cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bad Idea Right?
ביקורות
בסקירה שפורסמה באתר פיצ'פורק, נכתב כי הסינגל הוא חקירה ערמומית ושובבה של רגע הכניעה לאהוב לשעבר. השיר מציג את המחויבות של רודריגו לתפקיד הדמות הראשית המרושלת, ומספר את ההחלטה לחדש את הקשר עם בן זוג לשעבר. מבחינה מוזיקלית, השיר הוא שונה מהסינגל הקודם שלה "Vampire", ומושפע מסוגות מוזיקליות של מחזמר וסינת'ים של מוזיקת הגל החדש, המגובשים על ידי התמימות החצופה והמדומה של רודריגו, מה שהופך אותו לאחת מהופעות הפופ הטובות של השנה. האתר הכתיר את הסינגל כ"רצועה החדשה הטובה ביותר".
בסקירה שפורסמה באתר "The A.V. Club", נכתב כי השיר הוא להיט פופ-פאנק גראנג'י ובוגר שממשיך את חקר הז'אנר, בעקבות הסינגל המוביל של רודריגו, "Vampire". הקליפ הנלווה, בבימויה של פטרה קולינס ובהשתתפות חברותיה של אוליביה, לוקח את הצופים למסע בהשראת שנות ה-90, מלא בהחלטות רעות ושילוב של ויז'ואלים מעוררי השראה. הרצועה מציגה את הצליל המיוחד של רודריגו עם השפעות פופ-פאנק, מה שהופך אותו להמנון מושלם להופעות. לסיכום, נכתב שהשיר הוא תוספת חזקה לאלבומה השני של רודריגו.
וידאו קליפ
בצמוד לצאת הסינגל, רודריגו הוציאה קליפ לסינגל בבימוי פטרה קולינס.
לקליפ יש אסתטיקה של שנות ה-90 ומתחיל במסיבת בית שבה רודריגו וחברותיה, שביצעו הופעת קמע בקליפ - טייט מקריי, אייריס אפאטאו ומדיסון הו נמצאות בשירותים. היא חושבת על החבר לשעבר שלה שלא שמעה ממנו כבר חודשים. משתתפי המסיבה אומרים לרודריגו שלראות את האקס שלה זה רעיון רע, אבל היא מתעלמת מהעצות שלהם ומחליטה ללכת לראותו בכל זאת. היא עוזבת את המסיבה ויוצאת למסע פרוע לראות אותו, כולל נסיעה במשאית של זר ונסיעה ברכבת. למרות המסע הכאוטי, דמותה של רודריגו לא מתרגשת, וחוזרת על המשפט: "Fuck it, it's fine." (בעברית: "לעזאזל, זה בסדר"). הקליפ מסתיים בכך שהיא מתאחדת עם החבר לשעבר שלה, שלפתע עולה בלהבות, ומסמל את כך שהם הציתו מחדש את הקשר.
בקליפ יש התייחסויות ישירות לתוכניות הטלוויזיה "Glee" ו-"אופוריה". הקליפ משלב סצנות שנראות כמחווה לסדרות הללו. התייחסות בולטת אחת היא סצנה שבה ברד אדום מותז על פניה של אוליביה רודריגו, המזכירה סצנה מ"Glee" שבה מתרחשת סיטואציה דומה לדמות של רייצ'ל. סצנה אחרת בסרטון מציגה את אוליביה רודריגו דופקת על דלת באופן דומה לדמותה של מאדי ב"אופוריה", במיוחד בסצנה שבה היא מתעמתת עם נייט וקאסי בחדר השירותים.
אוויאנקה אל סלבדור
אוויאנקה אל סלבדור (לשעבר: TACA Airlines) הוא השם המסחרי של קבוצת חמש חברות תעופה עצמאיות במרכז אמריקה. לחברה יעדים בדרום אמריקה, מרכזה וצפונה, וכן לאיים הקריבים.
היסטוריה
בין 1989 ל-1995 החלה Taca במהלך לרכישת חברות תעופה מרכז אמריקאיות: "אוויאטקה" מגואטמלה, "לאקסה" מקוסטה ריקה ו"ניקה" מניקרגואה. בהמשך רכשה את מניותיהן של מספר חברות תעופה קטנות נוספות בהונדורס, ניקרגואה וקוסטה ריקה, וכן הקימה את חברת הבת "TACA פרו" בפרו.
בשנת 2009 התמזגה החברה עם החברה הקולומביאנית "אוויאנקה", כך שנוצרה ברית של 129 מטוסים שמשרתים יותר מ-100 יעדים באמריקה ובאירופה. המיזוג הושלם במאי 2013.
בשנת 2010 הכריזה ברית חברות התעופה "סטאר אלייאנס" כי קבוצת אוויאנקה-טאקה תהיה חברה מלאה בברית עד אמצע 2012.
תאונות ותקריות
במהלך כל שנות פעילות החברה היו לה ארבע תאונות.
בלקספייס
בלקספייס (נקראת גם: Blackspace) היא סדרת דרמת-פשע עלילתית ישראלית, שעלתה לשידור ב-13 בדצמבר 2020 ברשת 13. ב-17 בינואר 2021 הודיעה ההפקה שהסדרה תחזור לעונה שנייה.
במאי 2021 עלתה הסדרה לשידור גם בשירות הסטרימינג של Netflix העולמית.
עלילה
חוקר המשטרה רמי דוידי (גורי אלפי) חוזר לתיכון שבו למד כדי לגלות מי עומד/ים מאחורי ירי בעת טקס יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל בתיכון "מורשת רבין" בראשון לציון. בירי נהרגו ארבעה תלמידים. לאחר שנשלל החשד שמדובר בפיגוע טרור, ומדובר בארבעה מתלמידי בית הספר, על החוקרים לגלות מי מן התלמידים עומד מאחורי הטבח, תוך כדי שזולג להם מידע שנגלה אליהם מה"בלקספייס", אפליקציית מסרים מיידיים מוצפנת.
מסיבת נקניקיות
מסיבת נקניקיות (באנגלית: Sausage Party) הוא סרט אמריקאי שיצא לאקרנים באוגוסט 2016. זהו סרט באנימציית תלת־ממד המיועד לקהל מבוגר, מסוגת הרפתקאה-קומדיה. הסרט בוים על ידי גרג טירנן וקונרד ורנון, ונכתב על ידי אוון גולדברג, קייל הנטר, סת' רוגן ואריאל שפיר.
בלקספייס
הפקה
צילומי העונה הראשונה החלו ביולי 2019 ונמשכו עד ספטמבר 2019. את הסדרה יצרו סהר שביט וענת גפני. הסדרה צולמה בעיקרה בבית הספר השש-שנתי, מקיף י"ב "המעיין" שבראשון לציון. בנוסף, חלק מהסדרה צולמה במכללה למנהל בראשון לציון.
מסיבת נקניקיות
את הדמויות הראשיות בסרט מדבבים סת' רוגן, קריסטן ויג, ג'ונה היל, מייקל סרה, ג'יימס פרנקו, דייוויד קרומהולץ, ניק קרול ואדוארד נורטון.
בלקספייס
הפקה
במקביל להעלאת הסדרה, עלה קמפיין להעלאת מודעות לנושא של מצוקות נפשיות בקרב בני נוער של עמותת עלם, כחלק מהסדרה - שקופית בנושא הוצגה בסוף כל פרק, ונפתח מתחם באתר הסדרה בשם "אתם לא לבד". כחלק מהקמפיין, התקיים גם מפגש בין יואב רוטמן (איתמר) לבין בוגר עמותת עלם.
מסיבת נקניקיות
הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים (SXSW) ב-14 במרץ 2016 והוקרן לראשונה בישראל ב-11 באוגוסט ובארצות הברית ב-12 באוגוסט 2016. הסרט נועד להיות פרודיה לסרטי דיסני ופיקסאר והיה סרט האנימציה האמריקאי הראשון עם סיווג צפייה R מאז "סאות' פארק: גדול יותר, ארוך יותר ולא מצונזר" משנת 1999, והסרט האמריקאי הראשון שנעשה באנימציית תלת־ממד עם סיווג זה.
בלקספייס
הפקה
ב-17 בינואר 2021 חודשה הסדרה לעונה שנייה, טרם סיום העלייה העונה הראשונה.
מסיבת נקניקיות
עלילה
הסרט עוסק בנקניקייה בשם פרנק, אשר חי בסופרמרקט עם סוגי מזון נוספים. פרנק מאוהב בלחמניית נקניקיות בשם ברנדה והם אוהבים מרחוק משום שהם סגורים באריזותיהם. חייהם של המצרכים בסופרמרקט שלווים, ומטרתם היא להירכש על ידי לקוחות להם הם קוראים "אלים". בנוסף, הם קוראים לביתם של הלקוחות "המעבר הנשגב", מכיוון שהם חושבים שהאלים במעבר הנשגב ידאגו להם ויטפחו אותם. לשמחתם של קבוצת מצרכים הם אכן נרכשים על ידי אישה, אך ביציאתם מן הסופרמרקט שרשרת אירועים מובילה לכך שפרנק וברנדה מופרדים מהאריזות שלהם ונשארים בסופרמרקט, ובכך גם אביזר היגיינה לנשים בשם דוש אשר חפץ לנקום בפרנק ובברנדה על כך שהם מנעו ממנו להירכש על ידי הלקוחה. כאשר המצרכים מגיעים לביתה של הלקוחה, הם נדהמים לגלות את האמת - הם נאכלים. הם מתוודעים לכך בעת שהאישה מכינה מהם ארוחה, ומשווים זאת לעינויים ולמוות. פרנק וברנדה יוצאים יחד עם בייגל יהודי ולאפה (לוואשי) ערבית למסע בסופרמרקט. מי אש, בקבוק רום ישן שלעולם לא מתקלקל מגלה לפרנק שהאלים אינם דואגים למצרכים, אלה הורגים (אוכלים) אותם. לבסוף פרנק מגלה לכל המצרכים את האמת ויחד הם גוברים על האלים וחיים יחד בשלווה בסופרמרקט. בסוף הסרט מי אש מגלה לברנדה, וואש, סמי, טריסה, ברי ופרנק שהם לא אמיתיים ושכל המצרכים הם דמויות אנימציה.
הפקה
רוגן הצהיר שהוא עבד במשך 8 שנים על הסרט, אולם הוא דאג מכיוון שאף אולפן לא רצה להרים את הפרויקט בהתחלה, בטענה שהוא בא ממקום לא טוב, רוגן השיב שכוונת הסרט היא "מה אם לאוכל שלנו היו רגשות?". אוון גולדברג חשף את הפרויקט ב-24 בספטמבר 2013, וזאת בטענה כי מדובר בפרויקט סודי ביותר, בתחילה קהל הצופים חשבו שזו מתיחה של אוון, אך לאחר מכן החלו לבדוק את הנושא, וגילו שאכן זה פרויקט אמיתי. מאוחר יותר בחודש נובמבר 2010, ג'ונה היל חשף שהוא עובד על סרט אנימציה בדירוג סיווג צפייה R.
בלקספייס
הפקה
ב-22 באפריל 2021 פורסם כי הסדרה נמכרה להפצה ב"נטפליקס".
מסיבת נקניקיות
הפקה
ב-24 בספטמבר 2013, הוכרז כי סרטי סוני ו-Annapurna Pictures יממנו את הסרט, ושגרג טירנן וקונרד ורנון ינהלו את הפרויקט. אוון גולדברג, סת' רוגן ומייגן אליסון יהיו המפיקים.
ב-29 במאי 2015 הוכרז כי הסרט יצא לאור ב-3 ביוני 2016, אך בתחילתה של 2016 התאריך השתנה ל-12 באוגוסט 2016, ועוד באותו החודש נודע שדני מקברייד ואנדרס הולם ישתתפו בסרט.
בלקספייס
ביקורות
הסדרה זכתה לביקורות מעורבות.
מסיבת נקניקיות
הפצה
התאריך המתוכנן הראשון להפצה היה ב-3 ביוני 2016, אך בהמשך התאריך נשתנה ל-12 באוגוסט 2016.
בלקספייס
ביקורות
הסדרה קיבלה ביקורות חיוביות כמו מסמדר שילוני מ-"ynet" שכתבה: "קל להיסחף אליה, לאהוב את הגיבור שלה והיא נצמדת באדיקות לחוקי הז'אנר", ומאריאנה מלמד מ"הארץ" שכתבה: "על פי הפרק הראשון שלה, 'בלקספייס' היא מוצר טלוויזיוני טוב יותר, יציב ומשמעותי יותר מכל אלה שדיברנו עליהם לאחרונה בשיחות ברזייה".
מסיבת נקניקיות
הפצה
הסרט הוקרן ב-South by Southwest ב-14 במרץ 2016 לאחר קיצור קטעים מן הסרט. באותו חודש הטריילר הראשון של הסרט הופץ לקהל הרחב וקיבל תגובות חיוביות בעיקר.
קישורים חיצוניים
ביקורות:
בלקספייס
ביקורות
הסדרה גם קיבלה ביקורות שליליות, כמו מצוף ישראלי מ"מעריב" שכתבה: "הסדרה החדשה של רשת מנסה להיות מותחן פשע, אך הפרק הראשון היה מלווה בדיאלוגים רדודים, צילום מאכזב ועשרות פרומואים שלא ממש משאירים מקום לדמיון", ומנדב מנוחין מ"וואלה" שכתב: "הדבר העיקרי שמציעה 'בלקספייס' לעומת אחיותיה לז'אנר הוא אלימות יותר מסוגננת ומצועצעת, על גבול האימה, מסוג שחריג לראות על המסך הישראלי אבל אין כל קושי למצוא בנטפליקס".
מעמקי הים
מעמקי הים הוא כינוי כולל לטווח העומק באוקיינוס הפתוח המרוחק מהחופים הרדודים. טווח זה כולל את כל השכבות למעט השכבה האפיפלגית, כלומר כל מה שמתחת ל-200 מטר ועד ל-11,000 מטר מתחת פני הים, בשקע מריאנה שליד איי מריאנה. אזור זה הוא תוואי השטח הגדול בעולם אך הוא כמעט ולא נחקר. ידוע יותר על הירח מאשר על פני קרקעית הים של האוקיינוסים, אך כל שנה נשלחות צוללות מחקר מיוחדות החוזרות עם עוד ועוד גילויים חדשים.
אזור המעמקים הוא אזור חשוך, קר, חסר חמצן ובעל דחיסות כבדה של המים העולה ככל שמעמיקים יותר. צוללן אנושי ימות תוך רגע של שהייה במים עמוקים אך כמה בעלי חיים מצליחים לחיות בהם ולהתקיים על מזון זעום בעוד אחרים למשל הראשתן, פיל הים וצב הים הגילדי מגיעים לשם לאכול ואז עולים. ועם זאת ישנם מגוון שלם של יצורים בהם, רובם מוזרים מאוד ולא מוכרים. צמחים הזקוקים לאור שמש כלל לא נמצאים בו. במקום צמחים היצורים החיים בשכבות אלה ניזונים משלג ימי (Marine snow), שיריים המופרשים מלמעלה ושוקעים או שהם עולים אל פני המים בלילות לתזונה רגילה.
שכבות מעמקי האוקיינוס
כל השכבות העמוקות באוקיינוס הם חלק מהאזור האפוטי (Aphotic zone): בשנת 2022 סקרו חוקרים אוסטרלים עומקים חדשים באוקיינוס ההודי, בסמוך לאיי קוקוס, בעומק של 5.8 ק"מ וגילו שם בעלי חיים שלא נראו מעולם., הסבירה דיאן בריי, מנהלת אוספים בכירה במוסד למחקר של מוזיאון ויקטוריה שבאוסטרליה.
אלמנטלי
אלמנטלי (באנגלית: Elemental) הוא סרט קולנוע אמריקאי בהנפשה ממוחשבת שהופק על ידי אולפני "פיקסאר" והופץ על ידי סרטי אולפני וולט דיסני. הסרט בוים על ידי פיטר סון, והוא עלה לאקרנים ב-16 ביוני 2023.
פסקול הסרט כולל 37 רצועות, שאחת מהן היא הסינגל "Steal the Show" בביצוע לאוב.
תקציר העלילה
העלילה מתרחשת בעיר אלמנט סיטי בה חיים יחדיו תושבים דמויי-אלמנטלים: אש, מים, אדמה ואוויר. אמבר ("אשלי" בגרסה העברית), אישה צעירה העשויה מיסוד האש, היא בת יחידה למהגרים, העובדת בחנות שבבעלות הוריה. הם מצפים ממנה לרשת אותם בניהולה כאשר אביה יפרוש לגמלאות. כמי שכמעט ולא יצאה מרובע מגוריה, רובע בו כל התושבים עשויים מאש, היא מופתעת להכיר את ווייד ("פלג" בדיבוב לעברית), פקח עירייה צעיר העשוי מיסוד המים. לאחר שבמשך כל חייה נאמר לה כי מים ואש אינם יכולים לדור בכפיפה אחת, השניים יוצאים להרפתקה משותפת, בה הם מגלים את המאחד והשונה ביניהם.
פיתוח
ב-16 במאי 2022, חשפו אולפני "פיקסאר" אמנות קונספט ראשונה מתוך הפקת הסרט. בריאיון ל"דדליין" חשף במאי הסרט, פיטר סון, כי הסרט נוצר בהשראת ילדותו בניו יורק, כבן למשפחת מהגרים קוריאנית.
הפצה
הסרט עלה לאקרנים ב-16 ביוני 2023.
בניגוד לסרטי האנימציה של דיסני שהופצו מאז פרצה מגפת הקורונה וזכו להפצה קולנועית קצרת מועד לפני שעברו לשירות הסטרימינג דיסני+, מה שהביא לכרסום ברווחיהם, דיסני תכננה ש"אלמנטלי", כמו גם "המשאלה" של דיסני, יזכו להפצה קולנועית ארוכה יותר, ללא העברה לדיסני+ בטווח המיידי.
ביקורות והכנסות
בסוף השבוע הראשון להקרנתו, הסרט הכניס 29.5 מיליון דולר ומציב אותו כסרט בעל הפתיחה הנמוכה ביותר של פיקסאר.
התגובות לרעיון והקונספט של הסרט היו שליליות.
המבקרים והצופים טענו שלמרות כמה הברקות הסרט הוא קלישאתי, בחלק מהביקורות לסרט אמרו שאלמנטלי בטעות הפך לסרט בורקס אמריקאי שכשל.
האתרים Deadline Hollywood ו-TheWrap ציינו כי כישלון הסרט מביא בכך שצופים רבים מחכים שהסרטים יופצו בדיסני+ במקום ללכת לבתי הקולנוע כתוצאה ממגפת הקורונה.
באוגוסט 2023, נודע כי הסרט הרוויח יותר מ-400 מיליון דולר ברחבי העולם. לשם כך דיסני הפיצו ברכה לכבוד החזרה של ההצלחה הקופתית של הסרט אשר אמרה כי "לאחר הכישלון של סוף השבוע הראשון, אנחנו מודם לקהל אשר ידעו את מה שטוב בסרט". באותו חודש ג'ים מוריס, הנשיא של פיקסאר, אמר "בקופות אשר אנחנו מצפים להם עכשיו, [הסרט] יכול לעבוד טוב יותר אפילו בקולנוע".
הסרט זכה להצלחה רבה בצפון קוריאה.
הוז'וביצה
הוֹז'וֹביצֶה (בצ'כית: Hořovice, בגרמנית: Horschowitz, הורשוביץ, מיושן: Horowitz - הורוביץ) היא עיירה במחוז בוהמיה המרכזית שבמערב צ'כיה.
העיירה שוכנת במערב בוהמיה המרכזית, ומהווה את המרכז הכלכלי והמנהלי של האזור. העיירה נוסדה במאה ה-12 וגרים בה 6,835 תושבים (נכון לשנת 2013).
בני משפחות הורוביץ נקראים על שם העיירה, בה הייתה קהילה יהודית גדולה בימי הביניים, ובעיקר לאחר גזירות קנ"א שבעקבותיהן נדד ר' יוסף הלוי, מראשי המשפחה, לצ'כיה.
רנה פלוון
רנה פלוון (בצרפתית - René Pleven; 15 באפריל 1901 - 13 בינואר 1993) היה מדינאי צרפתי. בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש פלוון בתפקידים בכירים בממשל צרפת החופשית שהקים שארל דה גול. לאחר המלחמה הקים את מפלגת "האיחוד הדמוקרטי והסוציאליסטי של הרזיסטאנס" (Union démocratique et socialiste de la Résistance) שביקשה לשמש כיורשת תנועת הרזיסטאנס של ימי המלחמה. מספר פעמים במהלך תקופת הרפובליקה הצרפתית הרביעית בשנות החמישים שימש כראש ממשלת צרפת. תרומתו הניכרת היא "תוכנית פלוון" ליצירת קהיליית הגנה אירופית בין צרפת, גרמניה המערבית, איטליה וארצות בנלוקס. בתקופת הרפובליקה הצרפתית החמישית שימש מספר פעמים בתפקידי שר.
ילדות ונעורים, קריירה מוקדמת
פלוון נולד בשנת 1901 בעיר רן. אביו היה איש צבא ששימש אף כמפקד האקדמיה הצבאית סן-סיר. פלוון סיים לימודי משפטים אך כשל בבחינות לשירות המדינה, ועבד כמנהל חברה גדולה לשירותי טלפון.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה גויס לצבא בדרגת סמל. הוא התגלה על ידי ז'אן מונה ומונה על ידו לתפקיד בכיר במשלחת הרכש של חיל האוויר הצרפתי שפעלה בארצות הברית.
מלחמת העולם השנייה
באוגוסט 1940 נשלח על ידי דה גול ללאגוס על מנת להכשיר את התנאים להצטרפות מושבות אפריקה המשוונית הצרפתית אל צרפת החופשית. בלאגוס נפגש עם מושל צ'אד פליקס אבואה, ועם אישים נוספים אזרחים ואנשי צבא כגנרל פיליפ לקלרק, וחבורה זו תכננה תוכנית פעולה להעברתן של המושבות לתמיכה בצרפת החופשית. ב-24 באוגוסט הגיע אל פור לאמי, ושם הצליח להביא להכרזתו של אבואה ב-26 באוגוסט כי צ'אד תומכת בצרפת החופשית. לאחר מכן עברו רוב המושבות האחרות של אפריקה המשוונית הצרפתית אל צרפת החופשית. בספטמבר 1941 צורף אל "הוועד הלאומי" שהקים דה גול כמעין ממשלה זמנית. תפקידו היה הממונה על הכלכלה, הכספים והמושבות. בגלגוליו של הוועד הלאומי בשנים שלאחר מכן, עד סוף המלחמה, שימש פלוון בתפקידים מיניסטריאליים ביצועיים שונים, כשר הכלכלה ושר המושבות.
במסגרת מילוי תפקידו כינס פלוון בברזוויל ב-30 בינואר 1944 ועידה של מושבות צרפת באפריקה. בוועידה בה נכחו אישים כשארל דה גול, פליקס אבואה ופליקס גואן התוו הנוכחים מתווה להפיכת המושבות האפריקאיות ל"איחוד צרפתי". על אף שהחלטות הוועידה היו רובן בתחום המינהלי והתרבותי, שכן לא הייתה למתכנסים סמכות חוקתית לבצע שינויים במצב המלחמה והפילוג בו הייתה נתונה צרפת, הייתה זו אבן דרך חשובה בתהליך הדקולוניזציה של מושבות אלו.
במסגרת תפקידו כ"שר החוץ" של צרפת החופשית יצר פלוון קשרים הדוקים עם איש הסוכנות היהודית, הסופר אלבר כהן שניסה ליצור בסיס לשיתוף פעולה בין אנשי הסוכנות היהודית ואנשי צרפת החופשית. קשרים אלו שימשו כבסיס למדיניותו האוהדת של פלוון כלפי מדינת ישראל בשנים שלאחר המלחמה.
שר הכספים
במסגרת הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית שקדמה להכרזת הרפובליקה הצרפתית הרביעית שימש פלוון בתחילה כשר לענייני צרפת שמעבר לים, בין ספטמבר 1944 לדצמבר 1945, ולאחר מכן, במסגרת ממשלתו השנייה של דה גול, כשר הכספים, בין 21 בדצמבר 1945 ל-26 בינואר 1946. פלוון פרש מתפקידו עם פרישתו של דה גול בינואר 1946.
הקמת מפלגת הרזיסטאנס
ב-1945 נמנה פלוון על מקימי "האיחוד הדמוקרטי והסוציאליסטי של הרזיסטאנס" (Union démocratique et socialiste de la Résistance), הידועה בראשי התיבות UDSR. מקימיה של המפלגה היו אנשי הפלגים הלא קומוניסטים של הרזיסטאנס, ורצו להקים מפלגת פועלים מתונה ברוח אנשי הרזיסטאנס. למפלגה הצטרפו אישי מרכז ושמאל ידועים, וביניהם פרנסואה מיטראן. יוזמה זו נכשלה בשל הקמתם וארגונם מחדש של גופים מתחרים כגון המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית והמפלגות הגוליסטיות, שמשכו רבים מאנשי הרזיסטאנס לשעבר. לאחר הקמתה זוהתה המפלגה עם המפלגה הרדיקלית מהרפובליקה הצרפתית השלישית, שעל אף שמה נתפסה כמפלגת מרכז ובמשך שנים רבות החזיקה בשלטון. בשנת 1947 נמנתה ה-UDSR על מייסדי האינטרנציונל הליברלי. פלוון שימש כיושב ראש המפלגה בין 1946 ל-1953.
בשנת 1947 התחולל משבר ממשלתי, בו מוריס תורז, סגן ראש הממשלה מטעם הקומוניסטים, עזב ביחד עם חברי מפלגתו את הקואליציה של פול רמדיה. ה-USDR השתתפה בקואליציה חדשה של מפלגות מרכז. במסגרת זו שימש פלוון כשר ההגנה בממשלתו של ז'ורז' בידו החל מאוקטובר 1949.
ביוני 1950 נפגש פלוון עם הנספח הצבאי של צה"ל בפריז, האלוף דוד שאלתיאל. בפגישה, בה נכח גם שר הפנים ז'יל מוק הציגו הצדדים את עמדותיהם. פלוון הכריז כי הוא רואה בצה"ל מכשול כלפי חדירה סובייטית למזרח התיכון, ושאלתיאל פרש בפניו אפשרויות לסיוע ביטחוני צרפתי לישראל. הפגישה גיבשה מדיניות צרפתית של שיתוף פעולה וסיוע לישראל, שנותרה בעינה עד למשבר האמברגו הצרפתי על ישראל בסוף שנות ה-60.
כהונותיו כראש ממשלה
לאחר פרישת הקומוניסטים מן הממשלה עלה רעיון "הכוח השלישי", של ממשלות המתבססות על גורמים פוליטיים בספקטרום שאינו כולל את הקומוניסטים משמאל ואת הגוליסטים מימין. רעיון זה הביא למעשה לשלטון סיעות הקתולים בתמיכת המפלגות הרדיקליות הקטנות, כאשר הסוציאליסטים משחקים תפקיד משני, ממשלות שאף הן נטו להתפרק כעבור זמן קצר. במסגרת זו זכה גם פלוון, שעמד בראש מפלגת מרכז שמאל קטנה, לשתי כהונות קצרות בראשות הממשלה.
פלוון נבחר בראשונה כראש ממשלת צרפת ביום 12 ביולי 1950. הוא נבחר ברוב של 373 קולות נגד 185, הרוב הגדול ביותר של קולות בו זכתה ממשלה מאז ממשלת רמדייה ב-1947. בתקופת כהונתו דחף פלוון למימוש תוכניתו של רובר שומאן ליצירת קהילת הפחם והפלדה האירופית ולקידומה. במדיניות החוץ נקט במדיניות פרו אמריקאית, וניסה לתאם את פעולותיה של צרפת, המעורבת במלחמת הודו סין הראשונה עם פעולותיה של ארצות הברית המעורבת במלחמת קוריאה. במסגרת זו נסע לארצות הברית בינואר 1951 ונפגש שם עם הנשיא אייזנהאואר. באותה התקופה העלה רעיון ליצירת צבא אירופי משותף, בו ישתתפו גם גרמניה המערבית ואיטליה. ב-28 בפברואר 1951 התפטר בשל כך שלא הצליח לקדם יוזמה לשינוי שיטת הבחירות. באוגוסט 1951 קיבל פלוון הזדמנות נוספת לעמוד בראשות הממשלה. על הפרק עמד מימונם של בתי הספר הקתוליים בצרפת, שנתפס כנושא בעייתי בשל מחויבותה של צרפת למדיניות חילונית. פלוון, קתולי בעצמו, נתפס כאדם שביכולתו למצוא פתרון גמיש למשבר. ב-11 באוגוסט 1951 נבחר פלוון שוב לראש הממשלה, שנתפסה כממשלה ימנית ושמרנית. גם ממשלה זו לא החזיקה מעמד זמן רב, וב-20 בינואר 1952 פרש פלוון מתפקידו.
שר בממשלות צרפת
פלוון המשיך למלא תפקידים מרכזיים בממשלות צרפת, ושימש בתפקיד שר ההגנה. הוא ניסה לקדם את תוכניתו ליצירת צבא אירופי, אך זו לא הייתה מקובלת על הגוליסטים, הקומוניסטים והסוציאליסטים. כן הטיף לנקיטת יד קשה במלחמה בהודו-סין. בתקופת כהונתו כשר ההגנה נחלה צרפת את התבוסה הקשה בקרב דיין ביין פו ב-1953 הודח מתפקיד יושב ראש ה-UDSR, והוחלף בפרנסואה מיטראן שתמך בשיחות שלום בהודו-סין. ב-1957 התבקש על ידי הנשיא רנה קוטי להרכיב ממשלה. הוא כשל ולא מונה בשלישית לראש הממשלה. ב-1958 מונה לשר החוץ האחרון של הרפובליקה הרביעית.
וינסנט
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Mad World
"Mad World" (בתרגום חופשי לעברית: עולם מטורף) הוא שיר של להקת הגל החדש הבריטית Tears for Fears. השיר נכתב על ידי רולאנד אורזבל והושר על ידי בסיסט הלהקה קורט סמית'. השיר היה הסינגל השלישי שהלהקה הוציאה לשווקים והיה הלהיט הראשון של הלהקה - השיר הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי במהלך נובמבר 1982. שנה לאחר מכן השיר יצא באלבום הבכורה של הלהקה "The Hurting". השיר הפך בהמשך ללהיט הבינלאומי הראשון של הלהקה כאשר הוא הגיע למצעד ה-Top 40 במדינות שונות במהלך השנים 1982 ו-1983.
בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, כמעט שני עשורים לאחר שהסינגל הושק לראשונה לשווקים, השיר זכה לפופולריות מחודשת וניכרת כאשר יצאה גרסת כיסוי אקוסטית חדשה לשיר בביצועם של מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס, אשר נוגנה במקצב איטי בהרבה. גרסה זו הופקה במקור עבור הפסקול של הסרט "דוני דארקו" משנת 2001. על אף שהסרט זכה להצלחה מעטה יחסית כאשר יצא לראשונה לקולנוע, לאחר שהסרט יצא ב-DVD הוא זכה בהדרגה למעמד של סרט פולחן, ובעקבות כך גרסת הכיסוי זכתה לפופולריות רבה כאשר בהמשך הוחלט במהלך 2003 להוציא את גרסת הכיסוי המחודשת של השיר. הסינגל הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי במהלך דצמבר 2003, וזכתה במהלך אותה התקופה גם להצלחה בינלאומית ניכרת.
השיר בגרסת Tears for Fears
בתחילה השיר היה מיועד להיכלל בתור שיר הבי-סייד (השיר המשני יותר שנכלל בתקליטונים בהשוואה לשיר ה"איי-סייד" אותו היוצרים לרוב היו מקווים באותה העת שיהפוך ללהיט) בסינגל של השיר "". אף על פי כן, בהמשך הלהקה החליטה בכל זאת כי ייתכן מאוד שהשיר יזכה להצלחה ברדיו ועל כן הוחלט לעכב את השקת השיר על מנת להוציא אותו לשווקים לבסוף, ב-20 בספטמבר 1982, כסינגל בפני עצמו.
השיר, ובמיוחד השורה בשיר (תרגום חופשי: "החלומות בהם אני מת הם החלומות הטובים ביותר שהיו לי מעולם"), הושפעו מהתאוריות של הפסיכולוג האמריקני ד"ר ארתור ג'נוב, יוצר שיטת הטיפול "הצעקה הראשונית" (Primal Therapy) הדוגלת בשחרור של כאב מודחק, אליהם נחשף אורזבל כאשר קרא את ספרו של ג'נוב "The Primal Scream".
מיקומי שיא
מיקומי השיא של במצעדי הפזמונים ברחבי בעולם בשנים 1982–1983:
הווידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, אשר צולם במקור במהלך קיץ 1982, היה הווידאו קליפ הראשון של להקת Tears for Fears. הווידאו קליפ מתמקד בקורט סמית אשר מביט במהלך השיר מבעד לחלון במבט קודר בעוד רולאנד אורזבל מבצע ריקוד משונה ממול לבית, על מזח אגם. הקליפ כולל גם סצנת מסיבה קצרה בה נוכחים חברים ובני משפחה של חברי הלהקה, בהם לין סמית', אשר הייתה באותה העת אשתו של סמית'.
הווידאו קליפ בוים על ידי קלייב ריצ'רדסון, אשר במהלך התקופה נודע במיוחד בשל הווידאו קליפים שביים עבור הלהקה דפש מוד.
גרסת הכיסוי בביצוע מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס
השיר זכה להצלחה מחודשת ניכרת ברחבי העולם, כמעט עשרים שנה לאחר השקתו, כאשר הופקה גרסת כיסוי לשיר שבוצעה על ידי מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס עבור הסרט "דוני דארקו" (2001). בעוד שהשיר המקורי בביצוע Tears for Fear בוצע באמצעות סינתיסייזרים וכלי הקשה כבדים, הגרסה של אנדרוס וג'ולס הייתה מינימליסטית - אנדרוז שר את השיר בליווי נגינת פסנתר, צ'לו. הגרסה של אנדרוז וג'ולס יצאה לראשונה לשווקים במהדורת תקליטור במהלך שנת 2002 באלבום הפסקול של דוני דארקו. אף על פי כן, לאחר שהסרט יצא ב-DVD הוא זכה בהדרגה למעמד של סרט פולחן, ובעקבות כך גרסת הכיסוי זכתה לפופולריות רבה כאשר לבסוף ג'ולס ואנדרוז החליטו להוציא את השיר כסינגל. השיר יצא כסינגל ב-15 בדצמבר 2003 וזכה להצלחה רבה במיוחד כאשר בין היתר הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
מיקומי שיא
מיקומי השיא של השיר בגרסת הכיסוי במצעדי הפזמונים ברחבי בעולם בשנים 2003–2010:
הווידאו קליפ
הווידאו קליפ לגרסת הכיסוי בביצוע מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס בוים על ידי מישל גונדרי (במאי הסרט שמש נצחית בראש צלול). הווידאו קליפ זכה לפופולריות רבה ביוטיוב כאשר בשיא הפופולריות היו לווידאו קליפ מעל ל-62 מיליון צפיות בחודש דצמבר 2013.
גרסאות כיסוי נוספות
בנוסף לגרסת הכיסוי הנודעת של מייקל אנדרוז וגארי ג'ולס משנת 2001 לאורך השנים בוצעו גרסאות כיסוי רבות נוספות לשיר, כאשר הבולטות שבהם כוללות את גרסת הכיסוי שביצעו להקת גרגוריאן, אדם למברט וסוזן בויל.
לשמור עליי
לשמור עליי הוא סינגל של הזמרת הישראלית רוני דלומי, שיצא לאור ב-19 ביולי 2015. זהו השיר השני מתוך אלבומה השלישי "תסתכל עליי".
Mad World
גרסאות כיסוי נוספות
גרסת כיסוי לשיר בוצעה בשנת 2008 גם על ידי השחקנית מלאני פרס עבור פסקול הסרט "איים אבודים".
לשמור עליי
רקע וכתיבה
השיר נכתב בידי רוני דלומי והולחן בידי דלומי ואביב קורן, והופק על ידי אורי אבני. בשיר מספרת דלומי על אהובה שהגיע מרחוק לשמור עליה. בראיון לתוכנית "אנשים" סיפרה דלומי שכתבה את השיר על בעלה אלון וייסמן.
Mad World
גרסאות כיסוי נוספות
בשנת 2017 ביצעה להקת Imagine Dragons גרסת כיסוי נודעת נוספת לשיר זה.
בהמשך אותה השנה בוצעה גרסת כיסוי נוספת לשיר על ידי השחקנים קיי ג'יי אפא, לילי ריינהרט וקמילה מנדס עבור הסדרה "ריברדייל". הביצוע הופיע בעונה 2 בפרק 8.
באוגוסט 2020 להקת הגלאם רוק "Palaye Royale" הוציאה גרסת כיסוי לשיר בעקבות נגיף הקורונה והפרעות לאחר מותו של ג'ורג' פלויד.
פולינה כצמן
פולינה כצמן (נולדה ב-1966) היא מרימת משקולות פאראלימפית ישראלית. מדורגת במקום ה-6 בדירוג העולמי, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה לשנת 2018, שנערכה בצרפת. שיאה האישי הוא 126 קילו.
ביוגרפיה
כצמן ילידת בלארוס להורים רופאים. בשנת 1980, עברה המשפחה לאוקראינה ולאחר 3 שנים עברה פולינה לרוסיה בה סיימה תואר שני בחינוך גופני, התחתנה והביאה לעולם שני ילדים.
לאחר 12 שנות נישואים, התגרשה וחזרה לאוקראינה בה עבדה כמדריכת כושר וכמורה לריפוי התעמלות. בתקופה זו התחרתה כספורטאית בריאה בענף הדיפת כדור ברזל.
בשנת 1989 נפצעה קשה בתאונת דרכים ורגל נקטעה. היא עברה שיקום ספורטיבי בהדיפת כדור ברזל בה המשיכה גם לאחר שעלתה לארץ בשנת 2000 עם הוריה ושני ילדה.
מלבד העיסוק בספורט, כצמן עובדת כמטפלת בקשישים. לאחר שעלתה לארץ, השכלתה האקדמית לא הוכרה כנדרש.
בשנת 2021, התחרתה לראשונה ב.
הישגים
לאחר תחרות הגביע העולמי האחרונה לדרוג הקובע לטוקיו, פולינה מדורגת במקום ה-6 בדירוג העולמי.
חיים אישיים
כצמן גרושה ואם לשתי בנות. מתגוררת בירושלים.
מידד טסה
מידד טסה (נולד בה'תשנ"ד, 1993) הוא זמר מוזיקה ים תיכונית וחסידית ישראלי המשתייך למגזר החרדי. בצעירותו כונה "ילד פלא". הוציא מספר אלבומים ומופיע ברחבי העולם.
ביוגרפיה
מידד טסה נולד בזכרון יעקב. מצעירותו החל לשיר, ובגיל 6 הופיע לראשונה על במה. מאז הופיע בחתונות ואירועים משפחתיים פרטיים במשפחתו. בשנת 2000 הופיע בתוכנית קול צופייך שהגיש אביעד גיל, וזכה במקום הראשון.
בגיל 12 יצא אלבומו הראשון של טסה, "מול שלהבת", שהופק על ידי האחים גריידי. מיד אחרי יציאת האלבום הופיע באצטדיון טדי מול למעלה מ-20,000 איש בכנס של ארגון "שופר".
בגיל 13 וחצי פגש טסה את אביעד גיל באירוע משפחתי. גיל התרשם מקולו פעם נוספת, והפך לאמרגן והמפיק שלו.
התפרסם עם הלהיט על נהרות בבל שהגיע למיליוני צפיות והפך לאחד מהשירים הכי מושמעים במוזיקה הדתית באותה שנה.
בשנת 2009 שינה כיוון באלבום עם הסימפונית בעיבודו של יואלי דיקמן, גם לקהל במוזיקה החסידית עם שירים מקוריים.
ב-2010 הופיע פעם נוספת באצטדיון טדי לצד ציון גולן, בכנס של הרב עובדיה יוסף. כמו כן, החל לשמש כ"זמר הבית" של תנועת ש"ס.
ב-2017 שחרר את אלבומו התשיעי, שנקרא "אלבום החתונה", בו ביצועים לשירי חתונות פופולריים.
בשנת 2021 נפרד טסה ממנהלו גיל לאחר 15 שנה של עבודה משותפת, והחל לעבוד לבדו על אלבומו העשירי.
חיים אישיים
בשנת 2017 התחתן טסה עם אליה סומך. מתגורר בעיר פתח תקווה.
יבלבורג
מחוז יבלבורג (בשוודית: Gävleborgs län, יֵבְלֶבּוֹרֶס לֵן) הוא מחוז במרכז שוודיה. הוא השביעי בגודל שטחו והשמיני בגודל אוכלוסייתו במדינה, וכולל 10 קומינים (נפות). יבלבורג מהווה מחוז בחירה ששולח עשרה נציגים לבית המחוקקים השוודי - הריקסדג. מושב המחוז בעיר יבלה (Gävle). ערים אחרות הן סאנדוויקן (Sandviken), הודיקסוואל (Hudiksvall), בולנס (Bollnäs) וסדרהאמן (Söderhamn).
המחוז נוסד בשנת 1762 בעקבות הפרדה של החבלים יסטריקלנד, הלסינגלנד והריידלן ממחוז וסטרנורלנד שמצפון. ב-1810 הועבר הריידלן למחוז ימטלנד, וכיום החבלים ששטחיהם נכללים במחוז יבלבורג הם יסטריקלנד, הלסינגלנד, וחלק קטן של דלרנה.
Waterparks
וואטרפארקס היא להקת רוק אמריקאית שהוקמה ביוסטון שבטקסס, ב-2011. הלהקה מורכבת מהסולן אוסטין נייט, הגיטריסט ג'ף ויגינגטון והמתופף אוטו ווד.
הלהקה הוציאה 3 מיני-אלבומים, שניים מהם באופן עצמאי. האלבום הראשון של הלהקה, Double Dare, יצא ב-4 בנובמבר 2016. האלבום השני שלהם, Entertainment, יצא ב-26 בינואר 2018.
היסטוריה
הלהקה הוקמה בשנת 2011 על ידי אוסטין נייט וגייג' מתיו, שהכירו כששניהם היו חלק משתי להקות שונות. המופע הראשון של הלהקה היה ב-17 באוגוסט 2012 ביוסטון. המיני-אלבום הראשון שלהם, Airplane Conversations, יצא באופן עצמאי ב-3 באפריל 2012. בשנים לאחר מכן המשיכו להופיע בטקסס. המיני-אלבום השני שלהם, Black Light, יצא גם הוא באופן עצמאי ב-5 ביוני 2014.
ב-6 בנובמבר 2015, הלהקה הוציאה מיני-אלבום נוסף בשם Cluster לאחר שחתמו על חוזה עם חברת התקליטים Equal Vision Records. מייקי וויי, הבסיסט של להקת מיי כמיקל רומנס, ניגן בבס במיני-אלבום זה. ב-19 בנובמבר 2015, הופיעה הלהקה יחד עם להקת גוד שארלוט בהוליווד, קליפורניה.
ב-31 באוגוסט 2016 הוציאה הלהקה סינגל בשם Stupid For You כדי לשווק את האלבום הראשון שלהם, Double Dare. לאחר סינגל זה הוציאה הלהקה שני סינגלים נוספים, Hawaii (Stay Awake) ו-Royal, עד ליציאת האלבום ב-4 בנובמבר 2016.
במרץ 2017, הצטרפה הלהקה ללהקת אול טיים לואו למופעים שונים בבריטניה ואירלנד. בקיץ 2017 הצטרפו שוב לאול טיים לואו, הפעם למופעים שונים בארצות הברית.
ב-20 באוקטובר 2017, הודיעו חברי הלהקה על האלבום השני שלהם, Entertainment, ושיחררו את הסינגל הראשון מתוך האלבום, Blonde. ב-13 בדצמבר הוציאו את הסינגל השני, Lucky People, וב-17 בינואר 2018, שיחררו את הסינגל השלישי והאחרון לפני צאת האלבום, Not Warriors. האלבום יצא ב-26 בינואר 2018.
סגנון מוזיקלי והשפעות
תחת השפעתן של להקות שונות מז'אנרים שונים, סגנון הלהקה מוגדר כפופ פאנק ופופ רוק, אך כולל גם אלמנטים של מוזיקת היפ הופ, מוזיקה אלקטרונית, אינדי רוק, פאנק וג'אז. סולן הלהקה, אוסטין, ציין כי הוא מגדיר את הלהקה כלהקת רוק שלוקחת השראה ממוזיקת פופ. מאז פרישתו של הבסיסט לשעבר גייג' מתיו, ללהקה אין בסיסט, ובמקום זאת משתמשת בבסיסטים מתחלפים שאינם חלק רשמי מהלהקה או משתמשת במוזיקת רקע שהוקלטה מזה כבר. הם הגדירו להקות כמו סם 41, בלינק-182, גוד שארלוט, מיי כמיקל רומנס, גרין דיי, פול אאוט בוי ו-Saves the Day בתור השפעות מוזיקליות מרכזיות עבורם.
חברי הלהקה
חברים
חברים לשעבר
ירה אורונן
ירה אורונן (בפינית: Jere Uronen; נולד ב-13 ביולי 1994) הוא כדורגלן פיני המשחק בעמדת המגן השמאלי בשאלקה 04 ובנבחרת פינלנד.
קריירה
אורונן נולד בטורקו שבפינלנד, ושיחק במחלקת הנוער של טורון פאלוסאורה המקומית.
לקראת עונת 2011 עלה לקבוצה הבוגרת, ואף הושאל לאובו מהליגה השלישית.
בינואר 2012 נרכש על ידי הלסינגבורג מליגת העל השוודית ב-700 אלף אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-2 באפריל 2012, כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 1–0 על נורשפין.
בינואר 2016 חתם בראסינג גנק מליגת העל הבלגית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-13 במרץ 2016, במשחק נגד אוסטנדה.
ב-20 ביולי 2021 נרכש על ידי ברסט מהליג 1 תמורת מיליון אירו.
קריירת נבחרות
אורונן היה שותף בכל הנבחרות הצעירות של פינלנד.
במשחקי מוקדמות יורו 2016 ומוקדמות מונדיאל 2018 הוא ביסס את מעמדו בהרכב הנבחרת, ובמשחקי ליגת האומות 2018/2019 ו2020/2021 כבר הפך לשחקן הרכב קבוע.
ביורו 2020 היה שחקן הרכב בהופעה ההיסטורית של נבחרתו בשלב הבתים.
להקת הכרמל
להקת הכרמל הייתה להקה ישראלית שהוקמה בשלהי 1947, במטרה להיות הלהקה הצבאית של חטיבת כרמלי שפעלה בחיפה ובאזור הגליל המערבי. יוזמי הלהקה היו חברי הלהקה הדרמטית שמוקמה בסמוך למועצת פועלי חיפה, בהם שאול קמיני וגד גרינגרוס, שהיה גם מפקדה.
עם חברי הלהקה נמנו: לוסי ארנון (לוסי בר), בומבה צור (יוסף ולצר), אריק לביא (אינזלסבכר), אמיתי נאמן, מרדכי בן שחר, אולי שוקן, אהובה צדוק, יצחק ברקת, שמעון ישראלי, אברהם רונאי, צבי בורודו, שולמית לבנת, רות זקהיים, דליה למדני, יהודה אפרוני ושמואל רוזן.
דנה אבריש
דנה אבריש היא מעצבת פנים ישראלית, אמנית רב-תחומית, אוצרת, חוקרת ומרצה.
ביוגרפיה
ב-1995 שימשה כעוזרת המנחה בשעשועון הטלוויזיה "יותר מזל משכל" ששודר בערוץ 2. ב-1996 הופיעה בקליף לשיר "Humana" של הזמרת לארה פביאן. ב-1998 שיחקה את תפקיד שירה באופרת הסבון רמת אביב גימל. ב-2002 הופיעה בקמפיין לעיתונות לקידום שיטת הרזייה.
למדה ציור ופיסול במכון אבני ועיצוב ואדריכלות פנים במכללה למנהל. כמעצבת פנים לקחה חלק בתוכנית הטלוויזיה "עבודת בית". בהמשך למדה ללתואר שני בדיפלומטיה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת תל אביב, ובשנת 2020 החלה לימוד דוקטורט באוניברסיטת בר-אילן.
היא שימשה ככתבת רכב בעיתון TheMarker, כתבת עיצוב בעיתון הארץ, בנוסף הייתה כתבת עיצוב בעיתון האיטלקי "קאזה ווג". כמו כן כתבה והפיקה למספר פרויקטים בטלוויזיה הישראלית והטלוויזיה הצרפתית.
יחסי אינדונזיה–צרפת
יחסי אינדונזיה–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הצרפתית לרפובליקה של אינדונזיה. הקשר העקיף בין צרפת לאינדונזיה החל בתקופת הודו המזרחית ההולנדית במהלך המאה ה-19. מאז 2011 שתי המדינות כוננו שותפות אסטרטגית.
היחסים בין שתי המדינות חשובים מכיוון ששניהם הם רפובליקות דמוקרטיות ושניהם בעלי השפעות גאופוליטיות משמעותיות בתחומם, צרפת היא חברה מרכזית באיחוד האירופי, כמו גם אינדונזיה עבור איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה. היחסים הדיפלומטיים בין צרפת לאינדונזיה הם גם מרכיב מרכזי בפיתוח היחסים בין אינדונזיה לאיחוד האירופי ובין צרפת לאיגוד האומות הדרום-מזרח אסייתיות. שתי המדינות הן חברות ב-G-20.
על פי סקר השירות העולמי של ה-BBC ב–2013, 56% מהאינדונזים רואים את השפעתה של צרפת בצורה חיובית, כאשר רק 14% מביעים עמדה שלילית, אחת התפיסות החיוביות ביותר של צרפת באסיה ובפסיפיק לאחר השקפת דרום קוריאה ואוסטרליה.
היסטוריה
הקשר העקיף בין צרפת לאינדונזיה החל בתקופת הודו המזרחית ההולנדית במהלך המאה ה-19. במהלך מלחמות נפוליאון הולנד נפלה תחת האימפריה הצרפתית, וכך גם נחלותיה בהודו המזרחית. במשך תקופה קצרה בין 1806 ל-1811, אינדונזיה הייתה תחת ממשל צרפתי. בתקופת שלטונו של המושל הכללי הרמן וילם דנדלס, מימשה צרפת את השפעותיה הפוליטיות במזרח הודו דרך הרפובליקה ההולנדית. הקרב על ג'אווה נלחם בין הבריטים והרפובליקנים הצרפתים-הולנדים במהלך מלחמת ג'אווה האנגלו-הולנדית בשנת 1811.
המהפכה הצרפתית וממשלת הרפובליקה שלה גם שימשו השראה לתנועה הלאומנית המאוחרת יותר בראשית המאה ה-20. התפיסה הפוליטית של הרפובליקה של אינדונזיה הושפעה בחלקה מהמודל של הרפובליקה הצרפתית. אינדונזיה אימצה גם את מערכת המשפט הקונטיננטלית של נפוליאון באמצעות תיווך הולנדי. לאחר עצמאותה של אינדונזיה, כוננו היחסים הדיפלומטיים בשנת 1951.
ביקורים רמי דרג
נשיא אינדונזיה סוסיליו באמבאנג יודהויונו ביקר את מקבילו הצרפתי ניקולא סרקוזי בפריז בדצמבר 2009. שתי המדינות הסכימו להקים שותפות אסטרטגית בשנת 2011. ביולי 2011 ביקר בג'קרטה ראש ממשלת צרפת, פרנסואה פיון ופמלייתו. ב-29 במרץ 2017 ערך נשיא צרפת פרנסואה הולנד ביקור היסטורי באינדונזיה.
יחסים כלכליים
צרפת מקיימת במשך שנים רבות תוכנית לשיתוף פעולה עם אינדונזיה. במשך שלושים שנה בין 1967 ל-2007, צרפת סיפקה סיוע לאינדונזיה במסגרת הסדרי התיאום הבינלאומיים שהוקמו תחת הקבוצה הבין-ממשלתית באינדונזיה והקבוצה המייעצת באינדונזיה (CGI). במהלך התקופה (1992–2007) כאשר ה-CGI ביצע פעילויות, התקיימו לעיתים קרובות מפגשים שנתיים של ה-CGI בפריז.
בשנת 1986 הוקמה לשכת המסחר והתעשייה הצרפתית האינדונזית (IFCCI) במטרה לפתח ולקדם קשרים כלכליים, מסחריים וכלכליים בין צרפת לאינדונזיה. בשנת 2011 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין צרפת לאינדונזיה בסכום של 2.5 מיליארד דולר, וצרפת היא המשקיעה ה-13 בגודלה באינדונזיה. היבוא האינדונזי מצרפת כולל ציוד מטוסים, מכונות ומחשבים, ציוד אלקטרוני ודיוק, כימיה, קוסמטיקה ובושם, מזון, מתכת ומוצרי מתכות ותרופות. לעומת זאת, יבוא צרפת מאינדונזיה כולל מוצרי חקלאות, דגים, טקסטיל והנעלה. נכון לעכשיו יש כמאה חברות צרפתיות הפועלות באינדונזיה. חברות צרפתיות שפועלות בין היתר באינדונזיה הן טוטאל, מישלן, AXA, יורוקופטר, אייר פראנס וקרפור.
מהמט טופאל
מהמט טופאל (בטורקית: Mehmet Topal; נולד ב-3 במרץ 1986 במטאליה, טורקיה) הוא כדורגלן עבר טורקי ששיחק בעמדת הקשר האחורי. טופאל שיחק רוב הקריירה בפנרבחצ’ה.
קריירת מועדונים
בעונתו הראשונה בגלאטסראיי טופאל שיחק 11 משחקים בלבד. הודות לפציעתו של השוודי הבינלאומי, טוביאס לינדרות', ניתנה לטופאל ההזדמנות להיות בהרכב הפותח. באפריל 2008, טופאל האריך את חוזהו לחמש שנים נוספות, כאשר הוא רושם לו 26 הופעות במהלך עונת 2007-08 כדי לעזור לקבוצתו לזכות באליפות הליגה הטורקית. בחלון ההעברות של עונת 2008 הייתה התעניינות מצד הקבוצה האנגלית, אברטון, עם המאמן דאז דייוויד מויס להביאו לשורותיו, אך טופאל החליט להישאר אצל הטורקים. בעונות הבאות טופאל רשם 22 משחקים בממוצע, אך במקביל היה צריך להתמודד עם פציעה בעונת 2009-10.
ב-12 במאי 2010 טופאל חתם על חוזה בקבוצה הספרדית, ולנסיה, בעבור חמישה וחצי מיליון יורו. ב-14 בספטמבר, ערך טופאל את הופעת הבכורה שלו בניצחון 0-4 על בורסאספור במסגרת ליגת האלופות. טופאל הבקיע את השער הראשון שלו במדי ה"עטלפים" נגד ספורטינג חיחון בניצחון 0-2 בסוף ספטמבר 2010. ב-17 בפברואר 2012, הבקיע את אחד מהשערים הכי יפים של עונת 2011-12 במסגרת הליגה האירופית. הוא שותף בשישה משחקים כדי לעזור לקבוצתו להגיע עד לשלב חצי הגמר של אותו קמפיין.
ב-26 באוגוסט 2019 חתם באיסטנבול בשאקשהיר לשנתיים.
ב-12 ביולי 2021 חתם בבשיקטש.
ב-19 ביולי 2022 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת טורקיה
מיד לאחר הופעתו הראשונה במדי הנבחרת, טופאל נבחר על ידי מאמן הנבחרת באותם זמנים, פתיח טרים, לסגל של נבחרת טורקיה ליורו 2008.
חיים אישיים
טופאל מכונה "העכביש", הודות ליכולת שלו להשתמש ברגליו הארוכות כדי לזכות באיבודי כדור.
קאסטל נואובו
קאסטל נואובו (באיטלקית: Castel Nuovo, "הטירה החדשה". מכונה גם Maschio Angioino) היא טירה בנאפולי, איטליה. הטירה ממוקמת בכיכר העירייה (Piazza Municipio) מול בית העירייה במרכז נאפולי. היא נבנתה בימי הביניים (1279–1282) ובשל גודלה ומיקומה האסטרטגי הפכה לאחד האתרים הידועים של העיר ונקודת ציון עירונית בולטת. הטירה נבנתה על ידי שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה מאנז'ו ושרדה מספר מצורים. היא שופצה ושוחזרה ב-1823 ונמצאת בשימוש עד היום (כיום כמרכז מנהלי, מוזיאון ואטרקציה תיירותית).
מבנה
החזית המרשימה ביותר היא החזית המערבית, הפונה אל מרכז העיר. בחזית זו נמצאים 3 מתוך 5 הצריחים, ושניים מהם שומרים על השער הראשי, שמעוטר בשער ניצחון קלאסי משיש לבן ובו פיסול רב.
בטירה ניתן למצוא קמרונות גותיים אך גם אלמנטים של אדריכלות איטלקית ואדריכלות הרנסאנס.
היסטוריה
לפני עלייתו לשלטון של שארל הראשון, מלך נאפולי וסיציליה (שארל מאנז'ו) ב-1266, בירת ממלכת נאפולי הייתה פאלרמו. למרות זאת, היו מגורים מלכותיים בנאפולי, בטירת קאסטל קאפואנו. כאשר הבירה הועברה לנאפולי, שארל הורה על הקמת טירה חדשה ומפוארת, שתהיה קרובה לים, ובה יישבו המלך וחצרו. העבודות על הטירה החלו ב-1279 תחת השגחתם של אדריכלים ורבי-בנאים צרפתיים, והושלמו ב-1282.
בשל אירועי ערבית סיציליאנית, התקוממות של תושבי סיציליה נגד שלטונו של שארל, הטירה עמדה שוממה עד 1285, אז מת שארל הראשון וירש אותו בנו שארל השני, מלך נאפולי. שארל השני קבע את מושבו בטירה, שהפכה לגרעין המרכז ההיסטורי של העיר ואתר של אירועים מפורסמים. לדוגמה, ב-13 בדצמבר 1294, התפטר האפיפיור סלסטינוס החמישי מתפקידו בהיכל שנמצא בטירה זו. 11 ימים לאחר מכן, נבחר בוניפקיוס השמיני לאפיפיור החדש, ומיהר לעבור לרומא, כדי לא להיות תחת הסמכות של בית אנז'ו.
תחת שלטון בית אראגון, שהחל בכיבוש העיר על ידי אלפונסו החמישי, מלך אראגון בשנת 1442, הטירה שופצה ובוצרה כדי לעמוד נגד הארטילריה החדשה שכללה גם תותחים מבוססי אבק שרפה. בתקופתו נוסף לטירה שער ניצחון מעוטר ומפורסם, פרי תכנונו של פרנצ'סקו לורנה, כדי לציין ולהעלות על נס את כניסתו לנאפולי. השער הוקם על השער הראשי של הטירה. את הפיסול על השער ביצעו הפסלים פרה ז'ואן וגיום סגררה, שזומנו על ידי אלפונסו מקטלוניה.
בהיכל הטירה הידוע בשם היכל הברונים, קשרו הברונים קשר נגד בנו של אלפונסו, פרדיננדו הראשון, מלך נאפולי. המלך גילה את דבר הבגידה, זימן את הברונים לסעודה חגיגית ואז הכניס את חיל המשמר שסגר את כל הפתחים ועצר את הברונים, שלאחר מכן הוצאו להורג. היכל הברונים שימש לישיבות מחוז נאפולי עד 2006.
אחרי שנאפולי נבזזה בידי חייליו של שארל השמיני, מלך צרפת ב-1494, ממלכת נאפולי סופחה לספרד והטירה הפכה ממקום מגורים למבצר צבאי חשוב. עם זאת, מלכי ספרד שביקרו בעיר השתכנו בטירה (כגון ביקורו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-1535). קרלוס השלישי, מלך ספרד הפך את המבצר קאסטל נואובו שוב למקום מגורים, ובכך לטירה. גם הדוכס סטפנו די קונסה התגורר בטירה.
ב-1823 עברה הטירה מקצה של תיקונים, שיפוצים ושחזור, אחריו נשארה במצב טוב למדי עד היום. כיום הטירה מהווה אטרקציה תיירותית מרכזית בעיר נאפולי וסביבתה.
סופרקילן
סופרקילן הוא גן ציבורי ברובע נורברו בקופנהגן, דנמרק. הפארק נועד להפגיש בין קהילת המהגרים והתושבים המקומיים, ולקדם סובלנות. אזור הפארק כולל את אחת הקהילות המגוונות ביותר מבחינה אתנית בדנמרק. הפארק הוא מקום מפגש עבור תושבים מקומיים, אך מהווה גם אטרקציה תיירותית לקופנהגן. הוא עוצב על ידי קבוצת האמנויות Superflex בשיתוף פעולה עם האדריכל Bjarke Ingels ו-Topotek1, חברת אדריכלות נוף גרמנית, ונפתח רשמית ביוני 2012. שמו של פארק, שהוא כמעט באורך קילומטר, מתייחס לצורתו, "קילן" שפירושה "טריז".
רקע
הפארק נבנה כחלק מתוכנית להתחדשות עירונית של עיריית קופנהגן בשותפות עם ריאלדניה, ארגון פילנתרופי פרטי. המטרה הייתה לשדרג את שכונת נורברו לרמה גבוהה של פיתוח עירוני שיעורר השראה גם לערים ומחוזות אחרים. הוא נוצר כמעין תערוכה עולמית לתושבים המקומיים, הבאים מיותר מ-60 לאומים, שהצליחו לתרום לפרויקט את רעיונותיהם וחפצי אמנות שלהם.
נורברו היא שכונת עוני שאזורים ממזרח וממערב למיקום הפארק נותקו משאר חלקי העיר על ידי שני כבישים מהירים. האזור היה מוקד להתפרעויות בשנת 2006 בעקבות פרשת קריקטורות מוחמד. האדריכלים הם תושבי קופנהגן שחוו את הוונדליזם והאלימות של הפרות סדר ברחובות מחוץ למשרדם, מיד לאחר תכנון מסגד במרכז העיר, והחליטו להתמקד ביצירת מרחבים עירוניים לקידום אינטגרציה בין עדות, דתות, תרבויות ושפות שונות.
המעצבים רואים בפארק לא פרויקט סופי אלא "יצירות אמנות בתהליך". התכנון מבוסס על חלומות שיכולים להפוך לאובייקטים ונועד לגרום לאנשים מרקעים מגוונים להרגיש בבית. הוא משתמש בהומור כדי לייצג את התרבויות השונות בצורה מכובדת.
הפרויקט הוזמן מאדריכלים ביוני 2008, תהליך התכנון נמשך מינואר 2009 עד פברואר 2010, והבנייה בין אוגוסט 2010 ליוני 2012. הפרויקט עלה 8,879,000 דולר.
פרסים
הפרויקט זכה בפרס AIA בשנת 2013, בקטגוריית העיצוב האזורי והעירוני על ידי המכון האמריקאי לאדריכלים. היה בין רשימת המועמדים לתכנון השנה של מוזיאון העיצוב בלונדון ולפרס האיחוד האירופי לאדריכלות עכשווית. סופרקילן היה גם אחד משישה הזוכים בפרס אגא חאן לאדריכלות לשנת 2016, והוכר על קידום אינטגרציה של הקבוצות הדתיות והעדות השונות המתגוררות באזור.
מבנה
אורכו של הפארק הוא כ-750 מטר, הוא ממוקם משני צידי מסלול לרוכבי אופניים ומשתרע על שטח כולל של כ-30,000 מ"ר. הוא מורכב משלושה אזורים עיקריים: האזור אדום, השחור והפארק הירוק.
האזור אדום, צבוע באדום עז, כתום וורוד, ומתמקד בבילוי ובחיים מודרניים, האזור השחור במרכז הוא הכיכר הקלאסית עם מזרקה בה שכנים יכולים להיפגש, מעין "סלון עירוני". בפארק הירוק, יש גבעות, עצים וצמחים המתאימים לפיקניקים, לספורט ולטיולי כלבים.
רבים מהחפצים בפארק יובאו או הועתקו במיוחד מעיצובים זרים. הם כוללים נדנדות מעיראק, ספסלים מברזיל, מזרקה ממרוקו ופחי אשפה מאנגליה. ישנם שלטי ניאון מכל רחבי העולם המפרסמים כל דבר, החל ממלון רוסי ועד מכון יופי סיני. אפילו מכסי הביוב מגיעים מזנזיבר, גדנסק ופריז. בסך הכל ישנם 108 צמחים וחפצי אמנות המדגימים את המגוון האתני של האוכלוסייה המקומית. חפצים אלה מסייעים לסמל את הבעלות המשותפת של התושבים בפארק.
לוחית על הקרקע ליד כל פריט מתארת אותה בדנית ואת שפת מדינתה, והמבקרים יכולים להוריד אפליקציה כדי ללמוד עוד על כל אובייקט.
קפטן בריטניה
קפטן בריטניה (באנגלית: Captain Britain) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מוטאנט המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Captain Britain Weekly #1 מאוקטובר 1976 תחת חותם "מארוול UK" ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר הרב טרימפ. במקור, קפטן בריטניה נועד להיות מקבילו הבריטי של קפטן אמריקה.
קפטן בריטניה הוא האלטר אגו של בריאן בראדוק, אחיה התאום של בטסי בראדוק, שהוענקו לו כוחות קסם בידי הקוסם האגדי מרלין (בדיוני). הוא נולד בעיירה הקטנה מלדון שבמחוז אסקס, אנגליה למשפחה אריסטוקרטית. מאוחר יותר התגלה כי בראדוק משתייך למשפחה בין-יקומית רחבה שידועה בשם "חיל קפטן בריטניה".
דמותו של קפטן בריטניה מדורגת במקום ה-79 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN. ביקום הקולנועי של מארוול מופיעה גרסה חלופית של קפטן בריטניה בדמותה של פגי קרטר מיקום חלופי בו היא קיבלה את נסיוב חייל-העל (בסרט "דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף" ובסדרת הטלוויזיה "מה אם...?"). את הדמות גילמה ודיבבה השחקנית היילי אטוול.
מרטי מק'פליי
מרטין שיימוס "מרטי" מק'פליי (באנגלית: Martin Seamus "Marty" McFly) הוא דמות בדיונית בטרילוגיית סרטי "בחזרה לעתיד". הופעת הבכורה שלו הייתה ב-3 ביולי 1985, בסרט "בחזרה לעתיד". הוא מגולם על ידי השחקן מייקל ג'יי פוקס. מרטי מופיע גם בסדרת האנימציה, שבה הוא מדובב על ידי דוד קאופמן. במשחק הווידאו הוא מדובב על ידי איי ג'יי לוקאסיו. פוקס מדבב את דמותו של מרטי בעתיד, בסופו של המשחק. בשנת 2008 נבחר מרטי מק'פליי על ידי המגזין "אמפייר" במקום השנים-עשר ברשימת דמויות הקולנוע האהובות ביותר מכל הזמנים.
במקור, אריק סטולץ לוהק לתפקיד מרטי מק'פליי, אבל חמישה שבועות לאחר שהחלו צילומי הסרט הראשון, הבמאי רוברט זמקיס והמפיק סטיבן ספילברג החליטו ללהק את פוקס לתפקיד.
ביוגרפיה
מרטי נולד בהיל ואלי, קליפורניה, בשנת 1968 למשפחה ממוצא אירי. מעט מאוד ידוע על חייו של מרטי לפני אירועי הסרט "בחזרה לעתיד", פרט לעובדה שהוא הצית את השטיח בסלון כשהוא היה בן 8 שנים (המתגלה באמצעות הצהרתו של מרטי להוריו העתידיים).
בשנת 1985, מרטי מנגן בגיטרה עם הלהקה שלו "The Pinheads", והוא אוהב להקשיב למוזיקה של יואי לואיס, טום פטי וואן היילן. מרטי מפגין כישורים בגלישה על סקייטבורד וכן בירי אקדח, יכולת אותה שיפר באמצעות משחקי וידאו, כגון "Wild Gunman", בחנות סבן אילבן המקומית.
אף על פי שמרטי, לעיתים קרובות, מועד לתאונות ולעיתים נתפס כחסר מיומנויות בסיסיות של חשיבה ביקורתית, הוא בכל זאת מפגין אומץ לנוכח סכנה ומתגלה כבעל תפיסה מהירה מאוד וכאינטליגנטי. הוא הוכיח כמה מיומנויות לחימת רחוב טובות ובסיסיות, ולעיתים קרובות נותן אגרופים בעימותים פנים-אל-פנים. הוא נאמן למשפחתו וחבריו, על אף יחסי הניכור ההדדיים עם חלק מהם.
משפחה
מרטי הוא הצעיר מבין שלושת ילדיהם של ג'ורג מק'פליי ולוריין ביינס-מק'פליי. יש לו אח גדול, דייב מק'פליי, ואחות גדולה, לינדה מק'פליי. יש רושם שמרטי מתבייש במשפחתו ולא מבלה זמן רב בבית, ומעדיף לבלות עם חברו דוק בראון, בת-זוגו ג'ניפר פרקר או חבריו ללהקת "The Pinheads". עם זאת, יחסיו של מרטי עם משפחתו משתנים אחרי שובו ממסעו בזמן לשנת 1955, וניכר שהוא כבר לא מנוכר עם הוריו, אחיו ואחותו. בזמן שהיה תקוע בשנת 1885, מרטי פוגש בשיימוס מק'פליי ובמגי מק'פליי, הסבא-רבא והסבתא רבתא שלו. כמו כן הוא פוגש בבנם, התינוק ויליאם שון מק'פליי. מרטי מגלה כי לשיימוס היה אח, בשם מרטין מק'פליי, דוד-רבא של מרטי, שמת לפני האירועים המתוארים בסרט השלישי.
נכון לשנת 2015, מרטי, לאחר שהתחתן עם חברתו ג'ניפר פרקר, הוא אב לתאומים מרטין "מרטי" ג'וניור ומרלין, שנולדו ב-28 באפריל 1998 (את שתי הדמויות מגלם השחקן מייקל ג'יי פוקס). עם זאת, האירועים בסוף הסרט "בחזרה לעתיד 3", שבו מרטי נמנע מלהתחרות ב-"נידלס", עשויים להשפיע על התוצאות של האירועים כפי שהוצגו בראשיתו של הסרט "בחזרה לעתיד 2".
זהויות בדויות
כמו כן, בסרט "בחזרה לעתיד 2", מרטי מעמיד פנים ומתחזה להיות בנו - מרטי מק'פליי ג'וניור.
רארויה
רארויה (בצרפתית: Raroia) או רארו-נוקו (Raro-nuku), הוא אטול באיי טואמוטו בפולינזיה הצרפתית, השוכן 740 קילומטרים צפונית-מזרחית לטהיטי ו-6 קילומטרים דרומית-מערבית לאטול. מבחינה מנהלית הוא חלק מהקומונה של.
גאוגרפיה
האטול בצורת אליפסה באורך 43 קילומטרים וברוחב של 14 קילומטרים, כששטח הלגונה המרכזית הוא 359 קילומטרים רבועים, וגודל השטח היבשתי הוא 41 קילומטרים רבועים. השטח היבשתי מורכב מ-280 איי שונית (מוטו), שמתוכם כ-60 (כולל הגדולים והגבוהים יותר) נמצאים בצד הפונה אל הרוח. הכפר גרומאואה (Garumaoa), השוכן בצד הצפון-מערבי של הלגונה, הוא היישוב העיקרי. נתיב מים בר ניווט (Passe Garue) מוביל ללגונה. האוכלוסייה נכון למפקד האוכלוסין של 2012 הייתה 233.
הכניסה ללגונה בצפון-מערב מחולקת לשלושה ערוצים המופרדים זה מזה בשרטונים. התעלה הצפונית ביותר היא בעומק של עד 6.4 מטרים וניתן להיכנס דרכה באמצעות ספינות באורך של עד 100 מטרים. בצד המזרחי של האטול יש שדות שיחים, בצפון ובמערב האטול מכוסה עצים, במיוחד ליד הכניסה ועד 5 קילומטרים דרומית לה. בפנים עומק הלגונה הוא עד 27 מטרים. גידול פנינים מתבצעת כאן על שוניות האלמוגים.
היסטוריה
רארויה וטאקומה נקראו על ידי אנשי הקדומים נאפייט, "התאומים" (Napaite, -ייט, שניים).
האירופאים המתועדים הראשונים שהגיעו לרארויה היו במשלחת הספרדית בראשות חוקר הארצות הפורטוגלי פדרו פרננדש דה קיירוש ב-14 בפברואר 1606. האי קיבל את השם "לה פוחיטיבה" (La Fugitiva, "הנמלטת" בספרדית). מאתיים שנים אחר-כך, בשנת 1820, נצפה האי שוב על ידי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן, שקרא לו ברקלאי דה טולי על שם הפלדמרשל הרוסי מיכאיל ברקלאי דה טולי.
בשנת 1947 הגיעה רפסודת קון-טיקי של תור היירדאל לרארויה לאחר מסעה בן 101 הימים מאמריקה הדרומית. מאוחר יותר התגורר שם אחד מאנשי הצוות, האנתרופולוג השוודי, שחקר את הכלכלה והחברה של האי. הוא כתב כמה ספרים על רארויה, בהם "עבודה וחיים ברארויה" (Work and Life on Raroia מ-1955, המבוסס על עבודת התזה שלו לתואר דוקטור באוניברסיטת אופסלה). בספרו "רארויה: אי שמח בימי הדרום" (Raroia: Happy Island of the South Seas) מ-1952 הוא מציין, "השלום ברארויה נובע מכך שלעם אין מצוקות חומריות ואין שום מטרה אחרת בחיים מאשר רק לחיות" (Danielsson, 294).
באפריל 2006 החל שדה התעופה ברארויה לשרת את צורכי התחבורה האווירית של האטול, עם טיסות בלתי סדירות של חברת.
תושבים
השפות המדוברות ברארויה הן וצרפתית. פאומוטו היא השפה המקומית, וצרפתית נלמדת בבית הספר היסודי בכפר גרומאואה שבאי. כדי ללמוד בבית ספר תיכון הילדים מפליגים לאי הגדול יותר מאקמו. כדי ללמוד באוניברסיטה הם יכולים לנסוע לטהיטי, שנמצאת במרחק של 748 קילומטרים משם. תושבי רארויה ידועים, כמו רוב הפולינזים, בסבר פנים יפות, ולמרות שאין מקומות לינה מוסדרים לתיירים על האי, המקומיים יחלקו לעיתים קרובות את מקומות הלינה שלהם עם המטיילים. התזונה ברארויה מורכבת בעיקר ממאכלי ים מקומיים, לחם מיובא, אורז ומזון משומר. ענפי הכלכלה העיקריים של האי הם דיג גידול פנינים וגידול קופרה.
אמוג'י
אמוג'י (ביפנית:  – חיבור של המילים: e (תמונה או ציור) + moji (אות). בעברית: סִמְלוֹן) הוא תמונה דיגיטלית קטנה או סמל שנועדו לבטא רעיון מסוים או רגש באמצעי תקשורת אלקטרוניים.
בתחילת דרכו היה האמוג'י מכוון בעיקר לבטא את התרבות היפנית. עם הופעת הטלפונים החכמים השתדרגו סמלי האמוג'י, וכיום יש מגוון רחב של אמוג'ים. האמוג'י משמש גם בעולם הסלולר וגם ברשתות החברתיות. בישראל הפך האמוג'י למותג, ולו מוצרים נלווים כגון כריות, גלידות, חוברת מדבקות ועוד. עם התקדמות הטכנולוגיה הפך האמוג'י לנפוץ מאוד, ולא פעם נעזרים בו כתגובה בפני עצמו. סמלים נפוצים הם אמוג'י מחייך, כועס, נרגש ועוד. בעברית ניתן להשתמש גם במונחים פרצופון כאשר האמוג'י הוא בצורה של פרצוף, או רגשון כאשר האמוג'י מבטא רגש.
היסטוריה
בשנת 1995, כבר איפשרו הטלפונים הסלולריים והאיתוריות ביפן לשלוח הודעות ואילוסטרציות של הבעות פנים שונות. ב־1999 חברות סלולר יפניות הציגו את האמוג'י לראשונה כסט של 176 דמויות בגודל של 12×12 פיקסלים במערכת יפנית בשם IMORD (רשת אלחוטית).