cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הנחת אוילר-ברנולי
כעת נרצה למצוא את משוואת השקיעה w של הקורה. נשתמש בקשרים שקיבלנו על מנת לבטא את העקמומיות המקומית של הקורה: באמצעות גאומטריה דיפרנציאלית ניתן להראות כי מתקיים: כאשר מדובר בדפורמציות קטנות, ניתן להניח ואז:
בית הצדק העולמי
בית הצדק העולמי (בפרסית: بیت‌ العدل اعظم; בערבית: بيت العدل الأعظم) הוא המוסד העליון של הדת הבהאית. את הבית מנהלים תשעה חברים, הנבחרים אחת לחמש שנים על ידי ועדת בחירה המורכבת מנציגי כל האסיפות הרוחניות הבהאיות, המייצגות את הסמכות הבהאית במישור הבינלאומי. המוסד שוכן במבנה שהוקם ב-1983 במרכז הבהאי העולמי בחיפה.
בית הצדק העולמי הוא ערכאת החקיקה והשיפוט העליונה של הדת הבהאית. פרסומיו נחשבים מחייבים, ובהתאם לקביעת בהאא אללה עצמו, החלטותיו החקיקתיות של הבית (ולא של היחידים המרכיבים אותו) נחשבות לחסינות מטעות:
היסטוריה
אל-כתאב אל-אקדס ("הספר הקדוש ביותר"), אחד הספרים המרכזיים של הדת הבהאית שנכתב על ידי בהאא אללה, מייסד הדת, הורה על הקמתו של בית הצדק העולמי ותפקידיו. מספר כתבים בהאים נוספים מזכירים אף הם את בית הצדק העולמי. המנהיג הבא של הדת עבד אל-בהאא' הרחיב בעניין סמכויותיו, הרכבו ושיטת בחירתו של הבית, והיה הראשון שטבע את מושג "בית הצדק העולמי". המנהיג השלישי של הדת הבהאית, שוגי אפנדי, הכשיר את התנאים להקמתו של בית הצדק הראשון ולבחירת חבריו, וב-1951 מינה את המועצה הבהאית הבינלאומית, גוף זמני שתיפקד באופן דומה לזה של משכן הצדק. ב-1961 שונה אופייה של המועצה הבינלאומית מגוף ממונה לגוף נבחר, ובחודש אפריל 1963, במלאת מאה שנים להכרזת הבאב, נבחר בית הצדק העולמי הראשון. מינויו של בית הצדק העולמי היווה שינוי תפיסתי מהותי במבנה הארגוני ובסמכות השלטונית של הדת, שכן לאחר כמאה שנים בהן הנהיג את התנועה מנהיג בודד, נמסרה ההנהגה לגוף שבו תשעה חברים ואשר נבחר על ידי המאמינים עצמם.
משרדיו הראשונים של בית הצדק מוקמו ב"בית עולי הרגל המערביים השני" ברחוב הפרסים 10 במושבה הגרמנית בחיפה, וב-1983 נחנך בניין הבית ב"קשת" במתחם הבהאי על הר הכרמל.
בחירת חברי בית הצדק העולמי
תשעת חברי הבית נבחרים אחת לחמש שנים במהלך חג הרידוואן, בבחירות בשיטה הרובנית הנערכות באופן חשאי בעת הוועידה הבהאית הבינלאומית בחיפה. כל אחד מחברי האסיפות הרוחניות הלאומיות המתכנסים בוועידה, מצביע עבור תשעה מועמדים, ותשעת המועמדים שזכו למירב הקולות מתמנים כחברי הבית. לפני ההליך לא מקיימים תעמולת בחירות או תהליך של מינוי והכרזת מועמדים. כל גבר בגיר רשאי להיבחר כחבר הבית. נשים אינן רשאיות לכהן בבית הצדק העולמי למרות שהדת הבהאית קבעה את שוויון בין המינים, כאחד מעקרונות היסוד שלה, ועבד אל-בהאא' הצהיר כי הסיבה לכך תתגלה בעתיד. בחירת חברי בית הצדק העולמי התקיימה לאחרונה באפריל 2023.
תפקיד וסמכות
על תפקידיו של בית הצדק נמנים קידום האיכויות הרוחניות של הדת הבהאית, שימור כתבי הדת, הגנת הקהילה הבהאית העולמית, שימור המרכז הבהאי העולמי ופיתוחו במישור הרוחני ובמישור האדמיניסטרטיבי ועידוד התרחבותה של הקהילה הבהאית העולמית. בנוסף לכך, בהאא אללה קבע כי על בית הצדק להפעיל את "השפעתו החיובית" על ענייניה הכללים של האנושות כולה, לקדם את השלום בין העמים ולהגן על המין האנושי ועל כבודו. לבית הצדק הסמכות להתאים את הדת הבהאית להתקדמות החברתית ומכאן נובעת סמכותו החקיקתית לפרש ולהוסיף על כתבי הדת הקדושים, אך הוא אינו רשאי לשנותם או לבטלם:
ערק
ערק או ארק (בערבית: عَرَق) הוא משקה אלכוהולי השייך למשפחת משקאות אניס המיוצר בעיקר בסוריה, ישראל, הרשות הפלסטינית, ירדן, לבנון ומצרים. הופק לראשונה בארצות ערביות וים תיכוניות כמו: ארץ ישראל, לבנון, טורקיה, סוריה, לוב, תוניסיה, תימן ומרוקו. מקור השם ערק בערבית, ומשמעותו היא "זיעה" (בשל תהליך הזיקוק באידוי וטפטוף).
את הערק מייצרים על ידי התססה של ענבים (ובעבר גם תמרים) ולאחר מכן זיקוק הנוזל המותסס, לצורך העלאת ריכוז האלכוהול שבו. לפני הזיקוק (על פי רוב, לפני הסבב השני של הזיקוק) מוסיפים לנוזל זרעי או עלי אניס מיובשים, שמקנים לו את טעמו הייחודי. המשקה שקוף כמים (חסר צבע) ובעל תכולת אלכוהול של 40% – 80%. תכולת האלכוהול חייבת להיות גבוהה, משום שמקור טעמו של המשקה הוא בשמנים האתריים של האניס, ואלו מומסים באלכוהול. כמו וודקה ומשקאות אלכוהוליים אחרים, צריכה מרובה שלו עלולה להוביל לאלכוהוליזם ולנזק בריאותי.
את הערק מקובל לשתות עם קרח או מים קרים. בערבוב המשקה עם מים, יורד ריכוז האלכוהול ועימו יכולת המסת השמנים האתריים. ירידה ביכולת ההמסה, מוציאה את השמנים מן התמיסה והם מופיעים כתרחיף של טיפות שמנים אתריים זעירות בתוך המשקה, ובמצב זה מקבל הערק מראה "חלבי".
הערק דומה למשקה הטורקי ראקי ולמשקה היווני אוזו. ניתן גם להגיש עם תמצית טעם שקדים (רוזטה), עם נענע או לימון. לפעמים מוסיפים שורש אקסוס (שוש קירח) או וניל לבקבוק. ביוון נהוג להכין משקה ערק בתוספת מסטיקא. בפי יהודי צפון אפריקה נקרא הערק "מחייה". משקה נוסף בסגנון הערק הוא ה"בוּכַה", המופק מתאנים ומיוצר בעיקר בקרב יהודי צפון אפריקה.
בקום מדינת ישראל, בעקבות תקופת הצנע ובזכות מחירו הזול של הערק, הוא נהפך לפופולרי בקרב העולים החדשים. ב-1 ביולי 2013, בעקבות רפורמה במיסוי על משקאות חריפים, הוכפל מחירו של בקבוק ערק, לצד הוזלה במחיריהם של משקאות אלכוהוליים יקרים יותר.
סטנלי סקיוז
סטנלי סקיוז (באנגלית: Stanley Skewes; 1899–1988) היה מתמטיקאי דרום-אפריקני.
ביוגרפיה
הוריו של סקיוז, הנרי ואמילי היו מקורנוול, אנגליה. הם היגרו לרפובליקה הדרום-אפריקאית בשנת 1894. סקיוז נולד בעיירה הקטנה גרמיסטון ליד יוהנסבורג, שם אביו עבד במכרות הזהב של ויטווטרסראנד. כאשר היה בן שישה שבועות, עברו הוריו להתגורר בקייפטאון, שם אביו נפטר מסיליקוזיס. סקיוז היה לבן יחיד לאמו שעבדה כמורה.
סקיוז השתתף בשירות פעיל במלחמת העולם הראשונה וחזר לביתו בשנת 1918.
סקיוז קיבל תואר מהנדס אזרחי מאוניברסיטת קייפטאון אך התעניינותו במתמטיקה וכישוריו זיכו אותו במלגת המלכה ויקטוריה ללימודי מתמטיקה באוניברסיטת קיימברידג'. בשנת 1925 סיים את התואר הראשון שלו, ואת התואר השני בשנת 1929. את מספר סקיוז הוא גילה בשנת 1932 אך פרסם מאמר אודותיו רק ב־1933 וב־1955. בקיימברידג', היה סקיוז תלמידו של ג'ון אדנזור ליטלווד. סקיוז היה חבר בנבחרת החתירה ביחד עם המתמטיקאי אלן טיורינג. את תואר הדוקטורט שלו הוא קיבל בשנת 1938 על התזה: "(On the difference π(x) − Li(x"
עבודתו המתמטית
ממשפט המספרים הראשוניים עולה שהאינטגרל הלוגריתמי ההפוך הוא קירוב טוב למאוד ל-\pi(x) - מספר הראשוניים שקטנים מ-x. קרל פרידריך גאוס וברנהרד רימן, שניים מן המתמטיקאים הבולטים ביותר במאה ה-19, שיערו שלכל x גדול מספיק מתקיים. השערה זו נראתה סבירה והתקיימה לכל מקרה שניתן היה לחשב באופן מעשי. אולם למרבה ההפתעה ב-1914 הוכיח ג'ון אדנזור ליטלווד שהאי-שוויון מתהפך אינסוף פעמים. ליטלווד לא ידע לומר מתי האי-שוויון מתהפך לראשונה.
סקיוז, שהיה תלמידו של ליטלווד התפרסם ב-1933 בזכות מציאת חסם מלעיל לנקודה שבה האי-שוויון מתהפך. סקיוז הוכיח, שבהנחת השערת רימן, האי-שוויון חייב להתהפך לפני המספר (e הוא בסיס הלוגריתם הטבעי). מספר זה ידוע כמספר סקיוז והוא גדול לאין שיעור מכל מספר הנתפס בדמיון. במשך שנים נודע המספר כמספר הגדול ביותר בעל שימוש של ממש במתמטיקה (אולם מאז צצו במתמטיקה מספרים גדולים ממנו בהרבה, כגון מספר גרהאם). סקיוז זיקק את החסם מתוך ההוכחה של ליטלווד. בשיטתו נעשה שימוש כדי להפיק חסמים קונקרטיים נוספים מתוך הוכחות קיום אחרות.
ב-1955 מצא סקיוז חסם אחר, ללא הצורך להניח את השערת רימן. מתמטיקאים אחרים שיפרו את תוצאתו של סקיוז ומצאו חסמים קטנים יותר ממספר סקיוז.
מתייה ואן דר פול
מתייה ואן דר פול (בהולנדית: Mathieu van der Poel; נולד ב-19 בינואר 1995) הוא רוכב אופני סייקלו–קרוס, אופני הרים ואופני כביש הולנדי בקבוצת אלפסין פיניקס. הוא אלוף העולם במרוץ הכביש לשנת 2023
בתחום הסייקלו–קרוס, הוא אלוף העולם (טאבור 2015, בוגנסה 2019, דובנדוף 2020, אוסטנדה 2021 הוגריידה 2023), עד גיל 19 (קוקסייד 2012, לוסווייל 2013) ואלוף אירופה (2017–2019). בתחום הכביש הוא מנצח המונומנטים רונדה ון פלנדרן בשנת 2020 ו-2022, מילאנו–סן רמו ב-2023 ופריז–רובה, גם כן ב-2023. אלוף העולם עד גיל 19 (פירנצה 2013), אלוף הולנד לשנת 2018, ומנצח מרוץ אמסטל גולד וחץ ברבנט, ודווארס דור פלנדרן ב-2019. בתחום אופני ההרים הוא אלוף אירופה לשנת 2019.
ראשית חייו
נולד בקאפלן, בלגיה. ואן דר פול מגיע ממשפחה של רוכבים. שכן אחיו, דוד, הוא גם רוכב אופניים בקבוצתו. אביו, אדרי ואן דר פול היה רוכב אופניים נחשב מאוד בהולנד שזכה במרוץ אמסטל גולד, רונדה ון פלנדרן, קלאסיקה סן סבסטיאן ועוד. סבו, ריימונד פולידור היה גם רוכב מעוטר מאוד. דודו, ז'אק, היה גם בתחום הענף.
כביש
ב-2013 ואן דר פול ניצח באליפות העולם עד גיל 19 שהתקיימה בפירנצה. באותה עונה ניצח גם באליפות הולנד עד גיל 19. בשנת 2014 נכשל בשמירה על תוארו באליפות העולם עד גיל 19, וסיים במקום ה-10. בשנת 2015 השתתף בטור דה ל'אווניר, המרוץ היוקרתי ביותר לרוכבים עד גיל 23, אך לא התחיל את הקטע הרביעי ובכך פרש מהמירוץ. בשנת 2016 התמקד יותר בעונת הסייקלו–קרוס, אך בעונת 2017 ניצח את הקטע ה-2 בטור בלגיה, 2 קטעים ואת הדירוג הכללי בבושל דה לה מאיין בצרפת ואן דר פול הוסיף ניצחון במרוץ דוואר דור הט האחלנד בבלגיה. ב-2018, ניצח את הרונדה ואן לימבורג, את אליפות הולנד לאחר ספרינט רב משתתפים ו-2 קטעים ב ואת דירוג הנקודות.
2019: ניצחון באמסטל גולד, חץ ברבנט, ודווארס דור פלנדרן
ב-2020, התמקד לאחר תום פגרת הקורונה בקלאסיקות האיטלקיות. הוא סיים במקום ה-15 בסטראדה ביאנקה, אך לא היה חלק בשלבים המכריעים של המרוץ וסיים בפער גדול של 10:06 דקות מווט ואן ארט. לאחר מכן התחרה במילאנו–טורינו וסיים במקום ה-13, שהסתיים בספרינט רב משתתפים הניצחונות של ארנו דמאר. מרוץ זה שימש עבורו הכנה לבמוניומנט השני בקריירה שלו, מילאנו - סן רמו, בו גם סיים במקום ה-13, 2 שניות אחרי ווט ואן ארט המנצח וז'וליאן אלאפיליפ, כשהוא מסיים בפלוטון. לאחר מכן התחרה בגראן פיימונטה, ולמרות שהמסלול היה גבעי עם שדה רחב של מטפסים טובים, הוא סיים שלישי, 4 שניות אחרי ג'ורג' בנט המנצח. לאחר מכן התחרה במוניומנט השני בעונה שלו, ג'ירו די לומברדיה, וסיים במקום העשירי, 6:28 דקות אחרי יאקוב פוגלסן המנצח. ואן דר פול החזיר לעצמו את תואר אלוף הולנד לאחר שניצח את מקצה העלית, מקדים בבריחת יחיד את נילס אקוך ב-1:31 דקות ואת טימו רוסן ב-3:08 דקות. ואן דר פול התחרה גם באליפות אירופה בפלואיי, צרפת וסיים רביעי בספרינט רב משתתפים, לפני המדליסטים ג'אקומו ניצולו (זהב), ארנו דמאר (כסף) ופסקל אקרמן (ארד). ואן דר פול סיים שלישי ב-Druivenkoers - Overijse וניצח את הספרינט מתוך דבוקה של רוכבים למקום השלישיי, 15 שניות מפלוריאן סנשל המנצח. לאחר מכן ואן דר פול זינק למרוץ הקטעים השני שלו בעונה, טירנו - אדריאטיקו, בהופעת בכורה שלו במרוץ, וניצח את הקטע ה-7 והלפני אחרון במרוץ, מקדים ב-4 שניות את רובן גריירו ומטאו פאברו. גם המרוץ הבא של מוד"פ היה גם מרוץ קטעים, בינקבנק טור, ואן דר פול ניצח את הקטע החמישי והאחרון במרוץ לאחר בריחת יחיד, שבסופה הקדים את אוליבר נאסן וסוני קולברלי ב-4 שניות, ניצחונו של ואן דר פול בקטע ושניות הבונוס סייעו לו לעקוף את סורן קראו אנדרסן בדירוג הכללי ולנצח במרוץ, כשהוא מקדים את קראו אנדרסן ב-8 שניות במקום השני, ואת שטפן קינג במקום השלישי בפער של 23 שניות. ואן דר פול המשיך להתחרות בבלגיה וסיים את עונת הכביש שלו שם בסדרה של מרוצים חד-יומיים, הוא סיים שישי בלייז'–בסטון–לייז', כשהוא מנצח את הספרינט מהדבוקה השנייה על הסלול, 14 שניות מפרימוש רוגליץ' המנצח. לאחר מכן המשיך למקום שני בחץ ברבנט, לאחר שנוצח על ידי ז'וליאן אלאפיליפ, אותו רוכב שואן דר פול גבר עליו באותו המרוץ ב-2019, בספרינט הסיום. בגנט-וולחם, סיים תשיעי, 8 שניו ממאדס פדרסן המנצח, לאחר המרוץ האשים אותו ווט ואן ארט שואן דר פול העדיף לראות את ואן ארט מנצח מאשר שואן דר פול יפסיד, אך ואן דר פול טען שהוא תמיד רוכב בשביל לנצח. היריבות הספורטיבית בין השניים נמשכה גם למונומנט רונדה ון פלנדרן, שם הם היו בקבוצה הקדמית על המסלול ביחד עם אלאפיליפ, אולם הצרפתי התנגש באופנוע ופרש, כשהמרוץ הוכרע בספרינט סיום בין ואן ארט לואן דר פול, בו ניצח ואן דר פול והשיג את הניצחון הכי גדול בקריירה שלו בכביש. לאחר הרונדה, התחרה בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, אך התרסק ופרש מהמרוץ.
דיר א-זור
דיר א־זור (בערבית: دير الزور, תעתיק מדויק: דיר אלזור, הגייה נפוצה: דֵיר אֶ-זּוֹר, הגייה ספרותית: דַיְר אַ-זַּאוּר; בארמית סורית: ܕܝܪܐ ܙܥܘܪܬܐ דַּיְרָא זֵעוֹרְתָּא) היא עיר בחלקה הצפון-מזרחי של סוריה, על גדות נהר הפרת, ובירת מחוז דיר א-זור. העיר נמצאת במרחק של כ-450 קילומטר מבירת המדינה, דמשק.
גאוגרפיה
בעיר 133,000 תושבים (על פי הערכה משנת 1994) והיא שוכנת בלב אזור חקלאי פורה הכולל גידול בקר, דגנים וכותנה. מאז גילוי מרבץ נפט במדבר הסורי הפכה דיר א-זור למרכז תעשיית הפקת הנפט במדינה. העיר מהווה אף מוקד תיירות משני במדינה, עם מסעדות על גדת הנהר ומלונות ברמת תיירות גבוהה. דיר א-זור שוכנת על צומת דרכים במדבר הסורי ולה שדה תעופה (קוד יאט"א: DEZ) ברובע אל-ג'עפרה. סמוך לעיר קיים מכרה מלח.
דיר א-זור נמצאת 85 קילומטר מצפון-מערב לאתר הארכאולוגי של העיר ההלניסטית-רומאית דורה אירופוס וכ-120 קילומטר מצפון-מערב לשרידי העיר מארי. בתקופה הרומאית שימשה העיר כתחנת מסחר חשובה בין האימפריה הרומית לבין הודו. לאחר שנכבשה בידי המלכה זנוביה, במאה ה-3 לספירה, הפכה לחלק מממלכת תדמור. העיר ידעה גלי כיבושים רבים ולבסוף נהרסה בידי המונגולים בעת התפשטותם מזרחה, במאה ה-13.
העיר המודרנית נבנתה על ידי האימפריה העות'מאנית בשנת 1867. בשנת 1915, בעת רצח העם הארמני, ידעה העיר מחזות קשים כאשר מאות אלפי ארמנים הגיעו לעיר בסופן של "צעדות מוות" מאזור אנטליה. אלפי ארמנים מצאו את מותם בדיר א-זור ובאזורים הסמוכים לה, רבים מהם מתו בסמוך למעיינות ראס-אל-עין הנמצאים סמוך לעיר. בשנת 1921 השתלטה צרפת על דיר א-זור והקימה בה מחנה צבאי גדול. ב-3 ביולי 1941 התנהל בעיר קרב של כוחות בעלות הברית כנגד צבא צרפת, כחלק מפלישת כוחות בעלות הברית לסוריה במלחמת העולם השנייה. כוחות בעלות הברית העבירו את הממשל במקום לידי כוחות צרפת החופשית. בשנת 1946, עם הכרזת עצמאותה של סוריה, שוחררה העיר.
דיר א-זור ידועה אף בזכות גשר תלוי שהיה בה וחצה את נהר הפרת. הגשר נבנה בעת השלטון הצרפתי בשנת 1930. הוא היה הגשר התלוי השני מסוגו שנבנה בעולם, לאחר שהגשר התלוי הראשון נבנה בדרום צרפת. הגשר נהרס בתחילת מאי 2013, במהלך מלחמת האזרחים בסוריה.
לא הרחק מהעיר קיים אזור תעשייה השייך לממשלת סוריה. בלילה שבין 5 ל-6 בספטמבר 2007 בא-זור התרחשה תקיפה של חיל האוויר הישראלי של כור גרעיני שהיה חלק של תוכנית הגרעין הסורית.
מלחמת האזרחים
בשנת 2012, במהלך מלחמת האזרחים, העיר נפלה לידי ארגון דאעש. בהתחלה, הארגון זוהה כאחד מארגוני המורדים בשלטון בשאר אל-אסד, אבל כעבור שנתיים, התברר שלארגון יש תוכניות אחרות מאלה של צבא סוריה החופשית, שכוללות הקמת ח'ליפות אסלאמית בשטחי סוריה ועיראק.
בספטמבר 2017 הצבא הסורי וחטיבת אל-קודס, בסיוע כוחות רוסיים, הצליח לשחרר את העיר ולכבוש אותה מידי ארגון המדינה האסלאמית.
ויאצ'סלב רגוזין
ויאצ'סלב רגוזין (ברוסית: Вячеслав Васильевич Рагозин (8 באוקטובר 1908, סנקט פטרבורג - 11 במרץ 1962, מוסקבה) היה שחמטאי רוסי שהיה אלוף העולם השני בשחמט בהתכתבות (בשנת 1959), בעל דרגת רב-אמן כפולה, הן של פיד"ה והן של ICCF; עוזרו של אלוף העולם, מיכאל בוטביניק (בין השנים 1961-1950); סגן נשיא הפיד"ה, שופט בינלאומי לשחמט, סופר ועורך.
תחילת קריירה
! !! !!01!!02!!03!!04!!05!!06!!07!!08!!09!!10!!תוצאה
בהמשך ניצח רגוזין באליפות לנינגרד בשנת 1936 ובאליפות ברית המועצות לשנת 1937 חלק מקום שני עם אלכסנדר קונסטנטינופולסקי (ניצח: גריגורי לבנפיש). באליפות לנינגרד-מוסקבה בשנת 1939 חלק מקום שלישי, אחרי סאלו פלור ושמואל רשבסקי ולפני פאול קרס.
שרשרת ההצלחות של רגוזין נמשכה גם בשנות הארבעים עם מקום ראשון בתחרות סברדלובסק בשנת 1942 וניצחון באליפות לנינגרד בשנת 1945. בשנת 1946 ניצח בתחרות הלסינקי וניצח דו-קרב נגד איגור בונדרבסקי. השגו הגדול ביותר בשחמט תחרותי היה מקום שני בתחרות לזכרו של מיכאל צ'יגורין בשנת 1947, חצי נקודה אחרי מיכאל בוטביניק ולפני פאול קרס, וסילי סמיסלוב ויצחק בולסלבסקי.
אלוף העולם בשחמט בהתכתבות
במשך כל חייו התעניין רגוזין, וגם גילה כישרון כמעט בכל אספקט של משחק השחמט. על הישגיו התחרותיים הוענקה לו דרגת רב אמן בשנת 1950. שנה לאחר מכן קיבל תואר שופט בינלאומי. בין השנים 1956–1958 התמקד רגוזין בשחמט בהתכתבות, שם הוכיח כי הוא מנתח עמדות מעולה ובעל ידע תאורטי רב. יכולותיו הובילו אותו לתואר אלוף העולם השני בשחמט בכתב, תואר בו זכה בשנת 1959. באותה שנה הוענקה לו דרגת רב אמן גם בשחמט בכתב.
אלוף העולם מיכאל בוטביניק זיהה תכונות אלו של רגוזין; נוספו לכך ניסיונו העשיר. רגוזין אותר כיריב אימונים אידיאלי לאלוף העולם, והשניים קיימו ביניהם סדרה ארוכה של משחקי אימונים שנשמרו בסוד, במהלך הכנותיו של בוטביניק לאליפות העולם. סגנון משחקו של רגוזין היה תמיד מסתכן ונסיוני, במיוחד ביחס להקרבת רגלים לצורך קבלת יוזמה התקפית. בוטביניק מצידו ניסה לבנות אוסף פתיחות יציבות ואמינות והיה חיוני שהן יעברו בדיקה מקיפה ומעמיקה נגד משחק תוקפני כשל רגוזין. היסטוריונים רבים מייחסים לתרומתו של רגוזין חלק נכבד בהצלחה של בוטביניק.
בוטביניק ורגוזין התאמנו יחדיו לאליפות ברית המועצות בשנת 1944. כדי לחקות את התנאים שיהיו באולם התחרות, הם התאמנו כאשר ברקע רעש חזק של מכשיר רדיו. באליפות ברית המועצות ניצח בוטביניק ואילו רגוזין סיים במקום ה-13 מתוך 17 והאשים את הפסדיו בשקט הלא טבעי באולם התחרות.
תרומתו לתיאורית הפתיחות
תרומותיו של רגוזין לתיאורית הפתיחה מתמקדת בפיתוח שיטות שבהן השחקן בכלים השחורים משיג שוויון בגמביט המלכה ובהסתעפויות נימצו-הודיות. בכל המקרים המסעים הם מסעי הכנה לקידום הרגלי המרכזי מ-ה6 ל-ה5.
על שמו קרויה הגנת רגוזין, אליה מגיעים לאחר המסעים 1. ד4 ד5 2. ג4 ה6 3. פו3 פו6 4. פג3 רב4 (או בחילופי מסעים). עמדה זו מאפשרת לשחור משחק פעיל מתחילת המשחק וזכתה לעדנה בשנים האחרונות (2007). אלופת אירופה לנשים לשנת 2007, טטיאנה קוסינצבה, גרגורי סרפר, ורוזאן עקוביאן ואלכסיי אלכסנדרוב הם ארבעה שחקנים חזקים מאוד שהוסיפו הסתעפות זו למאגר הפתיחות שלהם.
בין השנים 1955-1946 ערך רגוזין את ביטאון השחמט "שחמט בברית המועצות"; כמו כן הייתה לו קריירה כמהנדס אזרחי בתעשיית הבניה.
אטיוד שחמטאי
אטיוד של רגוזין משנת 1936
פתרון: 1. צה6! רז3+ 2. מה2 מ:ח8 3. מו3 וזוכה.
משחקים מפורסמים של רגוזין
=== לבן: מיכאל בוטביניק שחור: ויאצ'סלב רגוזין לנינגראד 1940 ===
אוניברסיטת טאפטס
אוניברסיטת טאפטס (באנגלית: Tufts University) היא אוניברסיטת מחקר פרטית שהקמפוס הראשי שלה נמצא ב/, בסמוך לבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1852 על ידי נוצרים אוניברסליסטיים. האדמה לבניית המוסד נתרמה על ידי הפילנתרופ צ'ארלס טאפטס על הגבעה הגבוהה ביותר במדפורד כדי לסמל את רצונו שהמוסד יהווה "אור על הגבעה".
אוניברסיטת טאפטס כוללת עשרה בתי ספר בארבעה קמפוסים שונים, שלושה מתוכם במסצ'וסטס ואחד בהרי האלפים בצרפת. בין בתי הספר נמצא ע"ש פלטשר שהוא בית הספר הראשון ליחסים בינלאומיים בארצות הברית. האוניברסיטה חברה באיגוד האוניברסיטאות האמריקניות וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
הקמע של האוניברסיטה הוא ג'מבו, פיל אפריקאי מפורסם שעורו פוחלץ ונתרם לאוניברסיטה והוצג בה עד שנת 1975. פסל של ג'מבו נמצא עד היום במרכז הקמפוס של האוניברסיטה במדפורד-סומרוויל.
נמש
נמש או בהרת קיץ הוא כתם צבען חום־צהבהב ואף כתום המופיע על עור האדם דרך קבע או רק אחרי חשיפה לשמש, בחלקי עור שיש בהם ריכוז יתר מהפיגמנט מלנין, האחראי לצבע העור.
נמשים מתפתחים בעיקר על הפנים, הצוואר, הכתפיים וגב כפות הידיים. הם שכיחים יותר אצל אנשים בעלי שיער בהיר או אדמוני. בדרך־כלל, הנמשים לא מופיעים אצל ילדים לפני גיל חמש.
הנטייה לנמשים היא במידה רבה נטייה תורשתית, שאיננה מחלה ואין מתלווים אליה שינויים אחרים כלשהם, אלא אם נמשכת החשיפה לשמש והנמשים עלולים להפוך ממאירים. בגיל מבוגר עשויים הנמשים להפוך לכתמים חומים כהים שפירים אשר מכונים "כתמי זקנה". אפשר למנוע הופעת נמשים על ידי הימנעות מחשיפת הפנים לאור שמש עז בקיץ.
יוליוס פוזנר
יוליוס פוזנר (בגרמנית: Julius Posener; 4 בנובמבר 1904, ליכטרפלדה – 29 בינואר 1996, ברלין) היה היסטוריון אדריכלות, סופר ומחנך במסגרת מערכת ההשכלה הגבוהה בגרמניה.
בהגיעו מרקע יהודי-בורגני, בנו של הצייר מוריץ פוזנר ובתו של יזם הנדל"ן אופנהיים, גדל יוליוס פוזנר בסביבה של המעמד הבינוני, בפרבר וילות של ברלין ליכטרפלדה-מערב המוכר כבעל ערך אדריכלי. הוריו בנו שם לעצמם וילה בסגנון הכפרי האנגלי והם נחשבים למייסדי האדריכלות המתקדמת. סביבה זו גיבשה אותו ועיצבה את אמירתו.
אורח חייו ופעילותו של פוזנר יתגבשו בעוצמה כתולדה מהתנתצותה של תחושת האידיאל והרייך השלישי שהגיע בהמשך. הוא למד אדריכלות משנת 1923 עד 1929, תחת, בין השאר הנס פלציג, באוניברסיטה הטכנית של ברלין. לאחר לימודיו היה פעיל בין היתר במשרדו של אריך מנדלסון בברלין והתגורר באופן זמני גם בפריס. הוא נמלט לשם לאחר מאבק כיבוש השלטון על ידי הנאצים ב -1933. פוזנר עלה לארץ ישראל בשנת 1935, התנדב לצבא הבריטי והתאזרח בשנת 1946. לאחר המלחמה הוא לימד בלונדון ובקואלה למפור משנת 1956. הוא נענה לקריאה למשרת הוראה לתולדות הבינוי במוסד להשכלה גבוהה של ברלין לאמנויות הבניין (האוניברסיטה לאמנויות בברלין) ולימד שם עד 1971.
יוליוס פוזנר היה יו"ר אגודת האדריכלים, המעצבים והתעשיינים הגרמנית (ורקבונד) משנת 1973 עד 1976 ושימש יועץ חשוב לרבעון האדריכלות והאורבניזם - ארכ'+ (arch +).
קרבתו לכאוס הפוליטי הגרמני נשזרה בסגנון חייו של פוזנר כמפורט בספר זיכרונותיו.
אלטיספינקס
אלטיספינקס (שם מדעי: Altispinax; משמעות השם: "בעל קוצים גבוהים") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת הקרכרודונטוזאוריים אשר נמצא במזרח סאסקס שבאנגליה בידי החוקר סמואל בקלס במאה ה-18, אשר שלח את החוליות שמצא לחוקר ריצ'רד אוון. מבנה העצמות שלו הזכיר לו את מבנה עצמות המגלוזאורוס שנמצא גם באנגליה והוא שויך לסוג זה. בפארק קריסטל פאלאס נבנה בידי בנג'מין האוקינס פסל של הדינוזאור שדמה למגלוזאורוס אך נע על ארבע. רק בשנת 1923 החוקר הגרמני פרידריך פון האוס בדק את מאובני השיניים והחוליות וסיווג אותם לסוג חדש בעל חוליות קוצניות מוגבהות, מה שנתן לדינוזאור את שמו. חוקרים אחרים כמו גרגורי ס. פאול סברו שמדובר על עצמות של אקרוקנתוזאורוס מאמריקה הצפונית. הוא אומנם לא מוכר כאקרוקנתוזאורוס אך ככל הנראה היה קרוב משפחתו.
אורכו המוערך של האלטיספינקס הגיע לשמונה מטרים ומשקלו ל-1 טון, קטן יותר מהאקרוקנתוזאורוס. מבנה החוליות המוגבהות מרמז שהיה בעל דבשת כמו של הקונקוונטור. כמו קרוביו הוא היה צייד אכזרי בעל לסתות חזקות מלאות שיניים מעוקלות.
RTP1
RTP1 הוא ערוץ טלוויזיה ציבורי פורטוגלי, הראשון שהחל לשדר בפורטוגל, ב-7 במרץ 1957, ומופעל על ידי תאגיד השידור הפורטוגלי. במשך תקופה קצרה נקרא הערוץ גם "ערוץ 1", כיוון שהוא היה הערוץ היחיד ששידר בפורטוגל כאשר החל לשדר. בשנת 2002 החל הערוץ לשדר 24 שעות ביממה.
RTP1 משדר מגוון רחב של תוכניות, שכוללות תוכנית אקטואליה, אירוח, ספורט, תוכניות רכש. כמו כן, בניגוד לערוץ RTP2, ערוץ RTP1 משדר גם פרסומות, אשר יחד עם תקציב קבוע שמתקבל מהממשלה, ממנות את שידורי הערוץ.
RTP1 הוא אחד מערוצי הטלוויזיה הנצפים ביותר בפורטוגל, ונכון לינואר 2021 שיעור הצפייה בערוץ עומדים על 11.4%, מה שממקם אותו במקום השלישי.
היסטוריה
בפועל, RTP, תאגיד השידור הפורטוגלי, החל לשדר בדצמבר 1955 בשידורי ניסיון ובדיקה. ב-7 במרץ 1957 החל RTP1 לשדר בשידורי קבע, בין השעות 21:30 עד 23:00 או 23:30, ובימי ראשון משעה 18:00. בתחילה שידורי הערוץ נקלטו רק באזור קטן מאוד, עד שבאמצע שנות ה-60 הורחבה קליטת שידורי הערוץ לכל רחבי המדינה.
ב-18 באוקטובר 1959, שודרה לראשונה תוכנית החדשות Telejornal, שהפכה לתוכנית הטלוויזיה ששודרה לאורך פרק הזמן הארוך ביותר ועודנה משודרת, נכון לאוגוסט 2018.
בשנת 1970 החל הערוץ בשידורים יומיים, בין השעות 12:30-14:30. לפני כן, התוכניות הראשונות של הערוץ שודרו משעה 19:00 עד חצות.
בשנת 1974 שיעור החשיפה לערוץ גדל, הם גדילת מכירת מכשירי הטלוויזיה ברחבי פורטוגל.
באוקטובר 1983 בוטלו שידורי היום, על מנת לחסוך במשאבים. השידורים צומצמו והערוץ שידר בין השעות 17:00 עד 23:00. השידורים היומיים חודשו ב-1985 כאשר הוחלט לשדר את שידורי היום מפורטו. השידורים החינוכיים בוטלו ב-1988.
לקראת סוף שנות ה-80, RTP עמד בפני אתגרים לא מועטים עם עלייתם הקרובה של ערוצי הטלוויזיה הפרטיים. כתוצאה מכך, הוחלט לשנות את שם הערוץ ל-RTP 1, לקראת המיתוג מחדש של הערוץ שאירע ב-17 בספטמבר 1990, במקום "ערוץ 1", על מנת לחזק את מעמד הערוץ מול הערוצים החדשים, שעלו לאוויר בשנים 1992–1993, עם עליית ערוצים SIC ו-TVI. בשנתיים שלאחר עליית הערוצים המסחריים, ב-1994–1995, איבד RTP1 את הבכורה בתהליך איטי, עם התחזקות ערוץ SIC, והערוץ הפך לערוץ השני מבחינת שיעורי הצפייה, עד שעקף אותו גם ערוץ TVI כמה שנים לאחר מכן.
ב-2002 החל הערוץ לשדר במשך 24 שעות ביממה.
הערוץ החל בשידורי ניסיון בפורמט מסך רחב ב-8 ביוני 2012 עם שידור טקס הפתיחה של יורו 2012. ב-14 בינואר 2013 עבר הערוץ באופן רשמי לערוץ המשדר בפורמט זה.
RTP1 HD
בקיץ 2008 החל הערוץ בשידוריו, כששידר את אולימפיאדת בייג'ינג. מלבד זאת, הערוץ לא שידר תוכניות אחרות באותה שנה. הערוץ גם העביר ב-HD את אולימפיאדת לונדון ב-2012.
בשנת 2009 שידורי הערוץ שבו, עם שידור משחקי ליגת האלופות.
בשנת 2010 שידר הערוץ את גמר ליגת האלופות כמו גם את מונדיאל 2010 של פיפ"א ובאופן בלעדי עבור MEO, אחת ממפעילות הטלוויזיה הרב-ערוצית בפורטוגל, שירות אינטראקטיבי המאפשר לצופה לעקוב אחרי כל שחקן וגם לצפות בסיכום המשחקים. בנוסף שידר הערוץ סדרת פשע פורטוגלית, שהייתה הסדרה הראשונה בפורטוגל ששודרה ב-HD.
עד 2018 ערוץ RTP1 יעבור לשדר ב-HD מלא, וסביר להניח כי במחצית השנייה של 2017 הצופים ייהנו מאיכות שידור טובה יותר, והחל משנת 2020 כל ערוצי RTP יעברו לשדר ב-HD. יחד עם המעבר ל-HD, בתאגיד השידור של פורטוגל רוצים לסיים את השימוש בקלטות, כדי לחסוך את עלויות התחזוקה וגם כדי לקדם את שיפור איכות הפצת השידורים בשידור דיגיטלי.
סטאק (גאולוגיה)
סטאק הוא תצורת קרקע גאולוגית המורכבת ממדרון תלול ולעיתים עמוד סלע אנכי או כמעט אנכי, הנמצא בתוך הים בקרבת החוף. סטאקים נוצרים כאשר חלק מהכף מתבלה, ומותיר אחריו איון.
סטאקים נוצרים גם כאשר קשתות טבעיות קורסות בגלל תהליכים על-קרקעיים וכבידה, והם עשויים לקרוס או להתפורר ולהותיר אחריהם אי קטן שיכול להיבלע בזמן גאות ושפל. הים תוקף מרווחים קטנים ופותח אותם, והמרווחים הללו גדלים בהדרגה והופכים למערות קטנות. כאשר המערה חוצה את המפרץ נוצרת קשת. בליה נוספת גורמת לקשת לקרוס, וקריסה זו גורמת ליצירתה של ערימת של סלעים קשיחים העומדים במרחק קטן מהחוף, וערימה זו היא הסטאק. כמו כן, סטאקים נוצרים בעיקר על צוקי קירטון בגלל ההתנגדות הנמוכה לבליה. צוקים העשויים מסלעים חלשים יותר כגון חרסית נוטים לקרוס במהירות רבה שאינה מאפשרת את יצירת הסטאק, ואילו סלעים קשים יותר כגון גרניט מתבלים בדרכים שונות.
הסטאקים מהווים במקרים רבים אתרי קינון חשובים עבור עופות ימיים. חלקם מפורסמים כאתרי טיפוס צוקים.
אאוגוסטו מונטרוסו
אָאוּגוּסְטוֹ מוֹנְטֵרוֹסוֹ (בספרדית: Augusto Monterroso Bonilla; 21 בדצמבר 1921 - 7 בפברואר 2003) היה סופר גואטמלי. כתב בעיקר סיפורים קצרים.
ביוגרפיה
מונטרוסו נולד בטגוסיגלפה שבהונדורס למשפחה מעורבת. אמו הייתה הונדורסית ואביו גואטמלי. את כל ילדותו והתבגרותו עבר בגואטמלה, כשהחל מ-1936 גר בעיר הבירה. בגיל 11 נשר מבית הספר והחל ללמוד באופן עצמאי את השפה הלטינית. הוא ביקר לעיתים קרובות בספרייה הלאומית וקרא קלאסיקות בספרדית ולטינית. משנת 1941 החל לפרסם את יצירותיו בעיתון גואטמלי מקומי. לאחר שנת 1944 הוא הפך למהגר פוליטי במקסיקו, שם התגורר עד מותו.
מונטרוסו הכיר סופרים מקסיקנים מפורסמים, רובם היו מהגרים מספרד. חבריו הקרובים ביותר היו הסופרים קרדוסוי-אראגונום, ג.ג. מרקסום, ה. רולף, ה. קורטראסום ואחרים. הוא נשא נאומים מרגשים באוניברסיטה הלאומית של מקסיקו. מלבד זאת, עסק בהוצאה לאור. הפעם הראשונה שביקר בגואטמלה מאז עזיבתו הייתה בשנת 1993, אז נבחר להיות נציג מטעם האקדמיה ללשון.
"הדינוזאור"
מונטרוסו הוא בין היתר אמן הסיפור הקצרצר. אחד מסיפוריו הנודעים, שזכה לפרשנויות רבות, הוא הסיפור "הדינוזאור", הכולל בשפת המקור שבע מילים בלבד. להלן הסיפור במלואו:
בתרגום לעברית: "כשהתעורר (ה), הדינוזאור עוד היה שם".
"הסימפוניה הגמורה"
"הסימפוניה הגמורה" הוא ספר שיצא לאור בעברית בהוצאת הקיבוץ המאוחד. הספר כולל בתוכו סיפורים קצרים רבים פרי עטו של מונטרוסו, שתורגמו על ידי טל ניצן. כיום הספר כלול בחומר הלימוד בחלק ממוסדות החינוך בישראל. הסיפור "הזבוב שחלם שהוא נשר" הלקוח ממקבץ סיפורים זה הופיע בבגרות הקיץ בספרות ב-2009 בחלק הסיפור שאינו נלמד.
דלין מתיה
חייה
ספרה הראשון, "מחוג החצות", פורסם בשנת 1970. ארבע עשרה שנים לאחר מכן, ב-1984, יצא ספרה "הקפות ביער". שנה לאחר פרסומו של הספר, אשר מכירותיו צלחו ברחבי העולם, פורסם סיפרה "הילד של פילה" ב-1985. שנתיים לאחר פרסומו של הספר יצא ספרה השלישי "יער תותי העץ" (1987).
מבין ספריה תורגמו לעברית הספרים "הקפות ביער", "יום הסנונית" (תרגום מילולי: "יום שיחת הסנוניות"), ו"הילד של פילה".
לאחר התקף לב הידרדר מצבה הבריאותי והיא נפטרה ב־2005 במפרץ מוסל, שבדרום אפריקה. דלין מתיה נקברה ביער מילווד בצמוד לעץ הגדול בשמורת נייסנה.
יצירתה הספרותית
ספריה מתנהלים ברובם בזירת הפעילות בה חיה היא את מירב שנותיה - יערות העד השוכנים בדרום מזרח יבשת אפריקה. ספריה של מתיה מתנגדים לאפרטהייד, אך בניגוד לפרסומים רבים אחרים מתקופת האפרטהייד, הם אינם מציגים את העם הבורי בכללו כעם שדוגל בגזענות, אלא כחברה בעלת ריבוי דעות שנכנסה למלכוד. ספריה דנים גם במתחים שבין הבורים לבין המתיישבים האנגלים של דרום אפריקה.
ספריה
נובלות היער:
שאר יצירות אשר ראו אור:
Aladdin Sane
Aladdin Sane הוא אלבום משנת 1973 של המוזיקאי הבריטי דייוויד בואי.
האלבום מהווה המשך לאלבום שהביא לבואי פרסום עולמי The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars. על אף שהאלבום כולל כמה מלהיטיו הגדולים ביותר של בואי, הרי שבהתייחסות לאלבום כאל מיכלול שלם, חלוקות דעות מבקרי המוזיקה. ברשימת 500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים שערך בשנת 2003 מגזין המוזיקה רולינג סטון, הגיע האלבום למקום 277. ברשימת 100 האלבומים הגדולים של שנות ה-70 שערך אתר האינטרנט פיטצ'פורק, הגיע האלבום למקום ה-77.
"זיגי הולך לאמריקה"
שם האלבום הוא משחק מילים של "A Lad Insane". גרסה מוקדמת של השם היא "Love Aladdin Vein", אשר בואי הציע בשל תופעות הלוואי של הסמים שלו. אף על פי שבאופן טכני זו דמות חדשה של בואי, Aladdin Sane הוא בעיקר התפתחות של זיגי סטארדאסט בהופעותו ובאישיותו, כפי שמעידה הכריכה וההופעות של בואי בשנת 1973, שהגיעה לשיאה ב"פרישה" של זיגי ב-Hammersmith Odeon ביולי באותה השנה. Aladdin Sane תואר על ידי בואי בעצמו כ"זיגי הולך לאמריקה"; רוב השירים הם תצפיות שהוא כתב במהלך נסיעות בזמן Ziggy Stardust Tour שלו. הביוגרף כריסטופר סנדפורד האמין כי האלבום הראה כי בואי "היה מזועזע בעת ובעונה אחת על ידי אמריקה".
רגשותיו המעורבים מהמסע נבעו, לדבריו של בואי, מ"רצון לעלות על הבמה בביצוע השירים שלי, אבל מצד שני לא ממש רוצה להיות באוטובוסים האלה עם כל האנשים המוזרים האלה... אז Aladdin Sane היה פיצול של האמצע". סוג זה של "סכיזופרניה", כפי שתיאר זאת בואי, הועבר בכריכה על ידי האיפור שלו, שם הברק מייצג את הזוגיות של המוח, אם כי מאוחר יותר הוא סיפר לחברים כי הנער המטורף משיר הנושא של האלבום הוא בהשראת אחיו הסכיזופרן, טרי. בואי עצמו העלה את רעיון הברק על פניו, אך אמר שהדמעה היא רעיון של בריאן דאפי: "הוא [בריאן] שם את זה אחר כך, פשוט הקפיץ את זה שם, חשבתי שזה די מתוק". הוא נחשב לאחד הדימויים האייקוניים ביותר של בואי, זה תואר בתור "המונה ליזה של עטיפות אלבומים" על ידי מיק מקאן בריאיון לגארידאן.
הפקת האלבום
ביולי 1973 הכריז בואי בסיום מסע ההופעות שליווה את אלבומו The Rise and Fall of Ziggy Stardust and the Spiders from Mars, כי זיגי, הדמות אותה שיחק בואי, יורד מהבמה ולא ישוב. אי לכך יש הרואים ב-Aladdin Sane דמות חדשה.
האלבום הוקלט בלונדון החל מדצמבר 1972 ועד ינואר 1973, בין נסיעותיו של בואי להופעות בארצות הברית. האלבום ניחן בצליל רועש וכבד יותר, ממה שמוכר באלבומיו הקודמים של בואי, בנוסף האלבום כולל כמה רגעים מרהיבים בהם משתלב צליל ג'אז אוונגרדי, עליו אחראי הפסנתרן מייק גרסון.
Aladdin Sane הנפיק שני סינגלים שהפכו ללהיטי ענק: The Jean Genie ו-Drive-In Saturday. האלבום עצמו הגיע למקום ה-17 באמריקה, והיווה למעשה את אלבומו המצליח ביותר של בואי עד אותה העת.
טריודה
טרִיוֹדָה היא שפופרת ריק בעלת שלוש אלקטרודות. אופן פעולת הטריודה מבוסס על תופעת הפליטה התרמיונית. הטריודה הראשונה נבנתה על ידי לי דה-פורסט בשנת 1907. המצאת הטריודה היוותה את הבסיס ליצירת תחום הנדסי חדש, שלאחר מכן כונה בשם "אלקטרוניקה". בשנות ה-50 של המאה ה-20 החל הטרנזיסטור, שהומצא ב-1948, להחליף את הטריודה ביישומים ומעגלים אלקטרוניים שונים. ביחד עם זאת, מרבית המעגלים והיישומים האלקטרוניים הקיימים היום, החל ממגברים ומשדרים, וכלה במחשבים אלקטרוניים, יושמו לראשונה באמצעות טריודות.
היסטוריה
ההתקן החשמלי הראשון שנבנה משפופרת ריק היה הדיודה. הדיודה יכולה לשמש ליישור זרם, מאחר שהיא מעבירה זרם רק בכיוון אחד. ג'ון פלמינג היה הראשון שעשה שימוש מעשי בדיודה, להמרת אות רדיו לזרם ישר במקלט טלגרף אלחוטי.
בשנת 1906 עבד לי דה פורסט על שיפורים אפשריים לדיודה של פלמינג על ידי הוספת אלקטרודה חיצונית. לקראת סוף השנה הגיע לשיפור משמעותי על ידי הכנסת האלקטרודה לתוך השפופרת. האלקטרודה הפנימית הנוספת נקראה "סריג". הסריג, שמוקם קרוב מאוד לקתודה, שימש כאנודה משנית והשפעת הפוטנציאל החשמלי שלו על זרימת הזרם הייתה גדולה בהרבה מהשפעת מתח האנודה, על אף שהזרם זרם ברובו אל האנודה. דה פורסט ראה את ההתקן החדש כגלאי משופר לעומת הדיודה, אך החידוש בהתקן זה היה שהוא יכול לשמש כמגבר: שינוי המתח על הסריג תורגם לזרם חזק יותר או חלש יותר בין הקתודה לאנודה.
להתקן שנוצר היו שלוש אלקטרודות: קתודה, אנודה וסריג, ומשום כך הוא נקרא כיום "טריודה". אך השם המקורי של דה פורסט היה אודיון, כיוון שהוא ייעד אותו לשימוש במקלטי רדיו. דה פורסט הוציא פטנט על האודיון בתחילת 1907, וכתוצאה מדיון משפטי הגיע להסכם עם גוליילמו מרקוני, שהיה בעל הפטנט על הדיודה, כך ששניהם יוכלו לייצר את ההתקן המשופר.
ההסבר לאפקט ההגברה הוא שההשדה החשמלי שנוצר בין שתי אלקטרודות תלוי לא רק במתח ביניהן, אלא גם במרחק ביניהן (ביחס הפוך). עבור מתח נתון, קיצור המרחק לחצי יגדיל את עוצמת השדה החשמלי פי שניים. כתוצאה מכך, שינוי מתח האנודה (המרוחקת מהקתודה) גורם לשינוי קטן יחסית בשדה החשמלי ולכן בזרם, אבל שינוי זהה במתח הסריג (הקרוב לקתודה) גורם לשינוי גדול יותר בשדה החשמלי ובזרם. בנוסף, הסריג יכול גם לעצור כמעט לגמרי את הזרם אם המתח עליו גבוה מזה של הקתודה, ובכך לשמש כמפסק. תכונות אלה מהוות בסיס לא רק למעגלי הגברה ומיתוג, אלא גם ליצירת מתנדים שמהווים את הבסיס ליצירת גלי רדיו, ולבניית מעגלים אלקטרוניים מורכבים יותר, עד כדי בניית מחשב אלקטרוני.
בשנים הסמוכות לזמן המצאת הטריודה שוכללו הטריודות ופותחו נגזרות של טריודות: אלקטרודות נוספות הוכנסו לשפופרת (במיוחד ידועה הפנטודה - שפופרת בעלת חמש אלקטרודות), וכן נבנו שפופרות המכילות כמה טריודות בשפופרת אחת, ומחוממות על ידי חוט להט יחידי. במלחמת העולם השנייה השתמשה חברת מוטורולה, שהייתה הספקית העיקרית של מכשירי קשר נישאים לצבאות בעלות הברית בטריודות ופנטודות קטנות הפועלות בטמפרטורה נמוכה, כדי לחסוך את ההספק החשמלי שהתבזבז על חימום ולאפשר סוללות קטנות וקלות יותר. באותה תקופה נבנתה על ידי אלן טיורינג מכונה לפיענוח מכונת ההצפנה של גרמניה הנאצית - האניגמה. מכונה זו הייתה למעשה המחשב האלקטרוני הראשון והיא מומשה באמצעות טריודות ונגזרותיהן.
כיום משמשות הטריודות ונגזרותיהן במגברי שמע, בהם יש שמבחינים בצליל שונה מאילו המבוססים על מוליכים למחצה, ובמקומות בהם שוררים תנאי עבודה קיצוניים, כגון אזורי קרינה רדיואקטיבית שמוליכים למחצה רגישים לה, הספק ותדר גבוהים, או תנאי טמפרטורה קיצוניים.
שימושים בהגברה
בגרסה הבסיסית ביותר של מעגל ההגברה האלקטרוני, הנגד המצוי בטור לאנודה הוא בעל השפעה מכרעת על ההגברה, שכן ערכו קובע איך מתורגם שינוי הזרם שגורמת הטריודה למתח לפי חוק אוהם. ככל שהתנגדות הנגד גבוהה יותר, כן גדול יותר השינוי במתח שמתפתח על הנגד כתוצאה משינוי נתון בזרם. המתח על הנגד קרוי מתח המוצא של מעגל ההגברה.
מעגל ההגברה הבסיסי הנ"ל סובל ממספר חסרונות, החמור שבהם הוא חוסר יציבות כתוצאה מכך שמאפייני הטריודה משתנים עם הזמן, וכן היכולת לשלוט עליהם בתהליך הייצור מוגבלת. אי לכך, פותחו מעגלי הגברה מורכבים יותר המתגברים על חסרונות אלה. אולם עקרון ההגברה דומה בכולם ומתבסס על תכונת ההגבר של הטריודה.
שימושים בקשר רדיו
המצאת הטריודה אפשרה מימוש יעיל יותר של קשר רדיו. שימוש בתדר נמוך כמו 10 קילוהרץ אינו יעיל מהסיבות הבאות:
באמצעות הטריודה ניתן לבנות מעגלים אלקטרוניים הקרויים מתנדים (Oscillator), המסוגלים לייצר זרם חילופין בתדר גבוה מאוד, ללא המגבלות שמטילה מערכת מכנית, שגם יאפשר שידור בעוצמה גבוהה, גם יהפוך את גודל האנטנות ליותר פרקטי ומה שמאוד חשוב - יאפשר שידור בערוצים רבים וברוחב פס גדול.
יצירת מתנד באמצעות הטריודה
מתנד הוא מעגל אלקטרוני המסוגל לייצר אות חשמלי משתנה בזמן. לרוב, צורת האות היא אות סינוס. את תכונת הטריודה ניתן לנצל ליצירת מתנד באופן הבא:
במעגל ההגברה שתואר קודם, מחליפים את הנגד (הקרוי גם עומס אוהמי) במעגל תהודה. למעגל זה התכונה שלאות חשמלי בתדר מסוים, הקרוי תדר התהודה, התלוי בערכי הסליל (משרן) והקבל שלו, התנגדותו גבוהה, ולאותות חשמליים בתדר שונה, התנגדותו קרובה ל-0. כפי שהוסבר קודם, תהיה ההגברה של האות משמעותית רק עבור אות חשמלי בתדר התהודה.
המתנד נוצר על ידי העברת חלק מסיגנל חזרה לסריג הטריודה, כך שנוצר משוב המגביר את עצמו. העובדה שמעגל התהודה מגביר יותר את תדר התהודה החוזר ומוגבר שנית בטריודה, גורמת לכך שתדר הסיגנל ששורד בסוף הוא התדר שבו הגברת מעגל התהודה מכסמלית, דהיינו תדר התהודה שלו. המתח החשמלי במוצא המעגל (באנודה של הטריודה) הוא למעשה מתח חילופין היושב על רמת מתח ישר (DC), שכן הטריודה בסופו של דבר עובדת בזרם ישר. לכן, כדי לבודד את רכיב החילופין לפני ההעברה לאנטנה בדרך כלל משתמשים בשנאי, שגם מתאם את העכבות עם האנטנה.
אפנון (Modulation)
אפנון הוא כינוי לתהליך של שינוי מאפיינים של הגל הנושא לאחר ייצורו במעגל המתנד. שיטת האפנון הראשונה והבסיסית ביותר נקראת אפנון משרעת (AM-Amplitude Modulation) ובו משנים את העוצמה של הגל הנושא בהתאם לערכי האות שאותו רוצים לשדר, למשל האות המופק מצליל הדיבור של קרין רדיו. זהו האות שהמשדר משדר, ועל המקלט לשחזר אותו מהאינפורמציה הנקלטת.
אפנון משרעת על ידי טריודה
מעגל אפנון המשרעת הבסיסי מייצר אות שהוא תוצאת המכפלה של האות המשודר בגל הנושא. ביטוי מתמטי לאות כזה ניתן על ידי הנוסחה: כאשר הוא :\ \omega תדר הגל הנושא ו-\ S(t) הוא האות המאפנן. כלומר, אות בתדר גבוה (הגל הנושא) מוכפל באות המידע (שאותו על המקלט לשחזר). המכפלה נעשית על ידי מעגל הגברה, שבו במקום מתח הזנה קבוע לאנודה מוזן הגל הנושא (מהמוצא של המתנד), ולתוך הסריג מוזן האות המאפנן (אות המידע). שיטת אפנון ה-AM היא פשוטה ביותר למימוש, אולם סובלת ממספר חסרונות שבגללם פותחו מעגלי אפנון מורכבים יותר, אף הם מומשו באמצעות טריודות ונגזרותיהן.
גילוי (Demodulation)
התהליך ההפוך לתהליך האפנון, דהיינו חילוץ אות המידע (האות המאפנן) מהאות הנקלט על ידי האנטנה קרוי גילוי (Demodulation). לכל שיטת אפנון יש שיטת גילוי המתאימה לה. שיטת הגילוי הבסיסית ביותר שמתאימה לאפנון המשרעת (שתוארה לעיל), מתבססת על מיישר זרם שבמוצאו רשת נגד-קבל. היישור יכול להיעשות על ידי דיודה, שמחלצת מהאות רק כיוון אחד שלו, שבו נמצא המידע.
שימושים במעגלים דיגיטליים
המעגלים הספרתיים הראשונים מומשו על ידי טריודות.
במחשב הראשוני אניאק, האוגרים העשרונים היו בנויים ממעגלי פליפ פלופ שנבנו סביב שפופרת טריודה כפולה (שפופרת אחת שהכילה שתי טריודות) מדגם 6SN7 - מצב יציב ראשון היה כאשר טריודה אחת הוליכה זרם והטריודה השנייה לא הוליכה זרם (לדוגמה ייצוג הערך "1") המצב היציב השני היה הפוך (הערך "0"), כך שמעגל פליפ פלופ אחד עם שפופרת טריודה כפולה שימש לשם זיכרון של ביט אחד.
המעגלים הספרתיים מהווים את הבסיס לפעולתו של המחשב האלקטרוני. יש לציין כי המחשב מבוסס על מהות הפונקציות הספרתיות עצמן, ולא בהכרח על המעגלים החשמליים המממשים אותן. את אותן פונקציות ספרתיות אפשר לממש על ידי מערכות אחרות, כגון פניאומטיות, או אופטיות, או מבוססי מכניקה קוונטית. היום, מכל מקום, מבוססים המחשבים על מימוש חשמלי של הפונקציות הספרתיות בעזרת מוליכים למחצה.
קישורים חיצוניים
Elektronenröhre Valvola termoionica Elektronrör
אליפות ישראל בשחמט 2006
אליפות ישראל בשחמט 2006 הייתה האליפות ה-28 של ישראל בשחמט, היא אורגנה על ידי האיגוד הישראלי לשחמט והשתתפו בה 36 שחמטאים.
האליפות התקיימה בשיטת השווייצרית וכללה 9 סיבובים. היא נערכה בין 12 בדצמבר ל-21 בדצמבר 2006.
שופטי התחרות היו אברהם (אבי) דורנר ודני סלומון.
בתחרות זכה רב-האמן מקסים רודשטיין, שצבר 7 נקודות מ-9 אפשריות והקדים בנקודה את רבי-האמנים קונסטנטין לרנר, דב צפרוני ויעקב זילברמן.
כפר מסריק
כְּפַר-מַסָּרִיק הוא קיבוץ מתנועת הקיבוץ הארצי בגליל המערבי הנמצא בשפלת עכו, ליד נחל נעמן. הקיבוץ, שעלה להתיישבות במקום הקבע בשנת 1940, נקרא על שמו של הנשיא הראשון של צ'כוסלובקיה, טומאש גאריג מסריק. הקרקע נרכשה על ידי קק"ל בשנות ה-30 של המאה ה-20. שייך למועצה אזורית מטה אשר.
שטח הקיבוץ, כולל השטח החקלאי המעובד, הוא כ־8,000 דונם.
היסטוריה
הקיבוץ נוסד בשנת 1933 בשכונת בת גלים בחיפה על ידי קבוצות חלוצים חברי תנועת השומר הצעיר מליטא וצ'כוסלובקיה שעלו כחלק מהעלייה החמישית, ולכן נקבע שמו הראשון של הקיבוץ: "צ'כו־ליטא".
בשנת 1937 הצטרף לקיבוץ גרעין "היוצר" מפולין. בתאריך 29 בנובמבר 1938 הקימו החברים את היישוב ה-28 מבין יישובי חומה ומגדל, בסמוך לבית חרושת ללבנים "נעמן". בשנת 1940, הוא עבר לאתר הקבע מצד מזרח לכביש חיפה-עכו, ומדרום לקיבוץ עין המפרץ. במקום זה הוא שוכן עד היום. מאז נקרא שמו "כפר מסריק", על שמו של טומאש גאריג מסריק.
חדר האוכל הבנוי בכפר מסריק תוכנן על ידי האדריכל מוניו גיתאי-ויינרויב ונחנך בשנת 1965.
המועצה לשימור אתרים הציבה שלטי הסבר על מבנים ישנים באזור "חצר ראשונים" כמו המאפיה, מגדל המים, מחסן הירק, חדר האוכל ועוד.
ליד הקיבוץ נמצא בית הספר היסודי "גוונים" בו מתחנכים ילדי הקיבוץ והסביבה. עד 1996 התקיים באותו מתחם מוסד החינוך העל יסודי "נעמן" אשר לאחר מכן אוחד עם בית החינוך אושרת בקיבוץ עברון ונוצר "בית חינוך אופק".
תורת איווסווה
תורת איווסווה היא תחום בתורת המספרים, העוסק בחבורות מחלקות של שדות מספרים, מנקודת מבט של הפעולה של חבורת גלואה האבסולוטית. את התורה החל לפתח קנקישי איווסווה בשנות ה-50, עבור שדות ציקלוטומיים. בראשית שנות ה-70 הכליל בארי מזור את הרעיונות של איווסווה ליריעות אבליות. לאחרונה הוחל בפיתוח תורה מקבילה עבור מוטיבים.
מבוא
נקודת המוצא של איווסווה הייתה שקיימים שדות בתורת המספרים האלגברית, שחבורת גלואה האבסולוטית שלהם איזומורפית לגבול ההפוך של החבורות הציקליות, כאשר p מספר ראשוני קבוע. חבורה זו, אותה מקובל לסמן בהקשר זה באות \ \Gamma, היא החבורה האדיטיבית של חוג המספרים ה-p-אדיים - אחת החבורות הפרו-סופיות הפשוטות ביותר.
דוגמה
נסמן באות \zeta את השורש ה-p-י של היחידה, ונתבונן בשרשרת ההרחבות, כאשר \ K_n הוא השדה הנוצר על ידי שורש היחידה הפרימיטיבי מסדר \ p^{n+1}. נסמן ב- \ L את איחוד השדות בשרשרת הזו, אז חבורת גלואה של ההרחבה L/K איזומורפית ל- \ \Gamma, משום שחבורת גלואה של \ K_n/K היא. כדי לקבל מודול גלואה מעניין, איווסווה התבונן בחבורת המחלקות של \ K_n; נסמן ב- \ I_n את החלק בעל פיתול p בחבורה זו. לכל \ n<m, העתקת הנורמה משרה העתקת נורמה גם בין החבורות,, וזוהי מערכת עקבית של העתקות. הגבול ההפוך \,I הוא חבורה פרו-p, שיש עליה פעולה טבעית של. אם מכניסים לחשבון את האוטומורפיזם היוצר (טופולוגית) את החבורה \ \Gamma, מתקבלת פעולה של החוג. המטרה של תורת איווסווה היא לתאר פעולה זו, ודומות לה.
מקרה זה, העוסק בחלק בעל פיתול p של חבורות המחלקות של שדות ציקלוטומיים, נחקר בעבר על ידי קומר; קומר חקר את המשפט האחרון של פרמה, ומצא לו הוכחה קלה יחסית, שתקפה בדיוק כאשר בחבורת המחלקות של אין איברים מסדר p. איווסווה ביקש 'לדחוף את הבעיה לאינסוף', בתקווה שאפשר יהיה לטפל בה באמצעים אחרים. מכיוון ש- הוא חוג מקומי רגולרי מממד 2, המבנה של מודולים מעליו אינו מסובך יתר על המידה, וכך אפשר להשיג מידע רב ערך על I.
היסטוריה
כבר בתחילת דרכה, הפכה תורת איווסווה לתחום מרכזי בתורת המספרים האלגברית. Kubota ו- Leopoldt מצאו בשנות ה-60 קשר בין תורת המודולים לבין [[פונקציית L p-אדית|פונקציות L
p-אדיות]]; כאן מופיעים מספרי ברנולי, ואנלוגים p-אדיים של פונקציות L של דיריכלה. תוצאות אלה היוו פריצת דרך לכיוון ההוכחה של המשפט האחרון של פרמה, מעבר לראשוניים הרגולריים שחקר קומר.
לפי "ההשערה המרכזית של תורת איווסווה", שנוסחה באותו זמן, שתי הדרכים האפשריות להגדיר את פונקציות L ה-p-אדיות (בעזרת תורת המודולים, ובעזרת אינטרפולציה p-אדית) נותנות את אותה תוצאה. אנדרו ויילס ובארי מזור הצליחו להוכיח השערה זו עבור שדה המספרים הרציונליים, וויילס הכליל את התוצאות לכל שדה מספרים ממשי לחלוטין. הגישה בשני המקרים הייתה מבוססת על ההוכחה שנתן קן ריבט לכיוון ההפוך של משפט הרברנד (תוצאה הידועה בשם משפט הרברנד-ריבט). מתוצאות אלה נובע שפונקציית זטא ה-p-אדית (הגרסה ה-p-אדית של פונקציית זטא של רימן) אינה מתאפסת.
כריזובריל
כריזובריל הוא מינרל שהוא אלומינה של בריליום. נוסחת המבנה שלו היא BeAl2O4. כריזובריל הוא אבן החן הטבעית השלישית בקשיותה, והיא מדורגת אחרי היהלום והקורונדום ולפני הטופז בסולם הקשיות. מקור השם "כריזובריל" ביוונית, "כריסוס" – זהוב ו"ברילוס" - גביש של אבן חן. חרף הדמיון בשמות, כריזובריל ובריל הן שתי אבני חן שונות.
הכריזובריל התגלה בברזיל ב-1789. ב-1790 תיאר אותו הגאולוג הגרמני מפתח תאוריה על שיכוב של קרום כדור הארץ, אברהם גוטלוב ורנר, ונתן לו את שמו. ורנר קיבל את דוגמת המינרל כאשר לימד באקדמיה הנודעת למקצועות הכרייה אוניברסיטת פרייברג לכרייה ולטכנולוגיה בעיירה פרייברג שבמדינת סקסוניה בגרמניה.
סוגי הכריזובריל
קיימים שלושה סוגים של כריזובריל:
תפוצה
הכריזובריל נוצר כתוצאה מתהליכים פגמטיטיים שהתרחשו לפני למעלה מ-250 מיליון שנים. טמפרטורות ולחצים גבוהים דחפו את המגמה המותכת של מעטפת כדור הארץ אל פני השטח. כשהמגמה התקררה והתמצקה ברובה, הלך והתגבר ריכוז המים במגמה, שבמקור היה נמוך בסלע המותך, וזאת מכיוון שהמים אינם שותפים לתהליך ההתגבשות של המינרלים. עקב כך, יתרת המגמה המותכת שטרם התגבשה הייתה עשירה במים. המגמה הייתה גם עשירה ביסודות נדירים ובסיליקה שטרם התמצקה. כשחלק זה של המגמה העשירה במים התקרר בשלבים האחרונים של התגבשות המגמה, הוא התמצק בסדקים ובחרכי הסלע ויצר פגמטיטים.
במגמה שהייתה עשירה בבריליום, נוצרו גבישים של בריל וכריזובריל, אך כדי שייווצר אלכסנדריט נדרשה גם נוכחות של מעט כרום. כיוון שבריליום וכרום הם יסודות נדירים מאוד בסלעים, רק תהליך זה יכול היה לגרום לריכוז יסודות נדירים אלו בסביבה שבה מתרחש תהליך התגבשות.
ריכוזם הגבוה של המים בתכולת המגמה איפשר לגבישים לגדול במהירות, לכן גבישי הפגמטיטים גדולים למדי, ולעובדה זו יש חשיבות לדגימות של אבני חן. כריזובריל מצוי תמיד בלוויית קוורץ. הכריזובריל מצוי בפגמטיטים של גרניט, בשיסטים של נציץ ובשיש שנוצר מהתמרה של סלעי משקע דולומיטיים. כמו כן מצוי כריזובריל במקורות משניים כדוגמת חולות וחצץ בנהרות ובמניפות סחף, יחד עם קורונדום, ספינל, גארנט וטורמלין. נעשו מעט מאוד מחקרים על תהליך היווצרותו של הכריזובריל, משום שאת רוב הכריזובריל כורים כיום באתרים משניים (כדוגמת חולות וחצץ נהרות) ונדיר למצוא אותו במקור הראשוני הסלעי. עם זאת, ההנחה המקובלת היא כי תהליך יצירת הכריזובריל דרש סביבה של התמרת פגמטיטים עשירים בבריליום ואלומיניום.
המשקל הסגולי של הכריזובריל גבוה מספיק על מנת לגרום לריכוז של המינרל ב"חולות שחורים", במרבצים הנוצרים בנחלים זורמים או באפיקים יבשים של נחלים קדומים, יחד עם מינרלים כבדים אחרים כדוגמת הקסיטריט, היהלום, הקורונדום, הטופז והגארנט. לכריזובריל שמוצאים בכריית פלייסר, ישנם קצוות מעוגלים, בניגוד לפינות החדות בצורת טריז של הגבישים המקוריים. את רוב הכריזובריל שמקורו בברזיל ובסרי לנקה כורים בכריית פלייסר, שכן הסלעים המקוריים שהכילו אותו עברו בליה אינטנסיבית והם נשחקו.
את מרבצי הכריזובריל ניתן לחלק לשלושה סוגים (אם מתעלמים ממרבצים נדירים בסלעים דולומיטיים). כריזובריל בפגמטיטים שנוצרו בסלעים אולטרה-מאפיים, כריזובריל בפגמטיטים שנוצרו בסלעים בעלי ריכוז גבוה של אלומיניום, וכריזובריל המצוי כמינרל העיקרי בפגמטיטים של יסודות נדירים.
תיאור כללי
צבעו של הכריזובריל הוא בדרך כלל צהוב, צהוב-ירוק או חום, כשמקור הצבע הוא בנוכחות של ברזל. אנליזה ספקטרוסקופית מגלה בדרך כלל רצועה רחבה שבה הסגול משתלט על הכחול. ככל שצבע המינרל מתכהה מירוק-צהבהב מבריק לזהוב ולחום, הולכת ומתחזקת רצועה זו. כשהאבן היא בצבע עז נוספות שתי רצועות בתחום הירוק-כחול. מקור צבעו הירוק מנטה-כחלחל של סוג כריזובריל נדיר מאוד מטנזניה הוא כמויות זעירות של ונדיום.
למרות הדמיון בשמות, ואף על פי שהן הכריזובריל והן הבריל מכילים בריליום, אלו הן שתי אבני חן שונות. בריל הוא סיליקט וכריזובריל הוא תחמוצת. בקבוצת הבריל כלולים האזמרגד, האקוומרין והמרגניט, בעוד שקבוצת הכריזובריל כוללת את הכריזובריל, הסימופאן (עין החתול) והאלכסנדריט. בשל הבלבול הקיים בין כריזובריל ובריל, הכריזובריל מוכר פחות בזכות עצמו והסוג אלכסנדריט מוכר הרבה יותר.
אלכסנדריט
הסוג אלכסנדריט משנה את צבעו כתלות בסוג האור המוטל עליו, וכן כתלות בזווית ההסתכלות עליו (תופעה אופטית הנקראת פליאוכרואיזם). אלכסנדריט נוצר כאשר כמות קטנה של אלומיניום מוחלפת בתחמוצת של כרום, הגורם האחראי לחילופי הצבע מירוק לאדום האופייניים לאלכסנדריט. צבעו של אלכסנדריט, שמקורו בהרי אורל שברוסיה, הוא ירוק באור יום טבעי ואדום באור מלאכותי. סוגים אחרים של אלכסנדריט יכולים להיות צהבהבים או ורודים באור יום ואדום-פטל באור מלאכותי. חילופי הצבע המועדפים הם מירוק אזמרגד לאדום ארגמן עז, אך אלכסנדריט הניחן בחילופי צבע כאלו נדיר מאוד. בשל נדירותן ויכולת שינוי הצבע שבה ניחנו, אבני חן "אידיאליות" מהסוג אלכסנדריט הן מבין אבני החן היקרות ביותר בעולם.
את האלכסנדריט גילה, על פי סיפור מקובל אך שנוי במחלוקת, המינרלוג הפיני נילס גוסטף נורדנשלד (Nils Gustaf Nordenskiöld) (1792-1866) ב-17 באפריל 1834, יום הולדתו ה-16 של יורש העצר הרוסי אלכסנדר. בשל סיבה זו קרא נורדנשלד למינרל על שמו של הצאר לעתיד אלכסנדר השני. לעיתים טועים בין נילס גוסטף נורדנשלד לבנו אדולף אריק נורדנשלד (1832-1901), שגם הוא היה גאולוג, מינרלוג וחוקר קוטב פיני מפורסם שליווה את אביו במסע המחקר להרי אורל, על מנת לחקור את מכרות הברזל והנחושת בטאגליסק ב-1853. עם זאת, אדולף אריק נורדנשלד היה בן שנתיים בלבד כשהתגלה האלכסנדריט ורק בן 10 כאשר האבן תוארה לראשונה בשם אלכסנדריט.
אף שנורדנשלד הוא שאכן גילה את האלכסנדריט, לא ייתכן שהוא גילה את האבן ונתן לה את שמה ביום הולדתו של אלכסנדר. התגלית המקורית של נורדנשלד התרחשה כתוצאה מבחינה של דגימת מינרל חדשה שקיבל מהדוכס פרוֹבסקי, שבתחילה זיהה אותה בטעות כאזמרגד. הקשיות הגבוהה של האבן הפתיעה אותו והוא החליט להמשיך לחקור אותה. כשהביט בדגימת המינרל לעת ערב לאור הנר, הופתע לראות כי צבע האבן השתנה מירוק לאדום-פטל. מאוחר יותר הוא אישר את גילויו של סוג חדש של כריזובריל והציע לכנותו "דיאפניט" (מיוונית "די" – שניים ו"אפאנס" בלתי נראה או "פאן" להיראות). שמו של האדם שמצא את האבן לראשונה אבד במשך הזמן. עם זאת, האדם הראשון שהביא את קיומה של האבן לידיעת הציבור ודאג בכך שהאבן תהיה קשורה תמיד בזכר המשפחה הקיסרית, היה הדוכס לב אלכסייביץ' פרובסקי.
בארצות הברית, באוסטרליה ובתאילנד, האלכסנדריט הוא אבן ההולדת התחליפית של חודש יוני.
מאבן החן נולד שם התואר "אלכסנדריטי" שניתן לכל אבן חן או חומר שקופים המציגים שינוי מוחשי בצבעם במעבר מאור טבעי לאור מלובן. דוגמאות לאבני חן אחרות שהן אלכסנדריטיות כוללות את הספיר, הגארנט והספינל.
כמה אבני חן המתוארות כאלכסנדריט סינתטי, כלומר כאלו שיוצרו במעבדה, הן למעשה קורונדום שנוספו לו עקבות של יסודות אחרים (למשל ונדיום) או ספינל מחליף צבע, ואינם כריזובריל. הכינוי המדויק לאבנים אלו הוא "חיקויי אלכסנדריט" והם אינם אלכסנדריט סינתטי. לעומתם קיים אלכסנדריט סינתטי אמיתי שנוצר בשיטה שפותחה בברית המועצות בשנות ה-70 של המאה ה-20 ונעשה בו שימוש בלייזר גביש. שולי הגביש של האלכסנדריט הסינתטי מעוגלים וישנם בו כתמי צבע חומים.
סימופאן
סימופאן הוא כריזובריל צהבהב שקוף למחצה המציג את תופעת עין החתול (מצרפתית שטויאן) ומכונה עין החתול. מקור השם גם הוא מיוונית, הלחם של המילים גל והופעה, רמז לתופעת עין החתול שהמופיעה לעיתים באבן. בסוג כריזובריל זה נוצרים במקביל לציר ה-z חללים מיקרוסקופיים צינוריים המכילים רוטיל, שיוצרים את אפקט עין החתול כשקרן אור בודדת חולפת על פני הגביש. הצורה הטובה ביותר שבה אפשר לראות אפקט זה היא באבני חן חתוכות כקבושון (צורת טיפה שתחתיתה שטוחה) בניצב לציר ה-z. הצבע בכריזובריל הוא צהוב בשל זיהומים ב-+Fe3.