cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סוכרת הריונית
תרופות
כמעט מחצית מהנשים לא הגיעו לשליטה מספקת עם מטפורמין בלבד ונזקקו לטיפול משלים עם אינסולין; בהשוואה לאלה שטופלו עם אינסולין בלבד, הם נזקקו לפחות אינסולין, והם השיגו פחות משקל. ללא מחקרים ארוכי טווח לילדים של נשים שטופלו עם התרופה, קיימת אפשרות של סיבוכים ארוכי טווח מטיפול מטפורמין. תינוקות שנולדו לנשים שטופלו עם מטפורמין מפתחים פחות שומן הקרביים, דבר שהופך אותם לפחות נוטי התנגדות אינסולין מאוחר יותר בחיים.
פרוגנוזה
סוכרת הריונית בדרך כלל נפתרת ברגע שהתינוק נולד. מבוסס על מחקרים שונים, הסיכוי לפתח סוכרת הריונית בהריון השני, אם לאישה הייתה סוכרת הריונית בהריון הראשון שלה, הם בין 30% ו- 84%, בהתאם לרקע אתני. להריון השני בתוך שנה אחת של ההריון הקודם יש סיכוי גדול לקבל סוכרת הריונית בשנית.
נשים שאובחנו עם סוכרת הריונית נמצאות בסיכון מוגבר לפתח סוכרת בעתיד. הסיכון הוא הגבוה ביותר בנשים שנזקקו לטיפול באינסולין, נשים שטופלו בנוגדנים הקשורים לסוכרת (כגון נוגדנים נגד גלוטמט דקרבוקסילא, נוגדנים בתאי איון ו/או אינסולינומה אנטיגן -2), נשים עם יותר משני הריונות קודמים, ונשים בעלות עודף משקל (לפי סדר חשיבות). נשים הדורשות אינסולין לניהול סוכרת הריונית הן בסיכון של 50% לפתח סוכרת בתוך חמש השנים הבאות. בהתאם לאוכלוסייה שנחקרה, קריטריוני האבחון, אורך המעקב והסיכון יכולים להשתנות במידה רבה. באחד המחקרים הארוכים ביותר על קבוצה של נשים מבוסטון, מחצית מהם פיתחו סוכרת לאחר 6 שנים, ל-יותר מ־70% היה סוכרת לאחר 28 שנים. במחקר רטרוספקטיבי לנשים בנבאחו, הסיכון של סוכרת לאחר סוכרת הריונית היה אומדן להיות %50 ל 70% אחרי 11 שנים. עוד מחקר מצא את הסיכון של סוכרת לאחר סוכרת הריונית של יותר מ -25% לאחר 15 שנים. באוכלוסיות עם סיכון נמוך ל-סוכרת מסוג 2, בנשים רזות ובנשים עם נוגדנים אוטומטים, יש שיעור גבוה יותר לפתח סוכרת סוג 1 אצל נשים.
ילדים של נשים עם סוכרת הריונית נמצאים בסיכון מוגבר להשמנת יתר בילדותם ובבגרותם, סיכון מוגבר של חוסר סובלנות לגלוקוז וסוכרת סוג 2 מאוחר יותר בחיים. סיכון זה מתייחס לערכי גלוקוז אימהיים מוגברות. זה כרגע לא ברור כמה הרגישות הגנטית והגורמים הסביבתיים תורמים לסיכון זה, ואם הטיפול בסוכרת הריונית יכול להשפיע על תוצאות אלו.
הטבות ופגיעות מתרופות נגד סוכרת עדיין לא מובנות היטב כמו של 2017, ישנם נתונים סטטיסטיים נדירים על הסיכון של תנאים אחרים אצל נשים עם סוכרת הריונית. במחקר פרינטלי בירושלים, 410 מתוך 37962 נשים שסבלו סוכרת הריונית היה להן נטייה כלפי סרטן השד וסרטן הלבלב, אבל מחקר נוסף נדרש כדי לאשר את הממצא הזה.
סיבוכים
סוכרת הריונית מהווה סיכון לאמא ולילד. סיכון זה קשור בעיקר לרמות הגלוקוז הגבוהות בדם והשלכותן. הסיכון גדל עם רמות גבוהות יותר של גלוקוז בדם. הטיפול כתוצאה משליטה טובה יותר על רמות אלו עשוי להפחית חלק מהסיכונים של סוכרת הריונית במידה ניכרת.
יילודים מנשים עם רמות גבוהות בעקביות של הסוכר בדם הם גם בסיכון מוגבר של רמת גלוקוז נמוכה בדם (היפוגליקמיה), צהבת, מסת תאי דם אדומים גבוהה (פוליציטמיה) וסידן נמוך בדם (היפוקלצמיה) ומגנזיום (היפומגנסמיה). סוכרת הריונית לא מטופלת גם מפריעה על ההתבגרות, שגורמת לתינוקות לקבל תסמונת המצוקה הנשימתית בשל התבגרות ריאה לקויה.
בניגוד לסוכרת טרום הריון, סוכרת הריונית לא הוכחה בבירור כהיותה גורם סיכון עצמאי עבור מומים מולדים. מומים מולדים מקורם בדרך כלל במהלך השליש הראשון (לפני השבוע ה -13) של ההריון, בזמן שסוכרת הריונית מתפתחת בהדרגה ומתבטאה פחות במהלך השליש הראשון ובהתחלת השני. מחקרים הראו כי נולדים של הנשים עם סוכרת הריונית נמצאים בסיכון גבוה יותר עבור מומים מולדים.
בגלל מחקרים סותרים, זה לא ברור כרגע אם לנשים עם סוכרת הריונית יש סיכון גבוה יותר של רעלת הריון. במחקר האפו הסיכון של רעלת הריון היה בין 13%- 37% גבוה יותר אצל נשים עם סוכרת הריונית, למרות שלא כל הגורמים המכוונים האפשריים תוקנו.
Live
Live היא מילה באנגלית שפירושה "הופעה חיה".
משאבת לב
משאבת לב (באנגלית: ventricular assist device, בראשי תיבות: VAD) היא מכשיר מושתל אלקטרוני-מכני, המסייע בתפקוד הלב כאשר יש כישלון בתפקודו, בדרך כלל כאשר יש אי ספיקת לב.
ייתכנו מצבים בהם המשאבה תחליף חלקית את תפקוד הלב ומצבים בהם תחליף את תפקודו המלא.
ישנן משאבות המותאמות לסייע לחדר ימין בלב, חדר שמאל ואף לשני החדרים (באנגלית: RVAD, LVAD, BIVAD) והתאמתה תלויה בתפקוד הלב. למרות ההתאמה הוורסטילית, המשאבות לחדר השמאלי – LVAD הן הנפוצות ביותר, ולרוב הן היעילות ביותר לתפקוד לקוי.
המשאבה המיועדת לטיפול לחולי אי ספיקת לב עשויה להוות כ"גשר" בזמן שהמטופלים מחכים להשתלת לב, אך לעיתים תחשב כטיפול הסופי ולא כשלב המתנה בחולים שאינם מועמדים להשתלת לב.
תהליך השתלת המשאבה הוא במהלך ניתוח לב פתוח שעלול לכלול סיכונים רבים, אך המשאבה היא מכשיר מציל חיים במקרים רבים.
תפקוד המשאבה ורכיביה
משאבת הלב מורכב ממספר רכיבים, חיצוניים ופנימיים.
המשאבה עצמה מחוברת ללב, והיא עוזרת לבצע את פעולותיו. במשאבת לב שמאלית, המשאבה שואבת דם מהחדר השמאלי בלב, מובילה אותו אל אבי העורקים (באנגלית: aorta) ומשם הדם ממשיך אל שארית הגוף רווי בחמצן. על מנת לאפשר את מעבר הדם מהלב אל העורק המשאבה מחוברת לחדר השמאלי של הלב ולה צינור המחובר אל אבי העורקים. אלו הם הרכיבים הפנימיים של המערכת המושתלת.
הקרב על הוועד
הקרב על הוועד (ידוע גם בשם "וועד הבית") הוא סרט קומדיה ישראלי, הסרט יצא לאקרנים ביולי שנת 1986, והוא סרטם האחרון של שלישיית הגשש החיוור. עלילת הסרט מתמקדת בבחירות לוועד הבניין ברחוב משה דיין 22 בשכונת "נאות דנקנר" בחולון (שהייתה בעת צילומי הסרט בבנייה, והבניין בו צולם הסרט טרם אוכלס בדיירים).
משאבת לב
תפקוד המשאבה ורכיביה
קיימים שני סוגי משאבות עיקריים - האחד מבצע את פעולת הלב בעזרת פולסטיליות, פעימות אשר מדמות את פעולת הלב, והשני על ידי זרם דם יציב מתמשך. מהמשאבה עצמה יוצא כבל (באנגלית: driveline) שיוצא אל מחוץ לעור ומתחבר למערכת שליטה ומקור חשמל חיצוני, עמם הולך המטופל באופן קבוע. המשאבה מופעלת על ידי מקור החשמל החיצוני בכל זמן נתון, וכן ניתן לבצע בקרה מתמדת בעזרת מכשיר השליטה. אלו הם הרכיבים החיצוניים של המערכת.
הקרב על הוועד
עלילת הסרט
בתחילת הסרט מוצג עצמון (שייקה לוי) המשמש כיו"ר ועד הבית אשר מטפח את בניין המגורים ודואג לו כאילו היה מחנה צבאי. הוא מביט מהחלון עם משקפת וצועק עם מגפון על כל מי שמעז לדרוך על הדשא. לרפי, מנקה הבניין הערבי (משה איבגי) הוא רוטן על כך וזה מציע לו: "לקנות דשא קוצים, קוצי 'תיל' כמו אצלנו בשכם". דבר אחד מפריע לעצמון ומטריד אותו - הרעש אותו מקים רופא השיניים ד"ר שורש (ישראל פוליאקוב) עם מקדחתו בקליניקה שלו הנמצאת בבניין. עצמון משיג כנגד שורש צו פינוי ושורש מחליט להתמודד כנגד עצמון על ראשות ועד הבית על מנת לבטל את הצו נגדו ובנוסף, לנקום בעצמון.
משאבת לב
תפקוד המשאבה ורכיביה
קיימים סוגים רבים של משאבות לב, ותהליך פיתוחן מתמשך ומתעדכן בעולם הפיתוח הרפואי על מנת להקטין את גודל המשאבות, לייעל אותן ולצמצם את כמות הזיהומים.
הקרב על הוועד
עלילת הסרט
מערכת הבחירות לראשות ועד הבית הופכת לזירת ההתגוששות בין עצמון, היו"ר הנוכחי, וד"ר שורש. עצמון מגייס לעזרתו ב"קרב על הוועד" את אחיינו ניסים (ג`ימבו), אותו מגלם גברי בנאי כמעריץ מושבע של סילבסטר סטאלונה, ובעיקר את דמותו של רמבו, אשר הגיע מארצות הברית, ומתגורר בינתיים אצל דודו עצמון "עד שיימצא את עצמו". למרבה הצרה, מתאהב ג`ימבו בירדנה (תמי גינגולד), בתו של שורש, בניגוד לרצונו של דודו המסוכסך עם שורש, כאשר גם שורש מתנגד לקשר בניהם המצב מסתבך...
השניים מחליטים לרקום מזימה ולייצר "תיקו" בבחירות לוועד הבית ובכך להיות "לשון המאזניים" בבחירות. שני המתמודדים אינם יודעים על הקשר המתרקם מאחורי גבם, שבבוא העת יכריע את הכף, ויאלצם לעמוד בהחלטה האם להשלים ביניהם ולתמוך באהבתם של ג'ימבו וירדנה או לספוג הפסד בבחירות. ביום הבחירות לאחר שהתברר שיש תיקו, עצמון ושורש מבטיחים "הטבות" לזוג וכאשר מוכרעת הכף לטובת עצמון, נקראים כל דיירי הבניין לצאת החוצה בדחיפות.
משאבת לב
תפקוד המשאבה ורכיביה
בישראל, המשאבה העיקרית המושתלת כיום היא משאבת-לב שמאלית מסוג HM3.
דאף 30
דאף 30 (בהולנדית: DAF 30), היא מכונית משפחתית קטנה, 2 דלתות, שיוצרה בהולנד על ידי יצרנית הרכב דאף, (ראשי התיבות שלה: "מפעל המכוניות של דורן" – Doorne’s Automobiel Fabrieken), בין השנים 1961–1963.
משאבת לב
סיכונים
ניתוח השתלת משאבת-לב כולל סיכונים רבים, חלקם מעצם ביצוע ניתוח לב פתוח וחלקם ייחודיים למשאבה עצמה.
הקרב על הוועד
עלילת הסרט
כאשר הם יוצאים, הם מגלים כי חברי ה"חברה קדישא" מתכננים לבנות מול הבניין שלהם בית קברות. השניים, עצמון ושורש מחליטים לאחד כוחות על מנת לסלק את ה"מפגע". עצמון מתחפש לארכאולוג ושורש לרב והם משכנעים את מקימי בית הקברות כי אסור להם להקים בית קברות באזור זה מכיוון שזה היה בעבר בית קברות נוצרי. נציגי ה"חברה קדישא" בורחים בבהלה ובכך מגיע לסיומו הסרט. על כותרות הסיום רואים את חתונתם של ירדנה וג'ימבו בהשתתפותם של כל דיירי הבניין.
דאף 30
יוצרו 23,045 יחידות.
משאבת לב
קרישי דם
כאשר דם עובר דרם המשאבה, ייתכן וייווצרו קרישי דם. קריש דם יכול להאט או לחסום לחלוטין את זרימת הדם דרך הלב, ויכול להוביל לשבץ, התקף לב או לגרום למשאבה להפסיק לעבוד. ֿהרופא עשוי לתת למטופל מרשם לתרופות מדללות דם (לדוגמה: אספירין, קומדין) על מנת למנוע את היווצרות קשרי הדם לאחר השתלת המשאבה.
הקרב על הוועד
על הסרט
סרט קומדיה זה הוא סאטירה פוליטית שנוצרה על רקע המתיחות והאלימות שליוו את מערכת הבחירות של 1984 ועל תוצאותיה הפוליטיות והחברתיות. באותה מערכת בחירות, כיכבו חברי "הגשש החיוור" בתשדירי התעמולה הטלוויזיוניים מטעם המערך. עובדה זו יצרה בשעתו מתח דרמטי - קומי סביב חברי הלהקה בין השאר בגלל האומץ לנקוט בצד פוליטי דבר שיכול היה בין השאר לגרום להרכב "לצאת מהקונצנזוס הלאומי". סביב המתח הזה נבנה הסרט שהוא מיקרוקוסמוס של מדינת ישראל ודיירי הבניין בסרט מייצגים ומדמים את התרבויות והמתחים השונים של החברה הישראלית. זוהי מצבה פוליטית של מצב היחסים בחברה הישראלית של שנות ה - 80 טרם פרוץ האינתיפאדה והעליות הגדולות מרוסיה ואתיופיה.
דאף 30
דגם ה"דאף 30" יוצר בגרסת הילוכים אוטומטים בלבד מסוג "Variomatic". בנוסף לגרסת "סדאן" 2 דלתות הדגם יוצר בגרסת טנדר.
משאבת לב
דימום
השתלת משאבת-לב דורשת ניתוח לב פתוח. ניתוח כזה עשוי להגביר את הסיכון של דימום במהלך הניתוח או לאחריו. בנוסף, גם לקיחת מדללי הדם על מנת למנוע את קרישי הדם עלו להגביר את הסיכון לדימום.
הקרב על הוועד
על הסרט
דוגמאות בולטות לייצוגי הדמויות:
דאף 30
תאוצת דגם ה-"דאף 30" 0-80 קמ"ש - 20 שניות.
משאבת לב
זיהום
משום שרכיבי ההפעלה של המערכת, מקור החשמל והשליטה נמצאים מחוץ לגוף, והם מחוברים למשאבה דרך העור, יש סיכון מוגבר לכניסה של חיידקים ולגרימת זיהום. כדאי לשים לב לסימנים של זיהום כגון כאב או אדמומיות באזור היציאה, יציאת נוזלים וחום.
דאף 30
היסטוריה
דאף ידועה כמפעל המייצר משאיות, אבל משנת 1958 עד שנת 1975 ייצרה כלי רכב משפחתיים קטנים. בין הרכבים שייצרה : דאף 600, דאף 750, דאף 33, דאף 44, דאף 45, דאף 46 ודאף 68. בשנת 1967 פיתחה את ה- "דאף 55", עם מנוע  מקורר מים, 4 צילינדרים 1,108 סמ"ק. מעצב המכוניות של דאף היה ג'ובאני מיקולטי, שעיצב מספר עצום של אבות־טיפוס.
הקרב על הוועד
על הסרט
ד"ר שורש, מייצג את עדות אשכנז ואת הצד השמאלי של המפה הפוליטית. הוא בעד לאכול "שרימפס בחלב אימו ביום שבת" לפי הגדרתו והוא מזכיר את שולמית אלוני כדוגמה לסגנון דמותו הפוליטית העתידית.
משאבת לב
כישלון המכשיר
קיים סיכון לתפקוד לקוי של המשאבה לאחר ההשתלה. איכות השאיבה של המשאבה עלולה להיות לא מיטבית, אשר עלול לגרום לתופעת "שאיבה" של דפנות הלב ולמנוע מעבר של כמות דם מספקת. בנוסף, עלולה להיגרם בעיה למקור החשמל החיצוני ורכיבים אחרים במערכת האלקטרונית. כל בעיה כזו דורשת תגובה מיידית של המטופל והצוות הרפואי. המטופל יעבור הדרכה טרם ההשתלה על תפעול ופעולות שיש לנקוט במצבים כאלו.
הקרב על הוועד
על הסרט
נציגי ה"חברה קדישא" (אשר מיוצגים על ידי חרדים), הבונים את בית הקברות מול הבניין, מסמלים את ה"איום" על החברה הישראלית לדעתם של יוצרי הסרט. למעשה, יוצרי הסרט מסמנים עבור הצופה מיהו ה"אויב האמיתי" שכנגדו צריך להתאחד מכיוון שאינו דמוקרטי ואינו רוצה בטובת ה"בניין" המייצג את מדינת ישראל הציונית. ה"חשש" הגדול מפני חרדים החל על רקע עליית המפלגות החרדיות בשנות ה -80 כדוגמת ש"ס ויהדות התורה והקושי להקים קואליציה פוליטית בלעדיהן.
משאבת לב
מהלך הניתוח
ניתוח להשתלת משאבת לב יבוצע על ידי צוות רפואי הרחב הכולל מנתח חזה ולב, רופא מסייע וצוות חדר ניתוח הכולל מרדים ועוזר מרדים, מפעיל מכונת לב ריאה, שתי אחיות חדר ניתוח, אחות VAD וקרדיולוג אקו. ניתוח להשתלת VAD נחשב "ניתוח לב פתוח", ובדרך כלל אורך בין 4 עד 6 שעות. אם בוצע ניתוח לב פתוח קודם, עשויות להיות הידבקויות והניתוח עלול להתארך. לאחר הרדמה, המרדים יכניס צינור הנשמה דרך הפה לתוך קנה הנשימה, ויחוברו עירויים לצורך טיפול תרופתי במהלך הניתוח ולאחריו. הניתוח יתחיל בחתף באמצע החזה. המנתח יפריד את הצלעות ויפתח את כלוב הצלעות על מנת לגשת אל הלב. בניתוחים רבים מסוג זה, הלב יחובר למכונת לב ריאה שתבצע את תפקיד הלב במהלך הניתוח, על מנת לאפשר תהליך ניתוח יציב ולשמור עם הזרם הדם והחמצן אל הגוף. לאחר מכן צוות הניתוח יחל בהשתלת המכשור הרפואי. בהשתלת משאבת לב שמאלית – חיבור משאבת הלב, חיבור הצינור לאבי העורקים, הולכת הכבלים אל מחוץ לעור אל יחידת השליטה. המשאבה תופעל והדם יחל לזרום בגוף תוך בקרה רציפה של הצוות הרפואי על תפקוד המשאבה, תתקיים הורדה ממכונת לב-ריאה באופן הדרגתי, והמשאבה תפעל לבדה. בסיום הניתוח, סוגרים את החתכים הפתוחים והמטופל יועבר ליחידה לטיפול נמרץ להתאוששות מהניתוח.
דאף 30
היסטוריה
בדצמבר 1972 יצרנית הרכב וולוו צברה נתח של 33 אחוזים מ- DAF, ובמאי 1975 עם השתלטות השוודים על דאף, נעלם השם דאף והפך לוולוו.
דאף ייצרה 816,000 מכוניות נוסעים.
הקרב על הוועד
על הסרט
שם הסרט הוא פרפרזה על שמות סרטי מלחמה כמו "הקרב על האנטילים". השם הוא גם ביקורת סאטירית על אופייה הצבאי והלוחמני של החברה הישראלית, שהופכת כל התמודדות על תפקיד כזה או אחר ל"קרב" להוט יצרים.
יציאת הסרט
למרות זאת, הסרט הפך לסרט פולחן עם השנים לאחר הוצאתו על גבי קלטות וידאו ביתיות ונודעו ממנו משפטים כמו : "שורש לשלטון במקום עצמון", "פעם היו שולחים גלויה בראש השנה של יונה עם איזה רובה במקור", "תסתמי את התה", "קוצי תיל", "לאכול שרימפס בחלב אימו ביום שבת", "וועד הבית בידינו" ועוד.
BeEF
ביף (באנגלית: BeEF) הוא כלי לבדיקות אבטחה המתמקדות בדפדפן האינטרנט. הכלי מבוסס קוד פתוח, נכתב בשפת JavaScript ו- Ruby ופותח על ידי וויד אלקורן (Wade Alcorn).
הקרב על הוועד
יציאת הסרט
בשנת 2008 יצא הסרט על גבי DVD, כולל סרטון מאחורי הקלעים.
זהו סרטם האחרון של שלישיית הגשש החיוור.
BeEF
פרויקט ביף מיועד לביצוע מחקרים משפטים ולבדיקות חדירה, אך בפועל משמש האקרים לביצוע פעולות זדוניות.
פרויקט ביף מותקן באופן מובנה בהפצת קאלי לינוקס ו-Backtrack אך ניתן להורידו ולהתאימו למערכות הפעלה נוספות.
הכלי נחשב לנדבך חשוב בעת ביצוע מבדקי חדירה אפליקטיבים ובעזרתו ניתן לבדוק יישומי אינטרנט בצד הלקוח. כמו כן הוא בעל יכולת זיהוי פגיעות XSS ובמידה ונמצאה פגיעות ניתן להזריק קוד זדוני ישירות דרכו.
באמצעות מאגר חולשות, מוצא ביף חורי אבטחה ומנצל פגיעויות רבות ובכך מעריך את הצעדים הבאים אותם ניתן לבצע.
ניתן להרחיב את הכלי באמצעות תוספות ומודולים שונים שיאפשרו למשתמש בתוכנה אפשרויות רבות ומגוונות.
אגודת אכסניות נוער בישראל
אגודת אכסניות נוער בישראל (בראשי תיבות: אנ"א) היא עמותה המאגדת את כל ראשי האכסניות בישראל ונמצאת תחת חסותו של משרד החינוך. האגודה הוקמה בשנת 1937 בתור מוסד ללא כוונת רווח בתחום הארחה, תיירות, והדרכת טיולים. האגודה אחראית על אכסניות נוער בכל רחבי הארץ ומפעילה "תוכניות חינוכיות" כגון: חידוני ידיעת הארץ, ומיצגים אור-קוליים . בנוסף האגודה אחראית גם על העברת קורסי הכשרה לבעלי אכסניות והדרכה של עובדי אכסניות ברחבי הארץ. האגודה מפעילה אתר אינטרנט, כרטיסי חבר ומגזין חודשי. מקום מושבה של האגודה הוא בבנייני האומה בירושלים והיא חברה ב"פדרציה הבינלאומית לאכסניות נוער" ובפדרציה האירופית של אכסניות הנוער.
אקסלרטור
אקסלרטור (תוכנית האצה, באנגלית: Startup Accelerator) הוא תוכנית עבור חברות הזנק (סטארט-אפים) בתחילת דרכן. האקסלרטור מסייע לחברות בתחומים שונים, כגון ייעוץ טכני ומשפטי, פיתוח מוצר, חשיפה למנטורים, למשקיעים ולקוחות, במטרה להוות ״מאיץ״ לקידום תהליכים בחברה. ישנם אקסלרטורים שגם משקיעים הון התחלתי בחברות. רבים מהאקסלרטורים מתנהלים במחזורים של מספר חודשים, בסיומם מתקיים אירוע שבו מוצגות החברות למשקיעים ובכירים מהתעשייה ("Demo Day").
הסיבות להקמת אקסלרטור עשויות להיות מגוונות, כשהמרכזיות שבהן: לקיחת אחוזים ובעלות חלקית על החברות, שיתופי פעולה טכנולוגיים ושיתופי פעולה אסטרטגיים.
תהליך הקבלה לתוכנית האצה באקסלרטורים הוא תהליך סלקטיבי ולרוב מתקבלות אליו רק חברות מועטות בכל מחזור.
רשת המנטורים באקלסטורים מורכבת מבכירים, משקיעי הון סיכון ואנג'לים, יזמים ומומחים בתעשייה מתחומים מגוונים.
היסטוריה
החברה הראשונה שהשתמשה במונח אקסלרטור הייתה Colorado Venture Centers בשנת 2001.
Y Combinator שהתחילה את דרכה בקיימברידג' (מסצ'וסטס) על ידי פול גרהאם, הקימה את האקסלרטור בשנת 2005. תוכניות אקסלרטור נוספות הוקמו ברחבי ארצות הברית, ביניהן Techstars (Boulder, CO), 500 Startups (Mountain View, California), and MassChallenge (Boston, Massachusetts).)
באותה השנה, תוכניות אקסלרטור נוספות בדרום מזרח אסיה, ביניהן Chinaccelerator (Shanghai, China) שהוקמה בסין ב-2009.
ב-2011 החלו לקום תוכניות אקסלרטורים באירופה, ביניהן Seedcamp שהוקמה בלונדון ו-Startupbootcamp עם נציגויות בקופנהגן, אמסטרדם, ברלין, ישראל, איינדהובן, איסטנבול ולונדון.
על פי ניתוח שפורסם על ידי Forbes ב-2012, מאז 2010 היה גידול עקבית בתוכניות אקסלרטור שמומנו על ידי ארגונים, אך הונחו על ידי אותם קווים מנחים לפיהם פעלו האקסלרטורים המקוריים.
ב-2015, שליש מהסטארטאפים בארצות הברית השתתפו באקסלרטור.
דני דולב
דני דולב (נולד ב-1950) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים וחבר המועצה המדעית של מועצת המחקר האירופית. מתמקד בקריפטוגרפיה ובחישוב מבוזר.
ביוגרפיה
דני דולב נולד בנתניה, בן לתקוה ואברהם דולב.
בשנת 1971 קיבל תואר ראשון בפיזיקה מהאוניברסיטה העברית בירושלים. עבר למכון ויצמן למדע, שבו קיבל תואר שני במתמטיקה בשנת 1973, על עבודה שכותרתה " On the Positivity of the Integral of a Triple Product of Laguerre Polynomials", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' יוסף גיליס. בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור על עבודה שכותרתה "Synchronization of Parallel Processors", שנעשתה בהנחייתו של פרופ' אלי שמיר. יצא לפוסט דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד ובחטיבת המחקר של IBM. בשנת 1982 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית. בשנים 1987–1993 עבד במקביל במרכז המחקר של IBM באלמאדן. בשנים 1998–2002 היה ראש המכון למדעי המחשב וראש בית הספר להנדסה ולמדעי המחשב באוניברסיטה העברית. בשנת 2011 היה הישראלי הראשון שנבחר למועצה המדעית של מועצת המחקר האירופית. הוא חבר בוועד המנהל של מרכז החישובים הבין-אוניברסיטאי (מחב"א), והיה יו"ר הוועדה הלאומית לפיתוח תשתיות מידע ותקשוב.
מחקרו מתמקד בקריפטוגרפיה ובחישוב מבוזר, ובין השאר פרסם מאמרים העוסקים באי-חשילות (מושג שהוא טבע, יחד עם סינתיה דוורק ומוני נאור), הצפנת מפתח ציבורי, קונצנזוס במערכות מבוזרות אסינכרוניות, שידור אטומי ועמידות בפני תקלות. בנוסף לכך, מודל דולב-יאו לניתוח התנהגות של פרוטוקולים קריפטוגרפיים, פותח על ידו בשיתוף עם החוקר הסיני-אמריקני אנדרו יאו. עם הדוקטורנטים שלו נמנים הפרופסורים חגית עטיה, עדית קידר, אמוץ בר-נוי וניר שביט.
בשנת 2007 נבחר לעמית ACM, על תרומתו לחישוב מבוזר עמיד בפני תקלות. בשנת 2011 הוענק לו ולעמיתיו חגית עטיה ואמוץ בר-נוי פרס דייקסטרה, על עבודתם במימוש זיכרון משותף באמצעות העברת מסרים.
Anna RF
אננה ערף (באנגלית: Anna RF) היא להקה המשלבת ז'אנרים של מוזיקה אלקטרונית, אתנית ורגאיי. הלהקה הוקמה בשנת 2011 ביישוב שחרות בישראל.
הלהקה אשר מרבה להופיע בישראל, בטורקיה, בהודו ועוד התפרסמה בזכות קליפים שצילמו והפכו ויראלים ב-Youtube.
אודות
הלהקה הוקמה בשנת 2011 על ידי רועי סמילה ואופיר ג'יי. רוק ביישוב המדברי שַׁחֲרוּת שבישראל. כשנתיים לאחר מכן הצטרף אל הלהקה אור רווה.
במהלך מסעות ההופעות שלהם ברחבי העולם נהגו חברי הלהקה לתעד עצמם וליצור קליפים אותם הפיקו. התכנים הפכו לוויראלים ופרסמו את הלהקה ברחבי העולם, המוזיקה שלהם הפכה לפופולרית במדינות כמו טורקיה, לבנון וערב הסעודית.
במשך השנים שיתפו פעולה עם הלהקה רבע לאפריקה, אימאמייר חסאנוב (נגן קמנצ'ה מאזרבייג'ן), להקת הטורבנז, המוזיקאי האפריקאי פראפי, יאיר דלאל, ערן זמיר, דניאל וופלס הבריטי, ליאור בן חור ועוד.
בשנת 2016 הוזמנו ביחד עם עוד 12 בלוגרים משפיעים להיפגש עם האפיפיור בנוגע לשאלה כיצד אפשר לתקשר ולקרב לבבות ברחבי העולם.
האלבומים מופקים על ידי חברי הלהקה ודרך הלייבל "מסאללה" של חבר הלהקה אופיר ג'יי. רוק.
G3: Live in Concert
G3: Live in Concert הוא אלבום הופעה חיה הראשון של הרכב G3, שבו מופיעים ג'ו סטריאני, סטיב ואי ואריק ג'ונסון. האלבום יצא במארז DVD וכן במהדורת CD שכללה סט שירים שונה.
הרעיון של הרכב G3, אותו יצרו ג'ו סטריאני וסטיב ואי, הוא שכל גיטריסט מבצע מספר מועט משיריו, ולבסוף שלושתם מבצעים יחדיו גרסאות כיסוי שונות כמחווה לגיטריסטים מפורסמים.
Anna RF
אודות
בימים אלה מצלם היוצר טל אלקלעי סרט דוקומנטרי על הלהקה.
G3: Live in Concert
ג'ו סטריאני
כל השירים נכתבו בידי ג'ו סטריאני
Anna RF
אודות
בשנת 2021 השתתפו בעונה הרביעית של אקס פקטור ישראל, במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2022, אך נפלו בשלב האודישנים.
G3: Live in Concert
אריק ג'ונסון
כל השירים נכתבו בידי אריק ג'ונסון אלא אם צוין אחרת
טלדיין
היסטוריה
טלדיין הייתה בתחילה חלק מאלגהני טכנולוג'יס אך התפצלה ממנה על מנת שהאחרונה תוכל להתרכז בעסקי הליבה שלה בתחומי ייצור פלדה ומתכות נדירות.
בשלב מסוים עסקה טלדיין בתחומים שונים כגון ביטוח, מכשירים דנטליים (טלדיין ווטרפיק), ואווירונאוטיקה. כל שלושת העסקים התפצלו ממנה בהמשך: הראשונה כיוניטרין קורפוריישן, השנייה כווטרפיק קורפוריישן, והאחרונה (שהייתה פעם ראיין איירונאוטיקל העצמאית), נרכשה על ידי נורת'רופ גראמן ב-1999.
נכון ל-2007, עוסקות חברות הבת של טלדיין בעיקר בייצור רכיבים שונים בתחום האלקטרוניקה והאווירונאוטיקה.
מעוף נתיבי אויר
מעוף נתיבי אויר הייתה חברת תעופה ישראלית פרטית, אשר רוב טיסותיה היו בין נמל התעופה בן-גוריון ויעדים במערב אירופה. החברה הייתה חלוצה בישראל בהצעת טיסות שכר למערב אירופה. בראש החברה עמד יצחק גדיש.
היסטוריה
מעוף נתיבי אויר הוקמה בשנת 1969 על ידי קבוצת מהנדסים שבראשה המהנדס יצחק גדיש, שעסקה בתכנון הכביש בין אילת לשארם א-שייח'. לצורך הטסת צוותי מדידה ותכנון לתוואי הכביש באמצעות מטוס ססנה 172 שרכשה. החברה התפתחה ורכשה מטוסים קלים נוספים שהפעילה לטיסות תיור מעל ירושלים ולטיסות מסחריות שונות, אימון טייסים בבית ספר לטייס שפתחה בשדה התעופה הרצליה, עסקה בצילום אוויר והשכרת מטוסים.
בהמשך גדיש החל לפעול להתרת טיסות שכר לישראל. בשנת 1974 ביקש להטיס צליינים מגרמניה לשדה התעופה עטרות בירושלים, בשיתוף עם חברה לטיסות שכר, אך לא קיבל אישור וחברת אל על ביצעה את הטיסות. חברת מעוף עתרה לבג"ץ נגד "אל על" (שהייתה אז חברה ממשלתית). ואחר כך הגיעה להסכם שחברת מעוף תוכל למכור מושבים בטיסות של "אל על" לירושלים. בשנת 1976 הותרו טיסות שכר נכנסות לישראל, ובחודש אוקטובר אותה שנה החלה חברת מעוף לספק שירותי קרקע למטוס נוסעים של טיסות שכר בנמלי התעופה בן-גוריון ואילת. תוך שנתיים הפכה לחברה המובילה במתן שרותי קרקע בישראל. בשנת 1977 שוב ביקש לארגן טיסות ליום ירושלים, אך "אל על" לא הסכימה והחברה שכרה את שירותיה של חברת "דן-אייר" הבריטית לביצוע הטיסות, אך היא לא קיבלה אישור ממנהל התעופה האזרחית ושוב עתרה לבג"ץ.
ב-1979 הוקמה חברת הבת "צ'רטר 1" שהפעילה את טיסת השכר היוצאת הראשונה מישראל למערב גרמניה ב-6 במאי 1979. זמן קצר אחר כך החלה מעוף גם להפעיל טיסות שכר מישראל ללונדון, במטוסי חברת מונרק איירליינס. אחר כך קיבלה החבה ההחלטה להקים חברת תעופה ישראלית לטיסות שכר. לאחר מאבקים משפטיים ממושכים נגד מדיניות משרד התחבורה שלא לאשר את הקמת החברה, קיבלה לבסוף אישור להפעלת טיסות שכר, ב-15 ביוני 1981, והייתה חברת התעופה הישראלית הראשונה שהפעילה טיסות שכר מוזלות מנתב"ג ליעדים באירופה. טיסת הבכורה נערכה ב-26 באוקטובר 1981, כאשר הטיסה 166 נוסעים מנמל התעופה לונדון לוטון לנתב"ג. לוח הטיסות השבועי שלה, עם תחילת הטיסות, כלל את היעדים: שווייץ (בימי שני וחמישי) גרמניה (בימי שבת) ושלוש טיסות לבריטניה (בימי ראשון, שלישי ורביעי.( מטוסי החברה הראשונים היו מדגם בואינג 720B שנרכשו מחברת "מונרק איירליינס". במרץ 1982 החל לטוס לסיציליה. היא הטיסה ישראלים לחופשות באי וצליינים מהאי לביקורים בישראל.
החברה סיימה את שנת הפעילות המלאה הראשונה שלה, 1982, עם רווח תפעולי. באוקטובר 1982, מונה מאיר עמית לתפקיד יו"ר פעיל של החברה לאחר שקבוצת משקעים בראשות אברהם נאמן רכשה 50% מהבעלות בחברה. בינואר 1983, ביקשה אישור לבצע טיסות בין נתב"ג לאילת. את שנת הפעילות השנייה סיימה גם ברווח תפעולי של 3.3 מיליון דולר, וסך ההכנסות היו 28 מיליון דולר.
במהלך 1984 החברה נקלעה לקשיים כספיים, זאת למרות הרווח התפעולי שהציגה בשנתיים הראשונות לפעילותה, היא צברה הפסדים של כ-4 מיליון דולר, עקב הוצאות מימון שהלכו וגדלו עקב משבר האינפלציה בישראל. החברה פנתה למשרד התחבורה בבקשה לאשר לה עברות מדינה לגיוס הלוואה, אך שר האוצר יצחק מודעי לא אישר אותה. בתחילת נובמבר 1984 הגישה בקשה לפירוק מרצון עקב חדלות פרעון.
בעת פירוק החברה היו לה חובות של כ-20 מיליון דולר, כולל לכ-5,000 לקוחות שקנו "כרטיסי מנוי".
היסטוריית המטוסים של החברה
מטוס הבואינג 720 בעל אות קריאה 4X-BMB החל את שירות בשנת 1960 בחברת אמריקן איירליינס, בשנת 1981 הוא נרכש על ידי מעוף נתיבי אויר ובשנת 1985, לאחר שהחברה פשטה את הרגל, הוא הועבר לידי חיל האוויר הישראלי והוא נמצא במוזיאון חיל האוויר בחצרים.
ג'ונתן קו
ג'ונתן קו (באנגלית: Jonathan Coe; נולד ב-19 באוגוסט 1961 בברמינגהאם שבבריטניה) הוא סופר בריטי.
חייו
קו כתב מגוון רומנים בהם "בית השינה" שסיפורו סובב סביב אנשים בעלי הפרעות שינה, ו"מועדון האידיוטים" שעוסק בההתבגרות בברמינגהם של שנות השבעים על רקע גל השביתות שקדם למרגרט תאצ'ר ופיגועי המחתרת האירית. ספרים אלו תורגמו גם לעברית. בספריו מרחיב קו בענייני קולנוע, פוליטיקה, מוזיקה ועוד.
ספרו "בית השינה" זיכה אותו בפרס מדיסיס לסופר זר לשנת 1998.
אהרון להב
אהרון להב (4 בפברואר 1931 - 15 בדצמבר 2018) היה עיתונאי ישראלי ועורך מדור הספורט ומנכ"ל העיתון דבר. בשנות ה-70 היה כתב בטלוויזיה הישראלית.
ביוגרפיה
החל את הקריירה העיתונאית שלו ככתב ועורך ספורט בעיתון דבר במקומו של דן פתיר שעבר לכתוב בעיתון בתחומים אחרים במשך שנים רבות ערך אהרון להב את מדור הספורט בעיתון דבר. כמו כן נמנה עם הכותבים הקבועים במוסף השבועי של העיתון "דבר השבוע", שם כתב מאמרים וטורים בנושאי ספורט.
בשנת 1957 נשא אהרון להב לאישה את בלהה לבית משפחת בכר, בתם של אלה ושמואל בכר. במסגרת עבודתו ככתב ועורך ספורט בכיר נסע אהרון להב הרבה בעולם וסיקר אולימפיאדות, אליפויות וטורנירים רבים. בתחילת שנות ה-70 היה אהרון להב פרק זמן מה, כתב ספורט בטלוויזיה הישראלית.
אהרון להב היה חבר פעיל באגודת העיתונאים בתל אביב ובכמה מוועדותיה. ב-1971 ובהמשך בשנת 1977 נבחר כחבר ועד אגודת העיתונאים בתל אביב. כמו כן היה חבר במועצת עובדי עיתון דבר שהייתה מעין ועד עובדים ייצוגי של העיתון. במחצית השנייה של שנות ה-70 ובשנות ה-80 היה אהרון להב חבר פעיל ובכיר במזכירות הפועל וחבר ועדות המינויים שלה. בשנים 1990-1988 כיהן כמנכ"ל עיתון דבר.
אהרון להב נפטר בגיל 87 ב-15 בדצמבר 2018. נקבר בבית העלמין קריית שאול בתל אביב. הותיר אחריו את רעייתו בלהה, בן - רונן להב, בת - ד"ר מירית להב, רופאה מרדימה בבית חולים מאיר שבכפר סבא, ונכדים.
אדנילאט קינאז
על מנת למנוע הידרוליזה של ATP ל ADP+Pi, אחרי הקישור האתר הפעיל נסגר על הסובסטרטים ומונע כניסה של מים לאתר הפעיל. כלומר, הריאקציה מבצעת במיקרו-סביבה נטולת מים, ולכן ההידרוליזה נמנעת.
הפסקת החשמל בניו יורק (1977)
ב־13 ביולי 1977 התרחשה הפסקת חשמל בניו יורק, שבה נפסק זרם החשמל לעיר ניו יורק למשך 25 שעות. הפסקת החשמל נבעה מארבע מכות ברק בקווי מתח גבוה ובתחנת כוח גדולה מחוץ לעיר, שסיפקו חשמל לעיר.
גורמים
חברת החשמל של העיר, קון אדיסון, ייצרה באותם ימים רק חלק קטן מהחשמל שהעיר צרכה. החברה העדיפה לקנות חשמל מתחנות במדינות שכנות ולהובילו לעיר.
באותו ערב התחוללה סופת ברקים באזור העיר. בשעה 20:37 פגע ברק באחד מקווי המתח הגבוה המזינים את העיר. אומנם הייתה באותו קו מערכת להגנה נגד ברקים, אך היא לא פעלה והזרם הופסק. לאחר כמה דקות פגע ברק נוסף בשני קווי מתח אחרים. רק באחד מהם פעלה מערכת ההגנה והזרם המשיך, אך בשני הזרם פסק.
באותו ערב צרכה ניו יורק 5,800 מיליון ואט. כל אחד מקווי המתח שנפגעו היה אמור להוליך מאות מגה ואט. אולם בעקבות צירוף מקרים נוסף פגע ברק אחר בתחנת כוח גדולה מחוץ לעיר ושיתק אותה לחלוטין. כך במרכז הבקרה של קון אדיסון, בשעה תשע בערב, התמודדו המהנדסים עם בעיה: בתוך פחות מחצי שעה איבדה ניו יורק כמעט חצי מהספקת החשמל החיצונית שלה. תושבי העיר לא ידעו על כך והמשיכו לצרוך חשמל כרגיל.
לחברת החשמל קון אדיסון נותרה אפשרות אחת לפני קריסה – היא הייתה מחוברת לרשת החשמל של ניו ג'רזי, לונג איילנד וכל אזור ניו אינגלנד. חיבורם ברשת אחת אִפשר הזרמה זמנית של חשמל ממדינות עם הספקה תקינה למדינה שהספקתה נפגמה, במקרה הקיצוני שבו הדבר יקרה. אלא שבמקרה זה לא היה מדובר ב"עזרה קטנה", אלא בהחלפה כוללת של חברת החשמל המקומית. רשתות החשמל של המדינות השכנות לא יכלו לעמוד בעומס הפתאומי, שכן הזרמת החשמל לעיר ניו יורק הייתה פוגעת בהזרמתו לתושבים באזור שלהם.
אל חדר הבקרה של קון אדיסון הגיעו טלפונים מבוהלים מחדרי בקרה שכנים, וכולם דרשו לנתק מהן את ניו יורק באופן מיידי. בשעה 21:20 פגע ברק נוסף (רביעי במספר, פחות משעה אחרי הברק הראשון) בקו מתח גבוה וגרם לשיתוקו. המערכות האוטומטיות של ניו ג'רזי וניו אינגלנד ניתקו את הזרם לניו יורק. כעבור זמן קצר גם לחדר הבקרה של לונג איילנד לא נותרה ברירה, וגם הוא ניתק את הזרם. כך נותרה ניו יורק, על כל שמונה מיליון תושביה, ללא חשמל.
ניו יורק ללא חשמל
אופן ההתמודדות של התושבים היה שונה באזורים השונים. בשכונות המבוססות התמודדו יפה עם ההפסקה. בגריניץ' וילג', לדוגמה, יצאו התושבים לרחובות וקיבלו שמפניה בחינם ממסעדות רבות. באחת מהצגות התיאטרון סיימו את ההצגה לאור נרות. בניגוד אליהן, באזורים המבוססים פחות והעניים, ברוקלין, הברונקס והארלם ועוד עשרות שכונות, התחולל גל ונדליזם, שכלל מעשי ביזה והרס של חנויות ומבני ציבור, וכן מקרים רבים של אלימות. ב־25 שעות הפסקת החשמל נפגעו ונבזזו 1,616 חנויות, פרצו 1,037 שרפות – חלקן עקב הצתות מכוונות – ו־50 מכוניות חדשות נגנבו מסוכנויות רכב.
במהלך הפסקת החשמל ומעט אחריה ביצעה משטרת ניו יורק את מבצע המעצר הגדול בתולדותיה, שבו נעצרו 3,776 אנשים. בהיעדר מקומות מעצר נאלצו שוטרי העיר למצוא מקומות מעצר מאולתרים, כמרתפים ואזורי אחסון שונים בתחנות המשטרה.
הנזק הכספי של אותן 25 שעות נאמד ב־330 מיליון דולר.
על פי אגדה אורבנית, תשעה חודשים בדיוק לאחר הפסקת החשמל הגדולה התרחש בייבי בום (עלייה משמעותית בילודה), ונולדו 35% יותר תינוקות מבדרך כלל. אף שטענה זו לא הוכחה מעולם, רבים מאמינים כי מי שלא עסק בפשיעה, או באופן עקיף בהפסקת החשמל עצמה, ניצל את הזמן ליחסי מין. סיפור זה הוזכר בסרטים ובסדרות טלוויזיה אמריקאיות רבות מאז 1977.
תחנת המטרו שער הזהב
התחנה מקושרת במנהרת הולכי-רגל לתחנת "תיאטרלנה" של קו 1 ("האדום") ועומקה כ-95 מטרים. בשל חוסר האפשרות ליצור גרם דרגנוע יחיד לעומק זה, התחנה בנויה עם מפלס-ביניים בעומק 35 מטרים. התחנה מעוצבת לפי עיצוב פנים של כנסיות מתקופת רוס של קייב (המאה ה-11 לערך) ומעוטרת ב-80 פסיפסים.
עיצוב
הכיתוב נעשה בגופן המדמה כתב-יד רוסי עתיק.
עבודות הפסיפס
80 יצירות הפסיפס מעשי ידיהם של האמנים הריהורי קורין וולודומיר פדקו מתארות תמונות מן ההיסטוריה של רוס של קייב בימי הביניים, דמויות קדושים ומבני כנסיות. רבים מן המוטיבים מבטאים רגשות אוקראינים-לאומיים ונעשו עוד טרם פירוק ברית המועצות, דבר שהיה אסור באותה עת.
הפסיפס המרכזי, מעל היציאה לגרם הדרגנוע המוביל ליציאה מן התחנה, מתאר את דמותו של פטרון העיר, המלאך מיכאל. בקצה התחנה מצויה דמותו של ג'ורג' הקדוש, פטרונה של מוסקבה, בירת ברית המועצות בעת הקמת התחנה.
רצח נערי לח"י ברעננה
ב-12 בנובמבר 1947 (כ"ט בחשוון תש"ח) תקפו חיילים בריטים בית ברעננה בו נערך קורס לימוד נשק לצעירים, מטעם לח"י. בהתקפה נרצחו ארבעה חניכים בני 16–18 ומדריכם בן ה-19.
רקע היסטורי
רעננה הייתה בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 מושבה אשר מנתה כ-2,000 תושבים. רובם הזדהו עם מוסדות "היישוב המאורגן" וההגנה.
לאחר רצח אברהם שטרן על ידי הבריטים המשיך איש הלח"י יהושע כהן את פעולותיה כשהוא מסתתר בפרדסי המושבה, שהיוו מקום נוח למסתור ולאימונים בקבוצות קטנות. כאשר נמלט יצחק שמיר ב-1943 ממחנה המעצר מזרעה הוא נפגש עם כהן בפרדסים אלה ויחד הם תכננו את המשך הפעילות.
בפרדס בגבול רעננה-הרצליה (ליד שכונת שביב (יד התשעה) כיום) עמד בית בודד שאותו שכרו אנשי לח"י לשם אימון צעירים בנשק. בנובמבר 1947 התחיל שם קורס שנודע לימים כ"קורס ילדי רעננה". הצעירים למדו לפרק ולהרכיב כלי נשק שונים. במקום היו 9 צעירים בני 16–18 ומפקדם בן ה-19.
ההתקפה
בבוקר ה-12 בנובמבר 1947 הבחין הצופה בעשרות חיילים בריטים מתקרבים לבית וצעק: "גויים", "כלניות". הצעירים קבלו פקודה לברוח דרך החלונות אך החיילים פתחו בירי אש כבדה. מן האש נהרגו הצעירות, , ו (שנפטרה לאחר כמה ימים), חברם , ומפקדם. ארבעה נתפסו, הובלו למעצר, ולאחר מכן נידונו למאסר עולם.
הנקמה
לוחמי לח"י יצאו לנקום את נקמת הנערים. ב-12 בנובמבר בוצע בחיפה ניסיון התנקשות בסרג'נט קילי. למחרת, נורו ברחוב ארבעה פקידים בריטים בחיפה והותקפו ריכוזי שוטרים בירושלים. כמו כן, בירושלים השליכו רימונים לקפה "ריץ" מקום מושבם של חיילים סקוטים (כיום - "מרכז הפעמון"). שניים נהרגו ועשרות נפצעו. ב-4 בדצמבר נורו ארבעה חיילים בתל אביב.
הנקמה העיקרית הייתה נגד ערבים. אנשי מחלקת המודיעין של הלח"י גילו כי לבריטים נודע על מקום הקורס מהלשנה של אנשי שבט אל-שובאקי שהיו לא רחוק משם. אנשי לח"י מחופשים לשוטרים בריטים, הגיעו למקום השבט הפרידו בין הגברים והנשים, הוציאו שישה גברים שלגביהם היה מידע שהם המלשינים, העמידו אותם בשורה וירו בהם.
לח"י הוציא כרוז בערבית "אל אחינו הערבים":
"הילדה השלישית"
לאחר שאחת מהנערות, יהודית כהן-מגורי, נפטרה מפצעיה בבית החולים, פרסם נתן אלתרמן ב-14 בנובמבר 1947 בטור השביעי שיר בשם "הילדה השלישית":
בשיר כולל אלתרמן ביקורת הן כלפי הבריטים בהיותם "פלוגה שלמה" רצחו קומץ נערים, הן כלפי היישוב בכלל והנהגתו בפרט על שאינם מכירים בלח"י ומנדים את אנשיו, והן כלפי מנהיגי הלח"י שגייסו לשורותיהם נערה כה צעירה.
הנצחה
בשנת 2000 נחנכה בדרום רעננה "כיכר ילדי רעננה" הנמצאת לא רחוק ממקום האירוע ובה לוח זיכרון לחמשת נערי הלח"י. הכיכר ממוקמת בצומת הרחובות משה דיין, הפרחים ופרדס משותף.
בשנת 2021 קיבלה העמותה להנצחת מורשת לח״י אישור מעיריית רעננה להקמת אנדרטה לזכרם של חמשת הנערים, הקמת האנדרטה התאפשרה באמצעות תרומות ובחודש יוני 2021 הקימה העמותה קמפיין גיוס המונים באתר giveback מקבוצת הדסטארט לגיוס 75,000 שח הנדרשים לסיום ההקמה.
אצטדיון פישט
היסטוריה
האצטדיון אירח את משחקי החורף האולימפיים של אולימפיאדת סוצ'י בשנת 2014 והוא נמנה עם 11 האצטדיונים אשר אירחו את משחקי מונדיאל 2018. האצטדיון נחנך בשנת 2013 והיה מיועד להכיל 47,000 צופים בזמן משחקי החורף האולימפיים, אך לבסוף נבנה עם תכולה של 40,000 מושבים. תוכניות להרחבתו לקראת משחקי המונדיאל ב-2018 בוטלו תחילה אך לאחר מכן יושמה תוכנית הרחבה בשנת 2017, שהגדילה את תכולת המושבים רק במעט, ל-41,220.
האצטדיון תוכנן בידי משרד האדריכלים הבינלאומי Populous בשיתוף עם חברות ומשרדי אדריכלים נוספים. תחילה תוכנן המבנה להידמות לביצת פברז'ה, אך בסופו של דבר נבנה לו גג שקוף מסיבי פוליקרבונט, שאמור לשוות לו מראה של פסגה מושלגת. עלות הקמתו של המבנה תוכננה להסתכם ב-49 מיליון דולר, אך הגיעה בסופו של דבר ל-778.7 מיליון דולר.
באוקטובר 2013 הנפיק הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית שטר כסף בערך של 100 רובל שעל צדו האחד נראה האצטדיון לצד דמותו של עוף החול האגדי.
בשנים 2013–2017 שימש האצטדיון כמגרשה הביתי של קבוצת סוצ'י, עד לפירוקה.
ביוני 2018 האצטדיון אירח משחקים במסגרת מונדיאל 2018 ולאחר הטורניר משמש כמגרשה הבייתי של קבוצת סוצ'י, שהוקמה עם מעברה של קבוצת דינמו סנקט פטרבורג לסוצ'י והיא אירחה בו לראשונה את ניז'ני נובגורוד במסגרת המחזור השביעי של ליגת הכדורגל הלאומית, ב-18 באוגוסט 2018.
יער ביאלובייסקה
היער הבתולי בְּיַאלוֹבְיֶיסְקָה (בפולנית: Puszcza Białowieska; בבלארוסית: Белавежская пушча) הוא יער בבלארוס ובפולין השוכן במרחק של כ-70 קילומטרים צפונית לברסט ליטובסק. היער הוא השריד היחידי מיער גדול יותר שהשתרע על פני המישור האירופי הגדול, שהשתרע בין הרי הפירנאים והאוקיינוס האטלנטי במערב, לבין הרי אורל במזרח. פירושו המילולי של השם הוא מגדל לבן (ביאלו - לבן, ווייז'ה - מגדל).
אצטדיון פישט
היסטוריה
במרץ 2019, יניסיי קרסנויארסק אירחה באצטדיון הזה את רוסטוב במסגרת מחזור 18 בליגת העל הרוסית בכדורגל, בזמן שאצטדיונה שימש כזירה מרכזית לאוניברסיאדה.
יער ביאלובייסקה
אתר המורשת העולמית והשמורה הביוספרית שוכנים בחלק הדרום-מערבי של בלארוס, באובלסט ברסט ובאובלסט הורדנה, וליד העיר ביאלובייז'ה בנפת פודלסיה (מרחק של 62 ק"מ דרומית-מזרחית לביאליסטוק ו-190 ק"מ צפונית-מזרחית לוורשה) שבפולין. החלק הפולני של היער הוא אזור מוגן בשם הפארק הלאומי ביאלובייסקי (Białowieski Park Narodowy), והוא משתרע על פני שטח של 100 קמ"ר. שטחו של החלק הבלארוסי הוא 1,771 קמ"ר; שטחו של אזור הליבה של הפארק הוא 157 קמ"ר; שטחו של אזור החיץ הוא 714 קמ"ר, ושטחו של אזור המעבר הוא 900 קמ"ר, כאשר שטחם הכולל של אתר המורשת העולמית והפארק הלאומי הוא 876 קמ"ר. הגבול בין שתי המדינות חוצה את היער ובעלי חיים ותיירים לא יכולים לחצות אותו. גדר הביטחון שומרת על הבידוד הגנטי בין הביזונים האירופיים הגדלים משני צדיה.
החלק הבלארוסי
החלק הבלארוסי (בֶּלַבֶּזְ'סְקָאיָה פּוּשְצָ'ה - Белавежская пушча) של היער מנוהל מהעיר קאמייניאוקי ויש בו מעבדות וגן חיות המחקה את הסביבה הטבעית של הביזון האירופי (שהובא לאזור מחדש ב-1929), קוניק (גזע סוס חצי פראי), חזיר בר, אייל קורא ומינים אנדמיים אחרים. כמו כן, בחלק זה יש מוזיאון קטן, מסעדה, מזנון ובתי מלון, שנבנו במהלך התקופה הסובייטית ומצבם התחזוקתי לא טוב. מעט תיירי חוץ מבקרים בחלק הבלארוסי, וזאת בעקבות היעדר מתקנים ובעקבות אמצעי בקרה שונים (כגון החובה להירשם בברסט ליטובסק במשרד הויזה של משרד הפנים הבלארוסי).
החלק הפולני
בחלק הפולני (הפארק הלאומי ביאלובייסקה - Białowieski Park Narodowy) נמצאת קרחת היער ביאלובייסקה שנבנתה במקור עבור הצארים הרוסיים, שהיו הבעלים הפרטיים האחרונים של היער (בין 1888 ל-1917) כאשר היער כולו היה בשטחה של האימפריה הרוסית. בקרחת היער יש מלון, מסעדה וחניונים, ומאזור זה ניתן לסייר באזור המפוקח היטב באמצעות מרכבות סוסים). בחלק הפולני של היער מבקרים כ-100,000 תיירים בכל שנה. בקצה היער שוכנת העיר ביאלובייז'ה.
היסטוריה
בעבר, היה כל שטח מזרח אירופה מכוסה ביערות בתוליים הדומים ליער ביאלוביז'ה. בני האדם הפליגו לאורך נתיבי הנהר עד המאה ה-14; הדרכים והגשרים הופיעו בתקופה מאוחרת יותר. במאה ה-14 ניתנו היתרי ציד מוגבלים. במאה ה-15 הפך היער לרכושו של המלך ולדיסלב השני, שהשתמש בו כמאגר מזון עבור הצבא שלו שנלחם בקרב גרונוולד. ולדיסלב השני התגורר באחוזת העץ שבביאלובייסקה במהלך מגפה שהתפרצה ב-1426. בשנת 1538 נחקק החוק הראשון העוסק בהגנת ושימור היער, כאשר זיגמונד הראשון הוציא צו שלפיו כל מי שיצוד ביזון אירופי ללא רישיון יוצא להורג. כמו כן בנה זיגמונד אחוזת ציד חדשה בביאלוביז'ה, והיער כולו נקרא על שמה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה היער ספג פגיעות רבות. צבא הקיסרות הגרמנית כבש את האזור ב-1915 והחל לצוד בעלי חיים. במהלך שלוש השנים שבהן נמשך הכיבוש הגרמני הונחו באזור למעלה מ-200 ק"מ של מסילות רכבת על מנת להקל על הפיתוח התעשייתי המקומי. שלוש מנסרות הוקמו בהיינווקה, ביאלובייז'ה וגרודקי. עד ה-25 בספטמבר, כאשר הוצא צו האוסר על ציד בתוך השמורה, נהרגו כ-200 ביזונים. אולם, החיילים הגרמנים, הציידים הלא מורשים והבוזזים הסובייטים המשיכו להרוג ביזונים עד שהאזור נכבש על ידי הצבא הפולני בפברואר 1919. הביזון האחרון נהרג חודש אחד לפני כן. לאחר המלחמה הפולנית-סובייטית ב-1921, החלק המרכזי של פושצ'ה ביאלובייסקה הוכרז כשמורת טבע לאומית. בעקבות מחקר שנערך ב-1923 התברר כי לאחר המלחמה נותרו בכל העולם רק 54 ביזונים - ואף לא אחד מהם בפולין. ב-1929 הובא למקום עדר קטן של ארבעה ביזונים ממספר גני חיות ומהקווקז המערבי (הביזונים נכחדו מהקווקז המערבי כמה שנים לאחר מכן). על מנת להגן על הביזונים הפארק הוכרז ב-1932 כפארק לאומי.
ההכרזה על האזור כפארק לאומי הוכיחה את עצמה וב-1939 התברר כי בפארק יש 16 ביזונים. שני ביזונים היו מגן החיות בפשצ'ינה (Pszczyna), והם היו הצאצאים הישירים של הביזונים מהיער שניתן לדוכס פלב על ידי הצאר אלכסנדר השני ב-1865.
התושבים המקומיים ממוצא אתני פולני גורשו מהמקום לאזורים מרוחקים של ברית המועצות. במקומם הובאו למקום עובדי יער סובייטים, אך היער נכבש על ידי הוורמאכט הנאצי ב-1941, ולאחר מכן הוא גירש ממנו את התושבים הסובייטים. הרמן גרינג תכנן להקים ביער את שמורת הציד הגדולה ביותר בעולם. החל מיולי 1941 היער הפך למקום המקלט של פרטיזנים פולנים וסובייטים. השלטון הנאצי ארגן הוצאות להורג המוניות של אנשים שנחשדו בסיוע למחתרות. האזור שוחרר על ידי הצבא האדום ביולי 1944. הוורמאכט הנסוג החריב את אחוזת הציד ביאלובייז'ה ההיסטורית.
לאחר המלחמה חולק היער בין פולין ובין בלארוס הסובייטית. החלק הסובייטי הושם תחת ניהול ציבורי בעוד שהחלק הפולני נפתח מחדש לציבור ב-1947. בלאבז'סקאיה פושצ'ה זכה להגנה חוקתית מטעם מועצת הקומיסרים העממית של האיחוד הסובייטי.
האטרקציות התיירותיות החדשות באזור הן מוזיאון "השנה החדשה" ומגוריו של דד מורוז (דמות בקרב הסלאבים המזרחיים המקבילה לסנטה קלאוס). החל מה-1 בינואר 2004 מבקרים במוזיאון אלפי תיירים בכל שנה.
החלק הבלארוסי של הפארק הוא המקום שבו נחתם הסכם בלאבז'ה על ידי המנהיגים של אוקראינה, רוסיה ובלארוס. הסכם זה היה אבן דרך חשובה בפירוקה של ברית המועצות.
לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה חלק משיחות המשא ומתן בין הצדדים נערכו בחלק הבלארוסי של היער.
קפיצה משולשת
קפיצה משולשת היא אחת מהקפיצות התחרותיות באתלטיקה קלה. היא כוללת שלושה מהלכי קפיצה אופקיים המבוצעים ברצף: ניתור, המבוצע מקרש הקפיצה ברגל החזקה, דילוג, המבוצע באותה הרגל, וקפיצה, המבוצעת ברגל השנייה ומסתיימת בנחיתה בארגז החול. המהלך השלישי, הקפיצה הסופית, דומה באופיו לקפיצה לרוחק. המרחק מקרש הקפיצה, שממנו נמדד מרחק הקפיצה, ועד ארגז החול, נע בין 9 ל-13 מטרים, ובתחרויות מקצועיות הוא 13 מטרים.
היסטוריה
קפיצה משולשת, או לפחות ספורט הכולל שלוש קפיצות אחת אחרי השנייה, היה קיים חלקית באולימפיאדות יווניות עתיקות, עם רשומות המראות שספורטאים הגיעו למרחקים של יותר מ-50 רגל (15.24 מ'). קפיצה משולשת הייתה חלק מאולימפיאדת 1896 באתונה, אם כי אז היה מורכב הספורט משני דילוגים באותה הרגל ואז קפיצה. האלוף האולימפי הראשון בעת החדשה, בכל ענפי הספורט, היה ג'יימס קונולי שזכה במדליית זהב בקפיצה משולשת באולימפיאדה זו. קפיצה משולשת לנשים הוכנסה כמקצוע אולימפי באולימפיאדת אטלנטה ב-1996.
בשיא העולם לגברים מחזיק, מאז 1995, הבריטי ג'ונתן אדוארדס, והוא עומד על 18.29 מטרים. באותה שנה קבעה האוקראינית אינסה קראבץ את שיא העולם הקודם לנשים, 15.50 מטרים, שיא שנשבר בשנת 2021 על ידי יולימאר רוחאס הונצואליאנית, שקבעה באולימפיאדת טוקיו 15.67 מטרים. שיא ישראל לגברים הוא 17.20 מטרים, וקבע אותו רוגל נחום ב-1992. בשיא ישראל לנשים, 14.78 מטרים, מחזיקה חנה קנייזבה-מיננקו, מאז 2015.
עשר הקופצות הטובות בכל הזמנים
נכון לאוגוסט 2021:
עשרת הקופצים הטובים בכל הזמנים
נכון ליוני 2019:
ג'ניפר אילי
ג'ניפר אילי (באנגלית: Jennifer Ehle, נולדה ב-29 בדצמבר 1969) היא שחקנית אמריקאית-אנגליה, זוכת שני פרסי טוני על תפקידיה במחזות "הדבר האמיתי" ו"חוף אוטופיה"; שניהם פרי יצירתו של טום סטופארד. היא התפרסמה בתפקידה כאליזבת בנט בסדרה "גאווה ודעה קדומה" של ה-BBC המהווה עיבוד לספר באותו שם מאת ג'יין אוסטן.
ביוגרפיה
ג'ניפר נולדה בווינסטון סיילם שבצפון קרוליינה לשחקנית בריטית בשם רוזמרי האריס ולסופר אמריקאי בשם ג'ון אילי. ג'ניפר הופיעה לראשונה על במה במחזה "חשמלית ושמה תשוקה", במחזה זה אמה שיחקה את בלאנש דאבווה. היא בילתה את ילדותה בין אנגליה לאמריקה ולמדה ב-18 בתי ספר שונים.
ב-1992 פיטר האוול ליהק אותה לעיבוד לרומן "מדשאת הקמומיל", היא ואמה שיחקו את אותה דמות בגילאים שונים. הסיפור הזה הוא מיני סדרה בארבעה חלקים על חייהם ואהבותיהם של משפחת דודנים מ-1939 עד היום.
הופעתה כאליזבת בנט ב-1995 בעיבוד לטלוויזיה של הבי בי סי לרומן הקלאסי גאווה ודעה קדומה מאת ג'יין אוסטן זיכתה אותה בפרס הבאפטא. לאחר מכן היא הופיעה בקולנוע פעם ראשונה בסרט הדרך לגן עדן. היא המשיכה להופיע גם על הבמה וגם בסרטים וזכתה בפרס טוני בשנת 2000. ב-2007 היא זכתה בפרס טוני נוסף על הופעתה ב"חוף האוטופיה". אילי יצאה עם השחקן טובי סטיבנס ששיחק לצידה במדשאת הקמומיל ועם השחקן קולין פירת', מר דארסי בגאווה ודעה קדומה. היא נשואה לסופר מייקל ראיין ויש להם בן משותף, ג'ורג', ובת טאלולה (Talulah).
טיפול ממוקד העברה
טיפול ממוקד-העברה (באנגלית: Transference Focused Psychotherapy; בר"ת: TFP) הוא טיפול פסיכודינמי המבוסס על מודל יחסי האובייקט של אוטו קרנברג להפרעת אישיות גבולית. לפי המודל, אנשים בעלי ארגון אישיות גבולי (Borderline Personality Organization – BPO) מתאפיינים בייצוגים פנימיים סותרים, מפוצלים וטעונים רגשית. אנשים אלו משתמשים במנגנוני הגנה על מנת להתמודד עם ייצוגים סותרים אלו אך מנגנוני ההגנה מובילים לשיבוש במערכות היחסים שלהם עם הקרובים להם ועם עצמם. מוקד הטיפול הוא התפיסות המעוותות של עצמם, הקרובים להם, והרגשות המשויכים לתפיסות אלו כפי שהם באים לידי ביטוי בקשר הטיפולי (העברה). הטיפול מתמקד בניסיון לבצע חיבור (אינטגרציה) בין החלקים המפוצלים של הייצוגים של העצמי ושל האחר, וכן שינוי של מנגנוני ההגנה בהם משתמש המטופל. מנגנון השינוי המשוער בטיפול הוא פירוש חוזר ונשנה של התפיסות המוטות הללו.
TFP נמצא במחקרים כטיפול יעיל בהפרעת אישיות גבולית אם כי מעט מדי מחקרים נערכו על מנת להגיע למסקנות מוצקות בנוגע ליעילותו. TFP הוא אחד ממספר טיפולים שמראים יעילות בטיפול בהפרעת אישיות גבולית, אם כי באחד המחקרים שהשוואה את TFP לטיפול דיאלקטי התנהגותי וטיפול פסיכודינאמי-תמיכתי נמצא כי רק TFP הוביל לשינוי באופן בו אנשים חושבים על עצמם במערכות יחסים קרובות.
הפרעת אישיות גבולית
TFP הוא טיפול בהפרעת אישיות גבולית. מטופלים עם הפרעת אישיות גבולית מאופיינים לרוב בתגובות רגשיות עוצמתיות, מערכות יחסים סוערות והתנהגויות אימפולסיביות. בשל התגובה הקיצונית שלהם לגירויים חיצוניים, מטופלים עם הפרעת אישיות גבולית חווים לעיתים קרובות שינויים דרמטיים ומהירים במצב רוחם, ועוברים לסירוגין בין תחושות של אופוריה, דיכאון, חרדה ועצבנות. מטופלים עם הפרעת אישיות גבולית חווים לרוב תחושות שונות של ריקנות שעלולות להיות בלתי נסבלות עבורם. הם מנסים להתמודד עם תחושות אלו דרך התנהגויות אימפולסיביות והתנהגויות של פגיעה עצמית, כמו שימוש לרעה בסמים, התנהגויות מיניות מסוכנות, בזבוז כסף קיצוני והתקפי אכילה. יתר על כן, מטופלים עם הפרעת אישיות גבולית מתאפיינים לעיתים קרובות באובדנות כרונית, ובאיומים באובדנות. תחת לחץ אינטנסיבי מטופלים עם הפרעת אישיות גבולית עלולים לחוות תסמינים של דיסוציאציה זמנית או של פרנויה.
המודל התאורטי של אישיות גבולית
על פי מודל יחסי האובייקט, בהתפתחות פסיכולוגית תקינה תבניות נפשיות של העצמי ביחס לאחרים, המכונות "ייצוגי האובייקט", הופכים בהדרגה למובחנים וכוללניים יותר. בתחילת התפתחותו, חוויית התינוק סובבת סביב שני מצבים: רגעים של כאב ("לא נוח לי ואני צריך מישהו שיטפל בי") ורגעים של הנאה ("אני כרגע מרגיש רגוע בזכות זה שמישהו אוהב אותי"). חוויות אלו הופכות בהדרגה לתבניות נפשיות מובחנות וכוללניות יותר של העצמי ושל האחר. ההבשלה של הייצוגים הללו מאפשרת שילוב מציאותי יותר בין טוב ורע, כך שתכונות חיוביות ושליליות משולבות יחד לייצוג מורכב יותר שכולל היבטים שונים של האדם ("אף על פי שהיא לא דואגת לי ברגע זה, אני יודע שהיא אוהבת אותי ושהיא תדאג לי בעתיד"). ייצוגים משולבים אלו מאפשרים לאדם לשאת רגשות מעורבים, שוני וסתירה בעצמו ובאחר.
לפי קרנברג מידת המובחנות והכוללנות של ייצוגים אלו, יחד עם הרגשות שנלווים אליהם, מהווים את "ארגון האישיות" של האדם. בארגון אישיות נורמלי לאדם יש תפיסה כוללנית של עצמי ושל האחר, המאפשרת יציבות ועקביות בזהותו של האדם ובתפיסתו את הזולת, כמו גם יכולת לאינטימיות עם אחרים תוך שמירה על תחושת העצמי שלו. לדוגמה, אדם כזה יוכל להבין שניתן לחוש רגשות של שנאה בתוך מערכת יחסים אוהבת ללא קונפליקט פנימי וללא תחושות של אי-רציפות בתפיסתו את האחר. לעומת זאת, בארגון אישיות גבולית המחסור בייצוגים משולבים של העצמי ושל האחר מוביל לכך שהאדם מפעיל מנגנוני הגנה פרימיטיביים (כמו פיצול, הזדהות השלכתית וניתוק), זהות דיפוזית (תפיסה לא עקבית של העצמי ואחרים) ובוחן מציאות לא יציב (הבחנה לא עקבית בין חוויה פנימית וחיצונית). במצבים של לחץ גבוה, אנשים עם הפרעת אישיות גבולית לא מצליחים להעריך את המצב בכללותו ונוטים לפרש אותו כמצב קטסטרופלי. הם מתקשים להעריך נכונה את מניעיו וכוונותיו של האחר, ותופסים אותם כאיום או כדחייה. המחשבות והרגשות שלהם לגבי עצמם ולגבי אחרים מפוצלים לחוויות דיכוטומיות של טוב או רע, שחור או לבן והכל או כלום.
מטרות
המטרה העיקרית של TFP היא הפחתת שיעורי אובדנות ופגיעה עצמית, שיפור יכולות שליטה עצמית וויסות רגשות, יצירת מערכות יחסים מספקות יותר ויכולת לפעול להשגת מטרות חיים. לפי המודל, מטרות אלו מושגות על ידי פיתוח ייצוגים כוללניים של העצמי ושל האחר, הפחתה של מנגנוני ההגנה הפרימיטיביים, ופתרון בעיית הזהות הדיפוזית אשר משמרת את הפיצול בעולמו הפנימי של המטופל.
חוזה
הטיפול מתחיל בניסוח של חוזה המורכב מהנחיות כלליות לכל המטופלים וכן מתוספות ייחודיות לכל מטופל שנובעות מהקשיים הספציפיים שלו שעלולים להפריע להתקדמות הטיפול. החוזה כולל גם את החובות שמוטלות על המטפל. על המטופל ועל המטפל להסכים על החוזה לפני שהטיפול יוכל להתחיל.
התהליך הטיפולי
טיפול TFP מורכב משלושה שלבים:
במהלך השנה הראשונה לטיפול, TFP מתמקד במספר בעיות:
בטיפול זה, ניתוח ההעברה הוא הדרך העיקרית לעבודה על שינוי מיחסי האובייקט הפרימיטיביים (מפוצלים או מקוטבים) ליחסי אובייקט מתקדמים (מורכבים, מובחנים ומשולבים) אצל המטופל. כך, בניגוד לטיפולים המתמקדים בהפחתת תסמינים לזמן קצר, המטרה השאפתנית של טיפול TFP היא לא רק לטפל בתסמינים, אלא לשנות את כל ארגון האישיות, אשר נתפס כסיבה האמיתית לתסמינים. לשם כך, המטפל מפרש את האופן בו המטופל חווה ייצוגים פנימיים של מערכות יחסים קודמות כאשר אלו מתגלים בקשר הטיפולי, כלומר בהעברה. נעשה שימוש בטכניקות שונות כמו הבהרה, עימות ופירוש בהקשר של יחסי ההעברה המתפתחים בזמן הטיפול.
ייצוגי העצמי וייצוגי האובייקט באים לידי ביטוי בקשר שבין המטופל למטפל בתהליך שמכונה העברה. בתוך כך, מופעלים תהליכים של השלכה והזדהות. כלומר, ייצוגים שונים של העצמי מיוחסים למטפל. תהליכים אלה מקושרים לעיתים קרובות לרגשות כגון כעס או פחד.
המידע שמועבר בהעברה מאפשר גישה ישירה לעולמו הפנימי של האדם בזכות שתי סיבות. ראשית, גם המטפל וגם המטופל בוחנים את עולמו הפנימי של המטופל בו זמנית, כך שכאשר נחשף ייצוג לא עקבי של המציאות הם דנים עליו ביחד מיד. בנוסף, בדרך זו נחשפת ראיית המציאות של המטופל מה שמלווה הרבה פעמים בתגובות רגשיות חזקות מצידו. טיפול המתמקד בדיון מעמיק בעברו של המטופל יכול הרבה פעמים להוביל לדיון אינטלקטואלי שהוא הרבה פחות אינפורמטיבי.
TFP מדגיש את התפקיד של פירוש בטיפול. כאשר הייצוגים המפוצלים של העצמי ושל האחר של המטופל באים לידי ביטוי בטיפול, המטפל עוזר למטופל להבין את הסיבות (הפחדים או החרדות) שמשמרות את ההפרדה והפיצול בייצוגים של עצמו ושל האחר. הבנה זו מלווה בחוויה של רגשות עוצמתיים בתוך הקשר הטיפולי. החיבור של הייצוגים המפוצלים והמקבילים של העצמי ושל האחר מוביל להסתכלות מורכבת, מובחנת ומציאותית יותר של העצמי ושל האחר, לוויסות התגובות, ולחשיבה צלולה יותר. לפיכך, כאשר הייצוגים המפוצלים של העצמי מתחברים, המטופלים מצליחים לחוש עקביות הולכת וגוברת בזהותם ומערכות היחסים שלהם הופכות למאוזנות ויציבות לאורך זמן. המטופלים נמצאים בסיכון נמוך יותר להיות מוצפים ברגשות תוקפניים והיכולת שלהם לאינטימיות מתגברת, תוך הפחתה בהתנהגויות הרס עצמי ושיפור כללי בתפקוד.