cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דלקת מפרקים ניוונית
אין תרופה לדלקת מפרקים ניוונית, אך נהוגים טיפולים תומכים ומשמרים לסובלים מהמחלה.
במהלך דלקת מפרקים ניוונית מופר שיווי המשקל המבני בין בנייה ושחיקה בסחוס המפרקי. תאי הסחוס פועלים לייצור מוגבר של חומרי גלם חדשים ליצירת סחוס אך במקביל הם מייצרים אנזימים המאכלים את הסחוס. מעגל הייצור והאיכול המוגבר של הסחוס מסתכם בירידה בכמות הסחוס. רקמת העצם הסמוכה הופכת אוסטאופורוטית וחסרה. תהליכי ריפוי העצם המופעלים בעקבות הפגיעה בעצם מסתכמים בהופעת בליטות עצם (אוסטיאופיטים) באזור המפרק.
סיווג
דלקת מפרקים ניוונית מסווגת כראשונית או שניונית. דלקת מפרקים ניוונית ראשונית היא אידיופטית (מגורם לא ידוע) ומופיעה לרוב עם הגיל, דלקת מפרקים ניוונית שניונית מופיעה בעקבות שינויים בסביבת הסחוס כגון טראומה, הפרעות מבנה שלד מולדות, דלקות מפרקים שונות, הפרעות מטבוליות ומחלות הפוגעות במבנה הסחוס.
דלקת מפרקים ניוונית יכולה לפגוע במספר מפרקים (generalized OA, דלקת מפרקים ניוונית כללית) או במפרק אחד. נהוג לתאר את דלקת המפרקים הניוונית לפי המפרק הפגוע, למשל דלקת מפרקים ניוונית של הברך או דלקת מפרקים ניוונית של מפרק הירך.
דלקת מפרקים ניוונית בעמוד השדרה יכולה להתפתח ולהאיץ כתוצאה מפגיעה בדיסק הבין חולייתי (דיסק מנוון,פריצת דיסק) הדבר נכון במיוחד בעמ"ש הצווארי לדוגמה שבהם המפרקים גדולים.
סימנים ותסמינים
בבדיקת המפרקים הפגועים עשויים להתגלות רגישות מקומית וכאב בהנעה פסיבית של המפרק וכן עלייה פתולוגית באלסטיות של רצועות המפרק היכולה לפגוע ביציבותו ולגרום לתת פריקות.
על אף שדלקת מפרקים ניוונית יכולה לפגוע בכל מפרק בגוף, נפוצות פגיעות בעיקר במפרקים נושאי משקל גדולים, דהיינו הברכיים והירכיים, בעמוד השדרה הצווארי והמותני ובמפרקי אצבעות הידיים. בדלקת מפרקים ניוונית של עמוד השדרה ייתכנו תסמינים רדיקולריים (הנובעים מלחץ על שורשי עצב) כמו כאב מוקרן, תחושת נימול וחולשה. בדלקת מפרקים ניוונית של אצבעות הידיים מופיעים קשרירים (גושי עצם מכוסים בסחוס) במפרקים המרוחקים והמקורבים שבין גלילי האצבעות המכונים קשרירים על שם הברדן (Heberden's nodes) וקשרירים על שם בוכרד (Bouchard's nodes). הקשרירים נוטים להגביל את התנועה במפרקי האצבעות.
אבחון
אבחון של דלקת מפרקים ניוונית מתחיל בתיאור תסמינים אופייניים למחלה ואיתור סימנים בבדיקה פיזיקלית. צילום רנטגן של המפרקים הפגועים יגלה פגיעות מבניות שונות ברקמת הסחוס והעצם של המפרק: היצרות של המרווח המפרקי מעידה על אובדן סחוס, בעצם התת-סחוסית יתגלו חללים (ציסטות), מבנים סקלרוטיים (נוקשים) וסדקים זעירים, בשולי המפרק יזוהו אוסטאופיטים. צילום רנטגן עשוי שלא לגלות כל סימנים לדלקת מפרקים ניוונית בשלביה הראשונים, בנוסף יש לקחת בחשבון שבמרבית האוכלוסייה המבוגרת יימצאו סימנים לדלקת מפרקים ניוונית ללא תסמיני מחלה.
אין בדיקות מעבדה המזהות דלקת מפרקים ניוונית, אך לפעמים ייערכו בדיקות דם ובדיקת הנוזל הסינוביאלי כדי לשלול מחלות אחרות של המפרקים או על מנת לזהות את אותן מחלות העשויות להיות הגורם לתסמינים או לדלקת מפרקים ניוונית שניונית.
טיפול
אין בנמצא תרופה או טיפול שנמצאו כיעילים לריפוי דלקת מפרקים ניוונית. מטרות הטיפולים הנהוגים הן הפחתת כאב, שימור המפרקים ושיפור תפקודם. בעזרת שינויים באורח החיים: דיאטה, פיזיותרפיה והתעמלות, תוספי תזונה, הפחתת עומס על מפרקים, ניתן לראות שיפור משמעותי והפחתה בכאב. פיזותרפיה והתעמלות מחזקים את שרירי המפרקים ומגדילים את טווחיהם, וכן מפחיתים את משקל הגוף ובכך מצמצמים את העומסים על המפרקים נושאי המשקל. בנוסף, מחקרים הראו כי ספורט ופעילות גופנית מקדמים את הבראת הסחוס, ומשפרים את מאזן שחיקה-בניה של הרקמות. לעיתים משתמשים בעזרים דוגמת מקל הליכה או הליכון כדי להפחית נשיאת משקל על מפרקים פגועים ולהקל על תפקוד יום יומי של חולים בדלקת מפרקים ניוונית או במקבעים שונים כדי לאפשר מנוחות קצרות למפרקים. מנוחה מקלה על הכאבים בתנאי שהיא מלווה בפרקי אימון והתעמלות למניעת נוקשות וחולשה במפרקים.
תרופות שונות להורדת כאב משמשות תדיר במקרים של דלקת מפרקים ניוונית. התרופות יכולות להינתן דרך הפה או כמשחות למריחה על אזורי הכאב. גם גירוי חשמלי עצבי דרך העור (TENS) נמצאו יעילים בהפחתת כאב. כאשר דלקת המפרקים הניוונית מלווה בסימני דלקת, יינתנו נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAID) וגם קורטיקוסטרואידים בהזרקה ישירה למפרק. דיקור סיני נמצא כבעל תועלת מועטה אם בכלל עבור דלקת מפרקים ניוונית.
אין ממצאים מחקריים התומכים בשימוש הפופולרי בתרופות או תוספי מזון המכילים מרכיבים שונים של רקמת סחוס כמו גלוקוזאמין וכונדרויטין סולפט. מעט מאוד עדויות נמצאו ליעילותם במניעת כאב אם בכלל לעומת תרופות פלצבו. חלק מהם מצביעים על יעילות של MSM לטיפול בכאב.
כאשר אין די בטיפולים שמרניים ותרופתיים נשקלת אפשרות ניתוחית. בחולי דלקת מפרקים ניוונית נערכים ניתוחים שבמהלכם מוחלפים המפרקים במפרקים מלאכותיים, מוסרים שבבים מתוך המפרקים, מארגנים מחדש את מבנה העצמות או מקבעים מפרקים.
פררו (פירושונים)
פררו (Ferraro) הוא שם משפחה שמקורו באיטלקית ומשמעותו נפח. {{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
ג'ים מקמילן
ג'יימס "ג'ים" מקמילן (באנגלית: James "Jim" McMillian; 11 במרץ 1948 – 16 במאי 2016) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1970–1981. בעונת זכה באליפות ליגת ה-NBA כשחקן לוס אנג'לס לייקרס, ולאורך 9 עונותיו בליגה העמיד ממוצעים כוללים של 13.8 נקודות, 5.3 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות
מקמילן נולד בעיר רייפורד שבקרוליינה הצפונית, ובנערותו למד ב"תיכון תומאס ג'פרסון" אשר בברוקלין, ניו יורק. בשנת 1966 החל ללמוד באוניברסיטת קולומביה, ובין השנים 1967–1970 שיחק בקבוצת הכדורסל שלה – "קולומביה ליונס". בכל 3 העונות הוביל את קלעי הליונס, עם ממוצע כולל של 22.8 נקודות למשחק, ובעונת 1967/1868 הוליך את הקבוצה להעפלתה השלישית אי פעם לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen). בעת סיום לימודיו היה הקלעי המוביל בתולדות הקבוצה, עם 1,758 נקודות בסך הכול.
קריירת משחק מקצועית
בדראפט ה-NBA 1970 נבחר מקמילן בבחירה ה-13, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. בעונת קלע 18.8 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן חמישייה קבוע לצדם של ג'רי וסט, וילט צ'מברלין, גייל גודריץ' והאפי היירסטון, וסייע ללייקרס לזכות באליפות ה-NBA השישית של המועדון; בפלייאוף 1972 המשיך להצטיין מקמילן כקלעי השלישי של קבוצתו, אחרי וסט וגודריץ', עם ממוצע 19.1 נקודות למשחק. בעונה העוקבת קלע 18.9 נקודות למשחק והעפיל על הלייקרס פעם נוספת לגמר ה-NBA, אולם הפעם הפסידה קבוצתו בסדרת הגמר מול ניו יורק ניקס, בתוצאה 1–4.
לקראת עונת הועבר בטרייד לבאפלו ברייבס, בתמורה לאלמור סמית'. ב-3 עונותיו בבאפלו היה אחד השחקנים הבולטים של הברייבס, לצדם של בוב מקאדו ורנדי סמית', אשר הובילו את הקבוצה ל-3 העפלות רצופות לחצי גמר המזרח בפלייאוף. לאורך התקופה רשם מקמילן ממוצעים של 16.4 נקודות ו-6.4 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-3 בנובמבר 1973 קלע שיא קריירה של 48 נקודות בהפסד קבוצתו מול גולדן סטייט ווריורס.
בפברואר 1979 חתם על חוזה בקבוצת וירטוס בולוניה האיטלקית. באותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל האיטלקית, והעפיל עמה לבית הגמר בטורניר גביע אירופה לאלופות. בעונת 1979/1980 הוביל את בולוניה לגמר גביע אירופה, עם 19.7 נקודות בממוצע למשחק, אולם בשל פציעה לא השתתף במשחק הגמר עצמו, בו הפסידה קבוצתו מול מכבי תל אביב בתוצאה 79–80. בסיום אותה עונה פרש מקמילן ממשחק, בגיל 33.
ב-16 במאי 2016 נפטר מקמילן, כתוצאה מאי-ספיקת לב, בגיל 68.
טוביה צפיר
טוביה צפיר (נולד ב-31 בדצמבר 1945) הוא שחקן, קומיקאי, חקיין, זמר, מדבב, כוכב ילדים ומנחה טלוויזיה ישראלי. מתחילת המאה ה-21 מוכר גם בשם הבמה והדמות שלו סבא טוביה.
ביוגרפיה
בתחילת שנות ה-60 הוא שירת בלהקת הנח"ל ובלט בעיקר כבדרן ובשיר "אחד חולמני" (בדואט עם שולה חן). מאז הוא הפך לאחד מכוכבי הטלוויזיה, הקולנוע והבמה בישראל. בצעירותו, טוביה צפיר חיבב בישול שלמד מאמו, ואף שקל לתקופה קצרה להפוך לשף מקצועי.
בטלוויזיה השתתף טוביה צפיר בשנות ה-70 בתוכניות הסאטירה "לא הכל עובר" ו"ניקוי ראש", שבהם הציג לראשונה חיקויים של פוליטיקאים (כמו יצחק רבין, מנחם בגין וכדומה), כן הנחה את שעשועון הטלוויזיה "זה הסוד שלי", לאחר פרישתו של אורי זוהר.
ביצע קורס VOIP בהצלחה.
בשנות ה-80 הופיע פעמים רבות בתוכנית הבידור "סיבה למסיבה", בה הרבה לחקות פוליטיקאים בשלל מערכונים ובשני פרקים בקומדיית המצבים "קרובים קרובים".
בשנות ה-90 דיבב את הבובות הפוליטיקאים בתוכנית הסאטירה "החרצופים" והשתתף בתוכנית הקומית "האגף הסגור". בין השנים 1993 ו-1994 הופיע בתוכנית "צפיר הנפש" שכתב אפרים סידון.
בשנת 2000 הופיע מספר פעמים בתוכניות טלוויזיה, בין היתר בתוכנית "יאיר לפיד". בין השנים 2004 ו-2005 הופיע בתוכנית היומית "השיר שלנו".
בשנת 2005 שיחק בדרמה "טלנובלה בע"מ". באוגוסט אותה שנה הוגש נגדו כתב אישום באשמת הפעלת אלימות ואיומים נגד עובדת אולפן הצילום של הסדרה. בינואר 2006 אישר בית משפט השלום בירושלים את עסקת הטיעון בין צפיר לבין פרקליטות המדינה, לפיה הוא ירצה 120 שעות שירות לתועלת הציבור בלא שתירשם לחובתו הרשעה.
צפיר כיכב גם במספר מופעי בידור שהועלו על הבמה, רובן פרי עטו של הסאטיריקן אפרים סידון. אחת המצליחות שבהן הייתה התוכנית "חגיגות סיום הרוטציה" שהועלתה בשנת 1986.
בקולנוע שיחק צפיר בין היתר בסרטים: "סלומוניקו" (1972), "נחצ'ה והגנרל" (1972), "צ'רלי וחצי" (1974), "חגיגה בסנוקר" (1975), "גבעת חלפון אינה עונה" (1976), "איזה יופי של צרות!" (1976), "הלהקה" (1978), "נישואין נוסח תל אביב" (1979), "האינסטלטור" (1986), "מסע הטבעת" (2017) ו"הגברת ינקלובה" (2017).
בשנת 1993 השתתף בדיבוב הסרט "אלאדין" של חברת וולט דיסני בתפקיד ג'יני, אותו דיבב גם בסרטי ההמשך ("שובו של ג'אפר" ו"אלאדין ומלך הגנבים") ובסדרת הטלוויזיה. אחר כך דיבב את מנפרד בסרט "עידן קרח" (2002) ואת ביג וולד בסרט "רובוטס" (2005).
בשנת 2006 כיכב צפיר בקליפ לשיר "אז במצב הנוכחי" של הראפר סגול 59. בשיר מסומפל קולו של צפיר מתוך שיר הנושא של התוכנית "ניקוי ראש".
בשנת 2008 כיכב בתפקיד משנה בדרמה "דני הוליווד" בתור החבר של שחקנית התיאטרון של שנות השישים לולה באום (גילה אלמגור). בשנת 2011 החל להשתתף בסדרה הקומית "סברי מרנן", בדמותו של פנחס רוזן בשידורי "קשת". בשנת 2013 השתתף בתחרות החיקויים "זה לא אמיתי" ששודרה בערוץ 24. בשנת 2015 החל צפיר לככב בסדרה "איפה אתה חי?" בתור מורה למשחק.
בשנת 2019 השתתף במחזמר "גבעת חלפון אינה עונה" בדמותו מהסרט המקורי, אך כמבוגר, בתיאטרון הבימה.
בשנת 2023 שיחק את מקס במחזמר "צלילי המוזיקה" בתיאטרון העברי, בביומו של נתן דטנר.
בשנת 2024 צפוי להשתתף במחזמר "צ'רלי וחצי" בדמותו מהסרט המקורי.
ככוכב ילדים
בשנת 1997 שיחק בהצגת הילדים "הלב".
בשנת 1999 שיחק בקלטת הילדים "פים פם פה" בתפקיד הענק.
בשנת 2000 שיחק בהצגת הילדים "פוקהונטס" בתפקיד המושל.
בשנת 2004 השתתף בשנית בפסטיגל.
בשנת 2000 הוא שיחק בתוכנית הילדים בערוץ הופ "סיפורים לנימי".
בחנוכה של שנת 2001 השתתף יחד עם תום אבני בתוכנית ששודרה בערוץ הילדים "טוביה ובניו".
צפיר גם שיחק בערוץ הופ את הדוב "טובי דובי".
כמו כן שיחק בסרט הילדים "סבא טוביה - סיפורה של מדינה" (2006).
בשנת 2008 שיחק את אבא של גרי מנדלבאום בסדרה "הפיג'מות". באותה שנה הופיע לראשונה במופע "מותק של פסטיבל 1" - הגדולים של הקטנים. בשנת 2009 השתתף צפיר בשנית במופע הילדים "מותק של פסטיבל 2". ובשנת 2010 השתתף בשלישית ב"מותק של פסטיבל 3" - הרפתקה ביער הקסום. חוץ מפעמים אלה הופיע צפיר במותק של פסטיבל גם בשנים 2011, 2012, 2014 ו-2016. סך הכל הופיע צפיר במופע 7 פעמים.
החל מ-2012 שיחק ב"ממלכת טוביהו".
לכבוד יום הולדתו ה-70, יצר סדרה חדשה בשם "חיבוק של שבת" המשודרת בערוץ הופ.
בשנת 2017 השתתף בסדרה "שירים מבית סבא", אשר שודרה בערוץ הופ.
בחנוכה 2021 שיחק את סבא ג'פטו בהצגת הילדים "פינוקיו" מבית התיאטרון הארצי לילדים ונוער.
בחנוכה 2022 שיחק את נח בהצגת הילדים "תיבת נח" לצידם של רינת גבאי, נדב אבקסיס, ושמחה גואטה.
חיים אישיים
צפיר נשוי מאז 1966 ליעל, ילידת פולין, אותה הכיר בבית הספר היסודי, שמשמשת כמפיקה של מופעיו. הם מתגוררים ברמת השרון. לזוג שלושה ילדים, ובהם הבמאי ומפיק הטלוויזיה יואב צפיר.
בוט חברתי
בוט חברתי הוא בוט שמתקשר באופן אוטונומי במידה זו או אחרת על גבי מדיה חברתית, לעיתים קרובות עם המשימה להשפיע על מהלך הדיון ודעותם של קוראיו. בוט חברתי דומה לצ'אטבוט אבל לרוב מקיים אינטראקציות פשוטות או לא מגיב כלל. המסרים (למשל טוויטים) שבוט חברתי מפיץ הם בעיקר פשוטים מאוד, או מוגדרים מראש. הבוט מתוכנן לרוב למטרות קידום רעיונות מסוימים, תמיכה במסעות פרסום, או בקידום מקורות אחרים - למשל כעוקב ברשת חברתית או באיסוף עוקבים לעצמו. בהקשר מוגבל זה בוטים חברתיים יכולים לעבור מבחן טיורינג. אם הציפייה היא כי מאחורי כל פרופיל במדיה חברתית צריך להיות אדם, הבוטים החברתיים משתמשים תמיד בחשבונות מזויפים.
נראה שבוטים חברתיים מילאו תפקיד משמעותי בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016 והם פעלו עוד לפני כן גם בבחירות האמצע בארצות הברית, 2010. ההערכה היא כי 9–15% מהחשבונות הפעילים בטוויטר הם בוטים חברתיים וכי 15% מכלל ממשתמשי טוויטר שפעלו בדיונים על הבחירות לנשיאות ארצות הברית היו בוטים. לפחות 400,000 בוטים היו אחראים על כ -3.8 מיליון טוויטים, בערך 19% מהנפח הכולל.
בוטי טוויטר הם כבר דוגמאות ידועות, אבל בוטים חברתיים פעילים גם בפייסבוק ובמקומות אחרים. כיום הבוטים החברתיים מסוגלים ליצור זהויות וירטואליות באופן משכנע אשר מסוגלים להשפיע על אנשים אמיתיים, אף על פי שהם לא תמיד אמינים.
הבוטים החברתיים מלבד היכולת לייצר מחדש או להפיץ מחדש הודעות באופן אוטונומי, חולקים גם תכונות רבות עם בוטי ספאם ביחס לנטייתם להגיע לקבוצות משתמשים גדולות.
שימוש בבוטים חברתיים מנוגד לתנאי השירות של פלטפורמות רבות, במיוחד טוויטר ואינסטגרם. עם זאת, מידה מסוימת של אוטומציה נתמכת על ידי המדיות החברתיות באמצעות API. משתמשים רבים, במיוחד עסקים מפעילים באופן אוטומטי את פעילות האינסטגרם שלהם כדי להשיג עוקבים אמיתיים במקום לקנות עוקבים מזויפים. לרוב זה נעשה באמצעות חברות צד שלישי המתמחות באוטומציה חברתית.
הנושא של רגולציה חוקית בנוגע לבוטים חברתיים מעורר עניין במדינות רבות, אולם בשל הקשיים לזהות רוטים חברתיים ולהבחין אותם מאוטומציה "כשרה" באמצעות ממשקי API של מדיות חברתיות, קיים קושי כיום להגדיר ולאכוף כללים בנושא. בוטים חברתיים צפויים לקחת חלק בעיצוב דעת הקהל ידי פעולה אוטונומית.
שימושים
בין השימושים בבוטים חברתיים:
את ההשפעות של כל נקודות ניתן להשוות ולתמוך בשיטות של לוחמה פסיכולוגית מסורתית.
זיהוי בוטים חברתיים
את הדור הראשון של הבוטים החברתיים ניתן לפעמים לזהות על פי היכולות הלא אנושיות שלהם לפרסם הודעות מסביב לשעון (ובקצבים גבוהים). בוטים מתקדמים יותר מדמים יותר פעילות "אנושית" ודפוסי התנהגות בבוט. כדי לזהות באופן חד-משמעי בוטים חברתיים כמו שהם, נדרש להפעיל יחד מגוון קריטריונים לזיהוי תבניות, כדוגמת:
Botometer (לשעבר BotOrNot) הוא שירות אינטרנט ציבורי, אשר בודק את הפעילות של חשבון טוויטר ונותן לו ציון המשערך את הסיכוי שהחשבון הוא חשבון בוט. המערכת מתבססת על יותר מאלף מאפיינים. שיטה שעבדה היטב באיתור בוטים מוקדמים של ספאם הייתה להגדיר חשבונות מלכודות דבש שבהם פורסם תוכן שטותי מובהק ולאחר מכן פורסם מחדש בצורה טיפשית על ידי בוטים. שיטה נוספת לזיהוי היא ניתוח מהירות השינוי של ערכי הרשת החברתית: בפרט, מספר החברים או העוקבים אחר הבוט החברתי גדל מהר מאוד, והאשכולות שלהם נשארים נמוכים מאוד. מאפיין זה מוסבר על ידי שימוש בשירותי "חוות חברים" שאוספים מספר גדול של חברים בתקופה קצרה של זמן. עם זאת, מחקרים עדכניים מראים כי הבוטים מתפתחים במהירות ושיטות האיתור נדרשות להתעדכן כל הזמן.
פרננדו די נורוניה
פרננדו די נורוניה (בפורטוגזית: Fernando de Noronha) היא קבוצת איים הממוקמת באוקיינוס האטלנטי במרחק 360 ק"מ מחופי ברזיל ו-375 קילומטר צפונית-מזרחית לעיר נאטאל. האיים מהווים מחוז מיוחד (distrito estatal) במדינה הברזילאית פרנמבוקו.
גאוגרפיה
קבוצת האיים מהווה את פסגתו של רכס תת-מימי. הקבוצה כוללת 21 איים ואיונים שנוצרו כתוצאה מפעילות געשית. שטחו של הגדול באיים 18 קמ"ר, אורכו 10 ק"מ ורוחבו 3.5 ק"מ. האי המרכזי, על שמו קרויה קבוצת האיים תופס 91% משטח קבוצת האיים. הבסיס של האי שהוא הר געש רדום, נמצא 756 מטרים מתחת לפני הים. האיים הנוספים הם ראטה, סלה גינטה, סאבלודה וסאו ז'וסה, והאיונים לאאו וויובה.
אקלים האיים טרופי, ומתחלק לשתי עונות - העונה הגשומה (חודשים ינואר - אוגוסט) והעונה היבשה (שאר חודשי השנה). צמחיית האי המקורית נכרתה כולה על ידי המתיישבים השונים במקום. כיום מכוסה האי בעיקר שיחים ושרכים. האי מהווה אתר תיירות בשל מגוון בעלי החיים המצויים בו.
החי והצומח
סביב האיים מצויים דולפינים רבים, כלבי ים ואלבטרוסים. כמו כן באי מצויים שני זני ציפורים הייחודיים לאי - הנורוניה אלאניה (Elaenia ridleyana) והנורונהא ויראו (Vireo gracilirostris). שני זנים אלה מצויים באי הראשי, והנורונהא ויראו מצוי גם באי ראטה. כמו כן באי מצוי זן ייחודי של יונה - Zenaida auriculata noronha.
לאי הובאו לטאות מסוג טגו כדי שישמשו כאמצעי להדברה ביולוגית כנגד עכברים. הדבר גרם לבעיה משום שהלטאות פעילות במשך היום לעומת העכברים הפעילים בלילה. הלטאות עצמן, שאינן אוכלות את העכברים, הפכו למטרד באי.
בנוסף, במהלך התקופה שהאי שימש ככלא, נכרתו מרבית העצים באי והצמחייה הוסרה ממנו על מנת למנוע מאסירים נמלטים להסתתר. כתוצאה מכך נהרס האיזון האקולוגי באי. עשבים שהובאו לאי למטרת מזון לבקר יצאו מכלל שליטה וכיסו את כל פני האי תוך הרס הצמחייה המקורית שנותרה בו. כיום, בלא עצים, הפך האי צחיח ביותר.
היסטוריה
בשנת 1534 נכבש האי על ידי צי אנגלי ובשנת 1556 על ידי הצרפתים ששלטו בו עד שנת 1612, עת שבה השליטה בו לידי אנגליה. בשנת 1628 נכבש האי על ידי הולנדים, ובשנת 1630 על ידי צי פורטוגזי בפיקודו של רוי קלאזה בורגס. בשנת 1635 שב האי לשליטה הולנדית והם השתמשו בו כאתר לבית חולים לכוחותיהם ששלטו בצפון מזרחה של ברזיל. באותה עת נקרא האי בשם "פאבוניה" על שמו של מישאיל די פאו. בשנת 1655 נכבש האי בשנית על ידי פורטוגל שהחזיקה בו עד שנת 1736, עת ננטש האי ונתפס על ידי חברת איי הודו המזרחית הצרפתית ששינתה את שמו ל"אי יורש העצר" (או "אי הדופין" - Isle Dauphine). בשנת 1737 גורשו הצרפתים מהאי והשליטה בו שבה לידי פורטוגל, אשר החליטה לבצרו ולמנוע כיבושים נוספים. באי נבנו עשרה מוצבים באתרים אסטרטגיים למטרה זו - תשעה באי המרכזי ואחד באיליה די סאו ז'וסה (Ilha de São José). המוצבים קושרו במערכת דרכים שרוצפו באבן. מערכת ההגנה של האי תוכננה על ידי המהנדס הצבאי דיוגו דה סילוורה ולוזו. בשנת 1770 נוסד היישוב הראשון באי - הכפר וילה דוס רמדיוס.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, בשנת 1942, הפכו האיים למחוז פדרלי, ובאי נבנה כלא לאסירים פוליטיים. בשנות ה-50 של המאה ה-20 התקין חיל האוויר של ארצות הברית ציוד טלמטריה באי, ששימש למעקב אחר טילים ששוגרו מהמרכז לניסויי טילים בכף קנוורל שבפלורידה. בשנת 1988 הוכרז מרבית שטחי האיים (70%) הוכרזו כשמורת טבע. ב-5 באוקטובר 1988 בוטל השטח הפדרלי והאיים הפכו לחלק ממדינת פרנמבוקו. בשנת 2001 הכריז ארגון אונסק"ו על האיים כאתר מורשת עולמית.
תיירות
האי נחשב לאחד מאתרי הצלילה התיירותיים הטובים ביותר בברזיל. המים החמים מאפשרים לצמחייה תת-מימית ובעלי חיים ימיים רבים חיים בעומקים שבין 25 - 40 מטרים. ספינת מלחמה ברזילאית הוטבעה במקום בשנת 1987 על מנת לעודד תיירות צלילה לאתר.
חלוקה נטולת-קנאה
חלוקה נטולת קנאה היא אפיון לחלוקה בה הסחורה ניתנת לחלוקה, כלומר אינה מאבדת את ערכה אם מחלקים אותה, וכן לחלוקה בה לשחקנים שונים יכולים להיות העדפות שונות לחלקים מהסחורה. חלוקה הוגנת היא נטולת-קנאה אם כל אחד מהשחקנים מאמין שאף אחד מהשחקנים האחרים לא קיבל חלק טוב יותר משלו. כלומר, שהוא ירצה את החלק שלו יותר מכל חלק של שחקן אחר. אפיון זה חזק יותר מחלוקה יחסית. חלוקה נטולת-קנאה מתאימה למשימת חלוקת מטלות, במצב זה החלוקה היא נטולת-קנאה אם כל אחד מהשחקנים מאמין שקיבל מטלה קטנה משל אחרים ואינו מוכן להתחלף במטלה שלו עם אף אחד אחר.
שני שחקנים
הפתרון לחלוקה נטולת-קנאה עבור שני שחקנים הוא שיטת 'חלק ובחר'. שני שחקנים מעוניינים לחלק ביניהם עוגה. נסמן את השחקנים ב-P1 ו- P2. השיטה קצרה, פשוטה ופועלת באופן הבא: ל-P1 יש אינטרס לחלק את העוגה באופן שווה, שכן אחרת P2 ייבחר את הפרוסה הגדולה יותר ואז P1 ייצא מופסד. מהות החלוקה יכולה להיות לא רק מי מקבל את הפרוסה הגדולה ביותר אלא מי מקבל את החלק עם הדובדבן, כמו כן ייתכן כי אחד השחקנים מעוניין בחלק השוקולד של העוגה והשני בחלק הווניל, שהרי ייתכנו העדפות שונות לחלקים שונים בין השחקנים. עבור שני שחקנים חלוקה נטולת-קנאה זהה לחלוקה יחסית.
פרוצדורה דיסקרטית
פרוצדורה דיסקרטית היא פרוצדורה שמתירה שאלות דיסקרטיות בלבד לשחקנים. סלפרידג'-קונווי פרסמו פרוצדורה דיסקרטית המהווה פתרון לחלוקה נטולת-קנאה עבור שלושה שחקנים. הפרוצדורה פועלת באופן הבא: שלושה שחקנים מתחלקים בפרוסה האחרונה של עוגה. נסמן את שלושת השחקנים ב-P2, P1 ו-P3. עד כה, כל העוגה חולקה בחלוקה נטולת-קנאה למעט החלק היחיד שנותר והוא A2. נעבור על כמה קיבל כל אחד מהשחקנים וככה נראה שהחלוקה אכן חלוקה נטולת-קנאה. בסופה של הפרוצדורה, כל אחד מהשחקנים מאמין שהחלק שלו טוב יותר משל כל אחד אחר ואינו מוכן להתחלף עם אחד מהשחקנים.
ארבעה שחקנים
ברהמס, טיילור וזוויקר פרסמו פרוצדורה ב-1997 המבטיחה חלוקה נטולת-קנאה בין ארבעה שחקנים. הפרוצדורה מסתמכת על פרוצדורה שפרסם אוסטין ב-1982, המבטיחה חלוקה נטולת-קנאה לשני שחקנים. הפרוצדורה פועלת באופן הבא: זו היא הפרוצדורה מאת אוסטין. P1 ו-P2 יבצעו את אותה פרוצדורה, בשנית, על כל אחד מחצאי העוגה ונקבל 4 חלקים שכל אחד מהשחקנים מאמין שהוא בגודל 1/4. P1 ו-P2 אינם מקנאים באף אחד, כי הם קיבלו חלקים מקוריים והנחנו כי החלקים המקוריים זהים. P3 לא מקנא באף אחד משום שהוא בוחר ראשון. P1 לא מקנא ב-P4 וב-P2 משום שהוא בוחר לפניהם, וגם לא ב-P3 משום שהוא קיבל חלק מקורי שהוא רבע לדעתו וP3 קיבל רק חלק מחלק מקורי. לבסוף, P2 ו-P4 לא מקנאים באף אחד אחר כי הם חילקו את B לחלקים זהים לדעתם. לכן החלוקה היא נטולת-קנאה.
חמישה שחקנים ויותר
ב-1995 ברהמס וטיילור פרסמו פרוצדורה דיסקרטית עם מספר חלוקות לא חסום לחלוקה נטולת-קנאה.
ב-2016 פרסמו האריס עזיז וסיימון מקנזי פרוצדורה עם מספר חלוקות החסום ב-.
עורקי המעי העקול
עוֹרְקֵי הַמְּעִי הֶעָקֹל (TA: arteriae sigmoideae) הם קבוצה של שניים עד שישה עורקים בבטן היוצאים מעורק מתלה המעי התחתון ומספקים דם למעי העקול.
העורקים יוצאים מטה ושמאלה באלכסון מאחורי הצפק ובקדמת שריר המותניים הגדול, השופכן השמאלי ועורק האשך. בסופם הם יוצרים קשתות עורקיות בינם לבין עצמם, כאשר העורק העליון בקבוצה זו משיק עם עורק המעי הגס השמאלי והתחתון עם עורק החלחולת העליון. מן הקשתות הללו יוצאים עורקים ישרים לעבר המעי.
דובדבני
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רוקט ליג
רוקט ליג (באנגלית: Rocket League) הוא משחק וידאו המשלב מכוניות בעלות מנוע רקטי עם משחקי ספורט (כדורגל, כדורסל והוקי קרח) ודמולישן דרבי. המשחק פותח ומופץ על ידי חברת Psyonix ויצא לאור בשנת 2015.
רוקט ליג שובח בשל שיפורי המשחקיות שלו לעומת SARPBC, כמו גם הגרפיקה והתצוגה הכללית, למרות שמעט ביקורת הופנתה כלפי מנוע הפיזיקה של המשחק. המשחק זכה בכמה פרסים מתעשיית המשחקים, וזכה ליותר מ-10 מיליון רכישות ו-40 מיליון שחקנים עד תחילת 2018. רוקט ליג גם התפתח לכדי ספורט אלקטרוני, עם שחקנים מקצועניים משתתפים בתחרויות של ESL ו-MLG בנוסף לתחרות Rocket League Championship Series (RLCS) של Psyonix.
משחקיות
במשחק השחקן שולט על מכונית בעלת מנוע רקטי ומשתמש בה כדי לפגוע בכדור גדול אל עבר שער הקבוצה היריבה. למכוניות של השחקנים יש יכולות היגוי, ויכולת לקפוץ כדי לפגוע בכדור כשהוא באוויר. בנוסף לשחקנים היכולת להשתמש ב"בוסט" (תוספת מהירות), אותו משיגים במעבר על כריות בוסט שעל מגרש המשחק, ומאפשר למכוניתם לנוע במהירות במגרש, להשתמש בתנופה הנוספת כדי לפגוע בכדור, או להתנגש במכונית של שחקן אחר כדי להרוס אותה. שחקן יכול גם להשתמש בבוסט כדי להתרומם מהרצפה לאוויר בתעופה, מה שמאפשר לשחקנים לפגוע בכדור באוויר. שחקנים יכולים לשנות את נטיית מכוניתם בעודה באוויר, כך שבשילוב עם בוסט מתאפשרת תעופה מבוקרת. שחקנים יכולים גם לבצע דילוגים מהירים הגורמים למכונית לקפוץ ולהסתובב לכיוון הרצוי, שבהם ניתן להשתמש כדי לנוע במהירות ואף לדחוף את הכדור. מכונית יכולה להאיץ עד שתגיע להגיע למהירות גבולית הנקראת Supersonic. במצב זה, מכונית יכולה להרוס בהתנגשות עם מכונית של שחקן מהקבוצה היריבה. המכונית ההרוסה חוזרת למשחק לאחר כמה רגעים בצד של קבוצתה במגרש.
מצב המשחק הרגיל, שנקרא Soccar (הלחם של המילים soccer ו-car באנגלית, כלומר כדורגל מכוניות), מדמה משחק קטרגל באמצעות מכוניות. מטרת המשחק היא להבקיע יותר שערים לקבוצת היריב מאשר שהבקיעו לשערך שלך. ניתן לשחק אחד-על-אחד עד ארבעה-על-ארבעה, ובמצב תחרותי או רגיל.
ישנם כמה מצבי משחקים נוספים: Rumble (המוסיף כוחות על למצב הרגיל), Hoops (מדמה כדורסל), Dropshot (מדמה כדורעף) ו-Snowday (מדמה הוקי קרח). בנוסף למצבי המשחק הקבועים, נוספים מצבי משחק המשתנים מפעם לפעם (בעיקר בתקופות החגים).
Psyonix הוסיפו battle pass למשחק בספטמבר 2018, הידוע בתור "Rocket Pass". ה-Rocket Pass, שמתקיים כמה חודשים (ובדרך כלל מתחדש עם "עונות" המשחק), מכיל אתגרים ועוד הזדמנויות לשפר את רמת ה-Pass שלהם באמצעות שיחוק המשחק, מה שמאפשר השגת אפשרויות עיצוב בכל מני רמות. בעוד ש-Rocket Pass חינמי לכל השחקנים, ישנה אפשרות לרכוש שדרוג בעלות קבועה לפרמיה שמאיצה את קצב עליית הרמות ומאפשרת להשיג חפצים נוספים בכל רמה.
דרגות תחרותיות
במשחק שלל דרגות תחרותיות. הדרגות הן (בסדר עולה משמאל לימין): Bronze, Silver, Gold, Platinum, Diamond, Champion, Grand Champion, Supersonic Legend. כל דרגה מלבד Supersonic Legend מתחלקת לשלוש רמות וכל רמה מתחלקת לארבע מחלקות כאשר עולים ויורדים בהן בעקבות ניצחונות והפסדים בהתאמה. בסופו של כל משחק, הדרגה של השחקן מוצגת לשחקנים האחרים.
כאשר שחקן מנצח 10 משחקים בדרגה מסוימת אליה הוא הגיע באותה עונת משחק, הוא מקבל את הפרסים העונתיים של אותה דרגה, לרוב פריטים קוסמטיים כגון מדבקות לרכב או שלט שחקן, שמסמלים את הדרגה לה הוא זכאי. השחקן יקבל פרסים של דרגות אליהן הגיע בלבד ובהן ניצח 10 משחקים, גם אם סיים את העונה בדרגה אחרת.
פיתוח
הצוות של Psyonix היה מודע לבעיות עבר שהיו להם עם SARPBC ועוד משחקי מרוצים עם משחק מקוון וחיזוי צד-לקוח, והבעיות שינבעו מכך עם סגנון המשחק המהיר של רוקט ליג. כדי לפתור זאת, הפיזיקה במשחק מבוססת על שימוש במנוע הפיזיקה Bullet מתוך מנוע PhysX של Unreal Engine 3, שעוקב אחר התנועה של כל המכוניות והשחקנים, ומאפשר לסנכרן מחדש מעת לעת את מצב המשחק לכל השחקנים על בסיס מצבי הפיזיקה השמורים כדי לספק תגובות מהירות בצד הלקוח עבור השחקנים. בתקופת SARPBC, ל-Psyonix לא יכלו לממן רשת שרתים ייעודיים, מה שהוביל לביצועים רעים לבעלי חיבור אינטרנט איטי. עם רוקט ליג, Psyonix יכלו לספק רשת שרתים ייעודיים, ופיתחו פרוטוקולי שירות משלהם כדי להתממשק עם השירותים המקוונים של Sony ו-Valve ולאפשר משחקיות חוצה פלטפורמות, ובנוסף לשפר יכולות שידוך שחקנים. ניסיון קודם של Psyonix עם עבודת קבלנות עבור משחקי AAA חשף אותם לגישת פיתוח גדולה יותר עבור הפצה ובקרת איכות, והם יכלו ליישם את עקרונות אלה ולכוון לאותה רמת דרישות איכות בהפצה הסופית של רוקט ליג.
ב-2021 נודע ש-Psyonix עובדת על העברת המשחק למנוע Unreal Engine 5.
בעדכון 2.08, לקראת עונה 5, שופרה מערכת הדיווח על שחקנים. רשימת הסיבות לדיווח הורחבה, ונוספה אפשרות לדווח על יותר מסיבה אחת בלבד.
מוזיקה
הפסקול של רוקט ליג שוחרר בעותקים פיזיים ודיגיטליים ב-1 ביולי 2015. הוא מכיל יצירות של מייק אולט, מעצב הסאונד של Psyonix, וגם תרומות מקבוצת המוזיקה האלקטרונית של אולט, Hollywood Principle. שירים חדשים נוספו למשחק עם עדכונים לאחר הפצתו. בעדכון יום השנה השני למשחק נכללה חבילת תוכן מוזיקלי הכוללת יצירות מחברת התקליטים Monstercat. בנוסף שחררה חברת התקליטים את סדרת אלבומי Rocket League x Monstercat הכוללים את מוזיקת המשחק.
Rocket League Sideswipe
בסוף 2021 פורסם Rocket League Sideswipe, משחק spin-off למכשירי אנדרואיד ו-iOS שפותח על ידי Psyonix. המשחק הוכרז במרץ 2021 ומדמה את המשחקיות של המשחק המקורי, אבל במרחב דו-ממדי. שחקנים מתחרים במשחקי אחד-על-אחד או שניים-על-שניים שמשוחקים באופן מקוון.
הפצה
המשחק תוכנן לצאת לאור בסביבות נובמבר 2014 אך דבר זה לא קרה בעקבות החלטה ליישם בצורה טובה יותר את איכות השרתים, את קצבי הפריימים הגבוהים ולהסיר את מאפייני "החינם לכל אחד". לבסוף המשחק יצא לאור ב-7 ביולי 2015 למשתמשי ה-PS4 ו-Microsoft Windows. החלטה זו נעשתה מכיוון שמעצב המשחק הבין שעדיף לחכות ובמקום להוציא את המשחק בתקופה עמוסה בהוצאות משחקים חדשות בחגים, לתקופה שקטה יותר באמצע השנה כאשר ישנה פחות תחרות על הוצאות חדשות. יתרה מכך, המשחק נכלל ב-Instant Game Collection ב-PS4 והיה חינמי עבור מנויי PlayStation Plus. דייוויס העריך שכשישה מיליון עותקים נמכרו עקב זאת וראה בהחלטה זו כ"החלטה הטובה ביותר שעשה".
Psyonix הכריזו בינואר 2020 שכחלק משדרוג משמעותי לבסיס המשחק, הם יסירו את התמיכה ב-macOS ו-Linux במרץ 2020. אחרי מרץ 2020, גרסאות אלה לא יוכלו להתחבר ולהשתמש בשירותים המקוונים במשחק, אבל עדיין יוכלו לשחק במצבי שחקן-יחיד ומרובה-משתתפים מקומי. Psyonix אמרו בהודעה נוספת ששחקני macOS ו-Linux ייצגו פחות מ-0.3% מבסיס השחקנים הכולל ולא יכלו להצדיק את שמירת התמיכה בפלטפורמות אלה בעודם מקדמים פלטפורמות אחרות לטכנולוגיות חדשות, כגון העברת גרסת Windows מ-DirectX 9 ל-11. הוצעו החזרים כספיים עבור המשחק לבעלי גרסאות אלה, ללא קשר לכמות הזמן שהמשחק היה בבעלותם.
מעבר למשחק חינמי
בשנת 2019, Psyonix נרכשה על ידי מפתחת המשחקים אפיק גיימס, הידועה בעיקר בשל פיתוח המשחק Fortnite. בעקבות הרכישה, ב-23 בספטמבר 2020 Psyonix הפכו את רוקט ליג למודל "חופשי לשחק" בכל הפלטפורמות, שלאחריו מספר השחקנים המשחקים בו זמנית גדל ואף חצה את רף מיליון השחקנים. ביחד עם מעבר זה, נוספו למשחק התקדמות חוצת פלטפורמות המכסה את הפריטים הקוסמטיים ששחקנים הרוויחו, טורנירים תחרותיים בכל דרגה כדי לזכות בפרסים, אתגרים חדשים ועוד. שחקנים שרכשו את המשחק טרם המעבר זכו לסטטוס "Legacy" וכמה פריטים קוסמטיים קשורים לכך.
ומפייר ויקנד
ומפייר ויקנד (באנגלית: Vampire Weekend) היא להקת אינדי-רוק אמריקאית מניו יורק שהוקמה בשנת 2006. הלהקה חתומה בחברת התקליטים הבריטית העצמאית XL Recordings.
רוקט ליג
מעבר למשחק חינמי
כחלק ממעבר זה, גרסת המשחק ל-Windows הועברה מחנות המשחקים סטים ל-Epic Games Store. שחקנים שבבעלותם גרסת המשחק ל-Steam לפני השינוי עדיין יכולים להוריד, לעדכן ולשחק את המשחק גם עם פלטפורמות אחרות, וימשיכו לקבל עדכונים.
ומפייר ויקנד
היסטוריה
עזרא קניג, כריס באיו, רוסטאם באטמנגליג' וכריס תומסון הקימו את ומפייר ויקנד ב-6 בפברואר 2006 כשסיימו את לימודיהם באוניברסיטת קולומביה. הלהקה זכתה לתשומת לב ממגוון רחב של בלוגים.
שם הלהקה, Vampire Weekend (בתרגום חופשי סופשבוע של ערפדים או סופשבוע ערפדי), לקוח מסרט חובבנים שיצר סולן הלהקה, עזרא קניג, באותו שם.
רוקט ליג
ספורט אלקטרוני
משחקי רוקט ליג צברו פופולריות ב-Twitch ובעוד פלטפורמות שידור חי, ו-Psyonix הכריזו במרץ 2016 על סדרת Rocket League Championship Series הראשונה; טורניר הגמר התקיים באוגוסט 2016 עם פרס כולל של $55,00. יותר מ-1 מיליון דולר ברווחים ממכירות בתוך המשחק שומשו כדי לממן אירועים תחרותיים נוספים לאורך השנה, כולל כמה תחרויות קטנות יותר בכנסי גיימינג גדולים ותמיכה באירועים תחרותיים של הקהילה.
ומפייר ויקנד
היסטוריה
אלבום הבכורה של הלהקה, שנקרא Vampire Weekend, יצא ב-29 בינואר 2008. האלבום זכה להצלחה בארצות הברית ובבריטניה, ובשיאו הגיע למקומות 17 ו-15 (בהתאמה). מהאלבום יצאו ארבעה סינגלים: "Mansard Roof", "A-Punk", "Oxford Comma" ו-"Kape Code Kwassa Kwassa", ומתוכם המצליח ביותר היה הסינגל "A-Punk", שאף דורג במקום הרביעי ברשימת השירים של המגזין רולינג סטון ברשימת השירים הטובים של שנת 2008. ב-11 בינואר 2010 הוציאה ומפייר ויקנד את אלבומה השני Contra. האלבום הגיע למקום הראשון בבילבורד 200, והיה לאלבום השנים עשר המגיע להישג זה מבין האלבומים המופצים באופן עצמאי, גם במצעד האלבומים הקנדי ובמצעד אלבומי האינדי הבריטי הגיע האלבום למקום הראשון. באתר "Metacritic", הנותן ניקוד של עד מאה המתבסס על ביקורות מהמיינסטרים, העניק לאלבום את הניקוד 81 בהתבסס על 38 סיקורים. מהאלבום יצאו הסינגלים הבאים: "Horchata", "Cousins", "Giving Up The Gun", "Holiday", ו-"White Sky".
אלבום האולפן השלישי של הלהקה, Modern Vampires of the City, יצא לאור במאי 2013. כתיבתו החלה במהלך מסע ההופעות של אלבומם השני (2010), אך הופסקה לתקופה מסוימת בה המשיכו חברי הלהקה בפרויקטים מוזיקליים עצמאיים שונים. ב-2011 התאחדה הלהקה מחדש בעבודה על האלבום, לראשונה בשיתוף מפיק מוזיקלי חיצוני, אריאל רצ'טשייד.
העבודה על האלבום והקלטתו נעשו במיקומים שונים, תוך מאמץ להתרחק מהסאונד ששויך ללהקה בעקבות אלבומיה הקודמים. ניסויי ברובו, הסאונד באלבום הוא תוצר של מגוון אמצעי הקלטה ייחודיים, דוגמת שינויי גבהים (Pitch shifting). התמונה בעטיפת האלבום צולמה על ידי ניל בונזי בניו יורק ב-1966. עד כה, ניפק האלבום שני סינגלים: "Diane Young"/"Step" ו-"Ya Hey".
היכל התהילה של ה-WWE לשנת 2004
היכל התהילה של ה-WWE (2004) היה טקס הוקרה למחזור החמישי במסגרת טקסי היכל התהילה של ה-WWE המסורתיים. האירוע הופק על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, World Wrestling Entertainment (WWE) ב-13 במרץ 2004 במלון הילטון, שבניו יורק, ניו יורק. האירוע היה חלק מסוף השבוע של רסלמניה 20. האירוע הונחה על ידי ג'ין אוקרלונד.
הטקס, כמו קודמיו, לא שודר בטלוויזיה, לעומת זאת, הוא שוחרר בתור DVD ב-1 ביוני 2004. כמו כן, במרץ 2015, הטקס התווסף לתוכן ערוץ הטלוויזיה של ה-WWE Network.
ברנאט ניי
ברנאט ניי (בהונגרית: Ney Bernát; פאפה, 5 באפריל 1863 – בודפשט, 12 באפריל 1938) היה זמר אופרה (בריטון, בס בריטון) יהודי-הונגרי. ברנאט ניי הוא סבו של המלחין איבאן ארד.
ביוגרפיה
ברנאט ניי נולד במשפחה יהודית לאיגנץ ניי ושרולטה וייס. אשתו הייתה אאוגניה ניי.
מקומו המדויק במשפחת ניי:
בשנת 1882 הפך לחבר במקהלת התיאטרון הלאומי בבודפשט ומשנת 1884 גם במקהלת בית האופרה של בודפשט. במקביל לעבודתו זו השלים את מחלקת האופרה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בין השנים 1888–1890 (אז היה שמו "האקדמיה לבמה")
הוא מונה לזמר פרטי של בית האופרה בשנת 1892 ונותר חבר בלהקה עד 1925. בנוסף לתפקידים הגדולים, מילא תפקידי קומפרימריו (קומפיומריו הוא תפקיד משנה קטן באופרה או זמר ששר תפקידים אלה). ניי היה אחד הזמרים העסוקים ביותר בבית האופרה של בודפשט. בין השנים 1896–1932 היה מרצה מחליף באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט.
גיל יפמן
גיל יפמן (נולד ב-1979 בישראל) הוא אמן ישראלי רב תחומי, המשתמש במגוון של מדיומים כגון: ציור, וידאו, מיצבים, סריגה, והדפסים. השימוש במגוון סוגי מדיום הוא לחקירת הפוטנציאל הגלום ביוצא מן הכלל ולעיסוק בנושאים שנחשבים לטאבו בחברה הישראלית כמו שואה, פורנוגרפיה ומוות. יפמן בוחן את גבולות הזהות העצמית, את ההגדרות החברתיות המבנות אותנו, את הדימויים הסובבים אותנו ואת השימוש שאנחנו עושים בהם לצורכי עינוג ויופי, תעמולה וזיכרון. מזה שנים משתמש יפמן בטקסטיל כסוג של טקסט שבאמצעותו הוא מפרק ומרכיב מחדש אתוסים חברתיים ומיתולוגיות שונות, ומציע בהם קריאה חדשה ומאתגרת.
ביוגרפיה
גיל יפמן נולד בקיבוץ רמת יוחנן בשנת 1979. גיל הוא הבן הצעיר אחרי רונה, ועומר. כל האחים הם יוצרים אמנותיים המתעסקים בעבודתם בטשטוש גבולות, מגדר ומיניות.
בגיל 16 אובחנה אצל יפמן מחלת האנורקסיה שבעקבותיה נאלץ להתאשפז בביתו בהשגחתה של אימו. "היא טיפלה בי ואני שמח שמאוחר יותר יכולתי לעזור לה עם ההתמודדות שלה עם הטרנסג'נדריות שלי, כי זה דור שמסרב ללכת לטיפול או לקבל עזרה מבחוץ", הוא אומר. המחלה הייתה תגובה לניסיון של יפמן לשלוט על הגוף שלו ולעצור אותו מההתפתחות הטבעית שלו שנראתה לו כל כך מוזרה. "באותה תקופה, לקיחת הורמונים להשהייה הייתה אסורה מתחת לגיל 18, אז האנורקסיה עזרה לי להימנע מאינטראקציות חברתיות." יפמן אומר.
העיסוק במגדר החל בגיל צעיר יחסית אצל יפמן. האינטואיציה הובילה אותו בתור נער לאמנים שעסקו בטשטוש ופריצת גבולות מגדריים, כמו לי באורי (Bowery) שפעל בתחום האופנה, הפרפורמנס ואמנות הגוף.
בשנת 2003 סיים יפמן את לימודיו באקדמיה לאמנות ועיצוב בבצלאל. במהלך לימודיו בבצלאל החל ליטול תרופות הורמונליות על מנת לעבור תהליך לשינוי מין שאליו שאף. "האמנתי באמת ובתמים שנולדתי למגדר ולמין הלא נכונים. זה מסע לגילוי עצמי, וככל שהתקדמתי לכיוון הנשי וחייתי בתור אשה 24/7 יכולתי גם להכיל יותר." שינוי המגדר שעבר יפמן הוביל אותו להתעסק בחומרים רכים ובטכניקות של תפירה וסריגה, מלאכות יד "נשיות" וביתיות שמצויות מחוץ לקאנון האמנותי.
ב־2002 שינוי המין של יפמן עמד גם במרכז תערוכה משותפת עם האחות רונה יפמן במוזיאון הרצליה: תיעוד מרתק ואמיץ של תהליך ההתבגרות שכל המשפחה נאלצה לעבור. באחת העבודות הזכורות, שתיהן נשענות עירומות על עץ ונראות כתאומות.
לאחר מספר שנים הפסיק יפמן לחיות כאישה וחדל מלקחת תרופות הורמונליות. "לא רציתי שהשמחה שלי תהיה תלויה בתרופות והורמונים." "בנקודה מסוימת, הבנתי שמגדר הוא סוג של משחק תפקידים, ועל כן אני ממשיך בתהליך ברבדים העמוקים ביותר שלי (...) אני נמנע בעצמי מהגדרות שלתפיסתי רק מצמצמות אותי." אומר יפמן.
אמנות
ב-2015 הציג יפמן את עבודת הווידאו "היה ערב הקיץ" מהתערוכה "כוחה של המלה" שהתקיימה במכללת ספיר. בעבודה נראה האמן כורך לגופו טלית ותפילין כבגדים תחתונים, על רקע שירו של ביאליק אותו קורא הזמר והיוצר ערן צור. בשל השימוש הפרובוקטיבי בתשמישי קדושה, ארגונים דתיים הביעו את מחאתם ברשת, קראו לא להירשם ללימודים במכללת ספיר ויפמן אף ספג איומים על חייו.
בתחילת שנות האלפיים, העיסוק במיניות, באחרוּת ובפוליטיקה של זהויות הורחב מהגוף הפרטי ליצירת מייצגים ואובייקטים פיסוליים רכים. במהלך העשור הראשון לפעילותו האמנותית יצר יפמן פסלים סרוגים בצבעוניות פסטלית המזכירים גוף רב-איברים גרוטסקי, נזיל ופגיע, וגיבש שפה פיסולית מקורית וייחודית. ״סבתא שלי הייתה סורגת לנו כשהיינו ילדים, אבל התחברתי לסריגה והכנסתי אותה לאמנות שלי בשלב הרבה יותר מאוחר (...) לסריגה יש ערך מוסף, חלק מהאובייקטים שאני יוצר מאוד קשים, אבל הרוך של הצמר מאזן אותם. כצופה, יצירת קשר עם היצירה הוא כמעט בלתי נמנע, כי רובנו לבשנו סריגים ושיחקנו בבובות סרוגות כשהיינו ילדים. אז יש לזה סוג של ערך חוצה דורות.״
בתערוכת היחיד הראשונה שלו בגלריה דביר בתל אביב 2011 יצר יפמן מיצב, שהורכב מפסלים רכים עשויים בסריגת יד מצמר צבעוני. בכתבה של רז סמירה על התערוכה בגלריית דביר היא כותבת: "ברגע הראשון חש הצופה כאילו נכנס לתוך חדר ילדים צבעוני מיוחד ובו מוטלים ותלויים מוצצים, לול, שמיכת תינוק, מובייל, עריסה ועוד, אולם מבט נוסף גילה אלמנטים פורנוגרפיים בוטים (שד נשי תפוח, איבר מין זכרי והפרשות) לצד מוטיבים הנוגעים לשואה (טלאי צהוב, גדרות תיל, צלב קרס). כל פסל צמרי כזה עומד בזכות עצמו, אך יחדיו הם מתחברים לכדי עולם סוריאליסטי מעוות (...) העבודות מצויות במתח שבין נושאים קשים לחום ולביטחון של הצמר שממנו נסרגו."
ב-2015 יפמן מייצר את העבודה "חזון העצמות הרטובות" בסדנא החדשה לאמנות רמת אליהו. זהו פרויקט פיסולי שבו מלאכת הסריגה הופכת לקולקטיבית ונערכת בשיתוף פעולה עם תלמידי בית ספר בראשון לציון. זהו פרויקט סביבתי - חינוכי שבו התלמידים אספו שקיות פלסטיק וסרגו מהן עצמות ענקיות שאותן מילאו באדמה וצמחים. הסדנאות שהתקיימו בראשון לציון היו פיילוט לפרויקט זהה בו (שיתף פעולה יפמן עם נשים יפניות) במשך חודש ימים עם נשים יפניות, שבסופו הוצגו במרכז לאמנות עכשווית באאומורי, יפן. "במקרה של חזון העצמות היבשות, אלוהים האב, שבעייני נכשל, מחיה את אותן עצמות יבשות ומחזיר את עם ישראל האבוד אל מכורתו (...) במיצב הזה אמא אדמה מביאה אלטרנטיבה טבעית יותר על ידי הפיכת רעל לתרופה, וגם אנחנו יצרנו תהליך של הבראה: לקחנו אלפי שקיות זבל וקניות שגורמות נזק בלתי הפיך וסרגנו מהן עצמות".
ב-2016 השתתף יפמן בתערוכה הנקראת "תחת מכבש ההיסטוריה" שהתקיימה בסדנת ההדפס בירושלים לצד עילית אזולאי, מאיה ז"ק, מרב סלומון, משה רואס ורות שרייבר. בפרויקט מנצל יפמן את הדפסי הרשת כדי ליצור שכבות מוערמות של דימויים ורקעים, כאשר כל רובד נושא עמו מטען דימויים קשה מנשוא - קברי המונים ממלחמת העולם השנייה גוויות של נרצחים במחנות ריכוז, שלדים של אסירים שעונו, ולצדם, בניגוד אבסורדי נשים חשופות בתנוחות מיניות בוטות המציגות שפה פורנוגרפית. יפמן מרכיב לוח שנה בעל צבעוניות עזה ומעברים חדים לשחור-לבן צילומי, שהגיבורות שלו הם דמויותיהן האמתיות של סוהרות גרמניות במחנות עבודה והשמדה נאציים.
פיל ג'ונסטון
פיל ג'ונסטון (באנגלית: Phil Johnston; נולד ב-26 באוקטובר 1971) הוא תסריטאי ובמאי אמריקאי.
ג'ונסטון נולד בעיר מיניאפוליס שבמחוז הנפין במדינת מינסוטה. זמן לא רב לאחר לידתו משפחתו עברה לעיר נינה שבמחוז ווינבאגו במדינת ויסקונסין, ושם הוא גדל. הוא למד באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, וב-1994 סיים תואר ראשון בעיתונאות. לאחר מכן, הוא עבד במשך תשע שנים בערוצי חדשות מקומיים. הוא שימש ככתב לרשתות הטלוויזיה "ABC" ו-"NBC", ולתקופה קצרה גם כחזאי מזג אוויר על אף שלא היה לו ידע במטאורולוגיה.
ב-2004, ג'ונסטון סיים לימודי קולנוע באוניברסיטת קולומביה. עם סיום לימודיו, הוא מכר לרשת "ABC" תסריט לסרט טלוויזיה קומי בן שעה והגיש לחברת ההפצה "ThinkFilm" תסריט לסרט עלילתי באורך מלא בטרם היא פשטה את הרגל. ב-2009, התסריט שלו לסרט "סידר רפידס" נכנס לרשימה השחורה, רשימה של התסריטים הטובים ביותר שעדיין לא הופקו. שנה בלבד אחר כך, ב-2010, המפיקים ג'ים טיילור ואלכסנדר פיין הוציאו לפועל את הפקת הסרט, והוא יצא לאקרנים ב-2011. על אף הביקורות החיוביות להן הסרט זכה ממבקרי הקולנוע, הכנסותיו מההקרנות בבתי הקולנוע היו נמוכות. על סרט זה, ג'ונסטון הועמד לפרס אינדפנדנט ספיריט.
ג'ונסטון הצטרף אל אולפני ההנפשה של וולט דיסני, וכתב, יחד עם עמיתתו לשעבר לספסל הלימודים באוניברסיטת קולומביה ג'ניפר לי, את "ראלף ההורס", סרט הרפתקאות קומי בהנפשה ממוחשבת שעלילתו מתרחשת בעולם של משחקי וידאו. הסרט יצא לאקרנים ב-2012, וזכה להצלחה מסחרית וביקורתית. על עבודתו, ג'ונסטון זכה בפרס אנני לתסריט הטוב ביותר. קשרו האישי עם הבמאי ריץ' מור הוביל אותו להצטרף אליו בהפקת "זוטרופוליס", והוא היה שותף לג'ארד בוש בכתיבת התסריט. עם צאתו לאקרנים ב-2016, הסרט הפך לשובר קופות וזכה לשבחים רבים, ועל עבודתו מור זכה פעם נוספת בפרס אנני לתסריט הטוב ביותר. ב-2018, יצא לאקרנים ההמשך "ראלף שובר את האינטרנט". ג'ונסטון כתב את התסריט יחד עם פמלה ריבון, והצטרף אל מור במלאכת הבימוי. הסרט זכה לשבחים ממבקרי הקולנוע, והיה רווחי מעט יותר מהסרט הקודם.
יורווינגס
יורווינגס (בגרמנית: Eurowings) היא חברת תעופה זולה גרמנית שבסיסה נמצא בדיסלדורף.
החברה היא חברת בת של לופטהנזה.
היסטוריה
החברה הוקמה ב-1992 כאיחוד של שתי חברות תעופה קטנות מנירנברג ומדורטמונד, היא החלה לפעול בינואר 1994, כשהיא מפעילה מטוסי ATR 42 ו-ATR 72.
בשנת 2001 קנתה חברת לופטהנזה חלק ראשון מהחברה ובשנת 2006 מעלה את החזקותיה ל-49% מהחברה עם אופציה לרכישת השאר. החברה מפעילה את טיסותיה תחת המותג לופטהנזה רגיונל עד שנת 2014, בה בוצע שינוי ארגוני מקיף בכל קבוצת לופטהנזה. החברה מותגה מחדש כחברת תעופה זולה, והחלה להפעיל מטוסי איירבוס A320 שהועברו אליה מחברת האם במקום מטוסי הCRJ9000 שהפעילה עד אז. בשנת 2015 מוזגה לתוכה חברה בת אחרת של לופטהנזה- ג'רמנווינגס, וכן החלו בהפעלת טיסות ארוכות טווח המבוצעות על ידי חברת סאן אקספרס גרמניה. בשנת 2017 רכשה לופטהנזה חלק ניכר מנכסיה (מטוסים וחלונות המראה) של חברת אייר ברלין שהפסיקה את פעילותה באותה התקופה. נכסים אלו לצד אלפים מעובדי החברה נוספו לפעילות חברת יורווינגס..
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לנובמבר 2018:
Can't Take That Away from Me
Can't Take That Away from Me (בעברית: לא יכול לקחת את זה ממני) הוא המיקסטייפ הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'וג'ו. המיקסטייפ יצא לאור ב-7 בספטמבר 2010 בהוצאת עצמית.
טכסאר
טכסאר (אופק 8) הוא שמו המסחרי של סדרת לוויינים המפותחת על ידי התעשייה האווירית לישראל, הלוויינים בסדרה מצויד במטעד מכ"ם מפתח סינתטי הפועל בתחום ה־X. שמו המסווג של הלוויין, שילוח, נחשף בחדשות ערוץ 10 ב-31 בינואר 2008. זהו לוויין תצפית קל משקל, המסוגל לייצר הדמאות תלת־ממדיות של כדור הארץ ברזולוציה גבוהה, ביום, בלילה ובכל מזג אוויר. הלוויין פותח על ידי התעשייה האווירית לישראל ושותפות בו שתי חטיבות שלה: חטיבת מערכות חלל - באמצעות מפעל מבת, וחטיבת האלקטרוניקה, באמצעות מפעל אלתא.
הלוויין שוגר מנמל החלל סאטיש דהאוואן שבדרום הודו באמצעות משגר PSLV (בתצורה המכונה פולאריס) ב־21 בינואר 2008. תמונות ראשונות שצילם נקלטו בתחנת הקרקע של הלוויין תשעה ימים לאחר השיגור. קיבולת הזיכרון בלוויין היא 240 גיגהבייט.
עקרון הפעולה של לוויין תצפית מכ"מי
הלוויין טכסאר עושה שימוש בטכנולוגיית מכ"ם מפתח סינתטי (SAR). המכ"ם משתמש בתנועת הלוויין (במהירות של קרוב לשמונה קילומטרים בשנייה) על מנת לייצר אנטנה סינתטית מההדים שחוזרים לאורך מסלול הטיסה. המכ"ם משתמש באינטרפרומטריית רדיו על מנת לשרטט תמונה ברזולוציה גבוהה של פני השטח, ללא תלות במזג האוויר.
אופני הפעולה של הטכסאר
הלוויין טכסאר מתוכנן לפעול בשלוש דרכים:
שיגור הלוויין
הלוויין שוגר ביום שני, 21 בינואר 2008, מנמל החלל סריהריקוטה שבהודו, באמצעות משגר PSLV. השיגור בוצע בשעה 05:45 שעון ישראל.
בד"ץ בית יוסף
בד"צ בית יוסף הוא סוכנות כשרות שהוקמה על ידי הרב עובדיה יוסף ומתנהל על-פי פסיקותיו, המבוססות בדרך כלל על פסקי הרב יוסף קארו. הבד"צ מאוגד כחברה בשם בד"ץ "בית יוסף" בע"מ.
היסטוריה
הבד"צ הוקם בעשור האחרון של המאה העשרים כדי לספק מוצרים כשרים לבני עדות המזרח ההולכים לאור פסיקותיו של הרב עובדיה יוסף. מלבד עסקי המזון בהכשר בד"צ זה, ובפרט מותג הבשר "עטרה", נמצא תחת פיקוחו גם מפעל התפילין "תפארת יוסף".
בספטמבר 2016 הגיש רשם העמותות בקשה לפירוק עמותה הקשורה לבד"ץ, בשל אי-סדרים בפעילותה.
באפריל 2017 הורשע רב העיר חולון אברהם יוסף, בנו של הרב עובדיה יוסף, בהפרת אמונים, משום שבמסגרת כהונתו קידם אינטרסים כלכליים של בד"צ בית יוסף.
ראשי הבד"צ
הרב עובדיה יוסף שימש כנשיא הבד"צ עד לפטירתו, ומאז עומד בנו, הרב משה יוסף, בראש הארגון. חבר מועצת חכמי התורה הרב שמעון בעדני היה עד פטירתו חבר ועד הכשרות של הבד"צ.
ביקורת
בשנת 2017 ראש מחלקת הכשרות במשרד לשירותי דת, עמיחי פילבר, אמר: בשנת 2018 בתוך חודש אחד אירעו שתי תקלות חמורות בהשגחה. במקרה אחד שווקו חתיכות בשר רבות שלא נוקרו מחלב. באירוע אחר ממתק חמץ שווק ככשר לפסח. בשני המקרים דיווחו צרכנים על המכשול, והמוצרים נאספו.
עבדה
עבדה (בערבית: عبدة) הוא יישוב בדואי בהקמה, אשר מוקם במרחק של כ-7 ק"מ דרומית למדרשת בן-גוריון וכ-2.5 ק"מ צפון-מערבית לשרידי העיר הקדומה עבדת וישתייך למועצה אזורית רמת הנגב.
היסטוריה
באזור רמת הנגב ישנם שלושה מקבצי כפרים לא מוכרים ברמת ציפורים, ואדי אריכא ונחל חוה, אשר המדינה מעוניינת לאחדם. בשנת 2012 החליטה המדינה לקבצם למתחם אחד באזור שדה בוקר ביישוב שיכיל בשלב ראשון כאלף תושבים אך יורחב לאחר מכן ל-3,300. לאור התנגדות התושבים ברמת ציפורים להקמת היישוב החדש למיקום ההוא, הם יצאו למאבק ובשנת 2019 המליצה הוועדה הארצית לתכנון ולבנייה של תשתיות לאומיות לבנות את היישוב החדש בסמוך לעבדת, שם מתגוררים כ-500 אנשים. ביישוב החדש יהיו 500 יח"ד והוא ישתרע על כ-1500 דונם.
במסגרת המשא ומתן להקמת ממשלת ישראל השלושים ושש הושג בהסכם הקואליציוני עם הרשימה הערבית המאוחדת כי יישוב זה יוכר כחוקי תוך 45 ימים מכינונה, שזה כאמור ב-28 ביולי 2021. היישוב הוכר לבסוף מספר שבועות לאחר מכן.
אמנת קונסטנטינופול (1832)
על פי הסכמות ועידת לונדון מה-7 במאי 1832, בין בוואריה והמעצמות, אשר עסקו בדרך שבה תנוהל ממלכת יוון עד שאותון, מלך יוון יגיע לגיל בגרות, יוון הוגדרה כממלכה עצמאית, אשר גבולה הצפוני הוא קו אלטה-וולוס. האימפריה העות'מאנית פוצתה על ויתוריה הטריטוריאליים בסכום של 40 מיליון פיאסטר. גבולותיה של ממלכת יוון כפי שנקבעו באמנת קונסטנטינופול, אושררו על ידי המעצמות בלונדון ב-30 באוגוסט 1832 ובכך נקבעה סופית עצמאותה של יוון משליטתה של האימפריה העות'מאנית.
טורו טאקמיצו
טורו טאקמיצו (ביפנית: 武満徹; באנגלית: Tōru Takemitsu; 8 באוקטובר 1930 – 20 בפברואר 1996) היה מלחין יפני וסופר בנושאי אסתטיקה ותאוריה של המוזיקה. אף כי טאקמיצו היה במידה רבה אוטודידקט, הוא נודע בטיפולו העדין והמיומן בגוני צליל אינסטרומנטלי ותזמורתי, השואב מקשת רחבה של השפעות, בהן ג'אז, מוזיקה פופולרית, נהלים חדשניים ומוזיקה יפנית מסורתית, בניב הרמוני הלקוח במידה רבה מן המוזיקה של קלוד דביסי ואוליבייה מסייאן.
בהקדמה למבחר מכתבי טאקמיצו באנגלית, כותב המנצח סייג'י אוזאווה: "אני גאה מאוד בחברי טורו טאקמיצו. הוא המלחין היפני הראשון הכותב לקהל עולמי ומשיג הכרה בינלאומית."
נעורים
טורו טאקמיצו נולד בטוקיו באוקטובר 1930; חודש אחרי הולדתו עברה משפחתו לדאליין בפרובינציה הסינית, הנודעת בשם מנצ'וריה. הוא חזר ליפן ללמוד בבית ספר יסודי, אבל חינוכו נקטע עקב גיוס לצבא בשנת 1944. טאקמיצו תיאר את התנסותו בשירות צבאי בגיל צעיר כל כך, במשטר היפני הלאומני, כ"...מרה באופן קיצוני".
טאקמיצו גילה את המוזיקה המערבית (שנאסרה להשמעה ביפן בתקופת המלחמה) גילוי של ממש רק בתקופת שירותו הצבאי, בשיר הצרפתי הפופולרי "דבר אלי על אהבה" ("Parlez-moi d'amour"), שלו האזין בסתר עם חבריו, מעל גבי גרמופון עם מחט מאולתרת, עשויה במבוק. בתקופת הכיבוש האמריקאי ביפן לאחר המלחמה, עבד טאקמיצו בשביל צבא ארצות הברית, אבל במשך תקופה ארוכה היה חולה. כשהיה מאושפז ומרותק למיטה, ניצל את ההזדמנות להקשיב לכמה שיותר מוזיקה מערבית ברשת הרדיו של הצבא האמריקאי. בד בבד עם הרושם העמוק שטבעו בו התנסויות אלה במוזיקה מערבית, חש צורך להתרחק מן המוזיקה המסורתית של יפן. כעבור שנים הסביר, בהרצאה בפסטיבל האמנויות הבינלאומי בניו יורק, שלגביו, המוזיקה היפנית המסורתית "נשאה תמיד את זכרונות המלחמה המרים".
על אף חסך גמור כמעט בהכשרה מוזיקלית, החל טאקמיצו, בהשראת מעט המוזיקה המערבית ששמע, להלחין ברצינות בגיל 16: "[...] התחלתי [לכתוב] מוזיקה מתוך משיכה למוזיקה עצמה כיצור אנושי. בעיסוקי במוזיקה מצאתי את הצידוק לקיומי כאדם. אחרי המלחמה, מוזיקה הייתה הדבר היחיד. הבחירה בקיום שיש בו מוזיקה הבהירה את זהותי."
טאקמיצו למד אומנם תקופה קצרה אצל יאסוג'י קיוסה (Yasuji Kiyose), החל ב-1948, אך בעיקרו של דבר נשאר אוטו-דידקט במשך כל הקריירה המוזיקלית שלו.
התפתחות מוקדמת וג'יקן קובו
בשנת 1951 היה טאקמיצו חבר מייסד של ה"Jikken Kōbō" ("סדנה נסיונית") האנטי-אקדמית: קבוצת אמנים שנוסדה לצורך שיתוף פעולה רב-תחומי במיזמי מדיה מעורבים, ששאפו להימנע ממסורת אמנותית יפנית.הביצועים והיצירות שבהם עסקה הקבוצה הביאו כמה מלחינים מערביים מודרניים אל תודעת הקהל היפני. ("הפסק רצוף", 1952: יצירה לפסנתר, ללא פעימה ריתמית קבועה או קווי-תיבה)); בשנת 1955 החל טאקמיצו להשתמש בטכניקות הקלטה אלקטרוניות ביצירות כמו Relief Statique (משנת 1955) ו-Wocalism A·I (משנת 1956), מוזיקה שהחלוצים בכתיבתה אותן שנים היו פייר שפר וקרלהיינץ שטוקהאוזן; (ראו מוזיקה קונקרטית).
בסוף שנות ה-50' של המאה ה-20 הגיע טאקמיצו בדרך מקרה אל התודעה הבינלאומית: בביקור ביפן בשנת 1958 שמע איגור סטרווינסקי את ה"רקוויאם" שלו לתזמורת כלי קשת (1957). (תאגיד השידור היפני (NHK) דאג לאפשר לסטרווינסקי להאזין למוזיקה יפנית עדכנית; כשנמצא שיצירתו של טאקמיצו צורפה ליצירות האחרות בטעות, עמד סטרווינסקי על דעתו לשמוע אותה עד סופה.) במסיבת עיתונאים לאחר מעשה ביטא סטרווינסקי את התפעלותו מן היצירה ושיבח את "הכנות" וה"התלהבות" שבה. בהמשך הזמין סטרווינסקי את טאקמיצו לארוחת צהריים, חוויה "בלתי נשכחת" למלחין היפני.. זמן קצר אחרי שסטרווינסקי שב לארצות הברית, קיבל טאקמיצו הזמנה ליצירה חדשה מקרן קוסביצקי, תוצאה, כך סבר טאקמיצו, מהצעה של סטרווינסקי לאהרן קופלנד. היצירה שחיבר להזמנה זו הייתה "דוריאן הורייזון" (1966), שהתזמורת הסימפונית של סן פרנסיסקו ניגנה בביצוע בכורה בניצוחו של קופלנד.
השפעת קייג': עניין במוזיקה יפנית מסורתית
בתקופת עבודתו עם ג'יקן קובו, בא טאקמיצו במגע עם עבודתו הנסיונית של ג'ון קייג'. המלחין טושי איצ'יאנאגי (Toshi Ichiyanagi) חזר מלימודים באמריקה בשנת 1961 וביצע לראשונה ביפן את "קונצרט לפסנתר ותזמורת" של קייג', ושמיעת היצירה הטביעה את רישומה בטאקמיצו, שציין את הרושם הראשון הזה בהספד לקייג', שכתב כעבור שלושים ואחת שנים.הדבר עודד את טאקמיצו בשימוש שעשה בנהלים בלתי קבועים ותיווי פרטיטורה גרפית, למשל בפרטיטורות הגרפיות של "טבעת" (1961), "כתר לפסנתרנ (ים)" ו"כתר 2 לכלי מיתר", (שניהם מ-1962). ביצירות אלה מקבל כל נגן כרטיסים מודפסים בתבניות מעגליות צבעוניות, שהנגן מסדר באופו חופשי ליצירת ה"פרטיטורה".