cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שון קסטן
ביוגרפיה
קסטן נולד בדבלין, עיר הבירה של אירלנד, וגדל בהרטסדייל שבמחוז וסטצ'סטר במדינת ניו יורק. בשנת 1993 השלים לימודי תואר ראשון בביולוגיה מולקולרית ובביוכימיה ממידלברי קולג'. לאחר מכן, עבד במשך שנתיים כמדען בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת טאפטס. ב-1998 קיבל תואר שני בניהול הנדסי ובהנדסה ביוכימית מבית הספר להנדסה של דארטמות' קולג'. קסטן החל את דרכו המקצועית ב-"Arthur D. Little", חברה לייעוץ אסטרטגי בבוסטון, שם ערך ניתוחי מידע עבור קבוצת ההנדסה הכימית של החברה. בשנים 2000–2007 היה נשיא ומנכ"ל התאגיד Turbosteam, שהמיר פליטות מתחנות כוח לאנרגיה.
בשנת 2007 ייסדו קסטן ואביו טום את "פיתוח אנרגיה ממוחזרת" (Recycled Energy Development, בראשי תיבות RED). RED התמקדה במיחזור אנרגיה מבוזבזת והפיכת מתקני אנרגיה לשימושים ידידותיים יותר לסביבה. RED ניסתה לעשות שימוש רווחי בטכנולוגיית לכידת חום של פסולת, כדרך ליצור אפיק לייצור חשמל שמשך את תשומת לבן של חברות הזנק אחדות שהיו מעוניינות למצוא "פריצת דרך" טכנולוגית. בשנת 2015, משקיע ב-RED תבע את החברה בתואנה לניהול כושל מצד קסטן. קסטן הסדיר את התביעה ומכר את החברה בשנת 2016; לדבריו, ההאשמות נגדו משוללות בסיס והיו חלק מניסיון השתלטות עוינת. קסטן היה יושב ראש מייסד של יוזמת נורת'איסט CHP (Northeast CHP Initiative), מוסד ללא כוונת רווח שמטרתו לקדם מדיניות המעדיפה ייעול אנרגיה בצפון-מזרח ארצות הברית.
בספטמבר 2017, לקראת בחירות 2018, הכריז קסטן על התמודדותו אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז בקונגרס השישי של אילינוי. בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית גבר על שישה מתמודדים אחרים, והתקדם לבחירות הכלליות מול נציג המחוז המכהן מהמפלגה הרפובליקנית, פיטר רוסקאם. ב-6 בנובמבר 2018 ניצח קסטן את רוסקאם בפער בן 7%.
מרוץ זה בין קסטן לרוסקאם נתפס כאחד שעל הדמוקרטים לנצח על מנת להשיב את שליטתם בבית הנבחרים האמריקאי מאז בחירות האמצע ב-2010. במחוז הקונגרס השישי של אילינוי ניצחה המועמדת הדמוקרטית לנשיאות הילרי קלינטון בפער של שבעה אחוזים במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016. לפיכך, נמנה המחוז בין 25 המושבים שאיישו אנשי המפלגה הרפובליקנית בהם ניצחה קלינטון ב-2016; ב-23 מהם ניצחו הדמוקרטים במהלך בחירות 2018.
עם השבעתו לתפקיד, קסטן היה לדמוקרט הראשון שייצג מחוז זה מאז 1973. בקונגרס ה-117 מכהן קסטן כחבר בוועדת השירותים הפיננסיים, בוועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל ובוועדת בית הנבחרים על משבר האקלים.
אסטרואיד סיטי
אסטרואיד סיטי (באנגלית: Asteroid City) הוא סרט מדע בדיוני קומדיה-דרמה רומנטית אמריקאית משנת 2023 בבימויו והפקתו של וס אנדרסון, מתסריט מאת אנדרסון וסיפור מאת אנדרסון ורומן קופולה. הסרט כולל אנסמבל הכולל את ג'ייסון שוורצמן, סקרלט ג'והנסון, טום הנקס, ג'פרי רייט, טילדה סווינטון, בריאן קראנסטון, אדוארד נורטון, אדריאן ברודי, לייב שרייבר, הופ דייוויס, סטיב פארק, רופרט פרנד, מאיה הוק, סטיב קארל, מאט דילון, הונג צ'או, וילם דפו, מרגו רובי, טוני רוולורי, ג'ייק ריאן וג'ף גולדבלום. עלילתו עוקבת אחר אירועי השינוי המתרחשים בכנס שנתי של אסטרונומיה ב-1955.
עלילה
בשנת 1955, תלמידים והורים מרחבי המדינה מתאספים לתחרות אקדמית, מנוחה, בילוי, קומדיה, דרמה ורומנטיקה בכנס אסטרונומיה שנערך בעיירת מדבר אמריקאית בדיונית.
כיכר פיקוד מרכז
כיכר פיקוד מרכז היא כיכר עירונית על קו התפר בין מזרח ירושלים לבין מערב ירושלים על כביש 60 במפגש הרחובות חיל ההנדסה, שדרות חיים בר-לב, שבטי ישראל, שמואל הנביא וסנט ג'ורג'. הכיכר ניצבת במקומו של מעבר מנדלבאום שעמד במקום עד מלחמת ששת הימים, וקרויה על שם פיקוד מרכז. סמוך לכיכר נמצאים רחוב פיקוד מרכז, כיכר מנדלבאום ומוזיאון על התפר. בצפון הכיכר נמצאת תחנת "שבטי ישראל" של הרכבת הקלה בירושלים.
לאסינה טראורה (כדורגלן בורקינאי)
לאסינה שאמסטה סודין פרנק טראורה (בצרפתית: Lassina Chamste Soudine Franck Traoré; נולד ב-12 בינואר 2001 בבובו-דיאולסו שבבורקינה פאסו) הוא כדורגלן בורקינאי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת שחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית ובנבחרת בורקינה פאסו.
חיים אישיים
אמו של טראורה היא כדורגלנית עבר, והייתה קפטנית נבחרת הנשים של בורקינה פאסו. בן דודו הוא הכדורגלן ברטרנד טראורה.
שנות ה-60 של המאה ה-5
שנות ה-60 של המאה ה-5 היו העשור השביעי של המאה ה-5, החלו ב-1 בינואר 460 והסתיימו ב-31 בדצמבר 469.
חרתת הרביעי
חרתת הרביעי פילופטריס היה מלך נבטי, שמלך לערך בין השנים 9 לפנה"ס - 40 לספירה.
מקורות עליו
שמו מופיע בכתובת שנתגלתה בפטרה כבן למשפחת המלוכה וצאצא של המלך הנבטי מליכוס הראשון, וכמו כן הוא מאוזכר בכתביו של יוסף בן מתתיהו. בנוסף, מוזכר חרתת בכתובות שנמצאו בעבדת.
תולדותיו
חרתת עלה לשלטון בעקבות הירצחו של אביו עבדת השלישי בשנת 9 לפנה"ס, ככל הנראה בהרעלה.
הממלכה הנבטית בתקופתו הייתה הממלכה החזקה ביותר מבין שכנותיה של יהודה, והייתה לו מעורבות והשפעה רבה על מינוים של השליטים היהודים בארץ ישראל וסביבותיה, אשר היו מלכי חסות של הרומאים ומונו באישורם בלבד. על אף שלא היה ביחסים טובים במיוחד עם הרומאים ואוגוסטוס קיסר, היסס אם להכיר במלכותו, נטל חלק במשלחת עונשין של וארוס כנגד היהודים בשנת 4 לפנה"ס כשהוא מעמיד לרשותו חלק ניכר מכוחותיו הצבאיים.
חרתת היה נשוי פעמיים: אשתו הראשונה הייתה צ'ולדו - לה היה כבר נשוי לפני עלייתו לשלטון ושלט עמה במשותף בין השנים 9 לפנה"ס עד 16 לספירה, כאשר אז תמונתה הפסיקה להופיע על גבי המטבעות הנבטיים. שנים ספורות לאחר מכן מופיעה על גבי המטבעות שקילאת, אשתו השנייה, שמעמדה הרם מודגש כ"אחות המלך".
הבסתו של הורדוס אנטיפס
חרתת השיא את בתו פצאלה להורדוס אנטיפס, שהתחתן עמה בתקווה לשמור על השקט בגבולותיו עם הנבטים. אולם, זמן קצר לאחר נישואיה נמלטה פצאלה בחזרה לאביה, לאחר שנודע לה על כוונותיו של אנטיפס להתגרש ממנה ולהתחתן במקומה עם הרודיאס היהודיה, אחותו של אגריפס הראשון מלך יהודה. התנגדותו של יוחנן המטביל לנישואים שניים להרודיאס הביאה להוצאתו להורג בעריפת ראש בלחצה של הרודיאס.
בתגובה לגירושיו מבתו פלש המלך הנבטי לשטחו של אנטיפס והנחיל לו תבוסה מוחצת במידה רבה בזכותו של פיליפוס, אחיו של אנטיפס, שהעביר את תמיכתו מצד לצד. אנטיפס הצליח להימלט ולהינצל רק הודות להתערבותם של כוחות רומאיים. בעקבות תבוסתו עתר הורדוס אנטיפס לקיסר טיבריוס, שהורה לשלוח שני לגיונות בפיקודו של ויטליוס. ויטליוס הגיע לירושלים עם כוחותיו, אך שב על עקבותיו לאחר שנודע לו על מותו הפתאומי של טיבריוס. אף על פי כן נמנע חרתת בסופו של דבר מניצול ניצחונו הצבאי (ייתכן בשל חשש ממעורבות רומאית עתידית) ונמנע מכיבושה של הטטררכיה של אנטיפס.
חרתת הרביעי מת בשנת 40 לספירה, והוריש את מלכותו לילדיו מליכוס השני ושקילאת השנייה, שמלכו במשותף.
לאסינה טראורה (כדורגלן בורקינאי)
תחילת הקריירה
טראורה נולד בבובו-דיאולסו שבבורקינה פאסו והחל לשחק במחלקת הנוער של המועדון המקומי רהימו. לאחר מכן שיחק במחלקת הנוער של אייאקס קייפטאון מדרום אפריקה.
אייאקס
בחודש ינואר 2019 חתם טראורה על חוזה לשלוש עונות וחצי באייאקס מליגת העל ההולנדית. ב-12 במאי 2019 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את קלאס יאן הונטלאר בניצחון 4-1 על אוטרכט במסגרת המחזור ה-34 בליגה לעונת. זו הייתה הופעתו היחידה בעונה זו.
ב-22 בדצמבר 2019 הבקיע טראורה את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 6-1 על דן האג במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת. בעונה זו ערך טראורה תשע הופעות ליגה והבקיע שני שערים, ובעונת הוסיף 12 הופעות ליגה ושבעה שערים.
שחטאר דונצק
ב-18 ביוני 2021 חתם טראורה בשחטאר דונצק מליגת העל האוקראינית. ב-24 ביולי ערך טראורה את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על אינהולץ במסגרת המחזור בליגה לעונת. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון.
קריירה בינלאומית
ב-4 במאי 2017 ערך טראורה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת בנין במשחק ידידות. במשך זה הבקיע טראורה את שער הבכורה שלו בנבחרת.
גמביט טורקי (סרט)
גמביט טורקי (ברוסית: Туре́цкий гамби́т) הוא סרט עלילתי רוסי משנת 2005 המבוסס על ספר באותו השם מאת בוריס אקונין, אשר מספר את מהלך המלחמה הרוסית-טורקית (1877-1878) ובהשתתפות הדמות הראשית, אראסט פנדורין. במקור צולם הסרט כמיני סדרה בת ארבעה פרקים, אך מאוחר יותר נערך מחדש לסרט קולנוע, כשהחומרים שנחתכו הוצגו בגרסת הבמאי של הסרט שביים דז'אניק פאיזייב.
לאחר כניסתו לתוקף של החוק הפדרלי "אודות הגנה על ילדים מפני מידע מזיק לבריאות והתפתחותם" הסרט קיבל דירוג של 16+ (כלומר נאסרה הצפייה לצופים מתחת לגיל 16 שנים). בשנת 2005 הסרט שוחרר למדיה הבייתית כקלטת וידאו וב-DVD.
מנשה (סרט)
מנשה (באנגלית: Menashe) הוא סרט קולנוע דובר יידיש שנוצר בארצות הברית בשנת 2017. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל סאנדנס ב-23 בינואר 2017.
עלילת הסרט מבוססת על חייו האמיתיים של הקומיקאי והשחקן משה מרדכי לאפפלער (המוכר בשם הבמה מנשה לוסטיג), המגלם את התפקיד הראשי. עלילת הסרט מתרחשת בשכונת בורו פארק, בברוקלין שבניו יורק. מנשה הוא חסיד אלמן הנאבק להשיג משמורת על בנו בקהילתו החרדית, הדוחפת אותו לשאת אישה בשנית לאחר מות רעייתו ואינה מוכנה לאפשר לו לטפל בבנו עד שיתחתן שוב.
על הפקת הסרט נמנה הבמאי-מפיק דניאל פינקלמן (Daniel Finkelman) מהיוצרים הבולטים בסרטי המוזיקה הדתיים.
מ.ו.ת.ק.
מ.ו.ת.ק - משלוח ותובלת קטנטנים (באנגלית: T.O.T.S - Tiny Ones Transport Service) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית בהנפשה ממוחשבת לילדים, אשר נוצרה על ידי טרויס בראון והופקה על ידי .Titmouse, Inc. הסדרה עוקבת אחר פינגווין בשם פיפ ופלמינגו בשם פרדי, אשר מעבירים ומטפלים בתינוקות בבסיס המדמה פעוטון (שבו הם גרים), לפני שליחת התינוקות אל ביתם החדש.
הסדרה שודרה לראשונה במקור בארצות הברית בערוץ דיסני ג'וניור ב-14 ביוני 2019. בישראל הסדרה שודרה לראשונה בדיבוב עברי בערוץ דיסני ג'וניור ישראל ב-6 בספטמבר 2019. מאז שידור הבכורה של הסדרה הופקו לה שלוש עונות ו-75 פרקים באורך 22 דקות. הסדרה הסתיימה בארצות הברית ב-10 ביוני 2022. ובישראל ב-24 במאי.
עלילה
פיפ הפינגווין ופרדי הפלמינגו הם שני עופות משלוחים בהתמחות בבסיס ושמו "מ.ו.ת.ק" (משלוח ותובלת קטנטנים). מ.ו.ת.ק הוא מקום בו תינוקות (חיות) מטופלים לפני שליחתם אל משפחותיהם.
כשתינוק מוכן לשליחה, הוא מונח בארגז בעל קצוות צבעוניים המסמלים את מין התינוק: כחול – זכר, וורוד – נקבה. כשתינוק מגיע למשפחתו, פיפ ופרדי, כמו כל עופות המשלוח, מצלמים תמונה של המשפחה בעזרת הטבלט שלהם, כדי לאשר שהתינוק אכן הגיע ליעדו.
חוץ מלשלוח תינוקות, פיפ ופרדי לומדים לפתור בעיות תחת הדרכתה של קיי.סי הקואלה וקפטן קנדיס ביקמן, יחד עם שאר עופות המשלוח.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי תמי ברק, והופק על ידי עדי וולוצקי ועדי מור.
בתיה גוטספלד
בתיה (בסי) גוטספלד (אוקטובר 1888 - 29 ביולי 1962) הייתה פעילה ציונית, התגוררה בארצות הברית ולאחר מכן בארץ ישראל, הייתה ממייסדות הסתדרות נשות המזרחי באמריקה, כיום הארגון אמי"ת, רשת חינוך ציונית דתית. על שמה נקרא כפר הנוער אמי"ת כפר בתיה ברעננה.
חייה ופועלה
גוטספלד נולדה בעיר פשמישל, שהייתה אז בתחומי גליציה וכיום בפולין. הוריה היו לייבוש ורייזל גולדשטיין, והיא הייתה הבת הבכורה במשפחה החסידית, שגילתה זיקה לציונות ולשפה העברית. בבית הוריה התארחו עסקנים ציוניים ונערכו שיחות על שיבת עם ישראל לארצו.
בתחילת המאה העשרים נפטרה האם רייזל והאב נשא אישה חדשה ושמה אדלה. בשל רצונו לדאוג לכלכלת משפחתו נסע האב לארצות הברית, ובהמשך, בשנת 1905, הצטרפו אליו אשתו וילדיו. בני המשפחה אימצו לעצמם שמות בעלי צליל אמריקני, ובתיה החלה להיקרא בסי.
לבית המשפחה נכנס צעיר ששמו מנדל גוטספלד, אשר אביו היה מיודד עם אב המשפחה, והוא לימד את בני המשפחה את השפה האנגלית. כעבור ארבע שנים נישאו בתיה ומנדל ועברו להתגורר בסיאטל. שם הם פתחו את ביתם לרווחה בפני פליטים יהודיים שניסו להיקלט בעיר ובפני עסקנים ציוניים שביקרו בה. אחד מהם היה הרב מאיר בר-אילן (ברלין), שהיה אז נשיא תנועת המזרחי בארצות הברית. בשנת 1919 החליטו בני הזוג גוטספלד לשוב לניו יורק ולהתגורר בה לצד משפחתם.
הקמת הסתדרות נשות המזרחי באמריקה
בשובה לניו יורק המשיכה גוטספלד בפעילותה הציונית. בוועידת המזרחי ה-11 שהתקיימה ב-1925 בקליבלנד שבאוהיו, ארצות הברית, השתתפה לראשונה משלחת נשים וביניהן גוטספלד. שם הן הצהירו על כוונתן להקים הסתדרות של נשים בתוך המזרחי. ואכן, ב-10 במאי 1925 הקימה גוטספלד יחד עם נשים ציוניות-דתיות נוספות בניו יורק את הסתדרות נשות המזרחי באמריקה. גוטספלד ויתרה על הזכות להיות נשיאת ההסתדרות והעניקה אותה לאדלה גולדשטיין, אמה החורגת, שעמה הייתה ביחסים קרובים.
שנה לאחר מכן, ב-1926, נסעה גוטספלד בפעם הראשונה לביקור בארץ ישראל. שם היא נפגשה עם גופים שונים על מנת למצוא את הפרויקט הראשון שבו ישקיע הארגון החדש כסף ומאמצים. המסע לארץ לא היה קל באותם הימים, במיוחד לאישה חולת סוכרת כמו גוטספלד, אך היא עמדה בתלאות הדרך וסיירה ברחבי ארץ ישראל במשך שישה חודשים. היא התרשמה מכך שהרבנים הציוניים בארץ ישראל דואגים בעיקר לחינוך הנערים הדתיים-ציוניים אך פחות מכך לחינוכן של הנערות, שבסיום לימודיהן בבית הספר היסודי נותרו בבתיהן. בעבור אישה פמיניסטית ופורצת דרך כמו גוטספלד, שבעצמה למדה בגימנסיה בפולין, טבעי היה לחשוב שלנערות הדתיות בארץ ישראל מגיע יותר.
בשובה מן המסע לארצות הברית שיתפה גוטספלד את חברותיה להסתדרות ברשמיה, וביחד הן החליטו להקים בית ספר לבנות דתיות בארץ ישראל.
בשנת 1930 ביקרה גוטספלד שוב בארץ ישראל.
התרחבות נשות המזרחי באמריקה
בשנים הבאות גדלה הסתדרות נשות המזרחי באמריקה. סניפים חדשים קמו בקהילות יהודיות ברחבי ארצות הברית ומספר החברות המתנדבות הלך וגדל. הנשים ערכו ערבי התרמה ואספו כספים לצורך הקמת מפעלים חינוכיים בארץ ישראל. מדי שנה הן קיימו קונגרס שבו השתתפו נציגות מהקהילות השונות. בשנת 1934 החליטו נשות הסתדרות מזרחי באמריקה לפרוש מתנועת המזרחי ולהפוך לתנועה עצמאית. בקונגרס הציוני העשרים שהתקיים בציריך שבשווייץ באוגוסט 1937 השתתפו לראשונה שלוש צירות של נשי מזרחי באמריקה וביניהן גוטספלד.
הקמת בתי צעירות מזרחי
ב-17 באוקטובר 1933 נפתח בית צעירות מזרחי בירושלים במטרה לחנך נערות דתיות ילידות הארץ. אולם האירועים ההיסטוריים שהתרחשו בתחילת שנות השלושים, עם עלייתו של היטלר לשלטון בגרמניה, שינו את ייעודו המקורי של המוסד, והוא פתח את שעריו בפני נערות דתיות שעלו באותן שנים במסגרת עליית הנוער מאירופה. אחת המורות שלימדו במוסד הייתה נחמה ליבוביץ, פרשנית מקרא ולימים פרופסור לתנ"ך.
הקמת כפרי הנוער
פעילותן של נשות מזרחי באמריקה הותאמה לצורכי השעה של היישוב, והן קלטו במוסדותיהן את ילדי העולים הדתיים במסגרת עליית הנוער. בעבור ילדי טהראן הדתיים הן הקימו את משק ילדים מוצא וליד בית צעירות מזרחי בירושלים הן הקימו בית ילדים לקליטת העולים הצעירים, שרובם היו יתומים ניצולי שואה. בשנות הארבעים הן חשו כי הגיעה העת לבנות כפר נוער לילדי העולים הדתיים.
ב-ספטמבר 1944 הוקם כפר הנוער מוסד עלייה על אדמת קיבוץ רודגס, שחבריו יצאו להקים את הקיבוצים טירת צבי ויבנה. אל המוסד הגיעו ילדים ובני נוער דתיים שעלו במסגרת עליית הנוער. גוטספלד שמשה כמנהלת המוסד ודאגה לכל ילד במוסד באופן פרטי, בחרה את סגל ההוראה ואת המנהלים ועיצבה את מראה המוסד. המנהל הראשון של המוסד היה יהושע בכרך ולאחריו ניהל את המוסד יואל שיפטן.
כפר הנוער השני שהקימו נשי מזרחי באמריקה הוא כפר בתיה, שנקרא על שמה של גוטספלד. ב-1945 בחרה גוטספלד את שטח האדמה בפאתי רעננה בעבור כפר הנוער. לצורך הבנייה היא בחרה את האדריכל מאיר בן אורי, שתכנן יישובים ומוסדות נוספים, בעיקר של הציונות הדתית. עוד בטרם תוכנן הכפר הוא יועד להיות גולת הכותרת של עשיית נשי מזרחי באמריקה בישראל. קבוצת הילדים הראשונה הגיעה לכפר באוגוסט 1947. המנהל הראשון שנבחר על ידי גוטספלד לנהל את המוסד היה חיים צבי אנוך, שלימד אז בבית המדרש למורים של המזרחי, כיום מכללת ליפשיץ.
המשך פועלה של גוטספלד
גוטספלד הייתה בין האורחים שהוזמנו לטקס הכרזת העצמאות של מדינת ישראל ב-14 במאי 1948, והיא חשה זכות גדולה להשתתף בטקס. בנובמבר 1948, לאחר שמלאו לה 60, הפליגה גוטספלד לארצות הברית, לקונגרס ה-23 של נשי מזרחי באמריקה. בנאום שנשאה שם הפצירה בחברות להמשיך לתרום ולהתרים כספים על מנת לבנות את המדינה החדשה. נשיאת ההסדרות באותם הימים, דבורה רבינוביץ, מסרה לגוטספלד סכום של 240,000 דולר שאספו הנשים בעבור פרויקטים מיוחדים בארץ ישראל. גוטספלד המשיכה לכהן בנשיאות נשות המזרחי באמריקה בישראל בשנות ה-50.
בשנת 1962 הידרדר מצבה הבריאותי של גוטספלד, והיא הלכה לעולמה בגיל 74, ביום 29 ביולי 1962, ונקברה בבית הקברות נחלת יצחק בתל אביב.
יואל שיפטן, שהיה מנהל כפר הנוער מוסד עלייה, כיום כפר הנוער אמי"ת פתח תקווה, אמר על גוטספלד: "ניתן להשוות את בסי להנרייטה סאלד, שעמדה בראש עליית הנוער. כמו סאלד, גם היא יכולה הייתה לומר: 'ילד לא היה לי, אבל היו לי הרבה ילדים'. זו אמירה של גברת סאלד, אבל בציבור הדתי אמירה זו בהחלט מתאימה גם לבסי גוטספלד".
צב נשכן מצוי
מאפיינים
הצב הנשכן הוא צב בעל מראה מאיים, המגיע לאורך 25-47 ס"מ ולמשקל של עד 40 ק"ג. הוא טורף מגושם המצוי לאורך ביצות ונהרות אמריקה הצפונית מנובה סקוטיה שבקנדה עד פלורידה במזרח ומערבה עד להרי הרוקי.
צב זה בעל שריון מגודל, בדרך כלל מכוסה בוץ, רגליים קצרות עם טפרים גדולים, צוואר קצר עם לסתות חזקות ביותר ועיניים ומקור גדולים ומרשימים. הזנב ארוך ובעל קוצים לאורכו. צבעו העיקרי צהוב בהיר עד ירוק והשריון חום עם טבעות שחורות.
בשנותיהם הראשונות גם הצבים צריכים להיזהר מטורפים כמו שועלים, חורפנים, סמורים, בואשים, עורבים, עופות דורסים, אנפות (בעיקר המין אנפה כחולה גדולה), ראקונים, דגים גדולים, נחשים, וצפרדע שור אמריקאית (Lithoabtes catesbeianus).
כשהצבים מתבגרים יש להם הרבה פחות טורפים, אשר כוללים קויוטים, לוטרות נהר, דובים, אליגטור אמריקני וקרוב משפחתם - צב אליגטור מצוי (Macrochelys temminckii) הקטלני.
שנות ה-50 של המאה ה-5
שנות ה-50 של המאה ה-5 היו העשור השישי של המאה ה-5, החלו ב-1 בינואר 450 והסתיימו ב-31 בדצמבר 459.
איובה קוסיה
איובה קוסיה (באנגלית: Ayouba Kosiah; נולד ב-2 ביולי 2001 באלמרה שבהולנד) הוא כדורגלן ליברי-הולנדי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת נאק ברדה מליגת המשנה ההולנדית ובנבחרת ליבריה.
קריירת מועדונים
קוסיה נולד באלמרה שבהולנד, וגדל במחלקות הנוער של אוטרכט ושל אלמיירה סיטי. בחודש אוגוסט 2021 חתם בנאק ברדה מליגת המשנה ההולנדית. ב-8 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 2-2 נגד פנלו במסגרת המחזור הראשון בליגה.
קריירה בינלאומית
ב-3 בספטמבר 2021 ערך קוסיה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ליבריה, בהפסד 2-0 לנבחרת ניגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022.
חסינות עדר
חסינות עדר (או אפקט עדר) היא סוג של הגנה עקיפה מפני מחלות זיהומיות, המתרחשת כשאחוז גדול מהאוכלוסייה הופך חסין למחלה - בין משום שחלה והבריא ובין משום שהתחסן - ובכך מספק אמצעי הגנה לאנשים שאינם מחוסנים. באוכלוסייה שבה רוב האנשים התחסנו, יש פחות אנשים חולים, ופחות מקורות להידבק מהם, כך שגם אנשים לא מחוסנים חשופים פחות לגורמי המחלה.
יש אנשים שאינם יכולים להתחסן מסיבות רפואיות: אצל חלקם מערכת החיסון פגומה, וחיסון מסכן אותם (למשל מי שעוברים דיכוי של מערכת החיסון - כמו בכימותרפיה, או אחרי השתלה); יש כאלה שאף על פי שקיבלו את החיסון, עדיין לא יהיו מחוסנים, כי מערכת החיסון שלהם לא ייצרה את הנוגדנים בצורה יעילה מספיק; וישנם מקרים בהם החיסון לא יהיה יעיל, כמו בתינוקות קטנים מדי, או אצל אנשים מבוגרים מאוד. חיסון אינו יכול לעבוד בכל מצב, וכל האנשים במצב כזה חשופים בצורה קשה יותר למחלות זיהומיות, כמו גם לסיבוכים האופייניים להן.
כאשר מספיק פרטים באוכלוסייה מתחסנים, הסיכוי להדבקה יורד עבור אלו שלא חוסנו. במקרים מסוימים - גם אם נדבקים, המחלה קלה יותר, ועם פחות תופעות לוואי. לדוגמה, הירידה במספר המקרים של ילדים מתחת לגיל שנה שנדבקו באבעבועות רוח מאז תחילת החיסונים. במצב שבו מספיק אנשים התחסנו ואין עוד נדבקים חדשים, אזי מחלות יכולות להיעלם מן העולם, כפי שקרה עם אבעבועות שחורות ודבר הבקר. רופאים רואים ב'חסינות העדר' סוג של ערבות הדדית חברתית. אנו מתחסנים כדי להגן על החלשים בחברה, ולא רק על עצמנו.
היסטוריה
במונח "חסינות עדר" החלו להשתמש ב-1923, בקשר למחקר באוכלוסיות עכברים, בהתייחסות לאחוזים שונים של חיסון. ב-1930 חוקר בשם ודריץ (Wedrich) פרסם מחקר שנעשה על התפרצות מגפת החצבת בבולטימור. לפי מסקנותיו, ככל שיהיו יותר ילדים מחוסנים, כך גם הילדים הלא מחוסנים יידבקו פחות במחלה, ובכך ניתן התוקף למושג החדש. ב-1960, על ידי מבצעי חיסון רחבים כנגד החצבת, הצליחו להוריד את אחוז הנדבקים בחצבת בצורה דרמטית, בילדים מחוסנים ולא מחוסנים כאחד. מאז אותם מבצעי חיסון גדולים נמנעו מגיפות רבות. בשנות ה-70 של המאה העשרים, עלה בידי החוקרים סמית' (ב-1970) ודיאצ' (ב-1975) לחשב את הסף הנדרש ל'חסינות עדר'; בכל מחלה נדרש אחוז שונה של האוכלוסייה להתחסן כדי לייצר אפקט של 'חסינות עדר', לפי קלות ההדבקה, איכות החיסון ועוד פרמטרים.
תנאים לחסינות עדר
חסינות עדר יכולה להתרחש רק אם מתקיימים התנאים הבאים:
מתנגדי חיסונים
חסינות העדר תלויה בכך שאחוזים מאוד גבוהים באוכלוסייה יהיו מחוסנים. כאשר יש אנשים שמתנגדים לחיסונים, מסיבות שונות, הדבר יוצר כיסי הדבקות, שפוגעות בחסינות העדר ומסכנים את אותם חברים באוכלוסייה שלא יכולים להתחסן מסיבות רפואיות. בשנת 2018, בישראל התפרצה מגפת חצבת, כאשר קהילות שלא מחסנות את הילדים שלהם תרמו להתפשטות המחלה. על מנת לחסן כמה שיותר אנשים, ישנה פעילות רבה, והסברה, כנגד מתנגדי החיסונים. אתר האינטרנט "מדעת", המופעל על ידי מתנדבים, מנגיש את המידע על החיסונים, ומפריך את הטענות הנפוצות של המתנגדים. כך גם קבוצת הפייסבוק "מדברים על חיסונים". מיזם מחוסגן, הוקם על ידי איתי ברדשבסקי, ד"ר ליאור אונגר וד"ר מאיר עזרא אליה, שם לא ניתן להכניס ילדים לגן, אם הם לא מחוסנים (מלבד כאלה שלא יכולים להתחסן מסיבה רפואית). באופן כזה, הילדים לא נחשפים לילדים לא מחוסנים, ומוגנים בחסינות העדר.
איגוד המשפט הבין-לאומי
איגוד המשפט הבין-לאומי (באנגלית: The International Law Association, בראשי תיבות: ILA) הוא ארגון ללא מטרות רווח בתחום המשפט הבין-לאומי, שהוקם בבריסל, שבבלגיה, בשנת 1873 והמטה שלו במצא כיום בלונדון, בריטניה.
פעילות הארגון
זהו אחד הארגונים הוותיקים בתחום המשפט הבין-לאומי בעולם ובעל מעמד יועץ, כארגון בין-לאומי לא-ממשלתי, למספר סוכנויות באו"ם. איגוד המשפט הבין-לאומי מונה 18 ועדות פעילות ו-5 קבוצות לימוד המנתחות היבטים ספציפיים של המשפט הבין-לאומי הפרטי והציבורי. ממצאי הקבוצות הללו מופצים לחבריה מספר פעמים בשנה.
נכון לשנת 2022, יש באיגוד מעל 4,400 חברים פעילים ברחבי העולם. החברות באיגוד המשפט הבין-לאומי נעות בין עורכי דין בפרקטיקה פרטית, אקדמיה, ממשלה ורשות שופטת ועד מומחים (לא עורכי דין) מתחומים מסחריים, תעשייתיים ופיננסיים, נציגי גופים כמו ארגוני שילוח ובוררות ולשכות מסחר. ארכיוני האיגוד נשמרים במכון ללימודי משפט מתקדמים, שבבית הספר ללימודים מתקדמים ומכילים רשומות המתוארכות משנותיו הראשונות, עד המאה הנוכחית. איגוד המשפט הבין-לאומי כונה בתחילה "האגודה לרפורמה וקודיפיקציית חוק האומות", ועבר לשמו הנוכחי בשנת 1895.
האיגוד מפרסם פרסומים מקצועיים, דוחות ועידות וקבוצות מחקר ותיעוד של הדיונים בישיבות העבודה של כל ועידה, יחד עם ההחלטות שאומצו. עותקים של מרבית דוחות הועידות וכן פרסומים אחרים זמינים במטה האיגוד וחלקם זמינים אונליין. האיגוד מעניק מלגות, מארגן ביאנלות בין-לאומיות במדינות מארחות ומקיים סמינרים בין-לאומיים למשפט בין-לאומי. איגוד המשפט הבין-לאומי הקים קרן מלגות במאי 2014 במטרה לעזור לאנשים צעירים להשתתף בכנסים אזוריים או דו שנתיים של האיגוד. הפרסים הראשונים הוענקו בספטמבר 2014 והעניקו מלגות ל -8 צעירים שנכחו בכנס אזורי בליסבון. 20 מלגות נוספות הוענקו עבור 20 צעירים להשתתף בוועידה הבין-לאומית של ILA 2016 ביוהנסבורג.
קבוצות לימוד
להלן רשימת הקבוצות הפעילות (נכון לשנת 2022):
ועדות
להלן רשימת הוועדות (נכון לשנת 2022):
Sing, Little Birdie
Sing, little birdie (בעברית: שירי, ציפור קטנה) הוא שיר שהוקלט על ידי הצמד המוזיקלי פרל קאר & טדי ג'ונסון. השיר ייצג את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 1959, והגיע למקום השני. הוא נכתב על ידי סיד קורדל וסטן בוצ'ר. "Sing little birdie" הוזכר בסדרת הטלוויזיה הבריטית של BBC "הקרקס המעופף של מונטי פייתון" בשנת 1970.
לפני האירוויזיון
ב-2 בפברואר 1959 התמודדו בחצי הגמר הראשון של הקדם הבריטי לאירוויזיון 1959, שעתיד היה להתקיים בקאן, צרפת. מתוך שישה משתתפים, הצמד נמנה בין שלושת האומנים שעלו לגמר הקדם. בערב הגמר, שהתקיים ב-7 בפברואר, הוכרזו פרל קאר וטדי ג'ונסון כזוכים, עם השיר "Sing, Little Birdie". הצמד השתתף גם בחצי הגמר השני, עם שיר אחר בשם "That's It, That's Love", אך לא העפיל לגמר.
באירוויזיון
ב-11 במרץ אותה השנה הופיעו השניים על בימת תחרות הזמר של האירוויזיון. הם שובצו במקום העשירי בסדר ההופעות, לפני בלגיה ואחרי אוסטריה. עם סיום ספירת הקולות הוכרזה טדי סחולטן ההולנדית כזוכה עם 21 נקודות. קאר וג'ונסון הגיעו למקום השני עם 16 נקודות.
פלורין ניצה
פלורין קונסטנטין ניצה (בצ'כית: Florin Constantin Niță; נולד ב-3 ביולי 1987) הוא כדורגלן רומני המשחק בעמדת השוער בספרטה פראג.
קריירה
ניצה החל לשחק כדורגל מגיל 7 במחלקת הנוער של סטיאווה בוקרשט. לאחר 7 שנים עבר לשחק במדי היריבה העירונית, ראפיד בוקרשט, בה שיחק 4 שנים. את עונתו האחרונה בקבוצות הנוער שיחק בקבוצת הנוער של אסטרה ג'יורג'יו.
בשנת 2006, כשהוא בן 19 בלבד, החל לשחק בקבוצת הבוגרים של קונקורדיה שיג'נה. הוא הצליח מאוד במדי הקבוצה והיה שותף מרכזי בעלייתה מהליגה הרומנית השלישית לליגת העל הרומנית.
בדצמבר 2012, לאחר 117 משחקים ב-7 עונות במדי קונקורדיה, חתם בסטיאווה בוקרשט, שבמדי קבוצת הנוער שלה שיחק במשך 4 שנים. במאי 2017 האריך את חוזהו במועדון עד לתום עונת 2020/2021.
בפברואר 2018 עבר ניצה לספרטה פראג תמורת סכום המוערך ב-2 מיליון אירו בתוספת בונוסים על סך חצי מיליון אירו.
The Rarities
The Rarities הוא אלבום האוסף השביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי. אלבום האוסף יצא לאור ב-2 באוקטובר 2020, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ולגסי רקורדינגס. האלבום ייצא לציון 30 שנה לצאת אלבום הבכורה שלה, Mariah Carey, שיצא לאור בשנת 1990. האלבום מכיל שירים שלא נשמעו בעבר, כולל גרסאות הדגמה וקטעים שלא פורסמו ואלבום נוסף שכולל רצועות מתוך סיבוב ההופעות, "Daydream World Tour".
קידום
ב-19 באוגוסט 2020, הודיעה קארי בפלטפורמות המדיה החברתית שלה על ההזמנה המוקדמת של האלבום "The Rarities", בו חשפה במקביל את תאריך צאתו ב-2 באוקטובר 2020. בהמשך הופיעה בתוכנית "בוקר טוב אמריקה" שם היא ביצעה את השירים "Vision of Love" ו-"Close My Eyes".
Breaking Me
Breaking Me הוא סינגל של הדי ג'יי הגרמני טופיק בשיתוף הזמר השוודי A7S.
רקע כללי
ביחס לשיר, האמנים חשפו שזוהי. לדברי טופיק,. השיר נכתב במהלך מפגשי כתיבת שירים בברלין ובמיאמי במהלך חודשיים.
ביקורת
רחל קופר מ-EDM תיארה את השיר. היא ציין גם כמה השיר. המבקרים של השיר ציינו גם את העובדה שלמרות האנונימיות של A7S, השיר נהנה יותר ויותר מהשירה של אותו אמן שוודי.
אוסקר לואיג'י סקאלפרו
אוסקר לואיג'י סקאלפרו (9 בספטמבר 1918 - 29 בינואר 2012) היה פוליטיקאי, משפטן ונשיאה התשיעי של איטליה בין השנים 1992-1999. לאחר מכך הפך לסנאטור לכל החיים. הוא היה חבר במפלגה הדמוקרטית-נוצרית, אך לאחר מכן עבר למפלגה הדמוקרטית.
במאי 1992 נבחר סקאלפרו לכהן כנשיא איטליה. כהונתו כנשיא הסתיימה במאי 1999. הוא המשיך להיות פעיל באופן ציבורי ופוליטי גם לאחר תקופת נשיאותו. סקאלפרו היה פוליטיקאי שמרני ואנטי קומוניסט, אך בשנות האלפיים השתנתה מעט עמדתו. כסנאטור הוא היה מסוכסך עם סילביו ברלוסקוני בשתי הקדנציות שלו בראשות הממשלה. כמו כן הוא תמך בגלוי בקואליציית שמאל מרכז שכללה גם שתי מפלגות קומוניסטיות.
פקסן
פקסן (פקסאן או מואנג פקקסאן, באנגלית:Pakxan בלאית: ປາກ ຊັນ) היא נפה ועיר הבירה של מחוז בוליקמסאי, במערב לאוס. נהר נאם קסן מצטרף לנהר המקונג בפקסן על הגבול עם תאילנד, מול העיר התאית בואנג קאן. העיר פקסן נמצאת במרחק 146 קילומטרים מזרחית מבירת לאוס, ויינטיאן. היא מחוברת אליה וגם לדרום לאוס בכביש הארצי מספר 13.
פרוש השם פקסן בלאית הוא "שפל הנהר נאם קסם".
היסטוריה
פקסן נוסדה בסוף המאה ה-19. אזור פקסן חווה חוסר יציבות ביטחונית מאז פלישת אנאם (בני שושלת וייטנאמית) בשנת 1834, ואחר כך פלישות של הסיאמים (סיאם שמה הקדום של תאילנד), ריבונות סיאמית על לאוס בשנת 1836, במיוחד לאחר 1865 עם פלישות הוו או "הדגלים האדומים", שהיו כנופיות מדרום סין. פלישות אלה גרמו לצמצום אוכלוסיות מהמחוזות סיינקהואנג ובוליקמסאי. הסיאמים היו אלה שהשלימו את גירוש מרבית אוכלוסיית האזור והתיישבו במקום במקומה.
בשנת 1876 הורה ראמה החמישי, מלך סיאם, ליצור את מחוז בוליקמסאי וליישב בו את ניצולי פלישת הוו בשנת 1874. בהוראת מלך סיאם, ח'ה לואנג נונג חי התמנה לתפקיד מושל מחוז בוליקמסאי. משנת 1885, לאחר שהצרפתים השתלטו על וייטנאם השכנה, הם פלשו ללאוס וערערו את הריבונות הסיאמית על לאוס. אחרי סיום משימתיו של אוגוסט פאבי לאורך נהר המקונג ועד ללואנג פרבאנג, נאלצו הסיאמים לעזוב את הגדה השמאלית של הנהר ולפנות את אחיזתם באזור.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20, מיסיונרים של המיסיון אטרנגרס דה פריז, שהיו במשימות הנצרות על נהר המקונג, כבשו את פקסן, שננטשה על ידי הסיאמים, ובנו שם כנסייה. בשנת 1911 היו במחוז בוליקמסאי כ־61 כפרים עם אוכלוסייה של כ־4,000 תושבים. בשנת 1937, כשמחוז ויינטיאן נחלק לשניים, פקסן לבדה מנתה 1,000 נפש והפכה לבירת מחוז בוליקמסאי החדש.
אקלים
האקלים בפקסן הוא טרופי, בהשפעת המונסון, על פי סיווג קופן. העונה הרטובה נמשכת ממאי עד אוקטובר, העונה היבשה הקרה נמשכת מנובמבר עד פברואר והעונה היבשה החמה בחודשים מרץ ואפריל על פי קופן.
כמות המשקעים הממוצעת עומדת על 1,350 מילימטרים וכמויות הגשם הגדולות ביותר יורדות בחודשים אוקטובר נובמבר. היות שהאזור נמצא על גבול אזור סופות הטייפון כמויות המשקעים יכולות להשתנות באופן קיצוני משנה לשנה.
ספרות
עלילות חלק מהרומנים של הסופר ז'אן הוגרון מתרחשות בפקסן:
אנגרה (משגר)
טילי האנגרה פותחו על ידי מרכז חרוניצ'ב למחקר מדעי וייצור בתחום החלל. עד לדצמבר 2022 בוצעו 6 שיגורי ניסוי, כולם הסתיימו בהצלחה.
פריזי
הפְּרִזִּי הוא שמו המקראי של עם המוזכר כאחד משבעת עמי כנען, אשר שכנו בארץ ישראל טרם כיבושהּ, ואשר במקרא מובטח לעם ישראל שאלוהים יגרשם מהארץ לשם כיבושהּ על ידי ישראל. עם זאת, גם נצטוו בני ישראל להכרית כל צאצאי הפריזי, בהתאם למצוות מחיית שבעה עממין.
גנאלוגיה
הפריזי אינו נזכר בשום מקום בנפרד משאר עממי כנען. למעשה הוא בכלל לא נזכר ברשימה של בני כנען:
אראל סגל הלוי כותב כי ייתכן שה'פריזי' הוא רק כינוי שניתן לחלק מצאצאי כנען (אולי מתוך בני-כנען שלא היו לעמים: הערקי, הסיני, הארודי וכו'), אולי מפני שהם ישבו בכפרים ובערי-פרזות, כמו שכתוב:
"וְעַכְבְּרֵי הַזָּהָב מִסְפַּר כָּל עָרֵי פְלִשְׁתִּים לַחֲמֵשֶׁת הַסְּרָנִים מֵעִיר מִבְצָר וְעַד כֹּפֶר הַפְּרָזִי..." . ורשי מבאר: "כפר הפרזי" - כפר שאין לו חומה".
ועל פי הכתוב ביחזקאל: "וְאָמַרְתָּ אֶעֱלֶה עַל אֶרֶץ פְּרָזוֹת אָבוֹא הַשֹּׁקְטִים יֹשְׁבֵי לָבֶטַח כֻּלָּם יֹשְׁבִים בְּאֵין חוֹמָה וּבְרִיחַ וּדְלָתַיִם אֵין לָהֶם". אפשר אולי להסיק, שעמים שישבו בערי-פרזות היו עמים שקטים שעסקו במסחר ולא במלחמה, ולפי זה הפריזי היה גם-כן עם שקט ושלו, אפילו יותר מהכנעני.
אבן עזרא, בפירושו על התורה, משייך את עם הפריזי ל"צידון", בנו בכורו של כנען.
הופעות נוספות בתנ"ך
ב נכתב:.
נזכר בין עשרת העממים הנמנים בברית בין הבתרים:.
יעקב מפחד מהפריזי:
ברשימת מלכי הברית של יבין מלך חצור נזכרים האמורים והחתי והפרזי והיבוסי כיושבי ההר. הפרזי ישב, כנראה, ברכס ההרים שבמרכז הארץ, אולי בסביבות שכם. יש לשער, כי הפרזים התפשטו גם צפונה וצפון-מזרחה עד עמק יזרעאל ועד בית שאן שבנחלת בני יוסף, כי כן הכו אותם יהודה ושמעון במלחמתם בבזק.
דויד ביצ'יק
דויד ביצ'יק (בצ'כית: David Bičík; נולד ב-6 באפריל 1981) הוא כדורגלן עבר צ'כי ששיחק בעמדת השוער.
ארתחששתא השני
אַרְתַּחְשַׁשְֹתְּא השני (ביוונית: Μνήμων, מְנֵמוֹן; 435 או 445 לפנה"ס - 358 לפנה"ס) היה מלך פרס האחמנית. שלט משנת 405-404 לפנה"ס ועד מותו שנת 358 לפנה"ס. בתחילת שלטונו בשנת 401 לפנה"ס מרד בו אחיו, כורש הצעיר. המרד מתואר בספרו של קסנופון אנבסיס.
דויד ביצ'יק
קריירה
במרץ 2004 שותף לראשונה במשחק ליגה בקבוצת הבוגרים של ספרטה פראג. בתום אותה עונה פתח בשער במשחק גמר הגביע הצ'כי, וסייע לקבוצתו לזכות בו. לאחר שלא זכה להרבה הזדמנויות, הוא הושאל בחורף 2006 לויקטוריה פלזן, אך חזר לספרטה בסוף העונה. לאחר מכן הושאל לקלדאנו מהליגה הצ'כית השנייה.
בסוף עונת 2007 הפך ביצ'יק לשחקן חופשי, וחתם לשנתיים בסלובן ברטיסלאבה, במדיה זכה באליפות סלובקיה בעונת 2008/2009.
ארתחששתא השני
ארתחששתא השני הצליח לדכא את המרד וכוחותיו ניצחו את המורדים בקרב קונקסה. לאחר הניצחון התייצב מעמדו, אם כי המרידות לא פסקו. מרד הסטרפים פרץ בשנת 372 ונמשך עד שנת 362 לפנה"ס. גם מצרים מרדה בשלטונו ואמירתאיוס הצליח לזכות בעצמאות.
דויד ביצ'יק
קריירה
בתום העונה הפך לשחקן חופשי וחתם בסלובן ליברץ, במדיה היה חלק משמעותי הזכייה באליפות צ'כיה בעונת 2011/2012.
בינואר 2013 חתם במרסין מליגת העל הטורקית, אך בסוף העונה ירד איתה ליגה.
ארתחששתא השני
למרות המרידות הרבות הצליח לשמור על מעמדו, ואף חיזק את מעמד האימפריה הפרסית. השכיל לנצל את המאבק על ההגמוניה ביוון. בתקופת שלטונו נערכה המלחמה הקורינתית והוא היה שושבין שלום אנטלקידס (387 לפנה"ס), שהבטיח את הגבולות המערביים של האימפריה.
דויד ביצ'יק
קריירה
בתחילת עונת 2013/2014 חתם לשנתיים בקרשיאקה מהליגה הטורקית השנייה.
ארתחששתא השני
כמו כן, עסק במיזמי בנייה גדולים כמו שיקום ארמונו של דריווש הראשון בשושן וכן פרויקטי בנייה באקבטנה.
דויד ביצ'יק
קריירה
במאי 2014 חזר לספרטה פראג, וזכה עמה בסופר קאפ הצ'כי לשנת 2014.
חמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA
חמישיית הרוקיז של העונה ב-NBA (באנגלית: NBA All-Rookie Team) הוא תואר הוקרה עונתי בליגת ה-NBA המחולק מאז עונת לשחקני השנה הראשונה המצטיינים במהלך העונה הסדירה. הבחירות לתואר זה מתבצעות על ידי מאמני הקבוצות ב-NBA, כאשר למאמן אין אפשרות לבחור שחקן מקבוצתו שלו. עד עונת נבחרו חמישה שחקנים, והחל משנה זו, נבחרים שני הרכבי שחקנים - החמישייה הראשונה והחמישייה השנייה - כשבסך הכל נבחרים עשרה שחקנים לתואר זה בכל עונה. השחקנים עצמם מקבלים שתי נקודות עבור כל קול שהם מקבלים לחמישייה הראשונה, ונקודה אחת עבור כל קול לחמישייה השנייה. חמשת השחקנים בעלי מספר הנקודות הגבוה ביותר בסך הכל נכנסים לחמישייה הראשונה, בעוד שחמשת הבאים אחריהם נכנסים לחמישייה השנייה.
במצב של שוויון במקום החמישי באחת מן החמישיות, נבחרת הרוקיז מורחבת. במקרה שהחמישייה הראשונה כוללת שישה שחקנים בעקבות שוויון כזה, החמישייה השנייה תכלול בכל זאת חמישה שחקנים, עם אפשרות להרחבה יתרה במקרה של שוויון נוסף. מצבים כאלה של שוויון אירעו פעמים בודדות, האחרונה שבהן הייתה ב-, כאשר קוואי לנארד, אימאן שאמפרט וברנדון נייט היו בשוויון במספר הקולות שקיבלו לבחירה החמישית, ונוצר מצב בו נבחרו שבעה שחקנים לחמישייה הראשונה. בבחירת השחקנים לחמישיות הרוקיז אין התייחסות לעמדה על המגרש בה הם משחקים.
החיים של דייוויד גייל
החיים של דייוויד גייל (באנגלית: The Life of David Gale) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2003 אשר בוים על ידי אלן פארקר ונכתב על ידי צ'ארלס רנדולף. זהו סיפורו של מרצה בקולג' ופעיל ותיק בעמותה נגד עונשי מוות בטקסס שמוצא את עצמו בתא הנידונים למוות אחרי שהורשע באונס וברצח של חברתו. קווין ספייסי, קייט וינסלט ולורה ליני הם הכוכבים הראשיים בסרט.
עלילה
פרופסור דייוויד גייל (קווין ספייסי) הוא אסיר בתא הנידונים למוות בטקסס. ארבעה ימים לפני הוצאתו להורג, מציע עורך דינו ברקסטון בליו (לאון ריפי) לעיתונאית ביטסי בלום (קייט וינסלט) שלושה ראיונות בני שעתיים בכל מפגש עם האסיר, בתמורה לחצי מיליון דולר. סיפורו של גייל נחשף לקהל הצופים ולעיתונאית עצמה באמצעות סדרת פלאשבקים ארוכה.
גייל הוא ראש המחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת אוסטין וחבר פעיל בעמותה שמתנגדת נמרצות לעונש המוות, בטענה שיש כאלה שיומתו אף על פי שהם חפים מפשע. בעימות טלוויזיוני עם מושל טקסס הוא התקשה לתת אפילו שם של אסיר אחד שנידון למוות על לא עוול בכפו.
גייל, נשוי ואב לילד, מקיים יחסי מין עם הסטודנטית ברלין (רונה מיטרה) במסיבת סיום הלימודים. מספר ימים לאחר מכן, נושרת ברלין מהלימודים ומאשימה את גייל שאנס אותה. מסלול חייו של המרצה המפורסם עולה על שרטון, אשתו עוזבת אותו עם בנו, הוא הופך לאלכוהוליסט ותדמית האנס – על אף שלא נשפט ולא הורשע כלל – נדבקת בו.
גופתה של קונסטנס הראווי (לורה ליני), פעילה אף היא בעמותה וחברתו הקרובה של גייל נמצאה במטבח ביתה כשהיא עירומה, קשורה ועם שקית על פניה. ראיות פיזיות בזירה מובילות לגייל והוא מואשם ברציחתה ועל כן הוא נידון למוות.
סיפורו של גייל מעלה בבלום הנמרצת כמה תהיות והיא יוצאת במירוץ נגד הזמן כדי להוכיח את חפותו. במהלך חקירתה מגלה בלום קלטת וידאו בה מצולם מקרה הרצח, כשניתן לראות בבירור שגייל וקונסטנס מביימים את רציחתה כדי להוכיח שאפשר להרשיע אדם ברצח ולדון אותו למוות למרות שלא ביצע את העבירה. קונסטנס, שחלתה בסרטן וממילא הייתה על ערש דווי "תורמת" את מותה למען המטרה שניסתה להשיג עם גייל בחייה - התנגדות לעונש המוות.
בלום לא הספיקה להציל את גייל החף מפשע אך לאחר פרסום הקלטת הצליחו גייל ושותפתו להוכיח למושל טקסס כי יש אדם שהוצא להורג למרות שלא ביצע כל פשע.
ביקורות ותגובות
הסרט נכשל מסחרית בקופות בזמן שחרורו לקולנוע, וקיבל ביקורות מעורבות. באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון נמוך של 19% מתוך 155 ביקורות ממבקרי הבית, אולם במקביל זכה לציון חיובי של 80% ביקורות חיוביות מתוך 59,649 משתמשים.
מבקר הקולנוע הידוע רוג'ר איברט שכתב בשיקגו סאן טיימס נתן אפס כוכבים - הדירוג הנמוך ביותר שלו אי פעם והסביר: "אני בטוח שיוצרי הסרט מאמינים כי הסרט שלהם הוא נגד עונש המוות. אני מאמין שהוא דווקא תומך בו ומנסה להכפיש את המתנגדים לעונש תוך הצגתם כמו נוכלים חסרי עקרונות. בסצנה האחרונה כבר רציתי לזרוק משהו על המסך אולי אפילו את ספייסי עצמו".
פיטה מלארק
פיטה מלארק (באנגלית: Peeta Mellark) הוא אחת הדמויות הראשיות בטרילוגיית משחקי הרעב מאת סוזן קולינס. בסדרת הסרטים דמותו מגולמת על ידי השחקן ג'וש האצ'רסון.
על הדמות
פיטה מלארק הוא בן להורים אופים ועובד במאפייה של הוריו. שמו מקושר הן לשם "פטר", המבוסס על פטרוס הקדוש במסורת הנוצרית, שבתורו ידוע כ"סלע" שעליו נבנתה הכנסייה הנוצרית, והן לפיתה המזרח-תיכונית, הקשורה ככל הנראה למקצועו המשפחתי, אופה. התרגום לעברית כ"פיטה" משמר שתי משמעויות אלו.
פיטה מתואר בספר כנער נאה, בעל שיער בלונדיני ועיניים כחולות. פיטה הוא אדם חברותי ביותר, רוכש חברים במהירות, תמים ומתוחכם בעת ובעונה אחת, בעל ביטחון רב ויכולת להגיד את הדבר הנכון בזמן הנכון, סגנון ציור שחביב בעיני קטניס, הוא גם טוב מול מצלמות. על פי הספר, פיטה התאהב בקטניס אוורדין כאשר הם היו בגן, מהרגע שבו היא עמדה על כיסא ושרה.
פיטה במשחקי הרעב
בספר הראשון, פיטה וקטניס נבחרו כמיועדים למשחקי הרעב בפעם הראשונה. המדריך שלהם, היימיטץ', הציע להם לדבוק באסטרטגיה בה, כביכול, הם מאוהבים אחד בשני. בריאיון שלפני המשחקים, פיטה הצהיר על אהבתו לקטניס מול כל פאנם ומאז הודבק להם הכינוי "הנאהבים חסרי המזל". קטניס הייתה נסערת מהעובדה שלא הודיעו לה על מעשה משמעותי כמו זה, ולא הבינה שפיטה באמת אוהב אותה, ובשבילו זו לא הייתה רק אסטרטגיה. לפני תחילת המשחקים, הורה להם היימיטץ' לא להיכנס בשום אופן למרחץ הדמים המתרחש בתחילת המשחק בקרן השפע. פיטה שמר על קטניס בכך שסימן לה לא להשתתף במרחץ הדמים, ובכך הגן על חייה. בתחילת משחקי הרעב פיטה העמיד פנים שהוא כורת ברית עם חבורת הקרייריסטים וקטניס נפגעה קשות ולא האמינה שפיטה יכול להרוג אדם אך לאחר כמה זמן מגלה שהוא עשה מעשה זה כדי להציל אותה.
בין פיטה לקטניס נרקמת אהבה: בעיני קטניס האהבה היא רק בשביל המצלמות, ובעיני פיטה האהבה היא אמיתית. כעבור כמה זמן, קטניס ופיטה מגיעים לקרן השפע, שם הם פוגשים את קייטו, המיועד האחרון שנשאר. הם רואים אותו בורח ממוטציות של זאבים.
במהלך הקרב במוטציות, פיטה נפצע ברגלו. לאחר שקייטו מת מכריזים קברניטי המשחק שהחוק החדש מבוטל, מה שאומר שאחד מהם- קטניס או פיטה, יהיה חייב למות. קטניס מוציאה את גרגרי היער הקטלניים, מציעה לו להתאבד איתה - והוא מסכים. רגע לפני שהוא אוכל את הגרגרים, קברניטי המשחק מכריזים שיכולים להיות שני מנצחים.
לאחר שפיטה מגלה כי הרומן שקטניס ניהלה איתו בזמן הזירה היה מזויף, הוא נפגע ממנה והם מתרחקים.
פיטה במשחקי הרעב - התלקחות
לאחר שבסוף "משחקי הרעב" פיטה מגלה את האמת על אהבתה המזויפת של קטניס כלפיו, נוצר ריחוק בין השניים. הספר השני, "התלקחות", מתחיל כחצי שנה לאחר ניצחונם של קטניס ופיטה במשחקים, בעת יציאתם לסבב הניצחון - שזהו סבב בו המנצח מבקר בכל אחד ממחוזות פאנם ובקפיטול. לאחר ביקורם במחוז 11, קטניס והיימיטץ' מספרים לפיטה על אזהרתו של הנשיא סנואו כלפי קטניס: אם היא ופיטה לא יסלקו כל צל של ספק שהם מאוהבים באמת, ובכך יתנו הצדקה למעשה המרדני של קטניס שאיפשר את ניצחונם במשחקי הרעב, יהיו לדבר השלכות חמורות. פיטה כועס על הסתרת המידע החשוב ממנו, אך לבסוף מסייע לקטניס - בכך שהוא מציע לה נישואין בשידור חי מול כל פאנם. אומנם השניים מעמידים פנים (לפחות מהצד של קטניס), אך מתפתחת ביניהם מערכת יחסים מיוחדת. לקראת אמצע הספר, מוכרז הגמול הרבעוני ה-75 שבו המיועדים ייבחרו ממאגר המנצחים הקיים. עבור קטניס, פיטה והיימיטץ' הדבר אומר שקטניס ואחד מהבנים יחזרו לזירה. ביום האסיף, היימיטץ' נבחר ופיטה מתנדב להחליף אותו לצד קטניס, והם נבחרים כמיועדים שוב. הוא מספר בראיון שהם התחתנו בסתר, והיא גם בהיריון ממנו. בזירה, מטרותיהם של קטניס ופיטה מנוגדות: כל אחד רוצה שהשני יחיה. אך הדבר אינו מתרחש לפי התוכניות שלהם; בסוף הספר מתגלה שמחוז 13, שעד עתה נחשב הרוס, מתפקד ובעיצומו של מרד נגד הקפיטול. קטניס, פיניק וביטי נלקחים מהזירה על ידי רחפת של מחוז 13 בעוד שפיטה, ג'והאנה ואנובאריה (מנצחת ממחוז 2) נלקחים בשבי על ידי הקפיטול.
פיטה במשחקי הרעב - עורבני חקיין
פיטה נתפס על ידי הקפיטול, ועונה פיזית, רגשית ונפשית. התחושות והזכרונות שלו עוותו בעזרת "צרעות ציד", שגרמו לו לחוות "ציד", במטרה להסית אותו נגד קטניס, מה שגורם לו להאמין שהיא אחראית על מותם של בני משפחתו, חבריו, הרס מחוז 12 ואף ניסתה להרוג אותו פעמים רבות וכי היא אפילו לא אדם, אלא מוטציה. דבר זה מוביל אותו לנסות להרוג את קטניס. הוא נחטף חזרה על ידי אנשי מחוז 13 והפליטים מהמחוזות. הרופאים של מחוז 13 ניסו לבטל את ה"ציד" שנעשה עליו, אבל התהליך היה איטי וגרם לפיטה להרגיש בלבול עז, שבו הוא אינו מסוגל להבחין מה אמיתי ומה לא, במיוחד בכל הנוגע ליחסיו עם קטניס.
כאשר המנצחים באים להילחם נגד הקפיטול, פיטה בא להילחם עמם. למרות העובדה כי חברי הקבוצה לא סמכו עליו, הם עזרו לו להחלים על ידי יצירת משחק שנקרא "אמיתי או דמיוני", שבו פיטה שאל אותם על משהו שהוא מאמין שהוא נכון, והחברים יגיד לו אם הם הזיכרון אמיתי או מוטעה. חברי הקבוצה הגיעו בסופו של דבר למסקנה שקוין שלחה בכוונה את פיטה לקבוצה בה נמצאת קטניס בתקווה שהוא יהרוג אותה מהשפעת ה"ציד", זאת עקב כך שקוין חושבת שקטניס תהיה מתחרה פוליטית נגדה לאחר הניצחון על הקפיטול, אם ינצחו המורדים. במהלך התקפת פתע, פיטה איבד את שפיותו באופן זמני וניסה להרוג את קטניס שוב, אף על פי שיחסיהם החלו להתקרב שנית. בהמשך פיטה היה אחראי למותו של אחד מחברי הצוות שלהם, מיטצ'ל, שאותו זרק בטעות למלכודת במהלך ההתקפה. חברי הקבוצה התווכחו אם הם צריכים להרוג את פיטה, ואפילו פיטה עצמו רצה להתאבד כדי להפסיק לסכן אותם, אבל קטניס לא יכלה לעשות זאת. שהם מגיעים לקפיטול, פיטה עזר לקטניס ולגייל לבצע את נסיונותיהם להיכנס לאחוזה הנשיאותית של הנשיא סנואו.
בסוף הספר, שמתרחש שנים מספר לאחר המרד, מוזכרים פיטה וקטניס כזוג נשואים החיים חיים משותפים במחוז 12 שהוקם מחדש. הם גרים יחד עם שני ילדיהם. פיטה עדיין סובל מפלאשבקים, אבל הם חלשים. לקטניס עדיין יש סיוטים ודאגות לספר לילדיהם על מעורבותם של פיטה וקטניס במשחקים ובמרד, אבל פיטה מרגיע אותה.
Leave Right Now
Leave Right Now הוא שיר של הזמר-יוצר הבריטי, ויל יאנג, שיצא, על ידי חברות התקליטים RCA רקורדס, ברטלסמן מיוזיק גרופ, 19 רקורדינגס וסייקו מיוזיק, ב-24 בנובמבר 2003. הוא מופיע כסינגל מוביל באלבומו השני של יאנג, Friday's Child. השיר מופיע גם בגרסה הבין-לאומית של אלבומו השלישי של יאנג, Keep On.
ב-2004, השיר זכה בפרס אייבור נובלו בקטגוריית השיר הטוב ביותר מבחינה מוזיקלית ולירית.
נכון לדצמבר 2021, השיר הושמע למעלה מ-33 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ, שאין לו מעברים, מציג את יאנג במסיבה שבה מתחיל ריב שבה הוא נקלע לתוכה. הווידאו קליפ הועלה לערוץ היוטיוב של ויל יאנג ב-3 באוקטובר 2009. נכון לדצמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-8 מיליון פעמים.
לאסלו הראשון, מלך הונגריה
לאסלו הראשון או לאסלו הקדוש (בהונגרית: László I. magyar király בקרואטית: Ladislav I, בלטינית: Ladislaus I ) (ממלכת פולין, 1040 בקירוב – ניטרה, 29 ביולי 1095) היה מלך הונגריה משנת 1077 ומלך קרואטיה משנת 1091 ועד מותו. הוא בנם השני של בלה הראשון, מלך הונגריה ושל המלכה ריכזה (או ריכסה). שמו קשור לגיבוש וייצוב ההגנה על הרכוש הפרטי, כיבוש ממלכת קרואטיה (1091) וחניכתם של הקדושים ההונגרים הראשונים.
היסטוריה
לאחר מותו של המלך בלה הראשון (1063), הכירו הנסיכים גזה (לימים גזה הראשון, מלך הונגריה) ולאסלו בבן דודם, שאלאמון, מלך הונגריה, כמלך החוקי עמו היו להם יחסים טובים בעשור שלאחר מכן. הסיפור הידוע מאוד בהונגריה של הילדה שנחטפה על ידי הקומנים הוא מתקופה זו. היחסים הידרדרו עם המלך שאלאמון בשנות ה-70 של המאה ה-11 והנסיכים גזה ולאסלו מרדו בשאלאמון. גזה השיג את כס המלוכה בשנת 1074, אך שאלאמון שלט בגבול המערבי של המדינה. באותה תקופה, לאסלו היה היועץ הראשי של גזה.
לאחר מותו של גזה (1077) בגיל 34 בלבד, עמדו חסידיו לצד לאסלו והמליכו אותו. שאלאמון התנגד בסיוע מלך גרמניה הוא היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. לאסלו תמך ביריבי היינריך במאבק האינווסטיטורה. שאלאמון התפטר בשנת 1081, אך לאחר מכן ניסה להשיג בחזרה את הכתר. מסיבה זו לאסלו כלא אותו, אך שחרר אותו שנתיים לאחר מכן במהלך חנוכת הקדושים.
לאחר סדרה של קרבות פנימיים לאסלו קבע בעדיפות להחזיר את ביטחון הציבור. גניבה ושוד נענשו בכריתת איברים או במוות. בשנת 1091 לאסלו כבש את רוב ממלכת קרואטיה וסימן בכך את תחילת התרחבותה של ממלכת ימי הביניים של הונגריה. במזרח הוא הביס את הקומאנים והפצ'נגים, והבטיח את הגבולות המזרחיים למשך 150 שנה. בשנים האחרונות לחייו, יחסיו עם הכס הקדוש הידרדרו דווקא בגלל הכיבוש הקרואטי, משום שהאפיפיור אורבנוס השני ראה בשטח הקרואטי הנכבש כאחוזת נאמנות משלו (מדינה וסלית), אך לאסלו לא הכיר בכך.
חייו של הנסיך לאסלו
לאסלו נולד בממלכת פולין בסביבות שנת 1040. אביו היה בלה הראשון, מלך הונגריה ואמו הייתה הנסיכה הפולנייה ריכזה משושלת פיאסט. לבלה ולאשתו היו בסך הכל שבעה ילדים (4 בנים, 3 בנות), לאסלו היה הילד השני. את שנות חייו הראשונות בילה על אדמת פולין, לשם עבר אביו בשנת 1030 לאחר שהוגלה מהונגריה. לדברי הכרוניקן הפולני הראשון, גאלוס אנונימוס, הוא נעשה כמעט פולני כשאימץ מנהגים פולניים. אפילו שמו הוא ממקור סלבי: לאסלו הוא הגרסה ההונגרית של ולדיסלב.
לאסלו חזר הביתה מפולין בסביבות 1048 עם משפחת אביו. בלה קיבל את הנסיכות, שהיווה שליש מהמדינה. בשנת 1057 או 1063 השתתף לאסלו בהכתרת בנו של המלך אנדראש הראשון, מלך הונגריה, הנסיך שאלאמון, אז ילד, לאסלו נתן את הסכמתו להכתרה יחד עם אביו אחיו הגדול גזה.
לאחר שאחיו הגדול גזה נבחר למלך (לאחר ששאלאמון הורד מכס השלטון), לאסלו המשיך לשרת את אחיו. כך, בקיץ 1074, עצר את אחת מהתקפותיו של שאלאמון על ניטרה, למרות התמיכה בשאלאמון כוח צבאי ניכר של היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. למרות הניצחון, הוא לא הצליח ללכוד את שאלאמון. בתקופת שלטונו הקצר של גזה (1074–1077), הקיפאון והתיקו נמשכו. האזור סביב מושון ופוז'ון נותר ברשותו של שאלאמון. לאסלו היה גם היועץ הראשי של גזה. ושכנע את גזה לבנות כנסייה בואץ, שם ניצחונם על שאלאמון היה נחזה מראש.
משפחתו
המלך לאסלו הוא צאצא של בית ארפאד. הבן השני כאמור של בלה הראשון מלך הונגריה ושל המלכה ריכזה.
הכתרתו
גזה מת בשנת 1077 ונקבר בואץ. האצילים וגם ראשי הכנסייה בחרו בלאסלו למלך. לאסלו המשיך להיות נתמך על ידי חיילים פולנים נגד שאלאמון.
מיד לאחר עליית לאסלו לשלטון החל להשליט סדר. לשם כך פרסם את הקודקס (ספר חוקים) שלו. השינויים ביחסי הרכוש, שלא הוסדרו עד אז, דחף חלק מהאוכלוסייה להתרושש ולעבדות. מחאת השכבה הזו התבטאה על כן בזלזול ברכוש. בשל חוסר הביטחון שלה (וחוסר הכל שלה) היא גנבה כל מה שאפשר היה להזיז. יותר ממחצית מחוקי המלך לאסלו עסקו על כן בהגנה על רכוש. היה תגמול קשה על כל גניבה, עד כדי תלייה. לאסלו עסק גם במונופול המלח המלכותי. בפעם הראשונה, המונח nobilis כלומר אצולה מופיע בקוד זה. השם מראה שחלו שינויים בחברת החופשיים מאז אישטוואן הראשון, מלך הונגריה. האצילים הופרדו מהמוני האנשים החופשיים על ידי הבדלים משמעותיים בעושרם ובמעמדם החברתי. עמדתם המיוחסת כבר הפכה לנורמה משפטית על פי חוקי המלך לאסלו הראשון.
מדיניות חוץ
סביבת מדיניות החוץ של הונגריה של המאה ה-11 נקבעה בעיקר על ידי מאבק האינווסטיטורה בין האפיפיור לקיסרות הגרמנית-הרומית הקדושה. פילוג הכנסייה הנוצרית ב-1054 ועלייתה של תנועה שקידמה התחדשות מוסרית בתוך הכנסייה הנוצרית המערבית. המאבק של האפיפיורות והאימפריה עם תוצאות מתחלפות לאורך זמן אילץ את הנצרות הלטינית כולה לנקוט עמדה. הונגריה באותה תקופה נקלעה למצב עדין במיוחד. שאלאמון, משולל הכוח, נשבע אמונים לקיסר היינריך הרביעי. אבל הקיסר היה כבול למאבק נגד האפיפיור לכן לא היה לו מספיק כוח לספק סיוע יעיל לשאלאמון. תחילה גזה ולאחר מכן לאסלו חיפשו תמיכה אצל האפיפיור גרגוריוס השביעי לתביעתם לכס המלכות.
לאסלו הקדוש, המלך האביר
לפי מקורות, לאסלו היה איש חזק ביותר פיזית ובעל קומה גבוהה, ש"בלט בין שאר האנשים". הוא הצליח לשמור על כוחו הפיזי הגדול אפילו בסביבות גיל חמישים. בשל מיומנותו בלחימה, האומץ האישי שלו בקרבות, הפך בהדרגה לפופולרי מאוד. המלך האביר נקרא גם "אתלט האלוהים" בגלל יכולותיו הפיזיות הבולטות. בנוסף לסגולותיו הצבאיות המצוינות, הבישוף הרטוויק כתב בהערכה בתקופתו של קלמן, מלך הונגריה (יורשו) על המוסר שלו, מעלותיו ודתיותו העמוקה של לאסלו.
היישובים הנושאים את שמו
באגן הקרפטים, שמותיהם של כמה יישובים משמרים את זכרו של לאסלו הקדוש:
בהונגריה
בקרואטיה
בסלובניה
שנות ה-40 של המאה ה-5
שנות ה-40 של המאה ה-5 היו העשור החמישי של המאה ה-5, החלו ב-1 בינואר 440 והסתיימו ב-31 בדצמבר 449.
חלי ממן
חלי ממן, (נולדה ב-1973) היא מייסדת חברת "חלי ממן - רשת קבוצות תמיכה לאורח חיים בריא". לממן יש גם מותג מוצרי בריאות על שמה.
ביוגרפיה
חלי ממן לבית קשנטובסקי, נולדה ב-1973. בגיל 14 עברה עם משפחתה מקריית מוצקין ללוס אנג'לס. בגיל 17 הכירה שם את מיקו (מיכאל) ממן מעכו, שהיה קבלן בנין. חזרה ארצה יחד עם מיקו. כשהייתה בת 19 הם התחתנו וגרו 25 שנה בעכו. לממן 4 בנות. היא גרה עם משפחתה בבוסתן הגליל.
עדי כץ
2018
באליפות אירופה לנערות שנערכה בשנת 2018 סיימה כץ במקום חמישי בסרט ובמקום 41 בחישוק.
2019
באליפות העולם לנערות שנערכה בשנת 2019 זכתה ב-4 מדליות, 1 כסף ו-3 ארד. מדליית כסף בסרט (17.100 נק'), אחרי דריה סרגייבה מרוסיה (17.650 נק') ולפני סלמה סולאון מספרד (16.750 נק') ומדליות ארד באלות (19.250 נק'), אחרי ללה קרמרנקו מרוסיה (20.750 נק') וסופיה רפאלי מאיטליה (19.450 נק'), בתחרות הקבוצתית (113.800 נק'), אחרי רוסיה (131.150 נק') ואיטליה (119.100 נק') ובתרגיל הסרטים הקבוצתי (19.000 נק'), אחרי רוסיה (21.450 נק') ובלארוס (19.550 נק').
2021
בגביע העולם, שהתקיים בסופיה בשנת 2021. היא סיימה במקום 15 בקרב-רב ובמקום שמיני בחישוק. בהמשך התחרתה בגביע האתגר העולמי שנערך במינסק, ודורגה תשיעית בקרב-רב. בגמר האלות היא סיימה במקום השישי. באותה שנה זכתה באליפות ישראל.
2022
באפריל 2022 זכתה במדליה הראשונה במסגרת סבב גביע העולם, כשסיימה שלישית בגמר החישוק בתחרות שהתקיימה בבאקו. בתחרות שהתקיימה בפזארו זכתה במדליית כסף באלות. בתחרות גביע האתגר שהתקיימה בפורטימאו השיגה את הניצחון הראשון שלה, כשניצחה את תחרות הקרב-רב. בנוסף, הייתה שותפה לזכייה במדליית הזהב הקבוצתית.
באליפות אירופה שהתקיימה בתל אביב זכתה בשתי מדליות ארד, בסרט (32.600 נק'), אחרי בוריאנה קלין מבולגריה (34.050 נק') ודריה אטמנוב מישראל (33.750 נק') ובתחרות הקבוצתית (324.300 נק'), אחרי בולגריה (333.150 נק') ואיטליה (325.600 נק'). היא סיימה במקום 11 בקרב-רב אישי.
שלושה חודשים לאחר מכן, באליפות העולם סיימה במקום רביעי, ארבע עשיריות הנקודה מזכייה במדליית ארד.
2023
באליפות אירופה שהתקיימה בבאקו שנת 2023 זכתה כץ במדליית כסף בחישוק, והייתה שותפה לזכייה הקבוצתית של הנבחרת במדליית ארד.