cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שדה התעופה ריאק
ב-1949 עזבו הצרפתים את שדה התעופה והעבירו אותו לחיל האוויר הלבנוני, שהשתמש בו מאז. במהלך השנים היו באזור שדה התעופה ריאק מספר תקריות בין חיל האוויר הישראלי ובין חיל האוויר הסורי והלבנוני. ב-1981 התרחשה באזור הפלת הבכורה של כלי טיס על ידי מטוס F-16 ישראלי. היה זה מסוק מי-8 סורי. במלחמת לבנון הראשונה נערכו במקום מספר קרבות אוויר עם חיל האוויר הסורי, במהלכם הופלו מטוסים סוריים, ומטוסי כפיר תקפו באזור תחנת מכ"ם. בשנת 2001 תקפו מטוסי חיל האוויר הישראלי עמדת מכ"ם סורית בריאק, בתגובה להתקפה של חזבאללה מוצבים ישראלים בהר דב.
בשנת 2005 צוינה בשדה התעופה ריאק נסיגת הכוחות הסוריים מלבנון, בטקס מיוחד בהשתתפות מפקדי כוחות שני הצבאות.
במלחמת לבנון השנייה תקף חיל האוויר הישראלי את שדה התעופה, והשבית אותו.
בשנת 2007 צילמה הזמרת הייפא והבי קליפ בשדה התעופה, כאשר מטוס קל הנמיך טוס והתנגש במכונית הפתוחה בה נסעה. והבי נחבלה בראשה ובכתפיה והובהלה לבית החולים. לאחר התאונה נפוצו שמועות שמדובר בניסיון חיסול שמאחוריו עומדת הזמרת המתחרה רולא סעד, סעד הכחישה את הטענות.
כיום משמש שדה התעופה את חיל האוויר הלבנוני. במקום מצוי בית הספר לטיסה של חיל האוויר הלבנוני, וכן מוזיאון חיל האוויר הלבנוני המציג את כל סוגי המטוסים ששירתו בחיל האוויר הלבנוני.
לטיפה אל-קעוד
לטיפה אל-קעוד (בערבית: لطيفة القعود) היא חברת בית הנבחרים הבחרייני, האישה הראשונה בתפקיד זה בבחריין.
ביוגרפיה
לטיפה אל-קעוד נולדה בעיר רפאע בבחריין בשנת 1956. אל-קעוד קיבלה תואר ראשון במנהל עסקים מאוניברסיטת חלואן במצרים בשנת 1977 ותואר שני בניהול פיננסי מאוניברסיטת נוטינגהאם בשנת 1996. בשנת 2006 נבחרה לבית הנבחרים בבחריין.
אלמוג בשישי
אלמוג בשישי היא תוכנית אקטואליה שבועית המסקרת את אירועי השבוע, בהגשת אלמוג בוקר ומשודרת בימי שישי ברשת 13.
היסטוריה
התוכנית החלה בתור משדר מיוחד בימי שישי כדי לתת עדכונים שותפים על מגפת הקורונה, אשר אז הייתה בגל הראשון.
במהלך תחילת שנת 2021 הוחלט להשאיר תוכנית זאת ולקרוא לתוכנית חמש-מהדורת שישי.
לקראת אמצע 2021 התוכנית עברה מהשעה 17:05 לשעה 18:00 בגלל הוספת התוכנית המגזין עם נגה ניר נאמן בשעה 17:05 וגם שונה שם התוכנית לאלמוג בשישי.
שידור
התוכנית שודרה מהשעה 17:00 עד ל19:55 במהלך תקופת הקורונה.
בתור השם חמש-מהדורת שישי היא שודרה גם כן מהשעה 17:00 עד 19:55.
מאז אמצע 2021 התוכנית משודרת מהשעה 18:00 לשעה 19:55.
בן שאן
בן שאן (אנגלית: Ben Shahn; 12 בספטמבר 1898 – 14 במרץ 1969), היה אמן, צייר, וצלם יהודי-אמריקאי, יליד ליטא. ידוע בשל יצירותיו בסגנון הריאליזם החברתי ובשל עמדותיו הפוליטיות השמאלניות.
ביוגרפיה
שאן נולד בשם בנימין שאן בעיר קובנה (כיום בליטא) תחת שלטון האימפריה הרוסית למשפחה יהודית. אביו יהושע השיל נאשם בשנת 1902 בפעילות מהפכנית ונשלח לגלות בסיביר. אימו גיטל (ליברמן) שאן, עברה עם שאן ושני אחיו הצעירים לאוקמרגה באוקראינה. בשנת 1906 המשפחה היגרה לארצות הברית שם התאחדה לאחר שהאב הצליח להימלט מסיביר. הם התמקמו בשכונה ויליאמסבורג בברוקלין, ניו יורק, שם נולדו להורים עוד שני ילדים. בניו יורק החל שאן את דרכו כאמן, ראשית התמחה בליטוגרפיה ועיצוב גרפי, תחומים אשר היוו בסיס ליצירות אשר שילבו תמונות ותמליל. כמקובל בין ציירי ריאליזם חברתי, המדיום העיקרי בו יצר היה טמפרה. בניו יורק הוא השתייך לחוג של אמנים שכלל בין השאר את אלכסנדר ארכיפנקו, ז'אק ליפשיץ, חיים גרוס, דה-הירש מרגוליס, מיטשל פילדס ורפאל סויאר.
נושאים עיקריים בציור
גישתו של בן שאן לאמנות התבססה על התפיסה הריאליסטית-חברתית, ועל בחינה של סטטוס-קוו חברתי. נושאי עבודותיו העיקריים היו החיים העירוניים המודרניים, עבודה מאורגנת, הגירה וצדק חברתי, אותם תיאר באופן רחום ואנושי. גישתו החברתית באה לידי ביטוי לא רק בנושאי העבודות אלא גם בנטייתו ליחסים אינטימיים והדדיים שבין האמן והקהל, וביקורת כלפי יומרות אמנותיות אשר מנותקות מהציבור.
ישראל דינר
ישראל (בּוֹלֶק) בן ברוך דינר (Boruch Israel Dyner; 27 באוקטובר 1903 – 13 בפברואר 1979) היה אמן שחמט פולני-בלגי-ישראלי, שנמנה עם זן השחמטאים האיכותיים מבית היוצר של השחמט הפולני, שנודעה כמעצמת השחמט. דינר היה אחד מגדולי השחמטאים בבלגיה, השתתף ב-6 אליפויות בלגיה וזכה שלוש פעמים באליפות המדינה. בעקבות הצלחות אלו הוכרז כאלוף בלגיה לצמיתות והוענק לו התואר אמן שחמט. בשנת 1949 עם עלייתו לישראל השתלב דינר בצמרת השחמט הישראלי של שנות ה-50. סגנון משחקו אופיין בטקטיקה מעולה, אשר שיקפה את אמונתו כי כושר לחימה, התמצאות טקטית ועמידה בתנאי לחץ, הם המפתח לניצחון בשחמט. דינר היה אופטיקאי במקצועו.
תחילת דרכו
נולד ב-27 באוקטובר 1903 לאסתר מלכה לבית מילר דינר ולישראל דינר בעיר ורשה שבפולין הרוסית, במשפחה יהודית דתית מאוד בת חמישה ילדים. זכה לחינוך מסורתי בביתו מגיל צעיר. כבר בילדותו גילה דינר כישרון רב במשחק השחמט ובגיל שבע כבר שיחק בהצלחה מול בוגרים, שהביעו פליאה לנוכח רמתו הגבוהה וצפו לו עתיד מבטיח בתחום.
את צעדיו הראשונים בתחרויות שחמט עשה דינר בוורשה יחד עם עשרות שחמטאים צעירים כישרוניים, רובם יהודים. פולין נחשבה אז למעצמת שחמט בעלת אסכולה ייחודית: "דמיון תחבולני יוצר, משולב בהבנה פוזיציונית עמוקה ושליטה בסיומי המשחק, אך עם זאת, ידע תאורטי מועט בתחום הפתיחות" (צ'רניאק). אסכולה זו תאמה את סגנון משחקו של דינר. עם סיום לימודיו בגימנסיה נשלח דינר על ידי הוריו ללמוד אופטיקה בעיר ינה שבגרמניה.
בשנת 1930 היגרה משפחתו לבלגיה, והשתקעה בבירה בריסל, שם גילה דינר לראשונה את כישרונו הרב בשחמט. עד מהרה הפך לאחד מבכירי השחקנים בבלגיה, השתתף ב-6 אליפויות בלגיה, מתוכן זכה 3 פעמים כאלוף בלגיה בשחמט. בעקבות הצלחות אלו הוכרז כאלוף בלגיה לצמיתות והוענק לו התואר אמן שחמט.
בשנת 1936 נישא דינר לתמר לבית מטרסו. משפחתה של תמר היגרה לבריסל ב-1929 מסלוניקי.
השיא בבלגיה
ישראל דינר היה מבכירי שחמטאי בלגיה, והשתתף ב-6 אליפויות בלגיה: בעקבות הצלחות אלו הוכרז כאלוף בלגיה לצמיתות והוענק לו התואר אמן שחמט.
בנוסף, בשנים 1936 ו-1937 השתתף דינר בשתי תחרויות בינלאומיות חזקות באוסטנד. בתחרויות אלו נטלו חלק גדולי השחמטאים של אותה תקופה: סבלי טרטקובר, פאול קרס, ראובן פיין, גדעון סטולברג, אריק לונדין, הנרי גרוב ואחרים.
שנים אלו, אשר היו "תור הזהב" של דינר בשחמט הבלגי, נקטעו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה.
הבריחה מהנאצים
ב-1942 נאלץ שוב דינר להיפרד ממשפחתו, כאשר הוצב למשלוח למחנה ההשמדה בעוד אשתו ושתי בנותיו הסתתרו למשך מספר חודשים בכפרים בהרי האלפים. דינר ניצל מהמוות, לאחר שחתך את וורידיו, ובסיוע הגנרל וורי, מושל דרום צרפת בעבר, ניצל.
במרץ 1943, לאחר שנולדה לדינר ביתו השלישית (יהודית), כבשו האיטלקים את ניצה, ומשפחת דינר נאלצה למסור את בנותיה למסתור במשפחות מאמצות (הראויות לתואר חסידי אומות העולם).
בספטמבר 1943 לאחר שהגרמנים פלשו לאזור החופשי של דרום צרפת, נסה המשפחה עם שתי בנותיה הגדולות, ונאלצה להשאיר את בתם הקטנה, שהייתה תינוקת בת מספר חודשים (יהודית), במסתור בבית יתומים (במנזר). המשפחה עברה את הגבול לשווייץ, לאחר הליכה קשה ביותר בהרים, זאת בסיוע חיילים איטלקים. משפחת דינר נמנתה על הפליטים הראשונים שהצליחו לחצות את הגבול לשווייץ הנייטרלית ללא רישיונות.
משפחת דינר הגיע ללוצרן שבשווייץ, ובסיוע של ארגון ציוני צרפתי וידידים צרפתיים איתרה את התינוקת שהושארה מאחור בבית יתומים בניצה. כשהגיעו ללוצרן עברה המשפחה תקופת התאוששות קשה מהמנוסה, במהלכה חלתה אשתו של דינר (תמר), ושתי בנותיו, אשר סבלו מתת תזונה ורככת העצמות, נמסרו שוב לתקופה למוסד.
למרות מצבה הקשה של המשפחה זכה דינר השחמטאי למעט נחת בלוצרן, כאשר השמועה כי בעיר נמצא אלוף בלגיה בשחמט הגיעה למועדון השחמט המקומי, ודינר "גויס" לחיזוק לנבחרת העירונית של לוצרן, וזכה ב-23.4.1944 מול נבחרת ארגאו (Argau) במפגש כפול על 33 לוחות, שהסתיים בניצחון לוצרן 29:37. בהמשך זכה דינר במספר תחרויות שחמט ברחבי שווייץ. ביטוי נאמן להערכה הרבה ליכולות השחמטאי של דינר ניתן לקרוא בכתבות העיתונים השווייצריים מאותה התקופה.
בספטמבר 1944, לאחר שחרור בלגיה על ידי בעלות הברית, חזר דינר לבלגיה, לא לפני שעבר עם משפחתו בניצה למפגש איחוד עם התינוקת שהושארה כשנה בבית היתומים.
בישראל
במרץ 1949 נולדה ביתו הרביעית, אתי, וכחצי שנה לאחר מכן, בספטמבר 1949, עלה דינר עם אשתו וארבע בנותיו לישראל והשתקע בראשון לציון שם חי עד יומו האחרון. שם פתח חנות אופטיקה במיקום מרכזי במדרחוב העיר. למחייתו התפרנס ממקצועו כאופטיקאי, אך עיקר חייו המשיכו להתנהל סביב כישרונו האדיר כאמן שחמט, כעת במסגרת מועדון השחמט של ראשון לציון.
מועדון השחמט של ראשון לציון קלט בגאווה את דינר, שכן עד אז שחמטאי ברמה גבוהה כמותו טרם הופיע במועדון. בשנות ה-50' השתתף דינר בכל התחרויות החשובות שנערכו בארץ, לרבות בארבע אליפויות ישראל: (1951, 1953, 1955, 1957). בשנת 1951 חלק מקום 7-5, ובשנת 1957 חלק את המקום הרביעי.
בשנים 1954–1955, הופיע דינר בלוח הראשון של מועדון ראשון לציון (שהוגדר כ"הרכב היסטורי של ראשון לציון"). ב-1956 הצטרף לאלופה הנצחית של אותה תקופה, מועדון על שם "לסקר" שבתל אביב, והיה לאחד משחקניה המצטיינים ושותף להישגיה הגדולים, לרבות זכייה באליפות הליגה בשנים 1956 – 1959.
בשנת 1960 חזר דינר להוביל את מועדון ראשון לציון בליגה והיה ממניחי אבן היסוד לעיצובה של הקבוצה, שעלתה בהמשך לליגה הלאומית, ואף זכתה באליפות המדינה לשנת 1980.
אחד מאוהדיו הנלהבים של דינר היה שר המשפטים דאז, פנחס רוזן, שסייע רבות לשחמט הישראלי ולימים כיהן כנשיא כבוד של האיגוד הישראלי לשחמט.
בתקופות שונות נמנה דינר עם סגל נבחרת ישראל, אולם בשל הידרדרות מצבו הבריאותי לא הופיע במשחקיה. ערב אולימפיאדת השחמט במינכן ב-1958 זכה דינר בתחרות מבחן לקביעת הנבחרת, ונקבע כשחקן הלוח ה-5, אולם וויתר על הנסיעה בשל מצבו הבריאותי.
תחרות העשור של 1958 הייתה האחרונה בה השתתף דינר. מכאן ואילך השתתף דינר רק במשחקי ליגה, משחקים ידידותיים, הדרכת נוער, משחקים סימולטניים ואירועי שחמט עממיים.
ב-1964 שולב דינר בצוות המנתחים של נבחרת ישראל באולימפיאדה שנערכה בתל אביב, במהלכה זכה דינר לארח בביתו את השחמטאי הרוסי מיכאל טל (אלוף העולם בשחמט בשנים 61–1960).
דינר נפטר ב-13 בפברואר 1979, בשנה ה-76 לחייו.
טופ גיק
היסטוריה
הערוץ הוקם ביוני 2012 על ידי אשת התקשורת קרין אלדאה ובן זוגה, התסריטאי נמרוד אלדאה. הערוץ עוסק בתכנים המזוהים עם התרבות הגיקית: משחקי מחשב, סרטי קולנוע בדגש על מדע בדיוני, פנטזיה וסרטי אימה, גיבורי-על, קומיקס, מדעים ועוד.
ב-9 במאי 2018 טופ גיק התחילו להעלות פודקאסט שבועי בשם "הולכים לקולנוע".
ב-14 בינואר 2019 Top Geek הערוץ שינה את שמו מאנגלית לתעתיק העברי של השם: "טופ גיק". שמו של ערוץ הגיימינג שונה ל"טופ גיק 2". בעקבות תוכניות של הצמד להתחיל לייצר תוכן באנגלית, תחילה באתר הזרמת השידורים החיים Twitch.tv. טופ גיק הודיעו שיתחילו לשדר באנגלית ב-1 בפברואר 2019.
ב-25 בנובמבר 2021 הודיעו קרין ונמרוד בפוסט בפייסבוק ובטאב הקהילה ביוטיוב כי הם מפסיקים להעלות תכנים נוספים לערוץ מלבד שני הפודקאסטים שבבעלותם: "קו-אופ" ו"הולכים לקולנוע הדור הבא".
ב-13 בינואר 2022 שודר בערוץ פרק סיום העונה של הפודקאסט "הולכים לקולנוע הדור הבא", ומאז מועלים לערוץ רק פרקי הפודקאסט "קו-אופ" (נכון ל-31 במרץ 2022).
סגנון הערוץ
טופ גיק הוא ערוץ שעוסק בנושאים שקשורים לתרבות הגיקים כגון גיימינג, טכנולוגיה, מדעים, קומיקס וסרטי קולנוע, בדגש על סרטי פנטזיה ומדע בדיוני. בערוץ יש מגוון פינות וסדרות שמחולקות לנושאים שונים.
הקרנות ומוצרים
בנובמבר 2016 הוציאו מלאי מוגבל של קופסת אנבוקסינג בשם "Top Geek Pack". במרץ 2017 יצאה קופסה שעסקה בגיימינג.
דברים שלמדתי היום
דברים שלמדתי היום היא סדרת ספרים מאת קרין ונמרוד אלדאה. הסדרה נכתבה בהשראת הפינה "דברים שלמדתי היום" שמשודרת בערוץ היוטיוב "טופ גיק" משנת 2012.
ב-21 באוגוסט 2019 יצא הספר "דברים שלמדתי היום" העוסק בפרספקטיבה על העולם. בתחילת הספר מופיעה נקודה ובהמשך הספר מוסבר איפה נמצאת הנקודה על הציר מהגדול ביותר עד הקטן ביותר. בספר מוצגים עצמים קטנים כמו אטומים, אורך פלאנק, קווארק ואלקטרונים ועצמים גדולים כמו גלקסיה, שביל החלב והיקום.
ב-22 ביוני 2020 יצא ספר נוסף, "עוד דברים שלמדתי היום". תחילה יצא לחנויות המקוונות, ואחר כך לחנויות הספרים. הספר עוסק בהמצאות השונות ששימשו את בני האדם לאורך ההיסטוריה, שהיו צריכות להתקיים כדי להוציא לאור את הספר הזה (המצאות כמו השעון, שפה בינארית, מנוע הקיטור והחיים).
לו הדסון
לואיס קלייד "לו" הדסון (באנגלית: Louis Clyde "Lou" Hudson; 11 ביולי 1944 – 11 באפריל 2014) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1966–1979, בעמדות הקלע והסמול פורוורד. לאורך הקריירה השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 20.2 נקודות, 4.4 ריבאונדים, ו-2.7 אסיסטים למשחק.
ביוגרפיה
הדסון נולד וגדל בעיר גרינסבורו שבקרוליינה הצפונית, ובין השנים 1963–1966 למד באוניברסיטת מינסוטה. ב-3 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 20.4 נקודות ו-8.9 ריבאונדים למשחק, ובסיום לימודיו בשנת 1966 היה לשחקן הראשון שמספר גופייתו מוצא לגמלאות על ידי הקבוצה.
הדסון נבחר בבחירה הרביעית של דראפט ה-NBA לשנת 1966, על ידי קבוצת סנט לואיס הוקס. כמו כן נבחר הדסון בדראפט ה-NFL 1966 על ידי קבוצת דאלאס קאובויס, אך הוא בחר להמשיך בקריירת הכדורסל ולשחק עבור ההוקס. כבר בעונת הרוקי שלו הוביל את קלעי הקבוצה, בה שיחקו בין היתר שחקני האולסטאר לני וילקינס וריצ'י גארין, עם 18.4 נקודות בממוצע למשחק. בסיום אותה עונה הפסידו ההוקס לסן פרנסיסקו ווריורס בגמר המערב, בתוצאה 4–2, והדסון נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה.
בשנת 1977 העלו ההוקס את גופייתו של הדסון, עם המספר 23, לתקרת אולמם הביתי, כהוקרה על תרומתו למועדון.
ב-11 באפריל 2014 מת הדסון כתוצאה משבץ מוחי, בגיל 69.
ב-2022 נבחר לחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.
תענית אסתר
תענית אסתר היא יום תענית הנהוג בי"ג באדר, ערב חג הפורים (ברוב השנים. בכ-31.9% מהשנים חל פורים ביום ראשון והתענית מוקדמת לי"א באדר).
לפי הפסיקה המקובלת, לתענית זו תוקף של מנהג. בשונה מצומות ישראל האחרים, היא איננה מוזכרת בפירוש בתלמוד אלא רק במדרש ובמקורות מימי הגאונים, על כן גדריה קלים יותר מהצומות האחרים.
רקע
בימי המלך אחשוורוש, הסית המן האגגי את המלך לגזור על השמדת העם היהודי. לאחר סדרת מהפכים פוליטיים, המן נתלה על העץ ואסתר המלכה ביקשה מהמלך לבטל את הגזירה. אחשוורוש לא הסכים אך נתן ליהודים רשות להתגונן על נפשם. היום המיועד להשמדת העם היהודי היה י"ג באדר. לבסוף, ביום זה הרגו היהודים את אויביהם. במגילה, מבקש מרדכי מאסתר לגשת אל המלך מיוזמתה ולבקש לבטל את אשר נגזר. היא מסכימה אמנם לגשת אליו, על אף הסכנה הצפויה לה, אך היא מבקשת מבני עמה לצום במשך שלושה ימים לפני כן וכן היא ונערותיה צמות. שכן מי שניגש אל המלך בלא שנקרא אחת דתו להמית אלא אם כן המלך חס עליו ומושיט לו את שרביט הזהב.
מקור המנהג
במגילת תענית, שחוברה בסוף ימי בית המקדש השני, לאחר זמן מגילת אסתר, מוזכר יום י"ג באדר כיום שמחה – יום ניקנור, לציון ניצחונו של יהודה המכבי על ניקנור בקרב חדשה. משבטלה מגילת תענית איסור התענית בזמן זה פג ומותר היה להתענות.
המנהג לצום בי"ג באדר אינו מופיע בתנ"ך, ואף לא מוזכר בפירוש בתלמוד. המנהג לצום מופיע לראשונה במדרש תנחומא וב"שאילתות דרב אחא", מגאוני בבל שחי במאה ה-8, ואחר כך אצל רש"י והרמב"ם. הרי"ף לא הזכיר את המנהג.
במסכת סופרים (שחוברה ככל הנראה במאה השמינית) מוזכרת תענית לפורים בחודש אדר המכונה גם "ימי צום מרדכי ואסתר" במשך שלושה ימים, בימים שני, חמישי, ושני בשבוע. המנהג היה להתענות לפני פורים, ומנהג ארץ ישראל היה להתענות לאחר פורים, בגלל יום ניקנור שחל לפני פורים.
טעם המנהג
טעמים שונים נאמרו לתענית זו.
זכר למחצית השקל
יש קהילות שנהגו ביום זה לתת מחצית השקל, זכר למצוות מחצית השקל שנהגה בזמן שבית המקדש היה קיים. יש שנהגו לתתם קודם לתפילת המנחה ויש שנהגו לתת לאחר התפילה.
כתבו הפוסקים שכשנותן מעות אלו יזהר לומר "זכר למחצית השקל" ולא יאמר "מחצית השקל", שאם יאמר "מחצית השקל" ייתכן שהקדיש את המעות.
מהלכות התענית
מאחר שתענית זו אינה תענית מדברי קבלה, אלא רק מנהג, הקילו בה פוסקים בכמה דברים יותר משאר צומות.
אברהם בדרשי
רבי אברהם בן יצחק בֶּדֶרְשִׂי (לעיתים: אברהם פרופיאט; בצרפתית: Abraham Bedersi; ~ד'תתק"ץ, 1230 – ~ה'ס', 1300) היה רב ומדקדק עברי, משורר ופייטן מחכמי יהדות פרובנס במאה ה-13.
קורות חיים
מגיל צעיר התגורר בפרפיניאן והיה תלמידו של רבי יוסף האזובי. עמד בקשר מכתבים עם יהודי ברצלונה ועם המקובל רבי טודרוס בן יוסף אבולעפיה.
רבים משיריו קובצו בידי בנו, רבי ידעיה הפניני.
Azure Data Explorer
Azure Data Explorer הוא אחד משירותי הענן של Microsoft Azure. השירות מיועד לשמירה, עיבוד וביצוע אנליטיקות על נתוני ביג-דאטה, מאפשר לאחסן מידע מובנה, מובנה למחצה (כגון מידע בפורמט JSON) ולא מובנה (כגון טקסט חופשי).
עיבוד ושליפת המידע מתבצע בעזרת שאילתות אד-הוק תוך שניות בודדות. המוצר מוצא בתצורת Platform as a Service) PaaS) כחלק מפלטפורמת Azure.
היסטוריה
פיתוח המוצר החל בשנת 2014 לשימוש פנימי במרכז המחקר והפיתוח של מיקרוסופט בישראל. מטרת הפיתוח הייתה להתמודד בצורה טובה יותר עם שמירת וניתוח המידע שנשמר ב Azure. שמו הפנימי של המוצר היה קוסטו, על שם אבי הצלילה המודרנית, ז'אק קוסטו, בזיקה לצורך "לצלול באוקיינוס המידע".
המוצר הוכרז בגרסת preview בכנס מיקרוסופט איגנייט בשנת 2018, ובפברואר 2019 הוא הוכרז כמוצר לשימוש חיצוני כללי.
מאפיינים
המוצר מאפשר הכנסת ותשאול כמויות עצומות של מידע: ניתן לעבד כמיליארד שאילתות ו-200MB של מידע בשנייה. במוצר קיימות יכולות לביצוע אנליטיקות על המידע.
שליפת המידע מתבצעת בעזרת שפת השאילות Keyword Query Language - KQL הדומה בעקרונותיה לשפת SQL אך מכילה יכולות מתקדמות יותר.
טודרוס בן יוסף אבולעפיה
רבי טודרוס בן יוסף הלוי אבולעפיה (ד'תתקפ"ה 1225 - ה'מ"ג, 1283) היה רב, פרשן התלמוד הבבלי ומקובל, "ראש גלות ספרד" ומנהיג יהדות קסטיליה במאה ה-13.
יליד ותושב בורגוס, מקורב למלכות. נודע בנדבנותו ובמלחמתו בקראים. הרביץ תורה בסביליה ועמד בקשר עם הרשב"א ועם רבי אברהם בדרשי.
בסוף ימיו עקר לטולדו ובה נפטר ונקבר. הוא היה בן אחיו של רבי מאיר הלוי אבולעפיה.
גריגורי גרשוני
ילדותו ונעוריו
מבלי שסיים את לימודיו בתיכון בגלל היעדר כסף לשכר לימוד, גרשוני עבר בהצלחה בחינות כניסה ללימודי רוקחות ובשנת 1895 התחיל ללמוד את המקצוע באוניברסיטת קייב. בשנת 1896 הוא נעצר לראשונה בגין קשריו עם סטודנטים שהתנגדו לשלטון הצאר, אך שוחרר תוך זמן קצר. לאחר שגרשוני קיבל את תעודת הרוקח, הוא התחיל לעבוד במוסקבה במכון לרפואה ניסיונית.
טודרוס בן יוסף אבולעפיה
בנו היה המקובל רבי לוי ב"ר טודרוס אבולעפיה.
גריגורי גרשוני
ילדותו ונעוריו
בשנת 1898 עבר למינסק, שם הקים מעבדה למחקר בקטריולוגי. בזמנו הפנוי לקח חלק פעיל בארגון פעילות תרבותית וחינוכית בעיר: ארגן בית ספר יסודי לבנים והעביר הרצאות בבית ספר של סופי שבוע למבוגרים. גרשוני גם ארגן הקראות ספרים פומביות (עבור אנשים שלא יודעים או מתקשים לקרוא) כחלק מפעילות של איגוד הרופאים במינסק, והעמיד אוסף ספרי לימוד נודד עבור בתי ספר.
התקרבותו לחוגים תומכי המהפיכה ברוסיה
גרשוני נסחף יותר ויותר אל רעיונות מהפכניים וארגן בית מלאכה לייצור מכונות לבתי דפוס לא חוקיים ומעבדה לייצור דרכונים מזויפים. יחד עם יקטרינה ברשקובסקיה ארגן יבוא ספרות בלתי לגאלית לרוסיה. בשנת 1899 הצטרף ל"מפלגת הפועלים לשחרור פוליטי של רוסיה" ומהר מאוד הפך למנהיגה. בתקופה זו השפיעה המהפכנית הרוסיה המפורסמת יקטרינה ברשקובסקיה על גרשוני. כתוצאה מהשפעתה החליט להתמסר לחלוטין לרעיון המהפכה.
במרץ 1900 התגלה בית הדפוס הלא חוקי של גרשוני, וב-19 ביוני הוא נעצר. במהלך חקירותיו שנוהלו על ידי ראש מחלקת הביטחון במוסקבה, סרגיי זובאטוב, גרשוני הכחיש מכל וכל את הקשר שלו עם ארגונים מהפכניים, מה שהיווה הפרה של הקוד האתי הלא רשמי של המהפכנים. ביולי שוחרר ממעצרו.
הקמת המפלגה המהפכנית-סוציאליסטית
בתחילת 1901 גרשוני ירד למחתרת. בקיץ של אותה שנה הסתובב בניז'ני נובגורוד, סמרה, אופה, וורונז' וערים אחרות, תוך שהוא יוצר קשרים עם מהפכנים סוציאליסטים. בסוף 1901 יצא לחו"ל כנציג האגף הדרומי והמערבי של המהפכנים הסוציאליסטיים. בז'נבה השתתף במשא ומתן על הקמת המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית יחד עם יונה אזף, מיכאיל גוץ וויקטור צ'רנוב. גרשוני הקים גם את ה"תא הלוחם" בתוך המפלגה שאמור היה לבצע פיגועים נגד אנשי השלטון הרוסיים, האחראים, לטענת אנשי המפלגה, לדיכוי האזרחים.
פיגועי הטרור
פעולת הטרור הראשונה שגרשוני ארגן התרחשה ב-2 באפריל 1902, בסנט פטרבורג, כאשר סטפן בלמשוב ירה שתי יריות אקדח בשר הפנים של רוסיה דמיטרי סיפיאגין והרג אותו. ב־5 באפריל 1902, במהלך הלווייתו של סיפיאגין, גרשוני תכנן לארגן פעולת טרור נוספת נגד התובע הראשי קונסטנטין פובדונוסצב ומושל סנט פטרבורג ניקולאי קלייגלס, אך בגלל ההיסוס של האנשים המבצעים, הפעולות האלה לא יצאו אל הפועל."גרשוניː 'הארגון הלוחם לא רק מבצע פעולה של הגנה עצמית, אלא גם פועל כדי לפגוע, ובכך מכניס פחד וחוסר סדר אל תוך מוסדות השלטון.'" ב־29 ביולי 1902 פועל בשם תומאס קצ'ורה ירה במושל העיר חרקוב, הדוכס איון אובולנסקי במהלך טיולו של השני בפארק. הסיבה לפגיעה הייתה שותפותו של אובולנסקי בדיכוי של מרד האיכרים בשנת 1902 באזור חרקוב. גרשוני ליווה אישית את קצ'ורה לזירה, אך בסופו של דבר אובולנסקי רק נפצע קל.
צ'רנוב כתב על דעותיו של גרשוני לגבי טרור של מהפכנים: "'... גרשוני דרש מהמהפכה את אותו הדבר שאנשים אנושיים דורשים מהמפקדים - להימנע מקורבנות מיותרים, לחוס על המנוצחים, לכבד את האינטרסים ואת חייהם של האנשים החפים מפשע. הוא תמך במעשה הראשון של קליאייב, כאשר זה יצא עם פצצה מוכנה כנגד הנסיך סרגיי, אך נסוג, כאשר ראה ליד הנסיך את אשתו וילדיו '." ב 6 במאי 1903 חבר הארגון הלוחם, שהיה עובד רכבת, בשם יגור דולבוב ואדם נוסף שזהותו לא ידועה עד היום, ירו למוות במושל העיר אופה, ניקולאי בוגדנוביץ', בפארק הקתדרלה של העיר. בוגדנוביץ' היה אחראי לירי חי אל הפגנת הפועלים.
הפופולריות של גרשוני לאחר מעשי טרור אלה גדלה מאוד. ב. צ'רנוב כתב על פעילות הארגון הלוחם: "למעשה, מרכז הארגון הלוחם, הדיקטטור של הארגון, היה גרשוני." שר הפנים ויאצ'סלב פלבה הכריז בפני סרגיי זובאטוב, שתמונתו של גרשוני תעמוד על שולחנו עד שזה ייעצר. זובטוב עצמו שיבח את יכולותיו המהפכניות-טרוריסטיות של גרשוני וכינה אותו "אמן בענייני טרור".
מעצר ומשפט
ב־13 במאי 1903 גרשוני נעצר בקייב. בפברואר 1904 בית המשפט המחוזי הצבאי בסנט פטרסבורג דן את גרשוני למוות, אלא שלאחר מכן גזר הדין הוחלף במאסר עולם. גרשוני ריצה את עונשו בהתחלה בכלא במבצר שליסלבורג המיועד ל"אסירים פוליטיים שנידונו לעבודות פרך", ולאחר סגירת בית הכלא הזה (ב־8 בינואר 1906), בבית הכלא לעבודות פרך באקאטוי, במזרח סיביר.
הבריחה לחו"ל
בשנת 1906 תומכיו של גרשוני ארגנו את בריחתו מהכלא. בכלא בו שהה גרשוני, האסירים היו מייצרים כרוב משומר ומוציאים את התוצרת שלהם מחוץ לכותלי הכלא. גרשוני הוחבא בתוך חבית ריקה, כאשר מעליו הייתה שכבה דקה של כרוב משומר, כדי שהשומרים לא יגלו אותו. בדרך זו גרשוני הצליח לצאת מן הכלא והתחיל להתקדם לכיוון מזרח המדינה. לאורך כל מסלול הבריחה, החברים ארגנו "תחנות ביניים" בהן גרשוני היה יכול להחליף סוסים ולהמשיך הלאה. בעיר ולדיווסטוק, הוא עלה על אונייה והגיע לארצות הברית לעיר סן פרנסיסקו דרך יוקוהמה ביפן.
בארצות הברית הוא נאם בעצרות המוניות של תומכי המהפכה הרוסית וכתוצאה מכך הצליח לגייס 180 אלף דולר למפלגתו. בפברואר 1907 גרשוני השתתף בכנס השני של המפלגה הסוציאל-רבולוציונרית בפינלנד, ונבחר לוועד המרכזי של המפלגה. הוא היה אמור להנהיג, ביחד עם יונה אזף, את כל פעילות הטרור של המפלגה.
מותו
אצל גרשוני התגלתה סרקומה בריאה ובסוף 1907 נסע לטיפול בבית הבראה בשווייץ. עוד לפני מותו, כשהוא כבר היה במצב רפואי קשה, גרשוני גילה שאזף, שהפך לראש הארגון הלוחם לאחר מעצרו של גרשוני (ואחר כך, כאמור, שותפו להנהגת המפלגה), הואשם בפרובוקציה וריגול לטובת הבולשת הרוסית. גרשוני לא האמין בכך ואף רצה לנסוע לרוסיה לבצע, ביחד עם אזף, התנקשות בניקולאי השני, על מנת לשקם את המוניטין של יורשו במעשה זה. התוכנית לא יצאה אל הפועל בגלל מותו של גרשוני ב-29 במרץ 1908.
גריגורי גרשוני נקבר בבית הקברות מונפרנאס בפריז ליד קברו של פיוטר לברוב, בו הוא ראה את המורה הרוחני שלו.
מרקוס לאונרדו
מרקוס לאונרדו סנטוס אלמיידה (בפורטוגזית: Marcos Leonardo Santos Almeida; נולד ב-2 במאי 2003), הידוע בשם מרקוס לאונרדו, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בסנטוס ובנבחרת ברזיל עד גיל 20.
קריירה
מרקוס לאונרדו, יליד איטפטינגה, באהיה, עבר לטאובטה, סאו פאולו במאי 2014, והצטרף למערך הנוער של סנטוס באוגוסט 2014. ב-23 באוקטובר 2019 הוא חתם על החוזה המקצועי הראשון שלו במועדון.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ליגת העל הברזילאית ב-20 באוגוסט 2020, בניצחון 0–1 על רסיפה. הוא כבש את השער הראשון שלו ב-4 באוקטובר בניצחון 3–2 על גויאס.
לאונרדו ייצג את ברזיל בנבחרות הנוער, וכיום משחק בנבחרת ברזיל עד גיל 20.
שביתת הספורטאים האמריקאים 2020
שביתת הספורטאים האמריקאים החלה באוגוסט 2020, כאשר ספורטאים אמריקאים החליטו לשבות ולא לשחק עקב פרשת הירי בג'ייקוב בלייק.
רקע
ב-23 באוגוסט 2020 נורה ג'ייקוב ס. בלייק, גבר אפרו-אמריקאי, על ידי השוטר רוסטן שסקי בעיר קנושה שבוויסקונסין, ארצות הברית, ונפצע קשה.
ב-24 באוגוסט פרצו בעיר קנושה מהומות נרחבות, כשפורעים הציתו שרפות, בזזו עסקים, הזיקו כלי רכב משטרתיים, משאית זבל הוצתה ובית המשפט המקומי הושחת. ההפגנות ומעשי הוונדליזם המשיכו גם ב-25 באוגוסט, ובאותו יום אירע הירי בקנושה, במהלכו ירה נער בן 17, קייל ריטנהאוס, בשלושה מתפרעים בטענת הגנה עצמית, כאשר בהמשך הוא זוכה במשפטו.
מחאות ציבוריות בשל הירי בבלייק נערכו במספר ערים נוספות, כולל ניו יורק, מיניאפוליס, לוס אנג'לס ואטלנטה.
כתוצאה מהמחאות והטענות על אלימות משטרתית וגזענות, ספורטאים וקבוצות ספורט החליטו להפגין את מחאתם באמצעות שביתה.
בייסבול
ב-26 באוגוסט, נדחה המשחק בין מילווקי ברוארס לסינסינטי רדס מה-MLB. מאוחר יותר באותו יום נדחו משחקי סיאטל מארינרס נגד סן דייגו פאדרס ולוס אנג'לס דודג'רס נגד סן פרנסיסקו ג'איינטס. ב-27 באוגוסט נדחו שבעה משחקים נוספים.
כדורגל
ב-26 באוגוסט בוטלו חמישה מתוך ששת המשחקים שהיו אמורים להיערך באותו יום בליגת ה-MLS.
בליגה השנייה, ממפיס 901 סירבה להופיע למשחק שהיה אמור להיערך נגד צפון קרוליינה ב-29 באוגוסט, ושחקני הקבוצה השתתפו במקום זאת במחאות שנערכו בממפיס.
ב-27 באוגוסט הודיעו קבוצות הכדורגל ניו יורק קוסמוס ודטרויט סיטי מהליגה השלישית כי הן משעות את המשחק שהיה אמור להיערך בין שתיהן ב-29 באוגוסט. חלק מאוהדי הקבוצות תמכו במהלך, אך חלק טענו כי יפסיקו לבוא למשחקי הקבוצה. יום למחרת הודיעו גם ניו אמסטרדם, קליפורניה יונייטד סטרייקרס ופורוורד מדיסון כי לא יופיעו למשחקים נגד צ'טונגה, לוס אנג'לס פורס וצפון טקסס (בהתאמה), שהיו אמורים להיערך ב-30 באוגוסט.
כדורסל נשים
כל שש המשחקים שהיו אמורים להיערך בליגת ה-WNBA ב-26 וב-27 באוגוסט נדחו.
פוטבול
בתגובה לירי בג'ייקוב בלייק, דטרויט ליונס מה-NFL ביטלו את האימון המתוכנן שלהם ב-25 באוגוסט. ב-27 באוגוסט, תשע קבוצות נוספות ביטלו את האימונים המתוכננים שלהן.
טניס
ב-26 באוגוסט הודיעה הטניסאית נאומי אוסקה להתאחדות טניס הנשים שלא תשחק בחצי גמר סינסינטי מאסטרס כחלק מהמחאה. מארגני הטורניר דחו את המשחקים ביום אחד, ונאומי הסכימה לשחק במועד החדש.
צפרדע העץ
צפרדע העץ (שם מדעי: Lithobates sylvatica) היא מין ממשפחת הצפרדעיים שתפוצתה החל מהרי האפלצ'ים בצפון-מזרח ארצות הברית והלאה מערבה עד לאלסקה, וכן מספר לא מבוטל של פרטים בקליפורניה. היא קרובת משפחתה של צפרדע השור האמריקנית. צפרדע זו זכתה להתעניינות גוברת בקרב ביולוגים במאה האחרונה בשל עמידותה לקור, הסתגלותה למחיה על הארץ, בתי גידול מעניינים (ביצות, רמות) ובאופן יחסי תנועתיות רבה. האקולוגיה והשימור של צפרדע העץ זכו לתשומת לב מחקרית רבה. צפרדע העץ היא הדו-חי הלאומי של מדינת ניו יורק.
תיאור פיזי
אדם שייתקל ביער בארצות הברית בצפרדע חומה ובעלת עיניים כהות, ככל הנראה ייתקל בצפרדע העץ. אין גזע אחר של צפרדעים בצפון אמריקה עם מראה דומה לזה של צפרדע העץ. הצפרדע חמקנית ואינה נותנת שיתקרבו אליה, בעת התקרבות היא תמהר להתחבא מתחת לערימת עלים.
תזונה
צפרדע העץ ניזונה ממגוון של חסרי חוליות קטנים. כאוכלי-כל, הראשנים אוכלים שפוכת צמחים, אצות, וכן תוקפים ואוכלים ביצים של פגיות ושל דו-חיים אחרים, כולל את אלו של צפרדעי עץ אחרים.
צפרדע העץ אוכלת כמו צפרדעים אחרות ממשפחת הצפרדעיים, היא שולפת את לשונה לעבר הטרף שלה ושואבת אותו לפיה.
היינריך טסנוב
חייו
טסנוב נולד בעיר רוסטוק אשר במדינת מקלנבורג-שוורין. אביו היה נגר ובצעירותו השתלם כשולית נגרים. טסנוב החל בלימודי האדריכלות בבית הספר למסחר בנדל"ן בעיר לייפציג ולאחר מכן באוניברסיטה הטכנית של מינכן. עם סיום לימודיו שימש כעוזר הוראה באוניברסיטה הטכנית של דרזדן וכמורה בבית הספר למסחר בנדל"ן בעיר טריר (כיום אוניברסיטת טריר) ובאוניברסיטה לאמנויות שימושיות בווינה. בשנת 1920 מונה לפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות בדרזדן, ומשנת 1926 שימש כמורה באוניברסיטה הטכנית של ברלין.
אחד הסטודנטים המפורסמים שלו, אשר שימש תקופה מסוימת גם כעוזרו האישי, היה אלברט שפר, אשר לימים מונה באופן אישי על ידי היטלר כאדריכל הראשי של הרייך השלישי. בספר זכרונותיו "בתוככי הרייך השלישי" מרבה שפר להזכיר לטובה את טסנוב ואת השפעתו הרבה על סגנונו האדריכלי בצעירותו. הוא מתאר את טסנוב כמורה המעדיף את סגנון ההדרכה האישי והבלתי פורמלי. בהמשך, הוא מכה על חטא נטישת משנתו של טסנוב, והמעבר שלו לתכנון מבנים בסגנון מגלומאני, רב עיטורים ובעל קנה מידה בלתי אנושי בהשפעתו ובהתאם לטעמו של היטלר.
בתום מלחמת העולם השנייה התגורר טסנוב בביתו הכפרי ועסק בתכנון המרכזים העירוניים של פומרניה ומקלנבורג. לאחר המלחמה הוזמן על ידי השלטון הסובייטי לחזור וללמד באוניברסיטה של ברלין במעמד של פרופסור אמריטוס.
מורשתו
טסנוב ביחד עם האדריכלים הנס פלציג, אריך מנדלסון, ולטר גרופיוס, מיס ון דר רוהה ואחרים, נחשב לאחד מחשובי האדריכלים הגרמניים בתקופת רפובליקת ויימר.
סגנונו האדריכלי מבטא את התרבות הלאומית הגרמנית המשולבת בפשטות צורנית. לטסנוב מיוחס הביטוי:.
הפשטות האדריכלית שהטיף לה התבטאה במבנים עתירי משטחים חלקים וצורות גאומטריות בסיסיות. טסנוב הרבה לעסוק בבניה למגורים והשפיע במיוחד על אסכולת העיצוב של "הגן העירוני" שעיקרו שילוב של סביבת מגורים באווירה טבעית וירוקה.
הנצחה
על שמו של טסנוב קרויים רחובות בערים שבהן פעל, כמו ברלין, מגדבורג, טריר, רוסטוק, ודרזדן.
החל משנת 1962 מעניקה קרן אלפרד טופר בהמבורג את מדליית הזהב ע"ש היינריך טסנוב בתחום האדריכלות, וכן מלגה לאדריכל הצעיר המצטיין.
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2006
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2006, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים השביעית שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בניגריה מ-28 באוקטובר עד ה-11 בנובמבר 2006. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2007, שנערך שנה לאחר מכן בסין.
האליפות הייתה אמורה להתקיים בגבון, אך היא החליטה לפרוש באפריל 2006 עקב קשיים ארגוניים. חודש לאחר מכן, הודיעה הוועדה המארגנת שניגריה נבחרה לשמש כמארחת מחליפה. בעקבות ההחלטה, העפילה ניגריה אוטומטית לטורניר, וכך גם גינאה המשוונית, שהייתה אמורה לשחק מול ניגריה במוקדמות.
יוהאן קספר בלונצ'לי
יוהאן קספר בלונצ'לי (בגרמנית: Johann Kaspar Bluntschli; 7 במרץ 1808 - 21 באוקטובר 1881) היה משפטן, פילוסוף ופוליטיקאי שווייצרי, אחד מתשעת מייסדי המוסד לחוק בינלאומי, מומחה עולמי בתחום המשפט החוקתי ובתחום דיני מלחמה.
בלונצ'לי נולד בציריך, שווייץ, כבנו של יצרן סבון ונרות. בסיום לימודי בית הספר עבר ללימודים גבוהים בעיר הולדתו בתחום המשפט ומדעי המדינה. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטאות של ברלין ושל בון וקיבל תואר דוקטור ב-1829. הוא חזר לציריך ב-1830, ונכנס לחיים הפוליטיים של שווייץ. ב-1837 נבחר לחבר במועצה הגדולה והיה למנהיג המפלגה השמרנית המתונה.
לאחר שהתאכזב מהפוליטיקה השווייצרית פרש ממנה והתיישב במינכן ב-1848, שם היה לפרופסור למשפט חוקתי. ב-1863 עבר להיידלברג כפרופסור למשפט, וב-1873 היה בין מייסדי המוסד לחוק בינלאומי. בתקופת מלחמת שבעת השבועות הפעיל את השפעתו כדי שדוכסות באדן הגדולה תישאר נייטרלית. הוא שימש כנציג הקיסר הגרמני בוועידה לקביעת חוקי המלחמה, שהתקיימה בבריסל.
בלונצ'לי הביע דעתו במחלוקות משפטיות בינלאומיות שהיו על סדר היום בחייו. במאמר שפרסם ב-1879, הקרוי "המדינה הרומנית ומצבם המשפטי של יהודי רומניה", טען ש"אין ספק בכך שמספר גדול של משפחות יהודיות הגיעו לדאקיה בתקופת הקיסרות הרומית, ומכאן שהוותק שלהם על האדמה הרומנית לא נופל מהוותק של האומה הרומנית והן מהוות את הגרעין של יהדות רומניה". דברים אלה, בתקופה בה התנהל הפולמוס על מתן אזרחות ליהודי רומניה, הרגיזו מאוד את המתנגדים להענקת האזרחות ומתנגדיו וממשיכיהם מתווכחים ללא הפסק עם דברים אלה, גם בתקופה המודרנית (המאה ה-21), כשיהדות רומניה נמוגה למעשה.
הוא היה חבר הבונים החופשיים וכיהן כראש לשכת Ruprecht zu den fünf Rosen.
עיצור כיסוי-גרוני, סותם, אטום
עיצור כיסוי-גרוני סותם אטום הוא צליל עיצורי הקיים בכמה שפות מדוברות בעולם. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʡ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-\<.
מאסימיליאנו רוסולינו
מאסימיליאנו "מאסי" רוסולינו (באיטלקית: Massimiliano "Massi" Rosolino; נולד ב-11 ביולי 1978), הוא שחיין איטלקי בעבר. אלוף אולימפי (סידני 2000) בעל 4 מדליות, אלוף העולם (פוקואוקה 2001) בעל 5 מדליות ואלוף אירופה בעל 21 מדליות, מהן 7 זהב. נוסף לכך, הוא זכה ב-10 מדליות באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר), אחת מהן מזהב וב-20 מדליות באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) מהן 7 זהב.
רוסולינו, הוא השחיין האיטלקי המעוטר ביותר במדליות בינלאומיות (60).
ביוגרפיה
רוסולינו נולד בנאפולי, לאב איטלקי, סלבטורה ולאמא אוסטרלית קרולין. בהיותו בן 3 גדל באוסטרליה עד גיל 6. במהלך קריירת השחייה שלו התגורר לעיתים באוסטרליה לצורך אימונים.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בווינה שבאוסטריה בשנת 1995 זכה רוסולינו לראשונה במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי. באולימפיאדת אטלנטה (1996) הא סיים 3 פעמים במקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי (1:48.50 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי (3:51.04 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:19.92 דקות). באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסביליה שבספרד בשנת 1997 הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי (1:49.02 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי (3:48.11 דקות).
אלוף אירופה
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בהלסינקי שבפינלנד ביולי 2000 זכה רוסולינו ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי (1:47.31 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי (2:00.62 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (7:16.52 דקות).
אלוף אולימפי
באולימפיאדת סידני (2000) זכה רוסולינו ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אולימפי חדש של 1:58.98 דקות, לפני טום דולאן (1:59.77 דקות) וטום וילקנס (2:00.87 דקות) שניהם מארצות הברית. מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:43.40 דקות, אחרי איאן ת'ורפ מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש של 3:40.59 דקות ולפני קליט קלר מארצות הברית (3:47.00 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:46.65 דקות, אחרי פיטר ואן דן הוחנבאנד שקבע שיא עולם חדש של 1:45.35 דקות ואיאן ת'ורפ (1:45.83 דקות), בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא איטליה חדש של 1:46.60 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:12.91 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:45.91 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:17.85 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 49.70 שניות.
אלוף עולם
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה שביפן בשנת 2001 זכה רוסולינו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.71 דקות, לפני טום וילקנס (2:00.73 דקות) וג'אסטין נוריס מאוסטרליה (2:00.91 דקות) ומדליית כסף במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:10.86 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:04.66 דקות ולפני ארצות הברית (7:13.69 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה שבספרד בשנת 2003 זכה רוסולינו במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:59.71 דקות, אחרי מייקל פלפס מארצות הברית שקבע שיא עולם חדש של 1:56.04 דקות ואיאן ת'ורפ (1:59.66 דקות) ולא הצליח להגן על תוארו. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:47.44 דקות,, במקום חמישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:17.30 דקות ובמקום רביעי במשחה שליחים 4x2 מטר חופשי בתוצאה של 7:14.32 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:48.05 דקות.
באולימפיאדת אתונה (2004) זכה רוסולינו במדליית ארד במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:11.83 דקות, אחרי ארצות הברית (7:07.33 דקות) ואוסטרליה (7:07.46 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:46.25 דקות ובמקום 11 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:01.29 דקות ולא הצליח להגן על תוארו.
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן שבאוסטרליה בשנת 2007 זכה רוסולינו במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:14.04 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא אליפות חדש של 3:12.72 דקות ולפני צרפת (3:14.68 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע שיא אישי חדש של 49.35 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:47.18 דקות, במקום 12 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:49.10 דקות ובמקום חמישי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:12.31 דקות, כשחיין רביעי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.57 דקות.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיים רוסולינו במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:05.35 דקות, כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 1:46.53 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום 13 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:45.57 דקות ובמקום 28 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:48.76 דקות.
חייו האישיים
רוסולינו ניהל קשר רומנטי עם רוברטה קפואה, מיס איטליה לשנת 1986, ושנייה בתחרות מיס יוניברס לשנת 1987. כיום, יש לו שתי בנות, מיחסים עם הרקדנית, נטליה טיטובה, שהשתתפה בתוכנית, רוקדים עם כוכבים.
פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות
פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות הוא פרס שנוסד על ידי ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו ב-2009 במטרה לעודד יוזמות, חשיבה חדשנית, דמיון ויצירתיות בקרב אוכלוסיות שונות במדינת ישראל.
מהות הפרס
פרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות מוענק החל משנת 2010 מדי שנה-שנתיים ליזמים וממציאים ישראלים בלבד, על הישגים שהשיגו בתחום היזמות והחדשנות, שיש בהם תרומה מיוחדת לחברה והשפעתם מרחיקת לכת.
הפרס מוענק בכל פעם לשני יזמים, אחד מכל קטגוריה: יזמות למטרת רווח כספי (כגון מיזמים עסקיים) ויזמות שלא למטרת רווח כספי (לדוגמה: מיזמים חברתיים). גובה הפרס נכון ל-2012 היה 70,000 ש"ח, בכל קטגוריה וב-2014 הועלה ל-80,000 ש"ח.
בנוסף לפרס מוענק בכל אחת משתי הקטגוריות הללו גם ציון אחד לשבח. כל אחד משני היזמים זוכי הציון לשבח קיבל עד 2012 סכום של 15,000 ש"ח ומ-2014 גדל הסכום ל-20,000 ש"ח.
תקנון הפרס
רק אנשים "בשר ודם" (דהיינו לא תאגידים למשל), העומדים בראש מיזמים שהחלו את פעילותם לפני עשר שנים לכל היותר יכולים לזכות. ניתן להגיש מועמדות לתחום אחד בלבד ובגין מיזם אחד בלבד והמועמד חייב להיות המוביל המרכזי של המיזם. הפרס, כמו גם הציון לשבח ניתנים על פעילות מתמשכת או פרויקט חד פעמי משמעותי. מי שזכה בפרס ישראל או בפרס א.מ.ת בשנה נתונה לא יכול לזכות באותה שנה גם בפרס ראש הממשלה ליזמות ולחדשנות. כמו כן, ניתן לזכות בפרס זה פעם אחת בלבד.
הזוכים
ב-2010 חולק הפרס בטכניון בחיפה. שלושת הזוכים היו:
ב-2011 הוענק הפרס באוניברסיטה העברית בירושלים. חמשת הזוכים היו:
ב-2012 הוענק הפרס באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע. ארבעת הזוכים היו:
ב-2014 הוענק הפרס באוניברסיטת תל אביב. חמשת הזוכים היו:
בשנים 2013 ו-2015 לא הוענק הפרס.
עיצור כיסוי-גרוני, חוכך, אטום
עיצור לועי, חוכך, אטום הוא צליל עיצורי הקיים בכמה שפות מדוברות. סימן ה-IPA לעיצור הוא H לטינית גדולה /ʜ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-\H.
קנדרסטג
קנדרסטג (בגרמנית: Kandersteg) היא עיירה הממוקמת בעמק הנהר קנדר ממערב לרכס היונגפראו בקנטון ברן, שבשווייץ.
גאוגרפיה
העיירה קנדרסטג ממוקמת מצידם הצפוני של האלפים הברניים בגובה של כ-1200 מטרים מעל פני הים, בחלקו העליון של עמק הנהר קנדר. העיירה מוקפת ברכסי הרים גבוהים מעל 3600 מטרים. מעברי הרים בלתי סלולים בגבהים שמעל 2000 מטרים העוברים בקרבת העיירה מהווים חלק מ"דרך מעברי האלפים", שביל הליכה תיירותי ארוך החוצה את שווייץ. אגם אושיננזה (Oeschinensee) ההררי המהווה מוקד תיירותי, ממוקם ממזרח לעיירה בגובה 1578 מטרים והוא מקושר אליה ברכבל ושבילי הליכה הרריים. האגם הוא הגדול ביותר בעמק שתחילתו בקרחון קנדר המהווה את מקור המים של הנהר בעל השם הזהה, הזורם לאורך 44 קילומטרים בכיוון צפון.
אזור העיירה הוכרז כאתר מורשת עולמי של אונסקו בשנת 2001 והורחב בשנת 2007 כך שהוא כולל בתוכו גם את אגם אושיננזה וגם את עמק גסטרן (Gastern) הממוקם מדרום ומהווה את המשכו של עמק הנהר קנדר. שטחה הכולל של קנדרסטג הוא 134.33 קילומטר רבוע, כאשר מתוכו 13.3% מנוצל למטרות חקלאיות ורק כ-1% מיושב. שאר השטח הוא שטח טבעי הכולל יערות נהרות ואגמים.
היסטוריה
בתקופה הפרהיסטורית היה האזור מיושב בדלילות. ממצאים ארכאולוגיים חשפו בסביבתה קשתות מן התקופה הנאוליתית ומתקופת הברונזה המוקדמת, ומחטים מתקופת הברונזה. גשר וחלק של דרך מן התקופה הרומית נחשפו בתוך תחומי הכפר עצמו.
קנדרסטג מוזכרת לראשונה בשנת 1352. בשנת 1511 נבנה בכפר בית תפילה קהילתי עצמאי אשר שרד את מהומות הרפורמציה בשנת 1530, והמשיך לשמור על עצמאות קהילתית במסגרת הכנסייה הקתולית.
כלכלה
הכלכלה המקומית נשענה באופן מסורתי על מרעה עונתי בהרים, חקלאות חוות ותמיכה לוגיסטית בדרכי המסחר ההרריות שבסביבה. במאה ה-17 התגלו בהרים הסובבים את העיירה מאגרי גופרית אשר הביאו להתפתחות תעשיית כרייה מקומית. במאה ה-19 נפתח בעיירה מפעל לגפרורים. תחום התיירות החל להתפתח בשנת 1850 כאשר העיירה הפכה ליעד למטיילים. עד 1890 נפתחו בה חמישה בתי מלון ובשנת 1913 נמנו בה כבר 19 מלונות. מלון Gasthof Ruedihaus מופיע ברשימת ה"אתרים בעלי חשיבות לאומית" של שווייץ.
תיירות
חלקם של שירותי התיירות עלה באופן משמעותי מכיוון שמיקומה של העיירה והנופים הסובבים אותה מאפשרים פעילות תיירותית לאורך כל השנה וכוללים שבילי הליכה, טיפוס הרים, גלישת סקי וקרוס קאנטרי.
הכפר מתאפיין בקשת רחבה של סוגי אירוח: ממלון 5 כוכבים ועד דירות נופש ואתרי קמפינג. מרכז הצופים העולמי ממוקם בקצה הכפר ומושך יותר מ - 14,000 צופים וצופות מכל רחבי העולם מדי שנה. כמה בקתות הרים השייכות למועדון האלפים השווייצרי נמצאות בעמק.
בעמק קנדר (Kander) יש רשת נרחבת של מסלולי הליכה מקרקעית העמק ועד לראש ההרים והמעברים. המסלולים המפורסמים ביותר מובילים אל קנטון ואלה, מעבר למעבר גמי היישר ללויקרבאד (עם רכבלים הפועלים בכל קצה) או דרך עמק הגסטרן הפראי על פני Lötschen Pass הגבוה יותר עד לוטשנטל.
אגם אושינן נחשב לאחד האטרקטיביים ביותר בשווייץ וניתן לגשת אליו באמצעות רכבל קנדרסטג-אושינן שהחליף את מעלית הכיסאות שפעלה עד 7 בספטמבר 2008. רכבלים אחרים משרתים את שטחי Sunnbüel ו- Allmenalp.
בחורף מעל 50 קילומטרים של מסלולי סקי קרוס קאנטרי (קלאסי והחלקה) זמינים בקרקע העמק ומעלה. אזורי סקי קטנים במורד ההר ממוקמים ליד אגם אושינן וסונבויל. רשת שבילי חורף מחברת את הכפר ל Blausee ול Gemmi Pass. פעילויות חורף אחרות כוללות החלקה על הקרח, קרלינג, טיפוס קרח ודיג קרח.
עיצור כיסוי-גרוני, חוכך, קולי
עיצור כיסוי-גרוני, חוכך, קולי הוא צליל עיצורי הקיים בכמה שפות מדוברות בעולם. סימן ה-IPA לעיצור הוא /ʢ/, ובמערכת X-SAMPA הוא נכתב כ-\>.
פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין
פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Friedrich II, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin; נולד ב-9 בנובמבר 1717 - מת ב-21 באפריל 1785), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1756–1785.
ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-9 בנובמבר 1717 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לכריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין ולגוסטבה קרולינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ, בתם של אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ ומריה, דוכסית מקלנבורג-גיסטרוב. בצעירותו היה לדודתו אוגוסטה, דוכסית מקלנבורג-שוורין השפעה גדולה עליו, והיא תרמה רבות להתפתחותו האינטלקטואלית והרוחנית.
בשנת 1756 מת אביו כריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין, ופרידריך עלה לשלטון במקומו, וזמן קצר לאחר מכן היה מעורב במלחמת שבע השנים. פרידריך שיפר את מערכת החינוך, קידם את ייצור הטקסטיל וביטל את העינויים. בשנת 1764 העתיק פרידריך את מקום מגוריו משוורין לארמון לודוויגסלוסט, ובשנת 1765 הורה על בניית הכנסייה הקיסרית בעיר (שהושלמה בשנת 1770). בין השנים 1772–1776, הרחיב פרידריך את ארמון לודוויגסלוסט.
ב-21 באפריל 1785 מת פרידריך, ומכיוון שלא היו לו ילדים, עלה לשלטון במקומו אחיינו פרידריך פרנץ הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין.
משפחתו
פרידריך התחתן ב-2 במרץ 1746 עם לואיזה פרדריקה, דוכסית וירטמברג, שהייתה בתו של פרידריך לודוויג, נסיך הכתר של וירטמברג. לזוג נולדו 4 ילדים, אך כולם מתו בצעירותם.
מיפוי דיגיטלי
מיפוי דיגיטלי או קרטוגרפיה דיגיטלית היא תורת היצירה, העריכה, הקריאה, העיבוד וההדפסה של מפות גאוגרפיות באופן דיגיטלי. התפקיד העיקרי של טכנולוגיה זו הוא לייצר מפות שנותנות ייצוגים מדויקים של אזור מסוים, תוך פירוט של צירי כביש ראשיים ונקודות עניין אחרות. הטכנולוגיה מאפשרת גם חישוב מרחקים ממקום למקום.
על אף שניתן למצוא מיפוי דיגיטלי במגוון יישומי מחשב, כגון גוגל מפות, השימוש העיקרי במפות אלו הוא במערכות GPS, המשמשת במערכות ניווט סטנדרטיות לרכב.
שורשי המיפוי הדיגיטלי החלו במפות נייר מסורתיות כגון Thomas Guide ו-A עד Z. מפות נייר מספקות נופים בסיסיים הדומים למפות דרכים דיגיטליות, אך לרוב הן מסורבלות, מכסות רק אזור ייעודי, וחסרות פרטים ספציפיים רבים, כגון חסימות דרכים. בנוסף, אין דרך "לעדכן" מפת נייר מבלי לקבל גרסה חדשה. מצד שני, מפות דיגיטליות, במקרים רבים, ניתנות לעדכון רק לאחרי סנכרון עם שרתי החברה.
המפות הדיגיטליות המוקדמות ביותר הכילו אותן פונקציות כמו מפות נייר. עם זאת, עם התפתחות הטכנולוגיה והתרחבותה של GPS, נוספו פרמטרים שבמפות נייר רגילות לא ניתן לקבל, כגון עדכוני תנועה, נקודות עניין ומיקומי שירות. בנוסף, יש מפות דיגיטליות, כגון Google Earth, שבהן ניתן לראות נופים בתלת-מימד.
STS-95
STS-95 הייתה המשימה ה־25 של מעבורת החלל דיסקברי. היא נשאה בין היתר את פדרו דוקֵה, האסטרונאוט הספרדי הראשון בחלל. המשימה שוגרה מ-LC-39B, מרכז החלל קנדי, ב־29 אוקטובר 1998.
משימה זו זכתה לסיקור תקשורתי רחב משום שבמשימה זו טס ג'ון גלן, האסטרונאוט האמריקאי הראשון שהשלים הקפה של כדור הארץ, כאשר הוא בן 77 ובכך הפך לאסטרונאוט המבוגר ביותר בהיסטוריה שטס לחלל.
מרינה חינסטה
מרינה חינסטה אי קולומה (29 בינואר 1919 – 6 בינואר 2014) הייתה לוחמת במלחמת האזרחים הספרדית, וחברה באיחוד הנוער הסוציאליסטי. היא התפרסמה בשל תמונה שצולמה על ידי חואן גוסמן על הגג של מלון קולון בברצלונה ביולי 1936, בזמן ההתקוממות הצבאית בעיר. הצילום הפך לאחד הדימויים האיקוניים של מלחמת האזרחים הספרדית.
חייה
חינסטה נולדה בטולוז, שבצרפת, ב-29 בינואר 1919, למשפחה ספרדית שהיגרה לשם לצורך עבודה. משפחתה הייתה חלק מתנועות השמאל של מעמד הפועלים. שני הוריה היו חייטים: אמה - אמפרו קולומה צ'למטה, מוולנסיה, ואביה - ברונו ז'ינסטה מנובנס, ממנרסה. היא עברה לברצלונה עם הוריה בגיל 11. מאוחר יותר, חינסטה הצטרפה למפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של קטלוניה. כשפרצה המלחמה, היא עבדה כעיתונאית וכמתורגמנית של מיכאיל קוצוב, כתב העיתון פרבדה. במהלך המלחמה, חינסטה נפצעה, ופונתה לבית חולים במונפלייה. מכיוון שצרפת הייתה תחת כיבוש הנאצים, היא ברחה לרפובליקה הדומיניקנית. בשנת 1946 היא נאלצה לעזוב את המדינה בגלל הרדיפות של הדיקטטור רפאל טרוחיו. ב-1952 חינסטה נישאה לדיפלומט בלגי וחזרה לברצלונה. היא עברה לפריז בתחילת שנות ה-70, ונשארה שם עוד מותה בגיל 94 בינואר 2014.
STS-95
מהלך המשימה
טיסת מעבורת החלל דיסקברי STS-95 התקיימה בין התאריכים 29 באוקטובר- ל-7 בנובמבר 1998.
מרינה חינסטה
הצילום המפורסם
התמונה המפורסמת צולמה ב-21 ביולי 1936. בצילום, נערה בת 17 עם הרובה על גג בית המלון Hotel Colón. מכיוון שעבדה כעיתונאית, זו בעצם הייתה הפעם היחידה שחינסטה נשאה נשק. התמונה הופיעה על עטיפת הספר Las Trece Rosas (13 השושנים) מאת קרלוס פונסקה, שסיפר על לכידתן והוצאתן להורג של 13 נשים צעירות על ידי כוחותיו של פרנקו במהלך מסע הטיהור שערך ואשר נקרא “saca de agosto” - איסוף אוגוסט.
STS-95
מהלך המשימה
משימה זו נמשכה תשעה ימים במהלכם הצוות תמך במגוון מחקרים ומטעדים ובינם פריסה של הלווין Spartan 201-5 שביצע תצפיות על ההילה של השמש ולאחר מכן נאסף שוב על ידי הזרוע הרובוטי של המעבורת.
מרינה חינסטה
הצילום המפורסם
המלון נהרס לאחר המלחמה, ובמקומו הוקם הבניין שבו שוכן הבנק Banco Español de Credito.
STS-95
מהלך המשימה
כמו כן פלטפורמת HOST נועדה לבדוק רכיבים עבור טלסקופ החלל האבל ושיטות להתקנתם לקראת טיסת מעבורת החלל STS-103 שתבצע משימת שירות שלישית לטלסקופ החלל.
מרינה חינסטה
הצילום המפורסם
עד כמה שהתמונה נהייתה מפורסמת, האישה שמופיעה בה לא ידעה על קיומה עד שנות חייה המאוחרות, וגם הציבור לא ידע מי בתמונה. לעיתים קרובות התמונה מתויגת בשוגג כתמונתה של לוחמת המהפכה הספרדית לוסיה סאנצ'ס סאורניל. היה זה רק בשנת 2006 שחוקרת בסוכנות חדשות זיהתה אותה בתמונה כשבחנה ארכיב היסטורי של המלחמה וראתה שזו אותה אישה שמופיעה בתמונה נוספת שהייתה זמינה הודות להיכללותה בספר הזכרונות של מיכאיל קוצוב. כשמצאו את חינסטה והראו לה את התמונה, היא אמרה, "התמונה אכן מייצגת את הרגשתנו באותו רגע. הגיע זמנו של הסוציאליזם, ואורחי המלון עזבו. היינו באופוריה."
STS-95
מהלך המשימה
היותו של ג'ון גלן בן ה-77 בטיסתו השנייה לחלל כללה בדיקות על השפעות החלל על תהליך ההזדקנות.
במהלך המשימה המעבורת ביצעה 134 הקפות סביב כדור הארץ בשהות מצטברת של 213 שעות ו-44 דקות.
משחק תפקידים
משחקי תפקידים מתקיימים לרוב בקבוצה קטנה (2–7 שחקנים), אך לעיתים יכולים להתקיים באופן יחידני או בקבוצות גדולות הרבה יותר, עם התאמות מיוחדות. משחקי תפקידים מסתמכים על הסכמה של כל השחקנים לגלם תפקידים בעולם משחק (הקרוי לרוב "עולם מערכה") כלשהו, כאשר ברובם המוחלט של משחקי התפקידים עולם-המשחק ודמויות השחקנים מתפתחים ומשתנים תוך כדי המשחק. משחק התפקידים מאפשר לשחקנים השונים לבצע אינטראקציות אחד עם השני, כמו גם עם דמויות ללא שחקן (דב"ש - דמויות בלי שחקן) המאכלסות את עולם-המשחק, ובהתאם לבחירות השחקנים במהלך המשחק הם מתוגמלים או נענשים, ודמותם מתפתחת.
בדרך כלל את המשחק מנהל אחד השחקנים, המשמש כמנחה, ובורר לחוקים. הוא מתאר לשחקנים את העולם, מגלם את הדמויות בלי שחקן וכן קובע האם הדמויות הצליחו או נכשלו בפעולות שניסו לעשות, לרוב באמצעות גלגול קובייה. המנחה נקרא בעברית "שליט המבוך" (מונח שמקורו במשחק התפקידים "מבוכים ודרקונים"), "שליט המשחק" או פשוט "המנחה". למרות שתפקיד המנחה הוא להציב אתגרים ולפעמים אף לשחק את הנבל, המנחה אינו יריב של השחקנים.
STS-95
טלאי המשימה
טלאי המשימה תוכנן במשותף על ידי צוות המשימה וכלל מספר אלמנטים: הטלאי מכיל את מעבורת החלל עם פסים בצבע צהוב, אדום וכחול, המסמלים את הניסויים המדעיים, שיתוף הפעולה הבינלאומי וחקר השמש. קפסולת חללית מרקורי מקיף את המעבורת ונוצרת הספרה "7" כדי לציין את הקשר לטיסתו הראשונה של ג'ון גלן ושבעיית האסטרונאוטים בתוכנית מרקורי. כמו כן, נראים בשובל המשימה סימנים המציינים את ניסויי המשימה במיקרו-כבידה, השפעות גוף האדם בחלל והנדסת חומרים.
משחק תפקידים
סוגי משחקי תפקידים
ניתן לחלק משחקי תפקידים לשלוש סוגות עיקריות, המוצגות להלן:
במשחקי תפקידים שולחניים, כל אחד מהשחקנים בקבוצה מתאר את דמותו בתחילת המשחק ולאורך כל המשחק מבצע דרכה פעולות, מדבר בקולה, ומחליט דרכה החלטות שונות. במקביל, המנחה מעביר את סיפור העלילה ופועל בשם הדב"שים. המעקב אחר הנתונים של הדמויות מתבצע לרוב באמצעות רישום על גבי דף (המכונה דף דמות) אך בשנים האחרונות גובר המעבר לאמצעי מעקב דיגיטליים, למשל בטאבלטים או מחשבים ניידים. במשחקים כאלה קרבות הם לרוב אלמנט מרכזי וכדי לקבוע האם הדמות הצליחה בפעולה (למשל: האם החץ שירתה פגעה באויב וכמה נזק הוא גרם) מתבססים על גלגול או הטלת קוביות משחק. אלמנט זה מכניס גם אקראיות למשחק.