cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גודזילה נגד קונג
עלילת הסרט
במעמקי כדור הארץ החלול, קונג והחבורה מגלים מערכת אקולוגית הדומה לזו שנכחה בעבר באי הגולגולת. הם מגלים גם מבנה אדיר שנבנה בידי המין של קונג ושם כס מלכות וגרזן קרב שעשוי מיצור אחר ממינו של גודזילה ועל פי כך מגלים כי הייתה מלחמה בין מינו של קונג ולמינו של גודזילה. כאשר מאיה ושאר אנשי אייפקס מגלים את מקור-הכוח, צוותה של מאיה שולח את חתימת האנרגיה של אותו מקור-הכוח לבסיס אייפקס שבהונג קונג ומחדירים את האנרגיה למכה-גודזילה. בגלל הפעלתו של מכה-גודזילה, גודזילה עצמו נמשך להונג קונג וחש בקונג עצמו מתחת לאדמה. באמצעות הקרן האטומית שלו, גודזילה קודח בור ענק באדמה שחושף את קונג, לאחר שקונג הורג את מאיה ואת צוותה. אילין, נתן וג'יה עולים לפני השטח, וצופים בקונג נלחם בגודזילה. למרות כי נראה כי קונג מביס את גודזילה, גודזילה מוכיח כי ידו על העליונה בעוד שקונג מאבד את הכרתו.
מדיסון, ג'וש וברני נתפסים בידי האבטחה של אייפקס ומובאים לוולטר, שמצווה על רן להפעיל את מכה-גודזילה כדי שיחסל את קונג וגודזילה. רן מזהיר את וולטר שהאנרגיה עלולה לחבל בבקרה של מכה-גודזילה אך האחרון מתעלם מאזהרותיו ומצווה בכל זאת להפעיל את הרובוט. כתוצאה מכך, התודעה של גידורה משתלטת על מכה-גודזילה והרובוט מאבד שליטה, מוחץ את וולטר למוות ומחשמל למוות את רן ופורץ החוצה, כדי לחסל את גודזילה וקונג. התודעה של גידורה מזהה את גודזילה והשניים נלחמים, כשבסוף מכה-גודזילה מביס את גודזילה.
כשקונג חוזר לחיים, לאחר שנתן מפוצץ את כלי הרכב המיוחד על חזהו, ג'יה משכנעת אותו לעזור לגודזילה נגד מכה-גודזילה. קונג וגודזילה משתפים פעולה לבסוף אך מכה-גודזילה בכל זאת מצליח לגבור על השניים, בשל יכולותיו המכניות המתקדמות וכוחו הפיזי הרב. עם זאת, ג'וש שופך את משקה האלכוהול של ברני על מחשב הבקרה של מכה-גודזילה, דבר הגורם לקצר ברובוט המפלצתי. רגע לפני שמכה-גודזילה משפד את ראשו של קונג באמצעות זנבו הקטלני, גודזילה מנצל את ההזדמנות וטוען את גרזנו של קונג באנרגיה האטומית שלו, דבר המאפשר לקונג לגבור על מכה-גודזילה וקונג מחסל את הרובוט בכך שתולש את ראשו ושואג שאגת ניצחון. גודזילה מודה לקונג על העזרה שלו בקרב ודרכם של השניים מפוצלת.
זמן מה לאחר מכן, מונארך הקימו עמדת תצפית בכדור הארץ החלול, שם קונג שולט ובזה מסתיים הסרט.
פיתוח
חברת אולפני לג'נדרי אישרה ביולי 2014 במהלך הקומיקון של סן דייגו שהחברה רכשה את הזכויות להפקת סרטים מבית חברת טוהו. בספטמבר 2015 לג'נדרי הכריזו שהסרט "קונג: אי הגולגולת" לא יפותח בשיתוף פעולה עם סרטי יוניברסל (שהפיקו את סרט קונג הקודם, "קינג קונג" משנת 2005). במקום זאת החברה תשתף פעולה עם האחים וורנר, לצורך פיתוח יקום קולנועי סביב גודזילה וקינג קונג.
באוקטובר 2015 הוכרז על תוכנית לאיחוד בין קונג לגודזילה בסרט "גודזילה נגד קונג" שצפוי לצאת לאקרנים בשנת 2020. החברה תכננה לייצר סדרת סרטים שמרכזה הוא חברת "מונרך" (הסוכנות הממשלתית שהופיעה בסרט "גודזילה"). לאחר מכן הוכרז שהסרט "קונג: אי הגולגולת" יאזכר אף הוא את ארגון "מונרך".
בתחילת ינואר 2017, מייסד אולפני לג'נדרי, תומאס טל (Thomas Tull) הודיע על התפטרותו מהחברה אך נשאר המפיק הראשי של סדרת הסרטים, שכונתה MonsterVerse. במרץ 2017 החברה אספה צוות תסריטאים לפיתוח היקום הקולנועי ושיתפה פעולה עם טרי רוסיו, התסריטאי שהיה שותף לכתיבתו של תסריט מוקדם ל"גודזילה" משנת 1998.
עתיד
במרץ 2019, הצהיר המפיק אלכס גרסיה כי אולפני לג'נדרי קיוו להפקת סרטי המשך אם הסרט יצליח. בפברואר 2021, וינגרד הצהיר "אני יודע לאן נוכל ללכת עם סרטים עתידיים". עם זאת, וינגרד ציין כי יקום המפלצות של אולפני לג'נדרי נוצר "במידה מסוימת" כדי להוביל לסרט "גודזילה נגד קונג". הוא גם ציין כי יקום המפלצות של אולפני לג'נדרי נמצא ב"פרשת דרכים" וקבע: "זה באמת בנקודה בה הקהל צריך קצת להתקדם ולהצביע לעוד דברים כאלה. אם הסרט יהיה להצלחה, ברור שהם ימשיכו קדימה".
ב-4 באפריל 2021, ג'ושוע גרוד, המנכ"ל של אולפני לג'נדרי הצהיר "יש לנו מספר רעיונות להמשכים פוטנציאליים". בטוויטר גם נפתחה עצומה להמשך יקום המפלצות של אולפני לג'נדרי שזכתה לתמיכה מג'ורדן ווגט-רוברטס (במאי הסרט "קונג: אי הגולגולת") וזכתה להכרה מצד אולפני לג'נדרי.
יהל"ם
יחידה הנדסית למשימות מיוחדות, בראשי תיבות: יהל"ם (נהגה: יהלום), היא יחידה מובחרת בצה"ל המשתייכת לחיל ההנדסה הקרבית. היחידה מוכשרת גם כיחידת קומנדו מובחרת אף על פי שאינה שייכת לחיל הרגלים. היחידה היא הסמכות ההנדסית הגבוהה ביותר בצה"ל ובעלת יכולות מיוחדות רבות הכוללות, בין השאר, פריצה הנדסית, חבלה התקפית, חבלה וסילוק פצצות, הפעלת רובוטים צבאיים, הגנה מפני איומי אב"כ, קומנדו הנדסי ולוחמת מנהרות.
היחידה פועלת הן בצורה עצמאית והן לצד יחידות מיוחדות אחרות. רוב פעולותיה של היחידה שקטות ומסווגות, בשנים שאחרי יציאת צה"ל מרצועת הביטחון בדרום לבנון ועם התרחבות אירועי האינתיפאדה השנייה גברה בצה"ל ההכרה בחשיבותה וביכולותיה של היחידה כדי לתת מענה מקצועי ומיידי להריסת בתים ופירוק מטענים ומלכודים, ונפח הפעילות שלה גדל באופן ניכר והפך לאחד מהגדולים בצה"ל.. ככל שהתרחבה פעילות המחבלים במנהרות וסליקים כך נוצר צורך לתת מענה למתווה זה בין שעל ידי לוחמים שמתמחים במנהור ובין באמצעות רובוטים וכלים בלתי מאוישים, יהל"ם הייתה הבית הטבעי ליכולות אלו. כתוצאה מכך הוחלט על הגדלה משמעותית של היחידה והפיכתה לאגד הנדסי.
תפקידיה של היחידה מגוונים וכוללים ביצוע משימות הנדסה מיוחדות, הריסות מדויקות, פיצוץ מבנים, חבלה בתשתיות האויב, טיפול בחומרי נפץ, הכנת מטענים ופצצות, נטרול מטעני חבלה של האויב, סילוק פצצות, פינוי שדות מוקשים, הנדסה ופריצה בים וביבשה, לוחמת מנהרות, איתור והשמדה של סליקים ומנהרות הברחה ומנהרות טרור. היחידה מפתחת אמצעים ושיטות בתחום ההנדסה ומכשירה לוחמים ביחידה, בחיל ההנדסה הקרבית ובצה"ל בתחומים הרלוונטיים.
היחידות המיוחדות של חיל ההנדסה
יחידות לסילוק פצצות של חיל ההנדסה פעלו מאז הקמת החיל ב-1948. מי שהקים את היחידה והיה מפקדה הראשון היה רס"ן רודי (ראובן) שפלן, שהתמחה בנושא במסגרת שירותו בבריגדה היהודית, בזמן מלחמת העולם השנייה. רק בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוקמה היחידה לסילוק פצצות (יחס"פ) כיחידה מובחרת, תחת פיקודו של סא"ל אמיר (מירקו) טלמור (טאוסיג), ומקצוע ה"סלק" הוכר כמקצוע התנדבותי. שינוי זה נעשה על מנת לטפל במיקוש, נפלי תחמושת ומטעני חבלה מורכבים.
יחידת הקומנדו של החיל נוצרה כ"סיירת יעל" בשנת 1982, בעקבות מבצע שלום הגליל והצורך ביחידה הנדסית נבחרת שתוכל לספק מיומנויות הריסה וחבלה יותר גבוהות ומדויקות מכוחות הנדסה רגילים. היחידה אומנה במיוחד לתוואי השטח ההררי של לבנון והאימונים כללו בנוסף לחבלה גם הישרדות בתנאי שדה ולוחמה בטרור. במהלך שנות שירותה ברצועת הביטחון בדרום לבנון ביצעה היחידה מאות פעולות כנגד חזבאללה וארגוני טרור אחרים באזור. בין השאר עסקה היחידה במיקוש נגדי נגד אנשי חזבאללה, והסבה להם אבדות רבות. בין מבצעי היחידה היה מבצע מרכבות האלים בלבנון, בשיתוף עם סיירת צנחנים, בשנת 1997.
האיחוד ליהל"ם
ב-1995, תחת כהונתם של הקהנ"רים איתן לידור ואלי טולדנו, אוחדו סיירת יעל והיחס"פ, כחלק מתהליך התייעלות שעבר על צה"ל. מטרת האיחוד הייתה לבטל כפילויות בדרג התומך העורפי ולהגדיל את היעילות של היחידה. מפקדה הראשון של היחידה המאוחדת היה סא"ל יוחנן (יוחי) קרמר, מג"ד מילואים שהוחזר לשירות פעיל. סא"ל קרמר פיקד על היחידה עד 1998.
בשנת 2004 סופח צוות המנהרות של אוגדת עזה ליהל"ם תחת השם "סמו"ר".
ב-2 ביוני 2005, במסיבת סיום מסלול של צוות "אשל" מפלגת "יעל", שנערכה ביער אילנות, נפטר אחד מלוחמי הצוות, ככל הנראה משכרות יתר. האירוע הקשה חשף את הנורמה שהייתה נהוגה ביחידות המובחרות לחגוג אירועים בהשתכרות והביאה למתיחת ביקורת קשה על היחידה ומפקדיה. הרמטכ"ל דן חלוץ החליט לנקוט צעדים פיקודיים כנגד מפקדי היחידה והצוות, רובם ספגו נזיפה פיקודית וחלקם אף הודחו.
בשנת 2005 החלו רפורמות ושינויים מבניים ביחידה שכוללים בין השאר את הרחבתה, פיתוח תורות לחימה חדשות ורכישת אמצעים מתקדמים.
יהל"ם באינתיפאדה השנייה
בעקבות התפרצות האינתיפאדה השנייה החלה היחידה לפעול באופן אינטנסיבי ביותר בשטחי יהודה ושומרון וברצועת עזה. בין היתר פעלה היחידה במבצע זמן תגובה, במהלכו תקף כוח מהסיירת מחסום של המשטרה הפלסטינית סמוך לכפר דיר א-סודאן והרג שישה שוטרים פלסטיניים.
על פלגות הס"פ הוטלו משימות נטרול מטענים שהציבו מחבלים פלסטינים בצירי תנועה (כגון ציר כיסופים), בבתים ועל גדר המערכת עם רצועת עזה. לוחמי הס"פ השתמשו (ועדיין משתמשים) לעיתים בדחפורי D9 משוריינים על מנת לפוצץ את המטענים הללו ולפתוח צירי תנועה לטנקים שיהיו בטוחים מאיומים של מטעני גחון ענקיים. במקביל, פלגת הס"פ של פיקוד הצפון ניקתה זירות מטענים שהטמין חזבאללה על גבול ישראל-לבנון. חזבאללה תקף לא אחת את הכוחות העוסקים בנטרול ואף גרם להרוגים.
שטרנהל
שטרנהל הוא שם משפחה אשכנזי, שפירושו בגרמנית "כוכב זוהר".
.
יהל"ם
יהל"ם באינתיפאדה השנייה
"יעל" ביצעה משימות הריסה מדויקות, בעיקר של מתקני טרור פלסטיניים. לוחמי היחידה פוצצו עשרות מעבדות נפץ, בתים של מחבלים ותשתיות טרור אחרות. דווח גם שאנשי היחידה פוצצו את "מגדלי התאומים" בצומת נצרים (2000), את המוקטעה ברמאללה, את מגדלי א-זהארה (אוקטובר 2003) וכן פוצצו מספר גשרים בבית חאנון על מנת למנוע ממשאיות עמוסות רקטות קסאם להגיע לאתרי השיגור בעיירה ("ליל הגשרים 2003"). בנוסף לפיצוץ מבנים, סיירת "יעל" גם עצרה מבוקשים רבים.
בשנת 2002 זכתה היחידה לצל"ש מפקד פיקוד המרכז, יצחק איתן, על "מעורבותם של לוחמיה במהלך העימות בשטחים ובפעולות מסוכנות ביותר".
בעקבות התגברות בעיית מנהרות ההברחה ברפיח, הקימו בפיקוד הדרום יחידה של חיל ההנדסה שהייתה אחראית על הטיפול בנושא. היחידה, שנקראה "צוות המנהרות", עבדה באופן עצמאי ונחשוני ולמעשה פיתחה את תורת הלחימה בנושא. במהלך פעילותה נחשפו ונהרסו למעלה מ-90 מנהרות. היחידה ספגה אבדות קשות שנבעו ממחסור באמצעים (כגון נגמ"שים ממוגנים) והכשרה מסודרת. בעקבות אירועים אלה - העיקרי שבהם הוא אסון הנגמ"שים - הוחלט להכפיף את היחידה ליהל"ם, ובשנת 2004 הפך צוות המנהרות ליחידת סמו"ר.
יהל"ם בתוכנית ההתנתקות
במהלך ביצוע תוכנית ההתנתקות הופקדו יחידות יהל"ם ו דרום של חיל ההנדסה על הריסת התשתיות הצבאיות ברצועת עזה. כל הציוד הצבאי כבר פונה מהרצועה ויחידות הנדסה אף פירקו את "גשר מור" לגוש קטיף באמצעות עגורנים ומשאיות.
יהל"ם באיו"ש אחרי ההתנתקות
ביוני 2014 השתתפו לוחמי יהל"ם, בהובלת פלגות סמו"ר (פלגת הסליקים והמנהרות של יהל"ם) וס"פ, במבצע שובו אחים. בשבוע השני של המבצע חשפו לוחמי סמו"ר עשרות מנהרות תת-קרקעיות שחפרו הפלסטינים באזור חברון. כמו כן חשפו הלוחמים מספר מעבדות נפץ.
ב-14 בנובמבר 2015 פוצצו לוחמי יהל"ם את הבתים של המחבלים שרצחו את איתם ונעמה הנקין ואת מלאכי רוזנפלד. ב-2 בדצמבר פוצצו לוחמי היחידה בית של מחבל בשועפט ואת הבית בשכם של מפקד החוליה שרצחה את הזוג הנקין.
יהל"ם במלחמת לבנון השנייה
במהלך מלחמת לבנון השנייה היו לוחמי היחידה, בליווי דחפורי D9 משוריינים, מבין הראשונים להיכנס לתוך השטח הלבנוני על מנת לאתר ולנטרל מטעני חבלה, מוקשים ומטעני גחון רבי עוצמה שהטמין חזבאללה והסווה בשטח. במהלך פעילותם, איתרו הלוחמים מספר רב של מטעני חבלה ומטעני גחון ענקיים, כולל מטען שכלל טון חומר נפץ. כל המטענים נוטרלו. מתוך כ-50 הטנקים שנפגעו בלחימה מול חזבאללה, רק שניים נפגעו ממטעני גחון.
לוחמי יהל"ם, ביחד עם כוחות הנדסה קרבית, כלי צמ"ה וחי"ר, השמידו מוצבים, בונקרים, "שמורות טבע" ומפקדות של חזבאללה.
לוחמי פלגת הס"פ במילואים סייעו בנטרול נפלי רקטות שפגעו בעורף ישראל.
יהל"ם במבצע עופרת יצוקה ועד מבצע צוק איתן
במהלך מבצע עופרת יצוקה (שהחל ב-27 בדצמבר 2008) הובילו לוחמי יהל"ם את הכוחות הקרקעיים עם שישה צוותי קרב פלוגתיים ונטרלו מאות מטעני חבלה. כמו כן הם חשפו והשמידו בונקרים ומנהרות של חמאס. ב-6 בינואר 2009 נהרג אחד מלוחמי היחידה, סמל ראשון מפלגת הס"פ, בהתקלות עם מחבל מתאבד.
ב-4 בנובמבר 2009 נטלו לוחמי הס"פ של יהל"ם חלק במבצע ארבעת המינים, שבו תפס חיל הים ספינה שהבריחה מאות טונות של אמצעי לחימה מאיראן לחזבאללה. לוחמי היחידה בדקו את המכולות, חשפו את הנשק ובדקו שהוא תקין ולא ממולכד.
בעת לכידת הספינה "מאווי מרמרה" והגעתה לחופי ישראל, סרקו לוחמי הס"פ של יהל"ם את הספינה כדי למצוא אמצעי חבלה, מלכודות נפץ ואמצעי לחימה.
ב-12 בנובמבר 2011 אירע פיצוץ באיראן בו הושמד בסיס טילי שיהאב-3 של חיל האוויר והחלל של משמרות המהפכה האסלאמית ונהרגו 17 פעילי משמרות המהפכה, בהם גנרל שהיה אחראי על תחום הטילים במשמרות המהפכה. מספר פרשנים צבאיים זרים שיערו שייתכן ויחידת יהל"ם, המתמחה בחבלה, סייעה ל"מוסד" בפעולה, כאשר ייצרה והפעילה את מטען הנפץ שהשמיד את הבסיס.
ב-21 בפברואר 2012 הוזעקו כוחות פלגת הס"פ לנטרל מטען חבלה שהשאירו מחבלים בגבול ישראל-מצרים אחרי שנתקלו בכוח סיור משולב של צה"ל ומשטרת ישראל. אחרי בחינת המטען באמצעות רובוט חבלה הוחלט לפרקו באמצעות פיצוץ יזום. הפיצוץ היה חזק ומבחינת שרידי המטען הסיקו הלוחמים שמדובר היה במטען רסס רב-עוצמה שכלל מנגנון הפעלה באמצעות טלפון סלולרי ורסס רב, שנועד היה להתפוצץ במקום הומה אדם בתוך ישראל, ובכך לגרום לנזק אדיר ולנפגעים רבים.
באוקטובר 2013 חשפו לוחמי יהל"ם מנהרת טרור ארוכה ליד עין השלושה, מזרחית לרצועת עזה, שנחפרה ונבנתה על ידי מחבלים פלסטיניים ונועדה לשמש לפיגוע טרור גדול. המנהרה נחפרה במשך שנה, דופנה בבטון שישראל העבירה לרצועת עזה כסיוע הומניטרי במטרה לשקם מבנים הרוסים, וצוידה באמצעים מתקדמים. ב-31 באוקטובר החל צה"ל במבצע להשמדת מנהרת הבטון הגדולה. כוחות של יהל"ם, בגיבוי חטיבת גולני וטנקים של חטיבה 401, החלו בקדיחת חורים לתוך המנהרה והטמנת חומרי נפץ על מנת לפוצצה. במהלך הפעילות הופעל מטען חבלה אל עבר הכוחות וחמישה חיילי צה"ל, בהם קצינים בכירים בחיל ההנדסה הקרבית, נפצעו. כוחות צה"ל השיבו אש, ומטוס קרב הפציץ את פתח המנהרה שהוסתר מתחת לחממה בח'אן יונס. בתקיפה נהרגו שלושה בכירים במערך המנהרות של החמאס. בסך הכל נהרגו ארבעה מחבלים באירוע והמנהרה הושמדה באמצעות מערכת האמולסיה שפותחה על ידי החט"ל.
במרץ 2014 השתתפו לוחמי הס"פ של יהל"ם במבצע חשיפה מלאה, במהלכו תפס חיל הים ספינה שהבריחה אמצעי לחימה, בהם עשרות רקטות M-302, מסוריה ואיראן לארגוני הטרור הפלסטיניים ברצועת עזה. לוחמי היחידה בדקו את המכולות, חשפו את הנשק ובדקו שהוא תקין ולא ממולכד.
במרץ 2014 חשפו לוחמי פלגת סמו"ר של יהל"ם ולוחמי הצמ"ה של אבירי הפלדה מנהרת טרור גדולה שחפר חמאס ויועדה לחטיפת חייל. גם מנהרה זו הייתה מדופנת בבטון ומלט.
יהל"ם במבצע צוק איתן
ביולי-אוגוסט 2014 השתתפו לוחמי יהל"ם במבצע צוק איתן ברצועת עזה. לוחמי ס"פ וסמו"ר היו הפעילים ביותר ועסקו באיתור והשמדת מנהרות הלחימה של רצועת עזה ובטיפול במטעני חבלה. מערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות הופעלה לראשונה באופן נרחב, ובסך הכל השמידו הלוחמים למעלה מ-30 מנהרות. לצד לוחמי סמו"ר פעלו גם לוחמי סיירת יעל ולוחמי הס"פ, שפתחו דרך לשאר הכוחות ונטרלו מלכודים וזירות מטענים שהטמינו המחבלים הפלסטינים. לוחמי "מדרון מושלג" (מתמחה בפריצה קרה וחמה למבנים) חברו באופן נרחב לכוחות המיוחדים שפעלו ברצועה ונתנו מענה של פריצה ומטעון. במהלך הלחימה נהרג לוחם יהל"ם ועוד לוחמים נפצעו. לוחמי היחידה זכו לשלושה צל"שים.
בעקבות המבצע ואיום המנהרות החליט הרמטכ"ל גדי איזנקוט על הגדלה משמעותית של היחידה. סד"כ (סדר הכוחות=מצבת כח האדם) היחידה הוכפל וסד"כ פלגת סמו"ר (יחידת המנהרות) שולש. במסגרת ההרחבה והרפורמה אורגנה יהל"ם כאגד הנדסי.
יהל"ם לאחר מבצע צוק איתן
בשנים 2017 ו-2018 השתתפו לוחמי יהל"ם, בעיקר אלו מפלגות סמו"ר ו-ס'1, בפעילות איתור, נטרול והשמדה של שורת מנהרות לחימה ברצועת עזה שחדרו לשטח ישראל. המנהרות אותרו על ידי המעבדה הטכנולוגית לגילוי ואיתור מנהרות של פיקוד הדרום שיושבת באוגדת עזה והושמדו על ידי לוחמי יהל"ם, מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית וחלקן בהפצצות של חיל האוויר הישראלי.
באפריל 2017 קיבלה היחידה אות הצטיינות על פעילות מבצעית ממפקד פיקוד הדרום.
ב-4 בדצמבר 2018, במסגרת מבצע מגן צפוני, לקחה יהל"ם, יחד עם חיל ההנדסה הקרבית ופיקוד הצפון, תפקיד מרכזי במסגרת איתור ונטרול מנהרות הטרור שחפר חזבאללה לשטח ישראל תוך הפרת החלטה 1701 של מועצת הביטחון של האו"ם. ב-19 במרץ 2019 קיבלה היחידה את צל"ש מפקד פיקוד הצפון על הישגיה במבצע "מגן צפוני".
בדצמבר 2020 היחידה קיבלה, ביחד עם אוגדת עזה, אות הערכה מטעם הרמטכ"ל על המענה המשותף לסוגיית הלחימה התת-קרקעית.
בשנת 2021 עברה יהל"ם למתקן גדול יותר שנבנה עבורה במחנה ג'וליס.
במרץ 2021 קיבלה היחידה צל"ש אלוף ממפקד פיקוד הדרום, אלוף הרצי הלוי, על פעולתיה נגד מנהרות הטרור מרצועת עזה.
ב-15 באוגוסט 2022 פלגת סמו"ר של יהל"ם וכוחות הנדסה של אוגדת עזה סיכלו מנהרת טרור בעלת הסתעפויות ועומק עשרות מטרים שחמאס חפר לעבר ישראל.
ב-25 באוקטובר 2022, במסגרת מבצע שובר גלים, השתתפה היחידה, ביחד עם הימ"מ, השב"כ, סיירת מטכ"ל וסיירת גבעתי, בפשיטה על מעבדת הנפץ והמפקדה של חוליית הטרור "גוב האריות" בלב הקסבה של שכם. בפעולה נהרגו 5 מחבלים, בהם ראש החוליה, ופוצצה מעבדת הנפץ שלהם, ללא נפגעים לכוחות הביטחון.
יהל"ם לקחה חלק מרכזי במבצע בית וגן שערכו כוחות הביטחון בג'נין ומחנה הפליטים ג'נין ב-3 ביוני–5 ביוני 2023. כלל הפלגות של יהל"ם השתתפו בלחימה והשמידו תשתיות טרור רבות כולל 6 מעבדות נפץ, חמ"לים, מטעני חבלה, רקטות בשלבי הכנה, מכונית תופת ואמל"ח מסוגים שונים.
ב-5 ביולי 2023 הוענק ליחידה צל"ש אלוף פיקוד הדרום, על פעילות חשאית של לוחמת מנהרות במרחב הפיקוד וגבול רצועת עזה.
ב-16 באוגוסט 2023 השמידו לוחמי היחידה, בהובלת פלגת סייפן, מעבדת נפץ ומחסן מטעני חבלה בבלאטה ליד שכם.
מבנה ותפקידים
יחידת יהל"ם כפופה לחיל ההנדסה הקרבית / מקה"נר (מפקדת קצין הנדסה ראשי) ומחולקת לחמש פלגות מבצעיות וארבע פלגות בניין כוח. על היחידה מפקד קצין בדרגת אלוף-משנה. במשך 20 שנה מפקד היחידה היה בתקן סגן-אלוף, ובינואר 2015, בעקבות הגדלת היחידה, הוחלט שמפקדה יהיה בתקן אלוף-משנה. ב-17 באוגוסט 2015 מונה אלוף-משנה ירון בית-און למפקד היחידה, והפך לאל"ם הראשון שמפקד על יהל"ם.
כיום גם לוחמים ביחידה מפלגות שונות, שיצאו לקורס קצינים וסיימו שלב זה בהצלחה, משתבצים כמפקדי מחלקות (מ"מ) בפלוגות הרובאיות בגדודים של חה"ן.
הפלגות המבצעיות הן:
הפלגות העוסקות בבניין הכוח הן:
ב-2018 הוחלט לארגן את הפלגת המבצעיות תחת שתי פלגות-על, פלגה ס'1 המאגדת את סיירת יעל ופלוגות סמו"ר, ופלגה ס'2 המאגדת את פלוגות הס"פ והאב"כ.
פלגת "סיירת יעל"
סיירת יעל היא סיירת הנדסית ואחת מיחידות הקומנדו בצה"ל. היחידה הייתה פעילה ביותר בלבנון בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20 ועסקה בפעולות כנגד חזבאללה, בהן הנחת מטענים וכן איסוף מודיעין הנדסי. היחידה פועלת באופן אינטנסיבי ומספר רב של פעולות פיצוץ והריסת מבנים מיוחסות לה (כגון פיצוץ מבנים במוקטעה של רמאללה וחברון והריסת גשרים בבית חאנון).
ס"פ - סילוק פצצות
פלגת הס"פ (פירוש השם: "סילוק פצצות"), שנקראה בעבר יחס"פ "היחידה לסילוק פצצות", היא הכוח המיוחד של צה"ל לנטרול והשמדה של מטעני חבלה של האויב, פצצות מתוחכמות, ראשי קרב של רקטות וטילים ולטיפול בתחמושת שונות ומורכבות. בשל תפקידם הייחודי והמגוון, עוברים לוחמי הס"פ הכשרות מיוחדות רבות הכוללות קורס לוט"ר וקרב מגע, הסמכות על כלי נשק שונים ועוד.
למעשה, לוחמי ס"פ הם הכוח החבלני המיוחד של צה"ל והסמכות העליונה בתחום זה. בשל מומחיותם בנטרול ובהכנת חומרי נפץ ואף בהגנה מפני איומי אב"כ הם מסופחים לא אחת ליחידות מיוחדות אחרות כאשר יש חשש ממטענים.
לוחמי הס"פ משתמשים במגוון שיטות לסילוק פצצות: השמדה מרחוק באמצעות רובה בארט M82A1, נטרול באמצעות רובוט חבלה, פיצוץ מבוקר ולעיתים אף פירוק המטען בעזרת רובוט או ידנית.
לוחמי הס"פ מתמחים גם בסיוע ליחידות מיוחדות אחרות, כמו סיירת מטכ"ל ושייטת 13, וכן לגופים ביטחוניים אזרחיים בתחום החבלה, חומרי הנפץ וההנדסה הקרבית בלוחמה בשטח בנוי. במסגרת תפקידים אלה פועלים לוחמי הס"פ בשיתוף פעולה ובצמוד ליחידות האחרות לצורך משימות מסוימות. עקב הצורך לפעול בצמוד לכוחות מיוחדים אחרים ובאירועי השתלטות ולוחמה בטרור (לוט"ר) עוברים לוחמי הס"פ הכשרת לוט"ר ברמה גבוהה (לוט"ר השתלטות ו"קופים").
פעולות שהותרו לפרסום בהן פעלו לוחמי הס"פ בצמוד לשייטת 13 הן בהשתלטות על האוניות "קארין A" ו"פרנקופ".
המכון הלאומי לחקר ופירוק תחמושת
גוף זה כפוף לפלגת התו"פ ומטרתו היא לתעד ולחקור את כל סוגי התחמושת בהם ניתן להיתקל, ללמוד את ההרכב והמבנה של התחמושת ולפתח תרגולת כיצד לפרקה בבטחה. המכון מחזיק מאגר מידע נרחב לגבי סוגים רבים של תחמושות, פצצות, מטעני חבלה וחומרי נפץ - לרבות תחמושות מיושנות והיסטוריות.
סמור
סמור היא פלגת הקומנדו התת-קרקעי המהווה את מוקד הידע של צה"ל בכל הקשור ללוחמה תת-קרקעית. היא הוקמה על בסיס צוות המנהרות שפעל בדרום רצועת עזה בציר פילדלפי ובאזור רפיח. הצוות, שפעל אז כצוות עצמאי בפלוגת "אבירי הפלדה", פלוגת הצמ"ה והמנהרות של אוגדת עזה, הוכפף ומוזג עם יחידת יהל"ם על-מנת שיוכל להתמקצע בתחומו, לקבל אימונים והכשרה מסודרים וטובים יותר וכן יהיה בעל גישה לתקציבים ואמצעים טובים יותר.
צוות המנהרות היה תחת פיקודו של סרן, ממייסדי הצוות המחודש ומפתחי תורת הלחימה כנגד מנהרות בצה"ל. הצוות בראשותו חשף כ-90 מנהרות, עד שנהרג באסון הנגמ"שים ב-12 במאי 2004. לאחר מותו הוחלף חקאני על ידי סרן, שנהרג ב-29 בנובמבר 2004 כתוצאה מקריסת מנהרה אותה סרק מחוץ לרפיח.
אחרי שמוזגה היחידה עם יחידת יהל"ם הוחלט להרחיב את תפקידה גם לאיתור והשמדת סליקים ומחבואי נשק ואדם ביהודה ושומרון, איום שחשיבותו התגברה לאחר חטיפת החייל גלעד שליט באמצעות מנהרה שנחפרה עד לאזור שבו עמד הטנק בו שהה. הפלגה לקחה חלק במבצע שובו אחים ובו חשפה עשרות סליקים, מנהרות וחללי מסתור בחברון. חלק מייעודה של הפלגה ממשיך להיות איתור, טיפול ופיצוץ של מנהרות להברחת מחבלים בדרום הרצועה ומנהרות תופת שחופרים הפלסטינים בחלקה הצפוני של רצועת עזה. ב-10 בדצמבר 2005, לראשונה מאז ביצוע תוכנית ההתנתקות, נחשפה מנהרה שכזו בצפון רצועת עזה. הפלגה לקחה חלק מרכזי בהשמדת מנהרות הלחימה של רצועת עזה במהלך מבצע צוק איתן ב-2014. בעקבות המבצע שולש סד"כ היחידה.
שם היחידה הוא סמור, השם ניתן מתוך מחשבה על הסמור: חיה טורפת שמחסלת מכרסמים בתוך מנהרות ומחילות. בעבר הוא פורש גם כראשי תיבות של "סליקים ומנהרות".
הבזק - פלגת הרובוטיקה
הבזק הייתה פלגת הרובוטיקה של יהל"ם. הפלגה עסקה בפיתוח ובתפעול רובוטים צבאיים למגוון מטרות, לרבות חבלה וסילוק פצצות. הפלגה החלה כמחלקת רובוטיקה, שהתרחבה באופן ניכר בעקבות האינתיפאדה השנייה וגדלה לפלגה על מנת לענות על הדרישות המבצעיות. פלגה זו היא למעשה החלוץ בכל הקשור להפעלת רובוטים צבאיים בצה"ל. מלבד צוות פיתוח שאחראי על פיתוח אמצעים לרובוטים ושכלולם היו קיימים ביחידה מספר צוותים, שהיו בכוננות בפיקודים השונים והסתפחו לכוחות אחרים בפעילות מבצעית הדורשת רובוטים. היחידה יועדה גם להפעיל רכבי סיור בלתי מאוישים, בעיקר בפיקוד הדרום.
על אף העובדה שפלגת הבזק הייתה פלגה מבצעית, חיילי הפלגה לא הוכרו כלוחמים ביחידה ולא קיבלו את סיכת הלוחם. הפלגה פורקה ויכולותיה פוצלו בין הפלגות המבצעיות. כיום הפלגה לא קיימת.
סייפן - פלגת האב"ך וסילוק פצצות
ב-2015 החלה הקמת פלוגת אב"ך סדירה ביהל"ם, בשם "סייפן". תפקיד הפלגה הוא לגלות איומים ושימוש בנשק בלתי קונבנציונלי, כגון נשק כימי, למגן את כוחות צה"ל נגדו, לנטרל את האיום ולטהר את השטח שבו פגע. בנוסף לטיפול באיומי אב"כ, מוכשרים לוחמי היחידה גם בחבלה וסילוק פצצות ומשמשים גם כלוחמי ס"פ. היחידה מפעילה בין השאר רובוטי חבלה ורחפנים. בנוסף להגנה מפני איומי אב"כ, לוחמי סייפן עוזרים בטיפול וחקירת מטעני חבלה ואמל"ח מסוכן.
פלגת הפריצה ופלגת גבעול
יחידות אלה הן יחידות מסווגות ורק מעט הותר לפרסום עליהן.
מיון והכשרה
ככלל, מסלול ההכשרה ביחידה נחשב כאחד הקשים בצה"ל ודורש יכולות פיזיות ומנטליות רבות. תוכני ההכשרה מסווגים ומשתנים בהתאם לדרישות המבצעיות. הצטרפות אפשרית רק לחיילים שהתגייסו לחיל ההנדסה ועברו את הגיבוש, וכן לנפלי יחידות מובחרות כגון קורס טיס, חובלים וצוללות שמתקבלים לאחר ראיון קבלה. בתחילת טירונות חיל ההנדסה, ניתנת האפשרות לכל החיילים לצאת לגיבוש בן 4 ימים הנחשב לקשה במיוחד, שבו רק המתאימים ביותר עוברים הלאה ומתקבלים ליחידה. בגיבוש נבדקים היכולות הפיזיות, הטכניות והמנטליות של הנבחנים, ורק כרבע מהמתחילים מסיימים אותו. אחרי הגיבוש המועמדים המתאימים עוברים ראיון ואחריו מוחלט האם הם מתקבלים ליחידה.
כאשר הם מסיימים את הטירונות מקצועם הבסיסי הוא פלס 05, ובמקום להמשיך לאימון מתקדם ותפיסת קו עם הגדודים הם מגיעים ליחידה ומשובצים בשלב א' של פלגת ההכשרות, לצוות אחד או שניים, במהלכו עוברים חודשיים טירונות יחידה הנחשבת כאחת המאתגרות שבצה"ל. כאשר שלב א' מסתיים הם מחולקים לצוותי הפלגות לפי מחזוריות עד לסוף המסלול שמתקיים שלוש פעמים בשנה (מרץ, אוגוסט ודצמבר).
על כל צוות מפקדים מפק"צ (שהוא קצין לוחם יהל"ם בדרגת סג"ם-סגן) וסמל הצוות (שהוא לוחם יהל"ם בדרגת סמל-רס"ל).
מסלול ההכשרה של הלוחמים אורך כשנה וארבעה חודשים, וכולל מלבד הכשרה מקצועית בהנדסה קרבית, חבלה וחומרי נפץ גם הכשרה קרבית גבוהה הכוללת:
אחרי חודשים ארוכים של אימונים אחידים לכולם, הכוללים הכשרת חי"ר ברמה גבוהה, ניווט ועוד מספר רב של סדרות וקורסים, החניכים ממוינים לפי כישוריהם ואז מתפצלים להכשרות ייעודיות על-פי המסלול שלהם: סיירת יעל, ס"פ וסמו"ר. כל יחידה עוברת מסלול נפרד הכולל הכשרה ספציפית המוכוונת אך ורק לה. מסלול ההכשרה ממשיך בקורסים מסוימים והכשרות מתקדמות גם בפלגות הלוחמים.
הדרישות ליחידה הן:
חלק מהלוחמים ביהל"ם, שיצאו לקורס קצינים וסיימו שלב זה בהצלחה, משתבצים כמפקדי מחלקות (מ"מ) בפלוגות הרובאיות בגדודי ההנדסה הקרבית. דבר זה נעשה במגמה להפיץ חלק מהאיכויות, היכולות והכשירויות של יהל"ם בכלל החיל.
בשנת 2023 החל גיוס נשים ליחידה בפלוגה ייעודית בפלגת סילוק הפצצות.
נשק ואמצעים
רק מעט מהנשק והאמצעים של היחידה הותרו לפרסום, חלקם הוצגו בתערוכות "לחימה בעימות המוגבל" שנערכו על ידי מפקדת זרוע היבשה בשנים 2004 ו-2005, ועסקו בלחימה בעצימות נמוכה.
אמצעים כלליים
רובי השירות של לוחמי יהל"ם הם רובי סער מקוצררים מדגמי M4A1. רובים נוספים בשירות הם התבור X-95 פלאט-טופ כולל בגרסה מושתקת וגרסת תת-מקלע X-95-S-SMG. בנוסף, חמושים לוחמי יהל"ם באקדחים ללחימה בחללים צפופים כגון בתים ומנהרות תת-קרקעיות. נשק קל נוסף כולל מקלעים (מדגמי נגב ומאג) ורובי צלפים מדגמי M24 SWS (משמשים את "סיירת יעל"), ובארט M82A1 (בקליבר 0.5 אינץ'). הבארט 0.5 הוא רובה נגד ציוד המשמש בעיקר לפגיעה במטרות חומר (מבנים וכלי רכב) ולסילוק פצצות.
לוחמי היחידה מצוידים גם בכוונות ואמצעים אופטיים שונים, כולל אמצעי ראיית לילה. בנוסף מצוידת היחידה באמצעי C4ISTAR הכוללים אמצעי שו"ב (שליטה ובקרה), אמצעי קשר וצי"ד.
לוחמי יהל"ם, ובמיוחד לוחמי סמו"ר (היחידה נגד מנהרות), מאומנים גם בטיפוס, גלישת מצוקים וחילוץ (טג"ח), ומצוידים באמצעים המתאימים לשם כך. לוחמי סמו"ר מצוידים גם במערכת נשימה המאפשרת להם לשהות פרקי זמן ארוכים בתוך המנהרות התת-קרקעיות.
כלוחמי הנדסה קרבית, לוחמי יהל"ם מיומנים בפינוי מוקשים, ומצוידים בהתאם: החל מציוד בסיסי כגון מגלה מוקשים, דקר חבלנים, כיפת סימון, סכין פלסים, סנדלי חבלה, ביגוד מגן, קסדות מיוחדות וכלה באמצעים מיוחדים בתחום. לוחמי פלגות הס"פ (סילוק פצצות) מצוידים במגוון רחב של אמצעים מיוחדים לסילוק פצצות, פינוי מוקשים וטיפול במטענים בשטח עוין (כגון רובוטים לסילוק פצצות, רובי שוטגאן ובארט M82A1). כדי להגן על עצמם בעת ניטרול מטענים, לוחמי הס"פ לובשים חליפה כבדה, ממוגנת ומשוכללת במשקל 30 ק"ג שנקראת "חליפח"ע" ומגינה עליהם מפני פיצוצים ורסיסים.
לוחמי יחידת הפריצה של יהל"ם מצוידים בציוד לפריצה קרה (באמצעות כוח וכלים מכניים) ופריצה חמה (באמצעות חומר נפץ). רוב האמצעים הללו מסווגים, אך הם כוללים גם אמצעים בסיסים כגון לום, פטיש כבד וגרזן. סיירת יעל משתמשת בסירות גומי.
ב-2023 נחשף שיהל"ם מפעילה רחפן תוקף בשם "קרנף" החמוש במטול רימונים 40 מ"מ, שפותח על ידי יחידת יפת"ח.
אמצעי חבלה
יהל"ם היא יחידת החבלה הראשית והמיומנת ביותר של צה"ל ומצוידת במגוון רב של אמצעים לשם כך, החל במטעני חבלה, חומרי נפץ ומוקשים, עבור באמצעי יזימה ופיצוץ, וכלה באמצעים מיוחדים מסווגים.
יחידת סמו"ר מפעילה את מערכת אמולסיה לפיצוץ מנהרות - מערכת שנועדה להשמדת מנהרות טרור על ידי הזרקה אחידה של חומר נפץ לכל אורך המנהרה. המערכת פותח בעקבות האירוע בו נהרגו לוחמי צוות המנהרות, ומורכבת משני מיכלים הנושאים חומרים שאינם רגישים לפיצוץ ובעירה, רק בעת הזרקתן אל המנהרה הם מתערבבים יחד והופכים לחומר נפץ. המערכת נישאת על גבי משאית ובעתיד תותקן כנגרר מאחורי טנק או דחפור.
כלי רכב ורק"ם
כמו כל יחידות צה"ל, יחידת יהל"ם מצוידת בכלי רכב על מנת להתנייד ולהוביל אמצעים. בניגוד ליחידות מובחרות ומיוחדות אחרות, יהל"ם מפעילה גם כלים כבדים בהם רכב קרבי משוריין וציוד מכני הנדסי.
כלי הרכב ה"רכים" של היחידה כולל רכבי שטח מדגמי האמר ו"זאב" ממוגנים, וכן משאית ממוגנת עם אמצעים לנטרול פצצות ומטענים, הנושאת ציוד חבלה ורובוטים צבאיים.
כאשר יש סכנה גדולה בגישה לזירת האירוע מתניידים הלוחמים בנגמ"שים כבדים הכוללים פומ"ה ונמ"ר הנדסי (בהשאלה מגדודי ההנדסה הקרבית הסדירים), אכזרית (בהשאלה מחטיבות חיל הרגלים) וכן בכלי מיוחד שפותח במיוחד עבור יהל"ם - הנקפומ"ה. הנקפומ"ה הוא נגמ"ש חיל הנדסה כבד המבוסס על נקפדון וכולל מיגון כלוב, צריחון ממוגן ("קונכייה") ומסדרון קדמי, המאפשר פריקה נוחה יחסית של לוחמים וציוד (כגון רובוטים). הנקפומ"ה נועדה להובלת לוחמים וציוד הנדסי. עם קליטת הנמ"ר ההנדסי בחיל ההנדסה הקרבית, גם יהל"ם מבצעת בו שימוש מאחר שהוא נוח יותר לתובלת אמצעים ופריקה מדלת אחורית (בניגוד לפומ"ה).
יהל"ם מפעילה גם כלי צמ"ה בשיתוף עם יחידות הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית. כלי הצמ"ה כוללים דחפורי D9 משוריינים, מחפרים ממוגנים ומקדחי בורות. הדחפורים התגלו כשימושיים למגוון רב של משימות: נטרול מטענים ופינוי שדות מוקשים, ניקוי זירות מטענים, פתיחת צירים ופריצת מכשולים, איתור וחשיפת מנהרות תת-קרקעיות, חישוף צבאי, הריסת מבנים ותשתיות אויב וביצוע מבצעי "סיר לחץ" נגד מחבלים. חלק מדחפורי היחידה מופעלים בשלט רחוק. ככלל, הפעלת כלי הצמ"ה נעשית בדרך כלל בידי מפעילי צמ"ה בכירים ומנוסים המסתפחים ליחידה ופועלים תחת פיקודה (ב-D9 הכולל צוות של מפקד ומפעיל, המפקד יהיה לוחם או קצין מיהל"ם והמפעיל יהיה לוחם צמ"ה בכיר ש"הושאל" מהיחידות הרגילות של חיל ההנדסה).
רובוטיקה
בעקבות העיסוק הרב בחומרי נפץ ומטעני חבלה, הייתה יחידת יהל"ם החלוצה בשימוש רובוטים צבאיים בצה"ל. היחידה התחילה עם רובוטי חבלה רגילים אך בעקבות האינתיפאדה השנייה רובוטים נוספים נוספו לארסנל. כיום מפעילה מחלקת הרובוטיקה של יהל"ם עשרות רובוטים מ-18 סוגים. בהם:
בנוסף מפעילה היחידה כלים הנדסיים בשלט רחוק. כלים אלה כוללים:
במהלך השנים איבדה יהל"ם רק 2 רובוטים תוך כדי לחימה. חלק מאותם רובוטים אף מיועדים להשמדה עצמית במקרה של נפילה לידי אויב.
סיכת יהל"ם
סיכת יהל"ם נועדה לסמל את יחידת ההנדסה המיוחדת אחרי איחוד "סיירת יעל" והיחס"פ והקמת פלגות מיוחדות חדשות. גודל הסיכה הוא 7 ס"מ (מהגדולות בצה"ל). בסיכה סמליות רבה:
אורי רגב
הרב אורי רגב (נולד ב-19 באוגוסט 1951) הוא רב רפורמי ומשפטן, לשעבר נשיא האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת. מנכ"ל עמותת "חדו"ש – לחופש דת ושוויון" ויו"ר עמותת "מנוחה נכונה".
גלן קמפבל
גלן טרוויס קמפבל (22 באפריל 1936 – 8 באוגוסט 2017) היה זמר, גיטריסט, פזמונאי, מנחה טלוויזיה ושחקן אמריקני. הוא ידוע ביותר בזכות סדרה של להיטים משנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20, ובזכות הנחיה של תוכנית טלוויזיה ברשת CBS בשם The Glen Campbell Goodtime Hour, מינואר 1969 ועד יוני 1972. הוא יצר מעל 70 אלבומים בקריירה שנמשכה חמישה עשורים ומכר יותר מ-45 מיליון תקליטים ברחבי העולם, ובכלל זה 12 אלבומי זהב, ארבעה אלבומי פלטינה ואלבום פלטינה כפול אחד.
אורי רגב
קורות חייו
רגב נולד ב-1951 בתל אביב למשפחה חילונית. הוא התוודע ליהדות הרפורמית בגיל 16 כשהיה במשלחת של תלמידי תיכון לקהילות היהודיות בארצות הברית, וכשחזר החל לפקוד את בית הכנסת הרפורמי בתל אביב. למד משפטים במסגרת העתודה האקדמית, שירת בפרקליטות הצבאית ובין היתר היה עוזר היועץ המשפטי של רצועת עזה וסיני והתובע הצבאי של חיל הים. השתחרר בדרגת סא"ל ואחרי שחרורו עבד כעורך דין. בשנת 1986 סיים לימודי רבנות ותואר שני במדעי היהדות בהיברו יוניון קולג' בירושלים.
גלן קמפבל
גלן קמפבל גדל בארקנסו והחל את הקריירה המקצועית שלו כנגן אולפן בלוס אנג'לס. לאחר שהפך לסוליסט, הוא הכניס 80 שירים שונים לבילבורד של מוזיקת הקאנטרי, לבילבורד הוט 100 ולמצעד השירים העכשוויים למבוגרים, כאשר 29 מהם הגיעו לעשיריה הראשונה ותשעה הגיעו למקום הראשון לפחות באחת הרשימות האלה. הלהיטים הידועים ביותר של קמפבל הם:
אורי רגב
קורות חייו
בשנת 1987 ייסד את המרכז לפלורליזם יהודי, שהוא הזרוע הציבורית והמשפטית של התנועה ליהדות מתקדמת, ועמד בראשו עד 2002. בתפקידו זה הוביל מאבקים שרובם לוו בעתירות לבג"ץ להכרה בגיורים רפורמים, להקצאה שוויונית של כספים למוסדות שאינם אורתודוקסים, לביטול הקצאת "הכספים הייחודיים" לחרדים, והפך את התנועה הרפורמית לגוף בולט בדיון הציבורי בענייני דת ומדינה.
גלן קמפבל
Universal Soldier" (1965), "Gentle on My Mind" (1967), "By the Time I Get to Phoenix" (1967), "Wichita Lineman" (1968), "Dreams of the Everyday Housewife" (1968), "Galveston" (1969), "Rhinestone Cowboy" (1975) and "Southern Nights" (1977).
אורי רגב
קורות חייו
שלושה נושאים מרכזיים שקודמו על ידו בבג"ץ:
גלן קמפבל
בשנת 1967 זכה קמפבל בארבעה פרסי גראמי בקטגוריות פופ וקאנטרי. שלושה מלהיטיו זכו אחר כך בפרסי היכל התהילה של גראמי (2000, 2004, 2008), ואילו קמפבל עצמו זכה ב-2012 בפרס גראמי על מפעל חיים.
אורי רגב
קורות חייו
רגב היה מבין מנסחי אמנת כנרת השואפת ליצור מכנה משותף לזרמים והמחנות השונים ציבור היהודי (ימין-שמאל, דתיים-חילוניים וכו') ואף חתם עליה ביחד עם שורה של אנשי ציבור מהימין והשמאל.
בשנים 2002 – 2009 כיהן כנשיא האיגוד העולמי ליהדות מתקדמת – ובכך היה הישראלי הראשון שעומד בראש ארגון הגג של הקהילות הרפורמיות בעולם.
ב-2009 ייסד יחד עם סטנלי גולד את עמותת "חדו"ש – לחופש דת ושוויון" שפועלת למען חופש דת לכל הזרמים בישראל ולשוויון בנטל בתחום השירות הצבאי וההשתתפות בשוק העבודה.
משנת 2010 מכהן הרב רגב כיו"ר עמותת "מנוחה נכונה".
במשך השנים רגב כיהן גם במועצות המנהלים של האגודה לזכויות האזרח בישראל, חמד"ת (המועצה לחופש מדע, דת ותרבות בישראל), ושומרי משפט - רבנים למען זכויות האדם ובחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית, היה חבר מייסד של "בצלם" וחבר הפורום לאחריות לאומית.
רגב נשוי ואב לשניים ומתגורר בירושלים.
המהפכה הכימית
המהפכה הכימית, המכונה גם המהפכה הכימית הראשונה, היא הניסוח מחדש של הכימיה על בסיס חוק שימור החומר ותאוריית הבעירה של החמצן.
המהפכה התבססה בעיקר על עבודתו של הכימאי הצרפתי אנטואן לבואזיה (ידוע כ"אבי הכימיה המודרנית").
ב-20 בפברואר 1773 כתב לבואזיה: "חשיבות הקץ אותו אנו רואים הביאה אותי לקחת על עצמי את כל העבודה הזו, שנראה כי נועדה להביא מהפכה ב...כימיה. נותר לבצע סדרת ניסויים כבירה." כאשר כתב מילים אלה במחברת המעבדה שלו, עמד לשנות לעד את הפרקטיקה והרעיונות של הכימיה.
כמה גורמים הביאו למהפכה זו, ביניהם ההוכחה כי אוויר אינו יסוד, אלא מורכב משבעה גזים שונים. כימאים כמו הנרי קוונדיש וג'וזף פריסטלי ביצעו ניסויים רבי חשיבות להוכחת עובדות אלה. לבואזיה גם תרגם את עולם המושגים הארכאי והטכני של הכימיה לשפה מובנת יותר להמונים הלא-משכילים. הדבר הביא לעניין ציבורי בלימוד ועיסוק בכימיה. כאשר תיאר את המשימה של חידוש הנומנקלטורה הכימית, ציין לבואזיה: "עלינו לבצע טיהור מוחלט, כי הם עשו שימוש בשפה אניגמטית, ייחודית להם עצמם, המציגה משמעות אחת ליודעי-דבר, ואחרת להמונים, ובאותה עת אינה מכילה דבר ניתן להבנה הגיונית על ידי אלה או אלה."
המהפכה החלה ב-1789, עת פורסם חיבורו של לבואזיה, "Traite Elementaire de Chimie" ("יסודות הכימיה"). בפרסום זה, ובאלה שבאו אחריו, גילה לבואזיה את הרכב האוויר והמים, וטבע את המונח "oxygen" (חמצן). הוא הסביר גם את תיאורית הבעירה, ונפטר מתיאורית הפלוגיסטון, אותה החליף ברעיון הקלוריק. "יסודות" שילב כמה רעיונות של "הכימיה החדשה", ותיאר את הניסויים וההגיון שהובילו את לבואזיה למסקנותיו.
ניתן לומר כי "יסודות הכימיה" עשה לכימיה, מה ש"עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע", ספרו של ניוטון עשה לפיזיקה.
בנוסף, בן זמנו של לבואזיה, יונס יעקב ברצליוס המציא שיטת כתיבה מקוצרת לציון תרכובות כימיות, על בסיס תיאורית המשקלים האטומיים של ג'ון דלטון.
במהפכה הכימית, כימאים מודרניים הפריכו טענות אותן העלו היוונים הקדמונים, ונחשבו לעובדות במשך אלפי שנים. לדוגמה, הכימאים החלו לציין כי כל המבנים הכימיים מורכבים מיותר מארבעה יסודות.
הערות שוליים
Kemins historia
אביגדור מנדלברג
אביגדור (ויקטור) מַנדֶלברג (ברוסית: Виктор Евсеевич Мандельберг, ויקטור יֶווסֵיֵיביץ' מנדלברג וגם Викдор Овшиевич Мандельберг, ויקדוֹר אוֹושִיֵיביץ' מנדלברג; כינויים: Бюлов - ביוּלוֹב, Посадовский - פּוֹסָדוֹבסקִי, Панин - פָּנין; 19 בדצמבר 1870 – 15 במרץ 1944) היה רופא ואיש ציבור יהודי רוסי, מהפכן ופעיל סוציאליסטי, ציר לדומה השנייה וחבר עיריית סנקט פטרבורג, ומשנת 1920 רופא ופעיל ציבור ארץ-ישראלי, מייסד הליגה למלחמה בשחפת בארץ.
קורות חיים
אביגדור (ויקטור) מנדלברג נולד בברדיצ'ב, בדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), ליהושע מנדלברג, סוחר יהודי אמיד. מוקדם בילדותו עבר עם משפחתו לקייב. לאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה רוסית קלאסית, למד, כאחיו המבוגר ממנו, אריה ליב (ליאו לב) מנדלברג, מ-1887 רפואה באוניברסיטת קייב, ועם סיום חוק לימודיו בסוף 1893 התיישב בבירה סנקט פטרבורג והחל לעבוד כרופא גינקולוג עד 1898. במקביל לעבודתו שימש כמזכיר הוועדה לספריות מטעם "החברה לעזרת קריאה לחולים ולעניים".
ב-1898 נחשד מנדלברג בפעילות מהפכנית (פרופגנדה בין עובדי מפעל קולפינו לתעשייה כבדה), והושם במעצר למשך מספר חודשים. עם שחרורו ב-1899 גורש מהעיר, אך נתפס שוב, נשפט ובמסגרת הגליה מנהלית נשלח לגלות לארבע שנים בעיירה ניז'נֵאוּדינסק בסיביר המזרחית "לרשותו של גנרל-גוברנטור הצבאי של אירקוטסק". בסיביר הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית והיה מראשי הסניף הסיבירי ולאחר מכן "ברית סוציאל-דמוקרטית של סיביר", והיה פעיל ב"ספר המזרחי". כתוצאה מתאונת צייד בעקבות ירי עצמי לא מכוון ונמק שנוצר נכרתה זרועו השמאלית והוא הסב את התמחותו לפולמונולוגיה ולטיפול בשחפת. בסיביר גם הכיר את אשתו, אגה, אחותו של משה נוֹבוֹמֶיְיסקי.
ביוני 1903 חזר מגלותו והשתתף כציר ההתאחדות הסיבירית בכנס השני של המפלגה בבריסל ולונדון מטעם הברית יחד עם טרוצקי; אז גם התחבר למנשביקים במהלך הדיונים. מנדלברג חזר לסנקט פטרבורג בסתיו 1904, אך ברח חזרה לאירקוטסק בסוף פברואר 1905 מפחד המשטרה. בבחירות לדומה הראשונה השתתף ביצירת גוף על מפלגתי "ועד הבוחרים החיים על ידי מכירת עמלם" ("Избирательный комитет избирателей, живущих продажей своего труда"), ניהל פעילות גיוס והסברה בו וב-1906 עבר למוסקבה. ב-24 במרץ 1907 נבחר לדומה השנייה מטעם כינוס תושבי אירקוטסק והצטרף לסיעה סוציאל-דמוקרטית והיה חבר ומזכיר "הוועדה על חופש תקין של המשרתים במוסדות מסחר ומלאכה", נאם בדיונים על התנהלות הפרלמנט (Наказ, נָקַז), בחירת ועדה על השכלה עממית, על ניהול תחבורה באוניות קיטור על נהר לנה, מניעת בריחת העצורים, על שינויים בארנונה ובשאלת אחריות פלילית לחמישים וחמישה חברי הדומה. באותה השנה עקר תחילה לפינלנד ומשם לנרווי ליד ג'נובה מחשש להעמדה לדין בתיק חברי הסיעה, שם טיפל בחולי שחפת.
ב-1917 חזר לארץ מולדתו, נבחר כחבר עיריית הבירה והתמנה ליו"ר הוועדה הרפואית העירונית; היה למועמד בוועד הזמני של הרפובליקה הרוסית (טרום פרלמנט) מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. לאחר מהפכת אוקטובר נשלח לסיביר כממונה לארגן הספקת אוכל לבירה. ב-4 בינואר 1918 בכנס ועד הנפה הזמני של סיביר הביע צורך בתמיכת האספה המכוננת (Учредительное собрание). במאי של אותה השנה השתתף בכינוס צירים עמלים, איכרים, בוריאטים, קוזאקים וחיילי הצבא האדום של גוברניית אירקוטסק. לאחר נסיגת הצבא האדום בקיץ השתתף באופן פעיל בוועד המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של אירקוטסק ותמך בניהול אזורי מתקופה הצארית (זמסטבו). בתקופת דיקטטורת אלכסנדר קולצ'ק עסק בפובליציסטיקה. לאחר פרסום המאמר "עונש מוות החוצה!" הוא נעצר ב-17 ביולי 1918 וב-1919 עבר לצ'יטה.
ב-21 באוגוסט 1920 עלה לארץ ישראל, על אף שככל הנראה לא היה ציוני (באותה שנה גם עלה גיסו נובומייסקי). במרץ 1922 החל לעבוד כרופא ראשי בקופת חולים כללית גם בארץ הצטרף במהירות לפעילות ציבורית וכמומחה לשחפת השתתף בהקמת "הליגה למלחמה בשחפת" מיסודו של ועד הבריאות שליד ההנהלה הציונית והיה היו"ר של האגודה שפתחה סניפים בכל הארץ, למשל החיפאית שהקימה בית חולים קטן לטיפול במחלה בראשותו של ד"ר זאב וינשל.
באוקטובר 1941 היה מיוזמי ארגון "ועד ציבורי לעזרת ס.ס.ס.ר. במלחמתה האנטי-פשיסטית" (לימים ליגה V) וחבר הנשיאות של הארגון. מנדלברג יצא בשליחות הארגון לטהראן עם המשלוח השני של ציוד רפואי שכלל שלושה אמבולנסים, שתי מכונות חיטוי ועוד תרומת היישוב.
ארגומנט (אנליזה מרוכבת)
במתמטיקה, הארגומנט (Argument) הוא פונקציה רב-ערכית הפועלת על מספרים מרוכבים שאינם אפסיים. כשהמספר המרוכב z מייצג נקודה על המישור המרוכב, הארגומנט של z הוא זווית בין הציר הממשי החיובי והקו המחבר את נקודת המוצא, כפי שמוצג כ-φ באיור 1 ומסומן כ- arg z. כדי להגדיר פונקציה בעלת ערך אחד, נשתמש בערך העיקרי של הארגומנט (לפעמים מכונה Arg z). הוא נבחר להיות ערך ייחודי של הארגומנט הזה בקטע (-\pi,+\pi].
הגדרה
הארגומנט של המספר המרוכב, מכונה arg(z), מוגדר בשתי דרכים שוות ערך:
תחת שתי ההגדרות, ניתן לראות כי לארגומנט של כל מספר מרוכב שאינו אפס יש הרבה ערכים אפשריים: ראשית, בתור זווית הנדסית, זה ברור כי כל סיבוב מעגל שלם לא משנה את הנקודה, אז זוויות שונות על ידי הוספת מספר של 2π ברדיאנים (מעגל שלם) הם אותו הדבר, כפי שהיא באה לידי ביטוי על ידי איור 2 מימין. באופן דומה, מן מחזוריות של סינוס וקוסינוס, גם להגדרה השנייה יש את התכונה הזאת. הארגומנט של אפס בדרך כלל נשאר לא מוגדר.
הקשר בין הפונקציה הרב-ערכית של הארגומנט לערך העיקרי ("הענף הראשי") הוא
ערך עיקרי
משום שהשלמת סיבוב סביב המקור משאיר מספר מרוכב ללא שינוי, ישנן אפשרויות רבות אשר לערך ש-φ יכול לקבל על ידי המקור בכל מספר שלם של פעמים. זה מוצג באיור 4, ייצוג של הפונקציה הרב ערכית (לערך נבחר) קו אנכי (לא מוצג באיור) חותך את השטח בגובה מייצג את כל האפשרויות של זווית על הנקודה הזו.
כאשר פונקציה מוגדרת היטב נדרשת אז הבחירה הרגילה, המכונה "הארגומנט הראשי" שהוא מקרה פרטי של ערך עיקרי או ענף ראשי. לשם כך יש להגדיר קטע פתוח-סגור באורך 2π שבו הארגומנט יכול לקבל ערכים. באנליזה מרוכבת מקובל לבחור בקטע החצי-סגור חצי-פתוח כקטע בו מוגדר הארגומנט הראשי. זה שקול לזווית שערכה נע בין פאי רדיאנים (כולל) למינוס פאי רדיאנים (לא כולל), במעלות זה שקול לזווית שנעה בין 180 מעלות (כולל) למינוס 180 מעלות (לא כולל). בטקסטים שונים בוחרים לעיתים בקטעים אחרים להגדרת הארגומנט הראשי, כגון [0,2\pi].
סימון
הערך העיקרי לפעמים נכתב באותיות גדולות כמו Arg, במיוחד כאשר מתחשבים גם בגרסה גנרית של הארגומנט, בעוד שהפונקציה הרב-ערכית נכתבת arg. זהו הסימון המקובל אך במספר ספרים הסימון הפוך.
קבוצת כל הערכים האפשריים של הארגומנט יכולה להיכתב במונחים של Arg :
ובאופן דומה, הארגומנט הראשי נתון על ידי
חישוב מהחלק הממשי והמדומה
בהינתן ההגדרה הגאומטרית של הארגומנט, קל לראות שמציאת הארגומנט של שקולה למציאת הזווית של  בקואורדינטות קוטביות.
אם בוחרים לעבוד באינטרוול, כלומר, הזווית מקבלת ערכים בין 0 ל-2π (לא כולל 2π), מוסכמה המקובלת באנליזה וקטורית, אזי ניתן למצוא את הזווית לפי הנוסחה הבאה: כאשר arctan היא הפונקציה ההופכית לפונקציה הטריגונומטרית טנגנס.
אם עובדים באינטרוול, המקובל יותר באנליזה מרוכבת, יש להשתמש בנוסחה הבאה: הפונקציה המפוצלת הזאת נקראת לעיתים קרובות atan2 ("ארכטנגס 2") ורושמים.
זהויות
אחד המניעים העיקריים עבור הגדרת הערך העיקרי Arg הוא היכולת לכתוב מספרים מרוכבים בצורת ערך מוחלט וארגומנט. לכן עבור כל מספר מרוכב מתקיים זה תקף רק אם z \ne 0 אבל יכול להיחשב גם ב-z=0 אם קובעים (מספר ממשי סופי) באופן שרירותי (שימו לב ש-|0|=0).
לדוגמה:
פורמוסה (פרובינציה)
פורמוסה (בספרדית: Formosa) היא פרובינציה באזור הגראן צ'אקו בצפון ארגנטינה. שטחה כ-72 אלף קמ"ר ובשנת 2001 התגוררו בה כ-486 אלף תושבים. היא גובלת בפרגוואי בצפון ובמזרח, בפרובינציית צ'אקו בדרום ובסלטה במערב.
גאוגרפיה
פורמוסה שוכנת באזור מישורי ונמוך, ורק בחלקה הצפון-מערבי אזורים שגובהם מעל 200 מטר מעל פני הים. שלושה נהרות מתווים את גבולותיה: הגדול שבהם, פרגוואי, במזרח, ופילקומיו וברמחו שזורמים אליו (בצפון ובדרום, בהתאמה). בשל היותה מישורית, תוואי הנהרות הזורמים בה משתנים תדיר, והם יוצרים ביצות ולגונות.
האקלים בפורמוסה סובטרופי. במזרח יורדים גשמים במשך כל השנה, וכמות המשקעים השנתית היא כ-1,000 מ"מ. אזור זה מאופיין ביערות גשם. במערב הפרובינציה החורף יבש, וכמות המשקעים השנתית היא 600 מ"מ. משרע הטמפרטורות קיצוני - בימי הקיץ החמים הטמפרטורות עשויות להגיע ל-45°C ובלילות הקרים בחורף הן עשויות לרדת ל-0°C.
בתחומי הפרובינציה פארק לאומי אחד, הפארק הלאומי ריו פילקומאיו, המשתרע על פני כ-477 קמ"ר בסמוך לנהר הפילקומאיו, בצפון-מזרח הפרובינציה. הפארק מגן על בית הגידול הלח האופייני לאזור, וחיים בו, בין היתר אליגטורים, פומות, קפיבארות, פקארים, שאגנים, זאבי רעמה וננדואים מצויים.
היסטוריה
בטרם הגעת הספרדים אכלסו את אזור פורמוסה שבטים שברובם משויכים לבני הגוארני. האירופאים הראשונים שהגיעו לאזור היו סבסטיאן קבוט ודייגו גרסיה דה מוגר, שסיירו לאורך נהרות הפרנה והפרגוואי ב-1528. בדיעבד, היו אלה קבוט וגרסיה שהעניקו לפרובינציה את שמה, לאחר שכינו את אחד העיקולים בנהר הפרגוואי בשם זה, שפירושו בספרדית הנהוגה אז, "יפה" (כיום נהגית מילה זו "Hermosa"). אף שהגיעו לאזור כבר במאה ה-16, ועל אף קרבתו לאחת הערים החשובות שלהם, אסונסיון, לא יישבו הספרדים את האזור, שנחשב למסוכן בשל ההתנגדות העזה שגילו תושביו הילדים. יישובים ורדוקסיונים שהוקמו בצ'אקו הסמוכה ננטשו מסיבה זו.
ב-1763 הקים הכומר הישועי האוסטרי מרטין דובריצהופר את היישוב הראשון באזור, רדוקסיון שיועד לאביפונים בסמוך לנהר הפרגוואי, בדרום-מזרח הפרובינציה של ימינו. עד מהרה הפך הרדוקסיון ליעד להתקפות של שבטי הטובה והמוקובי. המיסיונרים הספיקו להמיר את דתם של האביפונים ולהטבילם לנצרות, בטרם גורשו מהאימפריה הספרדית ב-1767.
לאורך המאה ה-19 טענו הן ארגנטינה והן פרגוואי לריבונותן באזור, אך אף אחת מהן לא מימשה אותה. במהלך מלחמת הברית המשולשת (1864–1870), התנהלו באזור כמה מהקרבות בין ארגנטינה לפרגוואי, עד שארגנטינה השתלטה עליו. ב-1872 כוננה הטריטוריה הלאומית גראן צ'אקו, ובירתה נקבעה בוויה ארחנטינה, עיר שנכבשה מפרגוואי ב-1869 וששמה שונה לרגל המאורע מוויה אוקסידנטל (כיום שמה של העיר הוא ויה הייס). הטריטוריה כללה את צ'אקו ופורמוסה של ימינו, וכן שטחים שהועברו ב-1876 לפרגוואי, בעקבות הבוררות של רתרפורד הייז. בין השטחים שהועברו לפרגוואי הייתה גם הבירה, ובמקומה נקבעה פורמוסה, עיירה קטנה שהוקמה בידי הצבא ב-1879, כבירת הטריטוריה. ב-1884 פוצלה הטריטוריה לשניים, צ'אקו ופורמוסה. אוכלוסיית קבע ראשונה הגיעה לעיר פורמוסה ב-1885.
ב-15 ביוני 1955 הוכרזה פורמוסה כפרובינציה, אך זמן קצר אחר כך הודח נשיא ארגנטינה חואן דומינגו פרון בהפיכה צבאית, שעיכבה את יישום ההכרזה. ב-1957 אושרה חוקת הפרובינציה, וב-1958 נבחר מושלהּ הראשון.
דמוגרפיה
בשנת 2001 התגוררו בפורמוסה כ-485 אלף תושבים, כ-77% מהם בערים. זאת, לעומת כ-398 אלף תושבים וכ-68%, בהתאמה, ב-1991. צפיפות האוכלוסין ב-2001 נאמדה ב-6.75 בני אדם לקמ"ר. באותה שנה התגוררו כ-210 אלף תושבים בבירה פורמוסה (כ-43% מתושבי הפרובינציה כולה) ובעיר השנייה בגודלה, קלורינדה, התגוררו כ-47 אלף תושבים.
מבחינה מינהלית, מחולקת הפרובינציה לתשעה דפרטמנטוס.
כלכלה
פורמוסה היא מהנחשלות שבפרובינציות ארגנטינה. בשנת 2006 נאמד התוצר בה בכ-2.1 מיליארד דולרים, ורק בקטמרקה ובלה ריוחה היה התוצר קטן יותר. בתוצר לנפש עמד השיעור בפורמוסה על 4,280 דולר לנפש, השיעור הנמוך ביותר בארגנטינה פרט לסנטיאגו דל אסטרו.
ענף החקלאות המשמעותי ביותר בפורמוסה הוא הכותנה. ענף זה ידע עליות ומורדות. בשנות ה-70 הופקו בפורמוסה כ-100 אלף טונות של כותנה. הכמות ירדה ל-10 אלפים טונות בשנות ה-90 בעקבות ירידת מחירים עולמית, והתאוששה לכ-50 אלף טונות ב-2004. רוב גידולי הכותנה שייכים לחוות משפחתיות קטנות. גידולים בולטים נוספים הם התירס (כ-55 אלף טונות בשנה), פולי הסויה (כ-25 אלף טונות בשנה), הבננות (כ-70 אלף טונות בשנה) וההדרים (כ-15 אלף טונות בשנה). גידולים נוספים כוללים דבש ושעם. כמו כן, בחוות שברחבי הפרובינציה כמיליון וחצי ראשי בקר.
התעשייה בפורמוסה זניחה, והיא מבוססת בעיקר על מוצרי טקסטיל.
היסטוריה של מולדובה
רפובליקת מולדובה שוכנת במזרח אירופה, בין רומניה ובין אוקראינה. מרבית תושביה של רפובליקת מולדובה מדברים ניב מקומי של רומנית וההיסטוריה של המקום שזורה בהיסטוריה של רומניה ושל נסיכות מולדובה (רומניה נוצרה מאיחוד בין נסיכות מולדובה וולאכיה).
רקע להיווצרות רפובליקת מולדובה
במרחב הגאוגרפי שבין הרי הקרפטים ממערב, הדניסטר ממזרח (כולל הגדה המזרחית), הדנובה בדרום מערב וחוף הים השחור מדרום נוצרה בימי הביניים נסיכות מולדובה. הנסיכות התקשתה לשמור על עצמאותה ורוב הזמן הייתה אוטונומיה כפופה למעצמות שכנות, בעיקר לאימפריה העות'מאנית.
בשנת 1792, בהסכם יאשי, נאלצה האימפריה העות'מאנית לוותר לאימפריה הרוסית על חבל טרנסניסטריה (הגדה המזרחית של הדניסטר). לאחר המלחמה הרוסו-טורקית של שנת 1806, בהסכם בוקרשט משנת 1812, כל החלק של נסיכות מולדובה שממזרח לפרוט סופח לאימפריה הרוסית וקיבל את השם בסרביה.
העצמאות הראשונה והאיחוד עם רומניה
המהפכות ברוסיה בשנת 1917 יצרו שעת כושר ללאומים השונים שנכלאו באימפריה הרוסית ובסרביה מיהרה לנצל זאת וב-2 בדצמבר 1917 הכריזה על עצמאותה וביום 6 בינואר 1918 האספה הקרויה מועצת העם הודיעה על הקמת הרפובליקה הדמוקרטית המולדובנית של בסרביה.
כוחות סובייטים מצד אחד וצבא רומני מצד שני, נכנסו לתוך הטריטוריה של הרפובליקה החדשה, ברית המועצות שרק קמה הכריזה מלחמה על רומניה ועצרה את המשלחת הדיפלומטית שלה. ברית המועצות שנכנסה לעידן של מלחמת האזרחים ברוסיה לא הצליחה למנוע ממועצת העם להצביע ב-27 במרץ 1918 על איחוד עם רומניה.
בסיום מלחמת האזרחים החליטה ברית המועצות להקים את מולדובה (חבל אוטונומי) כדי לאותת בכך שלא השלימה עם סיפוח בסרביה לרומניה.
הסיפוח הסובייטי ומלחמת העולם השנייה
בנספח סודי של הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הביעה ברית המועצות את שאיפותיה בבסרביה וגרמניה הנאצית הצהירה שאין לה עניין באזורים אלה. לאחר שעל בסיס הבנות הסכם זה חולקה פולין בין שתי המעצמות, ליטא, לטביה ואסטוניה סופחו לברית המועצות והדרישה לסיפוח מחוז פיני פתח את מלחמת החורף במהלכה תקפה ברית המועצות את פינלנד, הגיע גם תורה של רומניה. ב-26 ביולי 1940 הגיש שר החוץ הסובייטי, ויאצ'סלב מולוטוב, אולטימטום לרומניה ובו דרישה שתוציא את צבאה ואת הפקידות השלטונית מבסרביה ומצפון בוקובינה. ניסיונות של רומניה לשאת ולתת לא צלחו והצבא האדום חדר לשטח עוד לפני יציאת הצבא הרומני. בת בריתה העיקרית של רומניה באירופה, צרפת, נכנעה לגרמניה הנאצית 4 ימים לפני האולטימטום, יתר המדינות (פרט לטורקיה) החתומות על ההסכמים שקבעו את גבולות רומניה לא השיבו לפניות רומניה לעזרה, לכן ממשלת רומניה החליטה לוותר ולא להילחם, כדי לא להיכנס למצב בו סופה של רומניה יהיה כסופן של פולין ושל צ'כוסלובקיה.
יהודה אבן וירגה
יהודה אבן וירגה היה היסטוריון, אסטרונום, מתמטיקאי ומקובל ספרדי. נולד בסביליה במאה ה-15. יהודה היה ככל הנראה סבו או אביו של שלמה אבן וירגה מחבר הספר 'שבט יהודה', שנשענה על עבודתו המוקדמת של יהודה (ואף נקראה על שמו). חלק ניכר מן הפרטים הביוגרפיים אודותיו ידועים לנו מן החיבור המאוחר הזה.
היסטוריה של מולדובה
הסיפוח הסובייטי ומלחמת העולם השנייה
ברית המועצות סיפחה את חבל בודג'אק ואת צפון בוקובינה לשטחה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית אוקראינית ומיתר שטחי בסרביה הקימה את הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית מולדובנית. הרפובליקה המולדובנית הוכרזה ב-2 באוגוסט 1940 ובירתה נקבעה בקישינב.