cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מנחם נחום טברסקי (בני ברק)
הנהגתו
רבי מנחם נחום זוכה להערצה בקרב אדמור"י הציבור החרדי, והאדמו"ר רבי פנחס מנחם אלתר מגור אף העיד עליו כי ביכולתו להבטיח הבטחות ולפעול ישועות.
האדמו"ר אינו מתערב בנושאים פוליטיים כמו ההשתתפות בבחירות לכנסת.
קישורים חיצוניים
משה ויסברג, ללא הפסקה • סדר יומו של האדמו"ר מטשרנאביל באתר בחדרי חרדים
יקי אדמקר, הרב הליטאי: "עלו למירון" • האדמו"ר: "רק תורה", באתר בחדרי חרדים
שאול כהנא, האדמו"ר מטשרנוביל נגד 'בקהילה' באתר כיכר השבת
החיים בקבר
החיים בקבר: ספר המלחמה הוא ספר (רומן מלחמתי) אנטי-מלחמתי אודות מלחמת העולם הראשונה מאת הסופר היווני סטראטיס מיריביליס. הספר ראה אור באתונה ב-1930 ומוזכר לרוב יחד עם "במערב אין כל חדש" מאת אריך מריה רמרק כאחד מספרי החיילים המשובחים אודות מלחמת העולם הראשונה. מן הספרים הבולטים המתארים את זוועות מלחמת החפירות מתוך חיי היום-יום של הלוחמים.
הספר ראה אור בעברית בהוצאת עם עובד (ספריה לעם) בשנת 1997 בתרגומו של יחיאל קמחי, שאף זכה על תרגומו זה בפרס שר המדע, התרבות והספורט.
רקע
המחבר, יליד לסבוס, התנדב ב-1915 לצבאו של אלפתריוס וניזלוס, שנלחם, למרות הנייטרליות המוצהרת של יוון לצד בריטניה וצרפת כנגד בולגריה, גרמניה וטורקיה. מיריביליס לחם כסמל בחזית המקדונית ובמלחמת יוון–טורקיה שפרצה מיד לאחר תום מלחמת העולם הראשונה ובה נחלו היוונים תבוסה קשה. ב-1922 שב ללסבוס לאחר עשר שנים כמעט רצופות של שירות קרבי פעיל.
בין אפריל 1923 לינואר 1924 פרסם מיריביליס את זכרונות המלחמה שלו בשבועון קבאנה (Καμπάνα; "הפעמון") אותם חיבר במהלך המלחמה ואחריה. בכתביו הביע את חוסר התוחלת שבמלחמה ותיאר את זוועותיה. ב-1930 נערכו הפרסומים ויצאו לאור בהוצאת Εκδόσεις Εστία כספר שהפך מיד את מיריביליס לסופר חשוב בארצו ולסמל של הפרוזה היוונית המודרנית.
תוכן הספר
גיבור הספר הוא סמל קוסטולאס, בן דמותו כביכול של המחבר וסמל לכל החיילים הצעירים במלחמה. קוסטולאס נשרף באש להביור ובתיבת חפציו נמצאו מכתבים וזכרונות שכתב לאהובתו שבאי לסבוס ותיאורים של חבריו המובאים בסדרת פרקים קצרים ורבי עוצמה. חלק ניכר מהרשמים הוא תיאור ריאליסטי מפורט של חיי היום-יום בשוחות, עיסוקי החיילים, תקוותיהם ותשוקותיהם, געגועיהם ומחשבותיהם הן הבנאליות ביותר והן הנאצלות. מאידך, ובאותו טון ריאליסטי, מתוארים באדישות-של-הרגל התנאים ההיגייניים המזעזעים, חולדות האוכלות גוויות חיילים, זעקות פצועים, התעללות המפקדים, החרדה הבלתי-נשלטת בהשמע שריקות הפגזים וריח אבק השריפה ושרירותיות המוות הבא במפתיע. בניגוד לתיאורי זוועות מלחמת החפירות מציג המחבר ביד חומלת ועדינה תמונות חדות ואידיליות של חיי השלום ותיאורי טבע הנגלה באופן אבסורדי בלב התופת. הוא מעלה על נס את ההגיון והרגש של אמהות משני הצדדים לעומת הטמטום והאטימות של המדינאים והגנרלים.
אוביידו
אוביידו (אסטורית: Uviéu, ספרדית: Oviedo, לטינית: Ovetus) היא עיר הבירה של הקהילה האוטונומית אסטוריאס בצפון ספרד.
היסטוריה
המלך פרולה הראשון, הרביעי בשושלת מלכי אסטוריאס, היה הפטרון הראשון של העיר ובנה בה ארמון וכנסייה. למרות זאת, חייבת אוביידו לאלפונסו השני (791-842) את הפיכתה לעיר בירה ולמושב המלוכה. הוא העביר לעיר את בית המשפט מפרביה, סלל את הדרך לסנטיאגו דה קומפוסטלה ובנה בה את קתדרלת סן סלבדור.
בתקופה זו הפכה העיר למרכז אדריכלות מקורית ומיוחדת; מין שילוב של אדריכלות גותית, רומאית ונורדית, שהגיעה לשיא תפוצתה בתקופת שלטונו של רמירו הראשון. רמירו היה הפטרון של פרויקטים מיוחדים רבים, שכיום הפכו לסמליה של אוביידו.
העברת חצר המלוכה ללאון לאחר מותו של אלפונסו השלישי, מלך אסטוריאס הפחיתה את חשיבות העיר, עיקר חשיבותה היה בשימור שאריות הקתדרלה ולצליינים שעברו בה לביקור בקתדרלה בדרך לסנטיאגו דה קומפוסטלה. בימי הביניים אוביידו התפתחה וחומותיה נבנו. בערב חג המולד בשנת 1512 פרצה בה שרפה שהרסה חלקים נרחבים מהעיר. במאה ה-16 נבנה מוביל המים המרכזי של העיר.
במאה ה-17 ייסד פרננדו דה ולדז סאלאס את אוניברסיטת אוביידו בתור מכללה לאמנויות, וכתוצאה מכך התרחבה העיר רבות. במאות הבאות המשיכה העיר להתרחב; במאה ה-18 נבנו בה ארמונות, במאה ה-19 גדלה בה התעשייה והחלו להיבנות הפרברים. במאה ה-20 התפתחה אוביידו מסחרית ומנהלית.
ספורט
קבוצת הכדורגל של העיר היא ריאל אוביידו. קבוצת הכדורסל היא "דומו רזידנקאל אוביידו".
קבוצת הכדורגל ריאל אוביידו שיחקה שנים רבות מאוד בליגה הספרדית הראשונה אך בתחילת שנות האלפיים הידרדרה הקבוצה במורד הליגות עד הליגה הרביעית בספרד, כיום הקבוצה משחקת בליגה הספרדית השנייה.
אוביידו היא מקום הולדתו של נהג המרוצים פרננדו אלונסו, אשר זכה בעבר באליפות הפורמולה 1 עם קבוצת רנו, אשר צבעיה מתאימים לצבעי דגל העיר, כחול וצהוב.
איסט ריבר
האיסט ריבר (באנגלית: The East River; מילולית: הנהר המזרחי) הוא מצר ים בשטח העיר ניו יורק המחבר בין מפרץ ניו יורק העליון למפרץ לונג איילנד. המצר מפריד בין לונג איילנד (הרבעים ברוקלין וקווינס) לבין האי מנהטן ורובע הברונקס.
גשרים
את המצר חוצים שמונה גשרים: (מצפון לדרום)
מנהרות
שלוש עשרה מנהרות חוצות את איסט ריבר. שתיים מהן - מנהרת ברוקלין בטרי ומנהרת קווינס מידטאון מאפשרות תנועת כלי רכב. מנהרה אחת משמשת את הרכבות המגיעות לתחנת פנסילבניה, ועשר הנותרות הן מנהרות הרכבת התחתית של ניו יורק.
קישורים חיצוניים
אמנון דירקטור, בריכת השחייה שרוצה לנקות את הנהר בניו יורק, באתר וואלה!, 26 ביולי 2021
פסגת האגלר
פסגת האגלר (באנגלית: Huggler Peak) היא פסגה מכוסה שלג המגיעה לגובה של 1,580 מטרים מעל פני הים, המצויה בחלקו הצפוני של מסיב אנדרסון, ברכס הריטג', שבהרי אלזוורת' באנטארקטיקה.
גילוי ומיפוי הפסגה
הפסגה התגלתה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, שהתבסס על תצלומי אוויר של צי ארצות הברית שנערכו בין השנים 1961–1966.
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים, והיא נקראת על שם ג'ון קיו. האגלר, איש מילואים בצי ארצות הברית, שסייע בהקמת תחנת מקמרדו, במסגרת "מבצע קיפאון עמוק" בשנת 1966.
דורית אהרונוב
דורית אהרונוב (נולדה ב-1970) היא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה העברית בירושלים המתמחה במחשוב קוונטי.
ביוגרפיה
אהרונוב נולדה בוושינגטון, ארצות הברית וגדלה בחיפה, בתו של המתמטיקאי דב אהרונוב ואחייניתו של הפיזיקאי יקיר אהרונוב.
בשנת 1994 סיימה בהצטיינות יתרה את התואר הראשון במתמטיקה ובפיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1999 סיימה את התואר השני בפיזיקה במכון ויצמן. באוניברסיטה העברית בירושלים היא קיבלה את הדוקטורט בפיזיקה ומדעי המחשב. במסגרת התזה שלה במדעי המחשב מצאה דרכים המאפשרות חסינות לרעש עבור מחשבים קוונטיים.
לאחר הפוסט-דוקטורט שעשתה במשך שנתיים (שנה באוניברסיטת פרינסטון במחלקה למתמטיקה, ושנה באוניברסיטת ברקלי, קליפורניה במחלקה למדעי המחשב), מונתה לפרופסור במחלקה למדעי המחשב והנדסה באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2010 הוזמנה להרצות בקונגרס הבינלאומי למתמטיקה בהיידראבאד על נושא "ההיבטים המתמטיים של מדעי המחשב".
תחומי מחקר
מחקריה של אהרונוב עוסקים בעיקר בתהליכי אינפורמציה קוונטית, הכוללים:
ריצ'רד פרנסוורת'
ריצ'רד ויליאם פרנסוורת' (באנגלית:  Richard William Farnsworth; 1 בספטמבר 1920 - 6 באוקטובר 2000) היה שחקן קולנוע ופעלולן אמריקני. הוא היה מועמד לשני פרסי אוסקר ולשלושה פרסי גלובוס הזהב.
ביוגרפיה
פרסוורת' נולד בלוס אנג'לס לתוך תקופת השפל הגדול, הוא גדל עם אמו ושתי אחיותיו לאחר שאביו מת בהיותו ילד בן 7. פרנסוורת' היה נשוי למרגרט היל במשך 38 שנה, נולדו להם שני ילדים, והיא נפטרה בשנת 1985. בשנת 1999 במהלך צילומי סרטו האחרון "סיפור פשוט" הרגיש פרנסוורת' כאבים חדים בגופו כתוצאה מסרטן שהתגלה בעצמותיו. ב-6 באוקטובר 2000 ירה בעצמו בחוותו שבניו מקסיקו. הוא נקבר לצידה של אשתו מרגרט בבית קברות בלוס אנג'לס.
קריירת משחק
פרסוורת' החל את דרכו בעולם הקולנוע לקראת סוף שנות ה-30. תחילה הופיע בתפקידים קטנים בהם בדרמת המלחמה הרומנטית זוכת 8 פרסי אוסקר "חלף עם הרוח". את תפקידו המרכזי הראשון הגדול גילם פרנסוורת' בשנת 1972 במערבון "השופט רוי בין".
בשנת 1978 היה פרנסוורת' מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בדרמת המערבונים הרומנטית "בא פרש פראי וחופשי"
בשנות ה-80 הופיע ב"התחיה", בדרמת הספורט מועמדת 4 פרסי אוסקר של בארי לוינסון "הטוב מכולם" ו"השועל האפור" שעל הופעתו בסרט היה מועמד לפרס גלובוס הזהב. היה מועמד לפרס גלובוס הזהב גם ב-1985 על משחקו בסדרה "מרדף".
ב-1990 שיחק במותחן "מיזרי" שמבוסס על ספר אימה של סטיבן קינג בדמותו של שריף העיירה באסטר.
ב-1999 שיחק בתפקיד ראשי בדמות אלווין סטרייט בסרט הדרמה הביוגרפי "סיפור פשוט". על תפקיד זה הועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר והפך בגיל 79 לשחקן המבוגר ביותר שהועמד לפרס זה, וכן הועמד בשלישית לפרס גלובוס הזהב.
דדפול
דדפול (באנגלית: Deadpool) הוא דמות בדיונית של אנטי גיבור המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #98 מפברואר 1991 ונוצרה על ידי הכותב פביאן ניצ'זה והמאייר רוב ליפילד.
דדפול הוא האלטר אגו של וייד וינסטון וילסון, שכיר חרב בלתי יציב שחלה במחלה סופנית והשתתף בפרויקט "נשק אקס" האחראי לניסויים על מוטאנטים כמו וולברין, סייברטות', פנטומאקס, צ'יימבר, קופיקאט ו-X-23. דדפול הופיע בתחילה כנבל בסדרת המוטנטים החדשים ומאז השתתף בסדרות שונות ועבד עם דמויות כמו קייבל וקבוצת אקס-פורס שלו. הדמות ידועה בפה הגדול שלה, ובכך שהיא נוהגת לשבור את הקיר הרביעי כאפקט הומוריסטי.
דמותו של דדפול מדורגת במקום ה-31 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN, במקום ה-45 ברשימת 50 דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים לפי מגזין אמפייר. את דמותו של דדפול בסרטי הלייב אקשן "אקס-מן המקור: וולברין", "דדפול" ו"דדפול 2" גילם השחקן ראיין ריינולדס.
זהות
שמו של דדפול, וייד וילסון, נתון להשערות, וזאת לאחר שהנבל טי-ריי טוען שהוא עצמו וייד וילסון האמיתי וכי דדפול הוא רוצח אכזרי שגנב את זהותו. בנקודה מסוימת, דדפול אפילו מתבדח כי העובדה על כך ששמו וייד וילסון תלויה בכותב אותו הקורא מעדיף. לדדפול היו ניסיונות כושלים בהתנקשות בחלק מאויביו כגון איירון מן, קפטן אמריקה וניק פיורי מנהל סוכנות S.H.I.E.L.D, אך כן נחל בהצלחות בלהרוג את חברי האוונג'רס, אקס-מן, ארבעת המופלאים וספיידרמן בסדרת הקומיקס Deadpool Kills the Marvel Universe.
רוב ליפילד, האמן שעומד מאחורי יצירת הדמות, הוא מעריץ של סדרת הקומיקס "הטיטאנים הצעירים". כאשר הראה את הקונספט של הדמות לכותב פביאן ניצ'זה, זה האחרון ציין כי הדמות ומאפייניה (רוצח בעל זריזות-על) מזכירה לו את דת'סטרוק מהטיטאנים הצעירים. זאת ועוד, ניצ'זה העניק לדדפול את שמו האמיתי "וייד וילסון" כבדיחה פנימית לכך שהיה מקושר לסלייד וילסון, הלא הוא דת'סטרוק. בכותר Cable & Deadpool תחת כתיבתו של פביאן ניצ'זה, נחשף כי דדפול אינו יכול להשתתף באירועי קרוסאובר בין חברת מארוול קומיקס לחברת DC קומיקס, מכיוון שהקוראים יחשיבו אותו לדמות מחברת DC קומיקס, וזאת לאור דמיונו המובהק לדת'סטרוק.
למרות הערפול בעברו של וייד הסיפור הכללי הידוע יכול להיות נתון לשינוי מיקום ליקום.
תחילת חייו
לא הרבה ידוע על ילדותו של וייד. הוא גדל להורים מכים, ומעט לאחר שאמו נפטרה ממחלת הסרטן, אביו נהרג על ידי חברו השיכור. וייד נזרק מהכוחות המיוחדים של צבא ארצות הברית והצטרף לפרויקט הנסיוני נשק אקס.
פעולותיו של דדפול כשכיר חרב אף הן לוטות בערפל ומסתורין. בנקודה מסוימת במהלך חייו הוא נהיה פעיל בטנג'יר שבמרוקו, שם פתח במערכת יחסים עם אשה בשם פראנסי. כאשר מערכת יחסים זו לא הצליחה כצפוי, וייד ערך מסע ברחבי אסיה, ונשכר בידי ראש הפשע המאורגן ביפן במטרה לחדור לזירת היאבקות סומו שהשתייכה למאפיונר יריב בשם אויאקאטה. וילסון העביר שלוש שנים תחת חניכותו של אויאקאטה ונהיה מעורב ביחסים רומנטיים עם בתו סזאיה. כשראש היאקוזה הזמין את חיסולו של אויאקאטה, וילסון סירב להשלים את משימתו ועבר לארצות הברית. לכאורה, הייתה זו הפעם הראשונה שבה סירב לבצע עבודה שהוטלה עליו.
באמריקה, וייד נפגש והתאהב בצעירה מוטאנטית בשם ונסה קרלייל, וחלק עימה חלומות על עתיד טוב יותר. לאחר מכן הוא נשכר בידי גורמים במזרח-התיכון על מנת להתנקש בחייה של סוכנת עיוורת מטעם הממשלה הבריטית בשם אלתיאה, הידועה בכינוי אלתיאה העיוורת. עם הגיעו לבסיס ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו שם היא הוצבה, הוא הרג את כולם חוץ מאלתיאה, שנמלטה מהמקום. מעסיקיו ביקשו נקמה על כישלונו על ידי כך ששמו לעצמם כמטרה את קופיקאט. קופיקאט ניצלה בידי זואי קאלודן, עובדת חברת עורכי דין בין-ממדית אשר החלה להשגיח על פעולותיו של וייד מתוך אמונה כי הוא חיוני בסיכולם של איומים המאיימים על שלום העולם. בהמשך, וייד מגלה שהוא חלה במחלת הסרטן, ונפרד מונסה על מנת לא להשאירה עם גבר שחולה במחלה סופנית. הוא אף ויתר על טיפולי כימותרפיה, מתוך רצון לא להאריך סבל מיותר.
נשק אקס
בחזרה בקנדה, ענף מחקר נשק מתקדם של הממשלה הקנדית בשם "מחלקה קיי" מציע לווייד תקווה מחודשת. הוא הופך לנושא מחקר בפרויקט שדרוג על-אנושי אמריקני-קנדי הקרוי "נשק אקס". הגידולים הסרטניים שבגופו הוקפאו על ידי השתלתו של גורם ריפוי מואץ, נסיוב שהוכן מדמו של סוכן "מחלקה קיי" נוסף, המוטאנט וחבר האקס-מן לעתיד וולברין. וילסון היה פעיל ביחידה חשאית שכללה גם את ונסה קרלייל, אשר פיתחה יכולות שינוי צורה וכינתה עצמה בכינוי קופיקאט. אולם, למרות ההצלחה שנבעה מהניסוי, הסרטן הגיע למוחו של וייד והפך אותו לסכיזופרן כך שהוא שמע קולות בראשו והזה לעיתים קרובות.
אולם, בהתאם לחוקיו הנוקשים של קילברו, כל מטופל אשר הרג מטופל אחר יחוסל במיידית. אייאקס קורע את לבו של וייד ועזב אותו למות. אולם, צמאון הנקמה של וייד היה כה חזק, שיכולת הריפוי העצמי שלו אתחלה מחדש את ליבו, אם כי לא טיפלה בצלקותיו. לאחר מכן הוא נמלט, תוקף את השומרים ומפלס את דרכו לעבר אייאקס. כשהוא מוצא אותו, הוא יורה בו עם שני רובים אוטומטיים בחזה, ומשאיר אותו למות. וילסון משחרר את כל חבריו להוספיס ומאמץ את הכינוי דדפול.
שכיר חרב
בעקבות בריחתו, דדפול פועל למשך זמן מה כאוכף חוק לצד הפושע ראש פטיש. לא עובר הרבה זמן לפני שהוא חוזר לפעילות עצמאית כשכיר חרב, עוטה תחפושת ושומר על זהותו החדשה. בשלב מסוים בקריירה שלו, הוא נשכר כמתנקש בידי וילסון פיסק, ראש הפשע הידוע בכינויו קינגפין. הוא גם מתעמת עם וולברין, שהיה באותו זמן מרגל עבור הממשלה הקנדית. במהלך שנים אלו, דדפול מצליח לתפוס את אלתיאה העיוורת ושומר עליה כלואה בביתו. ניסיונותיה להימלט רק הובילו למותם של אלה אשר ביקשו לעזור לה, מה שלא הותיר לה הרבה ברירות והיא נכנעה לכליאתה בשבי.
כמה שנים אחרי שנמלט מההוספיס, וילסון ביקש לפצות את עצמו על הפציעות שנגרמו לו בידי ד"ר קילברו. הוא חוזר לממשלה הקנדית ומטופל בידי דוקטור וולטר לאנגקובסקי, הידוע בזהותו כסאסקואץ' החייתי מקבוצת גיבורי-העל הקנדית אלפא פלייט. הוא גם רוכש מתקן טלפורטציה אישי בזמן זה. דדפול מבין שעבודה עבור הממשלה לא מתאימה לאופיו קצר הרוח, לכן הוא נוטש את העיסוקים הללו. הוא נשכר בידי הגאון הפלילי מכשף, אך טועה בכתובת אליה נשלח ומקבל עבודה להתחזות לארכי-נבל בשם הובגובלין. כאשר הוא יוצר שוב קשר עם מכשף, הוא מצטרף אליו ואל טאסקמאסטר וקונסטריקטור לקבוצת ארבעת המפחידים, שלא החזיקה הרבה זמן.
כאשר גם תוכנית זו נכשלת, דדפול מבקש להשיב את מעמדו כמתנקש של הקינגפין, אך מקבל קריאת תיגר מצד שכיר החרב בולזאיי. הוא מתעמת ללא הרף עם מכשף וודו שאינו חביב עליו במיוחד בשם טי-ריי, הטוען שהוא וייד וילסון בכבודו ובעצמו. הוא מוצא עבודה אצל סוחר הנשק טוליבר הנוסע בזמן, ומתאחד עם קופיקאט בשנית. ללא ידיעתו של דדפול, טוליבר שולח את קופיקאט להתחזות לשכירת חרב בשם דומינו. בנוסף, דדפול מגייס את ג'ק האמר - אדם הזוכה בידי דדפול לכינוי סמור - לפעול כספק הנשק שלו, ושניהם התחברו במהירות, למרות מעשים רבים של אלימות כלפי האמר. אחרי כמה זמן בשירותו של טוליבר, דדפול נשלח להרוג את קייבל, מוטאנט מהעתיד שהיה למעשה אביו של טוליבר ואשר בחברתו קופיקאט התחזתה לדומינו. דדפול מובס בעזרתם של קייבל וקבוצת טיפוחיו, המוטנטים החדשים. כאשר קייבל מארגן מחדש את קבוצת המוטנטים החדשים כקבוצת אקס פורס המיליטנטית, טוליבר מוצא לכאורה את מותו בקרב עימם, ושאר שכירי החרב מחפשים אחר הטכנולוגיה העתידנית אותה השאיר מאחור. במהלך הקרב, קופיקאט נפצעת אנושות, ודדפול מקריב חלק מכוחות הריפוי שלו למענה.
דדפול עוזר לחברת אקס פורס סיירין להביס את ג'אגרנוט ואת דודה, טום קאסידי השחור, שאילץ את ד"ר קילברו לעבוד עבורם. דדפול פיתח קשר חזק לסיירין, שלא ענתה לחיזוריו. בהמשך, דדפול נשכר כדי ללכוד את סילבר סייבל. במהלך משימה זו הוא נקלע לעימות עם דרדוויל, כשזה האחרון משכנע אותו למסור לו מידע על המשימה בתמורה להכפלת שכרו. לאחר מכן, דדפול מפקפק בעצמו ומחפש אחר קופיקאט, אך מוצא אותה בזרועותיו של קיין. הוא נחטף בידי סוכנים המחפשים תרופה לוירוס הירושה אך ניצל בידי וולברין ושכיר החרב המוטאנט מאווריק.
עם קייבל
דדפול וקייבל היו מעורבים בפרשיית טרור שמטרתה לשחרר "וירוס התחזות" משנה צורה על העולם. שניהם נדבקים בווירוס זה, והדרך היחידה לצורך הישרדותם היא מיזוג תאי ה-DNA שלהם. כתוצאה מכך, לכל אחד היה מרצף ה-DNA של השני. מעתה ואילך, בכל פעם שקייבל השתמש במתקן הטלפורטציה, הוא השתגר יחד עם דדפול, ולעיתים שניהם התמזגו לגוף אחד, מה שהצריך הפרדה מסובכת. תוצאת לוואי של וירוס ההתחזות הייתה שדדפול נרפא באופן זמני מהצלקות המחרידות שעל גופו. תוצאה זו תוקנה כשקייבל הצליח לבטל את השפעות הווירוס בכל העולם. קייבל מגיע לשיא יכולותיו, והוא מבקש להפוך למנהיג העולם ולהביא לעידן חדש של שלום. סייקלופס דאג לבנו ושלח את וייד להרכיב מכשיר טלפורטציה שנועד לעצור את קייבל אם יהיה בכך צורך. במאמץ לאחד את העולם, קייבל מפנה בכוונה תחילה את מנהיגי העולם נגדו לאחר שאיים כי ישלח את הטילים שבאחזקתם לכיוון השמש. דדפול וקבוצת האקס-מן החלו במתקפתם באי פרובידנס, שם דדפול בגד באקס-מן ועבר לצדו של קייבל. זה האחרון הודה בכך שרצה להפוך לקדוש מעונה כדי להוכיח לעולם שאפשר לעבוד יחדיו למען מטרה משותפת.
בהתקפה של הגולש הכסוף, קייבל השתמש בשארית כוחותיו וכמעט נמלט ממלתעות המוות כשדדפול הסיר את החלקים הטלפתיים והטלקינטיים ממוחו בעזרת משגר קטן. קייבל נותר פצוע קשה, ודדפול יצא להשיג חומר טכנו-אורגני כדי לתקן את הנזק. הוא נתקל בסוכן אקס ובפיקסר במהלך המשימה, שהוכתרה כהצלחה, אך גם הותירה אותו מובטל מעבודה. קייבל חש אשמה על מצבו של דדפול כמתנקש עריק אשר הושחת כתוצאה ממעשה הגבורה שלו, והחל להעסיק אותו בחשאי למשימות שונות בלי ידיעתו. בהמשך, דדפול הציל את קייבל פעם נוספת והשתגר דרך מספר עולמות חלופיים כדי להשיבו לאחר שהלך לאיבוד. קייבל החזיר לו טובה על ידי כך שתיקן את הנזק המוחי של דדפול, בטרם כוחותיו התכלו בפעם השנייה. אולם, אישיותו וכוחותיו נותרו ללא שינוי.
במהלך מלחמת האזרחים של מארוול, שבה נכנס לתוקפו חוק רישום העל-אנושיים, דדפול ניסה להתקבל כצייד ראשים מטעם סוכנות S.H.I.E.L.D במטרה לרדוף אחר על-אנושיים ולאלץ אותם להירשם בסוכנות. ניסיונותיו הראשונים עלו בתוהו, אך הוא נשכר בכל זאת וקיבל הוראה מנשיא ארצות הברית לעצור את קייבל, אם כי ללא הצלחה.
בניסיון לתקן את הנזק שנגרם למוניטין שלו, דדפול חטף את טאסקמאסטר והכריח אותו להילחם בו כדי לשכנע את הבכירים הממשלתיים לשכור אותו שוב. דדפול ניצח בדו-קרב, אך לא נשכר משום שנחשב כחסר בגרות מנטלית. מספר ימים לאחר מכן, דדפול התעורר וגילה כי כווץ לממדים מזעריים בידי סמור, שניסה להשתמש בחלקיקי פים עליו בשביל שיילחם בריינו. וייד ניסה להתעמת מול ריינו, אך הפך למחזיק מפתחות וזכה להשפלה. לאחר שנשטף באסלה, וייד הצליח לחזור והתנקם בתוקפיו, עדיין בגודל מיניאטורי.
לאחר שהוכרז כגיבור בעקבות מלחמתו בסימביוטים, דדפול חזר בקלות לדרכיו הישנות וניסה להרוג את וולברין. לשם שינוי, דדפול תכנן את כל שלבי ההתקפה על המוטאנט הזועם, וניצח על סדרת התנקשויות שכמעט והרגה את שניהם. בדיוק לפני שוולברין הוטבע, בנו דאקן התערב וכרת את שתי ידיו של דדפול כדי שיוכל להרוג את אביו בעצמו. דאקן נורה מכדור קרבונדיום בידי ג'יימס ברנס, ששכר במקור את דדפול. מתגלה כי כל ההתנקשות תוכננה בידי וולברין כדי ללכוד את בנו, כך שבסופו של דבר דדפול לא הרוויח דבר.
פלישה סודית
כאשר פלישת הסקרול החלה, דדפול נלקח בשבי בידי הסקרול, ואימן את גזע הסקרול כדי לאמץ את הטירוף וכדי לשלוט יותר טוב ביכולותיו. הוא נמלט כאשר חברי הסקרול הפנו עורף אחד לשני, ושידר מידע גנוב אל ראש סוכנות S.H.I.E.L.D, ניק פיורי. מידע זה יורט על ידי נורמן אוסבורן, שהנהיג את האוונג'רס ואת סוכנות H.A.M.M.E.R החתרנית שלו. היות שפיורי לא קיבל את המידע, דדפול לא קיבל תשלום על מאמציו.
אחרי חודשים של אבטלה, קולונל זיק שוכר אותו על מנת להרוג את דוקטור דרוק לובוסנו, שחטף את אשתו. דדפול גילה כי לובוסנו גילה דרך לשמר את הנעורים ואת היופי ללא מגבלת זמן, אבל למטרה זו הם צריכים לאכול בשר אדם באופן קבוע. דדפול נתפס במטרה לשמש כמקור אוכל לזומבים הצעירים. אך התברר כי טעמו נורא, לכן הוא שוחרר לאחר שהבטיח להם את בשרו של זיק ושכיריו במקום. במהלך הקרב המתחולל, דדפול מפוצץ את הטירה של הדוקטור,.
שלטון אפל
לאחר שנותר ללא כסף בעקבות עבודה נוספת עליה לא קיבל תשלום, דדפול גונב אוניית משא שעושה את דרכה לארצות הברית. באמצע מסעה באוקיינוס האטלנטי הספינה מוטבעת בידי כריש נמר, אויבו של נאמור, ודדפול נסחף לחופי מקסיקו. בזמן שהוא מתאושש, כריש נמר מופיע בשנית ומתקיף אותו, אך סוכן H.Y.D.R.A עריק בשם בוב מופיע באקדחים שלופים ומבריח אותו חזרה למים. בוב מגלה לדדפול שהוא וכריש נמר נשלחו להרוג אותו. דדפול מצליח לדלות ממנו את שם מעסיקו, נורמן אוסבורן. אוסבורן היה מודע לכך שהמידע שדדפול סיפק לו היה הסיבה היחידה שהוא נמצא בעמדת כוח, ולכן דרש את חיסולו כדי להבטיח את עמדתו,.
דדפול מגיע לניו יורק מתוך מחשבה שאוסבורן מוכרח לשלם לו בתמורה להעברת הקבצים במהלך פלישת הסקרול. הוא מנסה לפרוץ למגדל האוונג'רס, אך אוסבורן טומן לו מלכודת ושולח את קבוצת ת'נדרבולטס אחריו על מנת ליירט אותו. דדפול מביס את כל חברי הקבוצה פרט לאלמנה השחורה בה הוא מתאהב. הוא מתוודה בפניה על אהבתו אליה, אך נורה בידי פלדין ונמלט לבסיסו של טאסקמאסטר. חברי ת'נדרבולטס מתחקים אחר מקום מחבואו של וייד, והקבוצה כמעט מרצה את אוסבורן כשהאלמנה השחורה יורה לו בלב, ונותנת להדסמן הזדמנות לערוף את ראשו. אולם, דדפול מתעורר כשראשו מחובר, וכשטאסקמאסטר מספר לו שהוא אינו זה שחיבר את ראשו הוא מאמין שזוהי דרכה של האלמנה השחורה להגיד שגם היא מאוהבת בו.
מחוץ למעגל העבודה, דדפול מקבל כמה עבודות מזדמנות, וצופה במשדר חדשות בו נטען שהוא בגד בגזע האנושי לטובת גזע הסקרול החייזרי. הוא מותקף בידי בולזאיי, המתחזה להוקאיי, ולאחר עימות שבמהלכו בולזאיי לא העריך נכונה את יכולתו של דדפול להחלים מפצעיו, דדפול מביס אותו. בשל המוניטין הרב אותו רכש בולזאיי כשכיר חרב, הוא משלם לדדפול על מנת לא לספר על תבוסתו בקרב. וייד משתמש בכספו החדש על מנת לרכוש ספינת פיראטים, ולאחר קריירה קצרה ולא מוצלחת כפיראט הוא מחליט להיות גיבור במקום. הוא עושה את דרכו אל האי אוטופיה, מקום מושבם של חברי האקס-מן, אך הם דוחים אותו מעליהם. אולם, מכיוון שהם אינם מסוגלים לשחררו סתם כך, הם מציעים לו חברות מבחן תחת השגחתה של דומינו.
חיל דדפול
בנקודה מסוימת לאחר אירועי "שלטון אפל", דדפול נשכר בידי ישות קוסמית בשם המתבונן כדי להציל את המולטי-יקום. כדי לבצע זאת עליו לגייס קבוצה של חברי דדפול מעולמות חלופיים. הוא מבקר באותם עולמות חלופיים, ומגלה שאותן גרסאות חלופיות שלו שונות ממנו לחלוטין. בין חברי הקבוצה אותם הוא מגייס נמנים ליידי דדפול (גרסה נשית שלו בשם ונדה וילסון), קידפול (גרסת ילד שלו), דוגפול (גרסת כלב שלו) והדפול (גרסת ראש חסרת גוף של דדפול מיקום "הזומבים של מארוול"). יחד עם חברי הקבוצה, הוא פורש בפניהם את תוכניתו להצלת המולטי-יקום.
אקס פורס
דדפול מצטרף לקבוצת אקס פורס של וולברין וארכאנג'ל מתוך שאיפה לסכל איומים מוחשיים לגזע המוטאנטים. באחת ממשימותיהם הראשונות ביחד, שבסופן הרגו את אפוקליפס שנשמתו התגלגלה לגופו של ילד תמים, דדפול מכנס ישיבה על מנת לדון בספקותיו המוסריות לגבי הריגתו של ילד חף מפשע. בפגישה זו, ארכאנג'ל אמר לוולברין שאף על פי שדדפול היה מועסק על ידו מעל לשנה, הוא מעולם לא משך את הכספים אותם קיבל בעבור שירותיו. מאוחר יותר, בציוות עם קבוצת דת'לוק, חברי אקס פורס נלקחים לעולם הבית של דת'לוק כדי לחפש את מקורות הקבוצה החייזרית, שנשלטת בכוח המחשבה. במשימה זו נוצרים מתחים בין דדפול לפנטומאקס, מה שגורם לדרכיהם להתפצל. לבסוף, דדפול הוא זה שהורג את שליט העולם על ידי כריתת ראשו ונעיצת חרבו בגופו למען יראו כולם. פנטומאקס מופתע ממעשה זה, והם עוזבים בדממה.
הפחד עצמו
קשת הסיפור "הפחד עצמו" הביאה את סיפור פלישתם של "הנחש" וחבורת "הראויים" שלו. "הנחש" היה למעשה קול בן בור, דודו של תור בן אודין, ויחד עם חבורתו השליט פחד וטרור ברחבי העולם. דדפול מנסה לנצל את הפחד העולמי למטרותיו האישיות. לשם כך, הוא גונב את אחד מפטישי האבן הקוסמיים שהיה שייך לציידי אנשי זאב, אך זה מתברר ככלי נשק קטלני אשר נוגד את כוחות הריפוי שלו במהלך ירח מלא.
הטוב ביותר בעולם
לאחר שדדפול הביס את שכיר החרב הבין-גלקטי מאצ'ו גומז, הוא נדד בחלל והציל שתי תרבויות חייזריות מהכחדה. בנוסף, הוא הרג את הישויות הקוסמיות איד הירח האנוכי ואגו הכוכב החי. כשהוא חזר לכדור הארץ, הוא נלחם נגד אלתיאה חדורת שאיפת הנקם, סמור, טאסקמאסטר, ביג ברטה וברנרד הויסטר, שכיר חרב הידוע בכינוי סלוגו, שהיו תחת פיקודו של מאצ'ו. לאחר שהרג את סלוגו, דדפול עוצר את הקרב ושואל את חבריו לכאורה אם זה באמת מה שהם רוצים. בתגובה, הם יורים בו עד לאובדן הכרתו. הודות לגורם הריפוי שלו, דדפול שורד. לאחר שיחה עם בוב בנוגע לדרך בה הוא מתייחס לחבריו, דדפול מבין שמה שבאמת הוא מעוניין בו זה למות.
אשפוז
דדפול מנסה להתאבד בכל מיני דרכים, אך לשווא. בין היתר, הוא שורד התפוצצות של פצצות אטום ונלחם נגד הענק הירוק. הוא נשלח למוסד לחולי נפש באנגליה ופוגש בד"ר אלן ויטבי, שהייתה אובססיבית לגביו כבר כמה שנים. מתוך אהבה חד צדדית, היא מבריחה אותו החוצה. חרף זאת, דדפול דוחה את חיזוריה משום שהיא יצאה לחלוטין מדעתה. לאחר שנמלט, הוא נתקל ברשויות החוק המקומיות, מה שמוביל ללקיחתה של מלכת אנגליה כבת ערובה. לאחר שיחה עם מלכת אנגליה, היא משכנעת אותו שד"ר ויטבי נתונה לאחריותו. הוא מגיע לדירתה של ויטבי ומגלה רבים מחלקיו הכרותים דחוסים במקפיא. דדפול מתעמת מול ויטבי, והיא מתאבדת. דדפול זורק את חלקיו לפח אשפה ועוזב. כשחלקיו מפשירים ומחלימים, הם יוצרים שיבוט מעוות יותר וסדיסטי ביותר של דדפול.
דדפול הרע
דדפול והשיבוט המרושע שלו מגיעים שניהם לניו ג'רזי בכוחות עצמם. דדפול פוגש בשיבוט המרושע שלו במסעדת הצ'ימיצ'נגה האהובה עליו, שאותה דדפול הרע מפוצץ. לאחר קרב ארוך, לשני הצדדים נגמרת התחמושת, והם מסכימים להפגש ולהילחם בפארק קנרסי. לאחר קרב ופיצוץ נוספים, דדפול הרע נמלט ודדפול נאלץ להתמודד עם קפטן אמריקה. בינתיים, דדפול הרע נפגש עם מיסטר נגטיב ומבקש ממנו עבודה, וזה האחרון שוכר אותו לרצוח את ילדיו של מפקד המשטרה המקומית. לאחר מחשבה מעמיקה בנוגע למהלכיו הבאים, דדפול הרע מחליט שהמוטיבציה שלו היא להעפיל על דדפול המקומי ולהיות טוב יותר ממנו. לאחר תכנון קפדני, דדפול חוטף ילד אקראי בתקווה שהמעשה ימשוך את תשומת לבו של דדפול הרע.
עם זאת, דדפול הרע חזה מראש שכך יקרה וחטף את ילדיו של מפקד המשטרה. הוא שולח מסר להורים וגורם למפקד המשטרה להאמין שדדפול עשה זאת. השיבוט נלחם נגד קפטן אמריקה, שהשגיח על וייד וידע כי הוא לא ביצע את החטיפה. לאחר שהחקירה זוכה להתערבותו של האינטרפול וקפטן אמריקה מחלים מפציעותיו, הוא מיידע את מפקד המשטרה שדדפול לא יכול היה לחטוף את ילדיו, ולכן הם מגיעים למסקנה שמדובר בשותף לפשע. זמן מה עובר, ודדפול מבין ששיחקו בו. הוא משחרר את ילדיו של מפקד המשטרה ונמלט מהמקום. דדפול הרע משתמש במכשיר הטלפורטציה כדי לפתות את מפקד המשטרה ואת דדפול למלכודת וגורם לכך כאילו דדפול הרג את מפקד המשטרה ואת ילדיו. אולם, הוא נכשל במזימתו והם מצליחים להימלט. לאחר מכן, השיבוט מסביר לדדפול שהמניעים שלו היו להראות שלא משנה כמה טוב דדפול עושה, אנשים תמיד יראו אותו כמפלצת.
באותו רגע, קפטן אמריקה מגיע יחד עם כוחות המשטרה ואומר להם להיכנע. דדפול הרע מניף את כלי הנשק שלו ונורה בצרור יריות לעברו. לאחר שנפל, מתברר שהוא נורה בחץ מיוחד שלא הגיע מכיוון המשטרה. כל צלקותיו נעלמות, והוא חוזר לצורתו האנושית ומת. לאחר שוייד מגלה שקיימת דרך להרוג אותו, הוא גונב את מכשיר הטלפורטציה ונמלט.
חיפוש אחר המוות ואיבוד הכוחות
דדפול החל לתכס תוכנית להשיג את הנסיוב שמנטרל את יכולת הריפוי העצמית של דדפול הרע, כדי שהוא יוכל סוף כל סוף להיות לצד אהובתו, ליידי המוות. בעזרתו של בוב, הוא מפעיל מניפולציה על אקס פורס, קינגפין, ארגון היד, דאקן ועל טומבסטון, שיצר מלכתחילה את הנסיוב. דדפול גרם לעימות בין אקס פורס לטיפואיד מרי וארגון היד, מתוך אמונה שקינגפין החזיק בנסיוב. בינתיים, דאקן גנב דגימה של הנסיוב מטומבסטון, והשתמש בה כדי לירות בוולברין.
בעיצומו של התוהו ובוהו, הוזרקה לדדפול דגימה נוספת של הנסיוב על ידי בוב, שכעס על כך שוייד תכנן זאת כל אותה עת. לאחר מכן, דדפול מגלה מקבוצת אקס-פורס שהסם תוכנן במיוחד עבור ה-DNA שלו, לכן לא הייתה לו כל השפעה על וולברין. לאחר שגילו שהכל היה מתוכנן על ידו, חברי אקס-פורס זעמו על כך והחליטו להרוג את דדפול. אחרי שהוא נמלט מהם ונלחם נגד טומבסטון, דדפול התעמת עם בוב. וייד מוצא שהנסיוב ריפא את העיוותים הרבים שנגרמו לגופו בשל מחלת הסרטן, ולכן בוחר לא למות. השניים התעמתו עם קבוצת אקס פורס, ולאחר שוייד ביקש את סליחתם, הם נותנים לו לעזוב ולעזור לבוב הפצוע.
סוכנת FBI לשעבר בשם אליסון קמפ מבקשת לנקום בדדפול בשל מעורבותו בתאונה שגרמה לנכותה. היא מגייסת את שני אויביו של דדפול, טי-ריי וסלייבק ומאמנת אותם כדי להרוג את וילסון. דדפול מצליח להסתנן לבסיס שלהם ולהרוג את השניים. כשקמפ מנסה לפוצץ את עצמה, ובכך גם להרוג את דדפול, הוא משכנע אותה לא לתקוף אותו. באותו רגע, הוא מופתע בידי השיבוט שלו, שחזר לחיים והודיע לו שהנסיוב שלקחו אינו קבוע, מה שמסביר מדוע פניו של דדפול לא החלימו או מדוע אצבעו לא גדלה מחדש אחרי שנקטעה. בנוסף, דדפול הרע אומר לו שוייד יחזור לחיים אחרי שיירה בו.
צייד זומבים
קוסם פטריוטי חובבן בשם נקרומנסר מחליט להחזיר לחיים מספר נשיאים מתים על מנת להחזיר את האומה האמריקנית ליושנה, אך הכישוף מטריף את דעתם, והמנהיגים הזומבים שואפים להשמיד את המדינה ולהתחיל מאפס. נקרומנסר אולץ בידי הזומבי של ג'ורג' וושינגטון להשתמש בכוחותיו כדי להחיות כמה שיותר נשיאים מתים וכן צבאות של אל-מתים.
לאחר שדדפול נתקל בזומבי של פרנקלין רוזוולט והורג אותו, סוכנות S.H.I.E.L.D מבקשת ממנו לחסל את יתר הנשיאים הזומבים, מכיוון שהיה לו את המוניטין הרע והמתאים לעשות זאת. לפני שהסכסוך מסתיים, סוכנת S.H.I.E.L.D בשם אמילי פרסטון נהרגת בידי הזומבי של ג'ורג' וושינגטון. דדפול הורג לבסוף את כל הזומבים ושובר בכך את הכישוף. לאחר שסוכנות S.H.I.E.L.D מסרבת לשלם לדדפול שכר טרחה, הוא מגלה שהנקרומנסר הצליח לשמר את תודעתה של פרסטון במוחו של שיבוט נוסף של דדפול.
הטוב, הרע והמכוער
מאוחר יותר, דדפול נחטף לקוריאה הצפונית על ידי אדם המכנה עצמו "באטלר". באטלר התנכל לדדפול לאורך השנים, בין היתר בכך שסימם אותו ואסף ממנו דגימות רקמה. מתברר, שלפני שנים דדפול התנדב לעזור לבאטלר בחקירותיו, ולשם כך סומם תחת סימולציות - מה שמסביר כמה מתקלות הזיכרון של דדפול. באטלר ציין כי הוא חטף את בתו של דדפול, אלינור קאמאצ'ו, אחרי שדדפול נטש אותו. כמו כן, דדפול מגלה כי מה-DNA שלו נוצרו שיבוטים של חברי האקס-מן, בעלי כוחותיהם של חברי האקס-מן המקוריים מהם שובטו. בעזרת תודעתה של פרסטון, קפטן אמריקה ווולברין, דדפול הצליח לשחרר את האסירים במחנה צפון-קוריאני ולהרוג את באטלר. למרות ההשערה שבתו בחיים, דדפול החליט לא לחפש אחריה על מנת לא "להרוס" את חייה.
ת'נדרבולטס, דדפול הורג את דדפול
דדפול נמצא בידי הענק האדום, שמזמין אותו להצטרף לקבוצת ת'נדרבולטס החדשה שלו. דדפול מסכים לקבל את ההצעה. במשימה הראשונה עם אלקטרה, השניים נקלעים למארב של אויב מסתורי, אך כשהשניים מחולצים על ידי שאר חברי הקבוצה, דדפול מצטרף לקבוצה במשימותיהם השונות ומוצא את גופתו של המנהיג. לאחר שדרדפול גומר את מסע הטבח שלו, הוא מחליט לטהר את שאר היקומים מגרסאותיו השונות, כדי שיהיה וייד וילסון היחידי. דדפול כינס ואיחד מחדש את חיל דדפול, כדי להילחם בגרסאותיו המשונות. במהלך הקרב האחרון, כלל גרסאותיו של דדפול נהרגו בקרב, פרט לדדפול עצמו ולדרדפול. ולאחר שיחה קצרה, שבמהלכה דדפול ניסה לשכנע את דרדפול לוותר על מעשהו, דדפול הרג סופית את דרדפול, והכריז על עצמו כוייד וילסון היחידי שקיים.
לאחר מכן, דדפול הושכר כדי להעביר הודעה מדרקולה לנמען מסתורי, ונלחם בדרך במספר יצורים דמוניים. נמען ההודעה, הסוקובוס שיקלאה, נאבקה בדדפול אך לבסוף השניים התארסו. בחוברת Deadpool Vol.3 #27, אשר שברה שיא גינס על כמות הדמויות בעטיפה, השניים התחתנו. ביפן, השניים יצאו לירח דבש.
החטא הקדמון
לאחר רצח אואטו הצופה, עינו הופעלה וגרמה לאנשים וישויות החשופים להשפעת העין להתמודד עם חטאיהם וסודותיהם הגדולים. סוכנת S.H.I.E.L.D אמילי פרסטון נחשפה לחיזיון, בו גילתה כי בתו של דדפול - אלינור קאמאצ'ו - בחיים, וכי היא נמסרה לאחיו של באטלר, ג'ושוע. באטלר טען כי הציל אותה ממשפחה מתעללת, וכי על ג'ושוע לגדל אותה כבתו. פרסטון המשיכה לחקור עד שהגיעה לאילינוי, ושם, נתקלה באלינור המשחקת בחצרה האחורית. ג'ושוע נתקל באלינור ובפרסטון המדברות, וסילק את פרסטון משם בדרישה לצו חקירה. כאשר פרסטון עזב, ג'ושוע הודיע שהם עוזבים. לפני שהספיקה לברר מדוע, סוכני ארגון אולטימטום פרצו לביתם.
ג'ושוע ואלינור ברחו לשיקגו, שם ביקשו עזרה משוטר שהתגלה כסוכן אולטימטום סמוי. אלינור נחטפה וג'ושוע לקה בהתקף לב, כשלפתע דדפול חשף את עצמו וחילץ אותה. לאחר שהזעיק את המשטרה, אלינור שאלה האם הוא אביה. בסופו של דבר, דדפול נלחם בסוכני האולטימטום ובמנהיגם, מרסק הדגלים, שזרק את אלינור מחלון. היא ניצלה בידי אוון סבאחנור וקוונטין קוויר שהוזעקו למקום, וזאת בעוד דדפול הביס את מרסק הדגלים והזהיר אותו לא להתקרב למשפחתו. בעזרת קוונטין, דדפול הצליח לביים את מותה של אלינור, שאומצה בידי פרסטון. דדפול סירב לשינוי זיכרונותיה של אלינור, וזאת כדי שתתרפא בעצמה; בינתיים, הסוכן סקוט אדסיט מגלה בגלל עינו של אואטו כי אלינור היא מוטאנטית, ושדדפול הרג את הוריו.
אוונג'רס ואקס-מן: הציר
בעקבות הכישוף, דדפול עבר לגישת זן פציפיסטית, ושם תלבושת לבנה כ"זנפול". הוא חס על חייו של באטרוק המזנק, והורה לאקס-מן לטפל בשיבוטיהם מצפון-קוריאה - אם כי האקס-מן, שנעשו רעים, צדו אותם בחדר הסכנה. כאשר אוון/אפוקליפס והאקס-מן החליטו לתקוף את מנהטן עם פצצת גנום, דדפול חזר לקבוצת נבלי-העל של מגנטו, והסיח את דעתו של אפוקליפס, שערף את ראשו. בסופו של דבר, דוקטור דום ומכשפת השני ביטלו את הכישוף בעזרת דוקטור וודו ואחיו בגופה של מכשפת השני. הוא שכנע את שיקלאה לקחת את שיבוטי האקס-מן הצפון קוריאנים להחלמה במטרופוליס המפלצות, ולקח את אוון תחת חסותו.
רוקסון ומוות
מאוחר יותר, דדפול קיבל תשלום ממנכ"ל תאגיד רוקסון, וזאת בעוד רוקסון השתמשו בשיטה העושה שימוש בקרני גמא כדי להגדיל את רווחיהם. לאחר שנפגש עם פעילים חברתיים נגד שיטתם של רוקסון, ביניהם מקבילי הקומיקס של שרה סילברמן וג'ייסון אהרון, דדפול נלחם נגד מנכ"ל רוקסון המינוטאורוס. הוא הושכר בידי רוקסון למשימה נגד אזרחי האומה הבדיונית "אל וואזיראבאד", אך בעקבות כישוף ההיפוך, מצפונו הוחזר לו והוא התנגד לרוקסון. הוא פעל נגד חבריו למשימה, ובכך נקלע לעימות נגד שיבוטו של אומגה רד משבט אומגה והובס. הוא הציל כמה מאזרחי האומה ממוות, הצליח להגיע להבנה עם אומגה רד ובכך לשביתת נשק. דדפול גילה כי הוא זה שרצח את משפחתו ונעזב, אך נאלץ להתמודד נגד אולטימטום ומרסק הדגלים החדש.
לאחר שמאס מהאולטימטום, דדפול החליט לחסל אותם אחת ולתמיד, והצליח להרוג את כול סוכני הארגון. הוא החליט לוותר על חייו כדדפול, וכאשר חגג עם חבריו ובני משפחתו את תחילת חייו החדשים, התנגשות בין יקומי ארץ-616 וארץ-1610 גרמה להרס שני היקומים, ולמותם של דדפול וחבריו.
מארוול החדשה והשונה
לאחר יצירתם המחודשת של המולטי-יקום וארץ-616 בידי ריד ריצ'רדס, דדפול חזר לחיים ולקיום, כמו כל שאר אלו שנמחקו מהקיום בעקבות ההתנגשות, ללא זיכרון ממותו הזמני. במהלך החודשים הבאים, פופולריותו גברה וגברה, והוא צורף בידי קפטן סטיב רוג'רס לחטיבת האוונג'רס המאוחדים כאמצעי למימון פעולות הצוות. הוא אף יצר קבוצת "גיבורים להשכרה" משלו, המורכבת מגיבורים ונבלים אשר תוגמלו בתשלום כדי להתחפש אליו, וזאת כדי להרחיב את גבול פעילותו. פופולריותו של דדפול הכריחה אותו לעזוב את משפחתו, מחשש שאויביו עלולים לפגוע בהם. בעקבות תביעה מצד לוק קייג', שם הקבוצה שונה ל"שכירים עבור כסף. אחד מן החברי הקבוצה הוא מאדקאפ, שכיר חרב מטורף אשר חלק עם דדפול גוף ונעשה נחוש לנקום. הוא הפליל את דדפול ברצח בעוד הוא לבוש בתלבושתו של דדפול, ופצע את חברו, סקוט אדסיט. כמו כן, הוא החל להפעיל מניפולציה נפשית על תושבי אמריקה, וזאת כדי שיפחדו מדדפול ויגרמו לפופולריותו לצנוח. דדפול פיתה את מאדקאפ לקרב, שבסופו מאדקאפ פוצץ את עצמו ברמה המולקולרית באמצעות אקדח צ'יטאורי.
כוחות ויכולות
דדפול קולל לזמן מה על ידי לוקי, שטען שהוא אביו, וכתוצאה מכך פניו נראו כפניו של השחקן טום קרוז. הקללה הוסרה כאשר דדפול התפייס עם אביו האמיתי בבר, בלי לדעת שזה הוא - מה שסותר את טענתו המוקדמת של דדפול, שלפיה אביו מת. דדפול זכה לכינוי "ספיידר-נינג'ה" על מראה תלבושתו, והוא גם ציין כי לאחר שפניו מושחתות והוא חובש מסכה, הוא אינו מסוגל להיכנס לשלל מקומות ציבוריים. נחשף באחת מהרפתקאותיו הקוסמיות, כי הפחד הגדול ביותר של דדפול הוא להישאר לבד לגמרי, אך הוא הראה גם פחד מסוים מתרנגולות ומפרות.
ז
ז' היא האות השביעית באלפבית העברי, שמה זי"ן (זַיִן) נגזר מכלי זין, וצורתה כשל חרב. בפי יהודי תימן נקראת האות זאן.
בכתב הפיניקי העתיק נראתה כאות Z, ובספר תולדות המלחמה בארצות המקרא של יגאל ידין הוקדש פרק למציאת כלי מלחמה עתיק בעל צורה זו. על פי ממצאים הוא שיער שמדובר בכלי דמוי בומרנג עתיק, ששימש לציד.
בהתאם לחלוקת אותיות האלפבית העברי לחמשת מוצאי הפה, ז' נמנית עם חמש האותיות השיניות: זסשר"צ. מבחינה פונולוגית היא מייצגת עיצור מכתשי, חוכך שורק, קולי (z/ :IPA/). זי"ן גרושה מייצגת עיצור בתר-מכתשי, חוכך שורק, קולי (ʒ/ :IPA/), והגייתה היא כשל J בצרפתית כמו בשם ז'בוטינסקי, וכך גם הגייתה בפי יהודי צפון אפריקה ותימן, כאשר היא מודגשת.
בפעלים שהאות הראשונה שלהם היא ז' חל שיכול עיצורים בבניין התפעל. בנוסף מתרחשת הידמות הגורמת להחלפת האות ת' באות ד': הזדמן, הזדקר.
בשפה עברית מודרנית שכיחות השימוש באות ז' היא כ־0.88% מכלל אותיות האלפבית העברי. זו האות הנדירה ביותר בשימוש מבין האותיות ללא אותיות סופיות.
ז' הוא הקיצור של המילה "זכר".
המילה "זין" בסלנג היא כינוי לאיבר המין הגברי. ביידיש, המילה "שְׁוָואָנְץ", שפירושה זנב, מתייחסת גם לאיבר המין הגברי, בדומה לשפה הגרמנית. כלשון נקייה, בחרו מחדשי השפה העברית להשתמש רק באות הראשונה של המילה. עם השנים המקור נשכח, והמילה "זַיִן" הפכה לגסה בעצמה. קיימות סברות שונות בקרב חברי האקדמיה ללשון העברית אודות מקור השימוש במילה "זין". בין השאר קיימת סברה כי השימוש נעשה בשל היותה האות ז' האות הראשונה במילה "זרג" שנחשבה גסה מאוד.
בהשאלה, ביטוי הסלנג סוג ז', פירושו מוצר באיכות ירודה ביותר.
ייצוג האות ז'
בקוד ASCII מיוצגת האות ז' בערך E6, ובקוד Unicode היא מיוצגת בערך 05D6.
הוא ייצוגה של האות ז' בכתב ברייל.
באלפבית צלילי מיוצגת האות ז' באמצעות המלה "זאב".
באיתות בדגלי סמפור ז' מיוצגת על ידי דגל אחד הפונה דרומה (כלפי מטה) ודגל שני הפונה דרום-מזרחה.
אליסון מאק
אליסון קריסטין מאק (באנגלית: Allison Christin Mack; נולדה ב-29 ביולי 1982) היא שחקנית ומדבבת אמריקאית.
בשנת 2021, מאק נידונה לשלוש שנות מאסר לאחר שהודתה באשמת סחר בבני אדם למטרות מין, סחיטה וקשירת קשר לסחיטה באיומים כחלק מהיותה חברה בנקסיום, כת שהתחזה לחברת שיווק.
ביוגרפיה
מאק נולדה בעיירה פריץ שבגרמניה להורים אמריקאים, ג'ונתן ומינדי מאק. אביה היה זמר אופרה בגרמניה והסוכן שלה, ואמה הייתה מורה ומנהלת חשבונות.
בשנת 1984, כאשר הייתה בת שנתיים, שבה משפחתה לארצות הברית והתיישבה בקליפורניה.
בגיל ארבע הופיעה לראשונה בפרסומת לשוקולד של חברה גרמנית.
קריירת משחק
בשנת 1989 נשלחה אליסון ללימודי משחק בבית ספר למשחק בסנטה מוניקה שבמחוז לוס אנג'לס, ובאותה שנה, בגיל 7, קיבלה את תפקידה הראשון במיני-סדרה של רשת NBC; "קוראים לי סטיבן" המספר את הסיפור האמיתי של סטיבן סטיינר. באותה שנה גילמה ילדה קטנה בסרט "תרגיל לשוטרים מתחילים 6: שוטרים במצור"; הסרט השישי בסדרת הסרטים "תרגיל לשוטרים מתחילים".
חיים אישיים
למאק הייתה מערכת יחסים ארוכת טווח עם השחקן צ'אד קרוצ'ק במהלך שנות ה-2000. בשנת 2013 היא הייתה מאורסת לשחקן סם ויטוור, ששיחק לצדה ב"סמולוויל", אך האירוסים בוטלו שנה לאחר מכן.
בפברואר 2017 מאק התחתנה עם השחקנית הקנדית ניקי קליין, גם היא חברה בנקסיום. בדצמבר 2020 מאק הגישה בקשה לגירושין מקליין.
אישומים בפלילים
ב-20 באפריל 2018, מאק נעצרה על ידי ה-FBI והוגש נגדה כתב אישום באשמת סחר בבני אדם למטרות מין. מאק הצטרפה לכת נקסיום, שמתיימרת להיות ארגון המספק תוכניות לשיפור עצמי, אך בכתבות תחקיר של הניו יורק טיימס ופורבס נטען שהוא פועל ככת ומשתמש בשיטות של שטיפת מוח, ניצול וסחיטה באיומים על מנת להפוך את הנשים המגויסות לשפחות מין של מנהיג הכת קית' רנייה, כולל הטבעת חותם ראשי התיבות של שמו על גופן. חברות הכת, בכללן מאק, חויבו לרוץ עשרות קילומטרים ביום, לעמוד במשך שעות ולאכול 500–800 קלוריות ליום. לפי טענת התובעים, מאק קודמה לדרגה הבכירה בארגון מבין הנשים בפירמידת השליטה, פעלה על מנת לגייס נשים עבור מנהיג הכת שיהפכו גם הן לשפחות מין והכריחה נשים לקיים יחסי מין עם המנהיג לפי דרישותיו תחת איומים בגילוי מידע פוגעני עליהן. באפריל 2019 הודתה מאק במספר סעיפים של פעילות כחלק מפשע מאורגן. ביוני 2021 נידונה לשלוש שנות מאסר והיא החלה לרצות את עונשה ב-13 בספטמבר 2021 בבית הסוהר הפדרלי לנשים בעיר דבלין, קליפורניה.
איזק קולטהוף
אִיזַק מַאוּרִיץ קוֹלְטְהוֹף (בהולנדית: Izaak Maurits (Piet) Kolthoff; 11 בפברואר 1894 – 4 במרץ 1993) היה כימאי אנליטי ומורה לכימיה, יהודי יליד הולנד. הוא נחשב באופן נרחב לאבי הכימיה האנליטית בשל המחקר הרב שפרסם בתחומי אנליזה מגוונים, נודע בשל עבודתו למודרניזציה וקידום התחום, ועבור ייעוץ למספר רב של סטודנטים שהמשיכו לקריירות משפיעות משלהם.
תרומתו המחקרית הידועה ביותר של קולטהוף הייתה פיתוח "התהליך הקר" לייצור גומי סינתטי, אותו ביצע במסגרת תוכנית הגומי הסינתטי של ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא גם היה פעיל למען מטרות חברתיות, כולל קידום שלום עולמי והתנגדות לניסויים בנשק גרעיני.
קולטהוף קיבל תואר דוקטור בכימיה מאוניברסיטת אוטרכט בהולנד מולדתו. ב-1927 היגר לארצות הברית, והצטרף לפקולטה באוניברסיטת מינסוטה, שם עבד במשך יותר מ-60 שנה.
תחילת חייו והשכלה
קולטהוף נולד באלמלו בהולנד, ב-11 בפברואר 1894, בנם של מוזס, יהודי אדוק, ורוזטה (ויסנביק) קולטהוף. הוא היה הצעיר מבין שלושה ילדים. בגיל צעיר קיבל קולטהוף את הכינוי "פיט" (Piet) מסיבות לא ידועות; הוא המשיך להיקרא בכינוי הזה לאורך כל חייו.
המפגש של קולטהוף עם הכימיה בתיכון עורר בו עניין רב בנושא. הוא סיים את בית הספר התיכון ב-1911 ונרשם לאוניברסיטת אוטרכט באוטרכט שבהולנד. קולטהוף רצה ללמוד כימיה, אך באותה תקופה נדרשו תלמידי מדעי הטבע ללמוד לטינית או יוונית; קולטהוף, שכבר שלט בהולנדית, צרפתית, גרמנית ואנגלית, בחר ללמוד רוקחות כדי להימנע מדרישה זו.
לתוכנית הרוקחות באוטרכט היה בסיס חזק בכימיה אנליטית. שם פגש קולטהוף את ניקולס שורל (Nicholas Schoorl), פרופסור לרוקחות שהפך ליועצו האקדמי. ההוראה של שורל בכימיה אנליטית שמה דגש על עקרונות כימיים בסיסיים, דבר שהיה חריג באותה תקופה. הוא הכניס את קולטהוף למחקר בתחומי ו. הוא גם יעץ לקולטהוף לגשת לכימיה אנליטית מנקודת מבט מדעית בניגוד לאמפירית. קולטהוף יאמץ ויקדם מאוחר יותר את האמרה של שורל כלפי המחקר: "התאוריה מנחה, הניסוי מחליט".
קולטהוף פרסם את המאמר הראשון שלו בשנת 1915 על pH, מושג שנטבע על ידי בשנת 1909. באותה שנה השיג קולטהוף תואר "apotheker" (רוקח) ברוקחות. הוא המשיך את לימודיו באוטרכט עם קורסים מתקדמים בכימיה פיזיקלית וקולואידית. כשהוסרה דרישת לימוד השפה הקלאסית במדעי הטבע ב-1918, קיבל קולטהוף תואר דוקטור בכימיה מאוניברסיטת אוטרכט. כשקיבל את הדוקטורט שלו, קולטהוף כבר פרסם 32 מאמרים בכמה תחומים.
קריירה
קולטהוף נשאר באוניברסיטת אוטרכט כמרצה לאלקטרוכימיה וחוקר עד 1927. במהלך תקופה זו הוא חיבר או היה שותף ל-270 מאמרים ושלושה ספרים וקידם את מושג ה-pH, שלא היה מובן היטב באותה תקופה. הוא גם ערך מסע הרצאות בארצות הברית ובקנדה בשנת 1924. פעילויות אלו הקנו לו מוניטין בינלאומי.
ב-1927 הוצע לו מינוי לשנה באוניברסיטת מינסוטה. הוא קיבל את התפקיד והמשיך במחקר ובכתיבתו, והפיק תרגומים לאנגלית והרחבות של חלק גדול מעבודותיו הקודמות. המינוי הפך קבוע, ועד מהרה הוא הפך לפרופסור וראש החטיבה האנליטית של בית הספר לכימיה של האוניברסיטה.
במהלך מלחמת העולם השנייה, עבד קולטהוף על תוכנית מחקר בתמיכת ממשלת ארצות הברית לפיתוח שיטה סינתטית לייצור גומי, והוא שימש כיושב ראש הוועדה לשיטות מחקר אנליטיות ומנחה של שלושה מיזמי מחקר הקשורים לפרויקט. מחקריו בפילמור תחליב ופיתוח של "תהליך קר" בטמפרטורה נמוכה לייצור גומי סינתטי היו בין תרומות המחקר הידועות ביותר שלו.
קולטהוף פרש לגמלאות ב-1962. עד אז הוא חיבר 809 מאמרי מחקר. לאחר פרישתו המשיך לעבוד ופרסם 136 מאמרים נוספים, מה שהביא את סך הקריירה שלו ל-945 מאמרים.
מחקר
קולטהוף עבד בתחומים מגוונים של כימיה, בהם, ניתוח אלקטרומטרי ו, , , גרווימטריה ותגובת שיקוע, אנליזה פולארוגרפית (וולטמטריה), ו. המוניטין שלו בשילוב תאוריה בסיסית ויישום מעשי בעבודתו היו אופייניים לאורך הקריירה שלו. הגישה המדעית של קולטהוף לאנליזה מקובלת כיום, אך הייתה יוצאת דופן בתחילת המאה ה-20 כאשר הקריירה שלו החלה.
הוראה
קולטהוף ייעץ ל-51 דוקטורנטים בכימיה באוניברסיטת מינסוטה, ועוד כמה סטודנטים לתואר שני ותואר ראשון. בשנת 1993 הוערך שיותר מ-1,500 כימאים דוקטורנטים, כולל, למדו אצל קולטהוף.
תרומות מקצועיות
קולטהוף תמך בביסוס הכימיה האנליטית כדיסציפלינה מדעית מודרנית והעלאת המוניטין שלה בקרב כימאים באופן כללי. הוא היה מעורב בהקמת החטיבה לכימיה אנליטית של האגודה האמריקאית לכימיה (ACS) ב-1938 ובהקמת החטיבה לכימיה אנליטית של (IUPAC) ב-1951.
קולטהוף כיהן בוועדת המערכת של כתב העת "Industrial and Engineering Chemistry Analytical Edition" מ-1935 עד 1942 ושל כתב העת "Analytical Chemistry" כאשר התחיל לצאת לאור ב-1948, שניהם בהוצאת האגודה האמריקאית לכימיה.
חייו האישיים ופעילות פוליטית
במהלך מלחמת העולם השנייה עבד קולטהוף עם קרן רוקפלר כדי להעביר מדענים אירופאים שנרדפו על ידי הנאצים לאוניברסיטאות בארצות הברית. בעקבות המלחמה נסע לברית המועצות וליוגוסלביה כדי לבנות שם שיתוף פעולה עם מדענים.
קולטהוף התכתב עם מדענים ומנהיגים פוליטיים בולטים, כולל אלברט איינשטיין, אלינור רוזוולט, לינוס פאולינג ויוברט האמפרי, בנושאים בעלי חשיבות עולמית שכללו קידום שלום עולמי והתנגדות לניסויים בנשק גרעיני. ההתכתבות שלו עם פרדריק ז'וליו-קירי על ועידת הנשק הגרעיני שנשלטה על ידי קומוניסטים והתנגדותו לפעילות האנטי-קומוניסטית של הסנאטור ג'וזף מקארתי משכה את תשומת הלב של ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית. הוא הואשם בהשתייכות לכמה ארגונים חתרניים, אך לא ננקטו נגדו פעולות.
קולטהוף מעולם לא התחתן וחי רוב חייו במרחק קצר מבניין הכימיה. לאחר פרישתו המשיך לעבוד עם עוזר המעבדה שלו מירן צ'נטוני. קולטהוף מת מאי ספיקת כליות ב-4 במרץ 1993 בבית החולים הלותרני ובמרכז השיקום בת'סדה בסיינט פול.
כיהודי היה לקולטהוף קשר מיוחד עם ישראל. נתן הרצאות באוניברסיטה העברית בירושלים ובטכניון. הוא היה חבר באגודת הידידים של האוניברסיטה העברית, וזכה לקבל ממנה תואר דוקטור לשם כבוד ב-1974.
מחוות ופרסים
קולטהוף זכה בפרסים רבים, תארים של כבוד והצטיינות אחרים במהלך הקריירה שלו, שחלקם מפורטים להלן.
מחוות נוספות
קולטהוף מונה למפקד (Commander) ב, כבוד אזרחי וצבאי שניתן על ידי ממלכת ארצות השפלה, ב-1947. בשנת 1958 נבחר קולטהוף לחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. הוא גם היה עמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, חבר כבוד של וחבר כבוד בשמונה אגודות כימיות מחוץ לארצות הברית.
הדירקטוריון של אוניברסיטת מינסוטה קרא לכבודו את אולם קולטהוף (Kolthoff Hall) בבניין הכימיה של האוניברסיטה משנת 1972. המחלקה לכימיה של האוניברסיטה החלה את ההרצאה השנתית על שם קולטהוף משנת 1979.
ביום הולדתו השמונים, החטיבה לכימיה אנליטית של האגודה האמריקנית לכימיה נתנה חסות לסימפוזיון יום השנה ה-80 של I.M. Kolthoff. החטיבה מציעה את פרסי ההעשרה על שמו (I. M. Kolthoff Enrichment Awards) לסטודנטים לתואר ראשון.
הפקולטה לכימיה של הטכניון נוהגת להעניק פרס שנתי על שם איזק קולטהוף. הפרס מוענק לכימאי ישראלי (מחוץ לטכניון) על הישגים מדעיים בולטים בכל תחומי הכימיה. בין השאר הוענק פרס קולטהוף לעדה יונת, דורון אורבך ואברהם ניצן.
ביבליוגרפיה
קולטהוף חיבר כמעט 1,000 מאמרים מדעיים, תשעה ספרים ועוד כמה פרסומים במהלך הקריירה שלו.
ווקר אוונס
ווקר אוונס (באנגלית: Walker Evans; 3 בנובמבר 1903 – 10 באפריל 1975) היה צלם אמריקאי, אחד מראשוני הצלמים החברתיים בארצות הברית, ממנסחי עקרונות "הצילום הישיר", ודמות מרכזית בהגדרת מאפייני הצילום כאמנות גבוהה. אוונס מוכר בעיקר בזכות תצלומיו מתקופת השפל הגדול בארצות הברית בשנות השלושים, שחלקם צולמו במסגרת פרויקט תיעוד ממשלתי של מנהלת החקלאות האמריקאית. אוונס היה הצלם הראשון שזכה לתערוכת יחיד במוזיאון לאמנות מודרנית. רבות מעבודותיו נמצאות באוספים קבועים של מוזיאונים או כחלק מתערוכות רטרוספקטיבה במוסדות כמו מוזיאון המטרופוליטן לאמנות.
תחילת דרכו כצלם
ב-1928 רכש אוונס מצלמת כיס והחליט להיות צלם. היה לו ידע מצומצם ביותר בצילום וההערכה שלו להישגי המדיום הייתה מוגבלת. הוא זכה להכרה מסוימת כצלם, פרסם כמה עבודות והציג במספר גלריות קטנות. "הייתי אמן בוהמייני צעיר, טיפוסי לחלוטין", סיפר לימים. כתביו מאותה תקופה (ראשית שנות ה-30) מציגים את הרהוריו על פרויקטים, התוויית תוכניות וחיפוש אחרי כיוונים המגדירים את מטרותיו כצלם, בשונה מהמודלים המקובלים בצילום של אותה תקופה. באותן שנים היו אלפרד סטיגליץ ואדוארד סטייכן דמויות מפתח בשדה הצילום בארצות הברית, ואוונס התקשה לזהות בהם מודל לחיקוי. אוונס התנגד ליומרה בצילום של המאה ה-19, שאת גרורותיה הרגיש גם בימיו, להפוך את המדיום ל"אמנותי" בעזרת פעלולים וחיקויים.
אל מול הנסיינות הרעננה שזיהה אוונס בצילום האוונגרד באירופה, בלטה הבעייתיות של הצילום בארצות הברית, שגולמה יותר מכול באישיותו של הצלם אדוארד סטייכן, שהפך מ"צלם-אמן" בסגנון הפיקטוריאליסטי לצלם אופנה ומסחר, שלעומת אטז'ה, מאופיינת עבודתו ב"כסף, הבנה של ערכי הפרסום, רגישות מיוחדת לאלגנטיות, טכניקה חלקלקה, ומעל לכל שטחיות וקשיות, שהם השטחיות והקושי של אמריקה של ימינו".
כשסיפר בדיעבד על שנותיו המוקדמות כצלם, טען שחש בדידות מקצועית, והרגיש שהוא מרגיז את הדמויות המרכזיות בשדה הצילום של זמנו. יחד עם זאת, האמין שהדרך שבה הוא בחר היא הדרך הנכונה:
דרך עבודתו
אוונס החל לצלם כבר בעת שהותו בפריז, אך התמסר ברצינות לתחום כשחזר לניו יורק ב-1928 ורכש מצלמת יד קטנה. זמן קצר לאחר מכן החל לנסות לעבוד במצלמות בגדלים שונים, אותן רכש או שאל מידידים. ב-1930 כבר היו ברשותו נגטיבים ממצלמות בשבעה פורמטים שונים, חלקם ממצלמות סרט קטנות וחלקם ממצלמות טכניות עם לוחות זכוכית בגודל 8X10 אינץ'. הוא השתמש גם במצלמת לייקה מושאלת, אותה ניתן היה להפעיל כמצלמה נסתרת. משנת 1933 החל להשתמש בקביעות במצלמת 8X10 אינץ', בעלת שלוש עדשות: אחת באורך מוקד רגיל ושתי עדשות טלה.
לאורך כל הקריירה שלו כצלם נהג אוונס ליצור מספר גרסאות לכל תמונה שצילם. הוא שינה זוויות, עדשות ופורמטים, הדפיס ושמר את התמונות שצילם, גם המוצלחות פחות, רשם הערות והתווה תכנונים לעתיד. הוא בחן אפשרויות צילום שונות של נושאים שעניינו אותו, ובהדרגה בחר את הגישות המועדפות עליו, שכללו בעיקרן רמת חדות גבוהה ופירוט רב, אותן נהוג לזהות כגישת "הצילום הישיר" שלו.
פרויקט ה-FSA
מתוך 75,000 ההדפסים שמצויים בתיקיות ה-FSA, כמה מאות בלבד שייכים לווקר אוונס, ומתוכם רק כארבע מאות לערך מופיעים בתיקיות הראשיות. שאר תמונותיו נפסלו מסיבות טכניות או עריכתיות. משך הזמן בו עבד אוונס בפרויקט היה קצר יחסית (נמשך לסירוגין מיוני 1935 לקיץ 1938). גם השטח הגאוגרפי שכיסה היה די מוגבל. עם זאת, עבודתו במסגרת הפרויקט הניבה כמה מהתצלומים החשובים ביותר בו, והן תופסות מקום מרכזי בגוף היצירה הכללי של אוונס.
אוונס החל לצלם בעיירות כורים במערב וירג'יניה ובערי תעשייה בפנסילבניה. במהרה גיבש את סגנונו הבסיסי, שאפיין את רוב תצלומיו עבור ה-FSA: צילום ישיר, כמעט רשמי, מוקפד ומפורט של מקומות ואנשים, עם דגש על אובייקטים מעשה ידי אדם. התמונות נעשו במצלמה בעלת פורמט גדול של 8X10 אינץ', שגובו לעיתים במצלמת 4X5 אינץ' או במצלמת 35 מ"מ. אוונס הקפיד לייצר דימויים בעלי נוכחות עזה ומרתקת. דרך הפורטרטים הוא ניסה לשקף את מאורעות התקופה ואת חיי היום-יום, באופן שאיפשר למתבונן לחוש הזדהות עימם.
השלב הבא בעבודתו היה בין דצמבר 1935 לאוגוסט 1936, כשצילם באינטנסיביות בעיקר באלבמה, עם גיחות למיסיסיפי, ג'ורג'יה, לואיזיאנה ודרום קרוליינה. התמונות שצילם בתקופה זו מרכיבות את עיקר עבודתו עבור ה-FSA, ומהן הרכיב את ספרו המפורסם, Let Us Now Praise Famous Men. באלבמה פגש וחי עם חקלאים שעבדו בשיטת ה-Sharecroppers ועם משפחותיהם, והקדיש את מרצו ללימוד הארכיטקטורה, הסמלים, הצורות והטקסטורות של הסביבה האנושית.