cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מארון 5
2017–2018: Red Pills Blues
ב-30 במאי 2018 הוציאה הלהקה את הסינגל "Girls Like You" יחד עם הראפרית קארדי בי, אשר הגיע למקום הראשון במצעד הלהיטים של בילבורד הוט 100. מיד לאחר צאת השיר יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בינלאומי שארך למעלה משנה, בו אירחו זמרים כדוגמת ג'וליה מייקלס וסיגריד.
ביוני של אותה השנה, שיתפה הלהקה פעולה עם חברת הרכבים יונדאי לפרסומת, במסגרתה ביצעו גרסת כיסוי לשירו של בוב מארלי, "Three Little birds".
2019–הווה: Jordi
בינואר 2019, חברי הלהקה אדם לוין וג'סי קרמייקל שיתפו פעולה עם חבר להקת פרל ג'אם, סטון גוסארד, לביצוע של השיר "Seasons" של כריס קורנל, כחלק ממופע מחווה לזכרו ושמו "I Am the Highway: A Tribute to Chris Cornell".
בפברואר של אותה השנה הופיעו על בימת הסופרבול, יחד עם הראפרים ביג בוי וטרביס סקוט.
ב-20 בספטמבר 2019, הוציאה הלהקה את הסינגל "Memories", אשר הגיע למקום השני במצעד הלהיטים של בילבורד הוט 100.
בפברואר 2020, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות אך עקב מגפת הקורונה נדחה הסבב למועדים חדשים בשנת 2021. ביוני 2020, הוכרז כי מתוכנן לצאת סרט דוקומנטרי על הלהקה.
ביוני 2020, בסיסט הלהקה מייקל מאדן נעצר בלוס אנג'לס עקב חשדות לאלימות במשפחה. מספר ימים לאחר מכן פרש מהלהקה. ב-24 ביולי, הוציאה הלהקה את הסינגל "Nobody's Love".
ב-3 במרץ 2021, הוציאה הלהקה את הסינגל "Beautiful Mistakes", בשיתוף עם הראפרית מייגן די סטליון. ב-11 ביוני, יצא אלבום האולפן השביעי, Jordi, על שמו של מפיק הלהקה ג'ורדן פלדשטיין, שהלך לעולמו בנסיבות טראגיות בשנת 2017. האלבום מכיל את ארבעת הסינגלים "Nobody's Love" ,"Beautiful Mistakes", "Memories" ו-"Lost".
הלהקה הגיעה לשתי הופעות בישראל, ב-9 וב-10 במאי 2022, במסגרת סיבוב הופעות ראשון במזרח התיכון. הלהקה מכרה מעל 110 אלף כרטיסים, שבירת שיא של מכירת כרטיסים למופע אי פעם בישראל.
כרומבוק פיקסל
כרומבוק פיקסל (באנגלית: Chromebook Pixel) הוא המחשב הנייד האחרון בסדרת המחשבים של גוגל Chromebook. המחשב מגיע עם מערכת הפעלה Chrome OS.
המחשב מבוסס על מערכת ההפעלה Chrome OS של גוגל, והוא הופץ בארצות הברית ב-21 בפברואר 2013. למחשב יש מסך מגע עם צפיפות פיקסלים גבוהה, המעבד שלו מהיר יותר מקודמיו Intel Core i5 המעבד -Intel Core i5-3427U ו־Intel HD Graphics 4000, ג'יגה 32 שטח אחסון ואפשרות להרכיב ל-64 ג'יגה, טרה ב-Google Drive חינם ל-3 שנים, זיכרון פנימי של 4 ג'יגה, המסך HD 12.85 אינץ עם יחס רוחב-גובה של 3:2 (239 פיקסלים).
רבשקה
רַבשָׁקֵה או רַב-שָׁקֵה (מאכדית: Rab šaqē – "שר המשקים") הוא תוארו של שר בכיר בממלכת אשור. משרה זו הייתה אחת הבכירות בממלכה – השלישית בדרגה, לאחר המלך והתרתן, או הרביעית, לאחר הכרוז המלכותי. בניגוד לתפקידם של התרתן והרב סריס, ששימשו לרוב בתפקיד שרי הצבא, היה תפקיד הרבשקה לרוב בחצר המלוכה.
בתנ"ך נזכר רבשקה בתקופת שלטונו של סנחריב, שהשתתף במשלחת אל חזקיהו מלך יהודה בזמן מסע העונשין של צבא אשור ביהודה בשנת 701 לפני הספירה. רבשקה נשא נאום שבו קרא לחזקיהו ולעמו להיכנע מלפני אשור.
נאום רבשקה
בשנה ה-14 למלך חזקיה, יצא סנחריב למסע צבאי ולכד את כל ערי יהודה המבוצרות. סנחריב שלח מלכיש משלחת צבאית שבראשה עמדו תרתן, רב סריס ורבשקה. המשלחת עמדה בשדה כובס, מול חומת ירושלים, ורבשקה החל לנאום בפנייה אל חזקיהו, שלא נכח ליד החומה. בנאומו הוא למעשה חילק את דבריו לשניים: החלק הראשון מיועד לחזקיהו והחלק השני מיועד לעם המאזין לנאום.
בנאום רבשקה אמצעים שונים ומגוונים, המכוונים כולם כדי להתיש את העם מבחינה רוחנית ולגרום להם להיכנע לצבא אשור:
בעקבות הנאום
כאשר שמע חזקיהו את דברי רבשקה קרע אף הוא את בגדיו ושלח איגרת אל ישעיהו הנביא בבקשה שיתפלל עבורם. ישעיהו הודיע לשליחי חזקיהו שה' יגן על ירושלים, למען דוד עבדו ושסנחריב יפול. ישעיהו בעצמו מציג נבואה שנאמרת כמענה להתרסה של רבשקה ומכילה גם היא מגוון דימויים ותוכן, אך השיא שלה הוא הכינוי המלגלג כלפי רבשקה והשרים שהתלוו אליו:
רבשקה שב אל סנחריב ומצא אותו צר על ליבנה. רבשקה לא נרתע ושב לירושלים לנאום נאום תקיף יותר אך מלאך ה' הרג במחנה סנחריב 185 אלף איש בלילה אחד, והצבא נאלץ לסגת מיהודה.
בחז"ל
מסיפור רבשקה לומדים חז"ל את החיוב על קריעת בגדים בעקבות שמיעת קללת ה' מפי יהודי, שכן שרי חזקיהו קרעו את בגדיהם כאשר שמעו את דברי רבשקה שנשלח "לחרף אלוהים חי". כמו כן, לומדים חז"ל שגם מי ששומע ציטוט של קללת ה' חייב לקרוע, שכן גם חזקיהו קרע את בגדיו; אך העדים שמספרים את דבר הקללה אינם צריכים לקרוע שנית. באותו הקשר כתבו חז"ל שרבשקה לא היה נכרי, אלא יהודי מומר. טענה זו נתמכת גם בדברי החוקרים, וזאת בשל יכולתו יוצאת-הדופן של רבשקה לדבר בשפה העברית. מדרש נוסף טוען שרבשקה היה בנו של חזקיהו עצמו (תרגום לארמית על ), אם כי ממדרש דומה לו משתמע שמדובר בשני אנשים שונים בשם רבשקה: האחד בנו של חזקיהו שנהרג בהיותו קטן, והשני שליחו של סנחריב (הגהות הב"ח על ).
על פי המדרש, היה אותו הלילה ליל הסדר, וכאשר שמע רבשקה את קריאת ההלל, אמר לסנחריב לשוב מעל העיר שכן לילה זה הוא לילה שבו נעשים ניסים.
גיפוסקואה באסקט
היסטוריה
גיפוסקואה החלה להתחרות ב-LEB 2, הליגה השלישית, בעונת 2001/02. לאחר עונה ראשונה בה סיימה במקום ה-11 מתוך 16 קבוצות היא הפסיקה את פעילותה עד 2004, אז חזרה ל-LEB 2.
בעונת 2004/05 הודחה גיפוסקואה, על אף שסיימה במקום השני בעונה הסדירה, ברבע גמר פלייאוף העלייה על ידי סיודד דה לה לגונה. למרות ההדחה עלה המועדון לליגה השנייה לאחר שקנה את הרישיון של אלגסיראס.
כעבור עונה אחת בלבד עלתה הקבוצה לליגת ה-ACB, הליגה הראשונה. הקבוצה סיימה את העונה הסדירה במקום השישי אך ביצעה פלייאוף מושלם (7–0) כדי לזכות בליגה.
עונת 2006/07 לא הייתה טובה למועדון, שלא הצליח להישאר בליגה הבכירה לאחר שניצח רק שמונה מתוך 34 המשחקים. המאמן פורפיריו פיסאק סיים את תקופתו במועדון לאחר שני עליות ליגה רצופות.
הקדנציה השנייה של גיפוסקואה בליגת ה-ACB הייתה הרבה יותר טובה. החל מעונת 2008/09 סיימה הקבוצה בחצי התחתון של הטבלה, אך לא הייתה קרובה לירידת ליגה. עונת 2011/12, שלפניה עבר לאסו לריאל מדריד, הייתה הטובה בתולדות המועדון, שסיים במקום החמישי והעפיל לגביע המלך, בו הודח ברבע הגמר על ידי קאחה לבורל ויטוריה, ולפלייאוף, בו הפסיד ברבע הגמר לוולנסיה.
קיצוץ דרסטי במענק הציבורי למועדון אילץ את גיפוסקואה לוותר על השתתפותה ביורוקאפ. מ-2012 עד 2016 חלה ירידה בביצועי המועדון, שירד ל-LEB Oro לאחר ארבע שנים, שבתיים מהן ניצל מירידה רק מפני שהעולות מהליגה השנייה לא עמדו בדרישות לעלייה.
ביולי 2016, לאחר שסיימה במקום האחרון וניצחה 7 משחקים בלבד בעונת 2015/16, ירדה הקבוצה ל-LEB Oro. בעונתה השלישית בהיסטוריה בלבד בליגה השנייה עלתה הקבוצה שוב לליגה הבכירה לאחר שזכתה באליפות.
שנתיים לאחר העלייה ירדה גיפוסקואה שוב ל-LEB Oro. בעונת 2019/20 זכה המועדון בגביע נסיכת אסטוריאס, לאחר ניצחון על ואיאדוליד, וחזר ל-ACB לאחר שסיים במקום השני. בעונה הבאה סיימה הקבוצה במקום ה-19 וירדה ליגה. בעונת 2021/22 סיימה הקבוצה במקום ה-11 ולראשונה המשיכה לשתי עונות רצופות בליגת המשנה.
ויאצ'סלב בוטוסוב
ויאצ'סלב בוטוסוב (ברוסית: Вячеслав Бутусов, נולד ב-15 באוקטובר 1961) הוא מוזיקאי רוק סובייטי ורוסי, סולנן של להקות הרוק Nautilus Pompilius ויו-פיטר.
ביוגרפיה
בוטוסוב נולד בכפר ליד קרסנויארסק. משפחתו העבירה מגוריה תכופות, והוא למד וחי בערים שונות בסיביר עד שעברו לסברדלובסק (כיום יקטרינבורג), שם למד במכון סברדלובסק לארכיטקטורה. כאדריכל צעיר השתתף בעיצוב של תחנות רכבת תחתית. באותו הזמן מתחיל לשיר ולנגן. ב-1982-1983 בוטוסוב ודמיטרי אומצקי הקליטו האלבום הראשון של הלהקה Nautilus Pompilius. בשנת 1985 הקליטו את האלבום המקצועי הראשון "בלתי נראה" (Невидимка).
בשנת 1986 הקליטו תקליט "הפרדה" (Разлука), מאז התחילה הפופולריות הגדולה של "Nautilus Pompilius" בברית המועצות. בסוף 1989 עבר בוטוסוב ללנינגרד, והרכב הלהקה השתנה. גם סגנון המוזיקה השתנה, כאשר הושם דגש על צליל גיטרה, בניגוד לצלילי הפסנתר והסקסופון שרווחו בשיריו המוקדמים. את האלבום האחרון של הלהקה "יאבלוקיטאי" (Яблокитай) בוטוסוב ואיליה קורמילצב הקליטו ב-1996 באנגליה, בהשתתפותו של בוריס גרבנשצ'יקוב והמוזיקאי האנגלי ביל נלסון, שהפך להיות מפיק האלבום. הלהקה התפרקה ב-1997.
בשנת 2001 בוטוסוב הקים את להקת יו-פיטר והיה שותף לכתיבת הפסקול לסרט "מלחמה".
סבא שלי היה רב
"סבא שלי היה רב - לקסיקון דתי חילוני", הוא ספר מאת העיתונאי אורי אורבך. הספר, שיצא בשנת 2002 בהוצאת "כתר", הוא מעין מילון-לקסיקון לענייני דתיים, חילונים ומה שביניהם. בסוף הספר ישנו נספח - לקסיקון לחרדים, שנכתב בשיתוף עם העיתונאי החרדי קובי אריאלי. הספר מלווה באיוריו של נעם נדב.
ערכים בספר
נושאי הערכים בספר מחולקים לשישה:
הספר כתוב בנימה סאטירית והומוריסטית ומשרטט תמונה של תת-המגזרים בתוך הציונות הדתית, של השיח הדתי היום-יומי ושל התמודדות הדתיים מול החילונים.
I Wrote a Song
I Wrote a Song (בעברית: כתבתי שיר) הוא סינגל מאת הזמרת והיוצרת האנגלית מיי מולר, שיצא לאור ב-9 במרץ 2023. השיר ייצג את בריטניה באירוויזיון 2023 שהתקיים בליברפול שבממלכה המאוחדת, לאחר שנבחר בבחירה פנימית דרך TaP Music וה-BBC, גוף השידור הבריטי של האירוויזיון. מולר כתבה את השיר יחד עם קארן פול ולואיס תומפסון.
רקע
הנציג הבריטי לתחרות בשנת 2023 נבחר באופן פנימי על ידי ה-BBC בשיתוף עם TaP Music. תהליך הבחירה אושר ב-8 בספטמבר 2022, לאחר התוצאה המוצלחת עבור בריטניה בתחרות של שנת 2022.
ב-9 במרץ 2023 הוכרזה מולר כנציגת הממלכה המאוחדת לאירוויזיון 2023 שיתקיים במדינה, במהלך תוכנית ארוחת הבוקר של רדיו 2 עם זואי בול והאורח רילן קלארק. מולר הפכה לאישה הראשונה שייצגה את בריטניה בתחרות מאז סורי, בשנת 2018. הקליפ יצא לאור באותו יום, והוקרן בבכורה בערוץ היוטיוב הרשמי של תחרות האירוויזיון.
בשבוע היציאה שלו הגיע I Wrote A Song למקום השלישי ב-40 הגדולים של וודאפון.
באירוויזיון
המהדורה ה-67 של האירוויזיון תתקיים בליברפול, הממלכה המאוחדת ותורכב משני חצאי גמר ב-9 במאי וב-11 במאי ומגמר ב-13 במאי 2022. על פי כללי האירוויזיון, כל מדינה משתתפת, למעט המדינה המארחת וחמש המדינות הגדולות (גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד והממלכה המאוחדת), נדרשת להיות אחת מעשר המדינות שיעפילו מאחד משני חצאי הגמר לגמר. מתוקף היותה חברה בחמש המדינות הגדולות של האירוויזיון, ומתוקף היותה המדינה המארחת, הממלכה המאוחדת העפילה לגמר באופן אוטומטי. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע על ידי מפיקי התחרות. הממלכה המאוחדת הופיעה כמדינה ה-26.
קול השרון
קול השרון - נתניה היה מקומון אשר הופץ אחת לשבוע, בימי רביעי, בעיר נתניה וביישובי הסביבה.
"קול השרון" נוסד בשנת 1973 על ידי ג'קי פדלון. קול השרון, מהמקומונים הראשונים בישראל, נחשב באותה עת לפורץ דרך בעולם המקומונים שהיה אז בחיתוליו בשל תכניו, גודלו החריג (A5ׂׂ) והשימוש בפרוצס מלא (צבע). המקומון שמר, עד יומו האחרון, על צביון וקהל יעד רחב היקף.
המקומון נחלק לארבעה חלקים: חלקו הראשון מוקדש לחדשות מקומיות ותחקירים, חלקו השני לתרבות ולתרבות פנאי, חלקו השלישי לספורט ואילו חלקו הרביעי לפרסום לוח רחב היקף. החל משנת 1998 מפעיל קול השרון פורטל אינטרנט מקומי, המתעדכן 24 שעות ביממה, בשנתו האחרונה נוסף למקומון מדור אוכל שבו כתבו רבקה פדלון, השף גולן ימין, והקונדיטור סער אהרוני. עורך העיתון דורון פדלון ועורכת המשנה אופירה חסיד, הובילו את העיתון ואת פורטל האינטרנט המקומי לחשיפות רבות.
חולית של חודורובסקי
חולית של חודורובסקי הוא סרט תעודה אמריקאי-צרפתי משנת 2013 בבימויו של פרנק פאביץ'. הסרט בוחן את הניסיון השאפתני אך הכושל של במאי סרטי הפולחן אלחנדרו חודורובסקי לעבד את ספרו של פרנק הרברט, "חולית", אפוס מדע בדיוני משנת 1965, באמצע שנות ה־70.
רקע
בשנת 1971, חברת ההפקה אפג'אק אינטרנשיונל (APJ) בראשות מפיק הסרטים ארתור פ. ג'ייקובס רכשה בזכויות לעיבוד קולנועי של חולית. ברם, ג'ייקובס נפטר בשנת 1973 לפני שניתן היה להתחיל בהפקת הסרט.
בדצמבר 1974 רכש קונסורציום צרפתי בראשות ז'אן פול גיבון את זכויות הסרט מידי APJ, כאשר הבמאי אלחנדרו חודורובסקי נבחר לביים. יחד עם המפיק הצרפתי מישל סיידוקס, חודורובסקי החל בפניה בין היתר לווירג'ין רקורדס בעלת הזכויות הפצה לאמני הרוק המתקדם טנג'רין דרים, גונג ומייק אולדפילד לפני שבחר לבסוף בפינק פלויד ומגמה עבור החלק המוזיקלי; האמנים ה.ר. גיגר, כריס פוס וז׳אן ז׳ירו (הידוע בכינויו מוביוס) לעיצוב תפאורה ודמויות; דן אובאנון עבור אפקטים מיוחדים; וסלבדור דאלי, אורסון וולס, גלוריה סוונסון, דייוויד קאראדין, מיק ג'אגר, אודו קיאר, אמנדה ליר ואחרים לתפקידי מפתח בצוות השחקנים. חודורובסקי התכוון שבנו ברונטיס, בן 12 בתחילת ההפקה המקדימה, יככב בסרט בתפקיד פול אטריידס.
הסופר פרנק הרברט נסע לאירופה בשנת 1976 רק כדי לגלות ששני מיליון דולר מתקציב 9.5 מיליון דולר כבר הושקעו בהפקה מוקדמת וכי התסריט של חודורובסקי צפוי להביא לסרט באורך 14 שעות ("זה היה בגודל של ספר טלפונים", הרברט צוטט מאוחר יותר). חודורובסקי לקח חירויות יצירתיות עם חומר המקור, אך הרברט ציין כי הוא וחודורובסקי ניהלו יחסי ידידות. לאחר שנתיים וחצי פיתוח, הפרויקט השאפתני נתקע בסופו של דבר מסיבות תקציביות כיוון ש־5 מיליון דולר עדיין היו חסרים כדי להשלים את התקציב הכולל של 15 מיליון דולר.
לאחר שחלפו זכויות הסרט בשנת 1982, הן נרכשו על ידי המפיק האיטלקי דינו דה-לורנטיס, שהוציא בסופו של דבר את הסרט "חולית" מ־1984 בבימויו של דייוויד לינץ'. ב־2021 יצא לאקרנים עיבוד חדש של "חולית" בבימויו של דני וילנב.
תוכן
אמן הקומיקס עטור השבחים ז'אן 'מוביוס' ז'ירו עבד יחד עם חודורובסקי ליצירת סטוריבורד שהורכב מ־3,000 איורים המתארים את הסרט כולו.
סלבדור דאלי אמור היה לשחק את הקיסר וטען שהוא רוצה להיות השחקן בעל השכר הגבוה ביותר בהיסטוריה של הוליווד. הוא ביקש 100,000 דולר לשעה כדי לשחק בסרט. חודורובסקי הציע לשלם לו 100,000 דולר לדקה, אך אז צמצם את סצנות הקיסר כך שדאלי יהיה נדרש ללא יותר מ־3–5 דקות כששאר שורותיו נאמרות בידי מעין כפיל רובוטי; דאלי הסכים בתמורה לכך שיתאפשר לו להחזיק את קיסר "הבובה" במוזיאון שלו לאחר סיום הצילומים.
סירובו של חודורובסקי להתפשר על משך הריצה של חולית היה לסיבה עיקרית שהסרט לא הופק לבסוף. הוליווד לא רצתה שאורך הסרט יעלה על שעתיים. חודורובסקי הרגיש ש־10 עד 12 שעות יתאימו יותר לעיבוד מסוג זה.
הסרט מציין כי התסריט של חודורובסקי, היסטוריבורד הנרחב והאמנות הקונספטואלית שהוכנה נשלחו לכל אולפני הקולנוע הגדולים, וטוען כי אלה השפיעו והיוו השראה להפקות סרטים מאוחרות יותר, כולל מלחמת הכוכבים, סדרת סרטי הנוסע השמיני, פלאש גורדון, סדרת סרטי שליחות קטלנית, והאלמנט החמישי. בפרט, צוות האמנים שהרכיב חודורובסקי עם אוברון, פוס, גיגר וז'ירו, המשיך לשתף פעולה בסרט הנוסע השמיני מ־1979.
"זו הייתה התחייבות נהדרת לעשות את התסריט," אומר חודורובסקי בסרט. בהתייחסותו לספרו של הרברט, הוא אומר: "זה מאוד, זה כמו פרוסט, אני משווה את זה לספרות גבוהה."
בסוף הסרט מסכם כי מאמציו של חודורובסקי לא הלכו לריק, וכי הוא וז׳ירו מיחזרו חלק ניכר מהקונספטים שלהם עבור "The Incal", "The Metabarons" ו־"The Technopriests" סדרת רומנים גרפיים שהחלה להתפרסם בשנת 1980.
הפקה
הפרויקט הוכרז רשמית במאי 2011. הבמאי פאביץ' צילם סדרת ראיונות נרחבת עם השחקנים העיקריים המעורבים בעיבוד הכושל של שנות השבעים, וצילם בצרפת, שווייץ, בריטניה וארצות הברית.
ביקורות
הסרט זכה לשבחי המבקרים וזכה במספר פרסים. וראייטי כינתה אותו "סרט פולחן מלהיב את המוח" ונכתב כי הבמאי פאביץ' מביא תאוריה משכנעת: שגם שלא הופק לבסוף, הסרט הביא לכדי ביטוי את סוג התודעה הקולקטיבית שחודורובסקי ניסה להביא באמצעות העלילה, שטפטפה מטה כדי להשפיע על סרטי מדע בדיוני אחרים שבאו בעקבותיה". ההוליווד ריפורטר הכריז כי "הסרט התיעודי המשעשע הזה עשה מקרה טוב לאפוס המופלג הזה כיצירת מופת אגדית אבודה". אנטרטיינמנט ויקלי בחר בסרט לאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר בשנת 2014.
אלה מושקוביץ-וייס
אלה מושקוביץ-וייס (נולדה ב-4 במאי 1964) היא סופרת ומחזאית ישראלית.
ביוגרפיה
אלה מושקוביץ-וייס נולדה בראשון לציון לנתן, מהנדס ייצור, ותמר, בת קיבוץ גבעת השלושה, מרצה לגאוגרפיה. בגיל 12 עברה עם משפחתה להתגורר בשכונת רמת חן שברמת גן, וסיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון בליך בעיר. בעת שירותה הצבאי בצה"ל שימשה מושקוביץ-וייס כמדריכה במוזיאון ההגנה בתל אביב.
בשנים 1986–1988 למדה לתואר ראשון בספרות עברית באוניברסיטה העברית בירושלים, ובשנים 1989–1991 לתואר שני בתקשורת המונים באוניברסיטת בוסטון.
ספרה "לחווה לא הייתה אמא" זכה בפרס הקרן על שם יצחק לייב ורחל גולדברג.
מושקוביץ-וייס נשואה לד"ר דובי וייס, מומחה לטכנולוגיה חינוכית, ואם לשניים.
קארל לנדרי
קארל כריסטופר לנדרי (באנגלית: Carl Christopher Landry; נולד ב-19 בספטמבר 1983 במילווקי, ויסקונסין) הוא כדורסלן אמריקאי שגובהו 2.06 מטר המשחק בעמדת הפאוור פורוורד.
קריירת מכללות
לנדרי החל את קריירת המכללות שלו בעונת 2002\2003 באוניברסיטת וינסנס שבאינדיאנה, ממנה יצאו השחקנים שון מריון ובוב מקאדו ל-NBA. הוא השיג ממוצעים של 14.7 נקודות ו-7.8 ריבאונדים אך נעדר בחצי מהעונה עקב שבר בידו. בעונתו השנייה הוא הפך לשחקן המוביל בקבוצתו כשקלע 19.6 נקודות עם 8.9 ריבאונדים ו-2.3 חסימות בממוצע למשחק. הוא נבחר ל-First-Team Junior College All-American ולMVP של המחוז.
לנדרי עבר לאוניברסיטת פרדו שגם כן באינדיאנה. בעונת 2004\2005, עונתו הראשונה שם, הוביל את המחוז בממוצע נקודות למשחק, 18.2, ואת קבוצתו בריבאונדים. משחקו הטוב ביותר של לנדרי בעונה הזו היה נגד אוניברסיטת המדינה של מישיגן בו הוא קלע 31 נקודות כשקלע 11 מ-12 הזריקות שזרק מהשדה. באותה עונה הוא קלע בדאבל פיגרס 22 פעמים, ורשם דאבל דאבל 6 פעמים. למרות שפיספס את שלושת המשחקים האחרונים של העונה בעקבות פציעה בברך הימנית, הוא נבחר לחמישייה השנייה של ה-BIG TEN.
אחרי שהחלים מהפציעה שגרר מהעונה הקודמת, חזר לנדרי לשחק תחת המאמן החדש מאט פיינטר. הוא קלע שיא קריירה של 35 נקודות נגד אוניברסיטת דרום אלבמה. לנדרי נפצע בברכו פעם נוספת שלושה משחקים בלבד אחרי משחק השיא שלו. לנדרי החליט לא לשחק יותר בעונת 2005\2006 כדי להגיע לעונה הבאה כשיר לגמרי. היעדרותו הארוכה של לנדרי מהמגרש, ביחד עם היעדרותו של דייוויד טיג גרמו לכך שפרדו ניצחה רק 16 פעמים בשתי עונות.
קריירת NBA
ב-28 ביוני 2007 נבחר לנדרי בבחירה מספר 31 בדראפט 2007 על ידי הסיאטל סופרסוניקס. הוא הועבר בטרייד ליוסטון רוקטס תמורה לבחירת דראפט עתידית. לנדרי לא השתתף ב-33 משחקים מתוך 36 המשחקים הראשונים של העונה אבל בהמשך העונה הוא התחיל לקבל דקות משמעותיות ועזר למלא את מקומו של חברו הפצוע לקבוצה, יאו מינג. לנדרי הפך לשחקן מפתח במהלך רצף 22 הניצחונות הרצופים של קבוצתו, רצף הניצחונות השני באורכו בהיסטוריה של ליגת ה-NBA. בסוף העונה הוא נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה ב-NBA. בפלייאוף של אותה עונה, במשחק השלישי בסדרה מול יוטה ג'אז הוא איבד שן, ובאותו משחק הוא חסם בשנייה האחרונה את דרן ויליאמס ומנע הארכה, ועזר לרוקטס לנצח במשחק 94-92.
בסיום עונתו הראשונה ביוסטון, הוא הפך לשחקן חופשי מוגבל. ב-24 בספטמבר 2008 הוא חתם על חוזה בשארלוט בובקאטס, בו הוא אמור להרוויח 9 מיליון דולר בשלוש שנים. יום אחד לאחר מכן, הרוקטס השוו את ההצעה, ולנדרי הסכים לחבור אליהם לעונה שנייה. במשחק מול אינדיאנה פייסרס חברו לקבוצה טרייסי מקגריידי לא שיחק, ולנדרי עלה מהספסל כדי לקלוע 15 נקודות ולהוריד 10 ריבאונדים, הדאבל דאבל הראשון בקריירת ה-NBA שלו. עוד משחק שיא שהיה לו באותה עונה היה נגד הניו ג'רזי נטס, בו הוא הוביל את קבוצתו בנקודות כשקלע 18 באחוזים מושלמים, 5 מ-5 מהשדה ו-8 מ-8 מקו העונשין. את העונה הוא סיים כשחקן השישי של הרוקטס, והוא הוביל אותם באחוזים מהשדה.
ב-17 במרץ 2009 ב-4:00 לפנות בוקר ביוסטון, טקסס מכוניתו של לנדרי נפגעה על ידי מכונית שסטתה אל כיוונו. שתי המכוניות התנגשו בשנית כשהם עשו פניית פרסה. כשלנדרי יצא ממכוניתו כדי לאמוד את הנזק, הוא נורה ברגלו והחשודים ברחו. הפציעה שלו הייתה שטחית, והוא חזר לשחק אחרי שלושה שבועות בלבד מאז האירוע.
בעונתו השלישית ברוקטס לנדרי קיבל הרבה דקות בזכות היעדרותו של יאו מינג מהמגרש, שהחלים מפציעה. ב-18 בדצמבר 2009 איבד לנדרי שלוש שיניים בהתנגשות עם דירק נוביצקי כשניסה לסחוט ממנו עבירת תוקף במשחק החוץ נגד דאלאס מאבריקס. נזק נגרם גם לנוביצקי, ששברי שיניו של לנדרי חדרו לתוך מרפקו. במשחק הבא לנדרי השווה את שיא הקריירה שלו כשקלע 27 נקודות. הוא השיג את שיא הקריירה החדש שלו כשקלע 31 נקודות בהפסד לפיניקס סאנס. לנדרי פתח לראשונה בקריירה בחמישייה במשחק נגד מיאמי היט.
ב-18 בפברואר 2010 הועבר לנדרי לסקרמנטו קינגס בטרייד משולש בו הרוקטס קיבלו את קווין מרטין וטרייסי מקגריידי עבר לניו יורק ניקס. בקינגס הוא פתח בחמישייה בכל העונה. כשלנדרי שיחק מול הרוקטס, קבוצתו הקודמת הוא השיג דאבל דאבל של 21 נקודות ו-10 ריבאונדים בניצחון הקינגס. לנדרי השיג ממוצעי קריירה בנקודות (18.0), ריבאונדים (6.5), חטיפות, אסיסטים ודקות. לראשונה בקריירה שלו לנדרי לא השתתף בפלייאוף.
ב-14 באפריל 2010 הקינגס האריכו את חוזהו של לנדרי לעונת 2010\2011.
ב-24 בפברואר 2011 שלחו הקינגס את לנדרי בטרייד לניו אורלינס הורנטס בתמורה למרכוס ת'ורנטון.
סטטיסטיקה ב-NBA
נכון לסוף עונת.
לורד וולדמורט
לורד ווֹלְדֶמוֹרְט באנגלית: Lord Voldemort, מבוטא /ˈ/ או /'/ - ווֹלְדֶמוֹרְט) הוא דמות בדיונית של נבל על; האנטגוניסט הראשי בסדרת ספרי וסרטי הארי פוטר מאת ג'יי קיי רולינג. וולדמורט הוזכר לראשונה בספר הראשון בסדרה, הארי פוטר ואבן החכמים, שיצא לאור בשנת 1997. הוא מופיע בכל ספרי הסדרה, למעט הספר השלישי, הארי פוטר והאסיר מאזקבאן, בו הוא רק מוזכר, וכך גם בעיבודים הקולנועיים. וולדמורט נחשב לאחד מהקוסמים החזקים ביותר בעולם הקוסמים, ובספרים נאמר כי היחיד שממנו הוא חושש הוא אלבוס דמבלדור, מנהל הוגוורטס בששת הספרים הראשונים. במשאלים שונים בהם נערכה הצבעה על הדמות המרושעת ביותר בספרות ובקולנוע, זכה וולדמורט במקום הראשון.
הלורד וולדמורט נולד בשם טום ואנדרולו רידל (Tom Marvolo Riddle) בשנת 1926 בלונדון. הוא הצאצא הישיר האחרון של סלזאר סלית'רין, אחד מארבעת מייסדי הוגוורטס, בית הספר לכישוף ולקוסמות. בספרים, וולדמורט הוא אויבו הגדול ביותר של הארי פוטר. לפי נבואה שניתנה שנים אחדות לפני אירועי הספר הראשון, הארי מחזיק בכוח להביסו. וולדמורט שואף לכבוש לא רק את עולם הקוסמים, כי אם גם את עולם המוגלגים, המחוסרים ביכולות קסם. הפחד ממנו כה גדול עד כדי כך שמעט מאוד אנשים מוכנים לומר את שמו, ובמקום זאת מתייחסים אליו בתור "אתה יודע מי" או "זה שאין לנקוב בשמו". גם תומכיו, המכנים את עצמם אוכלי המוות, פונים אליו רק בתואר "אדון האופל".
שם
שמו האמיתי של לורד וולדמורט (Lord Voldemort) הוא טום מארבולו רידל (Tom Marvolo Riddle). בשפת המקור, אנגלית, המשפט "אני לורד וולדמורט" הוא אנגרמה של שמו המקורי. מאחר שגילי בר-הלל, מתרגמת הספרים לעברית, רצתה לשמר את האנגרמה המקורית, היא נאלצה להחליף את שמו האמצעי ל"ואנדרולו". לפי רולינג שמו של וולדמורט הומצא על ידיה ואין לו בסיס היסטורי. בראיון שנערך עמה, היא אמרה ששמו של וולדמורט אמור להיות מבוטא עם ט' אילמת, כפי שמקובל בצרפתית. שכן משמעות השם בצרפתית היא "בריחה ממוות". גרסה זו הייתה בשימוש בארבעת הספרים המוקלטים הראשונים שיצאו לאור בארצות הברית; אולם, עם יציאתו לאקרנים של הסרט הראשון, שבו הדמויות שקראו לו בשמו האמיתי ביטאו את האות ט', שונתה ההגייה בספרים המוקלטים. הגייה זו נותרה בתוקף גם בסרטים הבאים שיצאו לאקרנים.
יצירת הדמות
בראיון שנערך עמה בשנת 1999, אמרה רולינג שדמותו של וולדמורט הומצאה בתור הנמסיס של הארי פוטר, הגיבור הראשי של הסדרה, וכי לא חשפה את סיפור הרקע שלו כבר בתחילת הסדרה במכוון: "הרעיון הבסיסי [היה שהארי] לא ידע שהוא קוסם... כך שאני בערך הלכתי אחורה מהנקודה הזאת על מנת למצוא כיצד הוא היה יכול להיות, שהוא לא ידע מה הוא באמת... כשהוא היה בן שנה, הקוסם המרושע ביותר מזה מאות שנים ניסה לרצוח אותו. הוא רצח את הוריו של הארי, ואז ניסה לרצוח אותו – הוא ניסה לקלל אותו... הארי היה צריך לגלות, לפני שאנחנו מגלים. ומסיבה מסתורית הקללה לא עבדה על הארי. כך שהוא שרד עם הצלקת הזו בצורת ברק על מצחו, והקללה חזרה אל הקוסם המרושע, שנאלץ להתחבא מאז".
בספר השני, חשפה רולינג את הפרדוקס, שוולדמורט תיעב קוסמים שאינם טהורי דם, אף שהוא עצמו חצוי דם. בריאיון ל־BBC בשנת 2000, אמרה רולינג כי וולדמורט הוא למעשה בריון עם שנאה עצמית: "ובכן, אני חושבת שלעיתים קרובות המקרה הוא שהבריונים נטפלים למה שהוא בעצם החולשה הגדולה ביותר שלהם, כפי שהם רואים אותה, והם מטילים זאת ישר על מישהו אחר ואז הם מנסים להשמיד את האחר וזה מה שוולדמורט עושה". באותה שנה היא חידדה את אמירותיה לגבי וולדמורט. היא החלה לקשור בינו לבין עריצים אמיתיים, ותיארה אותו בתור "פסיכופת משתולל, שמגלה אדישות מוחלטת בתגובה לסבלם של אחרים". אולם, בשנת 2004 היא הכחישה כי וולדמורט מבוסס על דמות היסטורית כלשהי. בשנת 2006 היא הוסיפה וגילתה כי לוולדמורט יש פחד מהותי אנושי: פחד מפני המוות. רולינג אמרה "הפחד של וולדמורט הוא מהמוות, מוות משפיל. אני מתכוונת, הוא מחשיב את המוות להשפלה. הוא חושב שזו חולשה אנושית מבישה, כפי שאתה יודע. הפחד הגדול ביותר שלו הוא מהמוות".
לאורך כל הסדרה הדגישה רולינג שהשם "וולדמורט" גורם לפחד כה גדול בעולם הקוסמים, עד כדי שאמירתו נחשבת למסוכנת, ורוב הדמויות מסרבות להתייחס אליו בשמו המפורש. בספר השביעי מוטל טאבו על השם, כך שוולדמורט ותומכיו יוכלו, בעזרת קסם, לאתר כל מי שאומר אותו.
שלושת הספרים הראשונים
הופעתו הראשונה של וולדמורט היא בספר הראשון. בספר זה הוא מוצג בתור אדון האופל שרצח את ג'יימס ולילי פוטר (הוריו של הארי), אך מסיבה בלתי ידועה תינוקם הארי שרד את הקללה הממיתה שוולדמורט הטיל עליו. וולדמורט איבד את גופו הגשמי ונמלט לאלבניה. הארי נושא על מצחו צלקת מסתורית בצורת ברק כתוצאה מהקללה. לאורך כל הספר כושל וולדמורט בניסיון לחזור לגופו באמצעות גנבת אבן החכמים. על מנת להגשים זאת הוא משתלט על גופו של קוויריניוס קווירל, המורה להתגוננות מפני כוחות האופל בהוגוורטס, ובשיא העלילה מצליח הארי למנוע מוולדמורט להשיג את האבן.
בספר השני מוצגת דמותו של טום ואנדרולו רידל, וולדמורט בצעירותו, שהוא כשיקוף דמותו הנמצאת כזיכרון ביומן קסום שהגיע לרשותה של ג'יני ויזלי. בספר זה מתוארת ג'יני כנערה ביישנית המאוהבת בהארי פוטר. היא חשה בדידות ונואשות, מתחילה לכתוב וחולקת את סודותיה ופחדיה הכמוסים ביותר עם טום הסימפתי. בשיא העלילה גורם טום רידל לאותיות השם שלו לארגן את עצמן מחדש ליצירת האנגרמה "אני לורד וולדמורט", ובכך נחשף טבעו האמיתי של הזיכרון והיומן. רידל טען כי הוא התחזק בזכות פחדיה של ג'יני, ולבסוף הצליח להשתלט עליה. הוא השתמש בה על מנת לפתוח את חדר הסודות, לשחרר את הבסיליסק הכלוא שם ולאבן תלמידים אחדים בהוגוורטס. הארי מצליח לגבור הן על רידל מהיומן והן על הבסיליסק. בספר השישי מספר דמבלדור להארי כי היומן היה אחד מההורקרוקסים של וולדמורט (כלי חיצוני המכיל חלק מהנשמה של וולדמורט).
דמותו של וולדמורט לא מופיעה בספר השלישי, בין אם בעצמו או בייצוג קסום כלשהו. אולם, כן ניתן לשמוע את הקול שלו כאשר הארי חווה את השפעתם של הסוהרסנים (השדים השומרים על כלא הקוסמים אזקבאן). לקראת סוף הספר מנבאת סיביל טרלוני (המורה לגילוי עתידות) נבואה: "אדון האופל שוכן לבדו, ללא אח ורע, כל חסידיו נטשוהו. משרתו כבול זה תריסר שנים. הלילה, לפני חצות, ינתץ המשרת את כבליו ויצטרף לאדוניו. אדון האופל יעלה ויבוא שנית בעזרת משרתו, גדול ונורא משהיה אי־פעם בעבר. הלילה... לפני חצות... המשרת... ייצא... להצטרף... לאדוניו". אף על פי שבעמודים שלאחר תיאור הנבואה מתואר כי היא מיוחסת ככל הנראה לסיריוס בלק, הממלא את תפקיד האנטגוניסט בספר, מתברר לבסוף כי המשרת הוא פיטר פטיגרו, שמאז נפילתו של וולדמורט הסווה את עצמו בתור סקאברס, עכברוש המחמד של רון ויזלי.
הספר הרביעי עד הספר השישי
וולדמורט מופיע כבר בעמודים הראשונים של הספר הרביעי, ומבצע את הרצח הראשון בסדרה. מתברר כי ברטמיוס קראוץ' הבן, משרתו של וולדמורט, התחזה למורה אלאסטור מודי ותמרן את אירועי טורניר הקוסמים המשולש. הוא הצליח בהיחבא לצרף את הארי לטורניר ולגרום לו להשתתף בעל כורחו. בכך, שירת את מטרתו של וולדמורט, להביא את הארי לבית הקברות של העיירה הנגלטון הקטנה, בו קבורה משפחת רידל. שם הוא מצליח להשלים את טקס אפל, באמצעות דמו של הארי, המחזיר אותו לגופו הגשמי ולמלוא כוחותיו.
בדיעבד מתברר כי לאחר מכן מסופר כי פיטר פטיגרו ביקר באלבניה ולכד את המכשפה ברטה ג'ורקינס ממשרד הקסמים. ג'ורקינס עונתה על מנת להשיג מידע על המשרד ולבסוף נרצחה. וולדמורט מגלה שאוכל המוות הנאמן שלו, ברטמיוס קראוץ' הבן, עדיין בחיים וכלוא בכלא הקוסמים אזקבאן. הוא פוקד להבריח אותו בסתר וכולא אותו בבית אביו, ברטמיוס קראוץ'. בסיועו של פטיגרו יצר וולדמורט גוף קטן וחלש, שהספיק לו על מנת לעזוב את אלבניה ולבצע קסמים.
בספר החמישי מופיע וולדמורט רק בשיאו של הספר, לאחר שפעל מאחורי הקלעים נגד הארי. בספר זה נאלץ הארי להתמודד עם לחץ רגשי גבוה מאוד, ולפי רולינג היה צורך להוכיח שלהארי יש רגשות ופגיעות של בן אדם, בניגוד לאויבו המר וולדמורט, שאינו פגיע מבחינה נפשית ולפיכך איננו אנושי: "[הארי הוא] גיבור מאוד אנושי, ובכך יש ניגוד ברור בינו, כגיבור מאוד אנושי, לוולדמורט, שבכוונה שלל מעצמו את אנושיותו... והארי, לפיכך, היה חייב להגיע כמעט עד לנקודת השבירה". בספר זה מנצל וולדמורט בחופשיות את סירובו של משרד הקסמים להכיר בשובו. הוא הגה תוכנית לשחרר את בלטריקס לסטריינג' ואוכלי מוות בולטים נוספים מאזקבאן, וניסה בכל כוחו להשיג תיעוד מלא של הנבואה שניתנה על ידי סיביל טרלוני ומתייחסת אליו ואל הארי. וולדמורט שלח קבוצה של אוכלי מוות להשיג את תיעוד הנבואה, אך הם נתקלו בכמה מאנשי מסדר עוף החול שהוקם מחדש על ידי דמבלדור. למעט בלטריקס כולם נלכדים, ואילו וולדמורט עצמו החל בקרב עז עם דמבלדור. הוא ניסה להשתלט על גופו של הארי, אך גילה כי הוא אינו יכול לעשות זאת כיוון שלדברי דמבלדור הארי מלא באהבה כה רבה שוולדמורט לא מסוגל להתקרב אליו. וולדמורט הרגיש כי דמבלדור קרוב לגבור עליו, ונעלם ממשרד הקסמים לא לפני ששר הקסמים קורנליוס פאדג' הספיק לראות אותו, ובכך חשף לעולם הקוסמים כולו את עובדת חזרתו לגופו הגשמי. וולדמורט הכריז מלחמה על משרד הקוסמים בתחילת הספר השישי, והחל לצבור כוח בפעם השנייה. הוא רצח את אמליה בונז שעמדה בראשות המחלקה לאכיפת חוקי הקסם, ולאחר מכן פנה כנגד חברי מסדר עוף החול.
רולינג השתמשה בחלק מהפרקים על מנת לחשוף את סיפור הרקע של וולדמורט. בסדרה של זכרונות, המוצגים באמצעות כלי המכונה "הגיגית", היא מספרת כיצד וולדמורט נולד למכשפה מרופי גונט ולמוגל טום רידל האב. בהמשך מסופר כיצד רידל האב נטש את אשתו לפני שילדה את בנם, וכיצד היא מתה זמן קצר לאחר הלידה. לדברי רולינג טום רידל האב מעולם לא ניסה לאתר את בנו. טום רידל הבן התגורר מאז ילדותו בבית יתומים, ואלבוס דמבלדור היה זה שסיפר לו על עובדת היותו קוסם, וגם ארגן עבורו את הגעתו להוגוורטס. רידל היה תלמיד למופת במבט ראשון, אך למעשה התברר כי היה סדיסט שנהנה לנצל את כוחותיו על מנת לפגוע ולשלוט באנשים. בסופו של דבר הוא רצח את אביו ואת הורי אביו כנקמה על נטישתו. בספר ישנו תיאור של שנאתו של רידל כלפי המוגלגים, שנובעת משנאתו לאביו המוגל, האובססיה שלו להשגת הורקרוקסים, והתשוקה שלו לפצל את נשמתו על מנת להיות בן אלמוות.
מטרתו העיקרית של וולדמורט בספר זה הייתה לבצע התנקשות על אדמות הוגוורטס, ולתקוף את דמבלדור עצמו. הוא הטיל את המשימה על דראקו מאלפוי, שבגלל היותו תלמיד בהוגוורטס יכול להגיע קרוב לדמבלדור ולהרגו. דראקו הצליח למצוא דרך לעקוף את ההגנות הקסומות המוגברות שהופעלו מסביב לאדמות הטירה. אוכלי המוות הצליחו לחדור להוגוורטס, פצחו בקרב עם אנשי מסדר עוף החול וכיתרו את דמבלדור. אולם מאלפוי לא הצליח לאזור את האומץ לעשות זאת ועל כן סוורוס סנייפ המורה (והסוכן הכפול) השתמש בקללה ההורגת נגד דמבלדור והרגו. גופתו של דמבלדור נפלה מהמגדל וצנחה למרגלות הטירה.
הספר השביעי
בספר השביעי וולדמורט מרחיב את החיפוש שלו אחר מקור כוח גדול יותר. הוא משלים בהצלחה את משימת חיסולו של שר הקסמים רופוס סקרימג'ר, ומחליף אותו בפיוס ת'יקנס הנתון לשליטתו באמצעות קללת אימפריוס. הוא מקים מדינת משטרה טוטליטרית, ומתחיל ברדיפתם של בני המוגלגים באשמה שהם "גנבו קסם" מקוסמים "טהורי דם". אולם שאיפותיו הגדולות ביותר של וולדמורט הן לחיות לנצח ולהרוג את הארי פוטר ועל כן הוא ממשיך בחיפושו אחר אוצרות המוות, שעל פי האגדה, זה שמחזיק בהם מתגבר על המוות ובעיקר אחר שרביט הבכור, השרביט החזק ביותר בעולם הקוסמים. וולדמורט מעוניין להשתמש בשרביט זה על מנת להרוג את הארי לאחר שלא הצליח לרצוח את הארי באמצעות שרביטו (בסוף הספר הרביעי) ולאחר מכן גם באמצעות שרביטו השאול של לוציוס מאלפוי (בתחילת הספר השביעי) ומסע החיפוש שלו הוא מסע רצחני שנועד להפוך את וולדמורט לבלתי מנוצח.
בתחילת מסעו הוא יוצא לראשונה מאז שחזר לגופו הגשמי מגבולות הממלכה המאוחדת, ומגיע עד לבולגריה שם הוא רוצח את יצרן השרביטים גרגורוביץ'. בהמשך המסע שלו הוא מגיע לכלא הקוסמים נירמנגרד, שם הוא רוצח את הקוסם הרשע לשעבר גלרט גרינדלוולד כיוון שהאמין שיש לו מידע הנוגע לשרביט. כתוצאה מביקורו בנירמנגרד הוא מסיק כי האחרון שהחזיק בשרביט היה אלבוס דמבלדור, ולפיכך הוא מגיע להוגוורטס (שם נקבר דמבלדור בסוף הספר השישי) וגונב את השרביט תוך כדי חילול קברו של דמבלדור.
לקראת סוף הספר גילה וולדמורט כי הארי וחבריו הצליחו לגנוב וככל הנראה להשמיד חלק מההורקרוקסים שלו, ותוך זמן קצר גילה גם את אובדנם של שלושה מתוכם (התליון של סלאזר סלית'רין, הטבעת של ואנדרולו גונט והספל של הלגה הפלפאף). הוא הגיע לגבולות הוגוורטס, והציע ליושבי הטירה לחוס על חייהם אם יסגירו לידיו את הארי פוטר. וולדמורט גייס את אנשיו על מנת לפלוש להוגוורטס, שם חיפש הארי את אחד מההורקרוקסים (העטרת של רוונה רייבנקלו). בשלב מסוים במהלך הקרב ציווה וולדמורט על הנחשית שלו נגיני להרוג את סוורוס סנייפ, כיוון שהאמין שבכך הוא יהפוך לאדונו של שרביט הבכור לאחר שהרג את מי שניצח את דמבלדור בדו־קרב. לאחר מותו של סנייפ הכריז וולדמורט על הפסקת אש של שעה אחת, והודיע כי אם הארי לא יסגיר את עצמו הוא עצמו ייכנס לטירה ויהרוג את כל מי שינסה להגן עליו. הוא פוגע בהארי בקללה ההורגת כשזה מגיע למחנה של וולדמורט ביער האסור ומסגיר את עצמו. אולם, מה שוולדמורט לא ידע זה שכאשר ניסה להרוג את הארי התינוק, חלקיק מנשמתו שלו נדבקה בהארי, וכניעתו של הארי נועדה להשמדת החלקיק האחרון, באמצעות הריגתו של הארי עצמו. רק כך ניתן יהיה בסופו של דבר להרוג את וולדמורט. הוא מאלץ את רובאוס האגריד לשאת את גופתו חסרת החיים, לכאורה, של הארי אל הכניסה לטירה כאות ניצחון, שם מתחיל החלק השני של הקרב.
וולדמורט מתעלם מדבריו של הארי, ומטיל עליו פעם נוספת את הקללה ההורגת בזמן שהארי מטיל את כישוף הפריקה מנשק בשרביטו של מאלפוי. על פי הספר, שרביט הבכור סירב לפגוע בבעלים שלו, והקללה של וולדמורט חזרה אליו, ובהיעדר הורקרוקסים לאחר הריגתה של נגיני בידי נוויל לונגבוטום, קללתו גורמת למותו הסופי.
רולינג אמרה כי אחריתו של וולדמורט היא שיתקיים לאחר מותו בצורת התינוק המעוות שהארי ראה במצב הלימבו (הנראה להארי כמו תחנת קינגס קרוס) שאליו נכנס לאחר שספג את הקללה ההורגת ביער האסור. הסיבה לכך היא שהוא אינו יכול להפוך לרוח רפאים בדומה לקוסמים אחרים, או לעבור הלאה, כיוון שחילל את נשמתו בצורה קשה מדי.
המחזה
במחזה מתגלה שבלטריקס לסטריינג' לא הייתה רק הסגנית האהובה על וולדמורט, אלא גם המאהבת שלו ונולדה להם בת לחשננית בשם דלפי. במציאות אלטרנטיבית בה סדריק דיגורי רוצח את נוויל לונגבוטום, וולדמורט רוצח את הארי בדו-קרב ביניהם והעולם נשלט על ידי אוכלי המוות וסוהרסנים.
בסרטים
דמותו של וולדמורט הופיעה ברוב הסרטים (פרט לסרט השלישי), ושישה שחקנים שונים גילמו אותו בצורות השונות שבהן הופיע.
יום הצבע הבין-לאומי
היסטוריה
יום הצבע הבינלאומי הוצע בפעם הראשונה על ידי מריה ז'ואאו דוראו, נשיאת איגוד הצבע הפורטוגלי, בשנת 2008. ההצעה הוצעה לאיגוד הצבע הבינלאומי ואושרה בשנת 2009 על ידי ועדה מיוחדת של האיגוד שכללה בתוכה נציגים מיותר מ-30 מדינות.
לורד וולדמורט
בסרטים
בסרט הראשון הוא הופיע בתור פנים על הצד האחורי של ראשו של קוויריניוס קווירל, כאשר אפקט זה מבוצע באמצעות מחשב. איאן הרט, השחקן שגילם את קווירל באותו סרט, דיבב את וולדמורט והפנים שלו היו הבסיס לאנימציה. הוא הופיע גם בסצנה ביער האסור שליד הוגוורטס, בה הוא נראה מוצץ דם של חד־קרן. על מנת למנוע בלבול בין שני התפקידים בוצעו שינויים ממוחשבים בקולו ובפניו המוקלטים של הרט. בסרט זה הוא הופיע גם בפלשבק כאשר הוא הגיע לביתם של ג'יימס ולילי פוטר על מנת לרצוח אותם. בסצנה זו הוא גולם על ידי ריצ'רד ברמר, אך לא ניתן היה לראות את פניו.
יום הצבע הבין-לאומי
התאריך
21 במרץ נבחר לאחר הצעת הנציג האוסטרי בוועדה, משום שהוא היום שבו הלילה והיום שווים, מה שגורם לחלוקה שווה של אור וצל, שהם שני הצבעים עליהם מתבססות התרבויות.
לורד וולדמורט
בסרטים
הופעתו הבאה הייתה בסרט השני בדמותו של טום ואנדרולו רידל בן ה־16, שגולם על ידי כריסטיאן קולסון.
יום הצבע הבין-לאומי
סמליל
בתחרות ליצירת הסמליל ליום הצבע הבינלאומי ניצחה המעצבת הודעה יואו מהונג קונג. היא עיצבה סמל שלדבריה מכיל שני עיגולים היוצרים עין שחציה יום וחצי לילה.
פעילות
הפעילות ביום זה כוללת תערוכות אמנות, עיצוב, אופנה, קישוטים ואדריכלות, תחרויות, סדנאות ופורומים שונים הקשורים לצבעים.
לורד וולדמורט
בסרטים
בתחילת הסרט הרביעי ניתן היה לשמוע רק את קולו של וולדמורט. אולם, בשיאו של הסרט הוא הופיע בגופו הגשמי לראשונה, וגולם על ידי רייף פיינס. פיינס לבש גלימה שחורה בסצנה זו, ומראהו היה גבוה ומרושע, ללא שיער ועם שיניים צהובות; שרביטו היה בגוון לבן ונראה כי הידית הייתה עשויה מעצם; הציפורניים היו ארוכות ובצבע כחול חיוור, ואילו ציפורני הרגליים נראו כאילו יש בהן דלקת. עיניו היו כחולות ואישוניו לא בצורת נחש, בניגוד לנאמר בספר. המפיק דייוויד היימן הסביר זאת בכך שהאמין כי באופן זה הרשעות של וולדמורט תבלוט יותר. בדומה לספר לא ניתן היה להבחין באף שלו. אפו של פיינס לא נצבע באיפור בסצנה זו, כי אם הוסר באמצעות עריכה ממוחשבת. לדמותו של וולדמורט בסרט זה הייתה גם לשון בצורת מזלג.
פיינס חזר וגילם את וולדמורט גם בסרט החמישי. הירו פיינס טיפין, אחיינו של רלף פיינס, גילם את הילד טום רידל בסרט השישי. השחקן פרנק דיליין החליף את כריסטיאן קולסון בתפקיד רידל הנער.
אישיות
רולינג תיארה את וולדמורט כ"הקוסם המרושע ביותר מזה מאות שנים". וולדמורט לא היה זקוק לחמלה או ידידות אנושית, ולא היה מסוגל לתפוס מהי חיבה או אהבה כלפי מישהו אחר. וולדמורט האמין כי הוא נעלה בהשוואה לכל מי שמסביבו, עד כי לעיתים הוא מתייחס אל עצמו בגוף שלישי. רולינג התייחסה לכך ואמרה כי וולדמורט הוא "ממש תאב כוח. גזען, באמת". רולינג אמרה שלו היה וולדמורט מביט בראי של ינפתא הוא היה רואה "את עצמו, בעל כוח עצום ונצחי. זה מה שהוא רוצה".
רולינג אמרה גם כי העובדה שוולדמורט נולד תחת השפעתו של שיקוי אהבה (שניתן על ידי אמו לאביו) קשורה לחוסר היכולת שלו להבין אהבה; לדבריה זו "דרך סימבולית להראות שהוא הגיע מאיחוד חסר אהבה - אך, הכל היה משתנה אם מרופי הייתה שורדת, מגדלת אותו בעצמה ואוהבת אותו. הכישוף שתחתיו טום רידל הפך לאביו של וולדמורט חשוב כיוון שהוא מראה כפייה, ואין יותר מדי דרכים גרועות מזו להיוולד מאשר כתוצאה של איחוד כזה".
שחצנותו של וולדמורט מובילה בסופו של דבר לנפילתו, בדומה לדמויות אחרות מסוגו. הוא סובל מפחד פתולוגי מפני המוות, ומתייחס אליו כחולשה אנושית מבישה. לפי רולינג הבוגארט שלו הוא הגופה שלו. היא אמרה גם כי ההבדל בין הארי לוולדמורט הוא שהארי מקבל את האפשרות שימות, ובכך הופך לחזק יותר מאויבו המר.
יכולות וכישורים קסומים
וולדמורט היה אחד הקוסמים היחידים המסוגלים לעוף ללא תמיכה כלשהי, ועשה זאת לראשונה במרדף אחרי הארי בתחילת הספר השביעי. כמו כן, הוא היה בעל יכולת לדבר בשפת הנחשים (לחשננית), אותה ירש מאבי אבותיו סלזאר סלית'רין. כאשר וולדמורט ניסה לרצוח את הארי בינקותו הוא הפך אותו בטעות להורקרוקס, ולפיכך העניק לו בטעות את היכולת לדבר גם כן בלחשננית. לאחר השמדת חלק הנשמה של וולדמורט ששכן בהארי, איבד האחרון את היכולת לדבר בשפה זו. רולינג כתבה בספרים כי וולדמורט טען שהוא ניסה ודחף את גבולות הקסם מעבר לכל הניסיונות שנעשו בעבר. בספר הראשון אמר דמבלדור כי הידע של וולדמורט בקסמים רחב בהרבה מזה של כל קוסם חי, וכי אפילו הכשפים המגנים החזקים ביותר שלו לא יספיקו ככל הנראה במקרה שוולדמורט יחזור למלוא כוחותיו. דמבלדור אמר גם שוולדמורט היה ככל הנראה התלמיד המבריק ביותר שאי פעם למד בהוגוורטס. אולם, וולדמורט מודה בפני אוכלי המוות שלו שהוא לא הצליח לחזות את הקסם העתיק שלילי פוטר הטילה על בנה כיוון שאהבה אותו ובכך ביצע שגיאה חמורה.
רולינג כתבה באתר האינטרנט שלה כי שרביטו של וולדמורט עשוי מעץ טקסוס, שהמוהל שלו רעיל ומסמל מוות. לפי רולינג שרביט זה מנוגד לשרביטו של הארי, העשוי מעץ צינית. לדברי רולינג היא החליטה על סוג עץ זה כיוון שלצינית מיוחסת תכונה של הדיפת רשע.
רולינג ביססה לאורך הספרים כי וולדמורט מחובר באופן קסום להארי באמצעות הצלקת בצורת הברק. הוא איבד את גופו הגשמי כשהקללה ההורגת שהטיל על הארי חזרה אליו והותירה אחריה רק צלקת. הצלקת של הארי משמשת בספרים כאמצעי התרעה מפני נוכחותו של וולדמורט: היא כואבת כאשר וולדמורט קרוב להארי או כאשר הוא חש רגשות עזים. לפי רולינג התקיפה של וולדמורט נתנה להארי "כלים שאף קוסם מעולם לא החזיק ברשותו - הצלקת והיכולת שהיא נותנת, החלון הקסום לתודעה של וולדמורט".
מראה חיצוני
בשנים הראשונות לחייו, כפי שנראה בפלשבקים בספר השני ובספר השישי, טום רידל היה אדם יפה תואר. הוא היה גבוה ובעל עור חיוור, שיער שחור חלק, ועיניים כהות. לרידל היה קסם אישי רב שהשפיע כמעט על כל מי שפגש בו, למעט אלבוס דמבלדור. השינוי למראה שלו כפי שמתואר בספר הראשון נבע ככל הנראה מיצירת ההורקרוקסים, שהפכו אותו לפחות אנושי ככל שהמשיך לפצל את הנשמה שלו. דמבלדור שיער כי מראהו של וולדמורט השתנה כתוצאה מתהפוכות קסומות כלשהן, אך בספרים לא ניתן פירוט לכך. בסרטים (למעט הראשון) עיניו של וולדמורט כחולות ולא אדומות.
המראה החיצוני המלא שלו מתואר בפעם הראשונה בסדרה בספר הרביעי: "גבוה ודק כשלד", עם צבע פנים "לבן יותר מגולגולת, עם עיניים רחבות ובוערות בצבע השני, ואף שהיה פחוס כאפו של נחש, בעל חריצים במקום נחיריים...". בהמשך הספר נאמר כי "כפות־ידיו היו כמו עכבישים גדולים ובהירים; אצבעותיו הארוכות ליטפו את חזהו, את זרועותיו, את פניו; העיניים האדומות, בעלות אישונים מחורצים כאישוני חתול, בהקו עוד יותר באפלה".
ההורקרוקסים של הלורד וולדמורט
בהארי פוטר והנסיך חצוי הדם, מסופר כי הלורד וולדמורט שמר חלקים מהנשמה שלו בשישה הורקרוקסים שונים באמצעות קסם עתיק, מה שמזכיר את הליץ'. בהארי פוטר ואוצרות המוות מתגלה שהלורד וולדמורט יצר בטעות הורקרוקס שביעי: הארי פוטר, מה שאומר שבשביל מותו של וולדמורט נדרש גם מותו של הארי, שכן וולדמורט לא יכול למות כל עוד אפילו אחד מההורקרוקסים שלו ממשיך להתקיים. חלק מההורקרוקסים כבר הושמדו בעבר (היומן של טום רידל בספר השני והטבעת בספר השישי), והיתרה מושמדים בספר האחרון. רק לאחר השמדת כל שבעת ההורקרוקסים ניתן להרוג את הלורד וולדמורט. את הפרטים על יצירת ההורקרוקסים סיפרה רולינג בשיחה עם קוראי הסדרה.
משפחת רידל
משפחת רידל הורכבה תומאס ומארי רידל ומבנם, טום רידל (האב). המשפחה החזיקה בבעלותה מחצית מהעמק שבו שכנה העיירה הנגלטון הקטנה, היכן שתומאס היה התושב הבולט ביותר. המשפחה התגוררה בבית גדול מוקף גנים, והייתה מאוד לא פופולרית בקרב שכניה בגלל התנהגותה היהירה. ככל הנראה טום היה הצאצא היחיד של תומאס ומארי, והיה דומה להוריו מבחינת התנהגותו ורצונו להתרועע במעמד הגבוה המקומי.
רולינג תיארה בספר השישי כיצד מרופי גונט, סקיבית צעירה, ניסתה להתקרב לטום. אחיה הגדול, מורפין, הבחין בחיבתה לטום והטיל עליו קללה. הפרה זו של חוקי הקסם גרמה, ביחד עם מאבקו האלים בחוקר של משרד הקסמים, הוביל לכליאתם באזקבאן של ואנדרולו (אבי המשפחה) ושל מורפין. לאחר כליאתם, מרופי התקרב לטום ונתנה לו שיקוי אהבה. טום פיתח אובססיה למרופי מיד, והשניים ברחו. שלושה חודשים לאחר חתונתם היא נכנסה להריון, והחליטה להפסיק לתת לבעלה את שיקוי האהבה כיוון שהאמינה כי הוא אוהב אותה בזכות עצמה. תוך זמן קצר התברר כי היא טעתה, כיוון שטום נטש אותה ואת בנם המשותף, וחזר להוריו. מרופי מתה זמן קצר לאחר הלידה. התינוק, טום ואנדרולו רידל, לימים הלורד וולדמורט, נולד ב־31 בדצמבר והושאר לגדול בבית יתומים בלונדון.
הקוראים לומדים על גורלה של משפחת רידל בתחילת הספר הרביעי. טום רידל האב והוריו נרצחו על ידי טום ואנדרולו רידל עצמו; אולם, פרנק ברייס (הגנן של המשפחה) הואשם ברצח על ידי רשויות המוגלגים ובעולם הקוסמים מורפין גונט הורשע ברצח.
משפחת גונט
רוב הרקע של משפחת גונט נכתב בספר השישי באמצעות הצגת זיכרונותיו של דמבלדור. משפחת גונט הייתה אחת החזקות והמשפיעות בעולם הקוסמים, והיא כללה את הצאצאים הידועים האחרונים של סלאזר סלית'רין. אולם, במהלך השנים היא התדרדרה למצב של עוני חמור. בדומה לסלאזר סלית'רין גם בני משפחת גונט יכלו לדבר לחשננית, שפת הנחשים.
ואנדרולו גונט היה הצאצא הפטריאכלי האחרון של המשפחה. הוא נדון למאסר קצר של כשישה חודשים באזקבאן בשל תקיפה ביחד עם בנו (שנידון לשלוש שנים) של נציג משרד הקסמים, ובזמן שהיה כלוא סבל מפגיעה משמעותית בבריאותו שבגללה מת זמן קצר לאחר שחרורו. הוא העביר בירושה טבעת עתיקה (שהייתה שייכת לאחים פברל המוזכרים בספר השביעי) לבנו מורפין, שמאוחר יותר מת באזקבאן לאחר שהופלל ברצח משפחת רידל. בסופו של דבר אלבוס דמבלדור חשף את האמת, אך לא הצליח להביא לשחרורו בזמן. כיוון שמורפין היה הזכר האחרון במשפחה היא נכחדה לאחר מותו.
מרופי גונט הייתה בתו של ואנדרולו ואחותו של מורפין. בפעם הראשונה שהארי ראה אותה בזיכרון של דמבלדור הוא חשב כי "אף פעם בחייו לא ראה אדם שמקרין כזאת תבוסה". לאחר שבעלה טום נטש אותה, היא נדדה בסמטאות לונדון, ולבסוף מכרה תמורת סכום זעום את התליון המשפחתי יקר הערך שלה, שבעבר היה שייך לסלאזר סלית'רין. לפני מותה בבית היתומים היא ציוותה לקרוא לבנה על שם אביו טום וכן וואנדרולו על שם אביה.
למשפחת גונט קשר דם עם הארי פוטר דרך האחים פברל.
תגובות וביקורות
הסופר כריסטופר היטצ'נס כתב בניו יורק טיימס ב-12 באוגוסט 2007 כי בספר האחרון של הסדרה וולדמורט "הופך ליותר מעייף מהנבלים של איאן פלמינג".
לפי האתר האמריקני Moviefone וולדמורט הוא הדמות המרושעת ביותר בסרטים, ושמו נכלל ברשימה שבה נמצאים גם חניבעל לקטר (שתיקת הכבשים), דארת' ויידר (מלחמת הכוכבים), וקרואלה דה ויל (על כלבים וגנבים).
בתרבות הפופולרית
דמותו של וולדמורט היוותה השראת לסדרות ולמערכונים רבים. להלן דוגמאות אחדות:
ישיבת שילה
ישיבת שילה, היא ישיבת הסדר הנמצאת ביישוב שילה בבנימין. הישיבה הוקמה בשנת תשל"ט (1979) ולומדים בה כמאה תלמידים ואברכים. בעבר עמד בראשה הרב מיכאל ברום, המשמש כיום כנשיא הישיבה. ראש הישיבה הנוכחי הוא הרב אביב גמליאל.
היסטוריה
בשנת 1996 הונחה אבן הפנה לבית המדרש של הישיבה בתרומת יוסף יצחק גוטניק, בתכנון האדריכל ישעיהו אילן. בית המדרש נבנה אך לא הושלם ונותר ריק, כיוון שבמהלך בנייתו פחת מספר התלמידים. המבנה נמכר למועצה האזורית מטה בנימין.
מאפייני הישיבה
בישיבה ישנו דגש על הלימוד ההלכתי בסדר בוקר בשיטת אסוקי שמעתתא אליבא דהלכתא. בעבר הדגישה הישיבה את תורת הרב קוק. תחת הרב גמליאל מודגשת יותר תורת החסידות ובפרט חסידות חב"ד ועבודת הנפש לפי ספר התניא, לצד תורת הרב קוק.
הישיבה מוציאה מדי כמה שנים ספר ובו מאמרים פרי עטם של בחורי ורבני הישיבה, בשם "קטורת שילה".
תלמידי הישיבה מתגייסים לצה"ל במסגרת ה"הסדר". הישיבה מוציאה עלון דו-שבועי בשם "ניחוח הקטורת" (נקרא בעבר "פ"שילה"), אשר מופץ בקרב חייליה המשרתים בשירות פעיל בצה"ל.
משבר השחזור
משבר השחזור (replication crisis. נקרא גם replicability crisis או reproducibility crisis) הוא משבר מתמשך במדעי החברה, שבמסגרתו התברר שמחקרים מצוטטים רבים אינם ניתנים לשחזור. הואיל והאפשרות לשחזר ניסוי היא הדרך לאשש את נכונות מסקנותיו, המדובר במשבר המערער רבות מההנחות המקובלות במדעי החברה. על-פי רוב, נהוג לייחס את המשבר לתחומי הפסיכולוגיה והרפואה, שם ניסיונות לשחזור ניסויים קלאסיים הסתיימו בקול ענות חלושה. ממצאים מראים שגם מדעי החברה והטבע האחרים מושפעים ממשבר זה.
המונח משבר השחזור הוטבע בתחילת העשור השני של המאה ה-21, כחלק מעליית המודעות לבעיה.
רקע
שחזור משמעו לבצע שוב את המחקר. במחקר המשוחזר חוזרים על שאלת המחקר, המתודולוגיה (השיטה לביצוע המחקר) ואופן ניתוח התוצאות כמו במחקר המקורי. השיטה המדעית מבוססת על ניסיון להפריך הסבר מוצע. תוצאות הניסוי אינן "מוכיחות" את התאוריה שבבסיס הניסוי, אלא מאששות את אמיתותו. על-מנת למנוע השפעה של מקריות או גורמים זרים, יש צורך שהניסוי יהיה ניתן לשחזור.
השחזור נחשב ל"אבן היסוד של המדע". המדען הסביבתי סטפן שמידט כתב ב-2009 תיאור של השחזור:
אין כיום קונצנזוס על ההגדרה של שחזור ומונחים דומים. ישנם מספר סוגים של שחזורים שזוהו:
אין דרך חד-משמעית לקבוע האם שחזור הצליח או לא, ולמעשה גם בפרויקט הרפליקציות השתמשו במספר מדדים שונים. השאלה הזו טומנת בחובה שאלה חשובה נוספת: האם בכלל ניתן לשחזר? ברור שלא ניתן לקיים בדיוק את אותו מחקר פעמיים, בשל סיבות רבות החל בזה שאי אפשר לחזור על אותה דגימה בדיוק, יהיו אלו אנשים או עכברים.
אף אם המחקר לא הצליח להשתחזר, לא ניתן לקבוע באורח חד-משמעי שהממצא שלו היה שגוי, שכן ייתכן שממצאיו נכונים אך השחזור לא הצליח לזהותם. מבין הסיבות לכך שמחקר לא ישתחזר, ניתן למנות שגיאה במערך המחקרי המקורי, בהוצאתו לפועל או בניתוח התוצאות שהתקבלו.
הגורמים למשבר
משבר השחזור מעורר עניין רב משתי סיבות מרכזיות. ראשית, המשבר מערער מסקנות רבות במדעי החברה, שהפכו להנחות עבודה עבור חוקרים רבים. שנית, המשבר תומך בחשש שישנה בעיה מובנית באופן שבו מתנהלים מחקרים במדעי החברה.
אחד הגורמים למשבר טמון בכלים הסטטיסטיים ובאופן העבודה איתם. נוכח מורכבותו של תחום הסטטיסטיקה, חוקרים רבים טועים בשימוש בו. בין הטעויות הנפוצות ניתן למנות שימוש לא נכון בערך p (ערך המובהקות), מדגמים קטנים מדי, אופן ההתמודדות עם outliers (נתונים חריגים), ודיווח סלקטיבי על הממצאים או על התנאים ששיחקו תפקיד במהלך המחקר. אלו ואחרים מובילים לאחוז גבוה של תוצאות חיוביות כוזבות (false positive) – המעידות על גילוי אפקט שלא קיים במציאות.
אחד השימושים הלקויים בסטטיסטיקה זכה לכינוי p-hacking, שמשמעותו מניפולציה של המידע או של הניתוח שמבוצע, על מנת לקבל ערך p מובהק (ערך סטטיסטי המצביע על כך שאכן נמצא אפקט במחקר). באופן הזה, ניתן לבחור מבין מגוון שיטות את הניתוח הסטטיסטי היחיד שמראה תוצאות מובהקות עבור הנתונים. ערך הסף הנהוג במדעי החברה שקובע מתי ערך p נחשב מובהק הוא 0.05. ערך זה משקף את הסיכוי לטעות בטעות מסוג אלפא שהיא כשאנחנו חושבים שגילינו אפקט שלא קיים במציאות. לכן, אם הנתונים מראים על אפקט מובהק עם ערך p הקטן מ-0.05, נוכל להסיק ברמת ביטחון של 95% שהאפקט אכן קיים.
ואולם, במצב של השוואות מרובות, גדל הסיכוי לקבל p-value מובהק באחד הניתוחים, אך הדבר חדל מלהצביע על ההסתברות per se. מנגנון ההשוואות המרובות מאפשר לחוקרים לבצע מספר ניתוחים סטטיסטיים, אך לדווח רק על אלה שהתקבלה בהם תוצאה מובהקת. אפקט ההשוואות המרובות עלול להתרחש אף בהיעדר זדון או רשלנות, הואיל ובכתבי העת המדעיים מתפרסמים רק המחקרים שבהם התקבלו תוצאות מובהקות – וכך לקהילה המדעית אין אפשרות לדעת על קיומם של מחקרים דומים שלא מצאו את האפקט הנחקר.
מבנה תמריצים זה פוגע מאוד באפשרות למצוא ממצאים שיסתרו את ההיפותזה המקורית, גם אם היא שגויה.
הקושי לאתגר מחקרים שגויים
מקובל לחשוב שישנו קושי לקרוא תיגר על מידע שהתבסס בתוך עולם המחקר, שכן באופן כללי נהוג להעריך את מהימנותו של מחקר על פי כמות הציטוטים שיש לו. אף שזהו הנוהג המקובל, מחקר שנערך בשנים האחרונות מצא כי גם מאמרים על מחקרים שלא הצליחו לשחזר את ממצאיהם (בפרויקט הרפליקציות לדוגמה) ממשיכים להיות מצוטטים. במחקר מסוים אף נמצא כי מאמרים אלו מצוטטים יותר ממחקרים שהצליחו לשחזר את ממצאיהם. נראה כי התופעה חזקה יותר כשמדובר במאמרים שממצאיהם מחדשים או מפתיעים במיוחד. סיבה נוספת שעשויה לגרום לכך היא שרק כ-12% מהחוקרים, שהממצאים שלהם לא שוחזרו, מציינים זאת במאמריהם.
ניסיונות להתמודד עם המשבר
תהליך "רישום מראש" (pre-registration) שבו החוקר מצהיר בטרם ביצוע המחקר מה ההיפותזה שלו, מהו מהלך הניסוי ואף באיזה אופן ינותחו התוצאות. רק לאחר מכן המחקר יוצא לפועל. בנוסף, יש מגזינים המתחייבים לפרסם את המחקר בין אם התקבל אפקט או לא, ואף קיימים כתבי עת שמתחייבים לפרסם אחוז מסוים של מחקרי רפליקציה, שכל מהותם שחזור של מחקר אחר. בהקשר זה, שיטת התגמול המחקרית טרם השתנתה בצורה משמעותית אם כי נראה שהיא בתהליכי שינוי. עד כה, לרוב, חוקרים מתוגמלים יותר מדי על פי תוצאות המחקר ופחות מדי על פי טיבו של המערך המחקרי שמתחשב בשאלה הנשאלת במחקר, במורכבות המדידה ובאיכות הביצוע.
ב-2017 חוקרים העלו הצעה להזיז את ערך p מ-0.05 ל-0.005, וכך להקטין משמעותית את אחוז התוצאות החיוביות הכוזבות (false positive). כמו כן, ייתכן שהמעבר לסטטיסטיקה בייסיאנית יפתור בעיות סטטיסטיות מהותיות. הועלו גם הצעות להכניס ביצוע רפליקציות לקורפוס הלימוד של המחקר המדעי.