cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
משחק הכוכבים העולים (NBA)
היסטוריה
משחק הרוקיז, שנערך לראשונה בעונת, כלל במקור שחקני רוקיז בלבד שחולקו לשתי קבוצות באופן רנדומלי. בעונת שונה מעט פורמט המשחק, כאשר הרוקיז שובצו לשתי קבוצות על פי האזור בו משחקת קבוצתם המקורית, ובכך הקביל משחק הרוקיז למשחק האולסטאר, בו מתמודדות קבוצות המזרח והמערב אחת נגד השנייה. בעונת לא התקיים כלל שבוע האולסטאר בעקבות שביתת השחקנים וקיצור העונה. כתוצאה מכך, משחק הרוקיז של העונה העוקבת הפגיש בין שחקני הרוקיז לשחקני הסופמורז, שהחמיצו את המשחק הקודם שבוטל. מאז אותה עונה, נשאר המשחק במתכונת זו בה משתתפים גם שחקני העונה השנייה, בנוסף לרוקיז. בין עונות - חלוקת השחקנים לשתי הקבוצות נעשתה באמצעות שני "מנהלי קבוצות" שבחרו שחקנים לקבוצתם מתוך כלל הרוקיז והסופמורז שנבחרו למשחק. בשנתיים הראשונות של פורמט זה, שני מנהלי הקבוצות היו שאקיל אוניל שניהל את "קבוצת שאק" וצ'ארלס בארקלי שניהל את "קבוצת צ'אק", ובעונת 2014 המנהלים היו גרנט היל (קבוצת היל) וכריס ובר (קבוצת ובר). מתכונת המשחק שונתה שוב בעונת, בה השחקנים המשתתפים חולקו לקבוצת "ארצות הברית" וקבוצת "העולם" שהתחרו זו בזו.
שיאי המשחק
נקודות:
ריבאונדים:
אסיסטים:
שלשות:
שירה סתיו
שירה סתיו (כ"ב בכסלו תשל"ב, 10 בדצמבר 1971) היא משוררת ומבקרת ספרות ישראלית. מרצה בכירה במחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
ביוגרפיה
נולדה בחולון למשפחת צדקה הנמנית עם הקהילה השומרונית בעיר. בצעירותה עזבה את משפחתה וקהילתה ושינתה את שם משפחתה ל"סתיו". בשנת 2009 קיבלה תואר דוקטור לספרות עברית מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, על עבודה שכותרתה "אבא אני כובשת: יחסי אבות ובנות בשירה העברית בשנות השישים על פי שירתן של דליה רביקוביץ, תרצה אתר ויונה וולך". עבודתה עובדה לספר שיצא לאור בשנת 2014.
שיריה החלו להתפרסם בכתבי עת ומוספי ספרות ושירה ובשנת 2007 זכתה בפרס "טבע" לשירה במסגרת פסטיבל המשוררים במטולה. זכתה ב-2009 בפרס ברנשטיין בתחום ביקורת ספרותית בעיתונות יומית על פרסום מאמריה בעיתון "הארץ". בשנת 2010 התפרסם בהוצאת הקיבוץ המאוחד הספר "פתאום כבו כל האורות" אותו ערכה סתיו, המכנס את יצירת הפרוזה של תרצה אתר. ב-2012 התפרסם ספר שיריה הראשון "לשון אטית" בעריכת יגאל שוורץ. הספר זכה בפרס ברנשטיין לשירה לשנת 2013. בשנת 2014 מספר שירים מתוך הספר "לשון איטית" הוצגו בתערוכה "גזר דין גוף" בגלריה החדשה במוסררה.
סתיו נשואה לבלשן, פרופ' עידן לנדו, ולהם בת ובן. מתגוררת בתל אביב.
קישורים חיצוניים
על כתביה:
אורן הזפת
אורן הזפת (שם מדעי: pinus ponderosa) הקרוי באנגלית "אורן פונדרוסה" (ponderosa pine), "אורן צהוב מערבי" (western yellow pine) או גם "אורן בלאקג'ק" (blackjack pine) הוא מין עץ גדול מאוד ממשפחת האורניים, הגדל במגוון בתי גידול במערב קנדה ובמערב ארצות הברית. זהו מין האורן בעל התפוצה הנרחבת ביותר באמריקה הצפונית.
העץ צומח זקוף במגוון צורות בתפוצה רחבה מקולומביה הבריטית שבקנדה בצפון ועד 16 ממדינות מערב ארצות הברית מדרום וממזרח, ונקלט בהצלחה באזורים הממוזגים של אירופה. הוא נתגלה לראשונה ב-1826 בוושינגטון בסמוך לספוקיין של ימינו, ודוגמיות ממנו נאספו והובאו לאנגליה. בעת גילוי העץ טעה הבוטנאי הסקוטי דייוויד דאגלס (David Douglas; 1834-1799) בזיהויו וחשב כי הוא המין Pinus resinosa (באנגלית red pine). ב-1829 הגיע דאגלס למסקנה שבין הדוגמיות שלו יש מין אורן חדש וטבע את השם Pinus ponderosa (בלטינית "עץ כבד"), בשל העצה הכבדה שלו. ב-1836 קיבל העץ שם רשמי ותואר על ידי צ'ארלס לאוסון (Charles Lawson), גנן סקוטי. העץ הוא מקור חשוב לעץ והוא העץ הרשמי של מונטנה.
תפוצה
אורן הזפת הוא עץ אורן מחטני ירוק עד גדול שהוא העץ הדומיננטי בחברת הצמחייה "יער פונדרוסה שיחים" (ponderosa shrub forest), המסומן בקוד K010 על פי שיטת קוצ'לר. אורן הזפת גדל בהרים בגבהים שבין 1,000 ל-2,700 מטרים שבהם יש גשמים בכמות מתונה. הוא צומח על המדרונות הדרומיים החשופים או על רמות על מגוון סוגי קרקעות שבהן יש ניקוז טוב. גודל השטח המיוער על ידי העץ הוא כ-110,000 קילומטרים מרובעים, והאזורים שבהם האורן גדל משתרעים מקנדה שבצפון ועד גבול מקסיקו שבדרום ומהאוקיינוס השקט במערב ועד הגבעות השחורות בדקוטה הדרומית במזרח. מערבית לגבעות השחורות הוא גדל בהרי הרוקי הצפוניים, המרכזיים והדרומיים, ממרגלות ההרים ועד אמצע המדרונות. באריזונה הוא העץ הבולט בשולי מגיון וברמת מגיון וכן באמצע המדרונות של הפסגות הגבוהות באריזונה ובניו מקסיקו. במערב ארצות הברית הוא גדל ברכס קסקייד, ברכס סיירה נבדה וברכס הרי החוף שבהם יש השפעה של האוקיינוס על האקלים. אף שהוא גדל בעיקר בהרים ניתן למצוא אותו על גדות הנהר ניובררה בנברסקה. חורשות קטנות של האורן מפוזרות ברחבי עמק וילאמט באורגון, ובעמק אוקאנגן (Okanagan Valley) ובמפרץ פיוג'יט בוושינגטון.
מורפולוגיה
מחקרים זיהו חמישה תת-מינים שונים של אורן הזפת שבהם קיימת שונות במאפיינים המורפולוגיים של העץ. התיאור להלן הוא כללי ומתייחס למשותף בין כל תת-המינים.
העץ יכול לחיות מעל ל-500 שנים. קוטר הגזע בעץ בוגר נע בין 90 ל-170 סנטימטרים. קליפת העץ היא אחד מסימני ההיכר של העץ. לפרטים בוגרים עד בוגרים מאוד יש קליפה בגוון צהוב עד כתום-תפוז הנחלקת ללוחיות רחבות עד רחבות מאוד, שבהן חריצים שחורים. לעצים בגיל עד כ-150 שנים יש קליפה בגוון חום-שחרחר, שחוטבי העצים המוקדמים כינו "בלאקג'קס". המקורות חלוקים בשאלת ריחו של הגזע. יש המתארים אותו כריח נעים של וניל או סוכריית חמאה, ויש המתארים אותו כריח של טרפנטין, המשקף את הדומיננטיות של הטרפנים (המונוטרפנים אלפא-פינן, בטא-פינן ודלתה-קארן). וקיימת גם הטענה כי אין לו ריח ייחודי.
הענפים משתרעים החל ממחצית הגזע בניצב או בזווית חדה. נוף העץ הוא בצורת חרוט, אפילו בעצים זקנים, שומר נוף העץ על הצורה הדקה המחודדת.
העלים, כמו בכל מיני האורנים הוא מחטים ירוקות בהירות (בניגוד למחטים בגוון ירוק-כחול שמייחדות את אורן ג'פרי) שגודלן וקשיחותן משתנים בהתאם לתת-המין של אורן הזפת. המחטים הארוכות ביותר, 19.8 סנטימטרים, משתייכות לתת-המין הפסיפי (pinus ponderosa benthamiana), והן גם המחטים הגמישות ביותר בין כל התת-מינים. המחטים של תת-מין זה גדלות באגד דמוי תימרה הכולל שלוש מחטים. לתת-המין קולומביה (pinus ponderosa ponderosa) יש מחטים ארוכות, בין 12 ל-20.5 סנטימטרים, וגם המחטים של תת-מין זה גמישות יחסית. הן גדלות באגד של שלוש מחטים. לתת-המין של הר הרוקי (pinus ponderosa scopulorum) יש מחטים קצרות יותר, בין 9.2 ל-14.4 סנטימטרים. המחטים של תת-מין זה קשיחות וגדלות בציצה של שתיים או שלוש מחטים. לתת-המין הדרום מערבי (pinus ponderosa brachyptera) יש מחטים קשיחות באורך שבין 11.2 ל-19.8 סנטימטרים, הגדלות באגד של שלוש (ממוצע 3.5-2.7). תת-המין של הרמות המרכזיות (pinus ponderosa readian) מתאפיין במספר הנמוך ביותר של מחטים (1.4 בממוצע לדור), בענפים חסונים ישרים הצומחים בזווית חדה מהגזע, ובמחטים ירוקות ארוכות (בין 14.8 ל-17.9 סנטימטרים), כשהארוכות ביותר צומחות בקצה הענף בדומה לזנב שועל. המחטים של מין זה הן הרחבות ביותר, הקשיחות ביותר והמועטות ביותר (בממוצע 2.8-2.2) עבור מין זה.
העץ פורח בתחילת בחודש יוני. האצטרובל הזכרי הוא בגוון אדום-כהה באורך כארבעה סנטימטרים. האצטרובלים הנקביים מבשילים שנה אחר כך. הם גדלים בקבוצות של חמישה, צורתם כשל ביצה, והם בדרך כלל בגוון סגול כהה בתחילה וחום כהה אחר-כך. אורכם בין 7 ל-10 סנטימטרים ועוביים עד 15 סנטימטרים. קצות הקשקשים של האצטרובל קוצניים.
הזרעים קטנים, בעלי כנפיים באורך 2.5 סנטימטרים, וגונם סגול מנומר. הם מתפזרים מהעץ בעזרת הרוח בין יוני לספטמבר. הם עשויים להתרומם לגובה של כ-300 מטרים לפני שהם נופלים חזרה לאדמה. הזרעים הם מזון אהוב על ציפורים ומכרסמים.
עמידות בשריפה
אורן הזפת הוא אחד העצים העמידים ביותר בשריפות. למעשה השריפות עוזרות לתפוצת העץ בכך שהן מסייעות למנוע ממיני עצים אחרים לפלוש לבית הגידול של האורן. למעט סופת אש שמסוגלת להרוג עצים בוגרים, בשריפה רגילה יכולים כל המחטים של העץ להישרף, ועדיין העץ יתאושש משום שהקליפה העבה של העץ פועלת כמו שריון הגנה. כל עוד השיפה, הרקמה הפנימית המעבירה סוכרים, לא נפגעת בשריפה, העץ יתאושש ממנה.
תת-מינים
התפוצה של התת-מינים בארצות הברית מוצגת מוצללת במפה. התפוצה מבוססת על ספרם של קריצ'פלד וליטל "תפוצה גאוגרפית של אורנים בעולם". מין האורן הקרוב, אורן אריזונה (Pinus arizonica) המתאפיין במקבץ בן חמש מחטים (בניגוד לשלושה של אורן הזפת) מתפשט דרומה לתוך מקסיקו.
לפני שבוצעה ההבחנה המתועדת בין תת-המין של הרמות לתת-המין הפסיפי, הניחו מרבית הבוטנאים שאורני הזפת בשני האזורים זהים. כשבוטנאי וגנטיקאי מקליפורניה מצאו ב-1948 אורן מיוחד על הר רוז במערב נבדה שנבדל בכמה מאפיינים מאורן הזפת שהכירו מקליפורניה, הם תיארו אותה כמין חדש, "אורן ואשו" (Pinus washoensis). עם זאת, מחקרים שנעשו אחר-כך הוכיחו שעץ זה הוא פרט טיפוסי של תת-המין של אורן הרמות, אחד הפרטים הדרומיים ביותר של תת-מין זה.
תת-מין נוסף הקרוי באופן שלא אושר רשמית pinus ponderosa willamettensis נתגלה בעמק וילאמט במערב אורגון הוא תת-מין נדיר. עצים אלו שייכים ככל הנראה לתת-המין הפסיפי של אורן הזפת באחת מהחורשות הרבות המבודדות של תת-מין זה המפוזרות בעמק וילאמט ונמשכות צפונה לקצה הדרום מזרחי של מפרץ פיוג'יט בוושינגטון.
אמנון וולמן
אמנון ווֹלמן (נולד ב-20 באפריל 1955) הוא מלחין ומורה ישראלי, אשר שימש בעבר כמנהל האמנותי של אנסמבל מוזיקה נובה. כמו כן הוא פרופסור לקומפוזיציה המלמד באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
יצירתו
וולמן מחבר מוזיקה וטקסטים לכלים שונים, לרבות מחשב. מכלול יצירותיו כולל מוזיקה סימפונית, ווקאלית וקאמרית להרכבים שונים לצד מוזיקה ממוחשבת, מוזיקה לסרטים, לתיאטרון ולמחול. יצירותיו שנוגנו לא מכבר בביצועי בכורה כוללות את "אתר פיקניק", לכוריאוגרפיה שיצרו טרישה בראון וסטיב פאקסטון לביאנלה של ליון; "דרך מתפצלת" לחליל ואלקטרוניקה למריו קארולי בפסטיבל TRAIETTORIE בפארמה, איטליה; "הנסיעה אסורה כשהאורות מהבהבים" למקהלת גיי גותאם ב"בית גריניץ'" בניו יורק; ו"ומחשבתה נעה על פני דממה", לצ'מבלו וצלילים אלקטרוניים, לוויויאן ספיטרי בטורונטו, קנדה. היינץ הוליגר, צ'ארלס ניידיץ' והתזמורת הקאמרית הישראלית, בין השאר, הזמינו יצירות אצל וולמן. הפרטיטורות שלו יוצאות לאור במכון למוזיקה ישראלית ובמרכז למוזיקה ישראלית. וולמן לימד באוניברסיטת נורת'ווסטרן, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת סטנפורד, בברקלי ובברוקלין קולג', שם היה חבר בסגל המורים להלחנה ומנהל המרכז למוזיקה ממוחשבת של ברוקלין קולג'.
פרסים ואותות הוקרה
פסקולי הסרטים של וולמן הוצגו בפסטיבלי סרטים באירופה ובארצות הברית בין השנים 1981 ל-2000 וזכו במדליות.
במאי 2006 חזר אמנון וולמן לישראל וכאן הוא עוסק בהוראה, בין השאר באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. מאז 2008 הוא עומד בראש אנסמבל מוזיקה נובה הישראלי.
משפחתו
וולמן הוא בנו של הפרופ' משה וולמן ואחיו של הבמאי דן וולמן
המעבר להודו
המעבר להודו (באנגלית: A Passage to India) הוא סרט קולנוע משנת 1984 בבימוי של דייוויד לין. זה סרטו האחרון של לין לאחר הפסקה של 14 שנה, מאז בתו של ראיין. הוא ביים, ערך, וכתב את התסריט המבוסס על הרומן "המעבר להודו" של א.מ. פורסטר משנת 1924 וכן על המחזה "המעבר להודו" של המחזאי Santha Rama Rau משנת 1960 המבוסס על הרומן.
העלילה מתרחשת בהודו הבריטית בשנות ה-20 בעיר צ'אנדראפור (עיר בדיונית). מיעוט של אנשי ממשל בריטים שולטים על המון הודי. הם שטופים בגזענות וברגשות אדנות כלפי הילידים ההודים, נוהגים בשחצנות ובפראות בתוך ההמון ההודי, פוגעים באנשים ולא נעצרים לעזור. במועדונים שלהם אסורה הכניסה להודים המשמשים שם רק כמשרתים ומלצרים. הם מרבים להביע דעתם על עליונות התרבות שלהם על זאת של ההודים.
תקציר העלילה
שתי נשים בריטיות, גברת מור (פגי אשקרופט) וכלתה אדלה קווסטד (ג'ודי דייוויס) מפליגות מבריטניה להודו כדי לפגוש את רוני היסלופ (נייג'ל הייברס) שהוא בנה של גברת מור וארוסה של אדלה, המשמש כשופט בעיר צ'אנדראפור.
רוני מפגיש אותן לחבריו הבריטים המקיימים מועדון סגור ועסוקים במשחקי פולו וקריקט. גברת מור נכנסת למסגד סמוך המשקיף על הגנגס ומוצאת בו את ד"ר אחמד עזיז. עזיז (ויקטור בנרג'י) הוא רופא מוסלמי, אלמן המטופל בשני ילדים ומיד בפגישה שלו עם הבריטית המבוגרת נוצרת ידידות.
גברת מור מפגישה בין עזיז לאדלה. אדלה מוצאת עניין בהודים יותר מאשר בבריטים, חבריו של רוני, דבר המוביל למתח בין בני הזוג.
יוצא דופן בין הבריטים ביחס להודים הוא מפקח בית הספר ריצ'רד פילדינג (ג'יימס פוקס) המכיר להם את החכם והמורה ההודי פרופסור גודבול (אלק גינס).
אדלה וגברת מור מבקשות מעזיז להכיר יותר את הודו והוא מתכנן להן טיול במערות מרבר (שם בדיוני). הן מגיעות למקום מלוות על ידי עזיז, מורה דרך ומלווים נוספים. המערות חשוכות והקולות מהדהדים בהן בעצמה. גברת מור נתקפת בסחרחורת ומבקשת לצאת מיד מהמערה. עזיז מציע לבקר במערות העליונות אך גברת מור תשושה ומבקשת ממנו שילך לשם עם אדלה ומורה הדרך.
אדלה מתקשה בעליה ועזיז מושיט לה יד לעזרה, ברגע זה ניצת מבט אהבה בעיניה. עזיז נשאר בחוץ לעשן סיגריה ואדלה נכנסת למערה לבד. ההד במערה ותחושת הקלאוסטרופוביה שלה ביחד עם חרטה על רגשותיה לעזיז, מערבלים את מוחה. היא רצה למטה, זורקת את המשקפת שלה ומגיעה למטה בסערת רגשות כשהיא פצועה ומדממת מקוצים. היא מספרת שנמלטה מעזיז לאחר שניסה לתקוף אותה.
עזיז נעצר ומובא למשפט באשמת תקיפה וניסיון אונס. הבריטים מאשימים אותו כי הוא תכנן הכל כדי שיהיה ביחידות עם אדלה. גברת מור שהייתה אמורה להעיד לטובתו, עוזבת את הודו ומתה בעת הנסיעה.
המשפט מעורר סערה ורגשות לאומניים בהודו. הבריטים נחושים בדעתם להרשיע את עזיז. רק המפקח פילדינג מאמין בחפותו ולכן מפוטר.
המשפט מגיע לשיא בעדותה של אדלה כאשר אלפי הודים מפגינים מחוץ לבית המשפט. אדלה עולה לדוכן העדים ומודיעה בקול שבור כי החליטה לבטל אל התלונה נגד עזיז, לתמהונם ולכעסם של הבריטים ובראשם ארוסה רוני שמנתק את הקשרים אתה. עזיז משוחרר מיד ונישא על ידי ההמון כגיבור.
פילדינג לוקח חסות על אדלה המוחרמת על ידי כולם ועוזב לאנגליה. עזיז כועס עליו על כך. הוא עובר לקשמיר ופותח שם מרפאה ובית חולים. כעבור שנתיים מגיע אליו פילדינג עם אשתו סטלה, בתה השנייה של גברת מור. עזיז מתפייס אותו בראותו שפילדינג לא נשא לאשה את אדלה. הוא נרגע וכותב מכתב פיוס לאדלה.
פרסים
מוריס ז'אר זכה בפרס אוסקר וגלובוס הזהב על פסקול המוזיקה המקורי.
כן זכה הסרט למועמדויות ולפרסים בתחרויות רבות.
אנדרו סקרבורו
אנדרו סקרבורו (באנגלית: Andrew Scarborough; נולד ב-26 בספטמבר 1973) הוא שחקן אנגלי המוכר מהופעתו בתפקיד טים דרו בסדרה זוכת הפרסים "אחוזת דאונטון". עוד הוא ידוע מתפקידים נוספים שלו בטלוויזיה בסדרות "לבבות ועצמות", "התנ"ך", "פונדק ג'מייקה", "Hidden" ו"נערות רעות". סקרבורו הוא שחקן תיאטרון המופיע ברבים מהתיאטראות החשובים בלונדון, בהם תיאטראות וסט אנד, כמו גם בתיאטראות ברחבי בריטניה ובברלין.
ביוגרפיה
סקרבורו נולד בהארוגייט שבצפון יורקשייר. הוא למד בבית הספר בהארוגייט.
קריירה
סקרבורו למד בבית הספר למשחק "Webber Douglas Academy of Dramatic Art". הופעת הבכורה המקצועית שלו הייתה על הבמה בתיאטרון הארוגייט בשלושה מחזות. הראשון "מבקר המדינה" בתפקיד דובצ'ינסקי, אחריו ב"חלום ליל קיץ" בדמות אוברון, וכן במחזה "Genie of the Lamp", עיבוד פנטו בריטי לסיפור אלאדין ומנורת הקסמים. הוא גילם את היתקליף במחזה על פי הרומן "אנקת גבהים" מאת אמילי ברונטה. ב-1995 שיחק בתפקיד רנלדו בהפקה של תיאטרון אלמיידה של המחזה "המלט" בכיכובו של רייף פיינס.
בטלוויזיה הופיע סקרבורו לראשונה בסדרת הדרמה הפופולרית של ה-BBC "חדר מיון". עוד שיחק בתפקידים שונים בדרמות טלוויזיוניות כגון בסדרה "The Bill" של ITV, ב-"Streets of Gold", בסדרה המשטרתית "Heartbeat", בסדרת הדרמה "Touching Evil", ובסדרה "עדות אילמת" של BBC One. הוא השתתף בתפקיד אורח באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" בדמות הארווי רובן.
בשנת 2000 שיחק סקרבורו בסרט הטלוויזיה "ג'ייסון והארגונטים" בהפקת רשת הולמרק.
הוא כיכב בתפקיד קווין ספירס בסדרה "נערות רעות" של ITV, בדמות סטיוארט דיימונד בסדרה "סקס, רובים ופרברים" של ערוץ 5, מארק בסרט הטלוויזיה "The Innocent", מייקל אוון בדרמה הקומית "לבבות ועצמות", ובתפיד שופט שלום במיני-סדרה "פונדק ג'מייקה" ב-BBC One. בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון" גילם סקרבורו את טים דרו וזכה לביקורות נלהבות.
פנינה רוזנבלום
פנינה רוזנבלום (נולדה ב-30 בדצמבר 1954) היא אשת עסקים בתחום מוצרי הקוסמטיקה, דוגמנית צמרת בעברה, כוכבת מדורי רכילות, וחברת הכנסת מטעם הליכוד בכנסת ה-16 למשך כארבעה חודשים (דצמבר 2005 - אפריל 2006).
ביוגרפיה
פנינה רוזנבלום נולדה בפתח תקווה לתקווה, ילידת עיראק, וצבי, יוצא גרמניה. כשהייתה בת שנה ושמונה חודשים נטש האב את הבית וניתק קשר עם המשפחה, וילדותה עברה עליה בדוחק בשכונה ליד השוק בפתח תקווה. ב-1986, לאחר שאיתרה את אביה צבי בגרמניה, גילתה רוזנבלום שיש לה עוד שני אחים-למחצה ממנו: פרידה מנשה, והייקו.
בשנת 1971 הופיעה רוזנבלום בת ה-17 בחזה חשוף בסרט "מלכת הכביש", ואמה תבעה לאסור את הקרנת הסרט, אך תביעתה נדחתה. בהמשך אותה שנה נבחרה לסגנית שנייה של "מלכת המים". אירועים אלה היו תחילת קריירת הדוגמנות שלה. בתחילת שנות השבעים ניגשה לתחרות מלכת היופי ותמונתה הופיעה כאחת המועמדות בשבועון "לאשה" אך לאחר מכן חשבה שהפסד בתחרות יזיק לקריירה שלה ופרשה ממנה. בתחילת 1974 התגייסה לצה"ל ושירתה בלהקות צבאיות. כעבור שבעה חודשי שירות השתחררה מצה"ל.
בשנת 1975 הקליט צביקה פיק את השיר "רינה טיל", שכתבו אהוד מנור ופיק; השיר מספר על רוזנבלום ועל הניסיון לגייס אותה לצה"ל. רוזנבלום הופיעה גם כאורחת בסדרה "ניקוי ראש". היא המשיכה את קריירת הדוגמנות שלה והייתה דוגמנית מובילה בישראל, ובארצות הברית (שם התגוררה מספר שנים ונקראה פנינה גולן, שם שביטלה כשחזרה לישראל). בנוסף השתתפה כשחקנית בסרטים "לא לשידור","כאסח" וב"עם ישראל חי" בתפקיד עצמה. עסקה באותה תקופה בפעילות ציבורית, ביחסי ציבור ובעיתונות. כתבה טורים למגזינים "זמנים מודרניים", "ראש אחד", "מוניטין" ו"לאשה".
בשנות השמונים ניסתה רוזנבלום את כוחה כזמרת. בשנת 1982 כתב לה יורם מארק-רייך, מנהיג להקת "קילר הלוהטת" את השיר 'אני לא בלונדינית טיפשה', אבל למרות שהתכוונה לבצע ולהקליט אותו, היא כנראה נסוגה מהרעיון. היא השתתפה בתחרות ה"קדם אירוויזיון" של שנת 1983 עם השיר "תמיד אישה" (הקרדיט למילים וללחן היה שלה משום שדני רובס ביקש שלא לציין את שמו), שהגיע למקום האחרון. השיר שוחזר באמצע שנות התשעים כשביצעה אותו גם עם חברי "הקומדי סטור" בתוכנית בערוץ 2. כמו כן, שחזור נוסף לשיר התבצע בשנת 2018. בשנת 1984 הוציאה לרדיו מספר סינגלים: "עם ישראל חי בקושי" שבוצע בדואט עם צביקה פיק, "וידוי אישי", "קיץ של אהבה", בדואט עם אילן בן שחר וגרסת דיסקו לשירה של מרילין מונרו "My Heart Belongs To Daddy". ב-2004 הקליטה רוזנבלום את השיר "חיה את החלום" כשיר הנושא של תוכניתה "החיים על פי פנינה" ב. בעקבות השיר "תמיד אישה" והעובדה שלא הייתה זמרת מקצועית, הפכה רוזנבלום למושא ללעג ולמעט שיר זה, לא זכו שיריה הנוספים להצלחה דומה.
בשנת 1989 הקים איציק אבנרי את חברת הקוסמטיקה על שמה - "פנינה רוזנבלום בע"מ". רוזנבלום מנהלת אותה עד היום ובשנים האחרונות בנוסף למוצרי קוסמטיקה החברה החלה לשווק גם מוצרי מזון בריאות.
1991–2010
רוזנבלום התמודדה יחד עם אבי בלשניקוב ברשימה עצמאית בשם "פנינה רוזנבלום" בבחירות לכנסת ה-15 בשנת 1999, אך כשלה ולא עברה את אחוז החסימה, לאחר שחסרו לה כ-4,700 קולות. לאחר מכן הצטרפה למפלגת הליכוד וניסתה להיבחר מטעמה לכנסת. בבחירות המקדימות במרכז הליכוד, הגיעה רוזנבלום למקום ה-39. מפלגת הליכוד זכתה באותן בחירות ב-38 מנדטים, ורוזנבלום לא נבחרה לכנסת. ב-14 בדצמבר 2005, לאחר שכבר הוחלט על פיזור הכנסת, הושבעה רוזנבלום לכנסת ה-16 מטעם סיעת הליכוד, לאחר שצחי הנגבי התפטר מהכנסת על רקע הצטרפותו למפלגת קדימה. היא כיהנה בכנסת עד אפריל 2006. בבחירות המקדימות לרשימת הליכוד לקראת הבחירות לכנסת ה-17, נבחרה למקום ה-56 בלבד, והחליטה לפרוש מהחיים הפוליטיים.
ב-2005 הנחתה את סדרת המציאות בכיכובה בשם "החיים על פי פנינה" ששודרה ב ובערוץ 2. היא השתתפה בתוכניות טלוויזיה רבות, בהן "הראשון בבידור" עם דודו טופז, "החיים יפים" עם עינת ארליך, "לרדת בגדול" ו"אורי גלר מחפש את היורש" והופיעה בתחרות היופי "את המודל" שבה ביצעה את שירה של שרית חדד "קח את הכול".
בשנת 2006 חויבה, בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, לשלם פיצויים לעובדים זרים שהעסיקה בביתה באופן לא חוקי.
בבחירות לכנסת ה-18 (2009) הוצבה במקום ה-46 ברשימת הליכוד לכנסת, אך לא נכנסה לכנסת.
בשנת 2009 התחרתה בעונה החמישית של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים" בערוץ 2 של רשת, לצד הרקדן דניס בלוצרקובסקי. הם הודחו ראשונים מהתוכנית.
2010 ואילך
בשנת 2011 יצאה בקמפיין להפחתת העמלות והריביות בבנקים. היא ביקשה את תמיכתם של חברי כנסת ואנשי עסקים במסע שתועד בראיון שהעניקה לנדב בורנשטיין. בהמשך חברה לח"כ דני דנון לניסוח הצעת חוק שתפחית מיידית את העמלות והריביות.
בשנת 2012 היה לחברת הקוסמטיקה של רוזנבלום מחזור שנתי של כ-30 מיליון שקלים לשנה.
ב-2018 הוציאה קליפ מחודש לשירה "תמיד אישה".
בשנת 2021, בזמן מבצע שומר החומות שיתפה רוזנבלום פעולה עם הזמר והיוצר בריו חקשור בשיר שכתבה על המצב.
בשנת 2022, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וחמש, הוציאה לאור את השיר "בואו נתאחד".
חיים אישיים
ב-1992 נישאה למשה חיים הצעיר ממנה ב-13 שנים, והם אימצו ביחד מבית יתומים באוקראינה את בתם (ילידת 1993) ומבית יתומים ברומניה את בנם (יליד 1995) כתינוקות. רוזנבלום עשתה זאת לדבריה, כיוון שלא יכלה להביא ילדים לעולם בעצמה. הזוג התגרש ב-2001, נישא בשנית ולאחר זמן קצר התגרש שוב ב-2003.
ב-2004 היא נישאה לאיש העסקים רוני סימנוביץ', גרוש ואב לשלושה ילדים מנישואיו הראשונים, בהם הדוגמנית קורל סימנוביץ'. ב-2005 הודיעה רוזנבלום שהיא בהריון, אך עברה הפלה לאחר מכן.
ב-1992 רכשה רוזנבלום וילה ברמת גן. הדבר התפרסם כאחת מעסקאות הנדל"ן היקרות שנעשו בארץ, ובנוסף התפרסמו המסיבות שערכה בביתה. ב-2011 מכרה את ביתה, והיא מתגוררת כיום ברמת אביב.
לקריאה נוספת
אוטוביוגרפיות:
מופע חימום
מופע חימום או הופעת פתיחה היא הופעה בידורית, למשל מוזיקלית או קומית, המוצגת לפני תחילת המופע המרכזי, שלשמו הגיע הקהל. לעיתים נדירות, מופע החימום יוצג שוב בסוף האירוע, לבדו או בשילוב עם המופע המרכזי.
הופעת הפתיחה משמשת ל"חימום" הקהל, והיא מעוררת ומלהיבה אותו לקראת המופע המרכזי.
בהופעות רוק מופע הפתיחה יבוצע לרוב על ידי להקה חדשה בעלת קהל יעד דומה לזה של האומן הראשי. למשל הלהקה קרח תשע שימשה כלהקת חימום בהופעות של להקת מוניקה סקס ושל אביב גפן והתעויוט.
במסעי הופעות ייתכן שייערכו מופעי חימום שונים בחלקים שונים של המסע.
זלמן טלסין
זיאמה טלסין
שובי לים
שובי לים הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אילנה אביטל. הוא יצא לאור בשנת 1979, ורק לאחר כשנה נכלל כסינגל באלבום השלישי של אביטל, זינוק.
רקע וכתיבה
השיר נכתב והולחן על ידי חמוטל בן זאב ושוקי לוי והופק על ידי קובי אשרת. לשיר לא הופק וידאו קליפ רשמי, אולם ב-19 באוגוסט 2020 פורסם אודיו רשמי שלו ביוטיוב.
הצלחה
ב-11 בדצמבר 1979 נכנס השיר לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' במקום ה-27. ב-5 במרץ עלה למקום הראשון. ב-2 באפריל, לאחר 16 שבועות רצופים, יצא מהמצעד. במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תש"ם הגיע "שובי לים" למקום ה-17.
אזכורים תרבותיים
בסדרה "החברים של נאור", הפרק "שובי שובי לים" עסק ברובו בשיר.
עונת 1968/1969 בלה ליגה
עונת 1968/1969 הייתה העונה ה-38 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-14 בספטמבר 1968 והסתיימה ב-20 באפריל 1969.
הליגה כללה 16 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 14–16 יעברו בסוף העונה לליגת משנה במקום שלוש קבוצות מליגת משנה.
מליגת המשנה עלו גרנדה ודפורטיבו לה קורוניה.
ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-14 בתולדות המועדון והפעם השלישית ברציפות.
אספניול, מאלגה וקורדובה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק לחוסה גארטה מאתלטיקו מדריד ולאמנסיו אמארו מריאל מדריד. בהתאם לנתונים הרשמיים של ה-LFP הם כבשו 14 שערים כ"א. אמנסיו אמארו עשה זאת ב-29 משחקים וחוסה גרטה ב-30 משחקים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק לסלבדור סדורני מברצלונה שספג 18 שערים ב-30 משחקים.
אשר בן משולם מלוניל
רבי אשר בן משולם הכהן, (נקרא בשם: הרא"ש מלוניל), היה מחכמי פרובנס, בנו של רבי משולם הכהן מלוניל ותלמידו של הראב"ד.
היה מוכר בדורו כפרוש ו"עוסק בתורה יומם ולילה" וגם מנע עצמו מאכילת בשר. יש משערים כי הוא חיבר את ספר "המתנות".
רבי אשר צוטט בספר התרומות, ובתוספות נזכרות שאלות שהפנה לר"י הזקן. מצוטט גם על ידי המאירי בספרו מגן אבות.
אחיו היה רבי אהרן מלוניל, ושניהם עמדו בקשר עם רבי יהודה אבן תיבון.
בוב קאהן
רוברט אליוט "בוב" קאהן (באנגלית: Robert Elliot "Bob" Kahn; נולד ב-23 בדצמבר 1938) הוא מהנדס חשמל יהודי-אמריקאי, ממציא פרוטוקול ה-TCP ונחשב לאחד מאבות האינטרנט.
קורות חיים
קאהן נולד בברוקלין שבניו יורק להורים יהודים. הוא קיבל תואר בהנדסת חשמל מהסיטי קולג' של ניו יורק בשנת 1960, ותואר שני ושלישי מאוניברסיטת פרינסטון בשנים 1962 ו-1964.
לאחר שסיים את לימודי התואר השני, החל לעבוד במעבדות בל, ולאחר מכן התמנה לפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנת 1972 התחיל לעבוד במשרד לטכניקות עיבוד מידע של DARPA. במסגרת עבודתו פיתח את פרוטוקול TCP, שנועד להחליף פרוטוקולי רשת קודמים. במהלך העבודה הגה רעיון של רשת בעלת ארכיטקטורה פתוחה, רשת שתאפשר למחשבים ורשתות ברחבי העולם לתקשר אחד עם השני ללא קשר לחומרה או תוכנה הקיימת אצלם.
בשנת 1973 הצטרף לעבודה על הפרויקט וינט סרף, ויחד הם השלימו את הגרסה המוקדמת של TCP. בשנת 1976 מונה סרף לאחראי על תחום הרשתות ב-DARPA, ויחד הם בנו את TCP/IP, שילוב של שני פרוטוקולים, TCP ו-IP ששימשו כבסיס לבניית רשת האינטרנט.
בשנת 1986 הקים את CNRI, תאגיד יוזמות המחקר הלאומי האמריקאי, ארגון שלא למטרות רווח שנועד לעודד מחקר ופיתוח של תשתיות מידע. החל משנת 2009 הוא היו"ר, המנכ"ל והנשיא של החברה.
בשנת 1992 הקים יחד עם וינט סרף את איגוד האינטרנט העולמי, ליצירת סטנדרטי האינטרנט.
בשנת 2006 שמו נכנס להיכל התהילה הלאומי לממציאים יחד עם וינט סרף.
פרסים והוקרה
לקאהן תוארי כבוד מאוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת פאביה, המכון הטכנולוגי של ציריך, אוניברסיטת מרילנד, אוניברסיטת ג'ורג' מייסון, אוניברסיטת מרכז פלורידה, אוניברסיטת פיזה ועוד.
פרסים בהם זכה:
עמק קוקורה
עמק קוקורה (בספרדית: Valle de Cocora), הידוע גם בכינויו "עמק הקפה", הוא עמק במחוז קינדיו בקולומביה. הוא ממוקם בתוך הקורדילרה סנטרל שבהרי האנדים. השם קוקורה היה שמה של נסיכה, בתו של צ'יף מקומי של שבט קימבאיה (Quimbaya), ופירושו "כוכב של מים" (בספרדית: Estrella de Agua). העמק הוא חלק מהפארק הלאומי הטבעי לוס נוואדוס, שהוקם בשנת 1985. זהו המקום העיקרי של העץ הלאומי וסמל של קולומביה, דקל שעווה קינדיו (Ceroxylon quindiuense), כמו גם מגוון רחב של חי וצומח אשר מוגנים כולם תחת סטטוס לאומי. העמק והעיירה הקרובה לה, סלנטו, הם בין אתרי התיירות הפופולריים ביותר בקולומביה.
מיקום
העמק ממוקם בחלקו העליון של נהר קינדיו, הנהר הראשי של מחוז קינדיו, בגובה של 1,800 עד 2,400 מטרים. העמק ממוקם כ-24 ק"מ צפון מזרחית לבירת המחוז ארמניה, וניתן להגיע אליו דרך הכביש המהיר ארמניה-פריירה. רכבים יכולים לנוע לאחר מכן 11 ק"מ במעלה העמק עד ל"קוקורה", אזור שהוא אוסף של מסעדות ומחנות. חלקים אחרים של העמק ניתן לעשות בהליכה או על גבי סוסים.
עמק הקוקורה הוא חלק מהפארק המורחב, הפארק הלאומי הטבעי לוס נוואדוס (בספרדית: Parque Nacional Natural de Los Nevados). הפארק משתרע על פני 580 קמ"ר, כולל החלק הצפון-מזרחי של קינדיו.
אקלים
העמק מאופיין באקלים ממוזג, הודות לגובה שלו. הרוחות המערביות מהאוקיינוס השקט נעצרות על ידי האנדים, דבר היוצר סביבה לחה המתאימה לגדילה של יער עננים בגובה רב יותר. גשם יורד כמעט מדי יום. הטמפרטורות משתנות בצורה דרסטית, אפילו במהלך היום. הטמפרטורה הממוצעת היא 15 מעלות צלזיוס, עם מקסימום של 25 מעלות ומינימום של 2- מעלות.
תיירות
העמק הוא אתר פופולרי בקרב התיירים בקולומביה. מרבית המבקרים מגיעים ליום טיול מסלנטו, או שמגיעים לתקופה ארוכה יותר תוך ניצול המחנות הרבים הקיימים ואפשרויות ההליכה הרבות שבעמק ובפארק הלאומי. אטרקציות שכיחות אחרות בתוך הפארק הם צפרות, רכיבה על אופניים, רכיבה על סוסים, רפטינג, טיסות נוף ושחייה בנהרות. המסעדות המקומיות מתמחות בהכנת טרוטה, המצוי שם בשפע.
סורביטול
סורביטול (או glucitol) הוא סוכר אלכוהולי המשמש כממתיק מלאכותי בעל מטבוליזם איטי במיוחד בגוף האדם. סורביטול הוא חלק מקבוצת הסוכרים הכוהליים (ה-polyols), שהם סוכרים טבעיים. הממתיק סורביטול קיים באבוקדו, באצות אדומות, בפירות יער, ובפירות שונים כגון תפוחים, אגסים, שזיפים ודובדבנים.
הסורביטול בנוי מכ-60% סוכרוז. בזכות המאפיינים שלו, נמצא בשימוש נרחב בתעשיית המזון בתור ממתיק. היתרון המשמעותי בשימוש בסורביטול כממתיק הוא שחיידקים הגורמים לעששת אינם מסוגלים לעשות בו את חילוף החומרים. בזכות התכונה של שמירה על המים הוא משמש למניעת התייבשות של מזון חשוף לאוויר.
הממתיק חסר תופעות לוואי בכללות, אך לעיתים יכול לגרום לשלשול. השימוש בו, עם זאת, לא מומלץ לילדים מתחת לגיל שנה. הסורביטול הופך, בתוך האורגניזם האנושי, חד-סוכרים (בעיקר פרוקטוז) ללא התערבות של אינסולין ולכן יכול להיות נוכח בתזונה של סוכרת. עוצמת המתיקות של סורביטול היא כ- 60% מעוצמת המתיקות של סוכר והערך הקלורי שלו נמוך מזה של סוכר (2.4 קק"ל/g). החומר יכול להיות מסונתז במעבדה
ויקטור זאס
ויקטור זאס (באנגלית: Victor Zsasz) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Batman: Shadow of the Bat #1 מיוני 1992 ונוצרה על ידי הכותב אלן גרנט והמאייר נורם ברייפוגל.
ויקטור זאס הוא רוצח סדרתי חולה נפש, שנוהג לחתוך את עצמו בהתאם לקרבנותיו. זאס הוא בנם של זוג הורים עשירים, שמותם הכניס אותו לדיכאון וגרם לו להפסיד את כספו בהימורים. לילה אחד, לאחר שהפסיד את כל כספו בהימורים בקזינו של הפינגווין, זאס החליט להתאבד באמצעות קפיצה מגשר גות'אם לאחר שהגיע למסקנה כי חייו ריקים ומונעים בידי תשוקות. הוא הותקף לפני התאבדותו בידי חסר בית, שביקש ממנו כסף מוקדם יותר באותו הערב ונענה בשלילה. זאס לקח מחסר הבית את הסכין, והגיע לתובנה כי חיי הכל חסרי משמעות, ואף אדם לא חשוב. זאס דקר את חסר הבית כ"מתנה" על הצלתו, והחליט להקדיש את חייו ל"שחרורם" של אנשים מקיומם חסר המשמעות.
הוא אובחן כחולה נפש, ונשלח למוסד ארקהם אסיילום. הוא נהג לברוח מתאו במהלך הלילה, להמשיך ברציחותיו ולחזור לקראת הבוקר לארקהם. הוא מביא את מנהל הכלא ג'רמיה ארקהם לרמת אי-שפיות במסגרת הטיפולים האישיים במוסד, אך לבסוף נתפס ומובס בידי באטמן ונייטווינג. במהלך השנים, זאס נהיה לאחד מהחברים בגלריית הנבלים של באטמן, ולקח חלק באירועים שונים ביקום DC, לרבות "נפילתו של אביר", "הקרב על הגלימה" ו"רוע נצחי".
את דמותו של ויקטור זאס בסרט הלייב אקשן "באטמן מתחיל" גילם הזמר טים בות'. השחקן אנתוני קאריגן מגלם את דמותו בסדרת הלייב אקשן "גותהאם", ודני ג'ייקובס דיבב את דמותו בסדרת משחקי ארקהם. בסרט "ציפורי הטרף: והארלי קווין המהממת" גילם אותו השחקן כריס מסינה.
עונת 1969/1970 בלה ליגה
עונת 1969/1970 הייתה העונה ה-39 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-13 בספטמבר 1969 והסתיימה ב-19 באפריל 1970.
הליגה כללה 16 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 14–16 עברו בסוף העונה לליגת משנה במקום שלוש קבוצות מליגת משנה.
מליגת המשנה עלו סביליה (זכתה במקום השלישי בסוף העונה), מיורקה וסלטה ויגו.
אתלטיקו מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם השישית בתולדות המועדון.
דפורטיבו לה קורוניה, מיורקה ופונטוודרה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק לכדורגלנים שכבשו 16 שערים:
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק לחוסה אנחל איריבר מאתלטיק בילבאו שספג 20 שערים ב-30 משחקים.
האראלד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
נהמא דכיסופא
משמעות הביטוי
המונח נותן מענה לשאלה מפורסמת; מכיוון שהנשמה חצובה מתחת כסא הכבוד ושם היא כבר נהנית מזיו השכינה, מה הטעם שתישלח לעולם הזה לתוך הגוף, שם תתחייב בשמירת מצוות, כל זאת רק כדי שתחזור לעולם הנשמות ממנו היא באה. למעשה, המצב חמור אף יותר, שכן ייתכן שהאדם יחטא ואז נשמתו עלולה שלא לחזור לשם כלל.
התשובה לכך היא במשל לעני שמקבל לחם מנדיב לב, שלמרות שהוא נהנה באכילתו, הוא מתבייש בכך שהוא אוכל לחם חסד. לעומת זאת, אדם שעמל לפרנסתו והרוויח את לחמו ביגיע כפיו, אינו חש באכילתו רגש בושה כלשהו. והנמשל הוא שמתן שכר על לא דבר הוא בבחינת "נהמא דכיסופא", לחם חסד שכרוך בחוסר נעימות, ולפיכך נצטווה האדם לשמור תורה ומצוות, ובכך הנאתו מהשכר על עבודתו תהיה רבה יותר, וללא תחושת בושה.
מקור
רעיון זה מופיע בהרחבה בספר "מגיד מישרים" של רבי יוסף קארו, שכתב בספרו מה שגילה לו המלאך השלוח אליו ממרומים, ליישב על פיו את המחלוקת בין בית הלל לבית שמאי: האם נוח לו לאדם שלא נברא משנברא, או נוח לו לאדם שנברא משלא נברא. על בסיס עניין זה, ניתן לענות שלפי הדעה הראשונה עדיף לו להאדם לא להיברא משום הסיכון שיקלקל את מעשיו ויאבד אפילו את המצב בה הייתה שרויה נשמתו טרם ביאתו לעולם, ולפי הדעה השנייה עדיף שנברא משלא נברא עקב הסיכוי לעלות מדרגת "נהמא דכיסופא" לדרגה העליונה של "נהמא בלא כיסופא". עניין זה מובא רבות בספרות הקבלה, וספרים העוסקים בהגות יהודית.
הרעיון של "נהמא דכיסופא" משמש להסביר את הרצון של האלוהים לברוא את העולם, ואלו דבריו של הרמח"ל בספרו דעת תבונות:
ליין
{{פירושונים|
ליין (Lane) - שם משפחה:
ראו גם
}}
רקוויאם (ראטר)
הרקוויאם של ראטר הוא יצירה פרי עטו של המלחין הבריטי ג'ון ראטר המבוססת על הרקוויאם הקתולי. ראטר בחר להשתמש בטקסט הליטורגי של הרקוויאם, אך להשמיט את החלקים העוסקים ביום הדין, במיוחד מזמור הדיאס אירה, ובמקומם להכניס שני מזמורי תהילים. הרקוויאם של ראטר נחשב לאחד הרקוויאמים החשובים של המאה העשרים ולאחת מהלחנותיו החשובות ביותר של ראטר.
הלחנה וביצוע
הרקוויאם של ראטר הולחן בשנת 1985 והוקדש לאביו של המלחין שנפטר באותה השנה, פרק אחד מהיצירה (מזמור כ"ג מתהילים), הולחן על ידי ראטר כבר בשנת 1974 אך ראטר החליט לכלול אותו ברקוויאם. הופעת בכורה חלקית של הרקוויאם התבצעה ב-14 במרץ 1985 בכנסייה הפרסביטריאנית פרימונט בסקרמנטו ובכורה מלאה התקיימה ב-13 באוקטובר באותה השנה בכנסייה המתודיסטית בדאלאס שבטקסס. היצירה זכתה להצלחה מידית, בחצי השנה הראשונה לאחר הבכורה של היצירה בוצעה היצירה יותר מ-500 פעמים בארצות הברית בלבד. בשל האופי הנוגה אך המנחם של הרקוויאם, הוא היה ליצירה המוזיקלית המועדפת שבוצעה בטקסי הזיכרון הרבים שהתקיימו בארצות הברית לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
היצירה
ג'ון ראטר, בהשראת הרקוויאם של פורה והרקוויאם של דיריפלה, בחר להשמיט מן הטקסט הליטורגי של הרקוויאם את מזמור הדיאס אירה, וקטעים נוספים העוסקים בפחד מהמוות ומיום הדין. במקום קטעים אלו הוסיף ראטר, בהשראת הרקוויאם הגרמני של יוהנס ברהמס שני מזמורי תהילים המשולבים בין פרקי הרקוויאם: מזמור ק"ל ("שיר המעלות ממעמקים") ומזמור כ"ג ("מזמור לדוד ה' רועי לא אחסר"). סגנונה של היצירה נוגה, מהורהר ומנחם ולא דרמטי ומפחיד כמו ברקוויאמים אחרים.
היצירה הולחנה לעוגב, סולנית סופרן, מקהלה של ארבע קולות ותזמורת. ישנן שתי גרסאות ליצירה אותן הוציא המלחין, אחת להרכב של תזמורת מלאה ומתאים לאולמות הקונצרטים ואחת לתזמורת קאמרית קטנה ומתאים לטקסי לוויה בכנסיות.
עונת 1970/1971 בלה ליגה
עונת 1970/1971 הייתה העונה ה-40 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-12 בספטמבר 1970 והסתיימה ב-18 באפריל 1971.
הליגה כללה 16 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-16 יעברו בסוף העונה לליגת משנה. שינוי זה בוצע בעקבות הכוונה להגדיל את הליגה ל-18 קבוצות החל מעונת 1971/1972.
מליגת המשנה עלו אספניול, מאלגה וסלטה ויגו.
ולנסיה זכתה בתואר וזאת בפעם הרביעית בתולדות המועדון. היא זכתה במקום הראשון בזכות העתרון במשחקים נגד ברצלונה (ניצחון ותיקו) במהלך העונה.
ריאל סרגוסה ואלצ'ה ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק לכדורגלנים שכבשו 17 שערים:
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק לאנחל אבלרדו מולנסיה שספג 19 שערים ב-30 משחקים.
חגי משגב
חגי משגב (מושקוביץ) (נולד ב-25 באפריל 1958) הוא פרופסור ומרצה למקרא וללימודי ארץ ישראל באוניברסיטה העברית, במכללת הרצוג ובגבעת וושינגטון.
ביוגרפיה
נולד בבני ברק, בנם של חנה וד"ר יחיאל צבי מושקוביץ, מנהל ומפקח במשרד החינוך וממחברי סדרת דעת מקרא. למד בישיבה התיכונית נתיב מאיר וישיבות ההסדר מעלות והר עציון.
משגב פענח ופרסם לראשונה אודות האוסטרקון בחורבת קייאפה שידוע כ"חרס הקדום ביותר הכתוב בשפה העברית". בעקבות גילוי זה הציע משגב הבנה חדשה לגבי תהליך התפתחות הכתב והתפשטותו במזרח התיכון הקדום. המודל החדש תואם את מהלכו הכללי של הסיפור המקראי על ימי ממלכת ישראל המאוחדת, כמסקנת חופרי חירבת קייאפה.
בשנת 2015 פענח את "כתובת אשבעל" על גבי חרס שנמצא בחורבת קייאפה.
משגב גם פענח ופרסם 400 כתובות מהר גריזים, עיר המקדש השומרונית מהתקופה הפרסית וההלניסטית, שנחפרו על ידי קמ"ט ארכאולוגיה יצחק מגן. הפרסום נערך בידי לבנה צפניה.
בשנת 2021 התפרסם פיענוחו לכתובת מן המאה ה-15 לפנה"ס, שהתגלתה בתל לכיש על ידי משלחת בראשות הארכאולוג האוסטרי פליקס הופלמייר. זוהי הכתובת האלפביתית המתוארכת הקדומה ביותר שנתגלתה בישראל.
משגב שותף לפרויקט CIIP - קורפוס הכתובות של יודיאה-פלשתינה הכולל תיעוד כל הכתובות בכל השפות מארץ ישראל מימי אלכסנדר מוקדון ועד מוחמד. משגב התמקד (יחד עם עדה ירדני) בכתובות היהודיות והארמיות ובכתובות ירושלים.
משגב מתגורר בשכונת 'אחוזת אתרוג' במרכז שפירא, נשוי לרבקה ואב לארבעה.
ג'ון ראטר
ג'ון מילפורד ראטר (John Milford Rutter; נולד ב-24 בספטמבר 1945) הוא מלחין, מנצח, מעבד מוזיקלי ומפיק מוזיקלי בריטי, המתמחה בעיקר במוזיקה כנסייתית ובמוזיקה מקהלתית. בעל תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית.
ביוגרפיה
ג'ון ראטר נולד בלונדון בשנת 1945 ולמד בבית הספר הייגייט. את חינוכו המוזיקלי הראשוני קיבל כנער מקהלה בבית הספר, לאחר מכן למד מוזיקה באוניברסיטת קיימברידג'. כבר בעת לימודיו בקיימברידג' כתב כמה יצירות שאף הוקלטו. ראטר היה חבר במקהלה באוניברסיטת קיימברידג' ובן השנים 1975 -1979 ניהל את המקהלה והביא אותה להצלחה בינלאומית. בשנת 1981 הקים ראטר מקהלה משלו, זמרי קיימברידג', איתה הוא מקליט עד היום יצירות של מוזיקה כנסייתית, יצירות פרי עטו ויצירות נוספות.
ראטר ערך כמה ספרים ואנתולוגיות העוסקים במוזיקה כנסייתית, בין השאר האנתולוגיה של אוניברסיטת אוקספורד למוזיקה קולית.
הוקרה, הערכה ופרסים
ראטר נחשב למלחין חשוב ומוערך, במיוחד בארצות הברית, אך גם בבריטניה ובעולם כולו. יצירות רבות פרי עטו מבוצעות ומוקלטות והוא נחשב למנצח ומרצה מבוקש. בשנת 1988 מונה לחבר בגילדת המוזיקה הכנסייתית בבריטניה, בשנת 1996 קיבל תואר דוקטור למברת' מהארכיבישוף מקנטרברי ובשנת 2007 קיבל מהמלכה אליזבת השנייה תואר אבירות במסדר האימפריה הבריטית. בחגיגות היובל למלכה אליזבת, בשנת 2002, הושמעה הלחנתו למזמור ק"ן בתהילים בקתדרלת סנט פול בלונדון, ובשנת 2011 הלחין במיוחד יצירה שהושמעה בחתונת הנסיך ויליאם וקתרין מידלטון.
סטיב צ'ן
סטיבן שי צֶ'ן (בכתב סיני: 陳士駿; בווייד–ג'ילס: Chen Shih-chün; נולד ב-25 באוגוסט 1978) הוא יזם טכנולוגי, איש עסקים טייוואני-אמריקאי ואחד ממייסדיה של יוטיוב.
ביוגרפיה
נולד ב-25 באוגוסט 1978 בטאיפיי, בירת טאיוואן. בשנת 1986, כשהיה בן שמונה, לאחר שנת לימודים אחת בבית הספר , הוא ומשפחתו היגרו לארצות הברית והתיישבו בפרוספקט הייטס, שבמדינת אילינוי. הוא למד בחטיבת הביניים ריבר טריילס במאונט פרוספקט ובתיכון ג'ון הרסי בארלינגטון הייטס במשך כשנה. במהלך שלושת השנים האחרונות שלו בתיכון, למד באקדמיה למתמטיקה ומדעים של אילינוי באורורה. ולאחר מכן למד מדעי המחשב באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.
יוטיוב
בזמן שעבד בחברת PayPal, פגש לראשונה את צ'אד הארלי וג'אווד כרים, לאחר מכן, בשנת 2005, עבר לעבוד בפייסבוק אך עזב לאחר מספר חודשים והקים יחד עם הארלי וכרים את יוטיוב כשהארלי שימש כמנכ"ל החברה וצ'ן כמנהל טכנולוגיה ראשי . הוא העלה את אחד הסרטונים הראשונים בפלטפורמה שהגיע לכמאתיים אלף צפיות.
על פי סיפור שהתפרסם מספר פעמים באמצעי התקשורת, הארלי וצ'ן פיתחו את הרעיון ליצירת האתר יוטיוב במהלך החודשים המוקדמים של 2005, לאחר שנתקלו בקשיים לשתף קובצי וידאו שצולמו במהלך ארוחת ערב, במסגרת מסיבה שנערכה בדירתו של צ'ן בסן פרנסיסקו. כרים לא נכח במסיבה זו, והכחיש כי זו התקיימה. צ'ן, לעומתו, העיר כי הרעיון ליצירת יוטיוב לאחר ארוחת ערב "קיבל רוח גבית חזקה מרעיונות שיווק אליהם נחשף, שתרמו ליצירת סיפור שקל מאוד לקבלו".
כרים טען, כי ההשראה ליצירת יוטיוב הגיעה בתחילה עקב חשיפת החזהּ של הזמרת האמריקאית ג'נט ג'קסון, במהלך הופעתה באירוע הסופר בול, ב-2004, על ידי ג'סטין טימברלייק, ומאוחר יותר באותה שנה – בעקבות גלי הצונאמי באוקיינוס ההודי. כרים התקשה למצוא קליפים או סרטוני וידאו ברשת האינטרנט, המתעדים אירועים אלו ובעקבות קושי זה, עלה בו הרעיון לפתח אתר שמטרתו תהיה שיתוף והפצה חינמיים של סרטוני וידאו. לעומתו, טענו הַארלי וצ'ן, כי הרעיון המקורי ליצירת יוטיוב נבע מגרסת וידאו, שפורסם מטעם אתר היכרויות אינטרנטי, כמו גם מהשפעת האתר "Hot or Not" - אליו נחשפו.ב-16 באוקטובר 2006, יחד עם שותפיו מכר את יוטיוב לחברת גוגל תמורת 1.65 מיליארד דולר שנחשבו כמניות של גוגל (עסקת חילופי מניות). רכישת יוטיוב בידי גוגל הושלמה ב-13 בנובמבר 2006. כחלק מהעסקה קיבל צ'ן 625,366 מניות ישירות של גוגל ועוד 68,721 בנאמנות.
עסקאות אחרות
באוגוסט 2013, השיקו סטיב צ'ין וצ'אד הארלי את חברת MixBit לעריכת וידאו בסמארטפונים. באפריל 2011 רכשו את אתר האינטרנט דלישס מידי החברה האמריקאית Yahoo! .האפליקציה דומה לאפליקציות אחרות להקלטת וידאו קצרות כגון; גפן, אינסטגרם וויקלון. מגבלת ההקלטה שלו היא עד 256 קליפים, כל קליפ יכול להיות באורך של 16 שניות לכל היותר. הוא כולל גם את כלי העריכה הדומים לאפליקציות המתחרות האחרות שלו.
Mixbit נרכשה על ידי חברת BlueJeans באוגוסט 2018.
חיים אישיים
בשנת 2009 התחתן עם פארק ג'י-היון (כיום ג'יימי) מנהלת שיווק בחברת גוגל הקוריאנית.
בני הזוג התגוררו מספר שנים בסן פרנססיקו עד שבאוגוסט 2019, עבר להתגורר בטאיפיי, עיר הולדתו של סטיב, יחד עם אשתו ושלושת ילדיהם.
פרסים והוקרה
ביוני 2006, נכלל ברשימת 50 האנשים המשפיעים בעסקים של המגזין האמריקאי Business 2.0.
ב-15 במאי 2011 נכלל ברשימת 15 האסייתים שהולכים להשפיע על ידי המגזין הסינגפורי Asian Scientist.
ב-2018 זכה בפרס "כוכב השד" מאקדמיית לינקולן של אילינוי שהוענקה לו על ידי מושל המדינה.
דקאמרון
המסגרת לספר היא מגפת דבר ("המוות השחור") שפקדה את פירנצה, והניסה אל מחוץ לעיר עשרה צעירים, שלושה גברים ושבע נשים, בני המעמד הגבוה. הצעירים מתכנסים בווילה כפרית בסמוך לפייזולה, כפר ליד פירנצה, ומעבירים עשרה ימים בסיפור סיפורים. בכל יום מתמנה אחד מבני החבורה למנהיג, קובע נושא, והוא וכל אחד מהאחרים מספרים סיפור אחד הקשור לו. בסך הכול סופרו מאה סיפורים, המהווים, לצד סיפור המסגרת, את הדקאמרון. הם משתרעים על שלל תקופות וארצות, ובחלקם נשאבים ממעשיות עממיות שרווחו כבר זמן רב טרם כתיבת הספר.
בניגוד למה שניתן אולי היה לצפות מיצירה מימי הביניים, בסיפורים מושם דגש על החושני והארוטי, והלעג לכנסייה הוא בוטה ונטול כל הסוואה. חלק מהם עומד במבחן הזמן, וגם עתה ניתן ליהנות מיופיים ומחריפותם.
עיבודים לקולנוע
מספר סרטים נעשו על בסיס הספר, הידוע בהם הוא סרטו של פייר פאולו פאזוליני משנת 1971, שזכה בפרס דוב הכסף.
ההשפעה הספרותית של הספר
כותבים רבים הושפעו מיצירתו של בוקאצ'ו ואימצו חלק מן הטכניקות הנרטיביות אשר מופיעות בדקאמרון. בין הדוגמאות הבולטות לכך ניתן למצוא את אוסף הנובלות "הפטמרון" מאת המחברת הצרפתייה מרגריט מנווארה, וכן את יצירתו האחרונה של ג'פרי צ'וסר, סיפורי קנטרברי. שתי היצירות בנויות בצורה של סיפור מסגרת בו משובצות נובלות קצרות, המושמעות על ידי מגוון קולות מספרים. מלאכת השמעת הסיפורים המשובצים בשלוש היצירות משרתת אף היא את אותה מטרה בסיפור המסגרת, הנעמת זמנן של הדמויות - לאור זוועות המגפה השחורה בדקאמרון, בעקבות המבול העז בהפטמרון, או במהלך הדרך הארוכה לקברו של המרטיר הקדוש מקנטרברי בסיפורי קנטרברי. בהפטמרון, ההתבססות על מבנה הדקאמרון אף מוזכרת באופן מפורש בפרולוג, תוך שאיפה להשמיע כמאה סיפורים במהלך עשרה ימים - תבנית זהה ליצירתו של בוקאצ'ו.
XBX
XBX (ראשי תיבות של: Ten Basic Exercises; עשרה תרגילים בסיסיים) היא תוכנית אימונים לשמירה על כושר גופני שפותחה עבור נשים המשרתות בחיל האוויר המלכותי הקנדי.
התוכנית מורכבת מסדרה קבועה של עשרה תרגילים לביצוע בדרגת קושי עולה, ככל שכושרה הגופני של המתאמנת משתפר. ביצוע התוכנית נמשך 12 דקות בכל יום לאחר השגת הרמה הבסיסית.
התוכנית היא וריאציה של תוכנית אימון דומה לגברים, בשם 5BX.
נח פלוג
נח פלוג (1 בינואר 1925 – 11 באוגוסט 2011) היה כלכלן ישראלי ודיפלומט שהוביל את המאבק למען זכויותיהם של ניצולי השואה.
ביוגרפיה
פלוג נולד בעיר לודז' שבפולין. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה בגטו לודז', ממנו הועבר ב-1944 לאושוויץ. בחודשים האחרונים של המלחמה נשלח פלוג למחנה הריכוז גרוס-רוזן. שוחרר ממחנה הריכוז אבנזה על ידי כוחות בעלות הברית ושב לפולין. סיים את לימודיו התיכוניים בעיר הולדתו וסיים לימודים אקדמיים בכלכלה בוורשה. נישא לדורוטה לבית טוגנדרייך, רופאת ילדים ולשניים נולדו שתי בנות.
בשנת 1958 עלה למדינת ישראל עם משפחתו. ככלכלן, עבד פלוג בשירות הציבורי במשך 30 שנים, תחילה במשרד האוצר, ומאוחר יותר כיועץ פיננסי של ועדת הכספים של הכנסת, וכיועץ כלכלי בשגרירות ישראל בבון. פלוג גם שימש כקונסול ישראל בציריך.
פלוג היה פעיל מרכזי בתנועה לקידום זכויותיהם של ניצולי השואה. ב-1987 נמנה עם מקימי ארגון "עמך" - המרכז הישראלי לתמיכה נפשית וחברתית בניצולי השואה ובדור השני. ב-1994 היה ממקימי הקרן לרווחת ניצולי השואה בישראל, שנותנת שירותים חומריים ישירים לניצולי השואה הנזקקים. לאחר פרישתו מן השירות הציבורי הוא הקדיש את עיקר זמנו לקידום רווחתם של ניצולי השואה, ושירת כנשיא של ארגון ניצולי אושוויץ הבינלאומי, סגן נשיא ועידת התביעות וחבר הוועד המנהל של מרכז יד ושם. כיהן כיו"ר מרכז הארגונים של ניצולי השואה בישראל.
בשנת 2006 זכה בעיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית הגרמנית מידי נשיא גרמניה, הורסט קלר על פעילותו עבור ניצולי השואה ועל פעילותו לקידום ההבנה בין יהודים ללא-יהודים.
פלוג הוא אביהן של הנגידה לשעבר של בנק ישראל קרנית פלוג, וענת פלוג, פסיכואנליטיקאית.
פלוג נפטר ב-11 באוגוסט 2011.
גליזה 65
גליזה 65 (מגרמנית: Gliese 65), נקרא גם לוּיטן 726-8 הוא כוכב כפול המורכב מזוג ננסים אדומים הנמצאים במרחק של 8.7 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים לווייתן. זו אחת ממערכות הכוכבים הקרובות ביותר לכדור הארץ אך בהירותה הנמוכה לא מאפשרת להבחין בה ללא טלסקופ. המערכת התגלתה בשנת 1948 על ידי האסטרונום ההולנדי וילם יקוב לויטן שהכניס אותה תחת הציון Luyten 726-8 לקטלוג הכוכבים בעלי תנועה עצמית גדולה, שכן המערכת נעה ביחס לשאר הכוכבים במהירות זוויתית של 3.37 שניות קשת בשנה. לויטן עצמו גילה יותר מאוחר שמדובר בזוג כוכבים ולא בכוכב בודד.
מאפיינים
שני הננסים מקיפים זה את זה במסלול אליפטי כך שהמרחק ביניהם משתנה מ-2.1 יחידות אסטרונומיות ועד ל-8.8 יחידות אסטרונומיות וזמן ההקפה הוא 26.5 שנים. שני בני הזוג הם כוכבי הבזק ולכן קיבלו שניהם גם ציון של כוכבים משתנים. גליזה 65 A נקרא גם BL בלווייתן וגליזה 65 B נקרא גם UV בלווייתן.
גליזה 65 A
גליזה 65 A הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M5.6Ve עם מסה של כעשירית מסת שמש, רדיוס של כ-0.14 רדיוס שמש וטמפרטורת פני השטח שלו היא כ-2,800 קלווין. הוא מאיר בעוצמה של כ-50 מיליוניות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה, אך יותר מפי 20 מכך באור תת-אדום. מסתו הנמוכה קרובה מאוד לגבול התחתון שמאפשר היתוך גרעיני של מימן ולו הייתה נמוכה ב-20% הוא היה ננס חום. לויטן עצמו גילה את ההשתנות של גליזה 65 A קצת אחרי גילויו, וזיהה שהוא כוכב משתנה מתפרץ מסוג כוכב הבזק ובשל כך קיבל הכוכב את הציון BL בלווייתן. לעומת זה לויטן לא זיהה שגם בן הזוג הוא כוכב הבזק, למרות שההתפרצויות של גליזה 65 B חזקות בהרבה.
גליזה 65 B
גליזה 65 B הוא ננס אדום מסוג ספקטרלי M6Ve עם מסה ורדיוס כמעט זהים לאלו של גליזה 65 A, אך טמפרטורת פני השטח שלו מעט נמוכה יותר והיא כ-2,670 קלווין ומשום כך עוצמת ההארה שלו נמוכה יותר והוא מאיר בעוצמה של כ-32 מיליוניות מעוצמת ההארה של השמש באור נראה (וכמו גליזה 65 A, הרבה יותר מכך באור תת-אדום). מעט אחרי שלויטן גילה את היותו של גליזה 65 A כוכב משתנה, גילו האסטרונומים אלפרד ג'וי ומילטון הומסון שגם גליזה 65 B משתנה והוא קיבל את הסימון UV בלווייתן. מהר מאוד התברר שההתפרצויות של UV בלווייתן חזקות בהרבה משל BL בלווייתן והשינוי בבהירות שלו מגיע עד ל-6 דרגות בהירות, כלומר הבהירות גדלה פי 250 ומגיעה לדרגת בהירות 6.8. בשל ההתפרצויות הדרמטיות שלו, הפך UV בלווייתן לאב-טיפוס של כוכבי הבזק והם נקראים על שמו גם "משתני UV בלווייתן".
חוליו אולרטיקואצ'אה
חוליו חורחה אולרטיקואצ'אה (בספרדית: Julio Jorge Olarticoechea; נולד ב-18 באוקטובר 1958) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן כדורגל.
אולרטיקואצ'אה שיחק לאורך הקריירה במועדונים מהמובילים בארגנטינה, בהם ראסינג קלוב, ריבר פלייט ובוקה ג'וניורס, וכן בילה עונה אחת בנאנט הצרפתית. אולרטיקואצ'אה שיחק במגוון עמדות בהגנה ובקישור, ובמהלך הקריירה ערך 32 הופעות במדיה של נבחרת ארגנטינה. הוא נכלל בסגל הנבחרת לשלושה מונדיאלים, בהם הזכייה במונדיאל 1986 והסגנות במונדיאל 1990, ובשני טורנירי קופה אמריקה.
מלבד עונה אחת כמאמן בליגה השלישית, קריירת האימון של אולרטיקואצ'אה התרכזה בעבודתו בהתאחדות הכדורגל הארגנטינאית, שבמסגרתה הוביל כמאמן וכעוזר מאמן נבחרות מגילאים שונים. כמאמן ראשי הוביל את נבחרת הנשים של ארגנטינה, וכן את הנבחרת האולימפית באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016.
קריירת משחק
אולרטיקואצ'אה החל את דרכו בקבוצת הנוער של ראסינג קלוב, במדיה עלה לקבוצה הבוגרת בעונת. עונה אחר כך כבר היה לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, הפגין יכולת גבוהה וזכה לאהדה גדולה מהקהל המקומי, על אף תקופה פחות מוצלחת של המועדון מבחינה מקצועית. אולרטיקואצ'אה שיחק במועדון עד לסיום עונת, ובעונת עבר לשחק בקבוצת ריבר פלייט.
כבר בשנתו הראשונה בריבר זכה אולרטיקואצ'אה לראשונה בקריירה באליפות ארגנטינה, כשקבוצתו גברה פעמיים בצמד משחקי גמר טורניר הנסיונל של אותה השנה על פרו קאריל אואסטה. אולרטיקואצ'אה פתח בהרכב במשחק האליפות לצדם של שחקני מפתח כגון אובלדו פיליול, מריו קמפס ודניאל פסארלה, ובהדרכתו של המאמן אלפרדו די סטפנו. על אף הפתיחה המוצלחת, לא הצליחה ריבר לזכות בתארים נוספים בתקופתו של אולרטיקואצ'אה, ששיחק בקבוצה במשך כארבע שנים בהן רשם מעל למאה הופעות ליגה במדי המועדון.
לקראת עונת השלים אולרטיקואצ'אה את מעברו ליריבתה העירונית של ריבר, בוקה ג'וניורס, אותה אימן אז די סטפנו, מאמנו לשעבר בריבר פלייט. הוא שיחק במדיה של בוקה עונה אחת בטרם עבר לראשונה בקריירה לאירופה, כשחתם במדיה של נאנט מהליגה הצרפתית. אולרטיקואצ'אה הצטרף לחברו לנבחרת חורחה בורוצ'גה, שחתם במועדון עונה קודם לכן, ושיתף פעולה בין היתר עם שחקנים צעירים שלעתיד היו לבינלאומיים, ובהם מרסל דסאיי ודידייה דשאן. אולרטיקואצ'אה השתלב היטב בקבוצה וערך 27 הופעות ליגה, בהן כבש שלושה שערים, כשקבוצתו סיימה את העונה במקום ה-12 בטבלה. בתום עונה אחת בלבד בקבוצה סיים אולרטיקואצ'אה את דרכו במועדון ובכדורגל האירופי בכלל.
בעונת חזר אולרטיקואצ'אה לארגנטינה וחתם במדיה של ארחנטינוס ג'וניורס, ולאחר עונה אחת חזר למועדון נעוריו, ראסינג קלוב, במדיה שיחק שתי עונות, עד לסיום עונת. בסך הכול בשתי קדנציות במדיה של ראסינג ערך אולרטיקואצ'אה מעל למאתיים הופעות. ב-1992, לאחר שתי עונות וחצי במדיה של דפורטיבו מנדיז'ו בליגה הבכירה, פרש אולרטיקואצ'אה ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת ארגנטינה
אולרטיקואצ'אה החל את דרכו בנבחרת ארגנטינה תחת המאמן ססאר לואיס מנוטי, שזימן אותו לסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1982. על אף הזימון, לא שותף אולרטיקואצ'אה כלל במהלך הטורניר, ממנו הודחה ארגנטינה בתום שלב הבתים השני. שנה אחר כך, תחת המאמן קרלוס בילארדו, זומן אולרטיקואצ'אה לסגל ארגנטינה לקופה אמריקה 1983. הוא ערך הופעה אחת בלבד בטורניר מתוך ארבעת משחקי נבחרתו, כשעלה בהרכב במשחק הרביעי והאחרון של שלב הבתים, בו סיימה ארגנטינה בשוויון 0-0 מול.
שנה לאחר הזכייה במונדיאל, זומן אולרטיקואצ'אה לסגל נבחרתו לקראת קופה אמריקה 1987. הוא עלה בהרכב הנבחרת בכל ארבעת משחקיה בטורניר, שהסתיימו במקום הרביעי בטורניר לאחר הפסד 1–2 ל במשחק על המקום השלישי.