cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לוח הלוגריתמים של נאפייר
טבלאות הלוגריתמים שפורסמו
נאפייר מספק הוראות לשחזור הטבלאות שפרסם, עם שבע העמודות והכיסוי של כל דקת קשת (1/60 מעלה). הוא לא מחשב את הסינוסים עצמם, שאת הערכים עבורם יש למלא מטבלה שכבר זמינה: "טבלת הסינוסים הנפוצה של ריינהולד, או כל אחר מדויק יותר, תספק לך את הערכים האלה." לוגריתמים של סינוסים עבור זוויות מ-30 מעלות עד 90 מעלות מחושבים בעזרת הלוגריתמים שמספקת הטבלה הרדיקלית. אם הערך אינו מופיע במדויק בטבלה אז חישוב הלוגריתם של הסינוס הרצוי יתבצע על ידי אינטרפולציה ליניארית בין ערכים קרובים. הספר מציע מספר דרכים גם לחישוב לוגריתמים עבור סינוסים של זוויות קטנות מ-30 מעלות. לדוגמה, אפשר להכפיל סינוס שהוא קטן מ-0.5 בחזקה כלשהי של שתיים או עשר כדי להכניס אותו לתחום בין 0.5 ל-1. לאחר מציאת הלוגריתם הזה בטבלה הרדיקלית, מוסיפים את הלוגריתם של חזקת שתיים או עשר שהייתה בשימוש (הוא נותן טבלה קצרה), כדי לקבל את הלוגריתם הנדרש.
נאפייר מסיים ואומר ששתיים מהשיטות שלו להרחבת הטבלה מניבות תוצאות דומות. הוא מציע שאחרים "שאולי יש להם הרבה תלמידים..." יבנו טבלה חדשה עם מקדם קנה מידה גדול יותר של 10,000,000,000. אותן שיטות, תוך שימוש בטבלה רדיקלית עם 35 עמודות בלבד, תהיה מספיקה כדי לכסות זוויות מ-45 עד 90 מעלות.
סוף דבר
בנספח, נאפייר דן בבנייה של "סוג אחר וטוב יותר של לוגריתם" כך שהלוגריתם של אחד הוא אפס והלוגריתם של עשר הוא 10,000,000,000. זהו למעשה לוגריתם בבסיס 10 בקנה מידה גדול. הוא עוסק בדרכים שונות לחישוב טבלה שכזו ומסיים בתיאור הלוגריתם של 2 כמספר הספרות ב-, שהוא מחשב להיות כ-301,029,995. הנספח מלווה בהערות של הנרי בריגס על הרעיונות של נאפייר. הסעיף הבא הוא חיבור בן 12 עמודים מאת נאפייר שכותרתו: "כמה הצעות מדהימות לפתרון משולשים כדוריים בקלות מופלאה". בחיבורו הוא מתאר כיצד לפתור אותם מבלי לחלק אותם לשני משולשים ישרים. קטע זה מלווה גם הוא בפירוש של בריגס.
המתרגם מקדונלד כולל כמה הערות בשלב זה, ביניהן: איות שמו של נאפייר, התייחסויות לעיכובים בפרסום הכרך השני, התפתחות החשבון העשרוני, השגיאה בטבלת העזר השנייה, דיוק השיטה של נאפייר ושיטות לחישוב לוגריתמים בבסיס 10.
תגובות
שיטת החישוב החדשה של נאפייר התפשטה במהירות בבריטניה ומחוצה לה. קפלר הקדיש את האפמריס שלו לנאפייר, עם מכתב המברך אותו על המצאתו ועל תועלתה הרבה לאסטרונומיה. קפלר לא מצא שגיאות משמעותיות למעט כמה אי דיוקים בזוויות קטנות. , מומחה לניווט שמימי, תרגם את התיאור הלטיני של נאפייר לאנגלית עוד בשנת 1615, אך הפרסום התעכב בעקבות מותו של רייט. בריגס הרחיב את הרעיונות בספר ללוגריתם הנוח יותר בבסיס 10, או "הלוגריתם הנפוץ". המתמטקיאי בנג'מין אורסינוס כינה את נאפייר "מתמטיקאי שאין שני לו". שנה מאוחר יותר, ב-1914, כינה את הלוגריתמים "אחת התגליות המדעיות הגדולות ביותר שהעולם ראה".
פונקציית הלוגריתם הפכה למרכיב עיקרי באנליזה מתמטית. באופן טבעי, טבלאות מודפסות של לוגריתמים פחתו בהדרגה בחשיבותן במאה העשרים יחד עם השתכללות המחשבונים מכניים ולאחר מכן המחשבים אלקטרוניים. כניסתם של מחשבונים מדעיים ידניים בשנות ה-70 סיימה את עידן סרגלי החישוב (אשר גרסה ראשונית שלהם פותחה עוד ב-1622 על ידי ויליאם אוטרד). המהדורה משנת 2002 של אנציקלופדיית הניווט של עדיין מכילה טבלאות של לוגריתמים ולוגריתמים של פונקציות טריגונומטריות.
לין מורלי מרטין
לין מורלי מרטין (באנגלית: Lynn Morley Martin; נולדה ב-26 בדצמבר 1939) היא אשת עסקים ופוליטיקאית לשעבר שכיהנה כמזכירת העבודה של ארצות הברית.
ביוגרפיה
לין מורלי מרטין נולדה ב-26 בדצמבר 1939 בעיר אוונסטון שבאילינוי. מורלי מרטין היא בוגרת אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
מורלי מרטין הייתה חברה בבית הנבחרים של אילינוי מטעם מחוז וינהבגו (1977-1979) וחברה בסנאט של אילינוי (1979–1980). ב-3 בינואר 1981 מורלי מרטין נבחרה לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-16 של אילינוי. היא סיימה את כהונתה כחברה בבית הנבחרים האמריקאי ב-3 בינואר 1991 כאשר נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש בחר בה לתפקיד מזכירת העבודה של ארצות הברית.
מורלי מרטין נחשבה לנאמנה לממשלו של רונלד רייגן וסייעה לסגן נשיא ארצות הברית, ג'ורג' הרברט ווקר בוש, להיבחר שנית למועמדות סגן הנשיא בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1984. בוש שיבח אותה ואמר כי ייתכן מצב שהיא תהיה המועמדת שלו לסגנות נשיאות ארצות הברית במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1988, אך לבסוף בוש בחר בסנאטור מאינדיאנה דן קווייל.
ג'ורג' הרברט ווקר בוש בחר בה לתפקיד מזכירת העבודה של ארצות הברית בממשלתו כאשר אליזבת דול התפטרה מהתפקיד על מנת לכהן כנשיאת הצלב האדום האמריקאי. בשנת 1995, היא שקלה את האפשרות להתמודד על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית, אך לבסוף היא החליטה שלא.
נשפון פגום אוזן
נשפון פגום אוזן (שם מדעי: Myotis emarginatus) הוא עטלף חרקים קטן ממשפחת הנשפוניים, הנפוץ במרכז ודרום אירופה, במערב אסיה ובצפון אפריקה. בישראל נמצא מהצפון ועד ירושלים, השפלה וחבל לכיש.
מאפיינים
משקלו 6–9 גרם, אורך האמה 36–42 מ"מ. צבעו חום כתום עם גחון בהיר יותר . אקולוקציה במין זה מאופיינת באות FM בתדרים 40–120 קילו-הרץ.
תזונה ורבייה
בישראל מוכרות מושבות בנות עטלפים בודדים ועד מאות. הזדווגויות מתרחשות בסתיו והנקבה ממליטה ולד יחיד באביב. תזונתו מורכבת מחרקים מעופפים כגון חיפושיות, פשפשים וזבובאים.
פורד מוסטנג SSP
פורד מוסטנג SSP (באנגלית: Ford Mustang SSP) הוא מוסטנג, שיועד להיות ניידת משטרה, שמתבסס על פורד מוסטנג שיוצר על ידי פורד בין השנים 1982-1993
ייצור
ההערכה היא שכמעט 15,000 מהיחידות הללו יוצרו משנת 1982 ועד הפסקתן בשנת 1993 עבור למעלה מ־60 ארגוני אכיפת חוק וסוכנויות ממשלתיות. תפקידיהם נעו בין סיור כללי ליחידות מרדף, כשחלקם שימשו בתפקידים מיוחדים כמו תפיסת מבריחי סמים ועד יחידות הכשרה באקדמיה.
בית ספר בין-לאומי
בית ספר בינלאומי הוא מוסד חינוכי, המשלב לפחות מימד בינלאומי אחד בפעילותו. דוגמאות לממדים בינלאומיים הם: תוכנית לימודים זרה למדינה המארחת, שפת הוראה ולמידה זרה למדינה המארחת, אוכלוסיית תלמידים בינלאומית משמעותית, ואוכלוסיית מורים בינלאומית. בתי ספר בינלאומיים משרתים בעיקר ילדים של דיפלומטים או של שחקנים זרים, או אחרים אשר נמצאים בשליחות ארוכה בחוץ לארץ אשר מצריך לשים את ילדיהם במערכת החינוך והם אינם יכולים לשלוח את ילדיהם למערכת החינוך של המדינה המארחת, בשל שפת לימוד, אי התאמה בתכנים, ולעיתים רמת חינוך יותר נמוכה בבתי הספר המקומיים במדינה המארחת מאשר במדינת המוצא.
היסטוריה
מכינת מזרו לאנגלית בינונית (MEMPS) בלסטו, הקיימת עד היום, הוקמה בשנת 1890 עבור ילדי מיסיונרים דוברי אנגלית, סוחרים ופקידים בממשל הבריטי ובה לימד מורה אחד. סילבסטר (2002) טוען שהקולג' הבינלאומי בספרינג גרוב, לונדון, שהיה קיים בין השנים 188–1866, יכול היה להיות בית הספר הבינלאומי הראשון. הקולג' צמח מתוך אינטרס של קבוצת אנשים שהציעה שמספר בתי ספר בינלאומיים באירופה יוכלו לתת מענה לתלמידים ממדינות שונות באופן שבו "התלמידים, במעבר ממדינה ושפה למדינה ושפה אחרת, לא ימצאו שום שינוי ניכר של מהלך הלימודים כדי לעכב את התקדמות חינוכם".
במהלך המאה ה-20, עם התרחבותה של הכלכלה הגלובלית, התפשטות התופעה של משפחות נודדות בעקבות עיסוקם של ההורים והיווצרותם של ילדי התרבות השלישית, עלו מספרם של בתי ספר בינלאומיים ברחבי העולם הנותנים מענה של תוכנית לימודים ממדינת המקור במדינה המארחת (בדרך כלל ארצות הברית או אנגליה) או תוכנית לימודים בינלאומית. לקראת סוף המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21, גדל מספרם של בתי הספר הבינלאומיים עוד יותר, במטרה לספק מענה למשפחות מקומיות המעוניינות, לפי גולד (1999), לפתח אצל ילדיהם גישה להזדמנויות עבודה בכלכלה עולמית וליהנות מחינוך של ילדיהם כהשקעת הון תרבותית של אליטה עולמית.
רקע והגדרה
ה-International School Consultancy (ISC) הגדירה ב-2015 בית ספר בינלאומי כ"בית ספר המלמד תוכנית לימודים בשפה האנגלית מחוץ למדינה דוברת אנגלית". אך יש הטוענים שהגדרה זו צרה מלהכיל את כל סוגי בתי הספר הבינלאומיים, מכיוון שהיא מניחה שאנגלית היא השפה הבינלאומית היחידה. טענה זו מעלה סוגיה לגבי קיטלוגם של בתי ספר המלמדים תוכניות לימודים בשפות אחרות כמו ספרדית, מנדרינית או יפנית, במדינות שאינן דוברות שפות אלו.
בתי ספר רבים, המגדירים את עצמם בינלאומיים, הם גופים פרטיים המתנהלים מחוץ למערכות החינוך הלאומיות. מכיוון שאין קריטריונים מוסכמים להגדרה על מהו בית ספר בינלאומי ואין שום גוף בינלאומי האחראי על הסמכה או אישור בית ספר כ"בינלאומי", ברורה הסיבה למגוון העצום של בתי הספר הבינלאומיים ברחבי העולם.
תכונה שנייה היא שפת ההוראה והלמידה. אם ניקח את ההגדרה של ה-ISC ונרחיבה להוראה ולמידה בשפה זרה למדינה המארחת יכולה הגדרה זו להוות עוד סממן של בית ספר בינלאומי.
תכונה שלישית היא קהל יעד של הורים ותלמידים. במקור בתי ספר בינלאומיים הוקמו כדי לתת מענה לצורך של אוכלוסיות גולות בעקבות עיסוקם של ההורים. עם השנים גדלה הדרישה של אוכלוסייה מקומית, ממעמד סוציואקונומי בינוני, לחינוך בינלאומי על מנת לתת יתרון לילדיהם בקבלה לאוניברסיטאות מערביות נחשבות וכניסה לעולם התעסוקה הגלובלי. אחוז התלמידים ממדינות זרות לעומת התלמידים המקומיים, הוא מאפיין חשוב נוסף.
תכונה רביעית היא מגוונו הבינלאומי של צוות ההוראה בית הספר. ממגוון של אוכלוסיות התלמידים ניתן לצפות, כי מגוון יימצא גם באוכלוסיות ההוראה של בתי ספר בינלאומיים. גורמים הכוללים את תוכנית הלימודים המוצעת, שפת ההוראה, דרישות השלטון הלאומי והמקומי, מדיניות העסקה בבתי הספר ומגבלות היתר העבודה ישפיעו על רמת הגיוון בקרב עובדי ההוראה.
תכונה מעניינת נוספת היא בעלות בית הספר ומטרותיו הכלכליות. במהלך 50 השנה האחרונות, תהליך הביזור וההפרטה של מערכות החינוך במדינות הצפון הגלובלי, הביאו ליצירתם של בתי ספר שונים בעלי מבנה בעלות שונה. חלקם בבעלות ציבורית, חלקם בבעלות פרטית, וחלקם שילוב של השניים. אם בעבר בתי ספר היו ללא מטרות רווח, אזי במאה ה21 קמו בתי ספר בינלאומיים פרטיים בעלי מטרות רווח.
כפי שניתן לראות, אין הסכמה או אחידות לגבי מאפייניו של בית ספר בינלאומי, אך בעזרת שילוב של כמה תכונות אפשר אולי לסווגם. היידן, טומפסון (2008) ובאנל (2016), מקטלגים את בתי הספר לשני סוגים עיקריים "מסורתי" ו"אידאולוגי", ומציינים שבשני העשורים האחרונים, התווסף סוג חדש הנקרא "לא-מסורתי".
בית ספר בינלאומי "מסורתי" מאופיין בתוכנית לימודים בינלאומית כדי לתת מענה לאוכלוסייה של הורים המתניידים ברחבי העולם ומועסקים על ידי שגרירויות, האומות המאוחדות, צבאות או חברות בינלאומיות. ההוראה והלמידה נעשים בשפה האנגלית, והבעלות היא בדרך כלל ללא מטרות רווח.
לעומתו, בית ספר בינלאומי "אידאולוגי" הוא בית ספר אשר בחזון חינוכו עומדת הפילוסופיה של קורט האן או שוויון ושלום עולמי. בתי ספר כגון, ארגון הקולג'ים הבינלאומיים (UWC) הם בתי ספר פרטיים ללא מטרות רווח, המלמדים תוכנית לימודים בינלאומית בשפה האנגלית (בדרך כלל), וקהל היעד הוא תלמידים מכל העולם.
כפי שניתן לזהות, בשני סוגים אלה, בתי הספר הם ללא מטרות רווח, בעלי תוכנית לימודים בינלאומית, עם קהל יעד בינלאומי, וההוראה נעשית בשפה האנגלית בדרך כלל. לפי באנל העובדה שבתי הספר מסוגים אלו מלמדים תוכנית בינלאומית מבסס בבטחה את הלגיטימיות של טענתם כבתי ספר בינלאומיים.
הסוג השלישי, והשנוי במחלוקת, הוא בית הספר ה"לא-מסורתי". סוג זה של בתי ספר הוא הסיבה המרכזית לצמיחה הגדולה של בתי ספר בינלאומיים בשני העשורים האחרונים. אלו הם בתי ספר פרטיים שהוקמו למטרות רווח ומשרתים קהל יעד מקומי ברובו ממעמד סוציואקונומי בינוני. תוכניות הלימודים ושפת ההוראה הם לרוב זרות למדינה המארחת, אך רק לעיתים הם בינלאומיות.
תוכנית לימודים בינלאומית
כפי שבאנל (2017) טוען, תוכנית הלימודים היא מאפיין מהותי בהגדרתו של בית ספר כ"בינלאומי". היידן ותומפסון (2018) פורטות את תוכניות הלימודים הנלמדות בבתי ספר בינלאומיים לשתי קטגוריות מרכזיות: דוגמאות מובילות לתוכניות לימודים שעברו עיבוד הן: תעודה כללית בינלאומית להשכלה תיכונית (IGCSE) האנגלית, והדיפלומה הבינלאומית של השמה מתקדמת (AP) האמריקאית. לעומתן ישנן את הבגרות האירופאית (European Bachelorette), והבגרות הבינלאומית (IB) על שלל תוכניותיה לגילאים שונים אשר נוצרו במקור כתוכניות בינלאומיות.
הבגרות הבינלאומית (IB)
ארגון הבגרות הבינלאומי (IBO), הרשום בז'נבה חגג חמישים שנה באוקטובר 2018. הארגון מציע שלוש תוכניות לימודים בינלאומיות לגילאים 3–19 שנים. בשנת 2010 הכיל הארגון מגוון של 3,305 בתי ספר ב-139 מדינות המחנך כ-854,000 תלמידים. 10 שנים לאחר מכן, בדצמבר 2020 גדל הארגון על פי הנתונים באתר הרשמי (ibo.org) לכ-5,400 בתי ספר ב-158 מדינות ומחנך כ-1.4 מיליון תלמידים.
התוכנית הלימודית והחינוכית של ה-IB מבוססת על פילוסופיה של "חינוך ליברלי לרציונליות אנושית". המשימה המוצהרת של הארגון היא "לפתח צעירים חוקרים, בעלי ידע ואכפתיות העוזרים ליצור עולם טוב יותר ושליו יותר באמצעות הבנה וכבוד בין-תרבותיים".
תוכנית הדיפלומה (DP) היא התוכנית הוותיקה והמובילה מתוך שלוש תוכניות הלימודים של הIB והיא נועדה לגילאי 16–18. זוהי תוכנית מדוקדקת ויוקרתית אשר נבנתה בכוונה תחילה להיות בינלאומית ולא עבור לאום מסוים. היא מוכרת על ידי כל האוניברסיטאות המובילות בעולם וזמינה בשלוש שפות: אנגלית, צרפתית וספרדית. התוכנית מבוססת על 6 מקצועות בחירה ממגוון של קורסים, 2 מקצועות ליבה (חובה) ופעילות חוץ לימודית. הקווים המנחים של התוכנית הם: לפי באנל, ה-IB הוא ללא ספק כוח מרכזי בפיתוח החינוך הבינלאומי.
בתי ספר בינלאומיים בישראל
נכון ל-2021, קיימים בישראל שלושה בתי ספר הממתגים את עצמם כבתי ספר בינלאומיים: בית הספר האמריקאי הבינלאומי באבן יהודה (AIS) הפועל על פי תוכנית הלימודים האמריקאית - AP, ובית הספר הבינלאומי בכפר הירוק (EMIS) ובית הספר הבינלאומי בגבעת חביבה (GHIS) אשר מלמדים את הIB.
ביקורת
ימיני ופלופ (2015) טוענים שהכנסת ממדי בינלאומיות לחינוך על ידי אימוץ אסטרטגיות פדגוגיות חדשות, או לחלופין אימוץ תוכניות לימודיות בינלאומיות בשלמותן, עשויות לתרום לייצור הבדלי יכולות בין יחידים בחברה. באופן כללי, נראה כי בתי ספר פרטיים (אוכלוסיות חזקות) מארגנים את עצמם על פי הדרישות החדשות לחינוך בינלאומי, ואילו בתי ספר ציבוריים המזוהים עם אוכלוסיות מוחלשות אינם עושים זאת. תופעה זו עשויה להרחיב עוד יותר את הפערים החברתיים והכלכליים הקיימים היום.
סולנום המקור
סוֹלָנוּם הַמַּקּוֹר (שם מדעי: Solanum rostratum Dunal, שם נרדף: .Solanum cornutum Lam) צמח חד-שנתי קוצני, נדיר מאוד בישראל בסוג סולנום ונמנה עם משפחת הסולניים. מין זה גר מזדמן בשלב ראשון של פלישתו בשטחים טבעיים ומופרים בישראל.
סולנום המקור הוא צמח חד-שנתי שעליו, גבעוליו וגביע הפרח מכוסים בקוצים רבים ארוכים ירוקים-צהובים, ישרים, דמוי מחט ובשערות כוכביות. פרחי הצהובים מבדילים אותו משאר המינים בסוגו בישראלה.
מאפיינים
צמח חד-שנתי מכוסה קוצים, מסועף, שרוע אן זקוף, גובהו כ-60 ס"מ, רוחב נופו 60.
שורש שיפודי מעוצה ומעמיק. הגבעולים נראים מעוצים בבסיסם.
העלים מסורגים, פשוטים ומחולקים לאונות, בעלי פטוטרת, ללא לוואים, חסרי ריח וקוצניים. הקוצים מכסים את העורקים הצדדיים שבשני צדדי העלה.
הפרחים ערוכים בקבוצות של 3 עד 10 פרחים, על פי רוב בתפרחות סיומיות, דו-קרניות. וללא חפים.
הפרחים דו-מיניים, בעלי שחלה עילית ומאוחי עלי כותרת. לפרח אין צוף, ההאבקה נעשית על ידי חרקים שוחרי אבקה.
הגביע מאוחה עלים, גלגלי, בעל 5 שיניים. הוא משתייר אך, אינו מתפרה לאחר הפריחה והוא דמוי כדור מכוסה קוצים בצפיפות. הגביע בבעת הבשלת המאבקים והביציות מחולק כמעט עד הבסיס לאונות ישרות באורך 6 עד 10 מ"מ, צינור הגביע דמוי פעמון, אורכו 1.5 עד 2.5 מ"מ, מכוסה בצפיפות בשערות כוכביות או זפיניים, לפעמים עוקצניים.
האבקנים 5 כמספר עלי הכותרת, והם מאוחים לצינור הכותרת, בלוע הכותרת בין עלי הכותרת. האבקנים אינם צמודים מאוד ואינם מהודקים אל עמוד השחלה, אלא מפושקים פחות או יותר. אחד מן האבקנים ארוך בהרבה מהאחרים וכפוף לפנים.
השיליה מורחבת, זוויתית ובעלת ביציות מרובות.
הפרי ענבה בעלת 2 מגורות, היא מתפתחת בתוך הגביע הקוצני, ואינה חבויה בתוך הגביע, אלא גלויה.
הזרעים מרובים (40 עד 80 בענבה), פחוסים, חסרי צורה מוגדרת, בעלי שטח פנים מחוטט; אוכם 2 מ"מ ורוחבם 1.5 מ"מ.
הזרעים מתפזרים בעודם בפרי המתייבש על הצמח או כאשר הפרי היבש ניתק בשלמותו ומתגלגל ברוח. הזרעים מופצים למרחק כשפרי מתפרק בזמן הגלגול.
פריחה מסוף מאי ועד תחילת נובמבר. העלווה מסוף מרץ ועד סוף נובמבר. פרי ירוק מסוף יוני ופרי בהפצה עד סוף דצמבר.
בית גידול ותפוצה
בית גידול: בתי-גידול מופרעים-מופרים, גדל רק בבתי-גידול שנוצרו או עוצבו על ידי האדם.
טיפוס התפוצה אמריקאי. מוצאו מאמריקה התיכונה ואמריקה הצפונית. הוא הוכנס באקראי לישראל בשנות 1950.
רעילות ושימושים
הצמח רעיל, כמו רבים מבני מיני הסולניים. חומרי הרעל נמצאים בכל חלקי הצמח, ובעיקר בפרי הירוק והלא בשל. החומרים הרעילים המצויים בו הם: סולנין, אטרופין ואלקלואידים רבים אחרים.
הסולנין הוא גליקוזיד המתפרק לסוכר ולסולנידין. חומר אחרון זה משכך כאבי מגרינה וכאבי בטן, ויעיל לריפוי מחלות עור שונות. בסולנום יש גם סולסודין, שמשמש אחד מן המקורות להכנת תרופות סטרואידיות, כמו קורטיזון והידרוקורטיזון, וכן הורמוני מין כמו פרוגסטרון וטסטוסטרון. רטיות מעלי סולנום שימשו בצרפת לריכוך רקמות ולשיכוך כאבי עצבים. לענבות השפעה נקוטת על מערכת העצבים באמצעות השפעתן על המעביר העצבי אטציל כולין. במחקרים שנערכו נמצא שמיצוי של סולנום מדכא פעילות של מערכת העצבים המרכזית, מאט את קצב הלב, מורד את לחץ הדם, מרחיב את כלי הדם, משככים כאבים, מונעים עוויתות שרירים ומגינים על הכבד מפני הרעלה. תוצאות המחקרים הללו מסבירים חלק ניכר מן השימושים העממיים בצמח.
אכילת חלקים מהצמח עלולה לפגוע במערכת העיכול של הניזון ממנו ואף לגרום למוות.
כריסטופר סליז
כריסטופר אנדרו סליז (באנגלית: Christopher Andrew Celiz; 12 בינואר 1986 - 12 ביולי 2018) היה סמל מדרגה ראשונה בצבא ארצות הברית. לאחר מותו הוענקה לו מדליית הכבוד על ידי הנשיא ג'ו ביידן ב-16 בדצמבר 2021, על מעשיו ב-12 ביולי 2018. המדליה הוענקה למשפחתו של סליז במהלך הטקס. סליז הוא היהודי הראשון שהוענקה לו מדליית הכבוד במלחמה העולמית בטרור.
ביוגרפיה
סליז נולד בעיר סאמרוויל שבדרום קרוליינה ב-1986. למד בתיכון סאמרוויל שם הכיר אשתו קתרין ובשנת 2010 נולדה להם בת.
סליז השתתף במלחמת עיראק בין השנים 2008–2009, ובין 2011–2012 במסגרת מבצע חירות מתמשכת. הוא היה בשליחותו החמישית כאשר נהרג בעת בפעילות בפכתיא שבאפגניסטן ב-12 ביולי 2018.
הלווייתו התקיימה ב-18 ביולי בבית הכנסת מקווה ישראל בסוואנה שבג'ורג'יה. ביום ההלוויה הוציא הנרי מקמסטר, מושל מדינת דרום קרוליינה, צו המורה להוריד את הדגלים במדינה לחצי התורן לזכרו של סליז. מיד לאחר מותו הוענקו לו עיטורי לב הארגמן, כוכב הארד ומדליית השירות הראוי לשבח.
ב-16 בדצמבר 2021 הוענקה לו מדליית הכבוד על ידי הנשיא ג'ו ביידן בטקס שנערך בהשתתפות אלמנתו ובתו. סליז הוא היהודי ה-18 שהוענקה לו מדליית הכבוד.
נימוקים להענקת מדליית הכבוד
סליז הפגין מעשה מעשי גבורה בעת התקלות באויב בבפכתיא שבאפגניסטן ב-12 ביולי 2018. זמן קצר לאחר שהגיע עם צוותו לביצוע משימתם הסופית, הכוח הותקף על ידי כוח אויב גדול אשר ריתק את הכוח של סליז. כאשר סליז הבין זאת הוא בחר לחשוף את עצמו בפני כוח האויב על מנת להגיע לנשק כבד ובכך לאפשר לכוחות ארצות הברית ובני בריתם להשיג יתרון. כאשר הגיע מסוק לפינוי רפואי הוא נתקל מיד באש כוחות האויב. סליז ידע שקריטי להעלות את הנפגעים כמה שיותר מהר וחשף את עצמו לאש האויב וכאשר הפצועים הועברו ממקום המחסה לכיוון המסוק, השתמש סליז בגופו על מנת להגן עליהם. כאשר כל הפצועים הועלו למסוק, צוותו של סליז חזר לתפוס מחסה והוא נשאר להגן על המסוק והחזיר אש לעבר מקורות הירי. לאחר מכן התמקם בין תא הטייס לכוח האויב ובכך הבטיח כי המסוק יוכל להמריא, בשלב זה נפצע מאש האויב ועל אף זאת סימן למסוק להמריא במקום לעלות עליו. במעשיו אלה הציל את חייהם של חבריו והפצועים שהיו על המסוק ומנע אבדות נוספות בקרב חבריו לצוות והצוות האווירי. במהלך כל הקרב סליז היה חשוף לסכנה על מנת להגן על צוותו, להביס את האויב ולבסוף שילם על כך בחייו.
מערת היונים
מערת היונים או מערות היונים הן מערות קרסטיות בגדה הימנית של נחל יצהר במערב הגליל ואתר ארכאולוגי-פרהיסטורי חשוב. בני אדם אכלסו את המערה לסירוגין החל מסוף התקופה הפלאוליתית התחתונה, לפני יותר מ-250,000 שנים, ועד לזמן התרבות הנאטופית, 15,000–11,700 שנים לפני זמננו. בחזית המערה ישנן מספר טרסות חקלאיות המעובדות כיום, בהן טמונים שרידים פרהיסטוריים הן מהתרבות הנטופית והן מהתרבות הכבארית הגאומטרית.
במערה היו לפחות חמישה אולמות, בימינו נותרו שלושה אולמות, כיוון שהשניים הנותרים קרסו. באולם המזרחי נערכו חפירות משנת 1965 בהנהלתם של עופר בר יוסף ואיתן צ'רנוב מן האוניברסיטה העברית בשיתוף עם אוניברסיטת תל אביב. חפירות נוספות נוהלו בשנים 1974–1975 בידי דונלד הנרי מאוניברסיטת טלסה באוקלהומה, וב-1980 – בידי פ' וַאלַא מהמשלחת הארכאולוגית הצרפתית בישראל.
באתר נחשפו קברים ובהם שלדי אדם. הקדומים בהם הם על פי רוב קברים קיבוציים. בטֶרַסָה שבחזית המערה נחשפו שתי קבורות משותפות של אדם וכלב. בנוסף נמצאו בקברים חרוזים, תליונים, כלי צור, כלי עצם וכלי אבן.
בשנת 2022 החלו חפירות מחודשות במערת היונים. החפירות של המחלקה לארכאולוגיה, אוניברסיטת בן-גוריון שבנגב, נתמכות על ידי הקרן הלאומית למדע. בחודש אוגוסט 2023 תיפתח עונה שנייה של חפירות באתר.
אליפות העולם בראלי-קרוס
אליפות העולם בראלי-קרוס (באנגלית: FIA World Rallycross Championship או WRX) היא סבב מרוצים בסגנון ראלי-קרוס המאורגן על ידי הפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) ומתקיים מאז שנת 2014 ובסיומה מוכתר אלוף העולם.
מבנה התחרות
בכל תחרות ישנה הקפה המכונה "הקפת ג'וקר" (Joker lap) בה ישנה הארכה של המסלול. כל מתמודד מחויב לבצע הקפת ג'וקר אחת בכל תחרות. במידה ולא מבצע את ההקפה מתווספות 30 שניות לתוצאת המקצה של אותו נהג.
שיטת הניקוד
הניקוד בכל שלב מוענק בהתאם לפירוט הבא:
נמר, דרקון
נמר, דרקון (בסינית: 卧虎藏龙) הוא סרט קולנוע אפי דובר מנדרינית בהפקה משותפת של טאיוון, סין וארצות הברית, שבוים על ידי אנג לי בשנת 2000. הסרט זכה לשבחים ולפרסים רבים בעולם, ואף זכה לפרס האוסקר בקטגוריית הסרט הזר הטוב ביותר.
עלילה
העלילה מתרחשת בסין בזמן שושלת צ'ינג, במאה ה-18. לי מו באי הוא לוחם וודאנג אגדי החוזר לביתו. הוא פוגש את ידידתו הטובה שו ליאן, ומספר לה שהחליט לפרוש מלימודי הוודאנג, ולהחזיר את חרבו המפורסמת, "חרב הגורל הירוקה", למורה שלו. שו ליאן לוקחת על עצמה את המשימה ונוסעת להחזיר את החרב. היא מביאה את החרב למורה, ופוגשת בביתו את הנערה הצעירה ג'ן, העומדת להתחתן בניגוד לרצונה עם איש עשיר, ואת האומנת המבוגרת שלה. באותו לילה נגנבת החרב על ידי לוחם וודאנג אלמוני.
לי מו באי מגיע גם הוא לבית המורה, ומגלה שמי שגנב את החרב היא ג'ן, שהיא למעשה תלמידת וודאנג מוכשרת ופורעת חוק. האומנת שלה היא למעשה "שועלת הירקן", לוחמת ופושעת ידועה לשמצה שהרגה בעבר את מורהו של לי מו באי.
עוד מתגלה שג'ן מאוהבת בשודד הדרכים המונגולי המפורסם "הענן השחור", שהתקיף בעבר את שיירת דרכים שנסעה בה, וגנב לה את המסרק. לאחר שרדפה אחריו למערה שלו התאהבה בו, אך חזרה לחייה הרגילים ולחתונה המיועדת.
כעת, "שועלת הירקן" מנסה לשכנע את ג'ן להרוג את לי מו באי כנקמה על התנהגותו אליה בעבר, לי מו באי מנסה לשכנע אותה לחזור למוטב, ו"הענן השחור" מופיע לפתע ומבקש שתהיה איתו. ג'ן בורחת ולי מו באי ושו ליאן הולכים בעקבותיה.
בסוף הסרט מצליח לי מו באי לשכנע את ג'ן להתנגד ל"שועלת הירקן", אך משלם על כך בחייו, לאחר שהתוודה בפני שו ליאן שהוא למעשה אהב אותה כל השנים. ג'ן ו"הענן השחור" מתאחדים במנזר הוודאנג של לי מו באי.
Reverans
Reverans (באנגלית: Reverence; בעברית: יִראַת כָּבוֹד) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה סילה, מתוך אלבומה, Yeni Ay. השיר יצא לאור ב-29 בספטמבר 2014, כסינגל השלישי מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
השיר הגיע למקום השני במצעד טורקיה טופ 20 והיה ליחיד מהאלבום שלא כבש את פסגת המצעד.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סילה לבדה והופק על ידה ועל ידי אפה בהאדיר, שהייתה אחראית להפקה של הלהיט "Vaziyetler". השיר כשמו, מדבר על יראת כבוד ועל החשקים של סילה לבצע פעולות שונות מבלי שיגידו לה על כך דברים. בשיר יש אזכור לשנים דברים מנוגדים; בית לוויות וחתונה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סילה ב-29 בספטמבר 2014, ביום צאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את סילה, כשמאחוריה מסך בצבעים כהים, תוך שלאורכו של הקליפ ניתן לראות חברי להקה מנגנים את לחן השיר ואת סילה, כשהיא שרה את השיר.
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-40 מיליון צפיות.
אלחנדרו סקופלי
אלחנדרו סקופלי (בספרדית: Alejandro Scopelli; 12 במאי 1908 – 23 באוקטובר 1987) היה כדורגלן ומאמן איטלקי-ארגנטינאי, ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה
סקופלי נולד ב-12 במאי 1908 בלה פלאטה שבארגנטינה. קבוצתו הראשונה הייתה אסטודיאנטס דה לה פלאטה שמעיר הולדתו, בה היה חלק מהקבוצה האגדית של לוס פרופסורס. ב-1933 עבר לאיטליה שם שיחק בקבוצות אינטר מילאנו ורומא בשנים שלאחר מכן. סקופלי היה לאחד מהשחקנים הארגנטינאים הראשונים ששיחקו באירופה. בזמן שהייתו באיטליה שיחק את משחקו היחיד עבור הנבחרת האיטלקית.
ב-1936 חזר לארגנטינה לשחק בראסינג קלוב בה לא לקח חלק במשחק ושנה אחר כך שב לאירופה והפעם לכוכב האדום (צרפת) וראסינג פריז בזמן שפרצה מלחמת העולם השנייה. בעקבות כך עבר סקופלי לבלננסש שמפורטוגל שלא הייתה לה מעורבות במלחמה. ב-1941 חזר לדרום אמריקה שם סיים את הקריירה במדי אוניברסידד דה צ'ילה.
במדי נבחרת ארגנטינה השתתף במשחק חצי גמר מונדיאל 1930 נגד ארצות הברית בו גם כבש. במשחק הגמר אורוגוואי ניצחה את ארגנטינה 4–2. בשנתו האחרונה בנבחרת זכה עימה בקופה אמריקה 1937 בו כבש שני שערים במשחק נגד פרגוואי.
האסכולה הקלאסית והנאו-קלאסית
האסכולה הקלאסית היא תאוריה בקרימינולוגיה שמקורותיה בקרב ההוגים מתקופת ההשכלה במאה ה-18. האסכולה עוסקת בעיקר בתגובה יעילה לעבריינות ולפשע באמצעות ענישה מרתיעה אך מידתית. עקרונות הגישה הקלאסית קשורים אופן הדוק להופעת המדינה הריבונית ולרעיון האמנה החברתית והם עיצבו את מערכת המשפט הפלילי המודרנית. ניתן לאפיין חמישה עקרונות מרכזיים: בחירה חופשית, אחריות מוסרית, הגנה על חירויות הפרט, יצירת מנגנון אכיפה רציונלי ויעיל וענישה שוויונית ומידתית.
האסכולה גורסת שהאדם יצור רציונלי ומסוגל בכל מקרה לשקול היטב את מעשיו, לכן הוא נושא באחריות מוסרית לתוצאות מעשיו. האדם, כסובייקט רציונלי ותבוני, פועל במטרה למקסם רווח אישי, בהתאם לשיקולי תועלת ולחישוב הרווח או ההפסד הצפויים מההחלטה לנהוג בדרך זו או אחרת. לפי גישה זו, התנהגות עבריינית נתפסת כאחת ממגוון ההתנהגויות שבני אדם שוקלים כדרכי פעולה אפשריות ולעיתים בוחרים לנקוט בה. מאחר שהתנהגותו של האדם היא תוצר של בחירה מודעת וחופשית, הרי שהוא נושא באחריות מוסרית על בחירותיו. הבחירה לא לציית לחוק משקפת פגם מוסרי כפול: היא פוגעת באמנה החברתית ומייצרת, בדרך כלל, גם פגיעה, כאב וסבל עבור הזולת.
מהרעיון של אחריות מוסרית של הסובייקט על בחירותיו נובעת ההצדקה לתגובה עונשית מצד המדינה, שמטרתה לגמול לאדם על מעשיו ולהרתיע אותו ואחרים מפני המשך התנהגות עבריינית. כדי להבטיח הן הגנה ראויה על חירויות הפרט והן ענישה יעילה, שוויונית ומידתית על הריבון לשמור על עקרון החוקיות: כלומר, לפרסם מראש את ספר החוקים ואת העבירות והעונשים שבסמכות בתי המשפט להטיל על עוברי החוק. החוקים והעונשים יפורסמו ברבים וכך בני האדם ידעו מראש מהם, וכל אדם יידע מראש מה צפוי לו אם יעבור על החוק, ויירתע מלעבור עבירות.
השפעת האסכולה הקלאסית והתפתחות מאוחרת
עיקרים רבים מתקופת ההשכלה הוטמעו במסמכים המכוננים של המשטרים הליברל־דמוקרטיים שנוסדו במהלך המאה ה־18 ואף עוגנו כבסיס של המשפט הפלילי המודרני, בין היתר במושגים בסיסיים כמו עקרון החוקיות, הליך הוגן ועקרון האשמה. עם זאת, כבר בתחילת המאה ה־19 החלו תאורטיקנים וחוקרים מתחום הקרימינולוגיה לפקפק בחלק מהרעיונות העומדים ביסוד האסכולה הקלאסית, בין היתר נוכח ממצאים מחקריים שערעור חלק מתפיסות היסוד שלה.
ביקורת על האסכולה הקלאסית
תאוריה זו לא נתנה הסבר למגוון הגורמים לעבריינות ולפשיעה אשר אינם נובעים מבחירה חופשית ומשיקולים רציונליים כגון התנהגות עבריינית של אנשים עם מוגבלות נפשית או שכלית, התמכרות והעבריינות שסובבת אותה, ועבריינות אקספרסיבית. החל מהמאה ה-19 וככל שנאספו נתונים שיטתיים על תופעת העבריינות, התרחבו סימני השאלה לגבי הדעה שעוברי חוק בוחרים כיצד להתנהג באופן מושכל, המנותק מנסיבות אישיות וחברתיות. הפער הגדול ביותר בהשתתפות בפשיעה הוא בין גברים ונשים, ובמיוחד ככל שמדובר בפשיעה חמורה ומתמשכת שרובה המכריע נעשה על ידי גברים. דוגמה נוספת היא חלקם של גברים צעירים מאוכלוסיות עניות וממיעוטים אתניים בין עוברי החוק, העולה באופן משמעותי על חלקם באוכלוסייה. בארצות הברית נהוג להציג בהקשר זה נתונים העוסקים בייצוג יתר של שחורים והיספנים, ובישראל על הבדלים בין יהודים וערבים.
קושי נוסף הנוגע להנחת בדבר הרציונליות של הסובייקט הפועל התגלה במחקרים מתחום הפסיכולוגיה והכלכלה. מסדרה ארוכה של מחקרים שערכו חוקרים כמו עמוס טברסקי, דניאל כהנמן ודן אריאלי עולה שהחלטות רבות של הפרט מושפעות מהטיות בשיקול הדעת, שנובעות פעמים רבות מהאופן בו מוצגים הנתונים, התנסות אישית אקראית או מבני חשיבה סטראוטיפיים.
גם הרעיון שניתן לגבש חוק רציונלי שיתווה מערכת של תמריצים שליליים (עונשים), אשר יאפשרו להפחית את רמות העבריינות והפשיעה לא הצליח לעמוד במבחן המציאות.
פתרון אנליטי
במתמטיקה, פתרון אנליטי של משוואה או מערכת משוואות הוא הצגה של הפתרון באופן ישיר ומפורש, ללא צורך בקירובים או סכומים אינסופיים. בדרך כלל מועדף פתרון אנליטי על-פני פתרון נומרי, הדורש סדרת קירובים, משום שתכונות הפתרון והתלות שלו בפרמטרים קלה יותר לזיהוי וניתוח כשהפתרון מפורש.
פתרון של משוואה פולינומית או מערכת של משוואות כאלה הוא פתרון אנליטי עבור אחד המשתנים, אם הוא מציג אותו כפונקציה מפורשת של שאר המשתנים והפרמטרים. לדוגמה, את משוואת המעגל אפשר לפתור בצורה, שבה הצבת ערכים באגף ימין נותנת מיד ערך למשתנה y שבאגף שמאל. יש משוואות רבות שלא ניתן לפתור באופן כזה.
משוואות דיפרנציאליות
בהקשרים מורכבים יותר, לדוגמה כאשר פותרים משוואה דיפרנציאלית, כל הצגה המעקרת את המרכיב הדיפרנציאלי במשוואה נחשבת לפתרון אנליטי. לדוגמה, הוא פתרון אנליטי של המשוואה.
פתרון אנליטי למשוואה דיפרנציאלית אפשרי בדרך כלל רק עבור תנאי השפה הפשוטים ביותר. עבור תנאי שפה כלליים המשוואה לרוב אינה פתירה אנליטית.
אייר אינדיה אקספרס
אייר אינדיה אקספרס (בהודית: एयर इंडिया एक्सप्रेस, באנגלית: Air India Express) היא חברה לטיסות חסך הודית, שבסיסה בנמל התעופה הבינלאומי של קוצ'י.
אייר אינדיה אקספרס היא חברת בת של אייר אינדיה, והיא מפעילה טיסות ליעדים במזרח התיכון, ובדרום-מזרח אסיה.
תולדות החברה
חברת התעופה הוקמה במאי 2004, כמענה לביקוש הגובר לחברת תעופה זולה הודית, מצד אזרחי הודו המתגוררים במדינות המפרץ הפרסי. טיסת הבכורה של החברה שיצאה מנמל התעופה של העיר טריוונדרום שבמדינת קרלה, לנסיכות אבו דאבי התקיימה ב-29 באפריל 2005.
הנהלה
מטה ההנהלת החברה שכן עד לינואר 2013 בבניין אייר אינדיה שבמרכז העסקים של מומבאי; נרימאן פוינט (Nariman Point). בינואר 2013 העבירה אייר אינדיה אקספרס את משרדיה לקוצ'י, ואת מרכז התפעול שלה לטריוונדרום.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2020:
תאונות ותקריות
ב-22 במאי 2010 התרסק בנמל התעופה של מנגלורו, מטוס בואינג 737-800 בעל הרישום VT-AXV, שהיה בטיסה 812 מדובאי. המטוס החטיא את מסלול הנחיתה, והתרסק לתוך יער בקצה המסלול. בהתרסקות נהרגו 158 איש מתוך 160 נוסעים ו-6 אנשי צוות, מתוכם 16 בני משפחה אחת.
ב-7 באוגוסט 2020 התרסק בנמל התעופה של קוז'יקוד, מטוס בואינג 737-800 שהיה בטיסה 1344 מדובאי. המטוס החטיא את מסלול הנחיתה, והתרסק לתוך קניון בקצה המסלול. בהתרסקות נהרגו 18 איש מתוך 190 אנשים על המטוס.
קישורים חיצוניים
מדיה וקבצים בנושא אייר אינדיה אקספרס באתר Airliners.net
רוזאבת' מוס קאנטר
רוזאבת' מוס קאנטר (באנגלית: Rosabeth Moss Kanter; נולדה ב-15 במרץ 1943) היא פרופסור למינהל עסקים על שם ארנסט ל. ארבקל, בבית הספר לעסקים של אוניברסיטת הרווארד. קאנטר מתמחה באסטרטגיות, חדשנות ומנהיגות לשינוי. היא משמשת גם כיושבת ראש ודירקטורית התוכנית ליוזמה מנהיגותית של אוניברסיטת הרווארד, שמטרתה פיתוח כוח מנהיגותי חדש לעולם שיהיה בעל כישורים המתאימים לשינויים הגלובליים ולאתגרים הלאומיים והעולמיים. התוכנית מסייעת למנהיגים מצליחים להשתמש בכישוריהם להובלת שינויים ברמה הארצית והגלובלית.
ביוגרפיה אישית
רוזאבת' מוס קאנטר נולדה בקליבלנד אוהיו ארצות הברית, ב-1943. היא בתם הבכורה של הלן (סמולר) מוס, מורה במקצועה, ונלסון נתן  מוס, עורך דין ובעל עסק. לקאנטר אחות צעירה בשם מיירה. קאנטר השאפתנית החלה לכתוב מאמרים בתחרויות כבר מגיל 11. היא סיימה את תיכון קליבלנד ב-1960. ב-1961 נישאה מוס לסטיוארט א. קאנטר (Stuart A. Kanter), שמת בשנת 1969. ב-1972 נישאה בשנית ליועץ ברי שטיין (Berry Stein), ולהם בן משותף אחד.
ביוגרפיה מקצועית
ב-1964 סיימה קאנטר את לימודיה בהצטיינות ב-Bryn Mawr College בסוציולוגיה וספרות אנגלית, והמשיכה ללמודי סוציולוגיה באוניברסיטת מישיגן. ב-1965 סיימה לימודי המאסטר, וב-1967 קבלה תואר דוקטור מאוניברסיטת מישיגן על מחקרה "קומונות אוטופיות במאה ה-19". לאחר מכן המשיכה בלימודים ומחקר בתחום  מינהל עסקים.
בשנת 1988 שימשה כיועצת האישית של מייקל דוקאקיס במרוץ לנשיאות. בשנים 1989–1992 שמשה כעורכת ההרווארד ביזנס רוויו.
בשנת 2001 נוסד על שמה באיגוד אוניברסיטאות בוסטון קולג' לעבודה ומשפחה והמרכז למשפחות באוניברסיטת פרדו,  פרס רוזאבת מוס קאנטר למחקר הטוב ביותר בנושאי עבודה ומשפחה.
ב- 2002 זכתה בדרוג אישה-עבודה של בוסטון מגזין, במקום 11 מבין 50 הנשים החזקות בבוסטון, ובשנת 2010 הוכתרה לאחת מ – 125 הנשים ששינו את העולם במהלך 125 השנים. על פי עיתון ה-Times הבריטי, נחשבת קאנטר לאחת מ 50 הנשים החזקות בעולם.
קאנטר היא האישה הראשונה שהוכתרה כ"גורו" בניהול ומשמשת יועצת לארגונים ולממשלות ברחבי העולם. היא מחזיקה ב-24 תוארי דוקטור לשם כבוד ממכללות ואוניברסיטאות ברחבי העולם, כמו גם פרסי מנהיגות רבים.
קאנטר נמנית עם מייסדי חברת הייעוץ "Goodmeasure Inc", אשר מתמחה בייעוץ למנהיגות השינוי, וכיהנה כיו"ר שלה מאז 1980. על לקוחותיה נמנות כמה מהחברות הבולטות בעולם (כגון: ,IBM גאפ, מונסנטו, בריטיש איירווייס ווולוו).
פרסומים ומחקרים
קאנטר כתבה והייתה שותפה לכתיבת  19 ספרים שתורגמו ל-17 שפות, ומאות מאמרים.
הכשרתה כסוציולוגית היוותה את הבסיס למחקריה. תובנותיה מלוות את עולם העסקים ב-38 השנים האחרונות. נושאי המחקר האחרונים שלה: מנהיגות בעולם הדיגיטלי, הכוללים ניתוח נסיבות המעצימות מנהיגים ליצור שינויים בעולם המפותח והמתפתח. ספרה האחרון, MOVE: Putting America's Infrastrcture Back in the Lead, בחן את התעשיות והטכנולוגיות המעצבות את העתיד, והשינויים הנדרשים מהמנהיגות, כולל יצירת "חזון שאינו רק תמונה של מה שיכול להיות. אלא קריאה אל הטוב שבנו, קריאה להשיג יותר".
בין פרסומיה החשובים:
קומונות אוטופיות במאה ה-19, 1967
קהילה מבוססת בחלקה על הרצון לקשרים חזקים בתוך הכלל, לתחושה רגשית עזה ולאחווה ושיתוף. אוטופיה היא המקום שבו צרכיו הרגשיים היסודיים של אדם מוצאים ביטוי ונענים על ידי הקבוצה הקהילתית. המחויבות ללכידות הקבוצתית לסולידריות בין חברי הקהילה תיווצר על ידי גיוס כל המשאבים הרגשיים של היחיד אל הקבוצה, והזדהותו עם הכלל הקבוצתי. מחויבותו הרגשית לקבוצה הופכת למחויבות הדומה למחויבות משפחתית. מחויבות המגדילה את הנכונות של חבריה לפתור את המריבות והמתחים שעלולים להתפתח ביניהם. מחויבות מסוג זה מתפתחת על ידי התכחשות, תהליך של הינתקות, והתייחדות (תהליך של התקשרות). התכחשות כוללת ויתור על מערכות-יחסים מתחרות שמחוץ לקבוצה הקהילתית לצד התחברות בלעדית ופרטנית בתוכה.
1977 ,Tokenism
מיעוט סמלי. בעבודתה זו דנה קאנטר בהשפעת ההתפלגות המספרית של "סוגים" שונים של אנשים בקבוצה. לדוגמה: מיעוט נשים בקבוצה גדולה של גברים. הטיה מספרית זו יוצרת את ההבדלים בין הקבוצות כפי שיבואו לידי ביטוי בהתנהגויות, בתפיסות ובעמדות שלהם כלפי עצמם וכלפי האחרים הסובבים אותם, וכן במקומם בתוך הארגון. לטענת קאנטר, ללא קשר למאפיינים האישיים של אלו המצויים בעמדת נדירות/מיעוט מספרי, חברי ה"מיעוט הסמלי" (Tokens), יאלצו להתמודד עם לחצים ועם אילוצים הנובעים רק מההרכב המספרי של הקבוצה. ככל שהקבוצה מוטה יותר מספרית, לחצים אלו יפעלו בעוצמות רבות יותר, ויציבו מגבלות רבות יותר בפני בני/בנות קבוצת המיעוט. מחקרה התמקד בקבוצות עבודה שבהן נשים הוו מספר נמוך בהרבה מהרוב הגברי, בעיקר נשים בעמדות ניהול בכירות וכאלו ששימשו בתפקידים מקצועיים. עמדת המיעוט המספרי של הנשים מהווה סיטואציה מכשילה היוצרת מעגל קסמים שמנציח את המספר הנמוך של הנשים. לכן, זרעי הכישלון מצויים בדינמיקה הארגונית הנוצרת מחוסר האיזון המספרי, ולא כתוצאה מעמדות סקסיסטיות של גברים, או בתפקוד לקוי של הנשים כנשים. ככל שחוסר האיזון גבוה יותר, עוצמת תהליכי ההדרה והאפליה תהיה גבוהה יותר והשלכותיה חמורות יותר, עד כדי כך שלעיתים מדובר בנשים יחידות המשמשות כסמלים או עלי תאנה (Tokens), נשים "סמליות" הנתפסות כמייצגות את הנשים כולן. מכאן המושג טוקניזם, Tokenism = מיעוט סמלי. ארגונים בהם קיימות קבוצות של נשים "סמליות" ו/או בני קבוצות מיעוט הנמצאים במצב של חוסר איזון מספרי, יוצרים שורה של הטיות תפיסתיות, נראות, הנגדה והטמעה, המובילים ללחצי ביצוע, חיזוק גבולות ויצירת סטראוטיפים והגדרות תפקיד מגבילות, המציבים מכשולים בפני בני המיעוט וקובעים מחיר גבוהה להצלחה.
נשים וגברים של התאגיד, 1977
בספרה מעניקה קאנטר תשובה לשאלה חברתית מרכזית: כיצד נוצר אי השוויון בעבודה בין גברים ונשים. קאנטר טוענת כי לא ההבדל המיני המולד הוא המסביר את ההבדלים בין גברים ונשים בשוק העבודה, וגם לא הסוציאליזציה לתפקידי מגדר. לטענתה, המיקום הדיפרנציאלי של גברים ונשים במבנה הארגוני ומאפייני התפקידים אליהם הוצבו, הם היוצרים את ההתנהגויות, שלאחר מכן נתפסות כהתנהגויות טיפוסיות "גבריות" והתנהגויות "נשיות" בתוך ומחוץ לשוק העבודה. הנשים ממוקמות לרוב בתפקידים נעדרי כוח, נטולי סמכות, הדורשים מעט שיקול דעת. גם כאשר נשים נכנסות לתפקידי ניהול ותפקידים בכירים הן תהיינה כמעט תמיד במיעוט, דבר הגורם להן לסגל דפוסי התנהגות של חוסר מוטיבציה לקידום, פסיביות, הפחתה בערך עצמי, רצון לא לבלוט - דפוסים שנתפסים לבסוף כדפוסים "נשיים". קאנטר מציעה התערבות שיטתית ומודעת ליצירת איזון מספרי בחברות (קביעת מכסות, בחוק: חצי נשים, חצי גברים), העדפה מתקנת.
Confidence: How Winning Streaks and Losing Streaks Begin and End, 2006
בספרה "הביטחון בהצלחה" עונה קאנטר על השאלות: מדוע מנצחים ממשיכים לנצח, ומפסידים ממשיכים להפסיד? והאם ההצלחה היא עניין של כסף וכישרון? קאנטר טוענת שקיים עיקרון בסיסי בעבודה והוא הביטחון. הביטחון עושה את ההבדל בין ניצחון והפסד בכל תחרות. קאנטר משווה הצלחה וכישלון בארגונים גדולים להצלחה וכישלון בספורט צוותי (כמו כדורסל), כמו גם בתחומי חינוך, בריאות ופוליטיקה, ומסיקה שלוש מסקנות עיקריות. הראשונה שהניצחון טוב בהרבה מההפסד. הניצחון מביא אנשים למצב רוח של הצלחה ותחושה ש"אנחנו יכולים לעשות הכל". מסקנתה השנייה מתייחסת לחילופי המזלות מניצחון לכישלון - הניצחון הוא פרי עבודה קשה. הוא אינו מתבסס על מזל או הברקה של גאונות, אלא על עבודה קשה, ארוכה ומשעממת. חברות המנצחות לאורך זמן עושות יותר עבודה. רצף ניצחונות מסתיים בגלל יהירות ועצלנות. אנשים יחידים, ולעיתים הקבוצה כולה מתחילים להאמין שרק בגלל שניצחו בעבר הם עומדים לנצח גם בעתיד, מבלי להשקיע את העבודה הקשה הדרושה לכך. מסקנתה השלישית של קאנטר לגבי רצפי הצלחה, מפריכה את המקובל כיום בשוק העבודה, בו המעסיקים מחפשים רק את הטובים ביותר. אותם מעסיקים שוכחים לפעמים כי לא ההצלחה האישית היא הקובעת, אלא ההצלחה הקבוצתית. בדומה לכך, לא הכישרון האישי הוא הקובע, אלא הכישרון המופק במסגרת הקבוצה. קאנטר מדגישה כי אחד היתרונות החשובים ביותר של הניצחון, היא היכולת ללמוד מתוך ההפסד "מנצחים לומדים יותר מההפסדים שלהם. בכל משחק יש תמיד את הרגע בו אתה טועה או מתבלבל, וזה יכול להיראות כהפסד. במהלך כל התקדמות לקראת הניצחון, יש רגעים שנראים כהפסדים, במיוחד אם מעולם לא עשית את זה בעבר. זה המקום בו תרבות של ניצחון היא שעושה את ההבדל".
SuperCorp: How Vanguard Companies Create Innovation, Profits, Growth, and Social Good Hardcover, 2009
הספר מבוסס על מחקר של 3 שנים, יותר מ-350 ראיונות ביותר מ-20 מדינות, במטרה לזהות את המנהיגות ודרכי הפעולה של חברות גדולות המחפשות צמיחה רווחית באמצעות חדשנות מיטבית בחברה. שילוב וסינרגיה בין הזדמנות, צמיחה, רווח, ערכים הומניטאריים והומאניים ותרומה לחברה. שילוב של הצלחה כלכלית ומצפון חברתי.
MOVE: Putting America's Infrastrcture Back in the Lead, 2012
קאנטר טוענת כי האומה האמריקאית תקועה ומעוכבת בשל תשתיות: עיכובי נסיעה בשל כבישים, עיכובי משלוחים בשל רכבות סתומות, ועיכובים על תיקוני תשתיות ואינטרנט. הזדמנויות כלכליות מתפספסות וחוסר השוויון גדל. קאנטר מציעה חזון ניידות חדש לאומה האמריקאית, שבה מנהיגים מקומיים וחברות ישתפו פעולה ויעצבו פתרונות מבלי לחכות לקונגרס. ייצרו מקומות עבודה וישפרו את איכות החיים. קאנטר חושפת פרויקטים חדשניים, מנהיגים חיוניים ותשתית תחבורתית מהירה ומשגשגת יותר שתבטיח עתיד טוב יותר.
"כריזמה", 2009
בין מאות מאמריה ניתן לציין את המאמר "כריזמה". המאמר פורסם ב"הרווארד ביזנס ריוויו" ב־2009- קאנטר מאמינה בחשיבותה של כריזמה, "נכון שההיבטים הדתיים המקושרים לכריזמה גורמים לנו לחשוב על אמונה עיוורת, על אנשים שמובילים אחרים לשתות רעל או מעוררים בהם תקוות שווא שמנכ"ל חדש יכול לחלץ תאגיד בכוחות עצמו", כתבה קאנטר במאמר "אבל גם הדחייה שלנו את הכריזמה כפקטור היא מוגזמת, ומפספסת את הקסם האישי שהופך אדם למנהיג". כריזמה, טוענת קאנטר, היא עדיין אחת מהדרכים היעילות ביותר לעורר מוטיבציה ויצירתיות, להגדיל תפוקה ולהוביל לשביעות רצון ומוראל גבוה בקרב עובדים. כריזמה יכולה להתבטא גם במגוון דרכים חיוביות: עניין באנשים, למשל, או הקשבה לרעיונות שהם מעלים. היא לא חייבת להיות נטולת תוכן - למעשה, כשהיא מלווה בתכונות כמופתיחות, היא עשויה להוביל לחדשנות.
ההנחיות המלכותיות של הונג קונג
ההנחיות המלכותיות של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Royal Instructions) הן כתב הנחיות שהוצא על ידי המלכה ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בשנת 1843. לצד מכתב ההרשאה המלכותי של הונג קונג, כתב ההנחיות היה אחד משני המסמכים ששימשו באופן מעשי כחוקה של הונג קונג, עד ההעברה של האי לידי סין העממית ב-30 ביוני 1997.
ההנחיות הגדירו את תפקידם וסמכויותיהם של מושל הונג קונג, המועצה המחוקקת של הונג קונג והמועצה המבצעת של הונג קונג.
בשנת 1997 הוחלפו ההנחיות בחוק יסוד הונג קונג.
אדהמר דה סילבה
אדהמר פררה דה סילבה (בפורטוגזית: Adhemar Ferreira da Silva; (29 בספטמבר 1927 - 12 בינואר 2001), היה אתלט ברזילאי. הוא אלוף אולימפי פעמיים ברציפות, אלוף המשחקים הפאן אמריקאיים 3 פעמים ברציפות ושיאן עולם בקפיצה משולשת. הוא הספורטאי הברזילאי היחידי עד כה (2012) שזכה פעמיים ברציפות בשתי אולימפיאדות.
ביוגרפיה
באולימפיאדת לונדון (1948) סיים דה סילבה במקום 8 בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.49 מטר.
שיאן עולם
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בבואנוס איירס, ארגנטינה בפברואר 1951 זכה דה סילבה במדליית זהב הראשונה שלו בתחרות בינלאומית גדולה בקפיצה משולשת, בתוצאה של 15.19 מטר.
בתחרות שנערכה בריו דה ז'ניירו ברזיל, ב-30 בספטמבר אותה שנה הוא שיפר את שיאו העולמי בס"מ אחד והעמידו על 16.01 מטר.
אלוף אולימפי
באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה דה סילבה במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא עולם חדש של 16.22 מטר, לפני ליאוניד שצ'רבאקוב מברית המועצות (15.98 מטר) וארנולדו דבוניס מוונצואלה (15.52 מטר).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו במקסיקו סיטי, מקסיקו במרץ 1955 זכה דה סילבה בקפיצה משולשת בפעם השנייה ברציפות והחזיר לעצמו את השיא העולמי בתוצאה של 16.56 מטר. שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי אולג רקובסקי מברית המועצות (16.59 מטר).
באוניברסיאדה שנערכה בסן סבסטיאן, ספרד בקיץ אותה שנה זכה דה סילבה במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.99 מטר.
באולימפיאדת מלבורן (1956) זכה דה סילבה במדליית זהב בקפיצה משולשת והגן על תוארו בשיא אולימפי נחדש של 16.35 מטר, לפני ויליאלמור איינרסון מאיסלנד (16.26 מטר) וויטולד קרייר מברית המועצות (16.02 מטר).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בשיקגו, ארצות הברית באוגוסט 1959 זכה דה סילבה בקפיצה משולשת בפעם השלישית ברציפות בתוצאה של 15.90 מטר.
באולימפיאדת רומא (1960) סיים דה סילבה רק במקום ה-14 בקפיצה משולשת בתוצאה של 15.07 מטר ולא הצליח הגן על תוארו.
בשנת 1959 השתתף דה סילבה בסרט אורפאו נגרו של הבמאי הצרפתי מרסל קאמי בתפקיד המוות. הסרט עטור השבחים זכה בפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן, בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשנת 1960.
פרידי באנומיונג
שימש כראש התנועה לשחרור תאילנד בזמן מלחמת העולם השנייה, תנועה אשר פעלה לצד בעלות הברית בחסות ראמה השמיני, מלך תאילנד נגד פלק פיבונסונגרם.
שנותיו הראשונות
פרידי נולד למשפחה ענייה מאיוטהאיה אשר במקור הייתה מגואנגדונג בדרום סין. על אף העוני קיבל חינוך טוב. בשנת 1915, בהוראת ראמה השישי, מלך תאילנד הורד התואר הממלכתי "נוי" משם משפחתו.
פרידי נשלח ללמוד דין והועבר אל המכון למדע המדינה של פריז. היה בוגר סורבון (שם סבסד לעצמו דוקטורט) ולבסוף בשנת 1927 חזר לארצו והחל קריירה פוליטית במפלגת קהנה רטסרדום העממית.
קריירה פוליטית
בשנת 1932, ראשי מפלגת קהנה רטסרדום אשר נודעה כמפלגה העממית האזרחית ובהם גם פרידי החלו באירוע הפיכה מהיר נגד ראמה השביעי, מלך תאילנד שבסופו נוצר פרלמנט והמונרכיה אבסולוטית הוחלפה במונרכיה חוקתית הבנויה בסגנון אירופאי.
שר בממשלה
מאז המהפכה יצא פרידי בראש תפקידים ממשלתיים כגון שר הפנים ושר החוץ. בזמנו בשירות תפקידים אילו בתקופה שבין שתי מלחמות העולם הקים את אוניברסיטת תמאמסאט, מהאוניברסיטאות המתקדמות ביותר בתאילנד, בנק תאילנד, הבנק הרשמי והמרכזי של המדינה ועוד תשתיות רבות מפותחות כמו אלו. בתור שר החוץ שמר פרידי על מדיניות נייטרלית של תאילנד אל מול היחס הבין-לאומי וההשפעה הגוברת של מה שיקרא תוך זמן קצר מדינות הציר.
מלחמת העולם השנייה
בשמו של ראמה השמיני, מלך תאילנד הצעיר שבזמן המהפכה של פלק היה בלימודים בשווייץ פרידי הפך לעוצר הלגיטימי של תאילנד והחל בהקמת התנועה לשחרור תאילנד שהתחברה עם בעלות הברית.
שלושת הגדולים (וינסטון צ'רצ'יל, יוסיף סטלין ופרנקלין דלאנו רוזוולט) הכירו גם הם בלגיטימציה של פרידי ותנועתו לממשל על תאילנד ולקראת סוף המלחמה הפך פרידי לדמות הפוליטית הרכזית בממשל התאילנדי החדש שהושם תחת שלטונו של ראמה השמיני.
מורשת
פרידי נחשב לאחד מאבות הדמוקרטיה והדמויות החשובות ביותר בהיסטוריה של תאילנד בזמן מלחמת העולם השנייה, הוא שימש את פניה של תאילנד החופשית ועד היום נחשב דמות מרכזית בהיסטוריה התאית.
"במהלך 15 שנות שלטון פרידי השיג יותר ממה שיורשיו אי פעם הצליחו", אומר ד"ר כריבת סנטאבוטר, סגן מנכ"ל מחלקת הארגונים הבינלאומיים במשרד החוץ, במחקר על מדיניות החוץ התאילנדית בין השנים 1932 - 1946 אשר הייתה תחת פיקודו של פרידי.
רזילין
רזילין (Resilin) הוא חלבון היוצר מבנים אלסטיים בקוטיקולה של חרקים רבים. המבנים המיוצרים מחלבון זה מאפשרים לחרקים, למשל, לקפוץ גבוה מאוד ובמהירות.
הרזילין נחשב לאחד החומרים הכי אלסטיים המוכרים לאדם. גמישותו של הרזילין קרובה לשלמות, שכן הוא מסוגל לשחרר 96 אחוזים מן האנרגיה המושקעת במתיחתו (לעומת, למשל, 85 אחוזים שיכול גומי משובח).
המנגנון המפעיל את הרזילין, ברמה המולקולרית, הוא מנגנון של נצרה (click mechanism), המסוגל לשחרר את האנרגיה האצורה בו בבת אחת.
החלבון התגלה לראשונה בידי וייס-פוג (Torkel Weis-Fogh). את עיקר מחקרו על חלבון זה הוא פרסם בין השנים 1958 ל-1966.
המרוץ לדראג של רו פול: עונה 5
העונה החמישית של המרוץ לדראג של רו פול עלתה לשידור ב-28 בינואר 2013 בארצות הברית עם פרק בכורה בן 90 דקות.
המנצחת של העונה זכתה בתואר "כוכבת הדראג הבאה של אמריקה", כיכבה בסיבוב ההופעות של מרוץ הדראג של לוגו בהשתתפות וודקה אבסולוט, זכתה בטיול באדיבות AlandChuck.travel, באספקת מוצרים של Colorevolution Cosmetics לכל החיים ובפרס כספי בסך 100,000 דולר. סנטינו רייס ומישל ויסאז' המשיכו כשופטים הקבועים לצד רופול.
זוהי העונה הראשונה בהיסטוריה של התוכנית שכללה פרק עם הדחה כפולה, העונה הראשונה שבה מתחרה התחרתה בארבע ליפ-סינקים והדיחה שלוש מלכות ובה רופול אפשר למעריצים להצביע עבור הזוכה.
מתמודדות
הפרטים (שמות, גילאים וערים) נכונים לזמן הצילומים.
Hediye
Hediye (באנגלית: The Gift, ובעברית: המתנה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הטורקייה סילה, מתוך אלבומה, Yeni Ay. השיר יצא לאור ב-17 במרץ 2015, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד טורקיה טופ 20 והיה לשלישי מהאלבום שהצליח לעשות זאת.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סילה לבדה והופק על ידה ועל ידי אפה בהאדיר, שהייתה אחראית להפקה של הלהיט "Vaziyetler", "Yabancı" ו-"Reverans". השיר כשמו, מדבר על מתנה מסוימת שהיא בעצם דימוי לחברים של סילה; היא מגיעה לתובנה זו לאחר שהיא רבה עם בן זוגה, תוך שהיא מטיחה בו את אשר עשה לה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-5 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סילה ב-17 במרץ 2015, ביום צאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את סילה כשהיא נשענת על אחד מהקירות ברחוב, שם היא נמצאת לבדה, תוך שעל פניה מבט של אכזבה וצער. בהמשך, היא מתחילה לשיר את השיר והקליפ ממשיך.
נכון לאוקטובר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-35 מיליון צפיות.
קרן ולקם
הקרן הוקמה ביוזמת סר הנרי ולקם, מייסד חברת התרופות בורוז וולקם,  אשר תרם את הונו לקידום הרפואה.
פעילות הקרן
הקרן מעודדת פרסום מחקרים מדעיים באתרים החופשיים לציבור (בלא תשלום), ומאמינה בקידום הידע בתחומי הרפואה והמחקר באמצעות פרסומים מסוג זה.
בשנת 1992 פתחה הקרן את מכון סנגר, שייסד ג'ון סלסטון, ושנטל חלק מרכזי בפרויקט גנום האדם הציבורי.
בשנת 2007 נפתח בניין ולקם לציבור ובו הוקם מוזיאון אוסף ולקם, במטרה להגביר את המודעות הציבורית בתחום הבריאות, ואת ההבנה הציבורית בנושאי בריאות ורפואה. במקביל נפתחה גם ספריית ולקם.
מקום מושב הקרן
הקרן פועלת משני מבנים הממוקמים בדרך יוסטון שבלונדון. בניין קרן ולקם, הממוקם בדרך יוסטון 183, נבנה משנת 1932 ובו פועל כיום מוזיאון אוסף ולקם. בסמוך, בדרך יוסטון 215, נבנה בשנת 2004 בניין גיבס - מבנה משרדים בתכנון משרד האדריכלים הופקינס, המשמש את הנהלת הקרן ומשרדיה.
יונה אקשטיין
יונה (יונס) אקשטיין (1902 – 1971) היה איש עסקים יהודי מאוסטרליה, יליד סלובקיה שבתקופת השואה הציל פליטים יהודים.
ביוגרפיה
יונס אקשטיין נולד ב-1902 בברטיסלאבה, סלובקיה לבנימין זאב ומרים לבית רוזנפלד. הוא היה השביעי מבין תשעה אחים. בבית נשמרה המסורת הדתית. נישא ב-1937 למיכל (ואלי) הירש, ילידת מטרסדורף שבאוסטריה. לזוג נולדו שני ילדים: טובה ב-1942 ובנימין זאב ב-1947. ב-1948 התכוונה המשפחה לעלות לארץ ישראל אך בגלל מלחמת העצמאות נחסמו הנמלים והמשפחה היגרה לאוסטרליה. ב-1964 עלתה הבת טובה ארצה. בגלל התלאות בזמן המלחמה חלה אקשטיין בסוכרת והרופאים נאלצו לכרות את רגליו. נפטר ב־1971 במלבורן, אוסטרליה והובא למנוחות בירושלים. אשתו מיכל נפטרה באוסטרליה ב-2010 והובאה אף היא למנוחות בירושלים.
סיוע למגורשי בורגלנד
ב-13 במרץ 1938 סופחה אוסטריה לרייך השלישי, מהלך הידוע בכינוי אנשלוס. מספר ימים קודם לכן עלה לשלטון בממשלת מחוז בורגנלנד באוסטריה הנאצי ד"ר טוביאס פורטשי. יום אחד בלבד אחרי האנשלוס, פורטשי הורה על גירוש כל יהודי המחוז ועל החרמת כל רכושם.
חלק מהיהודים נשלחו לווינה, אחרים נשלחו להונגריה והנותרים נשלחו במורד נהר הדנובה על גבי רפסודה לכיוון סלובקיה – ובכך היה בורגנלנד למחוז הראשון בכל הרייך שממנו גורשו יהודים. הונגריה וסלובקיה לא הסכימו לקבל את היהודים הפליטים, ואלה נשלחו במורד הדנובה ונתקעו באי קטן באמצע הנהר סמוך לעיר ברטיסלאבה.
כששמע יונה על היהודים באי, הגיע אליהם במהרה, שיכן בביתו את הוריה של מיכל (ישראל ולאה הירש), וסייע למגורשים נוספים למצוא משכן אצל יהודים אחרים ברטיסלאבה. יונה ומיכל גם ויתרו על הסרטיפיקטים שהיו בידיהם לטובת הוריה של מיכל, ואלה עלו לארץ ישראל.