cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דויד וייה
נבחרת לאומית
במשחק הכנה לגביע הקונפדרציות 2009 נגד, בו ניצחה ספרד 0–6, הבקיע וייה את השלושער השני שלו במדי הנבחרת, כשנה לאחר השלושער נגד רוסיה. במשחק הפתיחה של גביע הקונפדרציות, כבש את השער החמישי ובישל אחד נוסף בניצחון 0–5 על. במשחק הבא היה היחיד שהצליח לפרוץ את הגנתה הקשוחה של נבחרת עיראק ועם שערו השני בטורניר הוביל את ספרד לניצחון 0–1. במשחק השלישי והאחרון בשלב הבתים נגד, וייה החטיא בעיטת עונשין מ-11 מטרים, אך מספר דקות לאחר מכן כבש את שער היתרון של הנבחרת שלבסוף ניצחה במשחק 0–2. ניצחון זה היה ה-15 ברציפות של ספרד במשחקים רשמיים ובכך היא השוותה את שיאה העולמי של נבחרת ברזיל למספר הניצחונות הרצופים הגדול בכל הזמנים. הרצף המרשים נעצר בחצי הגמר נגד, בו הפסידה ספרד 0–2, אולם זכתה במדליית הארד לאחר שניצחה את דרום אפריקה במשחק על מקומות 3–4. וייה סיים את הטורניר עם שלושה שערים ובישול אחד בחמישה משחקים, בזכותם זכה בפרס נעל הארד ונכלל בנבחרת הטורניר. כשבועיים לאחר מכן, ערך את ההופעה ה-50 שלו במדי הנבחרת, במשחק ידידות נגד.
ב-5 בספטמבר 2009 כבש צמד שערים ובישל שניים נוספים בניצחון 0–5 על במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. היו אלו שעריו האחרונים בקמפיין המוקדמות (סך הכל 7), אותו סיימה ספרד עם עשרה ניצחונות בעשרה משחקים והעפילה למונדיאל 2010 מהמקום הראשון בבית. עד סיום שנת 2009 כבש וייה צמד שערים נוסף בניצחון 1–5 על ובכך העלה את מספר השערים שלו בשנה זו ל-11, שער אחד פחות מהשיא הלאומי שקבע ב-2008. וייה נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2010, אך במשחק ההכנה הראשון למונדיאל נגד, שותף רק כמחליף, זאת לאחר שפתח בהרכב הנבחרת בכל 19 משחקיה האחרונים. אף על פי כן, במשחק הבא נגד, שב להרכב ואף הבקיע את השער הראשון של ספרד בדרך לניצחון 0–6, הפסדה הגדול ביותר של נבחרת פולין זה 50 שנה.
במשחק הראשון של המונדיאל נגד, שיחק וייה כחלוץ יחיד, מה שהקשה עליו לפתח את משחקו הרגיל כנגד הגנתה הקשוחה של שווייץ, שניצחה במשחק 0–1 וקבעה את אחת הסנסציות הגדולות של משחקי הגביע העולם. במשחק השני של שלב הבתים נגד, שב פרננדו טורס לעמדת חלוץ החוד ווייה הוסת לעמדת החלוץ השני, מה שהקל עליו רבות מכיוון שמירב תשומת הלב הופנתה כלפי טורס. במשחק עצמו וייה הבקיע צמד שערים והוביל את ספרד לניצחון 0–2. עוד באותו משחק, וייה היה יכול להשלים שלושער, אך החמיץ בעיטת עונשין מ-11 מטרים, במה שהייתה לפעם הראשונה בהיסטוריה ששחקן ספרד מחטיא בעיטת עונשין במשחקי גביע העולם.
גם במשחק הבא נגד היה השחקן הבולט במדי ספרד, כאשר הבקיע שער יתרון מרשים מטווח של כמעט חצי מגרש, ומספר דקות לאחר מכן בישל את השער השני במשחק לאנדרס אינייסטה. ספרד ניצחה במשחק 1–2 ובעקבות תיקו 0-0 במשחק המקביל בין שווייץ להונדורס, סיימה במקום הראשון בבית. שערו נגד צ'ילה, היה השישי של וייה במשחקי הטורניר של גביע העולם ובכך הוא הפך למבקיע המוביל של נבחרת ספרד בטורניר בכל הזמנים, כאשר הוא עובר את אמיליו בוטרגניו, פרננדו היירו, פרננדו מוריינטס וראול גונזלס, שכבשו כל אחד חמישה שערים.
בשמינית הגמר, המשיך וייה ביכולת המצוינת שלו ואף הבקיע את השער היחיד במשחק והוביל את ספרד לרבע הגמר, בו התמודדה נגד. במשך רוב שלבי המשחק, לא הצליחה ספרד לפרוץ את הגנת פרגוואי, אולם דווקא כאשר נראה היה שהמשחק ימשיך להארכה, כבש וייה את אחד השערים המשמעותיים בקריירה שלו והעלה את נבחרתו לחצי הגמר לראשונה בתולדותיה. בעקבות יכולת ירודה של טורס, שב וייה לעמדת חלוץ החוד במשחק חצי הגמר נגד גרמניה ועל אף שלא הבקיע לראשונה מאז משחק הפתיחה נגד שווייץ, ניצחה ספרד במשחק בתוצאה 0–1 בזכות שער של קרלס פויול והעפילה למשחק הגמר נגד. וייה, אשר קיבל הזדמנות להבקיע מטווח קצר, אך נבלם על ידי ג'ון הייטינחה ההולנדי, הוחלף בדקה ה-106 של ההארכה, במצב של 0-0 בין הקבוצות וכעשר דקות לאחר מכן, כבש אנדרס אינייסטה את שער הניצחון של ספרד שזכתה בגביע העולם לראשונה בתולדותיה והפכה לנבחרת האירופית הראשונה שזוכה במונדיאל שנערך מחוץ ליבשתה. וייה, אשר סיים את המונדיאל עם חמישה שערים ובישול אחד בשבעה משחקים, דורג ראשון בטבלת מלך השערים של הטורניר, יחד עם דייגו פורלאן, וסלי סניידר ותומאס מילר, אולם זכה בנעל הכסף, מאחר שלמילר שזכה בנעל הזהב היה את מספר הבישולים הגדול ביותר. כמו כן, זכה וייה בפרס כדור הארד ונבחר לנבחרת הטורניר.
במשחק הפתיחה של מוקדמות יורו 2012 כבש וייה את שערו ה-44 במדי הנבחרת וסייע לה לנצח 0–4 את. כחודש לאחר מכן, כבש את שערו ה-45 בנבחרת, בניצחון 2–3 על. בכך עקף את ראול והפך למלך השערים של נבחר ספרד בכל הזמנים.
וייה נכלל בסגל הנבחרת הספרדית לגביע הקונפדרציות 2013 בו כבש שלושה שערים, כולם נגד. וייה נכלל גם בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. לקראת הטורניר הודיע שיפרוש מהנבחרת בתום הטורניר. וייה כבש שער אחד במהלך הטורניר במסגרת ניצחונה של נבחרתו בתוצאה 0–3 על, שער שהיה למעשה האחרון בקריירה שלו במדי הנבחרת. לאותו משחק הגיעה ספרד לאחר שכבר איבדה סיכוי ממשי להעפיל לשמינית הגמר. באוגוסט 2017 לקראת משחקי מוקדמות המונדיאל 2018 מול איטליה וליכטנשטיין, וייה קיבל זימון מחדש לסגל נבחרת ספרד בעקבות היכולת הטובה שהוא מציג בליגת הMLS.
חיים אישיים
בשנת 2003 נישאו וייה וארוסתו, פטריסיה גונסלס (גם היא כדורגלנית עבר), וב-7 בדצמבר 2005 נולדה בתם הבכורה, זיידה, אשר שמה חקוק על נעלי המשחק של וייה, לצדם של דגלי ספרד ונסיכות אסטוריאס. ב-18 באוגוסט 2009 נולדה בתו השנייה של וייה, אוליה, שנקראה על שמה של אשתו של פרננדו טורס, חבר קרוב של פטריסיה. ב-28 בינואר 2013 נולד בנו השלישי של וייה, לוקה.
זיכרון ישן
זיכרון ישן הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת ישראלית מאיה בוסקילה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, נושמת. השיר יצא לאור ב-8 ביולי 2015, על ידי חברת התקליטים הפי"ל, כסינגל השישי מתוך האלבום. הסינגל הבא שהוציאה אחריו הוא "השתגעתי", שיצא לאור באוקטובר 2015.
השיר הגיע למקום השלישי במדיה פורסט וה-13 ברשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי משה פרץ והופק על ידי יעקב למאי. באתר פרוגי סקרו את השיר וכתבו כי: "אחרי שכמעט נעלמה מחיינו, מאיה בוסקילה חוזרת עם סינגל נוסף מתוך אלבומה הרביעי המתקרב. אחרי שכבשה את המאזינים עם הסינגל הראשון מהאלבום החדש, "מגדל", מוציאה היום בוסקילה את הסינגל השני מתוכו – "זיכרון ישן"; את השיר כתב והלחין הזמר משה פרץ. יעקב למאי הפיק אותו מוזיקלית והתוצאה מצוינת ומעוררת חשק לשמוע את האלבום המלא שייצא בקרוב".
וידאו קליפ
לשיר לא פורסם וידאו קליפ רשמי, אך ב-8 ביולי 2015, בסמוך לצאתו כסינגל העלתה בוסקילה את האודיו הרשמי שלו לערוץ היוטיוב שלה. האודיו זכה להצלחה נאה כאשר צבר קרוב ל-110,000 צפיות בסך הכול. מעבר לכך, כולל האודיו את עטיפתו הרשמית של הסינגל עצמו, בה נראית בוסקילה כשהיא יושבת על ספה.
הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר
הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר (באנגלית: The Adventures of Priscilla, Queen of the Desert) הוא סרט קולנוע מוזיקלי אוסטרלי מ-1994. סיפור העלילה הקומי-דרמטי מתרכז בקורותיהם של שתי דראג קווינס וטרנסג'נדרית הנוסעים יחד בספר האוסטרלי בדרך מסידני לאליס ספרינגס באוטובוס לו הם קראו "פריסילה". בסרט כיכבו הוגו ויבינג (טיק/מיצי), גיא פירס (אדם/פלישיה), וטרנס סטאמפ (ברנדט/ראלף), והוא בוים על ידי סטיבן אליוט (Stephan Elliott).
"הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר" זכה בפרס אוסקר ופרס באפט"א עבור התלבושות. מלבדם, זכה הסרט ב-7 פרסים ו-16 מועמדויות ברחבי העולם. מאז יציאתו לאקרנים, הפך "פריסילה מלכת המדבר" לסרט קאלט ואייקון בקהילת הלהט"ב. בשנת 2006 עובד הסרט למחזמר באותו השם המופיע על במת ה-Star City Casino שבסידני וב-2009 עלה גם על בימות תיאטרון פאלאס בלונדון.
עלילת הסרט
בתחילת הסרט מקבל אנתוני (טיק) בלרוז, דראג קווין הידוע גם כמיצי דל ברה, הצעה להופיע בקזינו באליס ספרינגס, עיירה רחוקה השוכנת במרכז אוסטרליה. לאחר שכנוע ידידיו ועמיתיו לעבודה: ברנדט בסינג'ר (מי שנולדה כראלף), טרנסקסואלית ששכלה זמן קצר לפני כן את חברה טרמפט שנפטר משאיפת אדי חמצן בעת שצבע את שיערו, ואדם ויטלי, הידוע בשם פלישיה ג'וליגודפלו (Jollygoodfellow), דראג קווין ראוותנית, שחצנית ומרגיזה, יוצאים השלושה לדרך באוטובוס טיולים אותו מטביל אדם (פלישיה) בשם "פריסילה, מלכת המדבר". השלושה שוהים זמן רב באוטובוס שנצבע בצבע לבנדר (גוון של ארגמן), ובו הם מבלים בשיחות על עברם, על להקת אבבא, ואף בשירה, בין השאר של "הבה נגילה".
במהלך הדרך מסידני לאליס ספרינגס עוברים השלושה אירועים רבים במסעם באזורים הכפריים של אוסטרליה. הם נתקלים בעמדות שליליות כלפי העדפותיהם המיניות, באלימות מינית ובשיבושים באוטובוס המונעים מהם להמשיך בדרכם כראוי. שיבושים אלה מביאים לפגישה עם אבוריג'ינים במדבר, המצטרפים אל השלושה בביצוע שירה הידוע של גלוריה גיינור "I Will Survive" וגם להיכרות קרובה עם מכונאי האוטובוס, בוב, הנשוי לכלה-בהזמנה, אישה שהוזמנה עבורו דרך הדואר. אחד מהרגעים הזכורים בסרט הוא כשבוב וברנדט לנים תחת כיפת השמיים, וברנדט מתעוררת כשפניה מרוחים בעוגה אשר שימשה לה ככרית במהלך הלילה.
בסופו של דבר מגיעים השלושה לאליס ספרינגס כשהם מוכנים להופעה המיועדת בקזינו. מעט לפני הגיעם למחוז חפצם, מגלה טיק לאדם וברנדט כי הוא נשוי (אך נרמז כי אשתו היא ביסקסואלית), וכי הטיול וההופעה הם למעשה טובה עבור אשתו. עם הגיעם, ברנדט ואדם מגלים כי לטיק יש גם בן צעיר, מה שגורם להתעלפותה של ברנדט ולחבורה בראשה.
בסופו של הסרט זוכה טיק להכיר את בנו הצעיר. בתחילה, טיק הסתיר מילדו את עיסוקו, אך האם חשפה אותו כאשר הביאה את ילדם המשותף למופע הדראג של טיק, אדם וברנדט, מה שמוביל להתעלפותו של טיק. בסופו של הסרט ברנדט נשארת באליס ספרינגס, ואילו הילד חוזר עם טיק לביתו.
הפקה והשפעות
הסרט הציג מפגש בין אוכלוסיות שונות שלרוב אינן נפגשות על המסך הגדול, ביניהן דראג קווינס עם אוכלוסייה כפרית ואבוריג'ינים. דיון נוסף באשר לסרט נגע לליהוק, שהורכב משלושה שחקנים שגילמו בעברם דמויות של גברים קשוחים, ללא זיקה להומוסקסואליות. עיקר הדיון נגע לשחקן טרנס סטאמפ, הוותיק מבין השלושה, שאף שיחק בתור הנבל (זוד) בסרט סופרמן II. סרט בעל עלילה דומה, בשם "קדילאק של סופשבוע" בכיכובם של פטריק סווייזי, וסלי סנייפס וג'ון לגויזאמו גרר דיון דומה באשר לליהוק השחקנים. הפקת סרט זה שיצא לאקרנים ב-1995 החלה באמצע הצילומים של פריסילה, מלכת המדבר.
"הרפתקאותיה של פריסילה, מלכת המדבר" הצליח להשיג מעמד של סרט פולחן בקרב קהילות להט"ב (לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים). במהלך טקס סגירת משחקי אולימפיאדת סידני בשנת 2000, הייתה "פריסילה", אליה נלוו מספר דראג קווינס כמחווה לסרט ולקהילה הגאה המקומית, לחלק ממצעד של אייקונים מהתרבות הפופולרית באוסטרליה.
בשנת 2006 עובד הסרט למחזמר באותו השם המופיע על במת ה-Star City Casino שבסידני וב-2009 עלה גם על בימות תיאטרון פאלאס בלונדון.
קישורים חיצוניים
"פריסילה מלכת המדבר: דראג לכל המשפחה": פודקאסט להאזנה של תוכנית הרדיו "פסטיבל כאן", בהגשת דני מוג'ה ויונתן גת
איגנץ קוליש
הברון איגנץ קוליש (בהונגרית: Kolisch Ignác; 6 באפריל 1837 – 30 באפריל 1889) היה סוחר יהודי-הונגרי-אוסטרי, עיתונאי ואמן שחמט, שנחשב לאחד מהשחמטאים החזקים בתקופתו.
כשחמטאי נודע קוליש בזכות סגנונו המבריק והתוקפני, אך הוא לא השתתף באופן תדיר בתחרויות. בשנת 1860 הוא זכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית שהתקיימה בקיימברידג' שבאנגליה, בשנת 1861 הוא הפסיד בדו-קרב לאדולף אנדרסן, השחקן החזק ביותר באותם הימים בהפרש נקודה בלבד, באותה שנה סיים בתיקו דו-קרב מול לואיס פאולסן ובשנת 1867 בתחרות בפריז זכה בהביסו הן את וילהלם שטייניץ והן את שמעון אברמוביץ וינוור.
קוליש היה המייסד והעורך הראשי של העיתון הווינאי Wiener Allgemeine Zeitung, וכתב עבורו פיליטונים רבים תחת שם העט Ideka.
בשנת 1882 מימן קוליש את תחרות וינה, תחרות בה השתתפו 18 שחקנים חזקים בסיבוב כפול (34 משחקים). ניצחו בה וילהלם שטייניץ ושמעון אברמוביץ וינוור עם 24/34 ובמקום השלישי ג'יימס מייסון עם 23/34.
הבועזים
הבועזים היה כינויים של איכרים, בניהם של מייסדי מושבות העלייה הראשונה, בפי עולי העלייה השנייה. הרקע לטביעת הכינוי הלא מחמיא היה מאבקם של אנשי העלייה השנייה לעבודה עברית ולשמירה עברית בעוד הבועזים נטו להעסיק בעבודה ושמירה ערבים משום כישוריהם העודפים ועלות העסקתם הנמוכה.
מקור הכינוי
הכינוי "הבועזים" לקוח משמו של בועז, בעלה של רות המואביה במגילת רות. בועז היה בעל חלקת שדה, שהעסיק פועלים ופיקח עליהם באמצעות "נערו הניצב על הקוצרים". את מנהגו של בועז התנ"כי זיהו העולים עם דמות הפאודל ולכן, שאלו את שמו לתיאור יריביהם המעמדיים והאידאולוגיים - איכרי המושבות, ילידי הארץ, בני הדור השני לאיכרי העלייה הראשונה.
הקונפליקט
בני העלייה הראשונה היו איכרים שומרי מסורת ובעלי רכוש וקרקעות והם העסיקו בעיקר שכירים ערבים בחקלאות ובשמירה. דהיינו, למעט הרעיונות הציוניים, דרכם של אנשי העלייה הראשונה תאמה את הערכים הישנים של אירופה. לעומתם, היו עולי העלייה השנייה סוציאליסטים ואתאיסטים. הם הושפעו מהתנועה המהפכנית ברוסיה ורצו לבנות חברה שוויונית המבוססת על עבודת כפיים ולא על עבודתם של עובדים שכירים.
כציונים, אנשי העלייה השנייה האמינו, כי יש לבנות את ארץ ישראל באמצעות פועלים יהודים ולשמור על החיים והרכוש באמצעות שומרים יהודים. הם חלמו על חברה ציונית, שתאמה דווקא את דעתם, לגבי חברה מתוקנת.
עולי העלייה השנייה עלו לארץ ישראל במשך תקופה של עשר שנים (מ-1904 עד 1914), שהחלה עשרים ושתיים שנים לאחר תחילת העלייה הראשונה (מ-1881 עד 1904). במשך תקופה זו הגיעו לבגרות בניהם של עולי העלייה הראשונה, ילידי הארץ, שדמותם עוצבה במושבות. הם דיברו עברית כשפת אם וחלקם רכש השכלה גבוהה בחוץ לארץ. הייתה להם הכרה מעמדית של איכרים מבוססים ובעלי שליטה על עובדיהם השכירים. העברית שבפיהם הייתה מיוחדת ואופיינית, פרי צמיחתם בארץ כילידיה, השכלתם ומעורבותם עם הערבים. העברית העשירה והמוקפדת שלהם דומה במידה מרובה לזו שיצרו אנשי תנועת הכנענים, אלא שהעברית של הכנענים, שרובם לא היו ילידי הארץ, אומצה על ידם ולא צמחה ביחד אתם באופן טבעי.
תיאור ספרותי של עגה עברית זו מביא הסופר חנוך ברטוב בסיפורו "דוברין האדם". בסיפור זה מתאר המספר, בגוף ראשון, כיצד בעת שהציע דירה למכירה, בשנות המדינה הראשונות, הופיע בביתו, כקונה פוטנציאלי, איש מבוגר גבוה ומסתורי, והמספר ניסה לתהות על קנקנו של הזר:
ואז באה למספר הארה:
איכרי המושבות העדיפו את עובדיהם ושומריהם הערבים, להם שילמו שכר זעום, על פני העולים. בזאת נוצר קונפליקט אידאולוגי ומעמדי בין שתי הקבוצות.
האיכרים ראו עצמם כמי שהגשימו את משאת נפשם להיות איכרים בארץ האבות, תוך התמודדות עם מחלות ועוני והסתגלות לאורח חיים שונה בתכלית מזה שהכירו בארצות מוצאם. בהעסיקם בעיקר ערבים ביקשו להקל מעצמם את המעמסה בצורת עבודה זולה ולשמור על משק רווחי. את חלוצי העלייה השנייה ראו כערב רב, ווכחנים ונרגנים ששאיפתם רק לשכר גבוה מזה ששולם לערבים.
את טענות האיכרים כלפי הפועלים סיכמו אהרון אהרונסון ומשה סמילנסקי במספר נקודות:
החלוצים מצדם ראו את האיכרים כבעלי אחוזות נצלניים שבאו ארצה לצבור רווחים מעבודת פועליהם הערבים השכירים. הם נדמו בעיניהם לאיכרים כדוגמת אלה שהכירו ברוסיה - הקולאקים. מטרת החלוצים הייתה "כיבוש העבודה" ו"כיבוש השמירה". בזאת הדגישו את היסוד הלאומי, שארץ ישראל חייבת להבנות בידיים יהודיות ולא ייתכן כי פועל יהודי יידחה מעבודה על ידי מעביד יהודי שיעדיף פועל זר על פניו.
רוח זו ביטא יוסף חיים ברנר באחד ממאמריו מאותה עת, שבו הביע דעתו על טענת איכרי המושבות כי הם בונים את הארץ:.
היחסים בין שני הצדדים הלכו והחריפו משנה לשנה, ונוצרו ביישוב שני מחנות שניצבו זה כנגד זה.
השתקפות הקונפליקט ביצירתו של ש"י עגנון
ברומן האפי רחב היריעה שלו על ארץ ישראל בתקופת העלייה השנייה, "תמול שלשום", תיאר ש"י עגנון את היחסים בין העולים ואיכרי המושבות, מתוך הסתכלות ביקורתית ואירונית על עמדת האיכרים ויחסם לחלוצים.
כאשר גיבור הספר, יצחק קומר, שזה עתה עלה ארצה, מגיע למושבה לחפש עבודה ואינו מוצא, תחושתו הייתה עלבון צורב שהתבטא בזעקה:
יצחק קומר וחבריו נודדים מאיכר אחד למשנהו, אך כולם מסרבים להעסיקם.
דעיכת הקונפליקט
יעדם של העולים בראשיתה של העלייה השנייה היה "כיבוש העבודה". הם עבדו כפועלים שכירים במושבות, ואילו רכישת אדמות והתיישבות בהן הייתה מנוגדת להכרתם הסוציאליסטית, והם חששו להפוך בעצמם לאיכרים כדוגמת מעבידיהם.
במרוצת הזמן הפך היעד להיות "כיבוש הקרקע", אך לא על פי הדגם של המושבות, אלא על יסוד שיתופי ועל בסיס עבודה עצמית. על בסיס זה הוקמו היישובים דגניה, תל עדשים וכפר גלעדי. במקביל נוסד על ידי עולי העלייה השנייה ארגון "השומר", שבא לכבוש את השמירה במושבות ולהופכה לשמירה עברית.
בינתיים פרצה מלחמת העולם הראשונה והתמעטו המאבקים הפנימיים ביישוב שנאבק על עצם קיומו.
לאחר סיום המלחמה הגיעו לארץ ישראל עולי העלייה השלישית. בדומה לעלייה השנייה הייתה זו עלייה של עולים בעלי השקפות סוציאליסטיות, שעלו לארץ במטרה לבנותה באמצעות עבודת כפיים. בהבדל מעולי העלייה השנייה הגיעו עולי העלייה השלישית לארץ בקבוצות מאורגנות ולא כיחידים. בארץ הייתה התארגנותם קולקטיבית, הם יצרו את גדוד העבודה ויסדו את הקבוצה, הקיבוץ ומושב העובדים. באופן זה לא נזקקו לעבודה שכירה אצל איכרי המושבות והחיכוך בין העולים לאיכרים הלך ופחת.
במקביל התמקד היישוב באותן שנים במאבק הלאומי מול שלטונות המנדט הבריטי ובהגנת היישוב מול גלי האלימות של מאורעות תר"פ, תרפ"א ותרפ"ט.
הברמן
הברמן (בצ'כית: Habermannův mlýn) הוא סרט דרמה צ'כי–גרמני–אוסטרי משנת 2010, שבוים על ידי יוראי הרץ, נכתב על ידי יאן דרובאלב והרץ בעצמו ומבוסס על סיפור אמיתי. הסרט עוקב אחר משפחה בחבל הסודטים, ואיך חייהם השתנו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1938.
תקציר עלילה
הסרט עוקב אחר משפחת הברמן, משפחה בחבל הסודטים בצ'כוסלובקיה ובראשם אוגוסט הברמן, בעל מטחנה. הסרט מראה את ההשפעות על המשפחה עם כוונת היטלר להרוס כליל את צ'כוסלובקיה וסיפוח חבל הסודטים לגרמניה הנאצית.
גררו נגרו
גררו נגרו (בספרדית: Guerrero Negro) היא עיירה הממוקמת במדינת באחה קליפורניה הדרומית במקסיקו. אוכלוסייתה מנתה 13,596 תושבים נכון לשנת 2020.
היסטוריה
ב־1973 הוא מכר את חברת המלח לממשלת מקסיקו (51%) ולתאגיד מיצובישי (49%). החברה מתאפיינת לא רק בצמיחתה ובתשואה שלה, אלא גם בהתקדמות שהגיעה ליותר מאלף עובדים, קהילתם וסביבתה האקולוגית: מפעלי המלח, הממוקמים באתר בעל יופי יוצא דופן, בתוך שמורה ביוספרית, היווה גורם מכריע בפיתוח האזור. הצלחתה הכלכלית תרמה לשימור הסביבה, כאשר בכל חורף מתאספים באזור לווייתנים ושוהים בה מינים רבים של ציפורים. כמו כן, עוצרות בה ציפורים נודדות שמגיעות בעיקר מארצות הברית ומאירופה.
העיירה נקראה על שמה של ספינת ציד אמריקאית בשם "הלוחם השחור" מהעיירה דוקסברי במדינת מסצ'וסטס. הספינה הזו נטרפה ב־20 בדצמבר 1858. מאוחר יותר שונה שם המפרץ בו שוכנת גררו נגרו על שמה של הספינה. בניגוד לכמה מקורות, עיירה זו לא נקראה על שם מנהיג המרד והנשיא המוקדם של מקסיקו העצמאית, ויסנטה גררו, הגיבור הלאומי שהיה ממוצא מסטיזסי ואפריקאי, ולפעמים נקרא אל גררו נגרו (El Guerrero Negro). עיירה הממוקמת כ־400 קילומטרים צפונה מגררו נגרות במדינת באחה קליפורניה, נקראה על שמו.
אזור העיירה נתגלה כבית גידול ללוויתן אפור. היא הפכה לשטח ציד מובחר עבור ציידי לווייתנים אמריקאים ואירופים. מאז המאה ה־20 התפתחה סביב הלווייתנים בלגונה פעילות צפייה בלווייתנים. בשל ההיכרות עם בני האדם, הלווייתנים המגיעים ללגונה זו ידועים במיוחד בנכונותם להתקרב לסירות התצפית על הלווייתנים. לפעמים הלווייתנים (במיוחד אלו שנולדו במקום) מרשים לעצמם להתקרב אל המשקיפים עד כדי מגע.
גאוגרפיה
בקרבת העיירה ממוקמת השמורה הביוספרית אל ויסקאינו, המאופיינת במגוון אקולוגי ייחודי. חלקה מוכרז כאתר מורשת עולמית. היא ממוקמת בצפון מדינת באחה קליפורניה הדרומית, כשלושה קילומטרים מהגבול עם באחה קליפורניה, בחצי האי באחה קליפורניה. במערבה נמצאת לגונת חוף ולה מוצא אל האוקיינוס השקט. היא ממוקמת כ־560 קילומטרים מצפון־מזרח ללה פאס, בירת באחה קליפורניה הדרומית.
דמוגרפיה
נכון לשנת 2020, אוכלוסיית העיירה עומדת על 13,596 תושבים, בעוד שבמפקד האוכלוסייה לשנת 2015 היא עמדה על 14,316 תושבים.
תחבורה
העיירה שוכנת ליד הכביש המקסיקני־פדרלי מספר 1 החוצה את כל חצי האי באחה קליפורניה לאורכו. כחמישה קילומטרים צפונית לעיירה, בתחומי המדינה המקסיקנית באחה קליפורניה, ממקום שדה תעופה אזורי.
שימוש חכמים
בתלמוד הבבלי מופיע המונח "שימוש תלמידי חכמים" כשלב הכרחי על מנת להעשות לתלמיד חכם או רב. דבר זה מופיע במדרשי חז"ל הרבה מאוד. בתלמוד ירושלמי אומר רבי עקיבא שמי שלא שימש תלמידי חכמים חייב מיתה, ומסופר שם איך הוא בעצמו שימש תלמידי חכמים. הגמרא מוסיפה ששלב זה, "שימוש תלמידי חכמים", הוא חשוב יותר מלימוד תורה.
שימוש תלמידי חכמים יוצר רצף היסטורי ממתן תורה ואילך, בו כל תלמיד לומד מרבו באופן עקבי ובתקופה ממושכת ככל הניתן, ומחויב למסורת של העברת התורה. בדרך זו נמנעים שיבושים בהעברת התורה. ואכן במקום של שיבוש במסורת הבנת התורה אומרים החכמים שהדבר נגרם בשל כאלו ש"לא שמשו כל צורכם".
הגדרתו
למונח שימוש תלמידי חכמים ישנם מובנים שונים:
גדול שימושה מלימודה
שימוש תלמידי חכמים הוא האופן הרצוי והנכון ללמוד תורה ולהחכים. יכולת הלימוד וההפנמה, כאשר חיים במחיצת תלמיד חכם ומספקים את צרכיו, היא כה גבוהה, עד כי אמרו חז"ל: "גדולה שימושה של תורה יותר מלמודה" כלומר עדיף לימוד מתוך מעשיהם של חכמים, על פני לימוד מפיהם.
מקור הכלל 'גדול שימושה מלימודה'
מלכי יהודה וישראל, יצאו למלחמה כנגד המואבים ומצאו את עצמם ואת לוחמיהם ללא מים, וחיפשו ממי לבקש עצה. "וַיֹּאמֶר יְהוֹשָׁפָט, הַאֵין פֹּה נָבִיא לַה', וְנִדְרְשָׁה אֶת-ה', מֵאוֹתוֹ" מציע אחד העבדים לפנות לאלישע הנביא "וַיַּעַן אֶחָד מֵעַבְדֵי מֶלֶךְ-יִשְׂרָאֵל, וַיֹּאמֶר, פֹּה אֱלִישָׁע בֶּן-שָׁפָט, אֲשֶׁר-יָצַק מַיִם עַל-יְדֵי אֵלִיָּהוּ". מכאן למד רבי שמעון בר יוחאי את הכלל "גדול שימושה". שכן למרות שאלישע היה תלמידו של אליהו, הפסוק מדגיש את דווקא העובדה שאלישע שימש את אליהו, ולא את העובדה שלמד ממנו.
רבי מאיר מחדד את החובה לשמש תלמידי חכמים וכך מספר התלמוד: "תניא אחרים אומרים אפילו קרא ושנה (למד ושינן) ולא שימש תלמידי חכמים, הרי זה עם הארץ".
ההיגיון שמאחורי הכלל
ההיגיון שעומד מאחורי הכלל שקבעו חכמים, הוא שבעוד לימוד בבית המדרש הוא לימוד עיוני בלבד, לימוד תוך כדי שימוש, הוא לימוד מעשי. כסיפורו של רבי עקיבא, המתאר כיצד התחיל לשמש תלמידי חכמים: "פעם אחת הייתי מהלך בדרך ומצאתי מת מצווה, וניטפלתי בו כארבעת מיל עד שהבאתיו למקום הקברות וקברתיו" (נשאתיו על כתפי מרחק רב עד לבית הקברות) "וכשבאתי אצל רבי אליעזר ואצל רבי יהושע, אמרתי להם את הדבר, אמרו לי על כל פסיעה ופסיעה שהיית פוסע, מעלין עליך, כאילו שפכת דמים (מתייחסים אליך כאילו בכל פסיעה ביצעת רצח נוסף). באותה שעה לא זזתי מלשמש חכמים".
סלאם פיאד
סַלָאם פַיָאד (בערבית: سلام فياض, בתעתיק מדויק: סלאם פיאץ'; נולד ב-12 באפריל 1952) הוא פוליטיקאי וכלכלן פלסטיני שכיהן כראש ממשלת הרשות הפלסטינית בשנים 2007–2013.
קריירה מוקדמת
פיאד נולד בכפר דיר אל-ע'וסון, השוכן בסמוך לטולכרם. בשנת 1975 סיים לימודי תואר ראשון במדעים באוניברסיטה האמריקנית בביירות. בשנת 1980 סיים לימודי תואר שני בכלכלה באוניברסיטת סנט אדוארד בטקסס. בשנים 1983–1986 עסק בהוראה במוסדות אקדמיים בירדן ובטקסס. בשנת 1986 קיבל תואר ד"ר לכלכלה מאוניברסיטת טקסס שבאוסטין. בשנים 1987–1995 עבד בקרן המטבע הבינלאומית. לאחר מכן מונה לנציג קרן המטבע הבינלאומית ברשות הפלסטינית ועבר להתגורר בשטחה. בשנת 2001 עזב את משרתו בקרן המטבע ומונה למנהל אזורי בבנק הערבי.
קריירה פוליטית
ב-2001 מונה לשר האוצר ברשות הפלסטינית. בתפקיד זה החליף את מוחמד רשיד, שהיה איש הכספים של אש"ף, יאסר ערפאת והרשות הפלסטינית במשך שנים רבות. לאחר פרישתו מתפקיד שר האוצר הנהיג פיאד תנועה שהקים בשם הדרך השלישית בבחירות 2006. המפלגה זכתה בשני מושבים במועצה המחוקקת ומיוצגת על ידי פיאד וחנאן עשראווי. פיאד נתפס כפרו-מערבי, והיו שחזו כי הוא ייבחר לראשות הממשלה הפלסטינית הן על ידי פת"ח והן על ידי חמאס. פיאד מצדו הציב מספר תנאים, ובהם שתנועת חמאס תכיר בישראל, אך חמאס סירב לתנאי זה ואסמאעיל הנייה נבחר לראשות הממשלה. לאחר החתימה על הסכם מכה מונה פיאד ב-18 במרץ 2007 לקדנציה נוספת כשר אוצר, הפעם בממשלת האחדות.
ראש ממשלת הרשות הפלסטינית
ב-15 ביוני 2007, לאחר השתלטות חמאס על רצועת עזה וקריסת ממשלת האחדות, מינה הנשיא מחמוד עבאס את פיאד לראש ממשלת חירום. מהממשלה הקודמות רק הוא עצמו וחולוד דעיבס המשיכו להיות חברים בממשלה החדשה. ארגון חמאס סירב להכיר בפירוק ממשלת האחדות וטען כי ראש הממשלה הוא עדיין אסמאעיל הנייה. העולם המערבי הכיר בממשלה החדשה והיא נחשבת לממשלה המצליחה ביותר שהוקמה אי פעם ברשות הפלסטינית, במיוחד לאור הישגיו של פיאד בביסוס עקרונות השקיפות והמינהל התקין.
החמאס טען שהמינוי אינו חוקי, כיוון שלפי החוק הפלסטיני, נשיא הרשות רשאי לפטר ראש ממשלה מכהן, אך אינו יכול למנות לו מחליף ללא אישור המועצה המחוקקת הפלסטינית. עד למינוי ראש ממשלה חדש, ראש הממשלה היוצא עומד בראש ממשלת מעבר. מינויו של פיאד מעולם לא אושר על ידי המועצה המחוקקת הפלסטינית. לכן אסמאעיל הנייה, ראש ממשלת החמאס, ממשיך לתפקד בעזה ונחשב על ידי פלסטינים רבים לראש ממשלה חוקי של ממשלת מעבר ואילו תפקודו של פיאד נחשב לבלתי חוקי.
ב-7 במרץ 2009 הוא התפטר מתפקידו כראש הממשלה הפלסטיני, אך חזר בו מהתפטרותו זו.
ב-11 באפריל 2013 הגיש שוב את התפטרותו, וזו התקבלה. ב-6 ביוני 2013 סיים פיאד את כהונתו כראש ממשלה.
בפברואר 2017 סיכלה ארצות הברית את מינויו של פיאד לראש משלחת האו"ם בלוב.
דוד פאיאנס
דוד פַאיַאנְס (נהג לחתום גם בשמות העט דוד פאר, דויד אבי יאיר, דויד אבי שירה) (נולד ב-14 במרץ 1935) הוא משורר עברי, סופר, מחזאי, עורך ועיתונאי ישראלי.
ביוגרפיה
דוד פאיאנס נולד בירושלים, בנם של רעיה ואריה ליב פאיאנס, ואח למרים (ימה). אביו היה בלשן ומחזאי, בנם של הרב דוד פאיאנס, ראב"ד ביאליסטוק וחבר הוועד המרכזי של "המזרחי", והרבנית מרים (מצד אמו נכדו של ראב"ד ביאליסטוק הרב חיים נפתלי הרץ היילפרין ונינו של אביו, הרב רפאל יום טוב ליפמן היילפרין (1816–1879), רבה הנודע של ביאליסטוק, מחבר הספר "עונג יום טוב"). בילדותו עברה המשפחה לתל אביב, ושם למד וסיים את לימודיו בגימנסיה שלווה. הוא התגייס לשירות בצה"ל והמשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, בחוג למדעי הרוח.
בשנת 1956 הצטרף דוד פאיאנס למערכת העיתון "דבר", והחל את עבודתו שם כמגיה ועורך לילה. הוא התמנה לעורך מדורים, ובמקביל היה בין עורכי שבועון הילדים "דבר לילדים", יחד עם אפרים תלמי ואוריאל אופק. משנת 1973 כיהן כעורך "דבר לילדים" עד סגירתו באפריל 1985.
באפריל 1985 דוד פאיאנס נתמנה לעורך שבועון הילדים "כולנו", שאיחד את עיתוני הילדים "דבר לילדים", "הארץ שלנו" ו"משמר לילדים". בתפקיד זה שימש עד ספטמבר 1991 ואז חזר למערכת "דבר" כעורך בכיר של מדורים, מוספי חגים וגליונות מיוחדים עד סגירת העיתון בשנת 1995.
הוא כתב שירי ילדים רבים, סיפורים לילדים, המחיז הצגות לילדים, שהועלו בתיאטרונים "תליל" ו"תילון", ערך תוכניות לילדים ברדיו וכתב תסכיתי רדיו רבים לילדים. בין השאר היה מראשוני הכותבים של משדרי הלשון והספרות במסגרת התוכניות לבתי הספר ברדיו.
כן כתב ופרסם שירים, מאמרי ביקורת ומסות בביטאונים הספרותיים "מאזנים", "גזית" ו"עתידות", במאסף אגודת הסופרים ובמדורי הספרות של "דבר" ושל השבועון "הפועל הצעיר".
עשרות משיריו של דויד פאיאנס הולחנו על ידי אריה לבנון, ורדינה שלונסקי, עזרא גבאי, יואל רקם, צבי בן-פורת ואחרים ובוצעו על ידי יהורם גאון ומקהלת קול ישראל לנוער, עליזה עזיקרי, הדסה סיגלוב, גדעון זינגר ויענקלה בן סירא, עליזה קאשי ולהקות שונות. השירים הוקלטו על גבי תקליטים ושודרו בתקשורת האלקטרונית.
דויד פאיאנס עסק גם בעריכה מראשית דרכו. הוא ערך ספרים רבים, בעיקר בתחום החינוך וספרים לילדים. הוא גם עיבד כמה וכמה סיפורי ילדים קלאסיים, והתאימם ללשון הזמן ולרוח הזמן.
חיים אישיים
היה נשוי לאפרת פאיאנס-ארד, עיתונאית, ובני הזוג היו הורים ליאיר פאיאנס ושירה פאיאנס-בירנבאום. לאחר גירושיהם נישא למדינה פאיאנס, עורכת דין, וממנה היה אב לשחר פאיאנס וימה-מיה פאיאנס.
נחל שלף
נחל שלף הוא נחל איתן באזור רמות מנשה. הוא אחד מיובליו של נחל דליה. שמו של הנחל בערבית ואדי אלפואר (בתרגום לעברית: "הנחל השופע מים"). בשנת 2008 הוכרז אזור המשתרע על פני כ-800 דונם באזור נחל דליה ויובליו כשמורת טבע.
תוואי הנחל
תחילתו צפונית לקיבוץ עין השופט, חיבורו לנחל דליה דרומית מזרחית ליישוב בת שלמה. שני מעיינות נובעים באזור הנחל העליון לצד כביש 672 המוביל מאליקים לקיבוץ דליה, עין דמומית ועין שלף. מימיו של הנחל אינם ראויים לשתייה.
צמחיית הנחל
את המעיינות עוטפת צמחיית סבך האופיינית לנחלים. ניתן לחזות בערבה, פטל, צבר מצוי, צפצפה, תאנה, רימון וגפן. ליד גבעה 186 פורחים כלניות, רקפות וצבעונים בעונתם.
אתרים באזור הנחל
צפונית לנחל ממוקם הכפר הערבי דאלית א-רוחה שנחרב בשנת 1948 במלחמת העצמאות ותושבי הכפר ברחו לג'נין. דרומית מערבית למעיינות ניתן לראות שרידי טחנת קמח ואמת המים. טחנה זו שימשה את הכפר הערבי ששכן במקום. המים הגיעו אליה מהמעיינות. בהמשכו של נחל שלף נובע מעין נוסף, עין מחוללים. שמו של מעיין זה מזכיר את אסיפות המתיישבים שבהן יצאו במחולות התושבים, ליד קיבוץ דליה. מהמעיין ממשיכה "דרך המוביל". הדרך פונה לכיוון מערב ובהמשך לדרום. הדרך עוברת מעל המוביל המים הארצי. לאורכו של הנחל מסלול המסומן בצבע כחול ופונה לגבעה 186. בהמשך מובילה דרך זו אל נחל דליה. בגבעה תצפית על רמות מנשה והאזור.
שיחת חולין
שיחת חולין (בסלנג: סמול טוק, נלקח מהצירוף האנגלי: small talk) הוא שיח לא פורמלי, בדרך כלל בנושאים שטחיים. שיחות חולין לרוב לא יעסקו בנושאי שיחה ענייניים בהרחבה, או בנושאים שיש להתייחס אליהם ברצינות לקבל החלטות לגביהם.
ההגדרה המילונית בעברית לשיחת חולין: שיחה מזדמנת על עניינים קלילים ולא מחייבים.
היכולת לנהל שיחות חולין היא מיומנות חברתית ולכן שיחות חולין הן סוג של תקשורת חברתית. מרבית השיחות הן שיחות מנומסות העוסקות בדברים שחשיבותן נמוכה.
התופעה של שיחות חולין הופיעה במחקר משנת 1923 שנערך על ידי הנתרופולוג והאתנוגרף ברוניסלב מלינובסקי. מלינובסקי כתב מאמר בשם: "בעיית המשמעות בשפות פרימיטיביות" וטבע את הביטוי "תקשורת פתטית" כדי לתאר את שיחות החולין.
מטרה
למרות שנראה כי אין לשיחות אלו מטרה מוגדרת, שיחות חולין הן טקס היקשרות ואסטרטגיה לניהול מרחק בין-אישי.
שיחות אלו משמשות בסיוע בהגדרת מערכות היחסים בין חברים, עמיתים ומכרים חדשים. שיחות חולין יכולות לעזור למכרים חדשים לחקור ולקטלג את העמדה החברתית של העומד מולם.
שיחות חולין קשורות לצורך של אנשים לשמור על גישה חיובית ולהרגיש שהם מקבלים אישור ממי שמקשיב להם. השיחות משמשות ל"שימון" והנעה של אינטראקציות חברתיות, אך הפונקציה הרצויה תלויה לעיתים קרובות בנקודת הזמן בשיחה בה מתרחשת שיחת החולין:
בשיחות מסוימות, אין כלל גורמים פונקציונליים או אינפורמטיביים. הדוגמה הבאה לשיחת חולין היא בין שני עמיתים העוברים זה מול זה במסדרון:
בדוגמה זו באים לידי ביטוי אלמנטים של שיחה פתטית בתחילת השיחה ובסיומה. כל השיחה הקצרה עצמה היא חסרת תוכן משמעותי ובמהותה היא מילוי חלל. שיח מסוג זה נקרא לרוב פיטפוטים.
הצורך להשתמש בשיחות חולין תלוי באופי הקשר בין האנשים המנהלים את השיחה. זוגות במערכת יחסים אינטימית יכולים לאותת על רמת הקרבה שלהם על ידי חוסר שיחות חולין. הם יכולים לקבל בנוחות שתיקה בנסיבות שלא היו נוחות לשני אנשים שהם רק חברים מזדמנים.
במקום העבודה, שיחות חולין נוטות להתרחש בעיקר בין עובדים באותה רמה, אך מנהלים יכולים להשתמש בשיחות אלו כדרך לפתח את קשרי העבודה עם הצוות המדווח להם. מנהלים המבקשים מעובדיהם לעבוד שעות נוספות עשויים לנסות להניע אותם באמצעות שיחות חולין כדי להפחית באופן זמני את ההבדל בסטטוס החברתי שלהם.
האיזון בין שיחה פונקציונלית לשיחות חולין במקום העבודה תלוי בהקשר ומושפע גם מהעוצמה היחסית של שני הדוברים. בדרך כלל הממונים יהיו אלו שמגדירים את השיחה מכיוון שיש להם את הכוח לסגור את שיחת החולין ו"לרדת לשורש העניין".
נושאים
הנושאים של שיחות החולין בדרך כלל פחות חשובים מתפקודם החברתי. הנושא הנבחר תלוי בדרך כלל בכל מערכת יחסים שקיימת מראש בין שני האנשים, ובנסיבות השיחה. בשני המקרים, מישהו שיוזם שיחות חולין נוטה לבחור נושא שעבורו הוא יכול להניח שיש רקע משותף, כדי למנוע מהשיחה להיות חד צדדית מדי.
את רוב הנושאים ניתן עקרונית לסכם כנושאים ישירים או עקיפים :
נושאים מסוימים נחשבים ל"בטוחים" ברוב הנסיבות כמו למשל מזג האוויר, ספורט וטלוויזיה.
רמת הפירוט המוצעת לא צריכה לחדור את גבולות המרחב הבין אישי. כשמישהו נשאל "מה שלומך?" על ידי מכר שהוא לא מכיר היטב, סביר להניח שאדם יבחר בתשובה כללית פשוטה כמו "אני בסדר, תודה." בנסיבות אלה, לרוב לא יתאים לנשאלים להשיב עם רשימת סימפטומים של כל המצבים הרפואיים מהם הם סובלים. במידה ואדם כן עושה זאת בתשובה לשאלה "מה שלומך", סביר להניח שיש מידה רבה יותר של היכרות בין שני האנשים. במידה וההיכרות אינה רבה והנשאל משיב בפירוט, סיטואציה זו עלולה ליצור מצב לא נוח אצל שני הצדדים.
דפוסי שיחה
החוקר קלאוס שניידר ערך מחקר על שיחות חולין במצבים הכרוכים במפגש עם אנשים זרים. הוא העלה תאוריה לפיה שיחה כזו לרוב תהיה מורכבת ממספר קטעים צפויים למדי, או "מהלכים". המהלך הראשון מנוסח בדרך כלל כך שקל לאדם האחר להסכים. זו יכולה להיות שאלה או הצהרת דעה עם שאלת תיוג. לדוגמה, קו פתיחה כמו "מזג אוויר יפה, לא?" היא הזמנה ברורה להסכמה. המהלך השני הוא תגובתו של האדם האחר. בשיחות פונקציונליות העוסקות בנושא מסוים, עקרון שיתוף הפעולה של גריס מציע כי התגובות לא צריכות להכיל מידע נוסף ממה שנדרש במפורש. שניידר טוען כי אחד העקרונות של שיחות חולין סותר את מיקסום הכמות. הוא מציע שהנימוס בשיחות חולין ממקסם על ידי תגובה עם תשובה מהותית יותר.
אם נחזור על הדוגמה של "מזג אוויר יפה, לא?", להגיב עובדתית על ידי סתם לומר "כן" (או אפילו "לא") זה פחות מנומס מאשר להגיד, "כן, יחסית רגוע מאוד לתקופה הזו של השנה". שניידר מתאר כי מהלכים שלאחר מכן עשויים לכלול הכרה כמו "אני רואה", הערכה חיובית כמו "זה נחמד", או מה שנקרא "התנהגות סרק", כמו "מממ", או "באמת?" .
הבדלים מגדריים
לרוב, סגנון השיחה ודפוסי הדיבור בשיחות בין נשים בלבד הם שיתופיים יותר מאלו של גברים, ונוטים לעודד מעורבות גבוהה של הצד השני בשיחה. נושאים לשיחות חולין של נשים יכולים לעיתים לכלול מחמאות על היבטים הקשורים במראה חיצוני, כמו למשל: "השמלה הזו ממש מתאימה לך." שיחות חולין בין נשים שהן חברות עשויות לכלול גם מידה רבה יותר של חשיפה עצמית. הנושאים עשויים לגלוש גם להיבטים אישיים יותר בחיים הפרטיים, בעיות וסודות אחת של השנייה. החשיפה העצמית הזו יכולה לייצר קרבה רבה יותר ובסופו של דבר להביא לחיזוק של מערכות יחסים, גם אלו שהיו קרובות יחסית, מאחר שהשיחות האלו יכולות להוות בסיס ואיתות לכך שיש יחסי קרבה חבריים.
לעומת זאת, שיחות חולין של גברים נוטות להיות תחרותיות יותר. השיחות האלו יכולות לכלול סלנג צבאי, וגם בדיחות שיכולות להיות עוקצניות ואף ירידות מעליבות. למרות זאת, לא מדובר רק בשימוש בצורה שלילית בכל אלו, אלא גם ובעיקר בדרך שיכולה לסמן או לעורר גם סולידריות חברתית; הגברים מאותתים כי הם מרגישים מספיק בנוח בחברת המעורבים בשיחה הזו, כדי להיות מסוגלים לומר את הדברים האלה מבלי שהם יובילו לעלבונות או יתפרשו בצורה שלילית.
הבדלים תרבותיים
בעוד אמריקאים, באופן כללי, יכולים בקלות לנהל שיחות קטנות עם זרים, בתרבויות אחרות שיחות אלו נתפסות לעיתים כבזבוז זמן.
כמו כן, הכללים והנושאים של שיחות החולין יכולים להשתנות באופן נרחב בין תרבויות. מזג האוויר הוא נושא שיחה נפוץ באזורים בהם האקלים משתנה מאוד ויכול להיות בלתי צפוי. שאלות לגבי המשפחה נפוצות בחלק מארצות ערב ומדינות שונות ברחבי יבשת אסיה. בתרבויות או בחברות בהן למעמד וסטטוס יש חשיבות גדולה, כמו למשל בתרבות הסינית והיפנית שיחות חולין בין מכרים חדשים עשויות לכלול שאלות המאפשרות סיווג חברתי של המשוחחים.
ההבדלים בין המשתייכים לקבוצות תרבותיות שונות בהיבטים של עמדותיהם ותפיסתם את שיחות החולין, נחשבים למושרשים בתפיסתם הסביבתית-תרבותית של יחסים בין אישיים. בתרבויות אירופאיות רבות מקובל לדון במזג האוויר, בפוליטיקה או בכלכלה, אם כי במדינות מסוימות נושאים בתחום הכספים האישיים כמו למשל משכורת נחשבים לטאבו ולא נהוג להעלותם בשיחות חולין.
נטען כי פינלנד היא מדינה שתרבות שיחות החולין תופסת בה מקום מועט ולאנשים נוח יותר עם שתיקות.
Virgin Black
Virgin Black ("שחור בתולה") היא להקת דום מטאל גותי ומטאל סימפוני מאדלייד, אוסטרליה. הלהקה הוקמה באדלייד ב-1993 וזכתה להכרה בינלאומית במהלך הקריירה שלה, כאשר זכתה לשבחים ממגזינים נחשבים כמו "אורקוס", "מטאל האמר" ו"וילג' ווייס".
הלהקה שינתה את הרכבה במהלך השנים, אך התבססה על צמד מייסדיה סמנתה אסקרב ורואן לונדון.
שם הלהקה הוסבר על ידיה כ"הצבה ניגודית של טוהר וחשכת האנושות".
תחילת הדרך
הלהקה Virgin Black הוקמה באדלייד, אוסטרליה ב-1993 בידי הגיטריסטית סמנתה אסקרב והזמר והקלידן רואן לונדון.
ב-1995 הקליטה הלהקה דמו בן 4 שירים בשם Virgin Black בסגנון דום-דת'. בגלל נדירות ההקלדה והדרישה הגבוהה, הלהקה שיערה שהוא יופץ מחדש מתישהו.
חוזה הקלטות
הלהקה החלה את הקלטת האלבום המלא הראשון שלהם "Sombre Romantic" ב-1999. באלבום זה הלהקה מציגה סגנון מוזיקה סימפוני המזכיר פסקול של סרט קולנוע, כאשר לונדון תורם בשירה בסגנונות שונים: צווחות, גרואלינג, שירה מלודית ומזמורים גרגוריאניים. בזכות אלבום מוצלח זה חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים הגרמנית Massacre Records עבור הפצה באירופה ועם חברת התקליטים האמריקנית The End. שתי חברות התקליטים הפיצו את האלבום "Sombre Romantic", כל אחת ביבשת שלה.
אחרי שסיימו להקליט את אלבום השני ב-2002, Virgin Black הופיע בפסטיבל וויב-גותיק-טרפן ויצאה למסע הופעות בחוף המערבי של ארצות הברית עם הלהקות Agalloch ו-Antimatter לפני שחזרו לאוסטרליה, בה ערכו מסע הופעות ב-2003. באלבום Elegant... and Dying הגיטריסטית סמנתה תרמה גם בנגינה בצ'לו וסוניה וילקי (Sonia Wilkie) הופיעה כמוזיקאית אורחת וניגנה בחליל. האלבום יצא בנובמבר 2003. חודש לאחר מכן הופיעה הלהקה בפסטיבל Metal for the Brain בקנברה. בתחילת 2004 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות עם אופת' באוסטרליה ואחר כך בחוף המזרחי של אוסטרליה, יחד עם להקת הבלאק מטאל Nazxul מסידני.
טרילוגיית הרקוויאם
המיזם הבא של הלהקה החל כאשר אסקרב ולונדון הלחינו יצירה מוזיקלית אפית בת שלושה פרקים, בשם "Requiem" (רקוויאם). ב-10 במרץ 2006 הוציאה חברת התקליטים The End הודעה לעיתונות ובה הסבירה את האלבום המשולש החדש שיצא. החלק הראשון של הטרילוגיה Requiem - Pianissimo הוא יצירת מוזיקה קלאסית סימפונית, שבוצע על ידי התזמורת הסימפונית של אדלייד, וכולל שירת מקהלה ושירה קלאסית אופראית. החלק השני, Requiem - Mezzo Forte, דומה לאלבומים הקודמים של הלהקה ומשלב מוזיקה קלאסית לצד דום-דת' ומטאל סימפוני. החלק האחרון של הטרילוגיה Requiem – Fortissimo נוטה באופן מובהק לכיוון הדום-דת' (שילוב של דום מטאל עם דת' מטאל. האלבומים הוקלטו במשך שנתיים, בהן מת אביו של לונדון. הלהקה תכננה להוציא את שלושת האלבומים בו זמנית ב-2006 אך ב-23 ביולי הודיעו חברות התקליטים שהאלבומים ייצאו רק ב-2007 אחד אחרי השני. החלק השני של הטרילוגיה, Requiem - Mezzo Forte, יצא ראשון, ב-3 באפריל 2007.
עם הרכב חדש, שכלל את אסקרב, לונדון, גריי ולוק פאז, הלהקה הופיעה באוסטרליה יחד עם הלהקה Arcturus במרץ וכיכבה בפסטיבל יסודות הרוק בשווייץ באפריל. הגיטריסט מארק קלסון מלהקת The Eternal הצטרף למסע ההופעות כנגן אורח.
החלק השלישי של הטרילוגיה, Requiem - Fortissimo, יצא ב-19 בפברואר 2008 בידי חברת The End. חברת Massacre עוד לא הוציאה את האלבום.
סגנון
במוזיקה שלה משלבת Virgin Black יסודות של דום מטאל עם מוזיקה קלאסית, וביצירת התדמית שלה משתמשת הלהקה באסתטיקה גותית, דבר שגרם למבקרי המוזיקה לתאר את סגנונם כ"דארק וויב עם אווירה גותית" ו"דום גותי סימפוני". השורשים המוזיקליים של הלהקה נטועים בדום מטאל והלהקה אף הצהירה שהיא הושפעה מלהקת הדום מטאל הבריטית My Dying Bride, מלהקת המטאל הגותי Saviour Machine וממוזיקה קלאסית של המאה ה-19. האלבום "Sombre Romantic" מכיל אלמנטים אופראיים לצד השפעות של בלאק מטאל, בהן צווחות, גרואלינג ושירת בריטון וטנור מלנכולית. הצליל שלהם מלא צער ובעל קצב איטי. מדי פעם, הגיטריסטית סמנתה אסקרבה מנגנת ריפי טרמולו מהירים יותר, האופייניים יותר למטאל קיצוני, כמו "Drink the Midnight Hymn" מאלבום הבכורה שלהם. לעיתים ישנה סולואי גיטרה ארוכים, רכים ורגשיים יותר כמו בשיר "Weep for Me". שירים מסוימים, כמו "Walk without Limbs", משלבים צ'לו עם תופים מתוכנתים, דבר האופייני לדארק וויב.
מילות השירים של Virgin Black הם אינטרוספקטיביים, מלודרמטיים ופואטיים, ועוסקים באימה גותית הקשורים לנושאים שבדת ובאמונה. בעוד שחברי הלהקה הם נוצרים באמונתם, הלהקה מסבירה שהמוזיקה שלה היא חקר הרוחניות וניסיון להדגיש את ההבדל בין הכנסייה ליסודות הרוחניים שבנצרות. בתגובה לשאלה שנשאלו על "האווירה הדתית" במוזיקה שלהם, אמר לונדון: "אנו כותבים את המוזיקה והמילים מנקודת המבט שלנו, לכן יש בהם מוסר השכל ומשמעות, אך אנו גם מעודדים את האנשים לעצב אותם כדי שיתאימו למצב מסוים. השיר "Museum Of Iscariot", לדוגמה, נכתב מנקודת מבט רוחנית והוא מתאר את המאבק לצעוד מעבר המגבלות שאנו מטילים על עצמנו. ברם, למרות שהוא נכתב בהקשר רוחני מסוים, הוא יכול להיות מיושם להיבטים שונים של החיים. זה חשוב להבין שאנחנו לא מנסים להתנהג כאילו אנחנו יודעים הכל על החיים, זה פשוט יהיה גדול לראות יותר אנשים חושבים על דברים שהם לא רק העולם החומרי".
חברי הלהקה
חברים לשעבר:
דידי טרוטר
ד'האשיה טונק "דידי" טרוטר (באנגלית: De'Hashia Tonnek "DeeDee" Trotter; נולדה ב-8 בדצמבר 1982) היא אתלטית אמריקאית בעבר. היא פעמיים אלופה אולימפית (אתונה 2004 ולונדון 2012), פעמיים אלופת עולם (פריז 2003 ואוסקה 2007), אלופת עולם באולם (דוחא 2010) ואלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים (סנטו דומינגו 2003) בריצת שליחות 4x400 מטר. בעלת מדליית ארד אולימפית (לונדון 2012), מקום חמישי באולימפיאדה (אתונה 2004), פעמים מקום חמישי באליפות העולם (הלסינקי 2005 ואוסקה 2007), אלופת ארצות הברית (2007) ופעמים אלופת ארצות הברית באולם (2005 ו-2007) בריצת 400 מטר.
ניומנרי
ניומנרי היה אחד האגפים בבלצ'לי פארק, מרכז פענוח הצפנים הבריטי במלחמת העולם השנייה. עבודת אגף ניומנרי הייתה לפתח וליישם שיטות ממוכנות במטרה לפענח את ההודעות של מכונת ההצפנה הגרמנית Lorenz SZ 40/42, שכונתה על ידי הבריטים "טוני". השם ניומנרי נגזר משמו של מייסד האגף ומנהלו מקס ניומן. האגף היה אחראי על מכונת הפענוח הית' רובינסון ועל מחשב הקולוסוס.
דידי טרוטר
ביוגרפיה
טרוטר נולדה וגדלה בטוונטיניין פאלמס, קליפורניה.
2003
באליפות העולם שנערכה בפריז, צרפת בשנת 2003 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר לאחר שהשתתפה בשלב המוקדמות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 15 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.68 שניות.
2004
באולימפיאדת אתונה (2004) זכתה טרוטר במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם מוניק הנדרסון, סניה ריצ'רדס ומוניק הנגן בתוצאה של 3:19.01 דקות, לפני רוסיה (3:20.16 דקות) וג'מייקה (3:22.00 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי (שנייה מבים האמריקאיות) בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 50.00 שניות, רביעית סיימה מוניק הנגן (49.97 שניות) ושישית סיימה סניה ריצ'רדס (50.19 שניות). כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 50.14 שניות.
2005
באליפות ארצות הברית שנערכה בקרסון, קליפורניה ב-25 ביוני 2005 זכתה טרוטר במדליית כסף בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 49.88 שניות, התוצאה החמישית בטיבה בעולם באותה שנה.
באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד באוגוסט באותה שנה היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.14 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 50.73 שניות. רביעיית השליחות 4x400 מטר פסלה בשלב המוקדמות ובכך לא התאפשר לה להשתתף בריצת הגמר המתוכננת.
2006
בתחרות שנערכה בשנגחאי, סין ב-23 בספטמבר 2006 קבעה טרוטר בריצת 400 מטר שיא אישי חדש של 49.80 מטר.
2007
באליפות ארצות הברית שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-23 ביוני 2007 זכתה טרוטר במדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 49.64 שניות, התוצאה השלישית בטיבה בעולם באותה שנה, לפני נטשה הייסטינגס (49.84 שניות).
באליפות העולם שנערכה באוסקה, יפן בסוף אוגוסט ותחילת ספטמבר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אליסון פליקס, מארי ויינברג וסניה ריצ'רדס בתוצאה של 3:18.55 דקות, לפני ג'מייקה (3:19.73 דקות) ובריטניה (3:20.04 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.17 שניות.
2008
במבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שנערכו ביוג'ין, אורגון ביולי 2008 היא זכתה במדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.88 שניות, אחרי סניה ריצ'רדס (49.89 שניות) ומארי ויינברג (50.85 שניות). במשחקים עצמם היא סיימה במקום 17 בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.87 שניות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 51.41 שניות ועלתה מהמקום ה-13 לשלב חצי הגמר. בשל מצבה הספורטיבי הוחלט להוציאה מנבחרת השליחות 4x400 מטר.
2010
באליפות העולם באולם שנערכה בדוחה, קטר במרץ 2010 היא זכתה במדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם דבי דאן, נטשה הייסטינגס ואליסון פליקס בתוצאה של 3:27.34 דקות, לפני צ'כוסלובקיה (3:30.05 דקות) ובריטניה (3:30.29 דקות). רוסיה שסיימה שנייה (3:27.44 דקות) וג'מייקה שסיימה שלישית (3:28.49 דקות) נפסלו בשל אימרוץ. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני בריצת 400 מטר בתוצאה של 52.55 שניות.
2012
באולימפיאדת לונדון (2012) זכתה טרוטר בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת שליחות 4x400 מטר ביחד עם אליסון פליקס, פרנסינה מק'קורורי וסניה ריצ'רדס בתוצאה של 3:16.87 דקות, לפני ג'מייקה (3:20.95 דקות) ואוקראינה (3:23.57 דקות). מדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.72 שניות, אחרי סניה ריצ'רדס (49.55 שניות) וכריסטין אוהורוגו מבריטניה (49.70 שניות).
הקסוקינאז
הקסוקינאז הוא אנזים אלוסטרי המזרחן סוכרים בעלי שישה פחמנים, הקסוזות, לקבלת הקסוז פוספט. ברוב האורגניזמים והרקמות הסוכר הוא גלוקוז המשמש כסובסטרט החשוב ביותר והתוצר הוא גלוקוז- 6- פוספט. הקסוקינאז נוכח בכל רקמות הגוף, אנזים פעיל מאוד, בעל ערך Km נמוך.
ההקסוקינאז נמצא בכל האורגניזמים מחיידקים דרך שמרים וצמחים עד ליונקים ובני האדם. לאנזים גרעין של אתר קישור ל-ATP. בעל מספר איזופורמים או איזואנזימים בתוך אותו זן.
השלב הראשון בגליקוליזה הוא הזרחון של הגלוקוז על ידי ההקסוקינאז. המטרה המרכזית לזרחון זה היא למנוע מהגלוקוז לצאת מהתא בדיפוזיה. הזרחון מוסיף פוספט ליצירת גלוקוז-6-פוספט ולגרום לקוטביות. לכל האורגניזמים יש את הגנים לייצור הקסוקינאז. פעולת הזרחון מתבצעת על ידי העברת קבוצת פוספט ממולקולת ATP למולקולת החד סוכר. זירחון הקסוזה כמו גלוקוז מתחיל תהליכים מטבוליים אחרים כמו: גליקוליזה או סנתוז של גליקוגן.
רוב ההקסוקינאזות החיידקיות הם בגודל של 50kD אך בצמחים ושאר בעלי חיים עילאיים האנזים יכול להגיע ליותר מ-100kD.
האיזואנזימים המצויים ביונקים
- הקסוקינאז A/I – נמצא בכל הרקמות בגוף, בעל אפיניות גבוהה לגלוקוז. פעילות נשארת קבועה תחת שינויים פיזיולוגיים. אנזים זה נמצא בדופן החיצוני של המיטוכונדריה, אשר מאפשרת קרבה ל – ATP.
- הקסוקינאז B/II – מצוי ברוב הרקמות, מצוי ברקמת השריר והלב. אנזים זה נמצא בדופן החיצונים של המיטוכונדריה, אשר מאפשרת קרבה ל – ATP.
- הקסוקינאז C/III – מעוכב על ידי גלוקוז, הסובסטרט של האנזים, מעט ידוע על תפקידו הביולוגי.
- הקסוקינאז D/IV – מכונה בשם גלוקוקינאז, נמצא בכבד, לבלב, היפותלמוס ובמעי הדק.
בית החולים הקליני על שם בוטקין
בית החולים הקליני העירוני על שם בוטקין (ברוסית: Городская клиническая больница имени С. П. Боткина) הוא מוסד רפואי רב-תחומי, הממוקם ברובע בגובוי במחוז הצפוני של מוסקבה.
בית החולים בוטקין הוא אחד מבתי החולים הגדולים במוסקבה וברוסיה, עם 1,683 מיטות אשפוז, כולל 124 מיטות טיפול נמרץ, 146 מיטות אשפוז יום ו-40 מיטות אשפוז קצרות טווח. סך המיטות בבית חולים זה מהווה 7% מסך מספר המיטות במערכת הבריאות בעיר מוסקבה.
עורק המעי הגס השולי
עוֹרֵק הַמְּעִי הַגַּס הַשּׁוּלִי (TA: arteria marginalis coli) הוא עורק בבטן המקשר בין עורק המעי הגס האמצעי לעורק המעי הגס השמאלי ומספק דם לחלק המרוחק של המעי הגס הרוחבי, לכפף הטחולי של המעי הגס ולחלקו המקורב של המעי הגס היורד.
בטרמינולוגיה אנטומיקה העורק נקרא גם בשמות: העורק שליד המעי הגס (arteria juxtacolica) וקשת המעי הגס השולית (arcus marginalis coli) לאור צורתו הקשתית המקשרת בין עורקי המעי הגס. עוד הוא נקרא על שם דייוויד דראמונד (Drummond), רופא בריטי.
עורק המעי הגס השולי נע לאורך המעי הגס, בצדו של מתלה המעי, במרחק של כ-2.5 ס"מ ממנו. הוא יוצר קשת עורקית המחברת את ענפיו של עורק מתלה המעי העליון, ובפרט את עורק המעי הגס האמצעי, עם ענפיו של עורק מתלה המעי התחתון, בפרט עורק המעי הגס השמאלי. מבין הקשתות העורקיות המקשרות בין עורקי מתלה המעי, זוהי הקשת הקרובה ביותר למעי הגס, וממנה יוצאים עורקים ישרים לעבר המעי הגס עצמו. זוהי גם הקשת הנפוצה ביותר מבין הקשתות הללו, והיא מופיעה כמעט ב-100% מהאנשים. קוטרו של העורק נע בין 2.5 ל-3 מ"מ.
ויטלי חיימוב
ויטלי חָיִימוֹב (בבולגרית: Виталий Хаимов; 1899, סופיה, נסיכות בולגריה – 28 בינואר 1964, רמת גן, ישראל) היה איש ציבור, כלכלן, פובליציסט, נשיא ההסתדרות הציונית בבולגריה ומנהיגה של יהדות בולגריה בתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה ועד העלייה ההמונית לישראל.
ביוגרפיה
ויטלי חיימוב נולד בסופיה לדוד ואסתר, ורכש השכלה תיכונית בעירו. בהמשך, רכש השכלה אקדמית בכלכלה באוניברסיטת סופיה. בהיותו נער הצטרף להסתדרות לשפה ולתרבות עברית בראשות אלברט רומנו, והיה מפעיליה המרכזיים.
ב-1922 הצטרף לאגודה הציונית על שם תיאודור הרצל בסופיה, ובתוכה השתייך לסיעת הציונים הכלליים. ב-1936 נמנה עם ראשי הבנק הקואופרטיבי "גאולה" בסופיה" ומיוזמי הקמת "בית העם" של הקהילה היהודית בסופיה.
בתקופת המשטר הפאשיסטי בבולגריה (1940-1944)
ב-22 בפברואר 1943 חתמו אלכסנדר בלב, נציג ממשלת בולגריה, ותיאודור דנקר, נציג גרמניה הנאצית, על הסכם למסירת 20,000 יהודים המצויים בשטחים שסופחו לבולגריה, תראקיה ומקדוניה, לצורך גירושם לפולין. באותה העת היו מצויים בשטחים אלו 11,343 יהודים. להבדיל מהנוסח הגרמני של ההסכם, בנוסח הבולגרי שהובא לאישור הממשלה הבולגרית נמחקו המילים "מהשטחים שסופחו לבולגריה, תראקיה ומקדוניה", וכך ניתן הכשר חוקי להשלמת המכסה מקרב יהודי "בולגריה הישנה". דבר ההסכם והמועד המיועד לביצוע הגירוש, 10 במרץ 1943, נודע לראשי יהודי בולגריה, וב-8 במרץ הם החלו בפעילות נמרצת מול חברי האספה הלאומית הבולגרית. במסגרת זו נפגש חיימוב עם חברי פרלמנט בולגריים, וכן פנה לנונציו של הוותיקן בבולגריה.
במאי 1943, עם היוודע דבר הכוונה לגרש את יהודי סופיה לערי השדה, פעלו ראשי יהדות בולגריה בקדחתנות מול גורמי שלטון ואליטה אינטלקטואלית במטרה לסייע בביטול הגירוש. במסגרת זו נפגש חיימוב עם חברי פרלמנט ואישי ציבור, כגון ניקולה מושאנוב ואלכסנדר צאנקוב, שכיהנו כראשי ממשלת בולגריה. צאנקוב, שלא היה מאוהדיה של הקהילה היהודית, התנגד בנחרצות לשליחתם למחנות ההשמדה, והבטיח לחיימוב להיפגש עם ראש הממשלה המכהן בוגדאן פילוב. בהמשך נפגשו חיימוב ובנימין ארדיטי עם הסופר הבולגרי הנודע אלין פלין, שהיה מקורבו של המלך בוריס השלישי, במטרה להתקבל לשיחה אצל המלך. בעקבות הפגישה שלח אלין פלין מכתב לארמון המלך, ובעקבותיו נועד עם המלך בוריס וביקש להפסיק את רדיפות היהודים.
מתום השלטון הפאשיסטי ועד עלייתו לישראל
ב-1944, לאחר שראש ממשלת בולגריה איוואן בגריאנוב התיר לחדש את פעילות הקונסיסטוריה היהודית והתנועה הציונית, מונה חיימוב ליושב ראש ההסתדרות הציונית בבולגריה, חבר הקונסיסטוריה, והפך למנהיגה הבולט של יהדות בולגריה לאחר מלחמת העולם השנייה. חיימוב היה חבר בוועדת הקונסיסטוריה שניהלה את הדיונים מול דימיטר פרוטיץ' לגבי מתווה החוק המיועד להעלאה בפרלמנט לצורך ביטול החוק להגנת האומה. ויטלי חיימוב הציע לוועד הפועל של ההסתדרות הציונית בבולגריה להקים מחדש את ההסתדרות הציונית במתכונת מאוחדת ללא סיעות שונות החלוקות ביניהן כפי שהיה לפני מלחמת העולם השנייה, והצעתו התקבלה. הוא ערך את ביטאון התנועה הציונית בבולגריה "הבמה הציונית", ונודע גם כפובליציסט.
ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה הפיכת חזית המולדת, והשלטון הפאשיסטי הודח. בראשית נובמבר 1944 פרסם חיימוב בביטאון התנועה הציונית מאמר פובליציסטי בשם "אנו סובלים ומחכים", שעסק באי שיקומם הכלכלי של יהודי בולגריה ואי החזרת הרכוש היהודי שנגזל. המאמר עורר הדים רבים, וחיימוב זומן לשיחת הבהרה אצל הנציג הסובייטי בוועדה המשותפת של בעלות הברית. חיימוב התבקש להגיש תזכיר מפורט על הסוגיות השונות. התזכיר הוכן על ידי חיים קשלס, הוגש בראשית 1945, ולא הוביל לשינוי משמעותי במצבם של יהודי בולגריה.