cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ויקרם סת
ביוגרפיה
בשנים 1980–1982 ערך סת עבודת שדה באוניברסיטת ננג'ינג בסין, ובסוף תקופה זו חזר לביתו בדלהי בדרך היבשה; את חוויותיו ממסע זה תיאר בספרו הראשון בפרוזה, "מאגם הרקיע: מסע בשינג'יאנג וטיבט". אף כי ספר זה זכה לשבחי הביקורת ולפרסים ספרותיים, פרץ סת לתודעת הציבור רק כשהתפרסם ספרו "The Golden Gate", או "שער הזהב", רומן הכתוב כולו בסונטות בסגנון פושקין, והעוסק בחייהם של בני שלושים-ומשהו בסן פרנסיסקו.
הרומן "שידוך הולם" יצא לאור ב-1993 והיה הרומן הארוך ביותר שנכתב עד אז באנגלית, וזכה להצלחה גדולה. הספר תורגם לשפות רבות והפך את סת לאחד הסופרים המוערכים ביותר בשפה האנגלית. בספריו בחר סת שלא להתמקד בתחום אחד, כי אם להתפרש על מגוון רחב של נושאים וז'אנרים. בכל יצירותיו ניכרים הומור ואמפתיה, וכן הבנה מעמיקה של בני-אדם וחולשותיהם.
סת הוא ביסקסואל ובספרי השירה שלו ישנם שירי אהבה המופנים לגברים ולנשים; הספר "מוזיקה שקולה" מוקדש לבן-זוגו, הכנר פיליפ אונורֶה. תמות ביסקסואליות והומוסקסואליות קיימות גם במספר מהרומנים שפרסם ובכללם ב"שער הזהב" ובאחת ממערכות היחסים ב"שידוך הולם".
מבחן ההומוסקסואליות של מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ
הוצע כי הדאגה לאירוח מונדיאל 2022 בקטר, וחשש למחלוקת במקרה שאוהדי כדורגל יהיו להט"בים, גרמו למינדקאר לעקוב אחר התוכניות ולעמוד על כך שמדובר בהצעה בלבד. ההצעה נקבעה לדיון בעומאן ב-11 בנובמבר 2013 על ידי ועדה מרכזית שתפקידה לבחון את המצב הנוגע למהגרי העבודה.
בעבר, ב-2012, נבדקו מגדרם של יותר מ-2 מיליון תיירים ברחבי מדינות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ. ההומוסקסואליות אינה חוקית ברוב המדינות החברות במועצה לשיתוף פעולה במפרץ כולל ערב הסעודית, כווית, איחוד האמירויות הערביות, קטר ועומאן, למעט בחריין הבולטת.
תגובות
ריצ'רד ליין, מקבוצת הצדקה לזכויות להט"בים סטונוול, אמר כי הגבלת חופש התנועה בגלל נטייה מינית תהיה בעייתית עבור מדינות המפרץ, ששיווקו את עצמן כפתוחות לעסקים בין-לאומיים.
יחסי אפגניסטן–טורקיה
יחסי אפגניסטן-טורקיה הם היחסים הדו-צדדיים בין האמירות האיסלאמית של אפגניסטן לרפובליקה הטורקית.
אהמט דבוטאולו תיאר מערכת יחסים זו כ"יחסים למופת" גם אם שתי המדינות אינן גובלות, אלא קרובות. סקר שנערך לאחרונה בקאבול בקרב 1,259 אנשים מראה כי אפגניסטן מסתמכת בעיקר על טורקיה, ורואה את טורקיה כחברה הטובה והנכונה ביותר של אפגניסטן (נכון ליולי 2012). שגריר אפאפגניסטבטורקיה אמר כי "אנשים אפגנים אוהבים חיילים טורקים באפגניסטן כמו בניהם". אפגניסטן הייתה גם האומה השנייה שהכירה ברפובליקה של טורקיה, אחרי ברית המועצות, ב-1 במרץ 1923.
שתי המדינות הקימו תוכניות חינוך והחלפת תרבות. בתוך אפגניסטן הוקמו בתי ספר טורקיים. יתר על כן, קציני צבא טורקיה סייעו ואף פיקדו על הכשרתם של אנשי צבא אפגניסטן. יחסי החוץ של אפגניסטן השתנו כל כך הרבה מבחינה פוליטית, חברתית וכלכלית. כיום היחסים בין שתי המדינות חורגים ממתן חינוך צבאי.
היסטוריה של היחסים
אפגניסטן היא מדינה שאירחה שבטים טורקים רבים לאורך ההיסטוריה בשל קרבתה למרכז אסיה. באזור זה, אשר חיו תחת ריבונות של שבטים טורקיים כגון גקטורקים לפני הדת האסלאמית, הגיעו תחת ריבונות של שבטים טורקיים אחרים כגון השושלת הע'זנווית. ההשפעה הטורקית באזור המשיך באותה עוצמה במהלך תקופת האימפריה המוגולית.
אפגניסטן נקלעה לשלטון הבריטי עם הודו באמצע המאה ה-19. הנהגתו של אמנוללה ח'אן באפגניסטן זכתה בעצמאות, כשהייתה מערכת יחסים עם הרפובליקה של טורקיה ונכנסה לעידן חדש. המשלחות הטורקיות והאפגניות ב-1 במרץ 1921 במוסקבה ערכו גם ראיונות ובשם טורקיה יוסף כמאל טנגירשנק וריזה נור, מטעם אפגניסטן, נחתם הגנרל מחמד וולי חאן על ידי הסכם הברית בין טורקיה לאפגניסטן. פרדידין פאשה, שומר מדינה לשעבר שמונה לשגריר הטורקי הראשון בקאבול.
יחסי אינדונזיה–שוודיה
יחסי אינדונזיה–שוודיה הם יחסי החוץ בין אינדונזיה לבין שוודיה. בשנים האחרונות שני העמים הראו נכונות לשיפור היחסים הדו-צדדיים, בין היתר בביקורים הדדיים. לאינדונזיה יש שגרירות בסטוקהולם המשויכת גם ללטביה, בעוד שלשוודיה יש שגרירות בג'קרטה המשויכת גם למזרח טימור.
הסכמים
שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות כדי לחזק שיתוף פעולה דו-צדדי בנושאי פיתוח עירוני בר-קיימא, מדע, חדשנות, מחקר, בריאות וסביבה. אינדונזיה מעוניינת ללמוד יותר מניסיון שוודיה בתחום השמירה על הסביבה, בין היתר באמצעות פיתוח מקורות אנרגיה מתחדשים.
סחר והשקעות
שוודיה היא אחת משותפות הסחר החשובות של אינדונזיה באירופה, והסחר הבילטרלי עם אינדונזיה הוא הגבוה ביותר בין מדינות סקנדינביה. היקף הסחר בין אינדונזיה לשוודיה הגיעה ל-1.05 מיליארד דולר ב-2011 וגדל ל-1.46 מיליארד דולר בשנת 2012. בשנת 2011 ההשקעות השוודיות באינדונזיה עמדו סביב $916,000 ב-9 פרויקטים. ב-2012 הנתונים עלו ל-5.2 מיליון דולר ב-11 פרויקטים.
דיאנה (מיתולוגיה)
דיאנה (בלטינית: Diana) הייתה אלת הציד, הירח והטבע בדת הרומית. היא המקבילה במיתולוגיה הרומית של האלה היוונית ארטמיס. דיאנה היא בתם של יופיטר ולטו, ואחותו התאומה של אפולו.
דמותה
דיאנה הייתה אחת משלוש האלות הבתולות, יחד עם מינרווה ועם וסטה, ומופת לצניעות, לכוח ולחן אתלטי. דיאנה הייתה קשורה לחיות בר וליערות, וחורשות אלונים היו מקודשות לה.
מקדשה הרומי המרכזי של דיאנה היה בגבעת האוונטין ברומא, ועיקר הסוגדים לה נמנו עם בני דלת העם. היא הייתה פטרונית העבדים, ואלה הורשו למצוא מקלט במקדשה זה (בדומה למנהג במקדש ארטמיס באפסוס). חגה נחוג ב-13 באוגוסט.
באמנות הרומית, בפיסול ובציור, עוצבה האלה דיאנה כציידת, לבושה טוניקה קצרה, נושאת קשת ואשפת חצים ומלווה בכלבי ציד או בצבי (המסמל את המעשה באקטיון). האטריבוט המזהה שלה הוא הסהר.
ההערצה לאלה דיאנה לא עברה מן העולם. בימינו סוגדות לה נשים המאמינות בדת המכונה "ויקה דיאנית".
דיאנה הוא שמהּ של וונדר וומן, גיבורת-על של DC קומיקס.
האסטרואיד  שהתגלה ב-1863 על ידי רוברט לות'ר נקרא על שמה.
Rage Against the Machine (אלבום)
Rage Against the Machine הוא אלבומם הראשון של להקת רייג' אגאינסט דה משין. זהו אחד מאלבומי הראפ מטאל הראשונים מסוגם, והוא הוקלט בצורת סטריאו כך שקיים "משחק" בין הצלילים באוזניות. האלבום גם מכיל מספר רב של טכניקות גיטרה שהמציא טום מורלו והפכו לפופולריות בהמשך, ובכלל הגיטרה משחקת תפקיד משמעותי ביותר בשירי האלבום.
רקע
את השירים לאלבום פרסמה הלהקה כבר לפני יציאת האלבום, חלק כסינגלים וחלק יצאו באלבום דמו שמכיל גרסאות ראשוניות בהקלטה במצב גרוע, שגם הוא נקרא rage against the machine. בתקופה זו הלהקה האמריקאית הצעירה רייג' אגאינסט דה משין עוד התנסתה בעשיית המוזיקה ולכן השירים מנסים מספר טכניקות ראשוניות שלאחר מכן כבר הפכו למזוהות עם הלהקה באלבום "evil empire" כמו 'דאבל באסים' (מכה כפולה על תוף הבס) ששימשה כמעברים בשיר "fistful of steel" או טכניקת הנגינה החדשנית של טום מורלו ובה הוא מבצע מספר מהלכים פורצי דרך עם הגיטרה כמו למשל טכניקת ה'רפרור' שמיוחסת לו. במהלך 'רפרור' שכזה מעלה מורלו את אצבעותיו אל המיתרים הגבוהים של הגיטרה ונותן כמה צלילים מהירים שעושים קול הדומה לצליל טלפון. האלבום עוסק בעיקר בפוליטיקה, ורובם הגדול של השירים (למעט השיר הרביעי באלבום "settle for nothing" שעוסק בסבל האישי שחווה זאק דה לה רוחה) עוסק בהתנהלות לא טובה מצד הממשל האמריקאי, שירי מחאה נגד אלימות ומלחמות, הצביעות של הממשלה ומערכת החינוך. למשל השיר "take the power back" שמופיע שלישי באלבום עוסק בסיבות שבגללן על הצבא, לדעת הלהקה, להחזיר את החיילים האמריקנים מסוריה.
עטיפת האלבום
בעטיפת האלבום תצלום של "הקרבתו העצמית" של טיק קואנג דוק, נזיר בודהיסטי וייטנאמי בסייגון בשנת 1963, שבה הוא הדליק ושרף את עצמו. הנזיר מחה על ממשלתו של הנשיא נו דין דיים על דיכוי הדת הבודהיסטית. התצלום משך תשומת לב בינלאומית ושכנע את נשיא ארצות הברית, ג'ון פ. קנדי, לסגת מהתמיכה בממשלתו של נו דין דיים. הצילום צולם על ידי כתב סוכנות הידיעות AP, מלקולם בראון; תצלום דומה זכה בפרס צילום העיתונות העולמית בשנת 1963. הלהקה הזדהתה עם מטרותיו של טיק קואנג דוק, והאלבום מעביר מסר פוליטי מובהק, ולכן התצלום שימש נאמנה את האלבום. תמונתו המלאה של טיק קואנג דוק הופיעה על עטיפת האלבום במקור, ואילו מאוחר יותר היא נחתכה כך שרק דוק יופיע בה.
ביקורות ודירוגים
מגזין Q סיכם את האלבום כ"תיעוד של גישה ואנרגיה אמיתיים", ואף מבקר המגזין 'לוס אנג'לס טיימס', רוברט הילברן, תיאר זאת כ"ביכורה בולטת, מודעה פוליטית" והוסיף כי דה לה רוחה "כוכב המשלב על הבמה כריזמה דמוית בוב מארלי, ונותן ראפ בסגנון צ'אק די'- והמוזיקה עצמה קשוחה ובלתי נלאית כמו אונסיו". רוברט כריסטגאו התרשם מעט פחות מהאלבום וסיכם אותו כ"מטאל לאוהבי הראפ ושונאי אופרה". הסוקר מטעם האתר AllMusic, אדוארדו ריבדביה, כתב בסקירה רטרוספקטיבית, "זה היה האלבום הראשון שמזג בהצלחה את הצלילים השונים לכאורה של ראפ ומטאל", הוא גם שיבח את ה"חרוזים משמעותיים והרשעה טעונה רגשית" שכינה אותו "חיוני".
בשנת 2001, מגזין Q הציב את Rage Against the Machine כאחד מחמישים האלבומים הכבדים בכל הזמנים. האלבום כלול בספר '1001 אלבומים שאתה חייב לשמוע לפני שתמות' בשנת 2012, האלבום דורג כמספר 365 ברשימת מגזיני הרולינג סטון של 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים ומספר 24 ברשימת המגזין "100 אלבומי המטאל הגדולים בכל הזמנים". רדיו "BBC 1 DJ Zane Lowe" הבריטי כינה את Rage Against the Machine כאחת מארבע 'יצירות מופת', והאהוב עליו, ב־2 בדצמבר 2008. באוקטובר 2011 דורג Rage Against the Machine מספר חמש ברשימת עשרת אלבומי הגיטרה של מגזין "וורלד" העולמי בשנת 1992.
ודט לים
ודט לים (באנגלית: Vedette Lim; נולדה ב-14 בנובמבר 1979) היא שחקנית אמריקאית, הידועה בתפקידיה כדבון ב"שיקגו Fire" והאנליסטית אליז טיילור בסדרה "FBI".
ביוגרפיה
לים נולדה באריזונה וגדלה בוושינגטון. מאוחר יותר היא עברה לעיר ניו יורק שם למדה בבית הספר לאמנויות טיש של אוניברסיטת ניו יורק.
קריירה
לאחר סיום בית הספר טיש עבדה בעיקר בתיאטרון ובפרסומות.
בשנת 2007 הייתה לה הופעה ראשונה בסדרה שש מעלות של ABC ותפקיד קטן ב־2008 כאיימי בסדרה "כשהעולם מסתובב" של CBS.
בשנת 2009 עברה ללוס אנג'לס על מנת לקדם את הקריירה שלה.
בהמשך הופיעה במספר סרטי אינדי ובסרטים קצרים, עד שלוהקה בתפקיד חוזר כנעמי, מושא האהבה של טארה ת'ורטון, בעונה הרביעית של "דם אמיתי" של HBO ב-2011.
כמו כן ב-2011 היא הופיעה עם נטלי פורטמן ואשטון קוצ'ר בקומדיה הרומנטית של איבן רייטמן "קשר לא מחייב".
מאז היא המשיכה לככב בתפקיד אורח בכמה מהתוכניות הנצפות ביותר כמו ד"ר פולי פרסטון, מושא האהבה של אריזונה ב"האנטומיה של גריי", "סקורפיון", "קאסל", בונז, "הוואי חמש-אפס" ו"הרופא הטוב".
ב-2013 היא הצטרפה ל"שיקגו Fire" בתפקיד חוזר בתור דבון, בת זוגה של הפרמדיקית לסלי שי (לורן גרמן).
ב-2017 היה לה תפקיד קטן ב"ממלכת החיות" בתור הת'ר.
ב-2019 היא הצטרפה לסדרת הטלוויזיה "FBI" בתור האנליסטית אליז טיילור, תפקיד אותו ממלאת זו העונה החמישית. עוד באותה שנה הופיעה כשרון לים במגנום, בלש פרטי.
חיים אישיים
לים נוהגת לשחק דמויות לסביות בסדרות רבות כמו בדם אמיתי, שיקגו Fire והאנטומיה של גריי, ובסרט Psychophonia, אך היא שומרת על חיים פרטיים וטרם פרסמה פרטים על חייה הזוגיים.
בית מני
בית מני הוא אחד הבניינים הראשונים באחוזת בית. הבית שייך לבנק לאומי ועבר פעולת שימור.
תולדות הבית
בית מני, ברחוב יהודה הלוי 36 בתל אביב-יפו, נבנה על ידי שלמה ברסקי כבית מגורים בשנים 1910–1915 על גבול שכונת אחוזת בית.
המבנה הוא בית דו-קומתי והוא בנוי מאבן כורכר.
בשנת 1924 נמכר הבית לבנק אנגלו-פלשתינה (אפ"ק) וכעבור שש שנים נמכר הבית לשופט יצחק מלכיאל מני.
מני התגורר בבית בשנים 1930–1933. הבית נקרא על שמו: בית מני, אף כי השופט מלכיאל מני גר בו תקופה קצרה בלבד.
הבית שהיה עתיר בעבודות נגרות איכותיות ויפות, בציורי קירות ובעיטורי טיח, נשאר כיחיד במינו לשיטות בנייה ולסגנון של ראשית שנות ה-20 של המאה ה-20, כפי שהיה מקובל ביפו באותן השנים.
בשנת 1978 נמכר הבית על ידי יורשיו של מני לבנק לאומי.
בשנות ה-90 של המאה הקודמת, התכוון בנק לאומי לבנות בניין משרדים במקום בית מאני אשר מצבו הפיזי התדרדר עם השנים והוא עמד נטוש והרוס.
שימור המבנה
בתוכניות השימור של תל אביב הוכרז בית מאני כבניין לשימור בהגבלות מחמירות: תב"ע א.2650ב'. כך בוטלה תוכניתו של בנק לאומי להרוס את הבניין והבנק חויב לשמר את הבניין ולשלב אותו בתוך המבנה החדש של משרדי הבנק הלאומי. החלטת עיריית תל אביב לשמר את המבנה ולשלבו במבנה משרדים חדש הייתה חלק ממדיניותה של העירייה לעודד את הנהלת הבנק (ובנקים נוספים) להישאר במע"ר (מרכז עסקים ראשי). משרד האדריכלים קייזר-קייזר-לקנר זכה בעבודת התכנון של מגדל המשרדים של הבנק ושילוב בית מני בגוף המגדל החדש. ההועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב אישרה את התוכנית ביוני 2000. המגדל בן 12 הקומות נחנך בשנת 2003.
משרד התכנון של האדריכל אמנון בר אור תכנן את עבודת השימור של בית מני והתאמתו לשימושו החדש. חלקו האחורי הפך לחלק מאולם הכניסה של בניין המשרדים של הבנק, ואילו חלקו הקדמי של הבית נשאר כמבנה עצמאי. בשנת 2008 הוסב המבנה למרכז מבקרים של הבנק וגלריות לתערוכות מתחלפות. שני חדרים שוחזרו בסגנון ראשית המאה ה-20 ובתוכם שיחזור של סניף יפו ההיסטורי של בנק אפ"ק.
Tenerife Sea
Tenerife Sea (בעברית: ים טנריפה) הוא שיר של הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. השיר נכתב על ידי שירן, ג'וני מקדייד מלהקת סנואו פטרול ופוי ואנס, והופק על ידי ריק רובין. השיר יצא לאור ב-20 ביוני 2014, כחלק מאלבום האולפן השני של שירן, x. בצאתו, דורג השיר במקום ה-93 במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע והרכב
שירן כתב את השיר כשהיה בנאשוויל, בירת מדינת טנסי בארצות הברית. הוא נוצר בהשראת האירועים שלאחר טקס פרסי הגראמי 2013, שבהם הסינגל שלו, "The A Team", היה מועמד בקטגוריית שיר השנה. זו הייתה המועמדות ראשונה של שירן לגראמי. הוא הפסיד, לטובת "We Are Young", של הלהקה האמריקאית פאן. שירן הגיע לאפטר פארטי עם בת זוגו, שבו, לדבריו, לא היה מעוניין לדבר עם אנשים. לדברי שירן, "אף אחד מהם לא רצה להיות שם - אתה רק רוצה להיות עם האדם האחד הזה". בריאיון ל-"San Francisco Examiner", הוסיף שירן כי, "זו הייתה אווירה מאוד מוזרה, שבה כולם היו שם רק בשביל עצמם. זה גרם לי להיות תחרותי, והתעצבנתי מזה שלא זכיתי, מה שהרגיש לי מאוד לא בריא".
"Tenerife Sea" הוא שיר אהבה, שבו השירה של שירן מפוצלת בצורת מולטי טראקינג. רנדל רוברטס מלוס אנג'לס טיימס השווה את השיר לבלדה "Wonderful Tonight" של אריק קלפטון, משנת 1977, ולשיר "In These Jeans" של ג'ינווין.
שם השיר מתייחס לאי טנריפה, שבאיים הקנריים של ספרד. לדברי שירן, גוון עיניה של מושאת השיר כחול כמו הים בטנריפה, "seriously blue, like electric blue" (בעברית: "כחול רציני, כמו כחול חשמלי"). המילים עוסקות בחברתו של שירן באותה תקופה, בת'. למרות השמועות, השיר אינו קשור לזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט.
פרסום ופופולריות
"Tenerife Sea" יצא לאור ב-20 ביוני 2014, כחלק מאלבום האולפן השני של שירן, x, כאשר הוא משמש כרצועה השמינית מהאלבום. עם זאת, השיר בוצע בהופעות חיות בארצות הברית ובבריטניה עוד לפני יציאת אלבום. בארצות הברית, ביצע שירן את השיר בהופעה במדיסון סקוור גארדן, באוקטובר 2013. הוא ביצע את השיר גם בהופעה מצומצמת במרקורי לאונג', וכן שני שירים חדשים נוספים. ב-24 במרץ 2014, ביצע שירן את השיר ברויאל אלברט הול שבלונדון, עבור ה-Teenage Cancer Trust benefit show. כלי תקשורת בריטים מעטים ציינו את השיר, שנרמז כי בעל אותו הסגנון המוזיקלי סביבו בונה שירן את אלבומו השני.
השיר היה פופולרי במיוחד בפלייליסטים ספציפיים בשירותי הסטרימינג. באפריל 2015, שירות הסטרימינג ספוטיפיי פרסם דוח על הרצועות המוזרמות ביותר ברחבי העולם בקטגוריית שינה. "Tenerife Sea" ממוקם במקום ה-14, והצטרף ל-6 השירים האחרים של שירן המדורגים ב-20 הראשונים. "שינה" היא אחת הקטגוריות הפופולריות ביותר של ספוטיפיי, "שאנשים משתמשים בה גם לצורך הרפיה כללית וכדי לעזור לעצמם להירגע". טים דאולינג, כותב בהגרדיאן, כתב כי הדוח הוא אינדיקציה ל"שירים מאוד פופולריים, מעט רכים, שממשיכים לצוץ בפלייליסטים של שינה". ביוני 2015, ריכזה ספוטיפיי את שירי הריקוד הראשון הפופולריים ביותר, על סמך ניתוח של 400,000 פלייליסטים לחתונות ברחבי העולם, כאשר "Tenerife Sea" דורג במקום החמישי.
ביקורות והצלחה מסחרית
השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. במאמר שנכתב ליום האהבה, ריכזה מריקה אזופרדי ממלטה אינדיפנדנט "כמה רגעים גדולים של אהבה באמנות", וכללה את "Tenerife Sea", לצד מספר שירים אחרים. אזופרדי כתבה כי שירן "הלך על רך וקיצי" בשיר. ג'ון קרמניקה מהניו יורק טיימס כינה את הרצועה, "שיר אהבה ללא סייג". אליסון סטיוארט מהוושינגטון פוסט ציינה את השירה המרובדת של שירן, וכתבה: "השיר שופע ומדהים, השירה שלו מוערמת עד השמיים". ג'ים בוויליה מ-American Songwriter כתב כי על אף שזהו שיר "מסודר", "Tenerife Sea" מגיע "חסר שיניים" בהשוואה ל"וידויים הנועזים" שכתב שירן ברצועות האחרות של האלבום.
ג'ון דולן מהרולינג סטון כינה את השיר, "בלדה מתוקה מדי". ג'ייסון ליפשוץ מבילבורד הרגיש באופן דומה, וכינה אותו "שיר חתונה מתוק ודביק". בכתבה לאייריש טיימס, ציינה לורן מרפי את "Tenerife Sea", כדוגמה למספר שירים מתוך האלבום שהם "קצת משעממים". קיטי אמפייר מהגרדיאן סברה כי השיר "מתעכב על כמה נפלאה בחורה נראית בשמלה".
קרדיטים
ההערות שלהלן לקוחות מהערות האלבום של x.
פנאיוטיס קאלאיצאקיס
פנאיוטיס "פאנוס" קאלאיצאקיס (ביוונית: Παναγιώτης "Πάνος" Καλαϊτζάκης; נולד ב-2 בינואר 1999) הוא כדורסלן יווני המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בפנאתינאיקוס מליגת העל היוונית והיורוליג.
קריירה מקצועית
לאחר ששיחק במועדוני הנוער של אריס סלוניקי, קאלאיצאקיס החל את הקריירה המקצוענית שלו בעונת 2016/17 בליגת העל היוונית, בקבוצת הבוגרים של אריס. הוא שוחרר מהקבוצה ב-15 ביולי 2018, והצטרף להולארגוס שעלתה לליגת העל.
ב-28 באוגוסט 2019 חתם קאלאיצאקיס בנבז'יס מליגת העל הליטאית.
ב-16 במרץ 2021, הוא חתם בלייטקבליס הליטאית, המשחק גם ביורוקאפ. במהלך עונת 2021/22 רשם קאלאיצאקיס ממוצעים של 10.5 נקודות, 4.2 ריבאונדים, 2.9 אסיסטים ו-1.6 חטיפות בליגה המקומית, וכן 13 נקודות, 2.8 ריבאונדים, 2.8 אסיסטים ו-1.6 חטיפות בעונת היורוקאפ.
קריירה בנבחרת הלאומית
קאלאיצאקיס היה חבר בנבחרות הצעירות של יוון, ושיחק באליפות אירופה עד גיל 18 2017 ובאליפות אירופה עד גיל 20 2018 ו-2019 בנבחרת העתודה של יוון.
חיים אישיים
אחיו התאום של פנאיוטיס, גאורגיוס, גם הוא כדורסלן מקצועי. הם היו חברים לקבוצה בנבז'יס הליטאית וגם כיום בפנאתינאיקוס.
תחנת קראנדירו (ספר)
"תחנת קראנדירו" (בפורטוגזית: Estação Carandiru) הוא ספר זיכרונות משנת 1999 בעל 368 עמודים מאת הרופא הברזילאי ומומחה האיידס דראוזיו וארלה. הסיפור מבוסס על תקופתו של ורלה כרופא שהתנדב בכלא קראנדירו בסאו פאולו משנת 1989 ועד לטבח בשנת 1992 שהותיר 111 אסירים הרוגים, אך הספר מורכב מאירועים ודמויות בדיוניות.
עם יותר מ-500,000 עותקים שנמכרו, תחנת קראנדירו הוא אחד הנמכרים ביותר בכל הזמנים בברזיל ועובד לסרט קראנדירו מ-2003 בבימויו של הקטור באבנקו (Héctor Babenco). וארלה מגולם על ידי לואיס קרלוס וסקונסלוס בסרט. הספר זכה בפרס הספרות הברזילאית פרמיו ז'בוטי בשנת 2000.
הספר, הוא הראשון בטרילוגיה, אחריו יצא Carcereiros ("הסוהרים") בשנת 2012 המתעד את חיי הכלא על פי עדותם של פקידי הכלא. Prisioneiras ("אסירות"), על כלא הנשים בסאו פאולו, שסיים את הטרילוגיה.
ויליאם, נסיך ויילס
ויליאם, נסיך ויילס (באנגלית: William, Prince of Wales; נולד ב-21 ביוני 1982), ובשמו המלא ויליאם ארתור פיליפ לואי (William Arthur Philip Louis) הוא יורש העצר הבריטי, נסיך ויילס, דוכס קורנוול, רות'סיי וקיימברידג', ובנם הבכור של צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ושל דיאנה, נסיכת ויילס.
משפחה
הנסיך ויליאם הוא בנם הבכור של הנסיכה דיאנה וצ'ארלס, הנסיך מוויילס, לימים המלך צ'ארלס השלישי, והראשון בסדר הירושה לכתר המלוכה הבריטי. הנסיך הוא נכדם של המלכה אליזבת השנייה ובעלה הנסיך פיליפ, ונינהּ של הנסיכה אליס, חסידת אומות העולם ושל אליזבת, המלכה האם. הנסיך ויליאם נולד בבית החולים סנט מרי בפדינגטון שבמערב לונדון. לוויליאם אח הצעיר ממנו בכשנתיים, הנסיך הארי, דוכס סאסקס, שנולד ב-15 בספטמבר 1984. אמם של השניים, דיאנה, הנסיכה מוויילס, נהרגה בתאונת דרכים בשנת 1997.
תוארו ומעמדו
לאחר לידתו הוטבל ויליאם לכנסייה האנגליקנית על ידי הארכיבישוף מקנטרברי ב-4 באוגוסט 1982, ביום הולדתה ה-82 של אליזבת, המלכה האם (אם סבתו). הטקס נערך בחדר המוזיקה שבארמון בקינגהאם.
עם חתונתו לקתרין ב-29 באפריל 2011 הוענקו לוויליאם התואר דוכס קיימברידג' וכן התארים רוזן סטראת'רן וברון קאריקפרגוס, אותם הוא רשאי להעניק לבנו יורשו ולנכדו יורשו.
ביוגרפיה
ב־3 ביוני 1991 אושפז ויליאם בבית החולים Royal Berkshire לאחר שנפגע בטעות במצחו על ידי תלמיד עמית שהניף מחבט גולף. הוא סבל משבר דחיסה בגולגולת ונותח בבית החולים Great Ormond Street Hospital, וכתוצאה מכך נושא צלקת קבועה. בראיון משנת 2009 הוא כינה את הצלקת הזו כ"צלקת הארי פוטר" ואמר: "אני קורא לזה ככה בגלל שהיא זוהרת לפעמים ויש אנשים ששמים לב אליה – בפעמים אחרות הם בכלל לא מבחינים בה".
ויליאם למד בפנימייה פרטית בית הספר לדגרוב, ומשם המשיך לאיטון קולג'. באיטון הוא למד גאוגרפיה, ביולוגיה, מתמטיקה והיסטוריה של האמנות ברמה מתקדמת. בשנת 2001 הוא החל בלימודי תולדות האמנות באוניברסיטת סנט אנדרוז שבסקוטלנד, ולאחר מכן שינה את התמחותו לגאוגרפיה.
בשנת 2003, במהלך לימודיו בסקוטלנד, החל הנסיך בקשר זוגי עם קייט מידלטון, וב-16 בנובמבר 2010 פורסמה הודעה על ידי בית קלרנס כי השניים התארסו. הזוג נישא ב-29 באפריל 2011 במנזר וסטמינסטר, וחתונתם נחשבת לאחד האירועים המתוקשרים ביותר בהיסטוריה. על מערכת היחסים ביניהם נעשה בשנת 2011 סרט בשם "ויליאם וקייט – הסרט".
שירותו הצבאי
הנסיך ויליאם החל את שירותו הצבאי בדרגת לוטננט ברגימנט הכחולים והמלכותיים אחרי שהתחנך בשנת 2006 באקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, ובהמשך המסלול עבר קורס טיס במכללת חיל האוויר הבריטי. ב-11 באפריל 2008 הוסמך כטייס בחיל האוויר המלכותי של הממלכה המאוחדת, כאביו, וכסבא-רבא שלו. בשנת 2009 עבר הכשרה להטסת מסוקים במסגרת חיל האוויר הבריטי במטרה להפוך לטייס בכוח חילוץ והצלה. בשנת 2010, עם סיום הכשרתו להטסת מסוקים, הוא הוצב ביחידת האימון של טייסת חילוץ והצלה לצורך הכשרה להטסת מסוקים כבדים מדגם Sea King. בספטמבר 2013 סיים את תפקידו כטייס חילוץ והצלה.
קריירה אזרחית
במרץ 2015 החל הנסיך ויליאם לעבוד כטייס מסוק לפינוי רפואי אווירי בחבל מזרח אנגליה. הוא סיים את עבודתו שם בחודש יולי 2017.
חיים אישיים
עשרה ימים אחרי החתונה יצא הזוג לירח דבש בן עשרה ימים. מיקום ירח הדבש, שנשמר בסוד בקפידה, היה באיי סיישל.
ב-22 ביולי 2013 נולד בנם הבכור, הנסיך ג'ורג', ב-2 במאי 2015 נולדה בתם הנסיכה שארלוט, וב-23 באפריל 2018 נולד בנם השלישי, הנסיך לואי.
ב-7 בספטמבר 2022 עברה המשפחה מלונדון להתגורר בקוטג' אדלייד, הסמוך לטירת וינדזור וזאת כדי שילדיהם יוכלו ללמוד בבית הספר למברוק בווינקפילד רו, ברקשייר.
ג'מיד
ג'מיד (בערבית: جميد, פירושו: "קשיח". בעברית: נקרא גם: "אבני יוגורט". בפרסית: کشک/ כָּשְׁכּ) הוא סוג של "יוגורט מיובש" עשוי מחלב עיזים או מחלב כבשים הנעשה על ידי תהליך של ייבוש לכדי צורה של כדורים במטרה לתת לו "התקשחות" ועל ידי כך לשמור עליו לאורך זמן רב. מאכל זה מיוצר בדרך כלל בירדן על ידי בדואים אך נפוץ גם אצל הבדואים בישראל (בעיקר ביהודה ושומרון), במצרים, ואפילו בסוריה. גרסה דומה לג'מיד נמצאת באיראן ושכנותיה (בשם כשכ או קורות). לעיתים נהוג גם להוסיף את הג'מיד לרטבים או למרקים, והוא משמש גם מרכיב חשוב במנסף, ובמטבח האיראני במאכל כשכ אוֹ באדמג'אן (کشک و بادمجان) שהוא מטבל חצילים.
גאוגרפיה של נמיביה
נמיביה גובלת בדרום ובדרום-מזרח בדרום אפריקה, במערב באוקיינוס האטלנטי, בצפון באנגולה ובזמביה ובצפון-מזרח בבוטסואנה. בסמוך לחוף האטלנטי משתרע מדבר נמיב, ובמזרח המדינה שוכן מדבר קלהרי. הרמה המרכזית, המתפרסת במרכז המדינה מצפון לדרום, אף היא צחיחה ברובה, אך עיקר הקרקע הראויה לעיבוד (אחוז אחד בלבד משטח המדינה) מצוי בה, ובה מתגוררת מרבית האוכלוסייה. בצפון-מזרח המדינה, סמוך לגבול האנגולי, מצוי אזור הבושוולד (Bushveld, מאפריקאנס: "סבך"), שבו כמויות הגשמים גבוהות יחסית – כ-400 מ"מ בשנה. באזור זה נכללת גם רצועת קפריבי, הזרוע הצרה שיוצאת מצפון שטחה המרכזי של נמיביה לכיוון זמביה.
אזורים גאוגרפיים
הנוף נמיב מורכב באופן כללי מחמישה אזורים גאוגרפיים שונים הנבדלים (ולעיתים חופפים בדברים מסוימים) בתוואי ובצמחיה: הרמה המרכזית, מדבר נמיב, המתלול הגדול, בושוולד ומדבר קלהרי.
הרמה המרכזית
הרמה המרכזית גובלת בחוף סקלטון בצפון מערב, במדבר נמיב והמישור שלו לאורך החוף בדרום מערב, בנהר האורנג' בדרום ובמדבר קלהרי במזרח. ברמה המרכזית נמצאת הנקודה הגבוהה ביותר בנמיביה, הר ברנדברג שגובהו 2,606 מטרים. ברמה המרכזית נמצאת רוב האוכלוסייה והפעילות הכלכלית של נמיביה. עיר הבירה וינדהוק גם היא נמצאת שם, כמו גם מרבית הקרקעות הראויות לעיבוד במדינה. אף על פי שגודל הקרקעות הראויות לעיבוד במדינה עומד על 1% בלבד, כמחצית מתושבי נמיביה מתפרנסים מחקלאות.
תוואי השטח של הרמה המרכזית דומה מאוד לתוואי השטח של המדרון הגדול, אך המורכבות הטופוגרפית בו פחותה. הטמפרטורות בקיץ יכולות להגיע באזור הזה ל-40 מעלות צלזיוס, והכפור שכיח בחורף.
מדבר נמיב
מדבר נמיב הוא מדבר באפריקה הדרומית, המשתרע לאורך רצועת החוף במערב נמיביה (ובדרום מערב אנגולה), בין האוקיינוס האטלנטי למתלול נמיב. מקור השם "נמיב" בא משפת הנאמה ופירושו "מקום נרחב".
בין 55 ל-80 מיליון שנים של מזג אוויר צחיח וצחיח למחצה הפכו אותו למדבר העתיק ביותר בעולם. ממוצע המשקעים השנתי במדבר עומד על 5 מילימטרים במערב ועד 85 מילימטרים בגבולותיו המזרחיים של המדבר. גאולוגיית המדבר מורכבת מימות חול בסמוך לרצועת החוף, וממישורי חצץ והרים מרוחקים ופזורים בעומק היבשה. דיונות החול במדבר נמיב אשר מספר מהן משתרעות אף עד לאורך של 32 קילומטרים הן השניות בגודלן בעולם, לאחר דיונות החול שבמדבר בדאין חרן שבסין. מספר נחלים עוברים במדבר נמיב, אך כל אלו שמדרום לנהר קוננה (Cunene) שמהווה את חלקו המערבי של גבול אנגולה-נמיביה ועד לנהר אורנג' המהווה את הגבול בין נמיביה לדרום אפריקה, הם כולם נחלי אכזב ומים זורמים בהם רק לאחר סופות הגשם של הקיץ.
בושוולד
אזור הבושוולד נמצא בצפון מזרח נמיביה לאורך הגבול האנגולי וברצועת קפריבי. האזור מקבל כמות משקעים גדולה יותר שמאר חלקי המדינה, כ-400 מ"מ לשנה. גם הטמפרטורות נמוכות יותר, ובכלל מזג האוויר הוא ממוזג יותר משאר המדינה, כאשר הטמפרטורות נעות בין 10-30 מעלות במהלך השנה. באופן כללי הקרקע שטוחה בבושוולד, והאדמה היא חולית, דבר שמגביל את אגירת המים בקרקע.
ברחבי אזור הבושוולד נמצאת שמורת הטבע הגדולה אטושה.
מדבר קלהארי
מדבר קלהארי הוא לבטח המאפיין הגאוגרפי המוכר ביותר בנמיביה. במדבר קלהארי המשותף גם לבוטסואנה ודרום אפריקה, ישנם מגוון סביבות מקומיות הנעות מחול מדברי ועד לאזורים שכלל לא נחשבים בהגדרה הציבורית למדבר; אחד מהם הוא האזור הנקרא סוקולנט קארו, שבו קיימים כ-5,000 מינים של צמחים כאשר כמעט מחצית מהם מקומיים. שליש מהסוקולנטים שבעולם כולו נמצאים בקארו.
הגורם העומד מאחורי הפרודוקטיביות והאנדמיות הזו, הוא כנראה כמות המשקעים היציבה יחסית באזור. אזור הקארו אינו חווה מחסור על בסיס קבוע, ולכן למרות שהמקום מוגדר טכנית כ"מדבר", גשמי החורף הרגילים מספקים לו די לחות בשביל חיות הצמחייה.
באזור מדבר קלהרי אזור עם סביבה אקולוגית ייחודית ובה מספר מערות, אגמים תת-קרקעיים ומיני בעלי חיים ייחודיים. באזור זה שוכן האגם התת-קרקעי הגדול בעולם, שנמצא במערת נשימת הדרקון.
אקלים
נמיביה ממוקמת בקצהו הדרומי של האזור הטרופי; חוג הגדי חוצה את המדינה בערך במחציתה. החורף הנמיבי (יוני-אוגוסט) הוא יבש ככלל, ושתי העונות הגשומות הם בקיץ, כאשר העונה הגשומה הקטנה היא בין ספטמבר לנובמבר והגדולה בין פברואר לאפריל. הלחות היא נמוכה, וכמות המשקעים נעה בין כמעט 0 מ"מ בחוף סקלטון, ליותר מ-600 מ"מ ברצועת קפריבי. החורף היבש מביא לתדירות גבוהה של נפילת שלג.
מזג האוויר והאקלים באזור החוף נשלט בעיקר על ידי זרם בֶּנְגֶלָה הקר המגיע מן האוקיינוס האטלנטי, הגורם לכמות משקעים קטנה ביותר (50 מ"מ לשנה או פחות), ערפל תדיר, ובאופן כללי טמפרטורה נמוכה יותר משאר המדינה. לעיתים בחורף מתרחשת תופעה הידועה בשם ברגווינד, כאשר רוח חמה ויבשה נושבת מפנים הארץ לחוף. וכשפנים הארץ הוא מדבר, הרוחות הללו יכולות ליצור סופות חול.
ברמה המרכזית ובמדבר קלהרי יש שינויים בין טמפרטורת היום לטמפרטורת הלילה בשיעורים של עד 30 מעלות צלזיוס.
בחלקים הצפוניים של המדינה מתרחשת מדי שנה האפונדג'ה, ההצפה השנתית, שלא רק גורמת נזקים לתשתיות אלא גם גורמת לאבדות בנפש. הגשמים שגורמים להצפות הללו נוצרים באנגולה, זורמים לנמיביה וממלאים את האושנאס (בשפת האושיוומבו:'מישור מוצף).
ערים בנמיביה
עיר הבירה של נמיביה היא וינדהוק, שהיא גם העיר הגדולה ביותר במדינה ומשמשת כמרכז המנהלי של נמיביה.
ערים חשובות נוספות הן:
סטטיסטיקה
שטח:
אורך הגבול:
קו החוף: 1,572 ק"מ.
משאבים טבעיים: יהלומים, נחושת, אורניום, זהב, עופרת, בדיל, ליתיום, קדמיום, אבץ, מלח, ונדיום, גז טבעי
קרטיקון
גאולוגיה
הקרטיקון מחולק לשתי תקופות, קרטיקון עליון וקרטיקון תחתון. במשך שנים היה מקובל לציין את סוף הקרטיקון בתאריך של 65 ואחר כך 65.5 מיליון שנה לפני זמננו, אך כיולים חדשים של שיטות התארוך הרדיומטריות שנעשו ב-2013 שינו אומדן זה לתאריך של 66 מיליון שנה לפני זמננו (66 משל"ז).
תור הקרטיקון הוגדר לראשונה כתקופה גאולוגית נפרדת על ידי הגאולוג הבלגי Jean d'Omalius d'Halloy בשנת 1822, שבחן שכבות מאגן המשקעים של פריז. מקור המילה קרטיקון הוא במילה הלטינית creta שפורשה "גיר" שכן המשקעים הכילו כמות נכבדה של סלע אבן גיר (משקעים של סידן פחמתי מקונכיות של חסרי חוליות ימיים) שמאפיינים את תקופת הקרטיקון העליון ביבשת אירופה ובאיי בריטניה (כולל לדוגמה צוקי דובר הלבנים).
האקלים בתקופת הקרטיקון
הקרטיקון התאפיין באקלים חם ויבש יותר מאשר היורה, ויערות הענק פינו את מקומם לערבות רחבות-ידיים עם צמחייה נמוכה, ובחלק מהאזורים למדבריות. רוב היבשות המרכזיות כבר נפרדו אחת מהשנייה, ובתחילת התור כיסו ימים רדודים חלק מהן (הידוע שבהם הוא הים הפנימי המערבי הרדוד שבמרכז אמריקה הצפונית).
בעלי חיים וצמחים
בקרטיקון עליון שגשגו האורניתופודים המתקדמים, בעיקר ההדרוזאוריים שהיו אוכלי צמחים יעילים. בשלהי תקופה זו הגיעו הצרטופסים לשיאם, כאשר התפתחו מהפסיטקוזאורים הקטנים והנפוצים והתפצלו למספר רב של מינים בעלי גולגולות עטורות "צווארון", קרניים ודוקרנים שונים ומשונים. קבוצות אוכלי צמחים נוספות היו אנקילוזאורים ופכיצפלוזאורים. בקרב התרופודים שגשגה בעיקר אינפרא-סדרת הטטנורים והמשפחות קרכרודונטוזאוריים (בהם גיגאנוטוזאורוס הענק), טירנוזאוריים ומנירפטורים (בהם דיינוניכוס וולוצירפטור) כאשר שתי האחרונות כללו דינוזאורים מנוצים. הטורפים הקטנים, המנירפטורים, היו דינוזאורים בעלי נוצות ומהם התפתחו העופות. בין הדינוזאורים הידועים ביותר של הקרטיקון (ובכלל) נמנים הטירנוזאורוס רקס והטריצרטופס שחיו עד לסופו ונלחמו אחד בשני. הטריצרטופס הגדול החמוש בקרניים ועטרה גרמית היה אחד הדינוזאורים הנפוצים ביותר באמריקה הצפונית ואילו הטירנוזאורוס היה הטורף הגדול ביותר באמריקה הצפונית ובעל נשיכה מרסקת עצמות.
לצד הדינוזאורים חיו דמויי תנינאים שונים ביניהם מינים ענקיים (כמו הסרקוסוכוס והדיינוסוכוס) שחלקם חיו בים כמו הת'לאטוסוכים לצד זוחלים ימיים גדולים נוספים, צבים, לטאות וביניהם המוסזאוריים הימיים הגדולים, נחשים (כמו דיניליסיה), יונקים קטנים ועופות קדומים. בסוף תור היורה ובתור הקרטיקון הופיעו הצמחים בעלי הפרחים ולצידם שגשגו מחטניים כמו האראוקריה.
סוף הקרטיקון וההכחדה הגדולה
הדעה המקובלת כיום טוענת כי עידן הקרטיקון הגיע לסיומו באחת, כאשר מטאוריט גדול פגע בכדור הארץ ויצר מכתש ענק. מכתש זה אותר, כנראה בחצי האי יוקטן שבמקסיקו, והוא מכונה מכתש צ'יקשולוב. כיום הוא מכוסה כולו. פגיעת המטאוריט העיפה כמויות אבק עצומות לשמים. האבק כיסה את עין השמש לכמה שנים וגרם לחשכה ולחורף ממושך. עקב כך, נגרמה הכחדה המונית הידועה בשם הכחדת קרטיקון-פלאוגן. באירוע זה נכחדו כ-50% מן המינים שחיו על פני כדור הארץ באותה תקופה, ויותר מ-80% מכלל היצורים ובראשם הדינוזאורים ששלטו ביבשה באותם ימים. בים נכחדו מרבית הזוחלים הימיים. נכחדו גם סוגי צמחים רבים. תאוריית המטאוריט המקובלת היום, זכתה לאישוש על ידי גילוי שיעור גדול של אירידיום בגבול K-Pg, אירידיום הוא יסוד מתכתי הנדיר בכדור הארץ אך נפוץ יותר במטאוריטים בחלל, אך עדיין לא ניתן לשלול שלהכחדה הגדולה תרמו גם שינויים באקלים.
קפה לה דה מאגו
קפה לה די מאגו (בצרפתית: Les Deux Magots) הוא בית קפה מפורסם בסן ז'רמן דה פרה, פריז, צרפת. יצא לו מוניטין כמקום המפגש של האליטה הספרותית והאינטלקטואלית של העיר. כיום הוא מהווה יעד תיירות פופולרי. שמו ההיסטורי נובע מלקוחותיו הידועים ובהם אמנים סוּרֵיאָלִיטים ואינטלקטואלים כגון סימון דה בובואר, ז'אן-פול סארְטְר וסופרים בהם ארנֵסט הֶמינגוויי בצעירותו. בין הלקוחות המפורסמים הנוספים ניתן למנות את אלבר קאמי, פבלו פיקאסו, ג'יימס ג'ויס, ברטולט ברכט, ג'וליה צ'יילד וסופרים אמריקאיים כמו ג'יימס בולדווין, צ'סטר היימס, צ'ארלס סאת'רלנד וריצ'רד רייט.
הפרס הספרותי די מאגו מוענק מדי שנה מאז 1933 לרומן צרפתי.
טריאס
טריאס (Triassic) הוא תור בעידן המזוזואיקון. אורכו כ-50 מיליון שנים: מלפני כ-250 מיליון שנים עד לפני כ-200 מיליון שנים.
תור הטריאס החל אחרי הכחדת פרם-טריאס, ההכחדה ההמונית הגדולה ביותר בתולדות כדור הארץ. בתור זה כמעט כל היבשות היו מאוחדות ביבשת-על אחת בשם פנגיאה. שטח רב ממנה, בעיקר בפנים היבשת, היה בעל אקלים מדברי בגלל הריחוק ממי ים החיוניים כמקור מים לגשמים. בתקופה זו התפתחו המחטניים. בתור הטריאס שגשגו הזוחלים האמניוטים שסיגלו לעצמם אורח חיים יבשתי מלא ומאפייניהם עזרו להם לשרוד בחום ובמדבר. במחצית הראשונה של תקופה זו שלטו בה הארכוזאורים, שמהם התפתחו מאוחר יותר התנינאים, הדינוזאורים והפטרוזאוריה, וזוחלים דמויי-יונקים שמהם התפתחו היונקים הקדמונים. בים שלטו סילוניות (ראשרגלאים) וזוחלים ימיים דוגמת פלסיוזאורים. במחצית השנייה של הטריאס התפתחו הדינוזאורים והיונקים הראשונים, אך שתי הקבוצות עדיין רק היוו חלק מהפאונה ולא שלטו בה. רק בעקבות הכחדת טריאס-יורה הפכו הדינוזאורים לשליטי היבשה, בעוד שהיונקים המשיכו לחיות בצל עד שהדינוזאורים נכחדו בסוף המזוזואיקון בהכחדת קרטיקון-שלישון.
יצורים שחיו בתור הטריאס (רשימה חלקית)
דינוזאורים:
זוחלים:
אחרים:
איזיאסלב
איזיאסלב (באוקראינית: Ізя́слав, בפולנית: Zasław, זסלב) היא עיר במערב אוקראינה, על גדת הנהר הורין (Horyn), איחוד של שתי ערים, זסלב העתיקה (מוזכרת לראשונה ב-1390) וזסלב החדשה (מוזכרת לראשונה ב-1579). מקור השם הוא במילה רוסית ("славута") שפירושה "הנהר".
העיר מוזכרת במסמכים מתקופת ולדיסלב, מלך פולין ו-ויטאוטאס הגדול במאה ה-15 אשר גם ביקרו באיזיאסלב. בעיר פעל "מנזר השילוש הקדוש", שהשתייך לכנסייה האורתודוקסית האוקראינית. במאות ה-16 וה-17 הייתה איזיאסלב מעוז חזית נגד פולשים מהערבה האירואסייתית, בעיקר מונגולים. בין מגיני העיר היה גם בוגדן חמלניצקי. בתקופת החלוקה השנייה של פולין, החל ב-1792, הייתה איזיאסלב מרכז מנהלי באימפריה הרוסית.
יהודי איזיאסלב
בסוף המאה ה-19 היו כמחצית מתושבי איזיאסלב - כ-6,000 איש - יהודים, כשליש אוקראינים כ-13% רוסים ומעט פולנים, גרמנים ודוברי שפות אחרות. עקב תיעוש ועיור בברית המועצות בין מלחמות העולם היגרו יהודים רבים מהעיר. בין מלחמות העולם היו בעיר כ-3,200 יהודים, רבים מהם פועלים במפעלים ממלכתיים ופקידים.
הגרמנים כבשו את איזיאסלב ביולי 1941, במסגרת מבצע ברברוסה. באוגוסט נורו למוות כ-1,000 מיהודי העיר בידי המשטרה הגרמנית. בעיר הוקם גטו וביוני 1942 נורו למוות בסדרת אקציות כ-3,000 יהודים מאיזיאסלב והנפה. בתחילת 1943 נרצחו אחרוני היהודים בעיר.
תסמונת מקון אולברייט
תסמונת מקון אולברייט היא תסמונת גנטית מורכבת, המתגלה בדרך כלל בילדות, ומתבטאת בהשפעה על מספר מערכות הגוף שלכאורה אינן קשורות, בעיקר עצמות, עור והמערכת האנדוקרינית. אף על פי שנחשבת לתסמונת ילדים, ומופיעה בספרות הרפואית תחת תסמונות ילדות בשל מגוון רחב מאוד של סימפטומים ודרגות חומרה, היא עשויה להיות מאובחנת גם בגיל ההתבגרות ולעיתים אף בבגרות. אין גיל מקסימלי או מינימלי לאבחון תסמונת זו.
גנטיקה
התסמונת נגרמת על ידי מוטציית הפעלה בגן GNAS המקודד לתכונות שונות במס מערכות בגוף. הגן GNAS מקודד לתת היחידה אלפא, של מרכיב ה-G ברצפטורים מצומדי חלבון G. המוטציה מובילה להפעלה קונסטיטוטיבית (ללא תלות בהפעלה חיצונית) של הקולטן ולמעבר שרשרת האותות המעורר את המערכות ההורמונליות השונות.
המוטציה הגורמת לתסמונת אינה מורשת מההורים אלא נוצרת דה-נובו במהלך ההתפתחות העוברית המוקדמת (פוסט-זיגוטית). לכן, המוטציה נמצאת רק בחלק מתאי הגוף בצורה של פסיפס. לא ידוע על גורמי סיכון להופעת התסמונת והיא מופיעה באופן שווה בכל קבוצות האוכלוסייה.
סימפטומים
נדרשים סמפטומים מלפחות שתי מערכות אלה לאבחנה, אך יכולים בפועל להיות סמפטומים רבים ומגוונים בדרגות חומרה שונות בהתאם למיקום וחומרת המוטציה. כמו בגורמים אחרים להתפתחות מינית מוקדמת, גם הופעת סימני המין המשניים עשוי להיות שונה מהנורמה כגון הופעה של דימום וגינלי קודם להנצת שדיים. חשיפה ממושכת לרמה מוגברת של הורמוני מין עשויה להוביל לגדילה מואצת עם הבשלה סגירה מוקדמת של סחוסי הגדילה ופגיעה בפוטנציאל הגובה הסופי.
חולים המתייצגים עם כתמי קפה בחלב- הכתמים באופן טיפוסי ימצאו סביב מרכז הגוף וקו האמצע, יהיו בעלי גבולות מתאר משוננים הידועים בשם Coast of Maine.
פעילות יתר של המערכת האנדוקרינית- התפתחות מינית מוקדמת היא הסמפטום הנפוץ ביותר, נפוץ בעיקר בבנות- 85% מהבנות ומאופיין בין השאר בציסטות מפרישות אסטרוגן, גדילה מוקמת ודימום וגינלי מוקדם. אצל בנים התפתחות מינית מוקדמת היא נפוצה הרבה פחות (10-15% מהמקרים). אצל בנים אבנורמליות באשכים נמצאת בשכיחות גבוהה מאוד (85%). פעילות יתר תריסית קיימת בכשליש מהחולים, ופעילות יתר של האדרנל (תסמונת קושינג) בכ-10-15% מהחולים. כמו כן ייתכנו רמות גבוהות של הורמון גדילה בכ-10-15% מהחולים.
בהתאם לסמפטומים המחלה עלולה להיות מאובחנת בגיל מוקדם- אם ההתיצגות היא יחסית קשה ואופיינית או לפעמים, במקרים קלים יותר, להתעכב אפילו במספר עשורים.
השירות להגנת היערות (רוסיה)
השירות להגנת היערות, רשמית הבסיס המרכזי להגנה אווירית של היערות (ברוסית: «Центральная база авиационной охраны лесов "Авиалесоохрана"») הוא גוף פדרלי ממשלתי ברוסיה שנועד לבצע משימות הגנה אווירית על יערות מפני שרפות, שליטה על האש ושימור יערות.
עד שנת 2007 זה היה הגוף היחיד ברוסיה שמבצע איתור וכיבוי שרפות יער בשטחי הפדרציה הרוסית. מומחי השירות יצרו מערכת של הגנה מפני יערות ברפובליקות מונגוליה וקובה. ניסיון עצום הצטבר בשיתופי פעולה בינלאומיים עם כבאים שונים וטכנולוגיות לכיבוי שרפות יער. ב-1 בינואר 2007, נכנס לתוקפו חוק היערות החדש ובמסגרתו כלל סניפי השירות, הועברו לסמכות הסובייקטים הפדרליים של רוסיה. הארגון כפוף לסוכנות היערות הפדרלית.
היסטוריה
ב-7 ביולי 1931, במסגרת משלחת התעופה הראשונה שערכה טיסות ניסוי להגנת יערות מפני שרפות באזור ניז'ני נובגורוד, בוצעה טיסה ראשונה במטוס פוליקרפוב PO-2 במטרה לאתר שרפת יער ותאריך זה נחשב לתחילתו של שירות ההגנה האווירית על יערות. בשנת 1934, נכנסו לתוקפם "ההוראות להגנה אווירית על יערות מאש", שסיפקו את הבסיס החוקי, שיטות הפעולה, תקנים ומבנה הארגון. באותה שנה נערכו הניסויים הראשונים בהצנחת צנחנים עם אמצעי כיבוי אש לאתרי שרפות היער. בתחילה, צנחנים וכבאים נחתו בסמוך ליישוב כדי להודיע לאוכלוסייה המקומית על שרפות יער סמוכות ולגייס אותם להילחם באש, תוך פיקוח על עבודות הכיבוי.
בשנת 1952 הוחלפו מטוסי ה-PO-2 וה-Sh-2 ששירתו את השירות במטוס הרב-תכליתי אנטונוב An-2, המשמש עד היום במערכת ההגנה על היערות. בשנת 1957, לאחר השלמת טיסות ניסוי לתרגול קפיצות ממטוס ה-An-2, התאפשר כיבוי שרפות היער על ידי שירות כיבוי האוויר באופן עצמאי (כאשר An-2 מטיס עד 10 צנחנים-כבאים). השימוש במטוס אפשר הורדת אחוז השרפות הגדולות. באוגוסט 1954 הוכנס לשימוש מסוק המיל Mi-4.
בשנת 2005 פותחה והופעלה מערכת מידע לניטור מרחוק של שרפות יער בשם ISDM-Rosleskhoz. העבודה על יצירת מערכת זו בוצעה על ידי קונסורציום של מכונים של האקדמיה הרוסית למדעים, כאשר המערכת פועלת בפריסה ארצית בזמן אמת באמצעות נתוני לוויין, איתור פגיעות ברק ליצירת דיווח יומיומי וקבלת החלטות ניהול. בשנת 2007 פורקו הגופים השונים של שירות הגנת היערות ובמקומם הוקמו גופים של הרשויות המקומיות האחראיות לטיפול בשרפות יער, כאשר שירות הגנת היערות מתאם את פעילויותיהם.
משימות
בהתאם להוראות קוד היערות מיום 4 בדצמבר 2006), שירות הגנת היערות אחראי ל:
מקייב
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אטיקה
אָטִיקָה (ביוונית: Αττική, ביוונית מודרנית נהגה "אטיקי", Attikí) הוא חבל ארץ עתיק ביוון, וכיום גם שמו של אחד מ-13 המחוזות של יוון שבתחומו נמצאת בירת יוון, אתונה.
גאוגרפיה
המחוז ממוקם בדרום־מזרח יוון היבשתית, ממש בקצה של חצי אי הנושא גם הוא את השם אטיקה. מלבד השטח שבקצה חצי האי, נכלל בתחומו של המחוז גם החלק המזרחי של מצר קורינתוס, האיים בתוך המפרץ הסרוני, אזור טריבזון שבפלופונסוס והאיים קיתירה ואנטיקיתרה שממוקמים מדרום לפלופונסוס.
גבולותיו המנהלתיים של המחוז הם: מחוז מרכז יוון בצפון וצפון מערב, מחוז דרום הים האגאי במזרח ובדרום מזרח, ומחוז הפלופונסוס במערב.
המחוז מתחלק לשמונה יחידות מנהלתיות: מרכז אתונה, צפון אתונה , מערב אתונה , דרום אתונה , פיראוס , מזרח אטיקה , מערב אטיקה ומחוז משנה האיים.
שטח אטיקה מגיע ל-3,808 קמ"ר, וגודל אוכלוסייתו ל-3,828,434 נפש (נכון ל-2011), מה שהופך אותו למחוז המאוכלס ביותר ביוון. 95% מהאוכלוסייה גרה באזור המטרופולין של אתונה.
אלפרד האטי
אלפרד האטי (באנגלית:Alfred Hutty: 15 בספטמבר 1877 - 27 ביוני 1954) היה אמן אמריקאי בן המאה ה-20, הנחשב לאחת הדמויות המובילות בתקופת הרנסאנס של צ'ארלסטון. יצירתו נעה בין ציורי נוף אימפרסיוניסטים לציורים מפורטים והדפסים של החיים בדרום קרוליינה. הוא היה פעיל בארגוני אמנויות מקומיים, ועזר להקים בית ספר לאמנות ומועדון חרטים.
ביוגרפיה
הוא התחתן עם בסי בוריס קראפטון, איתה נולד לו ילד, והם עברו לסנט לואיס, שם הכיר את הצייר לוול בירג' הריסון ב-1907 הוא נסע לוודסטוק, ניו יורק כדי ללמוד ציור עם הריסון. כדי להרוויח כסף, הוא קיבל עבודה באולפני טיפאני בניו יורק, ונשאר שם עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה בזמן שהותו בניו יורק, הוא למד גם אצל ג'ורג' ברידג'מן (רישום חיים) ופרנק דומונד (ציור).
האטי שירת במלחמת העולם הראשונה כאמן שעבד על הסוואה של ספינות. לאחר מכן, בשנת 1919, הוא ביקר בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה.
במשך שארית חייו, הוא חילק את זמנו בין צ'ארלסטון, שם הוא חי במהלך החורף, לבין וודסטוק, שם היה לו בית קיץ בחווה ישנה. הוא נחשב למייסד של מושבת האמנות וודסטוק.
קריירת אמנות
האטי התבסס לראשונה בוודסטוק כצייר של נופים אימפרסיוניסטים בשמן ובצבעי מים. לאחר שעבר לצ'ארלסטון, הוא יצר תחריטים והתפרסם בזכות הדפסיו השקטים והמפורטים של נופים מקומיים (במיוחד עצים), סצנות רחוב, מבנים היסטוריים, חיי חווה ותושבים אפרו-אמריקאים. ההדפסים שלו בדרום קרוליינה זכו במספר פרסים ומדליות. יחד עם אליס רוונל הוגר סמית', אנה הייוורד טיילור ואליזבת אוניל ורנר, הוא נחשב היום לאחד האמנים המובילים של הרנסאנס של צ'ארלסטון.
האטי הציג את עבודותיו ברחבי הארץ במקומות כמו המכון לאמנות של שיקגו, האקדמיה הלאומית לעיצוב, והאגודה האמריקאית לצבעי מים. עבודתו מוחזקת על ידי מוזיאון ג'יבס לאמנות מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, מוזיאון מחוז לוס אנג'לס לאמנות, מוזיאון מחוז גרינוויל לאמנות, מוזיאון קליבלנד לאמנות, מוזיאון מדינת דרום קרוליינה בקולומביה, ומוזיאונים וספריות נוספים.
האטי לימד מ-1920 עד 1924 באיגוד האמנות של קרולינה. הוא הפך למנהל המקצועי הראשון של בית הספר לאמנות באגודת קרולינה לאמנות החדשה.
האטי היה פעיל בארגוני אמנות. ב-1923, הוא עזר לייסד את מועדון האתצ'רס של צ'ארלסטון הוא גם היה חבר באגודת האמנים האמריקאים, אמני הברית של אמריקה, המועדון הלאומי לאמנויות, האגודה האמריקאית לצבעי מים וארגוני אמנות אחרים. הוא היה האמן האמריקאי הראשון שנבחר אי פעם לחברה הבריטית לאמנויות גרפיות.
האטי מת בוודסטוק ב־27 ביוני 1954.
אווה אבדוקימובה
אווה אֶבְדוֹקימוֹבָה-גרגורי (באנגלית: Eva Evdokimova-Gregori; 1 בדצמבר 1948 – 3 באפריל 2009) הייתה פרימה בלרינה אסולוטה בבלט המלכותי הדני, בבלט של הדויטשה אופר ברלין ובלהקת הבלט האנגלי הלאומי ואמנית אורחת בלהקות בלט חשובות רבות ברחבי העולם.
ילדות ונעורים
אבדוקימובה נולדה בז'נבה, שווייץ, לאב בולגרי נטול אזרחות ולאם אמריקאית והייתה אזרחית אמריקאית מלידה. את לימודי הבלט החלה בילדותה במינכן. בהמשך למדה בבית הספר המלכותי לבלט בלונדון, שם הייתה במשך שנים אחדות תלמידתה של מריה פיי. ב-1966 הייתה לרקדנית הראשונה שאינה דנית שהצטרפה לבלט המלכותי הדני, שם המשיכה בלימודיה אצל ורה וולקובה.
קריירה
לאורך הקריירה שלה רקדה אבדוקימובה עם כל להקת בלט חשובה ברחבי העולם, בהן בלט קירוב, שם הדריכה אותה נטליה דודינסקאיה, תיאטרון הבלט האמריקאי ובלט האופרה של פריז. לעיתים קרובות רקדה עם נורייב. השותפות ביניהם נמשכה מעל חמש-עשרה שנים והם הופיעו יחד מאות פעמים.
לאחר הופעה עם בלט קירוב הוענק לה התואר פרימה בלרינה אסולוטה. לאחר זאת, הוצגה בתואר זה בכל הופעה ברחבי העולם. נוסף לפרשנויותיה לגיבורות הטרגיות של התקופה הרומנטית, ז'יזל והסילפידה, חבק הרפרטואר שלה כ-150 תפקידים, מן הבלטים הקלאסיים עד אלה בני-זמננו. המחול האחרון שנוצר בשבילה, על ידי הכוריאוגרף הנינג ריבזאם בשנת 2002, הניע את מבקרת המחול של הניו יורק טיימס ג'ניפר דאנינג לכתוב, "הן הסולו והן הביצוע שלה היו חגיגות של מעשה מחשבת אמנותי, מן הסוג שרק בשלות וניסיון יכולים להפיק."
אבדוקימובה הייתה האמריקאית הראשונה שזכתה בתחרות בלט בינלאומית, כאשר הגיעה למקום הראשון בתחרות הבלט הבינלאומית של ורנה בשנת 1970. בשנת 2005 קיבלה את פרס גלינה אולנובה על "מסירות נטולת-פניות לאמנות המחול".
בניו יורק למדה משחק באולפן HB.
השנים הבאות ומוות
אבדוקימובה הייתה למורה לריקוד ולמנהלת בלט בבוסטון בלט ושפטה במספר רב של תחרויות בלט בינלאומיות.
אווה אבדוקימובה מתה ב-3 באפריל 2009, מסיבוכים של מחלת הסרטן, במנהטן, לדברי בעלה, מייקל ס. גרגורי.
גארנט
גארנט – קבוצת מינרלים נזוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת איים), בעלי הנוסחה הכללית: A3B2(SiO4)3, שבה A הוא קטיון דו־ערכי (Ca, Fe2+, Mg) ו-B הוא קטיון תלת־ערכי (Al, Fe3+, Cr). היסודות הכימיים המשתתפים בבניית סוגי הגארנט השונים כוללים: סידן, מגנזיום, אלומיניום, ברזל 2+, ברזל3+, כרום, מנגן וטיטניום. סוגים אחדים של גארנט קשים למדי ויכולים לשמש למטרות ליטוש (7.5-6.5 בסולם מוס).
מקור השם גארנט מלטינית - "גראנטוס" (granatus – גרעין), כנראה קיצור של "מאלום גראנטום" (malum granatum – רימון), פרי שגרעיניו האדומים דומים בצורה, בגודל ובצבע לכמה מסוגי גבישי הגארנט.
צבעי הגארנט
צבעם הנפוץ של גבישי הגארנט הוא אדום, אך ניתן למוצאם במגוון של צבעים כולל: סגול, אדום, כתום, צהוב, ירוק, חום, שחור או חסר־צבע. היעדרו של הצבע הכחול משורת הצבעים של הגארנט תוקן בשנות ה-90 של המאה ה-20 משהתגלה גארנט המחליף צבעים מכחול לאדום/ורוד ב"בקילי" שבמדגסקר, אך אבנים אלה נדירות ביותר. ככלל, גארנטים מחליפי צבעים הם בין הגארנטים הנדירים ביותר פרט לאוברוביט, המצוי בגדלים זעירים שאינם מאפשרים את חיתוכו לאבני חן. באור היום יהיה צבע גבישי הגארנט מחליף צבעים בגוונים של ירוק, בז', חום, אפור ולעיתים רחוקות כחול, עד אדמדם או סגלגל/ורדרד באור זוהר. הרכבם של גארנטים אלו הוא תערובת של ספסרטין ופירופ, כדוגמת הגארנטים של מלאיה. האפקט של החלפת הצבע בגארנטים חדשים אלו הוא לעיתים קרובות עז ודרמטי יותר מאבן החן כריזובריל באיכות הגבוהה ביותר. למרות האפקט המאכזב לעיתים של הכריזובריל הוא נמכר באלפי דולרים לקרט. יש להניח כי בעתיד יהיו מחירי הגארנט הכחול מחליף הצבעים שווים לאלו של הכריזובריל או אף יקרים ממנו, שכן בדרך כלל אפקט החלפת הצבע בגארנטים אלו טוב יותר והם נדירים יותר. הסוג הכחול מחליף הצבע נוצר בשל נוכחות של כמויות גדולות יחסית של ונדיום (כ-1% במשקל V2O3).
סוגי הגארנט
למדע מוכרים שישה סוגים של גארנטים: אוּבַרוֹבִיט, אַלמַנדין או גחלת, אַנדראדיט, גרוֹסוּלר (שבו יש חלוקה משנית נוספת, להֶסוניט המכונה אבן קינמון וטסאבוריט), ספֶסַרטין ופּירוֹפּ.
נוהגים לחלק את הסוגים לשתי קבוצות:
אלמנדין
אלמנדין הוא אבן חן מודרנית הקרויה לעיתים גם גחלת, אך במקור נקראה כך כל אבן חן אדומה. השם אלמנדין הוא שיבוש של אלאבנדה, אזור באסיה הקטנה שבו היה נהוג לכרות את האבן בימי קדם. כימית, אלמנדין הוא גארנט ברזל-אלומיניום שנוסחתו Fe3Al2(SiO4)3. האבנים השקופות בעלות הצבע האדום קרויות גארנט יקר ועושים בהן שימוש כאבני חן (זהו הגארנט הנפוץ ביותר). את האלמנדין מוצאים בסלעים מותמרים כדוגמת צפחות נציץ יחד עם המינרלים סטאורוליט, קיאניט, אנדלוזיט ואחרים. כינויים נוספים לאלמנדין: גארנט אוריינטלי, אודם-אלמנדין וגחלת.
ספסרטין
ספסרטין הוא גארנט אלומיניום-מנגן, Mn3Al2(SiO4)3. הוא קרוי על שם שושלת ההרים ספסראט בבוואריה. את הספסרטין מוצאים בעיקר בגרניט פגמטיטי וסלעים נלווים ובסוגים מסוימים של הסלע המותמר פייליט. ספסרטין בגוון כתום יפהפה מצוי במדגסקר. ספסרטינים בגווני אדום-סגול מצויים בסלעי הריוליט של קולורדו ומיין.
פירופ
פירופ, מלטינית פירופוס (pyropos – דמוי אש) הוא אבן חן בצבע אדום-אודם והרכבו הכימי הוא סיליקט אלומיניום-מגנזיום שנוסחתו Mg3Al2(SiO4)3, למרות שחלק מיוני המגנזיום עשויים להיות מוחלפים על ידי סידן או ברזל. צבע הפירופ נע מאדום עמוק לכמעט שחור. פירופים שקופים משמשים כאבני חן.
לאחד מסוגי הפירופ שמקורו במחוז מקון שבקרוליינה הצפונית יש גוון סגול-אדום והוא קרוי "רודוליט", מיוונית שפרושו "ורד". הרכבו הכימי הוא תערובות איזומורפית של פירופ ואלמנדין ביחס של חלק אחד אלמדין לשני חלקים פירופ. כינויים נוספים לפירופ: "אודם הכף", "אודם אריזונה", "אודם קליפורניה", "אודם הרי הרוקי" ו"גארנט בוהמי" מצ'כיה. ממצא מרתק הם הגארנטים הכחולים מחליפי הצבע ממדגסקר, תערובת פירופ וספסרטין. צבע הגארנטים הכחולים הללו איננו כצבע הכחול של הספיר אלא הוא מזכיר יותר את צבעי הכחול-אפור וכחול-ירוק שלעיתים ניתן לראות בספינל. לעומת זאת, באור LED לבן הצבע מקביל לצבעי הכחול של הספיר או הטנזניט בשל תכונתם של הגארנטים הכחולים לספוג את התחום הצהוב מהאור הנפלט מהדיודה.
פירופ הוא מינרל סמן לסלעים שעברו התמרה בלחץ גבוה. הגארנטים בסלעים שמקורם במעטפת כדור הארץ, פרידוטיט ואקלוגיט מכילים בדרך כלל פירופ.
אוּבַרוֹבִיט
אוברוביט הוא גארנט סידן-כרום שנוסחתו: Ca3Cr2(SiO4)3. זהו גארנט נדיר למדי שצבעו ירוק בהיר, המצוי בצורת גבישים קטנים בסביבת המינרל כרומיט בסרפנטיט. כמו כן מוצאים את האוברוביט בשיש גבישי ובשיסטים בהרי אורל ברוסיה ובאזור אוטאוקומפו בפינלנד. האוברוביט מופיע בגבישים קטנים מדי מכדי שניתן יהיה ללטש אותם. לכן האוברביט הוא הגארנט היחיד שכמעט ולא נעשה בו שימוש כאבן חן.
אנדרדיט
אנדרדיט הוא גארנט סידן-ברזל, Ca3Fe2(SiO4)3, הוא בעל הרכב משתנה ויכול להיות אדום, צהוב, חום, ירוק או שחור. סוגי משנה מוכרים של אנדרדיט הם טופזוליט (צהוב או ירוק), דמנטואיד (ירוק) ומלניט (שחור). האנדרדיט מצוי הן עמוק בסלעי יסוד כמו סיאניט כמו גם בסרפנטינים, שיסטים ואבן גיר גבישית. דמנטואיד היה קרוי "היהלום של הרי אורל" על שם המקום בו נמצא והוא אחד מסוגי הגארנט הנחשקים ביותר.
גרוסולר
גרוסולר הוא גארנט סידן-אלומיניום שנוסחתו Ca3Al2(SiO4)3, למרות שלעיתים מוחלף הסידן בברזל תלת-ערכי והאלומיניום בברזל דו-ערכי. השם גרוסולר מקורו בשם הבוטני של הדומדמנית, grossularia, בהתייחס לגארנט ירוק מהרכב זה המצוי בסיביר. גוונים אחרים כוללים חום-קינמון, אדום, וצהוב. הסוג הצהוב דומה לזירקון אך דרגת הקשיות שלו נמוכה יותר ולכן הוא נחשב נחות יותר, מכאן מקור כינויו "הֶסוניט" (מיוונית נחות). גרוסולר נוצר באבן גיר שעברה התמרה של מגע. אחד מסוגי הגארנטים המבוקשים ביותר הוא גרוסולר ירוק נאה המצוי בקניה ובטנזניה המכונה טסבוריט, המינרל נתגלה בשנות ה-60 של המאה ה-20 באזור טסבו של קניה שנתן למינרל את שמו.
קנורינגיט
קנורינגיט הוא גארנט מגנזיום כרום שנוסחתו Mg3Cr2(SiO4)3. קנורינגיט טהור אינו מופיע לעולם בטבע. ניתן לייצר גארנט בעל תכולת קנורינגיט גבוהה תחת לחץ גבוה בלבד. קנורינגיט הוא עקרונית פירופ בעל תכולה גבוה של כרום ומצוי לעיתים קרובות בקימברליט זהו מינרל אינדקס בחיפוש אחר יהלומים.
שימושי הגארנט
הגארנט נמצאת בשימוש האדם כבר מתקופת הברונזה. המצרים הקדמונים נהגו להניח אבני גארנט בקברים כתשלום לאלים עבור מסע בטוח לחיים שלאחר המוות. במאה ה-13 השתמשו במינרל כדוחה חרקים ואמצעי להרחיק רוחות רעות.