cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fairytale of New York
מחלוקת לירית וצנזורה
בדצמבר 2020, גרסה אלטרנטיבית של השיר עם השורה "you're cheap and you're haggard", נכללה באלבום האוסף TikTok Christmas.
הוצאה וקידום
השיר יצא לראשונה בבריטניה ובאירלנד בנובמבר 1987, והפך במהירות ללהיט, כאשר הגיע למקום הראשון חמישה שבועות במצעד הסינגלים האירי. ב-17 בדצמבר 1987, הפוגס ומק'קול ביצעו את השיר בתוכנית הטלוויזיה הבריטית, טופ אוף דה פופס, והוא הגיע ישירות למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי. על אף שהשיר סיים את 1987 בתור השיר ה-48 המוכר ביותר של השנה למרות מכירות של חודש בלבד, הוא הגיע למקום השני ברשימת שירי חג המולד, אחרי גרסת הסינת'פופ של פט שופ בויז ל-"Always on My Mind". על פי הדיווחים, מקגוואן אמר כי: "ניצחו אותנו שתי מלכות ומכונת תופים". מאוחר יותר אמרה מק'קול שהיא לא הרגישה שהם באמת מתחרים שהגיעו מקום שני אחרי הפט שופ בויז מאחר שהם עושים סוג אחר לגמרי של מוזיקה.
השיר יצא מחדש על ידי הפוגס בבריטניה ב-1991, אשר הגיע, בשיאו, למקום ה-36 בבריטניה. לקראת חג המולד ב-2005, הפוגס הוציאו את השיר מחדש בבריטניה ובאירלנד, אשר הגיע, בשיאו, למקום השלישי בבריטניה. כל ההכנסות מההוצאה ב-2005 נתרמו לטובת ארגוני צדקה לחסרי בית ו-Justice for Kirsty, קמפיין לגילוי האמת מאחורי מותה של מק'קול בשנת 2000. בגלל הורדות מוזיקה מרובות שנעשים בכל דצמבר מאז 2005, יחד עם דחיפה נוספת עדכנית יותר מזרימת נתונים, השיר נכנס מחדש למצעד הסינגלים הבריטי: השיר הגיע ל-20 הגדולים ב-18 פעמים, ולעשרת הגדולים ב-9 פעמים. נכון ל-6 בינואר 2022, 19 ההופעות של השיר במצעד הסינגלים הבריטי מסתכם ל-106 שבועות במצעד. לפיכך, השיר הוא השיר החמישי במצעד הטוב ביותר בכל הזמנים. בסוף 2012, הוכרז כי נמכרו מיליון עותקים של השיר בבריטני, כאשר בארצות הברית הוא נמכר בהרבה פחות.
ב-22 בדצמבר 2005, הפוגס ביצעו את השיר בספיישל חג המולד של Friday Night with Jonathan Ross ב-BBC One בבריטניה, בשיתוף פעולה עם הזמרת קייטי מלואה.
מורשת
על אף שלא היה שיר חג מולד, השיר הוכרז כשיר חג המולד האהוב על האומה, בתוכנית הטלוויזיה הבריטית, The Nation's Favourite. השיר הופיע בסקרים ומצעדים רבים בבריטניה:
בסקר שפורסם באינדפנדנט בדצמבר 2014, נקבע כי השיר הוא "שיר חג המולד האהוב על האומה". הקומיקאי ביל מארי שר את השיר בסרט הקומדי A Very Murray Christmas. השיר היה שיר הנושא של תוכנית הרדיו Soul Music של ה-BBC Radio 4. בדצמבר 2017, השיר בוצע על ידי אד שירן ואן-מארי בלייב לאונג' של ה-BBC Radio 1. בדצמבר 2018, השחקנית האירית, סירשה רונן, וג'ימי פאלון ביצעו את השיר בתוכנית האירוח של פאלון, The Tonight Show Starring Jimmy Fallon. בספיישל חג המולד של גאווין וסטייסי, ששודר ביום חג המולד ב-2019, רות ג'ונס (בתפקיד נסה ג'נקינס) ורוב בריידון (בתפקיד דוד ברין) שרו את הגרסת הלא מצונזרת של השיר.
ב-2020, הזמר האמריקאי, ג'ון בון ג'ובי, הוציא גרסת כיסוי לשיר, כחלק מהמיני-אלבום A Jon Bon Jovi Christmas. הגרסה זכתה לסיקור נרחב, ותויגה, הן על ידי המבקרים והן על ידי המעריצים, כאחד השירים הגרועים ביותר של 2020. בציוץ של הפוגס, צייצו מחדש את ציוצו של המוזיקאי האירי, רוב סמית', באומרו: "שמעתי את גרסת הכיסוי של בון ג'ובי ל-Fairytale Of New York. זה הדבר הגרוע ביותר שאי פעם קרה במוזיקה, ואני כולל גם את הרצח של ג'ון לנון וגם של בריאן מקפדן. זה יותר גרוע!" (במקור: "I have heard Bon Jovi’s cover of Fairytale Of New York. It’s the worst thing to ever happen music, and I am including both the murder of John Lennon and Brian McFadden’s solo career in there. This is worse!"). מפיק הסינגל המקורי, סטיב ליליוייט, כתב כי: "הגרסה הגרועה ביותר אי פעם של השיר הזה. סליחה ג'ון... [אבל זה] מביך וחסר טעם". עם זאת, על פי ציוץ של אשתו של שיין מקגוואן, ויקטוריה מרי קלארק , מקגוואן נהנה מגרסת הכיסוי "המעניין ובעל הנשמה".
יהודה וינשטיין (סייף)
יהודה וינשטיין (נולד ב-11 במרץ 1955) הוא סייף ישראלי, שהתחרה בסגנון רומח, ייצג את ישראל באולימפיאדת מינכן (1972) והיה מניצולי טבח הספורטאים הישראלים. בשירותו הצבאי היה טייס קרב בחיל האוויר הישראלי.
ביוגרפיה
וינשטיין גדל בראש פינה ולמד בבית הספר התיכון בצפת. היה חבר בנעוריו באגודות הספורט של הפועל ראש פינה והפועל צפת, זכה באליפות ישראל בנוער בסגנון רומח ב-1969 וייצג את ישראל באליפות העולם בסיף לבוגרים, בה העפיל לשלב שמינית הגמר, ובאליפות העולם לנוער, בה הגיע עד שלב חצי הגמר.
הוא היה צעיר הספורטאים במשלחת הישראלית לאולימפיאדת מינכן, בסיבוב הראשון של התחרות רשם שני ניצחונות ושלושה הפסדים והעפיל לשלב שמינית הגמר, בו הפסיד בכל 5 הקרבות. וינשטיין נשאר בימים הבאים בכפר האולימפי, ושהה בביתן יחד עם חברו לחדר הסייף דן אלון ושני הקלעים הנרי הרשקוביץ וזליג שטרוך. במהלך מתקפת המחבלים על המשלחת הישראלית, הצליח וינשטיין לחמוק מחדרו והוביל את הדרך לשלושת חבריו למשלחת.
ב-1973 זכה באליפות ישראל בסיף ובאותה שנה זכה במדליית זהב במכביה התשיעית. קריירת הסיוף הרציפה שלו הסתיימה בעקבות שירותו הצבאי. למרות זאת, לקראת המכביה העשירית ובמהלך שירותו כמדריך טיסה בבית הספר לטיסה בחצרים חזר להתאמן וזכה גם במכביה העשירית בשתי מדליות זהב, ביחידים ובקבוצתי.
לצה"ל התגייס כספורטאי מצטיין, במהלך מלחמת יום הכיפורים שירת בבסיס חימוש ולאחר מכן סיים קורס אפסנאים טכניים. בשלב זה התנדב לקורס טיס אותו סיים במגמת קרב. הוא לא סיים את הכשרתו בקורס האימון המתקדם ונשלח לשרת כטייס בטייסת קלה. הוא שב לקורס האימון המתקדם וסיים אותו בהצטיינות. כטייס קרב טס על מטוסי סקייהוק, F-4 פנטום ו-F-16. את טבילת האש שלו עשה לפני מלחמת לבנון הראשונה בהפצצת מתקני מחבלים בלבנון, במלחמת לבנון השתתף בגיחות תקיפה וצילום. בהמשך הקריירה הצבאית שירת כסגן מפקד טייסת מטוסי פנטום וכראש ענף היסטוריה בחיל האוויר בדרגת סגן-אלוף בשנים 1994 עד 1996. לאחר שירותו הצבאי היה לטייס בחברת ארקיע.
חיים מאיר יחיאל שפירא (מוגלניצא)
רבי חיים מאיר יחיאל שפירא (תקמ"ט – ט"ו באייר תר"ט), "השרף ממוגלניצא", היה מהבולטים באדמו"רי פולין בזמנו. נכדו של רבי ישראל מקוז'ניץ.
תולדותיו
נולד לפערל בתו של רבי ישראל מקוז'ניץ ולרבי אבי עזרי זעליג שפירא מגרניץ, צאצא של המגלה עמוקות. היה תלמידם של סבו, של החוזה מלובלין, של הרב מאפטא, של היהודי הקדוש מפשיסחה ובעיקר של בנו רבי ירחמיאל רבינוביץ מפשיסחא. נישא לבתו של רבי אלעזר בנו של רבי אלימלך מליז'נסק.
לאחר פטירת דודו וגיסו רבי משה (בנו של המגיד מקוז'ניץ) בשנת תקפ"ח החל לנהוג באדמו"רות במוגלניצא. חסידיו נאמדו באלפים מרובים ובהם אדמו"רים ורבנים חשובים ובכל זאת עם היותו אדמו"ר, היה נוסע לצדיקים כמו רבי ישכר בר מרדושיץ, רבי ישראל מרוז'ין ולרבי שלום רוקח מבעלז. הוא נודע בקדושתו ובהתלהבותו ועל כך כונה ה'שרף'. היה האדמו"ר המרכזי בפולין של החסידים שלא השתייכו ל"חדר" פשיסחא. לאחר פטירת רבו רבי ישכר בר מרדושיץ, הצטרפו אליו רבים מחסידיו וצאצאיו. אז נודע כבעל מופת ופועל ישועות. כמו כן מילא את מקום דוד אשתו רבי יעקב ממוגלניצא.
היה נשיא כולל רבי מאיר בעל הנס ליהודי פולין בארץ ישראל. נפטר בוורשה בשנת תר"ט.
אדמו"רים רבים היו נוסעים אליו בהם: רבי אלעזר מקוז'ניץ, רבי שלמה מרדומסק, רבי עמנואל וולטפרייד מפשדבורז', רבי ישראל יצחק פינקלר מרדושיץ, רבי נתן דוד רבינוביץ משידלובצא, רבי יצחק מפשיסחה, רבי יוסף ברוך מניישטאט, רבי ישכר דב מוולבורז', רבי לייבוש פסח מליפסק, רבי הלל מרדושיץ ורבי גבריאל "מלאך" מוורשה.
שושלתו
חמשת בניו של רבי חיים יחיאל מאיר שפירא ממוגלניצא כיהנו כאדמו"רים בפולין. חתניו היו רבי יהודה ממעליץ והרב אברהם אלחנן אונגר רב בקוויף ואופטשנה ואדמו"ר בקאלושין, בנו של רבי מרדכי דוד אונגר מדומברובה.
בלנדוב
רבי יעקב יצחק שפירא (– כ"ד בסיון תרמ"ב, 1882) כיהן בבלנדוב. תורתו בספר "אמת ליעקב".
בניו היו רבי יוסף מנחם (-י"ז באב תרפ"ז) מפראגה, רבי ישעיהו מלודז' (-ט"ו באדר תרע"ז), רבי שלום מפשיטק חתנו של רבי דוד מקשאנוב, היה מקובל והרבה להתבודד, רבי משה מבלנדוב-ביאלה ורבי אבי עזרא זעליג חתן רבי משה מקארוב שכיהן בקוז'ניץ (ובנו רבי יוסף היה דיין בקוז'ניץ).
גרודז'יסק
רבי אלימלך שפירא (גרודז'יסק) (תקפ"ד, 1824 – תרנ"ב, 1892), כיהן כאדמו"ר בעיירה גרודז'יסק מזובייצקי. נחשב מגדולי צדיקי דורו והיה גם עסקן ציבורי פעיל. בניו מנישואיו הראשונים מתו עוד בחייו. לאחר פטירתו עברו חלק ניכר מחסידי גרודז'יסק לבית מדרשו של רבי מאיר יחיאל האלשטוק מאוסטרובצא. כאדמו"ר בגרודז'יסק התמנה נכדו, רבי ישראל שפירא (תרל"ד, 1874 – תש"ב, 1942). שני בניו הצעירים של רבי אלימלך מגרודז'יסק מנישואיו השניים היו: רבי קלונימוס קלמיש שפירא (תרמ"ט, 1889 – תש"ד, 1943), בעל ה"אש קודש" ו"חובת התלמידים" ורבי ישעיהו שפירא (תרנ"א, 1891 – תש"ה, 1945), "האדמו"ר החלוץ".
דרוהוביטש-גוואדז'יץ
רבי אבי עזרא זליג שפירא (–י"ט באב תרמ"ו, 1886) - חתנו של רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה. מתרמ"ג אדמו"ר בסטרי. בניו היו רבי חיים מאיר יחיאל שפירא מדרוהוביץ', מייסד חסידות דרוהוביץ' ורבי יצחק מרדכי שפירא (אב תרכ"ז - ג' בתמוז תר"צ) מגוואדז'יץ, חתן דודו רבי ישראל פרידמן מסדיגורה. חתנו היה רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין.
גרויצא
רבי משה יוסף שפירא מגרויצא (–תרמ"ח).
מוגלניצא
רבי אברהם יהושע השל שפירא (–כ"ו בסיון תרל"ח, 1878) - אדמו"ר במוגלניצא. חתן רבי ישראל יצחק מרדושיץ. בנו רבי אבי עזרא זעליג מילא את מקומו.
עוד מצאצאי רבי חיים מאיר יחיאל; המשורר ש. שלום ואחיו המחנך ד"ר יצחק שפירא.
משרד המדע ומדיניות הטכנולוגיה
משרד המדע ומדיניות הטכנולוגיה (באנגלית: Office of Science and Technology Policy; בראשי תבות: OSTP) הוא מחלקה בתוך הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, הכפוף למשרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית, אשר נוסד בידי הקונגרס של ארצות הברית ב-11 במאי 1976 תוך מתן מנדט נרחב לייעוץ פוליטי עבור נשיא ארצות הברית על ההשפעות של מדע וטכנולוגיה על סוגיות במדיניות החוץ ובמדיניות הפנים של ארצות הברית. מנהל המשרד ממלא באורח מסורתי את תפקיד היועץ המדעי לנשיא ארצות הברית.
הנשיא ריצ'רד ניקסון הורה לסגור את הוועדה המייעצת למדע לאחר שיועצו המדעי השני, אדוארד א. דייוויד הבן התפטר בשנת 1973 ולא מונה לו מחליף. ב-1975 נועדה נשיאת אגודת הפיזיקה האמריקאית טשין-שיונג וו עם הנשיא החדש ג'רלד פורד כדי להקים מחדש גוף של יועצים מדעיים לנשיא ולסוכנויות הפדרלית ברשות המבצעת, והנשיא פורד נעתר להצעה זו. בעקבות זאת הקים הקונגרס של ארצות הברית OSTP בשנת 1976 ונתן למשרד החדש מנדט לייעץ לנשיא בענייני מדע וטכנולוגיה בהקשרים של מדיניות חוץ ופנים. החוק משנת 1976 הוסיף להסמיך את OSTP להוביל מאמצים בין-מחלקתיים לפיתוח ויישום מדיניות ותקציבים בני-קיימא של מדע וטכנולוגיה ועבודה פדרלית מול המגזר הפרטי בארצות הברית ובמדינות העולם, מול ממשלות מדינתיות ומקומיות במדינות ארצות הברית, והקהילה המדעית בעולם ההשכלה הגבוהה.
תחת הנשיא דונלד טראמפ, סגל משרד המדע ומדיניות הטכנולוגיה צנח מ-135 ל-45 אנשים. משרת מנהל המשרד נותרה לא מאוישת במשך למעלה משנתיים – האינטררגנום הארוך ביותר בתולדות המשרד. קלווין דרואגמאייר, מומחה למדעי האטמוספירה ששימש בעבר כסגן נשיא למחקר באוניברסיטת אוקלהומה, הועמד לתפקיד מנהל המשרד ב-1 באוגוסט 2018, ומינויו אושר בידי הסנאט של ארצות הברית ב-2 בינואר 2019.
במהלך כהונתו של הנשיא ג'ו ביידן, למנהל המשרד מונה תחילה אריק לנדר בתור היועץ המדעי לנשיא, לראשונה בדרג חבר הקבינט של ארצות הברית. לנדר התפטר בפברואר 2022 בעקבות דיווחים בדבר התעמרות בכפופיו באופן בוטה. את מקומו כיועץ המדעי מילא במשך כשמונה חודשים המדען פרנסיס קולינס, עד אשר מונתה מחליפתו הקבועה אראטי פרבהאקר, הן כיועצת המדעית והן כמנהלת המשרד.
צניחה חופשית
צניחה חופשית היא ספורט אתגרי בה אדם קופץ ממטוס, נופל נפילה חופשית למשך זמן קצוב ואז פותח את המצנח ונוחת על הקרקע.
סקירה כללית
בדרך כלל הצנחנים עולים בעזרת מטוס לגובה של בין 6,000-15,000 רגל (2-5 קילומטרים). הם קופצים ומתחילים בנפילה חופשית עד הגיעם לגובה של כ-3,500 רגל (מעט יותר מ-1,000 מטרים) לבעלי רישיון צניחה A ו-B או 3,000 רגל לבעלי רישיונות צניחה מתקדמים (את הגובה יודעים הקופצים בעזרת מד גובה המוצמד ליד).
בגובה זה פותחים הקופצים את המצנח כדי להאט את מהירות הנפילה ולנחות בבטחה על הקרקע. מרגע שהמצנח נפרש, הצנחן יכול לשלוט בכיוון צניחתו בעזרת שני הגאים.
משיכה במיתר ההיגוי הימני או השמאלי תסובב את המצנח ימינה או שמאלה בהתאמה. בצורה זו, יכול הצנחן לכוון את עצמו לנחיתה במיקום מסוים ובטוח.
על מנת לקבל רישיון צניחה, חייב הצנחן המתלמד לצנוח לפחות 25 פעמים, ולהראות, בין היתר, יכולת לנחות בנקודה מסוימת ברדיוס קטן.
על מנת לנחות, על הצנחן למשוך בשני הבלמים יחד ואז המצנח שנטייתו הטבעית כלפי מטה, מתאזן ומגיע לטיסה אופקית מקבילה לקרקע.
למרות השם בעברית "מצנח", הציוד המשמש לצניחה חופשית ספורטיבית מורכב ממצנח אשר מבנהו ככנף. צורה זו מאפשרת למצנח להתנהג כ"דאון" - צבירת מהירות יכולה לאפשר עילוי, עילוי ניתן להמיר למרחק, מרחק ניתן להמיר לצבירת מהירות וחוזר חלילה.
קיימות שתי גישות לנחיתה:
בניגוד לרחיפה, מצנח צניחה חופשית בנוי כך שהוא טס במיטבו בעודו מאבד גובה והדרך היחידה לגרום לו לטפס היא על ידי הזדקרות (בניגוד לדאיה בה טסים בתוך תרמיקה העולה מעלה). על מנת לפתוח את המצנח הראשי יש למשוך את ה-pilot chute (מצנחון) אשר נמצא בתחתית הרתמה המחוזקת לגב ומחזיקה את המצנח המקופל. ניתוק המצנח הרגיל ופתיחת המצנח הרזרבי נעשים בעזרת ידיות אשר נמצאות בקדמת החזה.
בטיחות
למרות שצניחה חופשית נתפסת כפעילות מסוכנת, מקרים חמורים של פציעות ומוות הם נדירים. בכל המצנחים בעולם המערבי קיים מצנח רזרבי אשר קופל על יד מומחה שאושר על ידי הפדרציה לצניחה חופשית. כמו כן, המצנחים מצוידים בחיישן גובה שפותח את המצנח הרזרבי במידה ולא נפתח המצנח הרגיל כשמגיעים לגובה 900 מטר. בניגוד למה שנדמה, רוב התאונות דווקא נגרמות לצנחנים מנוסים ובעת הנחיתה. אותם צנחנים מבצעים נחיתות בעזרת מצנחים קטנים מאוד, ומוטל עליהם להגיע לדיוק רב במהירות גבוהה ברגע הנחיתה.
טכניקות לימוד
קיימות מספר טכניקות ללימוד צניחה.
החניך עובר סדרת צניחות המתקיימות בליווי מדריך או שניים (בהתאם להתקדמות) במהלך הנפילה החופשית, מגובה של 12,000 רגל. המדריך/ים מוודאים את ביצוע התרגולים, מצב הגוף ופתיחת המצנח.
טכניקה אחרת היא IAD. בשיטה זו קופץ הצנחן לבדו כבר בפעם הראשונה, אך מגובה נמוך. המצנחון אשר פותח את המצנח הראשי (pilotchute) כבר פתוח בעת הקפיצה, והתלמיד צריך רק למשוך ידית דמה על מנת להוכיח יכולת. בשלב הבא התלמיד כבר קופץ מגובה רב יותר וצריך לפתוח את המצנח בכוחות עצמו ישר ביציאתו מהמטוס. ההתקדמות בשיטה זו באה לידי ביטוי בעליה בגובה הצניחה בכל שלב, כלומר זמן נפילה ארוך יותר. בשלב האחרון עולים ל-12,000 רגל, ומתרגלים תרגילים שונים באוויר בעת 50 השניות של הנפילה החופשית. שיטת לימוד זו נזנחה ברוב המועדונים לטובת AFF בשל יתרונותיו בלימוד נפילה חופשית, אך היא עדיין נהוגה.
קבלת רישיון אמריקאי
קיימות מספר דרגות של רישיון מטעם אגודת המצנחים האמריקאית. על מנת לקבל רישיון מהאיגוד יש לעבור מספר מבחנים תאורטיים ומעשיים. בין היתר במבחנים המעשיים יש להדגים נחיתה ברדיוס מסוים מנקודת הנחיתה המוסכמת. יש להראות יכולת לשליטה באוויר, כמו תעופה קדימה, אחורה, האטת קצב הנפילה, הגברתו, היפוך, סיבוב, ועוד.
רישיון אמריקאי (USPA) מהווה רישיון מוכר ומקובל בכל העולם, אם כי במדינות שונות נדרשים הצנחנים לעיתים לרישיון מקומי.
קבלת רישיון ישראלי
רישיון צניחה חופשית ישראלי ניתן להוציא באחד מבתי הספר לצניחה חופשית הפועלים בישראל.
על מנת להוציא רישיון צניחה בינלאומי מטעם האיגוד הישראלי לצניחה חופשית, על הצנחן להשלים לפחות 25 צניחות חופשיות (כולל קורס הצניחה), וארבע קפיצות הדרכה נוספות. בנוסף עליו להוכיח בקיאות בחומר התאורטי.
עם השלמת החובות והגעה למספר המינימום, הצנחן המתלמד יכול לגשת למבחן מעשי ואם עבר את הבחינה והשלים את כל המטלות יוכל להוציא רישיון צניחה בינלאומי A מטעם האיגוד הישראלי.
שיא עולם
פליקס באומגרטנר קבע את שיא העולם לצניחה חופשית מגובה כאשר הוא קפץ ב-14 באוקטובר 2012 מגובה של כ-39 ק"מ. בנפילה זו הגיע למהירות מוערכת של 1,357.64 קמ"ש, או 1.25 מאך, והיה לראשון שעובר את מהירות הקול ללא עזרת רכב בנפילה שלו. שיא זה נשבר ב-2014 על ידי אלן יוסטס.
שאלות ותשובות בין טאנג טאידזונג ללי וייגונג
שאלות ותשובות בין טָאנְג טָאיְדְזונְג ללִי וֵייגונְג (בסינית מסורתית: 唐太宗李衛公問對, בסינית מפושטת: 唐太宗李卫公问对, בפין-יין: Táng Tàizōng Lǐ Wèi Gōng Wèn Duì, טָאנְג טָאיְדְזונְג לִי וֵיי גונְג וֶן דְווֵי) הוא דיאלוג בין הקיסר טאידזונג (599-649 לספירה) משושלת טאנג ללִי גִ'ינְג (571-649 לספירה), מצביא בולט של שושלת טאנג. היצירה עוסקת בענייני אסטרטגיה צבאית, ונחשבת לאחת משבע הקלאסיקות הצבאיות של סין.
תכנים
התכנים של היצירה שונים משמעותית מאלו של שש הקלאסיקות הצבאיות האחרות. הצבאות שהיו בנמצא בתקופת שושלת טאנג התבססו על חיל רגלים, רובי קשת ופרשים. מרכבות יצאו כבר מזמן משימוש צבאי, וכלי נשק נוצרו אך ורק מברזל ופלדה. מספר גדול של יחידות מקומיות מלוכדות סיפקו דרגה גבוהה של גמישות לשימוש בהיקפים גדולים. נוספו יחידות מקצועיות מתוך כוחות מגויסים ממושמעים ומצוידים היטב. כלי נשק ותתי סוגים של יחידות עברו התמקצעות חזקה. וכמו כן הייתה הכרה רחבה בערך הצבאי של מהירות וניידות, והעדפה של איגוף ותמרונים עקיפים אחרים על פני התעמתות חזיתית.
המציאות החברתית והטכנולוגית בתקופה בה נכתבה היצירה הייתה מאוד שונה מזו של שאר שש הקלאסיקות הצבאיות. ובניגוד אליהן, "שאלות ותשובות" גם אינה טוענת לאסטרטגיות משלה, אלא מציגה עצמה כסקר של יצירות קודמות ומוכרות יותר, ודנה בתאוריות שלהן ובסתירות שלהן על פי ניסיונו הצבאי של הכותב עצמו. מאחר שלִי גִ'ינְג היה גנרל מצליח ברמה ההיסטורית, הטקטיקות והאסטרטגיות ב"שאלות ותשובות" הן כפי הנראה תוצר תאורטי של פעולות שבועו ונוסו בקרבות קריטיים להקמת שושלת טאנג. זאת בהנחה שאכן מדובר בתוצר שכולו או אפילו חלקו מבוסס על הגותו של לִי גִ'ינְג.
היסטוריה ואותנטיות
אין עדות היסטורית חד משמעית לגבי יוצר "שאלות ותשובות", אולם העדויות הקיימות סותרות ברובן את המסורת המייחסת את היצירה ללִי גִ'ינְג. בהסתמך על הרישומים המתעדים את היצירה ברשימות הביבליוגרפיות הקדומות ביותר ששרדו, רוב ההיסטוריונים בימינו רואים ב"שאלות ותשובות" יצירה מסוף תקופת שושלת טאנג (618-907 לספירה) או תחילת שושלת סונג (960-1297 לספירה). שלא כמו קלאסיקות צבאיות אחרות, מעולם לא נמצאו תגליות ארכאולוגיות שישפכו אור על "שאלות ותשובות", כך שאת תאריך הכתיבה ניתן אך ורק להסיק מרישומים היסטוריים רלוונטיים ששרדו לימינו. אין כיום הסכמה בנוגע לתיארוך היצירה.
הוכחות לזיוף
רוב המידע הזמין מכוון את זמן היצירה לסביבות שושלת סונג הצפונית (960–1127 לספירה). רשימות ספרים משושלות טאנג וסונג מעילות התייחסויות לשבע יצירות נוספות שמיוחסות ללִי גִ'ינְג, אך ללא שום התייחסות ל"שאלות ותשובות". באין רישומים קודמים ומשום שבהתייחסויות של מלומדים מתקופת שושלת סונג הצפונית נטען כי הם ראו טיוטות של "השאלות והתשובות" מאת מלומד צבאי בן זמנם בשם יְוֵּ'אן יִי, מאמינים חוקרים רבים כי "שאלות ותשובות" זויפה על ידי יְוֵּ'אן יִי בתחילת שושלת סונג. אם היצירה אכן זויפה בידי יְוֵּ'אן יִי, לא ברור אם התאוריות המצויות בה אכן תאמו לדעותיו של המצביא לִי גִ'ינְג, ונלקחו ממקורות אחרים תוך עריכה בלבד של יְוֵּ'אן יִי, או לחלופין, האם הן משקפות חשיבה עצמאית של יְוֵּ'אן יִי תוך שימוש במוניטין של לִי גִ'ינְג כדי לקדם את התקבלות התאוריות הללו בקרב הקוראים.
הוכחות לאותנטיות
ישנן מספר הוכחות הנוגדות את התאוריה שיְוֵּ'אן יִי זייף את היצירה. קודם לאיגוד שבא הקלאסיקות הצבאיות, ביקש הקיסר שֶׁנְדְזונְג מסונג (שלט ב-1068–1085) מחקר ופירוש לספר בשם "תורתו הצבאית של לִי גִ'ינְג". בהנחה כי יצירה זו הייתה מהדורה של "שאלות ותשובות", הרי שקיומו של הספר קודם לתאריך הזיוף המשוער של יְוֵּ'אן יִי בעשר שנים. כמו כן יש לקחת בחשבון שישנה סבירות נמוכה כי כלל המצביאים בני התקופה והמלומדים הצבאיים הלכו שולל אחרי זיוף חדש.
מסקנה
יהיו היוצר ותקופת היצירה אשר יהיו, היסטוריונים צבאיים כיום מכירים בהתקדמות התאוריות המיוצגות בספר ביחס לשאר שש הקלאסיקות הצבאיות, ומכירים בכך שהיוצר נדרש להיות אסטרטג צבאי מנוסה ומתקדם. הראיות מובילות לכך שהיצירה כפי הנראה הגיעה לצורתה הנוכחית בסביבות זמנו של הקיסר שֶׁנְדְזונְג מסונג, וייתכן שאף הוא הורה על כך. אם מדובר בזיוף, הרי שהחוקרים לא הצליחו לקבוע עד כה את המקור או המקורות עליהם מבוססת הגרסה הנוכחית של "שאלות ותשובות".
Whitehouse.gov
whitehouse.gov (ידוע גם בשם wh.gov) הוא אתר האינטרנט הרשמי של הבית הלבן והוא בבעלות ממשלת ארצות הברית. הוא הושק ב-29 ביולי 1994 על ידי ממשל קלינטון.
התוכן של האתר הוא ברשות הציבור או ברישיון תחת רישיונות Creative Commons.
תוכן
התוכן של אתר הבית הלבן נועד להיות פתוח עבור הציבור על מנת ליידע אותו על הפעולות הנוכחיות של הנשיא במהלך כהונתו. האתר מכיל מידע על הנשיא, סגן הנשיא, משפחותיהם, הודעות לעיתונות, כרוזים, צווים נשיאותיים ותמלילי נאומים של בכירי הבית הלבן.
האתר מספק גם מידע על הנושאים הנוכחיים שבהם עוסקים הנשיא וסגן הנשיא (כמו חינוך, שירותי בריאות וכו'), ומספק גם מידע על ההיסטוריה של בניין הבית הלבן, אייר פורס 1 וקמפ דייוויד. האתר גם סוקר את מבנה הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, כולל פרטים על המדיננות והממשל המקומי, יחד עם מידע על בחירות אמצע הכהונה והבחירות לנשיאות.
האתר מציע גם מידע על קשר עם הבית הלבן, כולל הנחיות כיצד לכתוב או להתקשר לבית הלבן, ללמוד על תוכנית ההתמחות בבית הלבן ותוכנית "עמיתי הבית הלבן".
שינויים בהחלפת ממשל
לאחר כניסת ממשל חדש ביום השבעת הנשיא, האתר מעוצב מחדש באופן מיידי עם פרטי הממשל החדש לצרכיה ולחזונה של ההנהלה החדשה.
מעורבות אזרחית
ב-1 בספטמבר 2011, דייוויד פלוף, היועץ הבכיר של ברק אובמה, הודיע במייל שהבית הלבן משחרר את אנחנו העם, פלטפורמה מקוונת ליצירת עצומות לממשלת ארצות הברית על ידי הציבור. השקת פלטפורמת העצומות הוכרזה על ידי קייטלין סבוצ'יק ב-22 בספטמבר 2011 בפוסט בבלוג של הבית הלבן.
הפלטפורמה נסגרה זמנית על ידי ממשל טראמפ, שהצהיר שהיא תוחלף ב"פלטפורמה חדשה שתחסוך למשלמי המיסים יותר ממיליארד דולר בשנה", כפי שהוכרז ב-19 בדצמבר 2017.
פלטפורמה
ביולי 2001, הבית הלבן החל להעביר את שרתי האינטרנט שלו למערכת הפעלה המבוססת על Red Hat Linux ולהשתמש ב-Apache HTTP Server. ההתקנה הושלמה בפברואר 2009. באוקטובר באותה, שרתי האינטרנט של הבית הלבן אימצו את דרופל, מערכת חופשית וקוד פתוח לניהול תוכן, הפועלת על Red Hat Enterprise Linux.
בדצמבר 2017 השיק ממשל טראמפ השיק אתר אינטרנט שעוצב מחדש ולטענתו יחסוך למשלמי המיסים "כ-3 מיליון דולר בשנה".
נץ גדול
נץ גדול (שם מדעי: Accipiter gentillis) הוא אחד מארבעת מיני הניצים המזדמנים לישראל. כנרמז בשמו, הוא מין גדול של העוף הדורס נץ. נקבת הנץ הגדול דומה לנקבת הנץ המצוי, אך גדולה ממנה.
אנטומיה
הנץ הגדול הוא בין הניצים הגדולים בעולם והגדול ביותר המזדמן לישראל. הנקבה גדולה מן הזכר. אורכו של הנץ הגדול נע בין 51.6-60.8 ס"מ, ואורכן של הנקבות 58.5-60.8 ס"מ. משקלם של הזכרים בין 850 ל-1,300 גרם, ומשקלן של הנקבות 1,180 ל-1,300 גרם. אורך זנבם של הזכרים 18.4-19.2 ס"מ ואילו של הנקבות 23.2-25.3 ס"מ. מוטת כנפי הזכרים בין 98.5-120.3 ס"מ ושל הנקבות בין 125.8-134.4 ס"מ.
למין זה יש בין 5 ל-11 נוצות זנב, כשבהמראה מתפרסות לרוחב. לקראת סוף הזנב, מופיעים כתמים קטנים שצורתם צורת האות הלטינית s. צבעם של הכתמים חום דהוי. נוצות הזנב מפוספסות בחום כהה, ושאר צבע הנוצה הוא חום בהיר. הנץ הגדול נבדל מדורסים אחרים בגחונו הבהיר ובכנפיו הרחבות מאוד ביחס לגודלו. מעופו יציב. רוחב כנפיו נע בין 13.5-19.1 ס"מ אצל הזכרים ובין 23.1-29.5 ס"מ אצל הנקבות. צבע גב הנץ נע בין חום אפרפר דהוי לחום כהה אצל הנקבות, אך הצבע בולט וססגוני יותר אצל הזכרים: אצלם, הצבע נע בין חום חולי עד לחום בהיר, כהה במעט מן החום החולי. סוככות כנפיו מנוקדות בצבע חום כהה, ואף על פי שרובן לבנות, ה"אצבעות" (הנוצות שחודרות מעבר לכנף) צבועות בצבע חום כהה. הן רחבות וקצרות יחסית.
מבנה גופה של הנקבה מוצק מזה של הזכר. לרוב הניצים דונגית (עור חשוף בבסיסו של המקור) צהובה ומקור שחור, אך ישנו מופע מיוחד בו גב הנץ בצבע כחול בוהק, דונגיתו כתומה ומקורו כחלחל. סוככות כנפיו של המופע כהה יותר מזו של רוב הניצים. כ-14% מן הזכרים במין זה ו-7% מהנקבות הם בעלי המופע הייחודי הזה. נמצא כי לפרטים במופע זה רגליים ארוכות ביחס לשאר הניצים: בעוד לרוב הניצים הגדולים בעלי המופע השכיח אורך רגליים של 10.5-12.9 ס"מ לזכרים ו-14.3-17.5 ס"מ לנקבות, לניצים גדולים מן המופע המיוחד אורך רגליים של 15.8-19.5 ס"מ לזכרים ו-21.7-25.4 ס"מ לנקבות. לנץ הגדול מבנה גוף עבה. בצידי הרגליים ובאמצע הכנפיים בולטים שני כתמים לבנים במעוף. עינו כתומה. אורך הטופרים 2.7-3.5 בזכרים ו-3.2-4.7 ס"מ אצל הנקבות. בצפון רוסיה ובסיביר ישנו מופע בהיר ומיוחד, צבעו של רוב מופע זה לבן וגחונו מפוספס בפסי רוחב דקים ואורכים שאורכם 15-23 מ"מ אצל הנקבות ו-12-19 מ"מ אצל הזכרים.
תפוצה ובית גידול
תפוצתו של הנץ הגדול צפונית ומצומצמת יותר מזו של רוב הניצים. מרבית האוכלוסייה נודדת, ובישראל נץ זה הוא חולף נדיר וחורף נדיר עוד יותר. הוא נפוץ בעיקר בצפון-מרכז אירופה, באסיה ובאוכלוסייה מצומצמת יותר גם בשאר רחבי אירופה. הנץ מקייץ באירופה, אך כשהוא חורף וחולף באסיה, תפוצתו נדירה יותר במדינות. הסיבה לכך היא כנראה שאסיה היא יבשת גדולה יותר מאירופה, ולכן האוכלוסייה צריכה להתפרס על שטח נרחב יותר, שכן הוא נחשב נדיר מאוד בצפון-מזרח אסיה. מרבית האוכלוסייה חולפת וחורפת בדרום ובמרכז אסיה.
הנץ הגדול הוא שוכן יערות. הוא הסתגל לחיות במגוון סוגי יערות, כולל טאיגה (שילוב של יער דליל, שטח פתוח ואזור שיחים), יערות דלילים, יערות סבוכים ויערות סובטרופיים. הוא נדיר יותר ביערות עבותים ולעיתים אף נמצא בטונדרה (אזור שיחים ארקטי ומושלג). כריתת יערות מצמצמת את אוכלוסייתו וכיום מוערכים 300,000 פרטים הנפוצים ברחבי המדינות הבאות: איסלנד, אוקראינה, רוסיה, הונגריה, איטליה, צרפת, בריטניה, אנגליה, גרמניה, בלגיה, בולגריה, מקדוניה, סלובניה, סלובקיה, סן מרינו, שווייץ, שוודיה, ליכטנשטיין, ליטא, לטביה, לוקסמבורג, ישראל, הודו, הונג קונג, מקאו, סין, קוריאה הדרומית, צפון קוריאה, עיראק, עומן, לבנון, סוריה, ירדן, טורקיה, גאורגיה, ארמניה, בהוטן, בנגלדש, נפאל, ברוניי, לאוס, מיאנמר וווייטנאם.
ציד ותזונה
כרוב בני משפחתו וסדרת דורסי היום, הנץ הגדול הוא טורף כולל מובהק. את עיקר המזון מהווים עופות בגדלים שונים ויונקים קטנים ובינוניים. תצפיות ספורות הראו שבעת מחסור יכול הנץ לצוד גם זוחלים, דו-חיים, רכיכות וחרקים. לעיתים רחוקות אף יותר הניצים הגדולים מתקבצים סביב פגרים ואוכלים מבשרם, אך 87% ממזונם כוללים עופות ויונקים.
באזורי חפיפת תפוצת הנץ הגדול ותפוצת הנמייה המצויה, נצפו שני המינים כאשר הם משתפים פעולה בציד: הנץ מאתר מאורת מכרסם או כל יונק אחר שיכול לשמש קורבן, ו"מסמן" לנמייה היכן הנמצאת המאורה. הנמייה הזריזה נכנסת למאורת היונק ומבריחה פרטים ספורים משם, ורודפת אחר אלו שנמלטו. הנץ ממשיך לחפור במאורה ומגיע לפרטים שנמצאים בעומק רב יותר של המערה, וכך מתגבר עליהם וטורפם. משום כך מסוגל הנץ להשמיד כמה מכרסמים בארוחה אחת, ולכן חקלאים מחבבים אותו מאוד. גם בציד נחשים, לרבות ארסיים, הנץ והנמייה משתפים פעולה. הם מצליחים לגבור על הנחשים הארסיים באמצעות חוסנה של הנמייה לארסם של נחשים רבים, ומכאן האחרונה היא הציידת העיקרית.
בציד נחשים נצפה שהנמיות לעיתים גם משתפות את הניצים בארוחתן. באזורים שאין תפוצת המינים חופפת, הנץ צד יונקים משיטת מארב על העץ: הוא מסתתר בעצים, ואז, כשגב היונק מופנה אליו, הנץ צולל במהירות העשויה להגיע ל-100 קמ"ש ו"דורס" אותו בטפריו. עופות מאתר הנץ באוויר, ולרוב, כשהאחרונים רואים אותו, זה כבר מאוחר מדי, הנץ כבר קרוב והעוף אינו יכול לברוח מטפריו הגדולים של הנץ הגדול. טרף גדול כארנבת לעיתים ינסה להיאבק עם הנץ. במקרה כזה האחרון ינסה להרוג את הטרף הנלחם באמצעות מקורו.
רבייה
עונת הרבייה של הנץ הגדול מתמשכת מאמצע החורף ועד לתחילת האביב, בחודשים ספטמבר-אפריל. באמצע חודש ספטמבר הזכרים מתחילים לחזר אחר הנקבות, בסוף ספטמבר או בתחילת אוקטובר מתבצעות 3 הזדווגויות לכל זוג ניצים ובאמצע נובמבר הזכרים מתחילים לבנות את הקן. הנקבות מתחילות לעזור להם בתחילת דצמבר. הקן בנוי על מצוק, בבסיסו מונחים ענפים עבים ובשולי הקן ובתחתיתו מונחים זרדים דקים יותר. בריפוד מונחים ענפים של שיחים ירוקים ולעיתים גם פיסות נייר ופלסטיק. קוטר הקן מגיע עד 1.2 מ'. לבסוף, בתחילת אפריל, מטילה הנקבה 1-3 ביצים לבנות בהפרש של שניים או שלושה ימים בין ביצה לבאה אחריה. צורתן של הביצים עגלגלה והן מנומרות בכתמים ירקרקים-כחלחלים, שצבעם מגיע לעיתים לטורקיז. ביצים אלו גדולות, קוטרן הוא 22 מ"מ. תקופת הדגירה נמשכת 39-47 ימים, שבהם הנקבה דוגרת לבדה. הזכר צד לה מזון.
סרט הרפתקאות
סרט הרפתקאות הוא ז'אנר קולנועי אשר עלילתו מתרחשת לרוב סביב חקירה וגילוי של מקומות חדשים, אקזוטיים ומסתוריים בעולם, בדרך אנרגטית ופעילה (דרך הדומה לזו שבסרט פעולה). לעיתים קרובות הסרט הוא תקופתי ומתרחש סביב רקע היסטורי מסוים, אך העלילה היא בדיונית. בסרט יכולים להתבטא יסודות רומנטיים מסוימים, והוא עשוי לכלול גם קרבות פיזיים בין הדמויות, עיסוק במונרכיות ומלכים, או דמויות פיראטים.
אליפות וימבלדון 1878
אליפות וימבלדון 1878 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-15 ביולי והסתיימה ב-20 ביולי.
בתחרות השתתפו 35 ספורטאים בריטים שהתחרו בהתאם לכללים שפורסמו על ידי מועדון קריקט של לונדון (Marylebone Cricket Club) תוך שינויים שבוצעו לאחר סיום אליפות וימבלדון 1877.
התחרות
התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון 34 ספורטאים התחרו על הזכות להתמודד מול המנצח של התחרות שנערכה בשנה שעברה. בשלב השני נערך משחק בין המנצח של השלב הראשון לבין האלוף-משנה שעברה.
המנצח של השלב הראשון היה ספורטאי בריטי פרנק חאדו שניצח את לסטוק רוברט אסקין הסקוטי ב-3 מערכות. במשחק בין ספנסר גור לבין פרנק חאדו, חאדו ניצח ב-3 מערכות וזכה באליפות. במשחק הגמר היו כ-700 צופים. משחק הגמר היה המשחק ה-6 של חאדו באליפות.
לאחר זכייה בתחרות חאדו לא השתתף יותר בתחרויות טניס, והגיע לווימבלדון רק כעבור 50 שנים לקבלת מדליה מיוחדת.
יעל פוזנר
יעל פוזנר (16 באפריל 1910 – 23 בדצמבר 1990) הייתה אשת חינוך ויו"ר הנהלת החברה למתנ"סים, זוכת פרס החינוך של עיריית תל אביב-יפו לשנת תשמ"ד וזוכת פרס המועצה לישראל יפה.
ביוגרפיה
יעל פוזנר נולדה וגדלה בגרמניה, כבת למשפחת תעשיינים עשירה, אביה, היינריך, היה עורך דין. קיבלה דוקטורט בפיזיקה בראשית שנות השלושים. בתקופת לימודיה הכירה את דוקטור לודויג (נחמן) פוזנר והם נישאו. אחר עליית היטלר לשלטון הם היגרו לשוודיה והקימו שם מוסד לילדים עולים פליטים בגילאי 5–6, שהיו צעירים מכדי להיקלט במסגרת עליית הנוער. ב-1937 עלה לודוויג לארץ ישראל ויעל עלתה בשנת 1938 עם שני ילדיה הקטנים. ב-1938 לימדה כשנה מתמטיקה בבית הספר התיכון האורתודוקסי לבנות ע"ש אוולינה דה רוטשילד. בשנת 1940 גייסה אותה הנרייטה סאלד לעבוד בעליית הנוער של הסוכנות היהודית כמטפלת ראשית, אחראית ציוד ואספקה ומדריכת מטפלות, היא עבדה בעליית הנוער במשך שתים עשרה שנים.
ב-1952 פנה אל יעל פוזנר אליעזר קפלן וגייס אותה לעבודה בהצלת יהודי אירן. אחרי כן עבדה במשך שתים עשרה שנים במוסד. למוסד הובאה על ידי ראובן שילוח, שזמן קצר אחרי כן הוחלף על ידי איסר הראל. תפקידה במוסד היה לבנות סיפורי כיסוי בעיקר לשליחים שיצאו לאירופה שם עבדה רבות עם יצחק שמיר, ובין השאר עבדה עם סוכנים שעקבו אחרי נאצים וטירפדו את פעילות המדענים הגרמנים במצרים. היא הכינה להם תעודות זהות ודרכונים מזויפים וביוגרפיה בדויה והכשירה את הקרקע לקליטתם בארצות היעד. אחד המבצעים הבודדים ששמה הוזכר בהקשר להם היה מבצע חטיפת אייכמן. היא הכינה את כל סיפורי הכיסוי לסוכני המוסד שחטפו את אייכמן ודאגה לתעודות זהות חדשות עבורם במקומות היעד.
בשנים 1965–1977 עבדה יעל פוזנר במשרד החינוך, בתחילה כמנהלת אגף בינוי, במסגרת זו הקימה בתי ספר ומבני חינוך ברחבי מדינת ישראל ולאחר מכן הייתה ראש מינהל הפיתוח של המשרד. בשנותיה בתפקיד היא עבדה תחת חמישה שרי חינוך: זלמן ארן, יגאל אלון, אהרון ידלין, זבולון המר ויצחק נבון.
בסוף שנות השישים גילו במשרד החינוך את התופעה של בתי ספר קהילתיים בארצות הברית, הפועלים במשך רוב שעות היממה ומשרתים קהל מכל הגילאים Community School ובמגוון פעילויות נרחב. הוקמה ועדה בראשה עמד רלף גולדמן, אז מנכ"ל קרן חינוך בארצות הברית ולימים מנכ"ל הג'וינט והיא הציעה לשר החינוך זלמן ארן להקים מרכזים להגברת חיי הקהילה בעיירות פיתוח ושר החינוך קיבל את מסקנות הוועדה. ב-1977 עזבה פוזנר את משרד החינוך והתמנתה ליו"ר הנהלת החברה למתנ"סים (מרכזים לתרבות נוער וספורט), תפקיד בו כיהנה עד 1984. בתחילה הפרויקט היה ניסיוני והשתתפו בו שלושה בתי ספר, היא החלה בפרויקט ביחד עם ד"ר ירדנה הרפז. אחרי כן הוציא מנכ"ל משרד החינוך אליעזר שמואלי חוזר למנהלי בתי הספר ובהם הצעה להשתתף במפעל. ב-1985 היו שותפים בכך 50 בתי ספר. ב-1985 הוקמה "העמותה לקידום החינוך הקהילתי בבתי הספר" ופוזנר מונתה למנכל"ית העמותה. בתחילת שנות ה-90 היו חברים בעמותה 220 בתי ספר ומהם 50 במגזר הערבי.
בנה הוא יוחנן פרס, פרופסור לסוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב ובתה, רותי אוטלונגי, הייתה מנהלת בית ספר בירושלים.
פטיכודוס
פטיכודוס (שם מדעי: Ptychodus; מילולית: "שן מקופלת") הוא סוג של כריש נכחד מסדרת ההיבודונטים אשר חי בקרטיקון העליון בכל האוקיינוסים ובעיקר לחופי אמריקה הצפונית, שם נמצאו מינים רבים בים הפנימי המערבי הקדום.
כריש זה התגלה במאה ה-19 בחפירות באנגליה וקיבל את שמו ב-1837 בידי החוקר האנגלי לואי אגאסי. המאובנים שנמצאו כללו מאובני שיניים שטוחות ומחוזקות בעלות מבנה רכסי שנועד לשייף ולפצח מזון קשה כמו קונכיות ולעיתים רחוקות גם שרידי סחוס עבה. מאובנים נוספים של מגוון מינים התגלו ברחבי העולם, לרבות בברזיל, צ'כיה, צרפת, גרמניה, הודו, יפן, ירדן, מקסיקו ובעיקר לחופי הים הפנימי המערבי של אמריקה הצפונית.
כריש זה היה אחד מהגדולים שהיו מעולם והוא הגיע לאורך של 10 מטרים. מבנה גופו דמה לזה של כריש לווייתני או של כריש ענק אך בניגוד אליהם הוא ניזון מרכיכות בעזרת שיניו הגדולות העמוסות שהתחלפו ללא הרף. כריש זה ניזן בדומה לניבתן או לצב ים מרכיכות גדולות ואולי חי בדומה לכרישים החיים הטרודונטאים.
הוא חיפש מזון איטי על קרקע הים, מזון שכלל דיונונים ובלמניטים אמוניטים גדולים כמו Parapuzosia seppenradensis שעלה על משקל טון ובעיקר צדפות גדולות כמו Inoceramus ו-Platyceramus, שהיו הגדולות שבצדפות אי-פעם. הכריש גרף אותם עם שיניו השטוחות ופיצח את הקונכיות בשיניו.
גלריית תמונות
מאובנים של שיני הכריש:
ג'ים ות'רבי
ג'ים ות'רבי (באנגלית: James Wetherbee; נולד ב-27 בנובמבר 1952, ניו יורק) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא פיקד על 5 משימות של מעבורת חלל.
קורות חיים
ג'ים ות'רבי נולד בקווינס, ניו יורק. לאחר סיום לימודי בית ספר הוא למד באוניברסיטת נוטרדאם אותה סיים בשנת 1974 עם תואר בהנדסת אווירונאוטיקה.
בשנת 1975 הוא התגייס לצי ארצות הברית וסיים קורס טיס בשנת 1976. הוא היה טייס ווט A-7 קורסייר II ושירת בנושאת מטוסים John F. Kennedy. בשנת 1981 הוא סיים קורס טיסי ניסוי.
שרות בתחום החלל
בשנת 1984 ות'רבי נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. בשנת 1990 הוא השתתף במשימת STS-32 כטייס של מעבורת החלל קולומביה (דניאל ברנדנסטיין) היה מפקד צוות. המטרה העיקרת של הטיסה הייתה הצבת לוויין Syncom IV-F5 במסלול. במשימת STS-52 בנובמבר 1990 הוא היה מפקד צוות שטס על מעבורת החלל קולומביה. צוות ביצע מספר ניסויים עם לוויינים שהוכנו על ידי סוכנות החלל האירופית וסוכנות החלל האיטלקית. בשנת 1992 הוא טס בפעם השלישית על סיפון מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-63. המעבורת התחברה לתחנת החלל מיר וצוות פעל לפי תוכנית ניסויים. בשנת 1997 ות'רבי טס לחלל בפעם הרביעית ובפעם השלישית כמפקד צוות. מעבורת החלל אטלנטיס התחברה לתחנת החלל מיר והביאה לתחנת החלל ציוד חיוני. בשנת 2001 ות'רבי טס לחלל בפעם החמישית. הוא מפקד מעבורת החלל דיסקברי במשימה STS-102. המעברות התחברה לתחנת החלל הבינלאומית והביאה לתחנת החלל ציוד חיוני. בשנת 2002 ות'רבי טס לחלל בפעם השישית תוך מפקד מעבורת החלל אנדוור במשימה STS-113. המעברות התחברה לתחנת החלל הבינלאומית והביאה לתחנת החלל ציוד חיוני.
לאחר פרישה מנאס"א
לאחר פרישה מסוכנות החלל ות'רבי היה יועץ בטיחות עד לפרישה בשנת 2014.
אליפות העולם בשחמט 2000 (קלאסי)
אליפות העולם בשחמט 2000 הייתה תחרות שנערכה בחסות חברת בריינגיימס. אלוף העולם, גארי קספרוב, הפסיד את תוארו לוולדימיר קראמניק.
רקע
בשנת 1993 גארי קספרוב היה אמור להתמודד עם מנצח תחרות המועמדים, אך לקראת ההתמודדות התברר שקיימת אי-הסכמה בין השחמטאים לבין פיד"ה. כתוצאה מכך, קספרוב ומנצח תחרות המועמדים, נייג'ל שורט פרשו מפיד"ה וארגנו התמודדות בחסות "איגוד השחמטאים המקצוענים". בדו-קרב זה ניצח גארי קספרוב.
איגוד השחמטאים הצליח לארגן תחרות על תואר אלוף העולם במתכונת דומה לזו של פיד"ה בשנת 1995. בשנת 1996 האיגוד איבד את הספונסר העיקרי שלו, אינטל. זה קרה בעקבות החלטה של גארי קספרוב לשחק נגד תוכנת המחשב, כחול עמוק, שנכתבה על ידי IBM.
בסופו של דבר, סוכם על דו-קרב על התואר בין קספרוב לבין ולדימיר קראמניק בחסות חברת בריינגיימס.
דו-קרב על התואר
הדו-קרב נערך בלונדון באוקטובר-נובמבר 2000. הוא נקבע למתכונת של 16 משחקים לכל היותר, אך בפועל הסתיים לאחר 15 משחקים. אם הוא היה מסתיים ללא הכרעה, קספרוב היה ממשיך לכהן כאלוף עולם.
הדו-קרב הסתיים בניצחון של ולדימיר קראמניק. בשני משחקים זכה קראמניק ושאר 13 המשחקים הסתיימו בתיקו.
המשרד לתמיכה צבאית של צבא ארצות הברית
המשרד לתמיכה צבאית של צבא ארצות הברית (באנגלית: U.S. Army Office of Military Support; ובקיצור: USAOMS), היא יחידת מודיעין מיוחדת למלחמה בטרור של צבא ארצות הברית הכפופה לפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים (JSOC). תפקידה לאסוף מודיעין מבצעי כולל מודיעין אותות ומודיעין אנושי למבצעים מיוחדים של כוח דלתא (SFOD-D), צוות שש של אריות הים (DEVGRU) וה-CIA.
היסטוריה
לצורך תמיכה מודיעינית בפעילות כוח דלתא ב"מבצע טופר העיט" הוקם ב-1980 כוח משימה משותף לזרועות השונות בשם "Field Operation Group". על בסיס כוח זה הוקמה ב-29 בינואר 1981 היחידה בשם "פעילות התמיכה במודיעין של הצבא", שפעלה תחת פיקוד המודיעין והאבטחה של צבא ארצות הברית. ליחידה גויסו מתנדבים לאחר סינון קפדני ומבחנים מהקשים במערכת הצבאית. המשרתים ביחידה מגיעים משלושה מקורות מרכזיים: אנשי הכוחות המיוחדים, אנשי מודיעין אנושי ואנשי מודיעין אותות. היחידה שמה דגש על גיוס מועמדים שמוצאם ממדינות זרות ויכולים להיטמע באוכלוסייה מקומית בארצות היעד, וחלקם אף מחזיקים בדרכונים בעלי תוקף ממדינות מוצאם. בתקופת כהונתו השנייה של דונלד רמספלד כמזכיר ההגנה של ארצות הברית הועברה היחידה לפיקוד המבצעים המיוחדים, והיא מופעלת על ידי פיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים.
פעילות היחידה מסווגת ומחלקת ההגנה של ארצות הברית ממעטת לפרסם פרטים עליה ולא מדווחת כלל על עיסוקיה. לאורך השנים זוהתה היחידה בכינויים רבים בהם: "שועל אפור" (Gray Fox), "כוח משימה כתום" (Task Force Orange), "טורן ויקטור" (Torn Victor), "פעילות התמיכה במודיעין של הצבא" (Intelligence Support Activity), "הפעילות" (The Activity), "צבא וירג'יניה (Army of Virginia) ו"סנטרה ספייק" (Centra Spike).
בין הפעולות בהן הייתה מעורבת: המצוד אחר פבלו אסקובר בקולומביה, מלחמות האזרחים באל סלוודור ובהונדורס, פעילות בסוריה, בקרן אפריקה וסומליה, פעילות נגד תוכנית הגרעין האיראנית, פעילות משותפת עם הכורדים, מבצע חירות מתמשכת, מלחמת עיראק.
משימות
משימות היחידה כוללות בין היתר איסוף והערכת מודיעין לאיתור נעדרים בקרב (MIA), איתור מבוקשים, איתור חטופים וחילוץ בני ערובה, אבטחת מנהיגים זרים (בהם נשיא לבנון בשיר ג'ומאייל, משפחת המלוכה הסעודית ונשיא סודאן ג'עפר נומיירי) ותפיסת מערכות כלי נשק זרות. היחידה משתתפת באימון כוחות זרים, ומיועדת לספק מענה מיידי בכל רחבי העולם. אנשיה מאומנים בצניחה טקטית והם מצטרפת למבצעים חשאיים עם כוח דלתא וטייסת E
מפקדים
בין מפקדי היחידה: ג'רי קינג (מפקדה הראשון 1981–1984), הווארד פלויד (1984–1986), ג'ון טוני לקי (1986–1989) קונרד טרואטמן, מייקל נגאטה (2005–2008), בריאן פנטון, ריצ'רד אנגל (2012–2014).
טרור ורשתות חברתיות
הרשתות החברתיות מתאפיינות כגורם שעוקף את כלי התקשורת המוסדרים ומאפשרות הפצה של תכנים רדיקליים יותר, בעיקר בקרב צעירים, ומאפשר לתאם התארגנויות המוניות שהן אנטי ממסדיות או לא חוקיות, מבלי יכולת של הממסד לפקח על התכנים.
כדי להתמודד עם הבעיה בוצעו לאורך השנים פתרונות שונים, למשל חקיקה או שימוש בכלים טכנולוגים, אולם לכל אחד מהפתרונות חסרונות המאפשרים לתומכי הטרור להמשיך ולנצל את הרשתות החברתיות למטרתם. לצד זאת, שיתופי פעולה רחבי היקף כן הצליחו ליצור צמצום משמעותי בהפצת תוכני תמיכה בטרור ברשתות החברתיות.
התפתחות התופעה
כבר בראשית דרכן של הרשתות החברתיות כגורם משמעותי באינטרנט, במהלך עשור הראשון של המאה ה-21, התגבר בהדרגה השימוש של ארגוני טרור במדיות אלו. כבר בשלב מוקדם יחסית הייתה אל-קאעדה פורצת דרך בתשומת הלב שהקדישה לאינטרנט, מאחר ששאפה לבנות את עצמה כארגון טרור גלובלי, והיא גיבשה אסטרטגיה מוסדרת לגבי אופן השימוש של הארגון באינטרנט, אם כי בשלב זה הרשתות החברתיות עדיין לא היו במוקד תשומת הלב של הקמפיין המקוון של ארגוני הטרור.
כאשר הרשתות החברתיות הפכו לגורם משפיע עוד יותר על השיח העולמי, היה דאעש לארגון שפרץ-דרך בכך ששם דגש על הרשתות החברתיות כדי להגיע לתפוצה בינלאומית רחבה. בארגון הפיקו לרשתות החברתיות קמפיין רב לשוני שכלל קטעי וידאו, תמונות, מגזינים בהפקה עצמית ועוד. פעילותו הענפה של הארגון בטוויטר סייעה לו למתג את עצמו במערב כארגון הטרור הגלובלי המוכר ביותר, וסייעה להצלחתו ביצירת נראטיב אוטיפי למאבק של הארגון לצד תדמית חיובית שמשכה חברים חדשים לארגון (על פי הערכות של האו"ם, כ-25,000 לוחמים ממדינות אחרות שהיגרו כדי להצטרף למאבק המזוין של הארגון). כחלק מקמפיין זה הפיקו דאעש סרטוני הוצאה להורג באיכות גבוהה, שנועדו ליצור זעזוע בקרב הצופים ולהגביר את העניין והשיח סביבם ברשתות החברתיות. השימוש המסיבי ברשתות החברתיות ניתק את התלות שהייתה קודם לכן בין ארגוני טרור לאמצעי תקשורת מסורתיים, למשל, בין אל-קאעדה לאל-ג'זירה שפרסם את התעמולה של ארגון הטרור באופן מסודר.
בשלב מוקדם יותר של האינטרנט, אחת הגישות הנפוצות בציבור המערבי לגבי העולם המקוון, הייתה שראוי לשמור אותו נקי מהתערבויות של ממשלות וגורמים מפקחים, אולם גישה זו השתנתה בהדרגה.
מחקר שבדק את היקף התמיכה הפומבית בדאע"ש בשנת 2014 מצא בטוויטר למעלה מ-46,000 חשבונות שתמכו בארגון בבירור, ועוד כ-90,000 מקרים גבוליים יותר. שנה זו הייתה שנת השיא של התמיכה הפומבית בארגון, ואחריו החלה טוויטר במהלך משמעותי של השעיית חשבונות, כך שכבר בשנת 2015 חוקרים העריכו שתומכי דאעש בטוויטר נאלצו להקדיש זמן רב יותר לבנייה מחודשת של רשתות הפצת המידע שלהם, לעומת זמן הפצת התעמולה עצמו. לצד זאת, בשלב זה הפעולות התמקדו בדאע"ש וההשפעה על ארגוני טרור אחרים הייתה קטנה יותר.
במהלך העשור השני של המאה ה-21 התאגדות של מספר רשתות חברתיות בולטות יצרה שיתוף פעולה לחסימת תכנים המיוצרים על ידי ארגוני טרור או למטרת תמיכה בהם.
בעקבות המאמצים של הרשתות החברתיות למגר את תוכני הטרור, השתנו השיטות של תומכי הטרור לקדם את התוכן, בין אם על ידי הימנעות מהעלאת התוכן עצמו לפלטפורמות אלא הסתפקות בהעלאת קישור חיצוני היפנה לתוכן, ובין אם פעילות המשלבת את התוכן בפלטפורמות קטנות יותר, דוגמת Justpaste.it, להן אין את המשאבים לבצע הסרה מקיפה של תכנים בעייתיים. בהמשך, החלו התכנים לעבור במדיומים פופולרים אך גלויים פחות, דוגמת קבוצות וואטסאפ, קבוצות סגורות בפייסבוק וטלגרם, שהפכה לפלטפורמה הדומיננטית של ארגונים שונים, בין היתר בעקבות מנגנונים שונים, דוגמת אפשרות למחיקת הודעות לצמיתות לאחר צפייה. חלק מהתכנים אף עברו לדארקנט.
פעולותן של הרשתות החברתיות בנושא טרור
תנאי השירות של הרשתות החברתיות המובילות אוסרים על הפצה של תוכני טרור. בפייסבוק, למשל, מוגדר האיסור להשתמש בפלטפורמה כדי לארגן או לתמוך בפעילות פלילית הגורמת נזק פיזי או כספי לאנשים או עסקים, פעילות שמטרתה יצירת איום פיזי על יחידים או אירועים שמטרתם לחגוג ביצועו של פשע. הכללים של טוויטר אוסרים באופן כללי על שימוש בשירות לכל קידום מטרה בלתי חוקית, לרבות טרור, וכן נאסר על השתייכות לארגונים המקדמים אלימות נגד אזרחים לקידום מטרותיהם. בקווים המנחים לקהילה של יוטיוב נקבע כי ארגוני טרור אינם רשאים להשתמש בפלטפורמה לכל מטרה שהיא, כולל גיוס כספים, וכן נאסרה הפצה של תוכן המסית לאלימות או חוגג את ביצועם של מעשי טרור.
רשתות חברתיות משקיעות משאבים בניסיון לצמצם את האפשרות לנצל את הפלטפורמות שלהן לצורכי טרור. בין היתר מתבצע שימוש נרחב בכלים של בינה מלאכותית שמבצעים הסרה וחסימה אוטומטית של תכנים שנקשרים להפצת טרור, על פי קריטריונים שמגדירות חברות הרשתות החברתיות. שימושים נפוצים לכלי בינה מלאכותית כוללים הסרה של תמונות או סרטונים שתואמים לתוכן שבעבר זוהו כתוכן תומך-טרור, ניתוח טקסטים, הסרת תכנים הקשורים למשתמש שזוהה כתומך-טרור, זיהוי חשבונות חדשים שנוצרו על ידי משתמשים שנחסמו בעבר. שימוש בכלי בינה מלאכותית עלול לגרום גם לתופעות לא רצויות, שמועצמות בגלל הקושי להגדיר "טרור", וכך למשל, על רקע לחץ של ממשלת סוריה לחסום תוכני טרור, הסיר כלי אוטומטי המוני תיעודים ממלחמת האזרחים בסוריה שהתיעוד היחיד שלהם היה ביוטיוב, וכך אבד מידע שעשוי היה לסייע לשפוך אור על הפרות זכויות האדם שמתבצעות במלחמה.
לכלים של הבינה המלאכותית ישנן מגבלות בהבנת הקשרים, ולכן מאפשרות הרשתות החברתיות לגולשים לסמן תוכן כ"תומך טרור", ומנסות לעודד אותם באמצעים שונים לסייע באיתורו של התוכן. בנוסף, מאפשרות הרשתות החברתיות הליך של "ערעור" על ההחלטות האוטומטיות כך שייבחנו גם על ידי גורם אנושי, אפשרות שנאלצות חברות הטכנולוגיה להגביל מפאת משאבי כוח האדם שברשותן. נסיבות אלו הובילו לגורמים שונים לקרוא לצורך להשקיף את שיקולי האלגוריתם שלפעמים מקבל סדרה של המוני החלטות מוטעות בלי יכולת לבקר זאת באופן ציבורי או מחקרי. עם זאת, גם התוכניות להגביר את השקיפות אינן חפות מחסרונות מעשיים, כך למשל, חשיפה ציבורית של האלגוריתם עלול להיות מנוצל לרעה על ידי הטרוריסטים עצמם שימצאו דרכים לעקוף את הסרת התכנים.
עד שנת 2016 לכל אחת מהרשתות החברתיות הבולטות הייתה מדיניות מעט שונה בנוגע להגדרת תוכן כ"תומך טרור", מה שאפשר לארגוני טרור שנחסמו באחת מהרשתות להמשיך לפעול באחרות. בשנת 2016 הודיעו פייסבוק, טוויטר, יוטיוב ומיקרוסופט על יצירת מאגר משותף של תכנים המיוצרים על ידי ארגוני טרור או למטרת תמיכה בהם, מה שמאפשר לרשתות לחסום במקרים רבים תוכן בעייתי מראש - עוד לפני שהועלה לפלטפורמה. עד ליוני 2018 הצטרפו למאגר עוד 9 חברות נוספות, ביניהן אינסטגרם ולינקדאין.
פעולות לאומיות
התמודדות ברמה הלאומית מול ביטויי תמיכה בטרור היא נושא שמוצא את מנגנוני החקיקה במתח בין שמירה על חופש ביטוי וחירות הפרט לבין שאיפה להבטיח ביטחון לאזרחים. מתח זה מועצם עקב כך שבין הסכמה בינלאומית ברורה לגבי ההגדרה של טרור, כאשר בצדדים שונים של סכסוך לעיתים המצדדים במחנות השונים יימצאו באי-הסכמה לגבי האם פעולותיהם נחשבות "טרור".
בשנת 2018 פיתחה ממשלת בריטניה כלי לניתוח השמע והגרפיקה של תכנים במטרה לאתר תוכני תעמולה של המדינה האסלאמית. על פי טענת משרד הפנים הבריטי, הכלי יכול לזהות 94% מהתכנים הרלוונטיים. בריטניה הייתה בין המדינות שקראה לחברות הרשתות החברתיות לאפשר דלת אחורית עבור הרשויות לטיפול בתכנים של ארגוני טרור.
מספר גופים, דוגמת המוסד האירופי, European Internet Foundation, החלו לפעול לכינון יזמה בינלאומית משותפת לחסום תוכני טרור באינטרנט.
תופעה מקבילה היא לחץ של ממשלות שונות להסרת תכנים של גורמים יריבים לממשל, בטענה שאלו מקדמים טרור, גם אם אינם כאלו.
טרור ורשתות חברתיות בישראל
דו"ח שפרסם המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה לגבי "אינתיפאדת היחידים" שהחלה שנת 2015, הציג את המדיה החברתית כגורם שאפשר למעשה את גל הטרור. על פי הדו"ח, הרשתות החברתיות סייעו בהפצת שמועות ושקרים, רטוריקה שמטרתה לעורר זעם המוני, הדרכות מעשיות לביצוע מעשי טרור יעילים, מודלים לחיקוי ותמריצים חברתיים לבצע פעולות טרור. גם החמאס וגם הפת"ח אמנם קידמו באופן רשמי מחאות המוניות, אולם הפת"ח - על אף שבמקרים מעטים קידמו חשבונותיו מסרים המעודדים שימוש באלימות, דוגמת יידוי אבנים - היה מתון משמעותית לעומת החמאס וגורמים אחרים שריכזו את השיח הקיצוני והאלים ביותר. סרטוני תעמולה רבים הופצו ברשתות החברתיות בספטמבר 2015, כאשר חלקם שמו דגש על קריאות לצופים לנקוט בפעולה דוגמת "קבלו את ההחלטה בעצמכם, אל לחכות למנהיגים" או פניית "מתי תביע את זעמך?". במקרים רבים הופיעה הסכין ככלי ששימוש בו עשוי להביא לשינוי, ובמקרים מסוימים הוצגה מפורשות דקירת יהודים או חיילים כמעשה המתבקש. בהמשך התגברה מגמה זו בסרטונים שהפיץ החמאס ברשתות החברתיות. סרטונים רבים בשבועות אלו היו מצוירים וכוונו לקהל צעיר, ואחרים יועדו במיוחד עבור נשים. הרשתות החברתיות בלטו כמדיה המאפשרת הגעתם של תכנים אלו, המותאמים במיוחד עבור קהלים מסוימים, אל הקהל אותו הם מנסים לשלהב.
בתקופת המהומות בישראל ב-2021 נכנס הקשר בין הטרור לרשתות החברתיות למרכז השיח התקשורתי, והתופעה קיבלה את הכינוי העיתונאי "אינתיפאדת הטיקטוק" או "טרור הטיקטוק" - זאת על אף שטיקטוק לא הייתה הפלטפורמה העיקרית ששימשה לקידום מעשי טרור, אלא ככל הנראה טלגרם. משטרת ישראל והשר לביטחון פנים, אמיר אוחנה, ייחסו לרשתות החברתיות גורם מעודד הסתה. במהלך המהומות ניתח ארגון "Fake Reporter" את פעילות הרשת מצד יהודים שקראו לאירועי אלימות כלפי אזרחים ערבים או רכושם, ועל פי ניתוחו מרבית פעילות זו בוצעה בעשרות קבוצות סגורות, בעיקר בטלגרם, ובהם נוטרו אלפי תכנים אלימים לרבות סרטונים המציגים אלימות מפורשת, חדשות כזב ויזמות לביצוע פעולות אלימות. בעקבות הניתוח בזמן אמת, סגרו גורמים מהרשות המבצעת חלק מקבוצות אלו כבר במהלך גל המהומות, ועל פי עדויות ברשתות החברתיות גם ביצעו מעצרים. בכלי התקשורת הוצגו סרטונים בעלי אופי אלים שהפכו ויראלים ברשת הטיקטוק ובפלטפורמות רשת אחרות, בהם ערבים ישראלים הצטלמו כשהם נוקטים באלימות והשפלה כלפי יהודים בישראל, בעיקר בעלי חזות חרדית. מאלה שנתפסו, הואשמו בתקיפות ממניע גזעני. .
מנוניטים
הקהילה המנוניטית התפתחה בסוף המאה ה-16 ותחילת המאה ה-17 בהולנד וצפון גרמניה, כחלק מהזרם האנאבפטיסטי שמקורו בשווייץ, במוראביה ובוהמיה.
המנוניטים מאמינים כי על אדם בוגר לטבול בשנית וברובם מתנגדים לטבילת תינוקות ומאמינים שרק אדם בוגר יכול להחליט האם להיטבל או לא. רובם תומכים בהפרדת הדת מהמדינה ומתנגדים לכל התערבות של המדינה בענייני דת. המנוניטים הם פציפיסטים הדוגלים באי-אלימות בכל תחומי החיים, חוץ מאשר מקרה בו עליהם להתגונן על חייהם ואז גובר עיקרון ההגנה העצמית (Selbstschutz. כך למשל הוקמו יחידות הגנה עצמית נגד המשמר השחור של נסטור מאכנו) וכן בדרך חיים שיתופית (קומונה) אולם העזרה ההדדית ואהבת הזולת מוגבלים אצלם לחברי הקהילה. כפועל יוצא מהימנעותם להישבע הם נמנעים ככל האפשר מלשאת משרות ציבוריות.
מספר שנים אחרי הקמת הכנסייה, התפצלה ממנה קבוצת מאמינים שנהרו אחרי יעקב אימן, חוואי שווייצרי שהציג אוטופיה חלופית, קבוצה זו נקראת האמיש, המתגוררת ברובה בצפון אמריקה, ובעיקר במדינת פנסילבניה.
איתנה פדן
איתנה פדן (נולדה ב-23 באוקטובר 1937) היא מיקרוביולוגית, ביוכימאית וביופיזיקאית ישראלית העוסקת כיום בביולוגיה מבנית. פרופסור אמריטה במכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן באוניברסיטה העברית בירושלים. בתו הצעירה של הרמטכ"ל הראשון של צה"ל, יעקב דורי.
ראשית חייה
איתנה פדן נולדה בחיפה בשם איתנה דורי ליעקב דורי (דוסטרובסקי) ובדנה דורי (לבית פינטוב), אחות צעירה לירחמיאל ("מיאל", לימים קצין הנדסה ראשי) ולצבי (לימים כימאי). בעת לידתה שימש אביה כמפקד ההגנה בחיפה.
מאחר שאביה יעקב ביצע תפקידים בכירים בפעילות ההגנה במחתרת, המשפחה נוהלה על ידי אמה בדנה. ככיסוי, נאמר לאיתנה כי אביה עובד כמהנדס בסוכנות היהודית.
בשנת 1940, כאשר הייתה איתנה כבת שלוש, הופצצו בתי הזיקוק בחיפה על ידי חיל האוויר האיטלקי, והאם בדנה עברה עם שלושת ילדיה לתל אשר (כיום חלק ממושב שדה ורבורג), שם התגורר הסב יהודה לייב פינטוב. איתנה התחנכה במושב צופית עד לשנת 1947, אז מונה אביה בשנית לרמטכ"ל ההגנה (כהונתו הראשונה הייתה בשנים 1939–1945) והמשפחה עברה לתל אביב. בשנת 1948, בעיצומה של מלחמת השחרור, מונה יעקב דורי לרמטכ"ל הראשון של צה"ל עם הקמתו.