עשר השירים מבוצעים על ידי השחקנית הראשית של הסדרה מיילי סיירוס, אם כי המחצית הראשונה מיוחסת לדמות שלה - האנה מונטנה. האלבום הוקלט בעיר סולט לייק סיטי שבמדינת יוטה בארצות הברית באוקטובר 2007, במהלך סיבוב ההופעות Best of Both Worlds Tour של סיירוס. האלבום הגיע למקום השלישי במצעד הבילבורד 200.
גמר גביע המדינה בכדורגל 2013
הפועל רמת-גן
ברבע הגמר שוב פגשה רמת גן יריבה מהליגה השלישית, כאשר התארחה אצל הפועל אסי גלבוע. רמת גן התקשתה בפתיחה אך הצליחה לעלות ליתרון בדקה ה-33 משער של דויד מנגה. בדקה ה-58 הפתיעה אסי גלבוע את האורחים ואיזנה את המשחק מפנדל של עידן שפשה, אך כעבור עשר דקות קבע זנדברג את תוצאת המשחק, 2-1 לרמת גן, בדרך לחצי הגמר.
בחצי הגמר פגשה רמת גן בפעם השלישית ברציפות יריבה מליגה נחותה, כאשר פגשה את הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית באצטדיון רמת גן, שאירח את משחקי חצי הגמר. הפועל רמת גן פתחה טוב יותר ועלתה ליתרון כבר בדקה העשירית, כאשר רן יצחק נגח לרשת לאחר הגבהה של ליאור ראובן. רמת גן הוסיפה לשלוט, וראתה את מנגה פוגש את המשקוף ואת דורין גוגה מחמיץ פעמיים, אך בדקה ה-41 ספגה מן העבר השני, כאשר עומר אצילי כבש מבישול של ליאור אסולין, שעלה כמחליף כרבע שעה קודם לכן. בדקה ה-91, בתוך תוספת הזמן של ההתמודדות, כבש זגורי את שער הניצחון הדרמטי של רמת גן, וקבע 1–2 בסיום, ששלח את רמת גן לגמר השני בתולדותיה.
עירוני קריית שמונה
עירוני קריית שמונה החלה את דרכה בגביע מול הפועל הרצליה מליגה א'. המשחק נערך באצטדיון העירוני בהרצליה, ובו הצליחה קריית שמונה לעלות ליתרון ראשון בדקת הסיום של המחצית, משער של שמעון אבו חצירא. עשר דקות בתוך המחצית השנייה הכפיל סנטיהו סלליך את התוצאה, דן איינבינדר כבש אף הוא שער נאה בדקה ה-65, ואדריאן רוצ'ט קבע את תוצאת הסיום בדקה ה-77, 4-0 לק"ש בסיום.
בשמינית הגמר פגשה ק"ש את מכבי יבנה מהליגה הלאומית ואירחה אותה באצטדיון העירוני בקריית שמונה. המשחק נפתח בשליטה של המארחת, שכבשה את השער הראשון בדקה ה-24, כאשר איינבינדר כבש את השני שלו בגביע, מבישול של אחמד עאבד. שתי דקות בלבד חלפו, ואדיראן רוצ'ט כבש גם הוא את השני שלו במסגרת המפעל, בבעיטה מ-15 מטרים. בסיום, 2-0 לקריית שמונה.
רבע הגמר הפגיש את ק"ש עם בני סכנין, שהייתה ליריבה הראשונה שלה בגביע באותה העונה מליגת העל. המשחק התקיים באצטדיון דוחה. מרקו בלבול הוביל את סכנין בבכורה מחודשת על הקווים, ובדקה ה-14 עלתה קבוצתו ליתרון משער נגיחה של אימורו לוקמן. במחצית המשחק עלה שמעון אבו חצירא מהספסל, וכבר בדקה הראשונה של המחצית השנייה כבש את שער השוויון. כעבור חמש דקות השלימה ק"ש את המהפך, כאשר שיר צדק נגח היטב כדור קרן של דארקו טאסבסקי. בדקה ה-67 קבעה ק"ש 1–3, כאשר טאסבסקי בישל פעם נוספת, ואבו חצירא השלים צמד וקבע את תוצאת הסיום.
בחצי הגמר פגשה ק"ש את מכבי חיפה באצטדיון רמת גן. חיפה של המאמן אריק בנדו הייתה הפייבוריטית לניצחון במשחק, ואף עלתה ליתרון ראשון בדקה ה-23, לאחר כדור עונשין מדויק של דינו אנדלובו. על אף היתרון, חיפה לא היטיבה לשחק, ובדקה ה-71 נכנעה לשער שוויון מוצדק של אחמד עאבד המחליף. המשחק עבר להכרעה בהארכה, ובדקה ה-111 השלימה ק"ש את המהפך, עם שער נגיחה של אוסיי מאוולי, לאחר הגבהה מדויקת של כדור נייח של איינבינדר. בסיום, 2-1 לקריית שמונה בדרך לגמר הגביע הראשון בתולדותיה.
מחצית ראשונה
מנגד, קריית שמונה של ברק בכר, רצתה להניף את הגביע לראשונה בתולדותיה בהופעתה הראשונה במעמד הגמר, עונה אחת לאחר שזכתה באליפות היסטורית. הקבוצה פתחה בהרכב חזק שכלל בין היתר את הקפטן אדריאן רוצ'ט, שיר צדק וסאלח חסארמה במרכז ההגנה, דן איינבינדר במרכז השדה וצמד החלוצים אוסיי מאוולי ושמעון אבו חצירא.
ההזדמנות הראשונה הייתה של רמת גן, כאשר בדקה ה-13 מסר ג'יבריל סידיבה כדור עומק לארתור אטצזיאנוב, שבעט החוצה מתוך הרחבה. ארבע דקות לאחר מכן, עלתה קריית שמונה ליתרון. מאוולי מסר כדור עומק בין שני שחקנים לעברו של אבו חצירא, שניצל מיקום טוב של ארקין וגלגל בנגיעה לפינה הרחוקה, הכדור פגע בקורה ונכנס. 1-0 לקריית שמונה.
על אף יתרונה של קריית שמונה, שני המצבים הטובים הבאים במחצית הראשונה הגיעו מצדה של רמת גן. בדקה ה-28 היה זה מנגה שניסה את כוחו בבעיטה חזקה מחוץ לרחבה, אך החמיץ את המסגרת. בדקה ה-44 הגביה ליאור ראובן לתוך הרחבה, השוער דני עמוס קלט אך השמיט את הכדור, ישראל זגורי ניסה לנצל אך לא פגש טוב את הכדור, והגנת ק"ש ניקתה את הסכנה. במחצית, 1-0 לקריית שמונה.
מחצית שנייה
במחצית השנייה נמשך הלחץ של הפועל רמת גן. כבר בדקה ה-47, הגביה מנגה היטב לרחבה, זאב חיימוביץ' נגח חזק למרכז השער, ודני עמוס הדף לקרן. חמש דקות לאחר מכן, השיגה רמת גן את שער השוויון. רן יצחק פרץ היטב באגף השמאלי והעביר את כדור הרוחב לבוקסנבוים, שנותר לא מכוסה מול היציאה של עמוס. הכדור של בוקסנבוים פגע בעמוס, עבר אותו והתגלגל אל הרשת, שוויון 1-1 במשחק הגמר.
לאחר דקות ארוכות ללא אירועים, התקרבה ק"ש לחזור ולהוביל, עם הזדמנות בדקה ה-74. אבו חצירא ניסה לשלוח כדור מימין לתוך הרחבה, אך פספס את הכדור. מי שהגיח מאחור והשתלט על הכדור היה אלעד גבאי, שמזווית קשה בעט בעוצמה מעל למשקוף. בדקה השמונים התקרבה רמת גן להשלים מהפך, ממהלך של צמד המחליפים שלה במחצית השנייה. מיראן בורגיץ' פרץ משמאל והעביר כדור רוחב לעברו של אופיר חמו, שבעט שטוח וחזק לפינה הקרובה אך החמיץ במעט את המסגרת.
עד לסיום הזמן החוקי לא נרשמו עוד מצבים, והקבוצות הלכו להארכה במצב של שוויון 1-1.
הארכה ודו-קרב פנדלים
בדקה ה-110 נותרה רמת גן בעשרה שחקנים, לאחר שאופיר חמו ספג כרטיס צהוב שני לאחר נגיעת יד במרכז המגרש והורחק. על אף החיסרון המספרי, המצב המסוכן האחרון במשחק היה שייך לרמת גן, לאחר שמנגה הגביה מימין, ובורגיץ' הגיע ראשון לנגיחה אך החמיץ את המסגרת מחמישה מטרים. בסיומה של ההארכה, שוויון 1-1 והקבוצות הולכות להכרעה מהנקודה הלבנה.
נשפון שעיר-זנב
נשפון שעיר-זנב (שם מדעי: Lasiurus) הוא סוג או סוג לשעבר של עטלף קטן-גדול בשבט נשפונים שעירי-זנב (Lasiurini) שבמשפחת הנשפוניים, ובו 18–20 מינים שחיים ביבשת אמריקה. הסוג הוקם בשנת 1831 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי וכולל בתוכו 3 תת-סוגים; מאז המאה ה-19 הוא נתון במחלוקת טסונומית האם יש לפצלו ל-3 סוגים נפרדים. משמעות שמו המדעי של הסוג היא "שעיר-זנב".
תיאור
תת הסוגים של הנשפון שעיר הזנב חולקים מספר קווי דמיון בולטים: גוף שעיר, ראש נפוח, גולגולת גדולה וכנפיים ארוכות. האוזניים קצרות ורחבות, העיניים קטנות והחרטום קצר. האף גדול ורחב. כנף הזנב גדולה במיוחד ומקיפה את רוב הזנב או כולו. מידות הגוף של תת-סוגי הנשפון שעיר הזנב משתנים בחדות בין המינים הרבים: אורך הראש והגוף 50–145 מ״מ, אורך הזרוע 37–62 מ״מ, אורך הזנב 46–62 מ״מ והמשקל נע בין 6 ל-30 גרם. הנקבות גדולות וכבדות מן הזכרים.
הפרווה של נשפון שעיר הזנב ארוכה, צפופה וצמרירית ומאפשרת לו לחיות באזורים קרים מהרגיל. סוג זה מתאפיין גם בכנפיים וכנף זנב שעירים יחסית. הפרווה מגוונת בצבעיה ומשתנה בין המינים, אך באופן כללי קיימים שלושה צבעים עיקריים: אפור-כסוף, אדום-כתום וצהוב-אוכרה. הבטן והחזה חיוורים יותר אצל כל המינים. הכנפיים שחורות או שחורות חלקית.
תפוצה וביולוגיה
הנשפונים שעירי הזנב מצויים באמריקה הצפונית ובאמריקה הדרומית. טווח התפוצה של הסוג משתרע מקנדה וארצות הברית עד לארגנטינה וצ'ילה, והם נוכחים גם באיי הוואי, איי גלאפגוס, אחדים מאיי הקריבים וברמודה. מינים אחדים עשויים להזדמן לאיים מבודדים בקצה הצפון-מערבי של אירופה. בהתאם לטווח התפוצה, בית הגידול של הנשפונים מגוון במיוחד: מטונדרה אלפינית וטייגה, עד יער גשם טרופי, חורש, סוואנה, בתה ומדבריות.
תת-סוגים
בסוג זה 3 תת-סוגים, שעל פי מחקרים גנטים עדכניים נחשבים לסוגים עצמאיים:
נשפון עקוד
נשפון עקוד (שם מדעי: Niumbaha superba) המכונה גם נשפון הגירית או נשפון הפנדה, הוא מין של עטלף בינוני, נדיר וססגוני במשפחת הנשפוניים, שחי באפריקה הטרופית ומהווה מין יחיד בסוגו. הוא מפורסם בצביעה הייחודית של פרוותו שמורכבת משחור וצהוב-לבן ונדירה אצל סדרת העטלפים. הנשפון העקוד חי ביערות הגשם של מרכז אפריקה, פעיל בלילה וניזון מחרקים. מאז גילויו באמצע המאה ה-20, הנשפון העקוד נתפס בטבע לעיתים רחוקות ואין עדיין מידע על האקולוגיה והביולוגיה שלו.
אטימולוגיה וטקסונומיה
הנשפון העקוד התגלה לראשונה בשנת 1939 בקונגו הבלגית על ידי הזואולוג הבריטי רוברט ויליאם היימן שתיאר אותו כ״אחת התגליות המדהימות ביותר בשנים האחרונות״. האטימולוגיה של שמו המדעי היא כדלהלן: ניומבהה (Niumbaha) משמעותו ״נדיר״ או ״יוצא דופן״ בשפתם של אנשי האזנדה במרכז אפריקה; "סופרבה" (superba) משמעותו "הדור" בלטינית; שתי המילים מתייחסות לצבעו הייחודי של הנשפון שחריג במיוחד אצל סדרת העטלפים.
הנשפון העקוד מסווג בשבט Vespertilionini בתת-משפחת הנשפונים שבמשפחת הנשפוניים, והוא קרוב חיצונית וגנטית בעיקר לסוג נשפון פרפרי, ובמידה פחותה יותר לנשפון דלדלי, נשפון דו-גוני, נשפון במבוק, עטלפון אפריקני ואוזנן אפריקני. במקור, רוברט ויליאם היימן תיאר את הנשפון העקוד כמין בסוג נשפון פרפרי; בשנת 2013 קבוצת זואולוגים שבחנה בדקדוק דגימה שנאספה שנה קודם לכן בדרום סודאן קבעה שהוא זכאי למעמד של טקסון מונוטיפי על בסיס הבדלים מורפולוגים משמעותיים, והוקצה עבורו סוג נפרד. הסיווג החדש לא מוכר עדיין ברוב ארגוני השימור, וייתכן שמחקרים אחרים בעתיד ישללו ממנו את המעמד של סוג עצמאי והוא יחזור להיכלל תחת נשפון פרפרי.
אנטומיה ומאפיינים פיזיים
לנשפון העקוד גוף קומפקטי עגלגל, כנפיים ארוכות וצרות וגולגולת רחבה ומסיבית. החרטום קצר, שטוח וחרוטי ובצידי הפה יש דלדלים קטנים. העיניים קטנות, והאף רחב ומעוגל עם תלם קטן בין הנחיריים החזיתיים. האוזניים המעוגלות והזקופות גדולות ורחבות יותר משל הנשפון הפרפרי, והצפירים שלהן עבים למדי. כנף הזנב גדולה ומשולשת, והיא מקיפה את הזנב הדקיק והארוך מכל צדדיו. הנשפון העקוד הוא עטלף בינוני: אורך ראשו וגופו 88–112 מ״מ, אורך הזרוע 45–48 מ״מ, אורך הזנב 39–49 מ״מ וארוך האוזן 13 מ״מ; משקלו לא נרשם, אך הוא בוודאות גדול וכבד יותר מכל מיני הנשפון הפרפרי. גולגולתו ארוכה וכיפתית יותר ממיני הנשפון הפרפרי וכנפיו קצרות מעט לעומתם.
כסות
הפרווה של הנשפון העקוד צפופה, רכה וצמרירית ומורכבת משני צבעים עיקריים: שחור מבריק ושנהב-לבנבן או צהבהב. הצביעה שלו ייחודית ובולטת יותר מכל עטלף אחר בסדרת העטלפים, וצביעה דומה נראית רק אצל מספר מצומצם של עטלפים כמו האוזנן המנומר, נשפון ארלקינו ואשמן כנף-שקיק. חוקרי טבע ממשלחת אמריקנית-אוגנדית שלכדה נשפון אחד בשמורה בדרום-סודאן ציינו שצבעיו של העטלף מזכירים את הגירית או הפנדה.
תפוצה וביולוגיה
הנשפון העקוד מצוי במרכז ומערב אפריקה. הטווח המדויק אינו ידוע, ודגימות שלו נאספו בדרום סודאן, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, גאנה וחוף השנהב. על בסיס הדגימות הללו, ניתן להניח שהוא נפוץ באפריקה הטרופית לאורך קו המשווה. מאידך, המין נתפס בטבע לעיתים רחוקות, ובראיונות עם חוקרי טבע מרבית הילידים ביערות הגשם לא ידעו כלל על קיומו. כמו כן, מספר הדגימות שנאספו מאז גילויו ועד העשור השני של המאה ה-21 אינו עולה על חמישה, והפעם האחרונה שהמין נלכד בטבע הייתה בשנת 2012.
ייתכן שנדירותו של הנשפון באוספים זואולוגים נובעת מבית הגידול הבלתי נגיש שלו שמורכב בעיקר מיער גשם טרופי סבוך עם ערפל כבד, יער מנגרובים ויער ביצות. כמו כן פרוותו השחורה הופכת אותו לבלתי נראה בלילה, ומדמה ביום את משחק האור והצל ביער הסבוך.