cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תחרות הזמר של האירוויזיון
הקהילה הגאה
הדבר הביא להתנגדות השתתפות בתחרות מצד גורמים שמרניים. בחירתה של דנה אינטרנשיונל לייצוג ישראל עוררה התנגדות בקרב גורמים חרדים. על פי הדיווחים, היא היחידה ששהתה במלון בברמינגהאם, העיר המארחת, עם חלונות חסיני קליעים, בשל סכנה לחייה. טורקיה והונגריה פרשו לצמיתות בשנים 2013 ו-2020, בהתאמה, ללא סיבה רשמית. רשות השידור הטורקית TRT ומקבילתה ההונגרית MTVA ציינו את העלייה החדה בסממנים הלהט"ביים בתחרות כסיבה להחרמתה. הרפובליקה העממית של סין הפסיקה לשדר את האירוע בשנת 2018, בעקבות הליך צנזורה של "יחסים והתנהגויות מיניות חריגות" הנוגדות את חוקי רשות השידור המדינתית.
השפעה תרבותית
תחרות הזמר של האירוויזיון זכתה לקהל עולמי, ולמדרוג שנתי גבוה מאוד, המוערך בכ-100–200 מיליון צופים. משכך, הפכה התחרות למושא השפעה תרבותית נרחב בקרב קהלי אירופה, כשהיא מתוארת כקיטשית, ואף נכללת כנושא פארודיות ומערכוני טלוויזיה בפסטיבלי קומדיה מוכרים דוגמת פסטיבל אדינבורו ומלבורן. בנוסף, הופקו מספר סרטי טלוויזיה על האירוויזיון, בהם "בננות" בבימויו של איתן פוקס הישראלי, וסרט הנטפליקס המוכר "תחרות הזמר של האירוויזיון: סיפורה של Fire Saga", בכיכובם של רייצ'ל מקאדמס וויל פרל.
בהתאם לפופולריות שלו ברחבי האינטרנט, לאירוויזיון מספר אתרים הסוקרים אותו באדיקות, כשהמוכר ביניהם הוא "Wiwibloggs", של ויליאם לי אדמס. מועדון המעריצים הבינלאומי של התחרות הוא ה-OGAE ("General Organisation of Eurovision Fans" – "הארגון הכללי של מעריצי האירוויזיון"). הוא נוסד בשנת 1984, בפינלנד, וכיום הוא מונה כ-40 סניפים ברחבי העולם. במועדונים אלה מארחים באופן קבוע את כוכבי התחרויות השונות, מקיימים ערבי צפייה משותפת וכדומה.
לקראת מועד התחרות, מארחות מספר מדינות באופן קבוע אירועים בהם מופיעים כוכבי עונת האירוויזיון הנוכחית, דוגמת "Eurovision in Concert" ההולנדי, "London Eurovision Party" הבריטי ו-"Israel Calling" הישראלי. עם פרוץ מגפת הקורונה וביטול אירוויזיון 2020 נוצרו כמה מסיבות מקוונות תחת ההאשטאג #EurovisionAgain, שקיבל את תמיכתו של איגוד השידור האירופי. בזכות החשיפה שקיבלה שמרה התחרות על הפרופיל הגבוה שלה בעולם.
אירועים נוספים
במרוצת השנים פותחו עבור התחרות פורמטים אחדים, ביניהם: אירוויזיון הילדים והאירוויזיון למקהלות, שגם הם מופקים בידי איגוד השידור האירופי. איגוד השידור ערך אירועי פסגה שונים לציון ימים מיוחדים בהיסטוריית האירוויזיון: "Songs of Europe", שנערך בשנת 1981 לרגל מלאת חצי יובל לתחרות, וכלל הופעות חיות והקלטות של זוכיה, "שיר היובל באירוויזיון", שנערך בשנת 2005 לציון 50 שנים והלהיטים הגדולים של האירוויזיון שנערך עשור אחר כך. האירוויזיון למוזיקאים צעירים היא תחרות מוזיקה קלאסית דו-שנתית למוזיקאים צעירים עד גיל 18, בדומה לאירוויזיון הילדים. האירוויזיון לרוקדים צעירים היא תחרות ריקודים לרקדנים חובבנים בגילאי 16–21. בפורמט זה זכתה ספרד ארבע פעמים רצופות – רצף ששיאו לא נשבר בכל המתכונות השונות של התחרות המקורית.
ישנן תחרויות שירה בין-לאומיות נוספות שהופקו בדומה לפורמט המקורי של EBU. פסטיבל סופוט הנערך בפולין מדי שנה מאז 1961, טורקיוויזיון שמוכר בקרב אזורים אוטונומיים בעלי מכנה טורקי-אתני משותף ותחרות הזמר האמריקאית, שאת מהדורתה הראשונה קיימה בשנת 2022.
סלעניים
סלעניים המכונים גם סרטני גורילה, סרטני חלוקים או סרטני הריסות (שם מדעי: Xanthidae) היא משפחה של סרטנים קצרי בטן השוכנים לאורך חופים שונים בכל היבשות. זוהי אחת מהגדולות שבמשפחות הסרטנים, כשהיא מכילה 14 תת-משפחות, 133 סוגים ו-572 מינים.
הסלעניים קרויים כך עקב מנהגם לחיות קרוב לסלעים שונים, ביניהם הם חיים והם בעלי מבנה קשיח דומה לסלעים. הם חיים הן במים עמוקים והן ברדודים, לרוב בתוך הים ונוטים לשכון סביב חופים סלעיים או בשוניות אלמוגים. חלק מהמינים ניזונים משיריים או מאצות ואחדים מהם טורפים בעלי צבתות חזקות מאוד.
מינים אלו הם מהרעילים ביותר שבסרטנים, כשהם מכילים בגופם טטרודוטוקסינים חזקים, המזכירים את רעלי הנפוחיתיים ונוצרים בידי חיידקי Vibrio החיים בסימביוזה איתם. רעלים אלה חסרי נוגדנים והם אינם נהרסים בבישול, מה שהופך אותם לחלק מהחזקים שברעלים.
לא כל הסלעניים רעילים באופן שווה, כשהרעילים ביותר מצויים בסוגים: Zosimus, Lophozozymus, Atergatis, Platypodia  ו-Demania.
יחסי אינדונזיה–מדגסקר
יחסי אינדונזיה–מדגסקר הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אינדונזיה לבין רפובליקת מדגסקר.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות הוקמו רשמית בשנות השישים. עם זאת, רק בשנת 2009 נפתחה השגרירות האינדונזית באנטננריבו. בשנת 2003, ספינת בורדובור האינדונזית עברה במדגסקר בדרכה לאקרה וגאנה. הספינה כללה סחורות ומוצרים שונים שהיו מיועדים לתושבים המלגשים.
בחודש נובמבר 2008, נשיא מדגסקר, מארק רבלומאנה, ביקר באינדונזיה ופגש את נשיא אינדונזיה, סוסיליו באמבאנג יודהויונו. ב-2005, ביקר רבלומאנה באינדונזיה במהלך יום השנה האסייתי-אפריקאי בבנדונג.
תצורת יישיין
תצורת יִישְׂייֵן (בסינית: 義縣組, בפין-יין: Yìxiàn zǔ) היא תצורה גאולוגית בנציבות העירונית ג'ינג'ואו במחוז ליאונינג בסין, המשתרעת על פני 11 מיליון שנים במהלך הקרטיקון התחתון. התצורה היא לאגרשטטה וידועה בשל המאובנים שנשמרו בה בצורה מעולה, והיא בנויה בעיקר מבזלת המעורבת במשקעים סיליקלאסטיים דוגמת אבן חול.
גילוי מחדש על ידי הסינים
ב-1949 עבר השלטון על האזור לידי המפלגה הקומוניסטית של סין ומנהיגה מאו דזה-דונג, ובעשרות השנים שלאחר מכן נחקרו מאובני יישיין רק על ידי מדענים סיניים. רק בשנות ה-90 של המאה ה-20 החלו להתגלות לעולם המאובנים יוצאי הדופן של עופות ודינוזאורים. מאז 1996 נתגלו ביישיין מספר מאובנים של דינוזאורים שגרמו למהפכה בידע על בעלי חיים אלו. בהם, התרופודים המנוצים הראשונים הידועים שאינם עופות. ראו הביוטה של ג'הול.
תיארוך וחלוקה לשכבות
במשך מספר שנים העריכו החוקרים כי גיל התצורה נמצא על הגבול שבין שלהי היורה לקרטיקון תחתון, כלומר כ-145 למ"ש (לפני מיליון שנים). מאז שימוש בתיארוך רדיומטרי תיקן את גיל התצורה לגיל צעיר יותר, וכיום משערים כי השכבה הושקעה בקרטיקון התחתון, בגילים שבין הברמיאן לתחילת האפטיאן, תקופה המתפרשת בין 125 למ"ש ל-121 למ"ש.
ייתכן שתצורת דָאבֵּייגוֹאוּ (Dabeigou Formation) בפֶנְגְנִינְג (Fengning) במחוז חביי היא שכבה קודמת ברציפות לתצורת יישיין, או שהיא זהה לשכבות העתיקות ביותר שלה. תצורת יישיין גם שוכנת מעל לתצורת טוצ'נגדזה (Tuchengzi Formation) בחלק מהמקומות.
תצורת יישיין נחלקת ליחידות הסלע הבאות, מן הצעירה ביותר לעתיקה ביותר (גיל היחידה ניתן כאשר הוא ידוע):
אקולוגיה
תצורת יישיין מייצגת את השלב השני מתוך שלושה שלבים עיקריים המאפיינים את הביוטה של ג'הול, חלוקה המתבססת בעיקר על השינויים במגוון חסרי החוליות. בתצורת יישיין בולט מספר המינים הרב של צדפונאים, בהשוואה למספרם הקטן בתצורת דָאבֵּייגוֹאוּ הקודמת לה. חסרי חוליות נוספים עיקריים בתצורת יישיין כוללים מינים נכחדים של סרטנים מסננים וחרקים. מספר מיני החרקים גדל בתצורת יישיין יותר מאשר בכל תקופת זמן אחרת בעידן המזוזואיקון. לעומת זאת במספר קבוצות אחרות של חסרי חוליות, כדוגמת צדפות וחלזונות, מספר הפרטים רב אבל משתייך רק לשניים או שלושה מינים בולטים (Arguniella במקרה של הצדפות).
חקר החולייתנים אישש את חלוקת ג'הול לשלבים. מגוון מיני הדגים בתצורת יישיין שונה משל תצורות צעירות ועתיקות יותר, כאשר המינים הבולטים ביותר הם מהסוג Lycoptera. תצורת יישיין כוללת את הדינוזאורים והפטרוזאורים הראשונים בג'הול (הם לא נתגלו כלל בתצורה הקודמת, תצורת דָאבֵּייגוֹאוּ), ואת ההסתעפות הראשונה של מיני העופות (מין אחד בלבד ידוע מתצורת דָאבֵּייגוֹאוּ). תצורת יישיין גם משמרת את ההסתעפות הגדולה (והיחידה) של יונקים הידועה עד כה מחבורת ג'הול. מרבית מיני החולייתנים הללו גילו נטייה לטיפוס או חיים על עצים, כולל מינים רבים של עופות שוכני עצים, ויונקים ולטאות בעלי יכולת טיפוס כמו השיאנגלונג הדואה.
מיני הצמחים הגיעו בתצורת יישיין לשיא בביוטה של הג'הול. חמישה מינים של בעלי פרחים נוכחים בתצורה (שלושה מיני Archaefructus, מין Archaeamphora ומין Sinocarpus), כמו גם מגוון מיני שבטבטים הדומים מאוד למינים בני ימינו. ייתכן שהגידול במגוון מיני בעלי-חיים והגידול במגוון מיני הצמחים קשורים זה לזה. תצורת יישיין מאופיינת ביערות נרחבים שנשלטים על ידי גינקגו, מחטניים, ציקסאים ושרכי זרע. צמחים משתרעים כוללים בעלי קשקשים, שבטבטים, שרכאים ובעלי פרחים פרימיטיביים, שהיו נדירים יחסית לאחרים.
צמחייה זו גדלה סביב אגמים של מים מתוקים, על קרקע שהועשרה במינרלים רבים תודות להתפרצויות געשיות מדי פעם. פעילות געשית, יחד עם שרפות יער עונתיות, ופליטות גזים רעילים מתחתית האגמים גרמו להריסה ובנייה מחדש של המערכת האקולוגית. תופעה זו, יחד עם מגוון של בתי גידול באזור, תרמו ככל הנראה לגיוון המהיר של צורות החיים שנתגלו במערכת האקולוגית של יישיין.
אקלים
בעזרת המגוון הרב של הצמחים בתצורת יישיין, כולל דוגמאות של עצים מאובנים וטבעות עצים, ובשימוש באנליזה כימית, הצליחו מדענים לקבוע את האקלים של התצורה. הצמחייה ביישיין נשלטת על ידי מחטניים הדומים מאוד למינים מודרניים המצויים בעיקר ביערות הרריים באקלימים סובטרופיים וממוזגים. נוכחות שרכים, ציקסאים, ושבטבטים מאפיינים אקלים לח. עם זאת עדויות מתיארוך באמצעות טבעות עצים של עצים מאובנים הוכיחו שכמות המשקעים והמים פחתה באופן סדיר. עובדה זו מוכיחה שמדי פעם חלה הפסקה בתנאים הלחים והגשומים בדרך כלל, והיו תקופות יובש שבהן הסביבה הייתה צחיחה יותר. עדויות ממחקר של איזוטופים של חמצן הראו שהטמפרטורה השנתית הממוצעת במהלך תקופה זו הייתה 10 מעלות צלזיוס, הרבה יותר קר ממה ששיערו פעם. נתון זה מצביע על אקלים ממוזג שבו החורפים היו קרים במיוחד יחסית לאקלים החמים בדרך כלל של המזוזואיקון, קרוב לוודאי בשל מיקומה הצפוני של צפון סין בתקופה זו. מחקר שביצעו וו ואחרים ב-2013 הגיע למסקנה שהשינויים בזווית הנטייה של ציר כדור הארץ ובצורת מסלול כדור הארץ סביב השמש תרמו לתנודות באקלים של תצורת יישיין.
בועות
בועות (באנגלית: Soap) היא סדרת קומדיית מצבים אמריקנית מצליחה אשר שודרה בשנים 1977–1981 ברשת ABC. הסדרה היא פרודיה על אופרות סבון. יחסית לתקופה בה הופקה, התוכנית כללה תכנים רגישים כגון: הומוסקסואליות, הורות הומוסקסואלית, בגידות בחיי נישואים, אימפוטנציה ונישואים בין גזעיים.
צוות שחקני הסדרה היה אנסמבל גדול, שכלל בין השאר את קתרין הלמונד, ריצ'רד מאליגן, רוברט גיום ובילי קריסטל.
אחת הדמויות בסדרה, בנסון דובואה (בגילומו של השחקן רוברט גיום), זכתה לסדרה פופולרית משלה בשם "בנסון".
Ґ
גֶּה (ביוניקוד: גֶּה עם עלייה) היא האות החמישית בוריאנט האוקראיני של האלפבית הקירילי המייצגת עיצור וילוני, סותם, קולי (הגיית ג דגושה בעברית מודרנית).
באורתוגרפיות מוקדמות של בלארוסית ואוקראינית ייצג הדיגרף кг את הצליל /g/ במילים שאולות. מאוחר יותר, בבלארוסית, נעלמה הבחנה זו בייצוג הצליל, אך עדיין קיימת באורתוגרפיה המסורתית. לעומת זאת, במאה ה־19 התווספה האות Ґ לאלפביתים של האוקראינית ושל הרוסינית לייצוג הצליל /g/.
ברפורמת הכתיב האוקראיני של שנת 1933 בוטל השימוש באות Ґ ובמקומה נעשה שימוש כפול באות Г. עם זאת, השימוש ב־Ґ המשיך בפזורה האוקראינית, והאות הושבה לשימוש לאחר שקיבלה אוקראינה את עצמאותה עם קריסתה של ברית המועצות.
במהלך המאה ה־20 מספר בלשנים בלארוסים, ובמיוחד יאן סטנקייביץ', קידמו את הגייתו המחודשת של הצליל /g/, לפחות במילים חדשות, יחד עם הצגתה המחודשת של האות Ґ לאלפבית הבלארוסי לשם ייצוג הצליל. עם זאת, ההצעה לא הצליחה לגרוף תמיכה רחבה, האות לא אומצה לאלפבית הבלארוסי התקני, ונעשה בה שימוש מועט בכתבים בלארוסיים.
נגוזי
נגוזי (Ngozi) היא בירת מחוז נגוזי שבבורונדי. העיר שוכנת בגובה 1820 מ' מעל פני הים ונכון לשנת 2012 מספר תושביה הוא 24,932 איש.
פרספונה
המיתוס העיקרי - פרספונה והאדס
המיתוס הזה הוא העיקרי שבמיתוסים הקשורים לפרספונה, וגם לאימה דמטר ולבן זוגה-דודה האדס. ההשפעה העיקרית של המיתוס הזה מסבירה את עונות השנה ואת הסדר שלהן.
פרספונה (אשר נקראה גם קורה), הייתה נערה יפה והכל אהבוה. היא לא חיה על הר האולימפוס כמו הוריה, אלא העבירה את ימיה על פני האדמה, קוטפת פרחים ונוטעת צמחים יחד עם חברותיה. אולם האדס חמד אותה לעצמו, והחליט לחטוף אותה ולהביאה לממלכתו אשר מתחת לאדמה. יום אחד, בשעה שפרספונה טיילה כהרגלה על פני האדמה, האדס מימש את תוכניתו: הוא פרץ רכוב על מרכבתו מבקע באדמה, תפס את הנערה ההמומה, ולקח אותה איתו לשאול תחתיות. אף אחד, פרט לזאוס ולהליוס, השמש הרואה הכול, לא הבחין במאורע.
לאחר שנעלמה פרספונה, לא ידעה אמה, דמטר, את נפשה מצער: היא קיללה את חברותיה של בתה, שלא הצליחו למנוע את החטיפה, והפכה אותן לסירנות - ציפורים בעלות ראש אישה. היא שקעה בגעגועים לבתה והזניחה את האדמה, שחדלה לתת את תנובתה ולהצמיח את פריה.
בסופו של דבר נאלץ זאוס לפעול על מנת למנוע את האסון הממשמש ובא: הוא שלח את הרמס, שליח האלים, להאדס כדי שישיב את פרספונה לאמה. האדס אמנם החזיר את פרספונה, אך טרם לכתה נתן לה לאכול כמה גרעיני רימון. גרעינים בודדים אלו היו פירות השאול ולאחר שאכלה אותם נאלצה פרספונה לשוב לשאול לכמה חודשים (כל פעם לפי כמות הגרעינים) מדי שנה בשנה. אולם, בשאר חודשי השנה הותר לה לשוב לאולימפוס, ולבלות יחד עם אמה ועם יתר האלים. בזמן שהותה של פרספונה מתחת לאדמה הייתה אמה מתעטפת עצב וגוזרת כיליון על האדמה, ודמעותיה, שהן בעצם הגשם, יורדות על הארץ, אך מששבה פרספונה לאמה, היא הייתה מתנערת מעיצבונה ומאפשרת לתבואה להבשיל.
לכן, על פי המיתוס, מגיעים מדי שנה חודשי החורף והסתיו בהם האדמה הופכת קשה ואינה נותנת פרי, אך לאחריהם מגיעים חודשי האביב והקיץ, בהם פרספונה שבה מן השאול, ודמטר שוב מפרה את האדמה.
מקורותיו של המיתוס
מיתוס זה, המתאר את חטיפתה של פרספונה על ידי האדס, הוא הסיפור הידוע ביותר הקשור בדמותה של פרספונה, ולא בכדי: סיפור זה טומן בחובו עוצמות רגשיות אדירות. הדמויות הארכיטיפיות המופיעות בו - הנערה החפה מפשע, האוהב החוטא, האם הקודרת - מצליחות לרגש את לב השומע והקורא, ותוך כדי כך גם למתוח את משמעות הסיפור מעבר לפרשנותו המידית: הסיפור הופך לפרדיגמה ולמופת למיתוס.
מיתוס זה איננו כה פשוט כפי שהוא נראה בתחילה, וזאת בשל דמותה כפולת הפנים של פרספונה. מצד אחד, מדובר בנערה תמימה שנחטפה על לא עוול בכפה אל ממלכת השאול ואף נאלצת לחזור לשם מדי שנה בשנה בגלל ערמומיותו של חוטפה, אך מצד שני, פרספונה היא גם מלכת השאול הקרה והלא רחמנית, שהיוונים הקדמונים העדיפו לא להגות את שמה (הם כינו אותה, לחלופין, "העלמה" או "הבת"). לא פלא, אפוא, שסיפורה האישי של פרספונה הפך לחלק מפולחני המסתורין האֱלֶוּסִיִים.
המיתוס יכול להיות גם מפורש כאלגוריה לטקסי החתונה ביוון העתיקה: היוונים הקדמונים חשו שנישואין הם למעשה מעין חטיפה של הכלה ממשפחתה על ידי החתן, ולכן מיתוס זה בא להסביר את מקורם של טקסי הנישואין. בנוסף, למיתוס זה יש גם פרשנות אטיולוגית ברורה: הוא מבהיר את מהותם של חילופי העונות בטבע. מקור נוסף הוא המסורת הנוראה שהייתה קיימת בתרבויות עתיקות של העלאת ילדים לקורבן. מסורת שהצמיחה סיפורים על צעירים וצעירות, שכביכול עברו לעולם הבא, אולם הם שבים אלינו בצורת פרחי האביב. הסבר זה אף ניתן לגבי סיפורו של אדוניס.
אורפאוס ואורידיקה
פעם אחת בלבד גילתה פרספונה, בתפקידה כמלכתו של האדס, רחמים, וזאת משום שנגינתו הענוגה והעצובה של אורפאוס ריככה את ליבה. היא התירה לאורפאוס להחזיר את רעייתו המתה אורידיקה אל ארץ החיים בתנאי שילך לפניה כל הזמן, ולא יסב את ראשו אליה, עד צאתם מהשאול. אולם, אורפאוס לא התאפק וברגע האחרון הציץ בפניה של אהובתו, הן מפני הגעגועים, והן משום שאולי לא באמת האמין בחסד שנטו לו. ברגע שהסתובב אחורנית, אהובתו נמוגה כעשן, והוא איבדה לעד.
פרספונה ואדוניס
פרספונה מופיעה גם בסיפורו של אדוניס, בן הלוויה יפה התואר של אפרודיטה, אלת האהבה. כאשר נולד אדוניס, אפרודיטה כה נפעמה מיופיו של הוולד, שהיא החליטה לקחת אותו תחת חסותה ולדאוג לכל מחסורו. היא הפקידה אותו בידיה של פרספונה, אך גם פרספונה בעצמה השתוממה מיופיו של אדוניס, והיא סירבה להחזירו לאפוטרופסות של אפרודיטה. הוויכוח בין שתי האלות יושב לבסוף על ידי זאוס (ועל פי מקורות אחרים, על ידי המוזה קאליופה או על ידי אלת הצדק, תמיס), שפסק ששליש שנה יבלה אדוניס עם אפרודיטה, שליש שנה עם פרספונה, ובשליש הנותר הוא יבלה עם מי שהוא ימצא לנכון. אדוניס, למגינת לבה של פרספונה, תמיד בחר לבלות עם אפרודיטה את השליש "החופשי" שלו, כיוון שאפרודיטה שפעה חום ומיניות ואילו פרספונה הייתה מלכת השאול הקרה.
הנימפה מינטה
הנימפה מינטה הייתה מאהבתו של האדס, ופרספונה, בזעמה על מעשה הבגידה, הפכה אותה לצמח המנטה (נענע). לפי אחת הגרסאות, לאחר שהפכה אותה לצמח נהגה פרספונה לדרוך עליה שוב ושוב, אולם לאכזבתה הריח שלה התחזק יותר ויותר מדריכה לדריכה.
במיתולגיה האורפית
על פי סיפורי האורפיזם, דמטר ילדה אותה לאחר ששכבה עם זאוס. לאחר מכן, כשגדלה פרספונה, שכב זאוס גם איתה וממעשה זה נולד זרגאוס, ייצוגו הקדום של דיוניסוס.
פיאט פולבק
פיאט פולבק (באנגלית: Fiat Fullback) הוא טנדר שתוכנן על ידי קונצרן הרכב האיטלקי פיאט ומיוצר בתאילנד על ידי יצרנית הרכב מיצובישי מוטורס תאילנד (Mitsubishi Motors Thailand) ) משנת 2015 ועד 2019.
דגם "פיאט פולבק" זהה לחלוטין לדגם "Mitsubishi L200" דור חמישי ונבנה בשיתוף פעולה בין קונצרן הרכב פיאט ומיצובישי.
דגם "פיאט פולבק" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בדובאי בשנת 2015.
סילה וורד
סילה אן וורד (באנגלית: Sela Ann Ward; נולדה ב-11 ביולי 1956) היא שחקנית אמריקאית הידועה בעיקר כזוכת פרסי גלובוס הזהב ואמי על גילום דמותה של טדי ריד בסדרת הטלוויזיה "אחיות" ששודרה בין השנים 1991–1996, ודמותה של לילי מאנינג בסדרה "להתחיל מחדש" ששודרה בין השנים 1999–2002.
ביוגרפיה
נולדה במיסיסיפי שבארצות הברית. בתם הבכורה של אנני קייט, עקרת בית שמתה מסרטן בשנת 2002 ושל גראנברי הולנד וורד, מהנדס חשמל. לוורד שלושה אחים ואחיות: ג'ינה ברי וברוק. וורד למדה באוניברסיטת אלבמה בטסקלוסה אמנות ופרסום, והייתה חברה בקבוצת המעודדות של קבוצת הפוטבול ובאחווה "כי אומגה".
קריירה
לאחר לימודיה, בעת שעבדה בניו יורק בעריכת מצגות, החלה וורד לדגמן לצורך השלמת הכנסה. היא גויסה על ידי סוכנות וילהלמינה ולוהקה תחילה לפרסומות טלוויזיה של חברת הקוסמטיקה מייבליין. לאחר מכן עברה לקליפורניה כדי לנסות את מזלה במשחק. הופעתה הראשונה הייתה בשנת 1983, בסרטו של בלייק אדוארדס "האיש שאהב נשים". תפקידה הראשון בטלוויזיה היה תפקיד של אשת חברה בסדרת הדרמה "Emerald Point" בהמשך אותה שנה. בשנת 1986 שיחקה בסרטו של גארי מרשל "Nothing in Common". שנה לאחר מכן השתתפה בסרטו של פרנק פרי "Hello Again".
בשנת 1991 החלה לגלם את דמותה של טדי ריד, אלכוהוליסטית בוהמיינית, בסדרת הדרמה עטורת הפרסים "אחיות". התפקיד הזניק את הקריירה שלה וזיכה אותה בפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה לשנת 1994. ב-1992 שיחקה בסרט הטלוויזיה "סיכון כפול" לצד ברוס בוקסלייטנר. ב-1993 גילמה וורד את הלן קימבל, רעייתו של הגיבור ד"ר ריצ'רד קימבל (האריסון פורד), בסרט הקולנוע המועמד לפרס אוסקר "הנמלט". בשנת 1995 זכתה וורד בפרס CableACE על גילום דמותה של העיתונאית ג'סיקה סאביץ' בסרט הטלוויזיה "Almost Golden: The Jessica Savitch Story". ב-1996 שיחקה בסרט "נשיאים בצרות" לצידם של ג'ק למון וג'יימס גארנר.
במהלך 1995 נבחנה וורד לתפקיד נערת בונד בסרט "מחר לנצח" אולם המפיקים החליטו כי היא מבוגרת מדי לתפקיד. בעקבות ניסיון זה יצרה בשנת 2000 את סרט הטלוויזיה התיעודי "The Changing Face of Beauty" העוסק באובססיית הנעורים האמריקנית ובהשפעתה על נשים. בסוף 2002 אף פרסמה ספר אוטוביוגרפי המרבה לעסוק בנושא בשם "Homesick: A Memoir".
בין השנים 1999 ו-2002 גילמה וורד את דמותה של לילי ברוקס מאנינג, אם בניפרד לשתי בנות, בסדרת הטלוויזיה "להתחיל מחדש", וזכתה בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב על תפקיד זה. ב-2000 שיחקה בסרט הרומנטי "לתפוס כוכב נופל" בתפקיד סידני קלארק/שריל, שחקנית הנמלטת מסט הצילומים אחרי שתפסה את ארוסה בוגד בה ומוצאת אהבה בעיירה קטנה אליה הגיעה במקרה. ב-2004 שיחקה את ד"ר לוסי הול, רעייתו של הגיבור ג'ק הול (דניס קווייד) בסרט "היום שאחרי מחר". באותה שנה שיחקה את החוקרת הפרטית בובי באצ'ה בסרט הטלוויזיה "Suburban Madness" וכן שיחקה בסרט ההמשך לריקוד מושחת "ריקוד מושחת 2- לילות הוואנה". ב-2005 החלה להשתתף בסדרת הטלוויזיה "האוס" בתפקיד סטייסי וורנר, בת זוגו לשעבר של הגיבור גרגורי האוס.
נוסף על תפקידיה הקולנועיים והטלוויזיוניים החליפה וורד בשנת 1999 את קנדיס ברגן כפרזנטורית של חברת התקשורת האמריקנית ספרינט-נקסטל (Sprint Nextel) ושימשה בתפקיד זה עד 2002.
מ-2010 ועד תחילת 2013 שיחקה וורד בסדרת המתח "CSI: NY" בתפקיד ג'ו דנוויל. היא מחליפה את סטלה בונוסרה שאותה שיחקה מלינה קנקרדס. ג'ו מגיעה ליחידה לאחר עזיבתה של סטלה והופכת להיות יד ימינו של מאק (גארי סיניז).
חיים אישיים
וורד ניהלה מערכת יחסים עם שחקן הפוטבול בוב באומהאוור בעת לימודיה באוניברסיטת אלבמה. ב-23 במאי 1992 נישאה להווארד שרמן ולשניים שני ילדים.
בעקבות מפגש עם שני ילדים חוסים בביקור במיסיסיפי בשנת 1997 הקימה וורד בעיר הולדתה מרידיאן מקלט לילדים הממתינים למשפחת אומנה. המוסד הקרוי "Hope Village for Children", אשר נועד לשמש דגם למקלטים נוספים, אכלס בשנת 2005 יותר מ-140 ילדים נזקקים.
קרמלין
קְרֶמְלִין (ברוסית: Кремль, תעתיק: "קְרֶמְל") פירושו ברוסית "מצודה" או "טירה", ומתייחס לכל מתחם מבוצר וגדול הנמצא בערים רוסיות היסטוריות. המונח מיוחס לרוב, בשפה יום-יומית, למתחם הקרמלין הידוע ביותר והוא הקרמלין של מוסקבה, או לחלופין, לממשל הרוסי הכללי הממוקם שם. (היום ממוקמת הממשלה הרוסית בבית הלבן של מוסקבה, ובית הנבחרים התחתון הרוסי, הדומה, ממוקם בבניין המרוחק מספר מאות מטרים ממתחם הקרמלין). הקמת קרמלינים ברוסיה הופסקה בשנת 1717 עם השלמת הקרמלין בעיר טובולסק בסיביר.
טעות נפוצה היא ייחוס המושג לכנסיית וסילי הקדוש, בשל סמיכותה לקרמלין והיותה המבנה המפורסם ביותר בכיכר האדומה.
הערים בעלות קרמלינים המוכרים כאתר מורשת עולמית הן מוסקבה, פראג, נובגורוד, קזאן וסוזדל.
מספר אתרי קרמלין רוסיים:
עונת 1981/1982 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל
עונת 1981/1982 בגביע אירופה למחזיקות גביע בכדורסל הייתה העונה ה-16 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-6 באוקטובר 1981 והתחרות הסתיימה ב-16 במרץ 1982. בתחרות השתתפו 23 קבוצות.
התחרות הסתיימה בזכייתה של ציבונה מיוגוסלביה בגביע, בפעם הראשונה בתולדות המועדון, ובכך נשבר רצף של 5 שנים רצופות בהן זכו בגביע קבוצות מאיטליה.
שלב הבתים
בית א'
בית ב'
ישראל בתחרות
הפועל רמת גן הייתה הנציגה הישראלית בתחרות. היא התחילה את השלב המוקדם מהסיבוב הראשון בו היא זכתה בניצחון טכני על פרוטאס אקא לימסול מקפריסין. בשלב השני היא נפגשה עם לה-מאן סארת וניצחה 74-88, 85-83. בכך היא העפילה לשלב הבתים. היא סיימה את השלב הבתים במקום השלישי ולא העפילה להמשך התחרות.
הטבח בחברון (1517)
הטבח בחברון אירע בעיר חברון בשנת 1517 לקראת סוף המלחמה העות'מאנית-ממלוכית (1516–1517), כאשר העות'מאנים הטורקים הביסו את הממלוכים וכבשו את סוריה העות'מאנית. הטבח פגע באנשי היישוב היהודי בחברון, והיווה למעשה פוגרום, מהסוג שכוון נגד יהודים בארצות רבות אחרות.
מהלך האירועים
תיאור של האירוע שפורסם על ידי יפת בן מנשה, יהודי שגר ביוון בשנת 1518, מציין שאת המתקפה יזמו כוחות טורקים בראשות מוראד ביי, סגנו של הסולטן מירושלים. יהודים הותקפו והוכו ורבים נהרגו כאשר בתיהם ועסקיהם נבזזו ונשדדו. נטען כי מצבם הכלכלי היציב של יהודי חברון באותה תקופה הוא שמשך את החיילים הטורקים לעסוק בביזה ההמונית. אחרים מייחסים את הפוגרום להתקוממות של הממלוכים נגד השליטים העות'מאנים החדשים, שהיהודים היו מזוהים איתם. אלו ששרדו את האסון נמלטו לביירות ויהודים חזרו לחברון רק 16 שנים מאוחר יותר ב-1533. זאב ארליך מעריך שהטבח הביא לקצו את הקיום של קראים בחברון.
יחיאל קמחי
ביוגרפיה
קמחי סיים לימודי תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה ב-1963 בבית הספר הגבוה למשפט וכלכלה. ב-1992 סיים לימודי תעודה בעריכה באוניברסיטת בר-אילן (בהצטיינות).
תרגם ספרים רבים מיוונית (בעיקר לעברית), בהם "פאפא יאנארוס", "הטעות", "המורה זהובת העיניים", "החיים בקבר", "נשיקת הבוגד", "ג'וקונדה" ו"החתול השחור האחרון".
קמחי זכה בפרס האגודה היוונית למתרגמי ספרות יפה על תרגום "המורה זהובת העיניים" מאת סטראטיס מיריביליס בשנת 1997, וכן בפרס שר המדע, התרבות והספורט, מתן וילנאי על תרגום "החיים בקבר" (גם הוא מאת מיריביליס), תשנ"א.
קמחי נפטר ב-2017. הותיר את אשתו, עדה, בנות ונכדים. לאחר מותו הוכר ( לפי אתר יזכור ) כחלל צה"ל.
קו טלפון
קו טלפון הוא האמצעי שמחבר בין מכשיר טלפון ובין מרכזת הטלפונים המשרתת אותו. לכל קו טלפון יש מספר טלפון שמזהה אותו.
קו הטלפון עשוי תיל נחושת או סיב אופטי. מנוי של חברת טלפונים יכול לחבר מכשירי טלפון אחדים לקו הטלפון המשרת אותו, אך בזמן מסוים ניתן לקיים רק שיחת טלפון אחת על קו טלפון זה. בנוסף להעברת שיחות על גבי קו טלפון, ניתן להשתמש בו גם לתקשורת נתונים בטכנולוגיות DSL. במצב של מחסור בקווי טלפון ננקט פתרון של קו טלפון יחיד המשמש שני מנויים, כך שברגע מסוים רק אחד משני המנויים יכול היה להשתמש בקו הטלפון.
בשנת 1878 החלה חברת הטלפונים בל למתוח קווי טלפון לחיבור מכשירי טלפון למרכזייה. קווים אלה היו עשויים בדרך כלל מנחושת, אך נעשה שימוש גם באלומיניום. בהמשך שימשו למטרה זו זוגות שזורים.
בישראל
מאז קום המדינה ניתנו שירותי הטלפוניה, ובכלל זה התקנה של קווי טלפון, באמצעות משרד ממשלתי: תחילה משרד התחבורה ואחר כך משרד הדואר, ששינה שמו למשרד התקשורת. שירות זה היה מאוד לא יעיל, ורבבות אנשים המתינו במשך שנים להתקנת קו טלפון בביתם. לשיפור המצב הועברה פעילות זו לחברה ממשלתית, "בזק", שעם הקמתה הגיע תור הממתינים לקו טלפון ל-250,000. חברת "בזק" המשיכה להיות מונופול בתחום הטלפוניה. בהמשך נפתח התחום לתחרות, ובנוסף לטלפונים סלולריים המשתמשים בקשר רדיו נכנסו ספקים נוספים לתקשורת קווית.
ב-1975 החלה חברת ECI Telecom בפיתוח מערכת כפל דיבור אנלוגית, המאפשרת העברת שתי שיחות טלפון על אותו קו טלפון. הפיתוח אִפשר להכפיל את מספר השיחות על הקווים האנלוגיים, תוך ניצול הקיבולת הקולית שעמדה אז על 37% בלבד, באמצעות זיהוי רגעי השקט בשיחות והעברתם לשיחות נוספות. המערכת הוצגה לראשונה בשוק ב-1979 ונמכרה לראשונה ב-1983 למשרד התקשורת הגרמני.
גלריה נגא
"גלריה נגא לאמנות עכשווית" או "גלריה נגא" היא גלריה לאמנות בתל אביב-יפו.
גלריה נגא נוסדה בשנת 1990 בהרצליה. בשנת 1994 הועברה הגלריה לתל אביב-יפו ומוקמה בחלל ששכן בקומת הקרקע של בניין ברחוב דיזנגוף מס' 34. בשנת 2002 עברה הגלריה לחלל ברחוב אחד העם 60, אזור בו נפתחו באותה עת חללי תצוגה של כמה גלריות כגון גלריה זומר או גלריה ג'ולי מ.. על האמנים המיוצגים בגלריה נמנים אמנים כאורי גרשט, יהושע בורקובסקי, אורלי מיברג, אתי יעקבי, טליה קינן, מוש קאשי ואחרים.
מנגיסטו
מנגיסטו (באמהרית: መንግስቱ) הוא שם אתיופי.
דאף A10
דאף A10 (בהולנדית: DAF A10) היא מכונית מסחרית אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב  דאף ההולנדית בשנת 1950.
מהדגם יוצרו 370 יחידות בלבד.
היסטוריה
דגם ה"דאף A10" שירת את המשטרה ההולנדית, שירת כאמבולנס. בנוסף הדגם שירת ברשות כיבוי אש.
בשנת 1952 הוחלף דגם ה"דאף A10" בדגם "דאף A107", אשר נבנה בתצורת טנדר.
נפח המנוע שודרג ל-6 צילינדרים, המפיקים 91 כ"ס, התמסורת הידנית שודרגה ל-4 מהירויות. משקל הרכב הגיע ל-1,500 ק"ג.
הר אחרנר
הר אחרנר או הר אכרנר או הר אצ'רנר (באנגלית: Mount Achernar) הוא פסגה הממוקמת אזור חוף שקלטון של שטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
הר אחרנר מהווה את הקצה הצפון--מזרחי של גבעות מקאלפיין.
הר אחרנר ממוקם לגדתו הדרומית של קרחון לואו.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition; בראשי תיבות: NZGSAE), אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) שבין השנים 1961 - 1962.
ההר נקרא על שם הכוכב אכרנר - הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים ארידנוס והוא גם הכוכב העשירי בבהירותו בכלל כיפת השמים, אשר שימש את משלחת הסקר בניווט אסטרונומי.
חיסון DNA
חיסון DNA היא שיטה להגנה על אורגניזם ממחלה באמצעות הזרקה של DNA מהונדס גנטית על מנת לייצור תגובה חיסונית. תרופות המבוססות על חומצות גרעין עודן ניסיוניות, ונעשה בהן שימוש נגד מספר מודלים של מחלות נגיפיות, חיידקיות ופרזיטיות, כמו גם נגד מספר מודלים של גידולים. לחיסוני DNA יש מספר יתרונות על פני חיסון קונבנציונלי, ובפרט היכולת לעורר טווח רחב של תגובות חיסוניות.
חיסונים הם בין ההישגים הגדולים ביותר של הרפואה המודרנית - במדינות מתועשות, הביאו החיסונים לדיכוי של מקרים טבעיים של אבעבועות שחורות, וכמעט דיכאו לחלוטין את מחלת הפוליו, ואילו מחלות אחרות כגון טיפוס, Rotavirus, צהבת A ו-B מבוקרות היטב. עם זאת, חיסונים קונבנציונליים מכסים רק חלק מן המחלות, ומחלות שאין להן חיסון יעיל הורגות מדי שנה מיליוני בני אדם. בין המחלות הנפוצות שאין להן חיסון יעיל - איידס, צהבת C ומלריה.
חיסוני DNA הם חיסוני "דור שלישי", אשר עשויים מפיסות DNA מעגלי חיידקי קטן, (הנקרא פלסמיד) אשר הונדס גנטית כך שייצר חלבון ספציפי (אנטיגן) ממיקרואורגניזם. חיסון ה-DNA מוזרק לתאי הגוף, שם ה"מנגנון הפנימי" של התאים המארחים "קורא" את ה-DNA והופך אותו לחלבונים פתוגנים. מאחר שחלבונים אלו מזוהים כזרים, כאשר הם מעובדים בתא ונחשפים על פניהם, מערכת החיסון מודלקת, ובעקבות זאת מתעורר טווח של תגובות חיסוניות. חיסוני DNA התפתחו מניסויי ריפוי גני "כושלים". ההדגמה הראשונה של תגובה חיסונית לפלסמיד מוחדר הייתה כאשר עכבר שחוסן בפלסמיד המבטא הורמון גדילה אנושי הפיק נוגדנים במקום שינוי בגדילה.
חברת הביוטכנולוגיה ModeRNA מפתחת חיסון המכיל mRNA כנגד נגיף הקורונה.
יחסי לטביה–פולין
היסטוריה
לאחר מלחמת העולם הראשונה שיתפו פעולה כוחות פולניים ולטביים, בלחימה נגד הצבא האדום. פולין הכירה בעצמאות הלטבית ב-27 בינואר 1921, ובאותה העת שתי המדינות חלקו גבול משותף. שתי המדינות כוננו ברית בשנת 1922, אולם היא התבטלה בעקבות כיבוש פולין עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה הייתה לטביה חלק מברית המועצות, אשר שיתפה פעולה עם פולין במסגרת ברית ורשה. לאחר נפילתה של ברית המועצות, כוננו שתי המדינות מחדש את יחסיהן הדיפלומטיים ב-30 באוגוסט 1991. ישנם כ-57,000 פולנים המתגוררים בלטביה.
כיום, שתי המדינות הן חברות במועצת הים הבלטי, בנאט"ו ובאיחוד האירופי.
אלברט לורצינג
גוסטב אלברט לורצינג (בגרמנית: Gustav Albert Lortzing; 23 באוקטובר 1801 – 21 בינואר 1851) היה מלחין גרמני.
יחסי לטביה–פולין
יחסים דיפלומטיים
לטביה מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה, ו-5 קונסוליות בגדנסק, בקטוביץ, בקרקוב, בלודז' ובורוצלב. מאידך, פולין מחזיקה בלטביה שגרירות בריגה בלבד.
אלברט לורצינג
ביוגרפיה
לורצינג נולד בברלין להורים, ששניהם היו שחקנים. בהיותו בן 19 החל לשחק בתפקיד המאהב הצעיר (Jugendlicher Liebhaber) בתיאטראות דיסלדורף ואאכן. לפעמים גם שר בתפקידי טנור או בריטון קטנים.
האופרה הראשונה שלו, "עלי פאשה מיאנינה" הוצגה לראשונה בשנת 1824, אבל פרסומו כמוזיקאי נובע בעיקר משתי האופרות "Der Wildschütz" משנת 1824 ו-"Zar und Zimmermann" משנת 1837.
"Zar und Zimmermann" התקבלה ללא התלהבות יתרה בלייפציג, אבל ההצגות הבאות בברלין הפיקו תגובה חיובית פי כמה. האופרה עלתה עד מהרה על כל בימות גרמניה ונחשבת כיום לאחת מיצירות המופת של האופרה הקומית הגרמנית. היא תורגמה לאנגלית, צרפתית, שוודית, דנית, הולנדית, בוהמית, הונגרית ורוסית. הסיפור מבוסס על חיי פטר הגדול, שנסע לגרמניה, הולנד ואנגליה מחופש לנגר כדי לרכוש ממקור ראשון את הידע שראה כנחוץ לקדמה הכלכלית של ארצו, כגון טכניקות מודרניות לבניית אוניות.
"Der Wildschütz" התבססה על קומדיה מאת אוגוסט פון קוֹצֶבּוּ והייתה סאטירה על ההתפעלות חסרת התבונה והמוגזמת שהביעה אצולת הבורגנות ליופי באמנות.
אוניברסיטת שטרסבורג
אוניברסיטת שטרסבורג (בצרפתית: Université de Strasbourg, Unistra) בעיר שטרסבורג, בחבל גראנד אסט, במזרח צרפת, היא האוניברסיטה השנייה בגודלה בצרפת (אחרי אוניברסיטת אקס-מרסיי), בה לומדים כ־48,000 סטודנטים, ויותר מ -4,000 חוקרים, אוספים ידע ומנתחים אותו.
מקורה של האוניברסיטה הוא באוניברסיטת שטרסבורג הגרמנית (Universität Straßburg) זו צמחה מתוך הגימנסיה ההומניסטית הלותרנית הגרמנית, שנוסדה בשנת 1538 על ידי יוהנס שטורם. האוניברסיטה חברה ברשת אוטרכט וחברה בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר.
מחלקות ופקולטות
באוניברסיטת שטרסבורג 37 מחלקות. במוסד הלימוד ניתן ללמוד חמישה תחומים אקדמיים מרכזיים הכוללים אמנויות; משפטים, כלכלה, ניהול ומדעי המדינה; מדעי החברה והרוח; מדעים וטכנולוגיה; מדעי הבריאות.
בוגרים ידועים
בוגרים ידועים נוספים של אוניברסיטת שטרסבורג כוללים :
האוניברסיטה כאוניברסיטה נאצית בזמן השואה
בשנת 1940 נכבשה העיר על ידי הגרמנים. היא סופחה לגרמניה הנאצית, ורשמית מעמדה לא היה כמעמד שאר הטריטוריות הכבושות בצרפת, אלא מעמד של עיר גרמנית לכל דבר. בשנת 1941 נפתחה האוניברסיטה מחדש ונקראה "רייכסאוניברסיטאט שטרסבורג". האוניברסיטה הוכפפה לצבא הגרמני ול-אס-אס. החל מקיץ 1943, החלו להגיע לפקולטה לרפואה באוניברסיטה הנאצית, אסירים וגם גופות של אסירים מאושוויץ, רובם יהודים. זאת לצורך ביצוע ניסויים רפואיים ופסוידורפואיים אכזריים על האנשים והגופות האלה. חלקי גופות שנשמרו במעבדות האוניברסיטה עד לשנים האחרונות, כולל כאלה שנותרו שם עד שנת 2022, אמורים היו לשמש, לאחר הניסויים שבוצעו בהם, כמוצגים במוזיאון של "גולגולות ואיברים של הגזעים הנכחדים": יהודים וצוענים, עם השוואות לאיברים אריים, כדי להציג את העליונות לכאורה של הגזע הארי על הגזעים הנחותים לכאורה, שאמורים היו להיכחד לאחר השמדתם על ידי הנאצים. הניסויים עצמם בוצעו במחנה ההשמדה נאצוויילר־שטרוטהוף, והמחקר התרכז באוניברסיטה. בראש האוניברסיטה והמכון שבמסגרתו בוצעו הניסויים, עמד פרופסור אוגוסט הירט. בשנת 2015, לאחר גילוי מספר צינצנות עם שרידי גופות יהודים שהיו בתוך תמיסת פורמלין, על ידי ד"ר רפאל טולדנו, רופא כללי משטרסבורג שהפך את המאבק לאיתור השרידים למשימה אישית, הובאו אלה לקבורה בנוכחות אנשי חברה קדישא של שטרסבורג, ונציגי האוניברסיטה . בעקבות הגילוי הזה, הקימה האוניברסיטה בשנת 2016 ועדת בדיקה בינלאומית, שהציגה את ממצאיה לאחר 6 שנות מחקר, שבהם נבחנו מאה וחמישים אלף דפי מסמכים ו-40 אלף דגימות ומוצגים ביולוגיים מהארכיונים של מעבדות האוניברסיטה. הדוח השתרע על פני 500 עמודים, והאוניברסיטה קיבלה על עצמה אחריות על עברה . זאת לאחר שבמשך שנים הכחישה האוניברסיטה שהיא עדיין מחזיקה במעבדותיה שרידים מהקורבנות, ולאחר ששנים התכחשה לאחריות על מה שהתרחש בין כותלי האוניברסיטה, בטענה שהיה מדובר באוניברסיטה גרמנית נאצית, וכי "הקירות אינם אשמים" . העיתון הצרפתי לה-מונד, הקדיש לפרשה כתבה נרחבת בחודש מאי 2022.
יחסי יוון–נורווגיה
יחסי יוון–נורווגיה הם יחסי החוץ בין יוון לנורווגיה. שגרירות יוון באוסלו נפתחה בשנת 1980 והשגרירות הנורווגית באתונה נפתחה בשנת 1974.
הסכמים
שתי המדינות חתמו על האמנה לביטחון סוציאלי (1980), על חוזה התרבות תרבותית (1976) ועל הסכם למניעת מיסוי כפול (1988).
תיירות
יוון מדורגת בדירוג גבוה ברשימת העדפות התיירות הנורווגיות, היא בין המתמודדות הבכירות, ומקבלת בברכה כ-22% מאוכלוסיית התיירים, המוערכת בכ-250,000 איש לאורך השנה. תנועת התיירים הזורמת מנורווגיה ליוון בשנים האחרונות הולכת וגוברת ויוון היא יעד מועדף על הנורווגים. על פי השירות הסטטיסטי היווני מספר הנורווגים שביקרו ביוון בשנת 2002 הגיע ל 181,383 ובשנת 2003 ל-230,232. האי אנטיפרוס תואר לא פעם כאי הנורווגי, מכיוון שכאן מצויים יותר תיירים נורווגים מכל תיירים אחרים לא יוונים.
יחסים כלכליים
כחלק מהסכם ה-EEA, נורווגיה עם שתי מדינות EFTA אחרות הקימו את המנגנונים הכספיים של ה-EEA, במטרה לתרום להפחתת הפערים הכלכליים והחברתיים באזור הכלכלי האירופי.
מאז 2001, היצוא היווני לנורווגיה גדל בתרופות, כותנה, ביגוד, מתכות לא ברזליות, פלסטיק, מוצרי פלדה ופירות טריים, ובשנת 2003 הסתכם בכ-430 מיליון כתר נורווגי. היצוא מנורווגיה כולל מוצרי דיג, ציוד ימי, סגסוגות אלומיניום, וכן גרניט, אשר בשנת 2003 הסתכם לכ-970 מיליון כתר נורווגי. היצוא הנורווגי ליוון מסתכם בכ-1.2 מיליארד כתר נורווגי בשנה. נורווגיה נהנית מעודף גדול של סחר, מכיוון שהיבוא מיוון נותר על קצת יותר מ-400 מיליון כתר נורווגי לשנה. אף על פי שהסחר בין יוון לנורווגיה רשם ירידה קלה בשלוש השנים האחרונות, נעשים מאמצים להגביר את הסחר וההשקעות. התהליכים והפרויקטים הקשורים ליישום וחיזוק מנגנוני ה-EEA צריכים להביא לאינטראקציה רבה יותר בין יוון לנורווגיה, במיוחד כשמדובר במגזר העסקי.
המגזרים המעניינים במיוחד את היצואנים הנורווגיים הם פירות ים, טכנולוגיה סביבתית ואנרגיה חלופית וכן ספנות ובניית ספינות. קיימת מסורת ספנות ארוכה בין יוון לנורווגיה, וספינות נמכרות ונרכשות בין המדינות בתדירות גבוהה. חברות נורווגיות מוכרות קטמרנים וכלי שיט אחרים וכן ציוד טכנולוגי למקביליהם היוונים. יצואנים ימיים נורווגיים משתתפים בתערוכת POSEIDONIA שנערכה ביוון ופיתוח נוסף של היחסים עם ענף הספנות היווני על מנת להגדיל את יצוא הספנות של נורווגיה הרצוי.
שווי ההשקעות הנורווגיות הישירות ביוון הגיע ל -1,006 מיליון כתר נורווגי בסוף 2002 - עלייה חשובה בהשוואה לשנים קודמות (2001: 605, 2000: 864, 1998: 352 מיליון כתר נורווגי). נורווגיה מקדמת את מומחיותה בתחומי הבניין והבנייה, מוצרי צריכה, ICT, תעשייה ימית, שמן וגז, תהליך התעשייה, טכנולוגיה ידידותית לסביבה, מאכלי ים, ושירותים.
הגירה
הקהילה היוונית בנורווגיה מורכבת מ-1,671 איש בשנת 2009, לעומת 1,572 בשנת 2008. הרוב מתגוררים באוסלו ובברגן באופן קבוע פחות או יותר. רוב מוחץ יצר קשרים משפחתיים על ידי נישואיהם של אזרחים נורווגים. בהורדלנד קיים המספר הגבוה ביותר של תלמידים יוונים במדינה, 8 מתוך 11.
יחסי תרבות
המכון הנורווגי באתונה נפתח בשנת 1989, והוא אחד מ-17 מכונים ארכאולוגיים זרים באתונה.
יאניק וילדסחוט
יאניק-סוני וילדסחוט (בהולנדית: Yanic-Sonny Wildschut; נולד ב-1 בנובמבר 1991) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקיצוני באוקספורד יונייטד מההפוטבול ליג הראשונה.
קריירת מועדונים
וילדסחוט התחיל את הקריירה שלו במחלקות נוער מקומיות בעיר אמסטרדם ובהמשך הצטרף לאקדמיה של אייאקס. בקיץ וילדסחוט חתם בזוולה מהליגה ההולנדית השנייה. ב-23 באוגוסט 2010, וילדסחוט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0–0 נגד מאסטריכט. ב-29 באוקטובר 2010 וילדסחוט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה 4–0 נגד אלמיירה סיטי.
ב-29 ביוני 2011 וילדסחוט חתם בפנלו מליגת העל ההולנדית. ב-6 באוגוסט 2011 וילדסחוט ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 0–0 נגד אוטרכט. ב-22 באוקטובר 2011 וילדסחוט הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 4–1 נגד וואלבייק.
ב-1 בספטמבר 2014 וילדסחוט חתם במידלסברו מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ לשנתיים עם אופציה לשנה נוספת. ב-27 בספטמבר 2014 וילדסחוט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 0–0 נגד צ'רלטון אתלטיק. ב-1 בנובמבר, וילדסחוט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 3–0 נגד רות'רהם יונייטד.
ב-31 בינואר 2017 וילדסחוט חתם בנוריץ' סיטי תמורת 7 מיליון פאונד. ב-7 במרץ 2017 וילדסחוט הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד בריסטול סיטי. ב-12 בינואר 2018 הושאל לקארדיף סיטי עד לסיום העונה.
ב-19 ביולי 2018 וילדסחוט הושאל לבולטון וונדררס עד לסיום העונה. ב-4 באוגוסט וילדסחוט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד וסט ברומיץ' אלביון, ובאותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-5 ביולי 2019 וילדסחוט חתם במכבי חיפה מליגת העל. ב-25 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בניצחון קבוצתו 3–0 על מכבי נתניה. בסך הכל כבש 5 שערי ליגה בעונה זו. ב-30 במאי 2021 זכה באליפות ליגת העל בכדורגל. ב-2 ביוני 2021 שוחרר ממכבי חיפה לאחר שתי עונות בהן כבש 7 שערים ב54 הופעות בכל המסגרות.
ב-26 ביוני 2021 חתם וילדסחוט בצסק"א סופיה הבולגרית.
ב-22 ביולי 2022 חתם וילדחסוט באוקספורד יונייטד מההפוטבול ליג הראשונה.
משיח (דתות)
משיח הוא כינוי לאדם שקיבל לפי האמונה שליחות מיוחדת מאלוהים. המושג 'משיח' קיבל משמעות הקשורה בגאולה, כך ביהדות מתייחס המושג לאדם מזרעו של דוד, שיתגלה ויגאל את עם ישראל משעבוד הגלויות ויחזיר עטרה ליושנה.
ביהדות כמו בנצרות, המושג קיבל משמעות אסכטולוגית - הקשורה לזמן מוגדר, שבו יתרחשו תמורות אשר כתוצאה מהן במקום ההווה הבלתי מושלם יבוא עידן טוב ומושלם.
הציפייה למשיח נובעת מהציפייה לשינוי סדרי בראשית והתממשות עידן הגאולה האמיתית והשלמה ותיקון העולם במלכות שדי שאז לא יהיו מלחמות, העולם יונהג על ידי מלך המשיח והעולם יחזור להיות טוב מושלם ללא דברים שליליים.
המשיח ביהדות
קיימת אמונה בסיסית ביהדות, אשר על פיה בשלב מסוים בהיסטוריה יקום נצר לדוד המלך, יהפוך למלך המשיח, יביא גאולה לעם ישראל ויחולל תיקון עולמי, שיעשה את העולם טוב יותר. האדם הזה מכונה לרוב משיח, או "משיח בן דוד". הרמב"ם קבע אמונה זו כעיקר ה-12 מבין שלושה עשר העיקרים, וכך הוא כותב: "והיסוד השנים עשר - ימות המשיח, והוא להאמין שיבוא, ואין לומר שנתאחר, אם יתמהמה חכה לו, ואין לקבוע לו זמן". העיקר הזה נוסח מאוחר יותר בלשון קצרה יותר: "אני מאמין באמונה שלמה בביאת המשיח, ואף על פי שיתמהמה, עם כל זה אחכה לו בכל יום שיבוא".
על פי המסורת היהודית המקובלת המשיח הוא למעשה דמות בעלת כוחות אלוקיים נשגבים. המסורת גורסת כי בכל דור יש משיח פוטנציאלי הנקרא בהלכה "בחזקת משיח", והוא יהפוך למשיח בוודאי, אם ההשגחה העליונה תחליט שהדור זכאי לכך הגאולה תיקרא "אחישנה" - (דהיינו גאולה מוקדמת) או שיגיע הקץ האחרון ואז תיקרא הגאולה "בעיתה" (בזמנה). ישנם מקורות שונים לגבי אופיו של המשיח שיבוא, כגון: כהנים גדולים או מלכים מזרע בית דוד שנמשחו בשמן המשחה, שיש המאמינים כי הוכן רק פעם אחת, בתקופת משה רבינו.
המשיח בנצרות
הנצרות יונקת את מורשתה המשיחית מהמקרא העברי עם פרשנות משלה לפסוקים המקראיים כפי שבאים הדברים לידי ביטוי בברית החדשה. בניגוד ליהדות שמדברת על משיח עתידי שטרם הגיע, הנצרות מדברת על משיח שכבר הגיע - ישו, ועיקר מרכזי של אמונתה הוא שצריך להאמין שכבר בא, בנוסף לבואו העתידי. כינויו של ישו "כריסטוס" משמעו משיח. ביאה שנייה זו של ישו באחרית הימים היא אחת מהדוגמות הנוצריות ומופיע ב"קרדו" (אני מאמין) הנוצרי:
לפי מסורת הכנסייה, ישו הבטיח לפני מותו לשוב ולהופיע, ומאמיניו מחכים מאז לשובו (רמזים לכך בחזון יוחנן, כ-4-6). הביאה השנייה ('parousia') מזוהה עם הארמגדון ועם מלחמת גוג ומגוג כאירועים, שיסיימו את התקופה ה'טבעית' בבריאה. אף שהיא נזכרת מספר פעמים, חזרתו של ישו אינה מפורטת כל צרכה ותיאורה שופע מטפורות ואלגוריות. מסיבה זו צמחו לתיאורים אלה פרשנויות רבות. ברם, על רוב הנוצרים מוסכם שישו ישוב לעולם הגשמי באחרית הימים כדי לשפוט את החיים והמתים (אשר יקומו לתחייה) ביום הדין ולהקים את מלכות האל, שאליה יורשו להיכנס רק הצדיקים ואשר תימשך לעולמי עד. בכך, על-פי הנצרות, תבואנה נבואות אחרית הימים שב"ברית הישנה" (התנ"ך) לידי קיום.
חלק מהזרמים בנצרות (אוונגליסטים בעיקר) רואים בגאולת ישראל נדבך מרכזי בביאתו המחודשת של ישו, ולכן הם מעודדים את הריבונות היהודית על ארץ ישראל ותורמים כספים למדינת ישראל ולארגוני ימין יהודיים.
המשיח באסלאם
המהדי (בערבית: مهدي, שפירושו: המונחה (בידי האל), המונחה נכונה) הוא גואל העולם והמקביל המוסלמי למשיח ביהדות. המידע על המהדי אינו מופיע בקוראן אלא רק בחדית' - מקבץ המסורות שבעל-פה ועל כן גילו, מוצאו ולטענת מספר חוקרים סונים עצם קיומו, שונים בין שני הפלגים העיקריים באסלאם - הסונה והשיעה.
מעת לעת ניצלו אנשים שונים (בעיקר ממשפחתו של מוחמד) את מצבם הקשה של השיעים, הכריזו על עצמם כמהדי, וניסו למרוד בשלטונות הסוניים (בשתי המאות הראשונות לאסלאם היו מספר התמרדויות סוניות תחת דגלו של "מהדי", אולם לאחר מכן, השיעים היו היחידים שעשו שימוש באמונה הזו במרידות). לפיכך, כדי להוכיח כי הם אכן המהדי, המורדים השונים זייפו מסורות רבות על מוצאו, שמו, ועת הגעתו של המהדי.
מנהיגות צבאית
למנהיגות הצבאית פנים רבות והגדרות רבות, אך באופן עקרוני ניתן להגדירה כיכולת המפקד להניע את פקודיו לביצוע משימות. הגדרה זו רחבה באופן מכוון כיוון שמנהיגות צבאית אינה עוסקת אך ורק בעיתות מלחמה אלא גם בעיתות שלום ורגיעה.
ייחודה של המנהיגות הצבאית בעת מלחמה (להבדיל ממנהיגות עסקית, לדוגמה) הוא בכך שסכנת מוות מרחפת על המונהגים. על האדם הלוחם שורה פחד מפני מוות, נכות או שבי, פחד המניע אותו לא לבצע משימות שעלולות לסכן את חייו.
יצר החיים הטמון באדם עשוי פעמים רבות לגבור על רצונו לבצע משימה שהוטלה עליו. מתוקף אחריותו של מפקד ניתנת לו סמכות ויכולת לנקוט באמצעי משמעת, אך זו לבדה לרוב אינה מספיקה, ואף פוגמת ביחסי המפקד והפקוד. ההיסטוריה מלאה בדוגמאות למרידות בסמכותם של מפקדים. קושי נוסף במנהיגות צבאית הוא הקושי לקיימה גם בעיתות שגרה מעבר לשעות החירום. מפקדים רבים בהיסטוריה הצבאית גורסים כי חלק משמעותי במנהיגות צבאית הוא אמון וביטחון במפקד. לפי טענה זו, כאשר לחייל יש ביטחון בכך שמפקדו מחויב לו ודרכו ברורה, ביצוע משימות מסכנות חיים הופך עבור החייל קל יותר מבחינה מנטלית.
סוגיה חשובה במנהיגות הצבאית היא העדר זהות מוחלטת בין מפקד למנהיג. ישנם מפקדים רבים, בכל דרגי הפיקוד שיכולת המנהיגות שלהם נמוכה. מאידך גם לחייל הפשוט ביותר עשויה להיות יכולת להוביל את חיילי מחלקתו לביצוע משימות.
מנהיגות בצה"ל
המנהיגות בצה"ל מוגדרת כ"היכולת להניע פקודים לאורך זמן לביצוע משימות".
המנהיגות הצבאית בצה"ל נסמכת על דוגמה אישית. הקריאה "אחרי" ודמות המפקד בראש, והאתוס שנוצר בעקבות זאת, היא שנוסכת ביטחון בחייל. בשנים האחרונות גובשה בצה"ל תפיסת מנהיגות כתובה, לאחר שהורגש בה צורך במשך שנים רבות. מספר מודלים שאולים כדוגמת פירמידת הצרכים של מאסלו שימשו לפיתוח מנהיגות. מבנה התפיסה מנסח הגדרה כללית, מציג מספר מתחים בהם נתקל המפקד ומספר עקרונות מנחים:
בצה"ל קיים בית ספר לפיתוח מנהיגות העוסק במנהיגות צבאית בזירות השונות: יחידות לוחמות, פרופסיונליים ויחידות מיוחדות. תהליך פיתוח המנהיגות, המתבצע בסיוע יועצי בית הספר (ביסל"ם), מהווה חלק בלתי נפרד מתהליכי ההתפתחות של המפקד. בהכשרה - פיתוח המנהיגות מתקיים לאורך כל הקורס וכולל עבודה עם מפקד המסגרת, הסגל וחניכי הקורס. בשטח- פיתוח המנהיגות כולל עבודה עם מפקד המסגרת והפורום המוביל שלה.
מתקפת הנגד של 8 באוקטובר
מתקפת הנגד של 8 באוקטובר הייתה קרב שהתחולל ב-8 באוקטובר 1973, בגדה המזרחית של תעלת סואץ, כחלק מחזית הדרום במלחמת יום הכיפורים.
הקרב החל כמתקפת נגד של כוחות השריון של צה"ל במטרה לפרוץ את הקו המצרי, שהתבסס בגדה המזרחית של תעלת סואץ לאחר צליחתה עם פרוץ המלחמה. אלא שכוחות הצבא המצרי, שנערכו להתקפה זו, בלמו את הכוחות הישראלים ואף התקדמו ונאחזו בחלקים מציר החת"ם המרוחק 8-10 קילומטרים מתעלת סואץ.
כישלון מתקפת הנגד הישראלית הביא לדמורליזציה בקרב חלק מההנהגה הישראלית והיה אחד מהגורמים המרכזיים להחלפתו של אלוף פיקוד הדרום הישראלי, שמואל גונן, ול"מלחמת הגנרלים" שהחלה בישראל עם סיום המלחמה. כמו כן, התבטאויות סותרות של גורמים בהנהגה הישראלית בתקשורת לגבי מצבו של צה"ל, הביאו לתחילתו של תהליך בו ירד באופן זמני אמון הציבור הישראלי בדיווחים הרשמיים.
על נקודת המבט הישראלית על יום הלחימה ב-8 באוקטובר, כתב הסופר חנוך ברטוב:
רקע
ב-6 באוקטובר החלה מלחמת יום הכיפורים במתקפה מתואמת של צבא סוריה על רמת הגולן וצבא מצרים על קו בר-לב שנפרש לאורך גדתה המזרחית של תעלת סואץ. ההתקפה כונתה על ידי המצרים מבצע באדר ובמסגרתה, במקביל להרעשה הארטילרית, החלו כוחות מצריים לצלוח את התעלה. עקב כישלון אגף המודיעין הישראלי בחיזוי כוונות הצבא המצרי, הופתעו כוחות צה"ל ולא הצליחו לתת מענה אמיתי למתקפה המצרית. מעוזי קו בר-לב כותרו וחלקם נכבשו וכוח השריון הישראלי המצומצם נפגע קשות מהשימוש המצרי המסיבי בחוליות נ"ט רגליות. ב-7 באוקטובר הצליחו המצרים לצלוח את תעלת סואץ ב-13 ראשי גשר עליהם העבירו כוחות רבים שכללו גם טנקים וארטילריה. באותו יום החלו להגיע לאזורי הקרבות שתי אוגדות מילואים ישראליות שגויסו עם פרוץ המלחמה. לאוגדה 162 בפיקוד אברהם אדן הוקצתה הגזרה הצפונית, לאוגדה 143 בפיקוד אריאל שרון הוקצתה הגזרה המרכזית ולאוגדת סיני (בפיקוד אברהם מנדלר), שחלק מיחידותיה ספגו אבדות קשות ביומיים הראשונים של הלחימה, הוקצתה הגזרה הדרומית.
בעקבות הצלחת מבצע הצליחה וכיבוש חלק ממעוזי קו בר-לב, היו יחידות ומפקדי הצבא המצרי במורל גבוה. לעומת זאת, בחדר המלחמה של פיקוד דרום היה מצב הרוח קודר. החל להוודע היקף האבדות הישראליות בנפש ובטנקים ובמקביל, נשמעו בקשר קריאות נואשות של אנשי המעוזים שבקשותיהם לסיוע ולחילוץ הושבו פעמים רבות ריקם. שר הביטחון, משה דיין, שביקר בחדר המלחמה, אף המליץ על נסיגה לקו המעברים.
קרקע
ברוב חלקיה של הגדה המזרחית של תעלת סואץ הקרקע היא חולית. בחלק המרכזי-צפוני היא עבירה לנגמ"שים ולטנקים אך קשה מאוד עד בלתי אפשרית למעבר זחל"מים. חלקים גדולים מהשטח הם מישוריים או בעלי מבנה גבעי מתון ביותר. בחלקה הצפוני הייתה הקרקע ביצתית ולמעט צירים בודדים, התנועה ברכב כלשהו הייתה קשה מאוד עד בלתי אפשרית. בחלקה הדרומי של הגדה המזרחית, במרחק של כ-20 קילומטר מזרח לתעלה, מצוי רכס הררי ובו שני מעברים הכרחיים שכיוונם הוא מזרח-מערב. הצפוני הוא מעבר הגידי והדרומי הוא מעבר המיתלה. רכס הררי זה ממשיך דרומה עד אזור ראס סודר וכונה "קו המעברים". בחלקה המרכזי והצפוני של הגזרה לא קיים מכשול טבעי המונע מכוחות ממונעים להגיע לעומק צפון סיני.
צירי תנועה
ב-1973 היו קיימים בגזרה שלושה כבישים עיקריים בכיוון צפון-דרום
כבישים אלו חוברו על ידי מספר כבישים שכיוונם מזרח-מערב
הכוח הישראלי
הכוח ההתקפי הקרקעי העיקרי של צה"ל במלחמת יום הכיפורים הסתמך על חיל השריון. כוחות השריון בכלל החזית הדרומית כללו 500 טנקים, מהם 30% מדגמים ישנים. חלק מהיחידות לא היו מצוידות בציוד ובחימוש מלא כתוצאה מהמחסור ואי הסדר ששרר בחלק מהימ"חים בזמן גיוס כוחות המילואים.
אוגדה 252, שהתייצבה בגזרה הדרומית של החזית, לא הייתה חלק מהמתקפה ופעלה מול הכוחות המצריים שעמדו מולה.
הכוח המצרי
הכוח המצרי (לאורך כל החזית) מנה כ-900 טנקים.
כמו כן, שתי דיוויזיות, ממוכנת ומשורינת, היוו עתודה ארמיונית בגדה המערבית של תעלת סואץ.
תכנון המתקפה וההיערכות המצרית
התרחיש שצה"ל נערך אליו בשנים שקדמו למלחמה היה של מתקפה מצרית, לא בהכרח כוללת, שתיעצר על קו המים. התוכנית הצה"לית הייתה שגם אם למצרים יהיו הישגים טריטוריאליים מקומיים, מיד תונחת עליהם התקפת נגד. גישה זו גרסה הכרעה התקפית בכל מחיר ומעבר ממגננה להתקפה במהירות, גם אם עדיין בנקודות מסוימות טרם נבלם הכוח המצרי. בשני ימי הלחימה הראשונים פעלו יחידות השריון של צה"ל שהיו בקו האש במסגרות קטנות של פלוגה ומחלקה, תוך מאמצים לסייע באש ולחלץ את אנשי המעוזים, ולא הגיעו למיצוי "אפקט השריון" של לחימה במסגרות גדולות. שני גורמים אלו היו מהמובילים לתוכנית מתקפת הנגד.
לטענת ברטוב, העדיף דוד אלעזר שצה"ל יישאר במגננה ויצא להתקפת נגד רק בעקבות שבירת המתקפה המצרית, אלא שבהכרותו עם הצבא המצרי, סבר שהמצרים לא יתקיפו במהירות ויעדיפו לפעול עקב בצד אגודל, תוך עיבוי המערך שלהם בגדה המזרחית בנשק נ"ט ופרישת שדות מוקשים. הוא חשש שעיכוב בהתקפה הישראלית יביא לכך שבהתרחשה, ימצא צה"ל מול מערך הגנתי סדור שקשה להבקיעו. כמו כן, סבר שעיכוב בהתקפה יאפשר למצרים להעביר עוד טנקים רבים לגדה המזרחית.
ב-7 בערב התקיימה בחמ"ל פיקוד דרום שבאום חשיבה קבוצת פקודות בהשתתפות הרמטכ"ל, דוד אלעזר, אלוף פיקוד הדרום ומפקדי האוגדות, למעט האלוף שרון שהגיע באיחור אחרי שבמסוק שעמד להטיסו נתגלתה תקלה טכנית. הרמטכ"ל הציג את התוכנית שגיבש. על פי התוכנית, אוגדה 162 אמורה הייתה לתקוף מן האגף את הארמייה השנייה בכיוון מצפון לדרום, בין ציר לקסיקון הסמוך לתעלה ובין ציר החת"ם. הכוחות הוזהרו שלא להיכנס לטווח של שלושה קילומטרים מתעלת סואץ מחשש לירי טילי נ"ט מעברה המערבי ומחשש לחי"ר מצרי מחופר החמוש במטולי RPG. גונן אף הציע עוד קודם לכן, בישיבה נפרדת עם הרמטכ"ל, לצלוח את התעלה, אך אלעזר הורה שאין לצלוח את התעלה ללא אישור ממנו. אוגדה 143 הייתה אמורה להמתין בגזרה המרכזית כדי לסייע לאוגדה 162 במידת הצורך, ואם הכוחות שבצפון יכריעו את המצרים, אמרה התוכנית שאוגדה 143 תתקוף, גם היא מהאגף, בכיוון מצפון לדרום את הארמייה השלישית בכיוון העיר סואץ. אלעזר קבע כי גם היציאה של אוגדה 143 דרומה מהגזרה המרכזית תתבצע רק לאחר אישור שלו.