cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יעקב גולדמן (רב בתי הסוהר)
לאחר הקמת המדינה
הרב גולדמן נפטר בירושלים בי"ד בתמוז תשמ"ו (21 ביולי 1986) ונטמן בבית הקברות בהר הזיתים. הניח אחריו בן ובת.
על-שמו כיכר בירושלים בסמוך למוזיאון אסירי המחתרות.
פנטהאוז
פנטהאוז או דירת גג היא דירה בקומה העליונה בבניין מגורים ולה צמודה מרפסת גג. מקור המילה באנגלית: "house" (בית) ו־"pent" – שאילה מהמילה הרומאנית "appendere" (להצמיד), כלומר "בית עם הצמדה".
דירת הפנטהאוז היא בדרך כלל הדירה היקרה ביותר בבניין ולכן דירות אלה מאופיינות כדירות לאוכלוסייה במעמד חברתי גבוה.
בישראל
אין בנמצא הגדרה מקצועית מחייבת, אך בשפה המקומית המושגים פנטהאוז ודירת גג מתייחסים לשני טיפוסי דירות שונים:
דירות גג מצויות בבניינים יותר ישנים ונחשבות פחות אטרקטיביות מדירות פנטהאוז שמצויות בעיקר בבניינים חדישים. דירת הפנטהאוז נחשבת לגדולה יותר ונוחה יותר (כוללת מפלס אחד, יציאה למרפסת הגג ישירות מהסלון), ולכן נחשבת למבוקשת יותר.
הקברניטים
הקברניטים הייתה סדרה דוקומנטרית העוקבת אחר ההחלטות הגורליות של ראשי ממשלת ישראל. הסדרה עלתה ב-16 באפריל 2018 בערוץ עשר ונגמרה ב-29 במאי 2018. את הסדרה יצר והגיש רביב דרוקר.
מבנה הסדרה
בכל פרק הציג רביב דרוקר אחד מראשי ממשלת ישראל שקיבל החלטות גורליות, החלטות שעניינן חיים או מוות, מלחמה או שלום. בכל פרק הוצג ראש ממשלה אחר.
סקירת הסדרה
התוכנית הראשונה שודרה ב-16 באפריל 2018 והניבה נתון גבוה של 8.5%. במהלך שידור התוכנית, זכתה התוכנית למדורג גבוה ועקפה כמה פעמים את המתחרה "רשת". פרק הסיום שודר ב-29 במאי 2018 והניב נתון נמוך יחסית לפרק הראשון של 6.2%.
תרגיל לשוטרים מתחילים (סדרת סרטים)
תרגיל לשוטרים מתחילים (באנגלית: Police Academy) היא סדרת סרטי קומדיה אמריקניים שזכו להצלחה רבה. הסרט הראשון יצא לאקרנים בשנת 1984 וכן 5 סרטי ההמשך שלו יצאו אף הם בשנות ה-80. סרט נוסף "המשימה למוסקבה" יצא בשנת 1994 וכן סרט שמיני אמור לצאת בשנת 2014. הסרט הראשון נפתח בהצהרתה של ראש העיר כי על האקדמיה של המשטרה לקבל לשורותיה את כל המועמדים ללא כל הבדלים, דבר הגורם להצטרפותם של חבורת לא-יוצלחים לשורות האקדמיה, אולם האמביציה שלהם להוכיח את עצמם עוזרת להם להתקדם בהנהגתו של קארי מהוני (סטיב גוטנברג) שלמעשה אולץ להצטרף לאקדמיה.
לטביה באירוויזיון
לטביה נטלה חלק באירוויזיון כ-23 פעמים החל מהצטרפותה לתחרות ב-2000, בה הגיעה למקום השלישי כבר בפעם הראשונה בה היא נטלה חלק בתחרות. לטביה רשמה הישג מרשים נוסף כאשר ניצחה בתחרות ב-2002, כבר בפעם השלישית בה נטלה בה חלק, עם השיר "I Wanna" של מארי אן.
היסטוריה
לטביה התכוונה ליטול חלק לראשונה בתחרות ב-1999, אולם התחרטה בשלב מאוחר יותר ובכך נתנה להונגריה את האפשרות ליטול חלק בתחרות. הונגריה סירבה להצטרף, ובכך נתנה לפורטוגל את המקום הפנוי בתחרות.
לטביה עשתה את הופעתה הראשונה בתחרות ב-2000 עם להקת "בריינסטורם" שהופיעה עם השיר "My Star" והגיעה למקום השלישי עם 136 נקודות.
הישגים
לטביה נטלה חלק בתחרות כ-23 פעמים: מתוכן היא ניצחה פעם אחת ב-2002 עם השיר "I Wanna" של מארי אן ונמצאת בטבלת הניצחונות של התחרות יחד עם אזרבייג'ן, אסטוניה, רוסיה, פורטוגל, פינלנד, יוגוסלביה, טורקיה, מונקו, בלגיה, סרביה ויוון. לטביה הגיעה להישג מרשים כבר בפעם הראשונה בה נטלה חלק בתחרות ב-2000, בה הגיעה להקת "בריינסטורם" עם השיר "My Star" למקום השלישי עם 136 נקודות. לטביה מעולם לא הגיעה למקום השני בגמר התחרות ולאחר ניצחונה בתחרות, הפכה לטביה לאחת המדינות שניצחו בתחרות אך מעולם לא התמקמו במקום השני בגמר התחרות יחד עם פורטוגל, סרביה, לוקסמבורג, יוון, אסטוניה, פינלנד, יוגוסלביה ואוסטריה.
הישגה הגרוע ביותר של לטביה בגמר התחרות הוא המקום ה-24 עם חמש נקודות אליו הגיעה בתחרות שנערכה בשטחה ב-2003 עם השיר "Hello From Mars" של להקת ".F.L.Y". לטביה מעולם לא סיימה את גמר התחרות במקום האחרון ומעולם לא סיימה את גמר התחרות עם אפס נקודות, אולם היא הגיעה ארבע פעמים למקום האחרון בשלב חצי-הגמר של התחרות.
ניתן לסכם את הישגיה של לטביה בתחרות כמעורבים: בשנים הראשונות בהן נטלה חלק בתחרות היא הצליחה להתמקם במקומות גבוהים בגמר התחרות, אולם מהחלת שלב חצאי-הגמר היא כשלה לעיתים להעפיל לגמר התחרות. מהחלת שלב חצאי-הגמר ב-2004 לטביה הצליחה לעלות לגמר התחרות 6 פעמים ב-2005, 2006, 2007, 2008, 2015 ו-2016.
לטביה, על אף הישגיה המעורבים, הייתה אחת המדינות היחידות בתחרות, יחד עם שוודיה, מלטה וקרואטיה, שלא הושפעו מהחלטתו של איגוד השידור האירופי לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות כדי לאפשר למדינות לחדשות להצטרף אליה. במהלך שנות ה-2000 המוקדמות, איגוד השידור האירופי החליט לפסול מדינות שהגיעו להישגים נמוכים בתחרות בשנים קודמות, כדי לאפשר למדינות חדשות להצטרף לתחרות. נבע הדבר מריבוי המדינות שביקשו לקחת חלק בתחרות, דבר שחייב את איגוד השידור האירופי לסנן את המדינות שביקשו ליטול חלק בתחרות. שתי שיטות לסינון נקבעו לשם כך: סינון של השירים הפחות טובים ומניעה ממדינות שהישגיהן בשנים קודמות היו נמוכים לקחת חלק בתחרות. באותן שנים, הוחלט לערוך הצבעה מוקדמת של צוותי שיפוט מכל המדינות שלוקחות חלק על סמך גרסאות מוקלטות של השירים, ולנפות מן התחרות את השירים שהגיעו לשבעת המקומות האחרונים. כאמור, לטביה לא הושפעה מהחלטות האיגוד.
ב-2002, כאשר לטביה נטלה חלק בתחרות ובסופו של דבר ניצחה, הדבר היה לאור העובדה כי רשות השידור הפורטוגלית פרשה מהתחרות עקב בעיות כלכליות. לאחר פרישתה של פורטוגל, נתן איגוד השידור האירופי את האפשרות למדינה אחרת ליטול חלק בתחרות במקומה, ואותה מדינה הייתה לטביה.
שפה
לטביה הצטרפה לתחרות ב-2000, לאחר שבוטל ב-1999 "חוק השפה" המחייב לשלוח לתחרות שיר בשפה הרשמית. לטביה שלחה כ-16 שירים באנגלית, שיר אחד בלטבית ב-2004, שיר אחד באיטלקית ב-2007 ושיר אחד ברוסית ב-2009. השיר עמו ניצחה לטביה בתחרות היה בשפה האנגלית ולטביה היא בין המדינות היחידות בתחרות אשר שלחה שיר שאינו בשפה הרשמית של המדינה כאשר הצטרפה לראשונה לתחרות.
הצבעות
ליטא, שכנתה של לטביה, נוהגות להעניק לה מספר רב של נקודות, אולם לטביה נוהגת להעניק מספר רב של נקודות לרוסיה. ב-2002, 2005, 2015 (חצי-גמר וגמר) ו-2016 (הצבעת הקהל), ליטא העניקה לשכנתה, לטביה, את מספר הנקודות הגבוה ביותר. ב-2003, 2006 (חצי-גמר וגמר), 2008, 2013 ו-2016 (הצבעת הקהל), לטביה העניקה לרוסיה את מספר הנקודות הגבוה ביותר. כמו כן, משהחלה שיטת הצבעת הקהל, אירלנד נוהגת להעניק נקודות רבות לשיר הלטבי והדבר כנראה נובע מהעובדה שישנו מיעוט לטבי גדול באירלנד. כך, למשל, ב-2005, 2008 ו-2015 (חצי-גמר וגמר), אירלנד העניקה לשיר הלטבי את מספר הנקודות הרב ביותר בתחרות. הדבר דומה למדינות רבות אשר יש להן קשרים כמו יוון וקפריסין, מדינות ברית המועצות לשעבר, המדינות הבלטיות והמדינות הנורדיות.
לטביה באירוויזיון 2009
בתגובה לפעולותיה של רוסיה בדרום אוסטיה ומלחמת גאורגיה–רוסיה, התפרסמו דיווחים כי לטביה עלולה לא ליטול חלק בתחרות ב-2009. באוגוסט 2008, שרת התרבות האסטונית, לייני ג'נס, דיווחה על החרם המשותף של המדינות הבלטיות, אסטוניה, ליטא ולטביה, על התחרות. מקבילה של שרת התרבות האסטונית, שר התרבות הליטאי, ג'ונאס ג'וקאס, אמר כי "מוקדם מדי לדון בחרם" שכן "החלטות ספונטניות עשויות להחריף את מאמצי הדיפלומטים ולהחריף את המצב".
מאוחר יותר, לטביה הכחישה בתוקף את דיווחי החרם המשותף על התחרות והודיעה כי היא תיטול חלק בתחרות ב-2009. גם מקבילותיה הבלטיות, אסטוניה וליטא, נטלו חלק בתחרות ב-2009.
קפלוניה
קפלוניה (ביוונית: Κεφαλονιά), הוא אי יווני במרכז הים היוני, המהווה יחידה אזורית נפרדת במחוז האיים היוניים. האי הוא הגדול מבין האיים היוניים במערב יוון, והאי ה-6 בגודלו ביוון אחרי כרתים, אוויה, לסבוס, רודוס וכיוס. זוהי גם יחידה אזורית נפרדת של אזור האיים היוניים. עיר הבירה של קפלוניה היא ארגוסטולי.
ב-12 באוגוסט 1953 הרסה רעידת אדמה את רוב האי. חיל הים שלח את שייטת 1 שהגישה עזרה ראשונה עד להגעת כוחות הצלה נוספים. כאות הוקרה נקרא רחוב בארגוסטולי בירת האי בשם ישראל (ביוונית: Ισραήλ).
תחבורה
באי קיים שדה תעופה.
עץ תעשייתי
עץ תעשייתי הוא חומר מורכב, מעשה ידי אדם, המיוצר מחלקי עץ טבעי, סיבי עץ וצומח אחרים המחוברים יחד באמצעות שרפים ודבקים מלאכותיים, ליצירת חומרים מרוכבים. עץ תעשייתי משמש למגוון רחב של שימושים בתעשייה ובבנייה.
אלברזאוריה
אלברזאוריה (שם מדעי: Alvarezsauria) היא קבוצה של דינוזאורים מקבוצת המנירפטורים הקרובים לעופות המודרניים ונחשבים לקרובים גם לאובירפטורוזאורים והאורניתומימיים.
עץ תעשייתי
העץ התעשייתי פותח למגוון רחב של מוצרים שנועדו לענות על צרכים ספציפיים בתעשייה ובבנייה, וכאלה שלא ניתן להם מענה על ידי עץ טבעי, באופן שיוזיל את המוצר הסופי.
אלברזאוריה
מאפיינים
מינים אלה הם קטנים יחסית לדינוזאורים וחלקם היו מכוסי נוצות כנראה. היו להם טפרים גדולים אך בודדים ברגליהם הקדמיות ולסתות חסרות שיניים, איתם כנראה ניזונו מזרעים או מטרמיטים ונמלים. הגדול מבני קבוצה זו היה ההפלוכירוס (Haplocheirus) שהגיע לאורך 2 מטר.
דינוזאורים אלה חיו באמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית ובאסיה, שם נמצאו רבים מהם בחפירות בסין ובמדבר גובי.
נבחרת ישראל בכדורסל נשים
נבחרת ישראל בכדורסל נשים היא הנבחרת הלאומית בכדורסל נשים של ישראל. נבחרת ישראל הצטרפה לפיב"א בשנת 1950.
הישגי הנבחרת באליפויות אירופה
לאחר שהנבחרת הישראלית לא העפילה לאליפות ב-2013 היא אירחה ביוני 2013 את בית ד' בשלב א' בטורניר קדם מוקדמות אליפות אירופה 2015. בבית שיחקו גם נבחרות בולגריה, גרמניה ומקדוניה. ישראל סיימה את שלב הבתים במקום הראשון בבית, אולם בשלב הנוקאאוט הפסידה ליוון. היא נאבקה על מקום בסיבוב השני בבית ו' וסיימה במקום האחרון. הנבחרת השתתפה באליפות אירופה גם בשנת ההצטרפות שלה לפיב"א שהתקיימה בבודפשט שם סיימה במקום ה-11. מאז הנבחרת השתתפה בעוד 5 אליפויות אירופה בשנים: 1991,2003,2007,2009,2011. ביוני 2014 השתתפה הנבחרת במוקדמות אליפות אירופה בבית מיוחד בו יש רק 3 קבוצות, הבית הורכב מנבחרות ישראל, קרואטיה ובולגריה כאשר הנבחרת הראשונה שתסיים בראש הבית וחמש הסגניות הטובות יעפילו לאליפות אירופה שהתקיימה בקיץ. הנבחרת כשלה במאמציה לעלות לטורניר אליפות אירופה בעקבות הפסד במחזור האחרון של הבית לבולגריה בתוצאה 75-70.
סגל שחקניות הנבחרת
המידע נכון ל-יוני 2023:
קנת בראנה
סר קנת צ'ארלס בראנה (באנגלית: Sir Kenneth Charles Branagh; נולד ב־10 בדצמבר 1960) הוא שחקן וקולנוען צפון אירי, שהתפרסם עם בימוי סרטי קולנוע המבוססים על יצירותיו של ויליאם שייקספיר, וגם כיכב בהם: "הנרי החמישי", "המלט" ועוד.
היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר עם "שיר הברבורים" (1992). על "הנרי החמישי", היה מועמד בראנה לפרס האוסקר לבמאי הטוב ביותר ולשחקן הראשי הטוב ביותר ועבור "המלט" היה מועמד לפרס האוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר. ב־2001 זכה בפרס אמי על משחקו בסרט הטלוויזיה "קונספירציה". לאורך שנות הקריירה שלו היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר וחמישה פרסי גלובוס הזהב. הוא זכה בשלושה פרסי בפט"א ושני פרסי אמי.
ב-2012 קיבל תואר אבירות וסר. מ-2015 הוא נשיא האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה ומחליף את ריצ'רד אטנבורו בתפקיד אחרי מותו.
בראנה הוא האדם שהיה מועמד למספר הרב ביותר של קטגוריות בפרס אוסקר: הוא היה מועמד בקטגוריות הבימוי, השחקן הראשי, שחקן המשנה, תסריט מקורי, תסריט מעובד וסרט קצר. את השיא הוא שבר בשנת 2022, כאשר היה מועמד בקטגוריית התסריט המקורי על סרטו "בלפסט".
ביוגרפיה
קנת׳ בראנה נולד בבלפסט, צפון אירלנד שבממלכה המאוחדת, למשפחה נוצרית-פרוטסטנטית. משפחתו עברה עמו לאנגליה כשהיה בן תשע.
בשנת 1990 הוענק לבראנה תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המלכה בבלפסט.
קריירה
בראנה מרבה להופיע בתיאטרון ובקולנוע, עיקר פרסומו בא לו בזכות העיבודים הקולנועיים שעשה למחזות של שייקספיר, "הנרי החמישי" משנת 1989, "מהומה רבה על לא דבר" מ־1993 ו"המלט" מ־1996. הוא כיכב בסרטים רבים נוספים.
לאחר פריצתו בשנות השמונים והתשעים, כיכב במספר רב של סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה וזכה להכרה בתפקיד המדען ויקטור פרנקנשטיין בסרט "פרנקנשטיין" (1994) לצידו של רוברט דה נירו בתפקיד המפלצת המבוסס על ספרה של מרי שלי, אותו הוא ביים ושנה לפני כן, כיכב כמפקד SS הר קנופ ב"נערי הסווינג" (1993), כולל ב"הארי פוטר וחדר הסודות" (2002) בהיותו פרופ' גילדרוי לוקהרט. הוא כיכב כנבל בסרט קומדיית-האקשן-המערב "פרוע על המערב" (1999) לצידם של קווין קליין וויל סמית'. בראנה כיכב במותחן הרומנטי "רצח מן העבר" (1991) ודיבב בסרט האנימציה "הדרך לאל דוראדו" (2000).
בראנה היה נשוי לשחקנית אמה תומפסון, הם נפגשו ב־1987 כשהופיעו כזוג נשוי בסדרת הטלוויזיה "תהפוכות מלחמה". הם המשיכו להופיע יחד בסרטים כמו "רצח מן העבר" ו"החברים של פיטר". בראנה ותומפסון התגרשו ב־1995. הלנה בונהם קרטר הייתה חברתו בין השנים 1994 עד 1999.
ב-1998 קריין את סדרת ה-BBC "המלחמה הקרה". בשנות האלפיים קריין בסדרות דוקומנטריות נוספות של ה-BBC. ב-2011, גילם את השחקן המנוח לורנס אוליבייה ב"השבוע שלי עם מרילין". ב-2002 שיחק בסרט "הארי פוטר וחדר הסודות" בתור פרופ' גילדרוי לוקהרט. ב-2006 כיכב ב"חליל הקסם".
ב-2008 כיכב בשלושה סרטי טלוויזיה על פי רומנים של הסופר השוודי הנינג מנקל בתפקיד הבלש קורט ולאנדר, והיה גם מפיק בפועל של הסדרה. כיכב בתפקיד הקצין הגרמני הנינג פון טרסקו במותחן המלחמה ההיסטורי של בריאן סינגר "מבצע ואלקירי", לצידו של טום קרוז. ב-2011 התפרסם אף יותר ברחבי העולם ובפרט בארצות הברית עם בימוי הסרט "תור" של היקום הקולנועי של מארוול. בראנה קיבל ביקורות מעורבות בעיקר עבור בימוי הסרט כמחזה של שייקספיר.
ביים וכיכב כנבל הראשי של מותחן האקשן-ריגול "ג'ק ריאן: גיוס הצללים" (2014) אשר משמש אתחול קליל לסרטי ג'ק ראיין של טום קלנסי. ביים את רימייק הלייב-אקשן של דיסני של "סינדרלה" (2015). בשנת 2016 הצטלם לסרטו של כריסטופר נולאן "דנקרק" לצד טום הארדי, קיליאן מרפי והארי סטיילס. הסרט יצא לאקרנים ביולי 2017.
ב-2017 כיכב בסרט המלחמה האפי של כריסטופר נולאן, "דנקרק", כמפקד בולטון. כיכב בתפקיד הבלש הרקול פוארו בסרט הבלשי "רצח באוריינט אקספרס" על בסיס ספרה של אגתה כריסטי, אותו גם ביים. הסרט מבוסס על ספר באותו שם מאת אגאתה כריסטי. בסרט ההמשך "מוות על הנילוס" שיצא לאקרנים בשנת 2022 גם ביים וכיכב בתפקיד פוארו. בראנה הצטרף מחדש לכריסטופר נולאן בתפקיד הנבל הראשי בסרטו החדש, מותחן הריגול-אקשן "טנט" (2020).
שיבת המוסקטרים, או אוצר הקרדינל מאזארן
שיבת המוסקטרים, או אוצר הקרדינל מאזארן (ברוסית: Возвращение мушкетёров, или Сокровища кардинала Мазарини) הוא סרט מוזיקלי רוסי משנת 2009, בבימויו של גאורגי יונגוואלד-חלקביץ'. סרט המשך לסרט "סודות המלכה אן, או המוסקטרים אחרי שלושים שנה" משנת 1993.
עלילה
הסרט מתחיל בסצנת הסיום של הרומן "הוויקונט דה בראז'לון". המוסקטרים ארמיס ופורתוס נהרגים בקרב נגד שומרי המלוכה. לאחר שחש במותם, אתוס מתאבד בהרעלה עצמו באחוזתו שלו. בזמן ששירת כמפקד כוחות המלוכה במלחמה עם הולנד, ד'ארטניאן הופך בסופו של דבר למרשל צרפת כפי שהדבר נובא על ידי אתוס במצור על לה רושל, אך נהרג מפצע כדור תותח ובקושי משיג יהלומי שרביט יקרים. כך, החברים, שהיו עד כה בלתי מנוצחים ובלתי נפרדים, מתים לפתע ביום אחד.
בשלב זה השלטון בצרפת במצב מעורער. בפרלמנט מתעוררים ויכוחים עזים על גנבת אוצר בית המלוכה, שעליהם היה אחראי הקרדינל מאזארן. אף על פי כן, הפרלמנט והאנשים מוצאים את המלכה אן מאוסטריה, חביבתו של מאזארן, אשמה. מכיוון ששומריה כבר לא בחיים, המלכה מרגישה צורך דחוף למצוא שומרים חדשים. עד מהרה הם נמצאים: אלה ילדי המוסקטרים - ז'קלין בתו של ד'ארטניאן, ראול בנו של אתוס, הנרי בנו של ארמיס ואנג'ליקה בתו של פורטוס. קפטן משמרות המלוכה, ליאון, עומד בתחילה כנגד הרביעייה החדשה, עד שמתגלה שהוא למעשה בנו של פורתוס.
לאחר מותו של הקרדינל מאזארן באנגליה, אוצרו עובר לידי חברת הישועים יחד עם טבעת הטמפלרים המעניקה אלמוות והאגדות אודותיה. כאשר הגיבורים הצעירים מנסים להחזיר את האוצר לצרפת ולמלכה, הם נכלאים בשבי, בעוד ראול נהרג בהתקוממות. נשמות אבותיהם מתבוננות בהתרגשות בהרפתקאות ילדיהם לפני שתפילה כנה של ד'ארטניאן מחזירה אותם לחיים, נותנת הזדמנות להציל את צאצאיהם ואת כבוד המלכה. האויב המושבע של ד'ארטניאן, השומר דה ז'וסאק, חוזר לחיים יחד איתם ומחפש גם הוא את האוצר.
כתוצאה מכך, הילדים חוזרים יחד עם הוריהם, הישועים הבוגדניים מובסים וכבוד המלכה נשמר. לאחר שקיבלו את הטבעת הטמפלרית, המוסקטרים מסרבים להשתמש בה ובוחרים להישאר יחד בעולם שמעבר.
ביקורת
הסרט זכה בעיקר לביקורות שליליות והחזיק בדירוג 2.7 מתוך 10 בפורטל KinoPoisk. מבקר הקולנוע אלכס אקסלר ציין כי הסרט נראה כמו פרודיה על סרטי מוסקטרים קודמים הוא "כל כך אומלל ואיום שזה אפילו שווה צפייה-כזה פיצוץ מוח נראה לעיתים רחוקות".
Jacoby 2NT
Jacoby 2NT היא נפוצה בברידג'. באמצעות הקונבנציה מראים התאמה של לפחות תשעה קלפים בסדרת מייג'ור שהוכרזה על ידי השותף. המשיב מראה גם לפחות 12 נקודות. הקונבנציה קרויה על שמו של שחקן הברידג' האמריקאי אוסוואלד ג'קובי (באנגלית: Oswald Jacoby), שהגה אותה. לאחר הפתיחה של השותף, המשיב מכריז הכרזה לא טבעית של 2NT המחייבת למשחק מלא. בהמשך ההכרזה מבררים האם להסתפק בהכרזת משחק מלא או לבחון הכרזת סלאם.
Jacoby 2NT המקורי
לאחר פתיחה בסדרת מייג'ור מכריז המשיב 2NT. ההכרזה מראה התאמה של 4 קלפים לפחות ו-12 נקודות או יותר ומחייבת למשחק מלא. ההכרזה השנייה של הפותח מתארת את היד שלו באופן הבא: לא משתמשים בקונבנציה זו לאחר התערבות של שחקן יריב במכרז.
דוגמה 2
מהלך ההכרזה: הפותח פותח 1. המשיב מכריז 2NT. הפותח מכריז 3.ההכרזה של הפותח מראה קלף יחיד או חוסר בסדרת ה-.
החוזה הסופי יהיה 6 לאחר שאלות על קלפי מפתח (קלפי A או קלפי K) בגרסה של קונבנציית בלקווד אותה משחקת השותפות.
Modified Jacoby 2NT
המאפיין העיקרי של Modified Jacoby הוא שהכרזת 3 של הפותח אחרי 2NT של המשיב מראה 12–14 נקודות. ישנן גרסאות שונות של Modified Jacoby.
גרסה ראשונה
זוהי גרסה המומלצת על ידי לארי כהן, שמשחק אותה עם שותפו. לאחר פתיחה בסדרת מייג'ור מכריז המשיב 2NT. ההכרזה מראה התאמה של 4 קלפים לפחות ו-12 נקודות או יותר ומחייבת למשחק מלא. ההכרזה השנייה של הפותח מתארת את היד שלו באופן הבא:
גרסה שנייה
אחר פתיחה בסדרת מייג'ור מכריז המשיב 2NT. ההכרזה מראה התאמה של 4 קלפים לפחות ו-12 נקודות או יותר ומחייבת למשחק מלא. ההכרזה השנייה של הפותח מתארת את היד שלו באופן הבא: משיב עם יד חזקה מכריז 3. משמעות ההכרזה והמשך ההכרזה זהים לאילו המתוארים בשורה הבאה כשהפותח מכריז 3. ההבדל הוא שכאן מי שמראה קוצר, אם יש לו, הוא הפותח. משיב עם קוצר מראה אותו כשההכרזה הנמוכה ביותר האפשרית מראה קוצר ב-. ההכרזה הבאה אחריה מראה קוצר ב-. ההכרזה הבאה האפשרית מראה קוצר בסדרת המייג'ור שלא הוכרזה.
Jacoby 2NT וקונבנציות משיקות
קונבנציות העוסקות במצבים בהם יש התאמה של תשעה קלפים לפחות בסדרת מייג'ור שהוכרזה על ידי אחד השותפים הן קונבנציות הקשורות ל-Jacoby 2NT.
ספלינטר
קונבנציית ספלינטר היא קונבנציה שיש חפיפה מסוימת בינה לבין קונבנציית Jacoby 2NT. משתמשים בה בידיים עם התאמה של ארבעה קלפים בסדרת מייג'ור של הפותח ועם קוצר (קלף יחיד או חוסר) בסדרה אחרת. שימוש בה אינו מבטיח 12 נקודות או יותר אבל עם ידיים בהן יש 12 נקודות או יותר וקוצר אפשר להשתמש גם ב-Jacoby 2NT וגם בספלינטר.
ההחלטה מתי להשתמש בכל אחת מהן היא הסכמה בין שותפים ואינה אחידה אבל כאשר מספר הנקודות נמוך יחסית מעדיפים להשתמש בספלינטר וכאשר מספר הנקודות גבוה יחסית מעדיפים שימוש ב-Jacoby 2NT. הסיבה לכך היא ששימוש ב-Jacoby 2NT משאיר מרחב הכרזה גדול יותר. יש כאלה שמשתמשים בספלינר רק כאשר יש חוסר בסדרה וב-Jacoby 2NT כאשר יש קלף יחיד.
Bergen Raises
Bergen Raises היא קונבנציה משלימה ל-Jacoby 2NT. היא מתארת יד עם מבנה זהה, כלומר: התאמה של תשעה קלפים לפחות בסדרה אותה הכריז הפותח. הכרזות על פי קונבנציה זו מתארות ידיים עם פחות מ-12 נקודות. במקרים קיצוניים, עשויה להיות חפיפה בין הכרזת 3 ב-Bergen Raises לבין הכרזת 2NT בקונבנציית Jacoby 2NT. הכרזת 3 של Bergen Raises מבטיחה 10–11 נקודות ולפחות רביעייה בסדרת המייג'ור שהוכרזה. כאשר למשיב יש 11 נקודות וחמישייה או יותר בסדרת המייג'ור אפשר לבחור בין שתי הקונבנציות
Jordan 2NT
הכרזת 2NT של המשיב בקונבנציית Jordan 2NT מראה 4 קלפים לפחות בסדרת המייג'ור של הפותח אחרי פתיחה והכרזת כפל של יריב הקונבנציה מבטיחה גם לפחות 10–11 נקודות. מי שאינו משתמש בקונבנציה מראה יד של 10 נקודות או יותר באמצעות קריאת Redouble.
קופה אמריקה 1979
תחרות הקופה אמריקה 1979 (1979 Campeonato Sudamericano Copa América), הוא גביע אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל ה-31. הטורניר נערך בין ה-18 ביולי ל-12 בדצמבר 1979, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). כל עשר הנבחרות החברות בהתאחדות השתתפו בטורניר.
נבחרות ו העפילו לגמר, וניצחו כל אחת במשחק הביתי שלה. מתוקף חוקי התחרות, הקבוצות התייצבו למשחק פלייאוף במגרש נייטרלי, שהסתיים בשוויון 0-0 לאחר הארכה. בעקבות כך זכתה פרגוואי בתואר, שכן ניצחונה במשחק הראשון (3-0) היה גבוה מניצחונה של צ'ילה בגומלין (1-0). הייתה זו הזכייה השנייה בהיסטוריה של פרגוואי בתואר, 26 שנים לאחר זכייתה הראשונה.
סיבוב ראשון
בשלב זה, מחולקות הנבחרות לשלושה בתים בני שלוש נבחרות כל אחד. הנבחרות נפגשות אחת עם השנייה פעמיים (בית וחוץ), והראשונה מכל בית מעפילה לחצי הגמר.
עבור כל ניצחון זוכה הנבחרת בשתי נקודות, ועבור כל תוצאת תיקו זוכה הנבחרת בנקודה אחת. במקרה של שוויון בנקודות, תדורג גבוה יותר:
''', האלופה המכהנת, העפילה אוטומטית לחצי הגמר
כלי הקשה
כלי הקשה הם כלי נגינה אשר מפיקים צליל כאשר מקישים עליהם או מחככים אותם. הצליל נוצר כאשר ההקשה על הכלי או החיכוך איתו, גורמים לו (או לחלקו) לרעוד, מה שמייצר גל קול.
כלי הקשה לדוגמה:
היסטוריה ושימוש במוזיקה אתנית
אנתרופולוגים והיסטוריונים רבים מעריכים שכלי ההקשה הם כלי הנגינה העתיקים והשימושיים ביותר ברוב התרבויות. כלי ההקשה המוקדמים ביותר היו כנראה הידיים ואברי הגוף, ולאחר מכן מקלות ואבנים. עם הזמן למד האדם לייצר כלי הקשה מורכבים ויעילים יותר מבחינת כל ארבעת מאפייני הצליל. כיום קיימים סוגים רבים של כלי הקשה והם שימושיים ביותר כמעט בכל התרבויות. קבוצות אתניות שונות נוהגות לנגן על סוגים אופייניים וייחודיים להן של כלי הקשה, ואף שהרבה מכלים אלה התפשטו למקומות, לתרבויות ולז'אנרים שונים, רובם עדיין משויכים לתרבות המוצא שלהם. לדוגמה, דרבוקה הוא כלי הקשה ייחודי למזרח התיכון; דג'מבה הוא כלי הקשה מגינאה באפריקה; בונגוס הם תופים מדרום אמריקה; וטאבלה הוא תוף הודי.
סמנטרון הוא כלי עתיק הנמצא בשימוש במנזרים.
כלי ההקשה בתזמורת הסימפונית
כשמלחין כותב לאחד מכלי ההקשה הוא מציין את שם כלי ההקשה או את הקיצור שלו (למשל תוף צעידה יסומן באותיות: S.D) לעיתים על אותו התפקיד רשומים מספר כלי הקשה. כשמלחין כותב לטימפני, הוא רושם בפרטיטורה איזה סוג של טימפני הוא רוצה. בדרך-כלל יש שניים או שלושה סוגים של טימפני שהמלחין רוצה ליצירה, בהתאם לסולם היצירה. בדרך-כלל המלחין מכניס את כלי ההקשה מתי שהוא רוצה אפקט של "דופק" ביצירה, לרוב בקטעים חזקים ועצמתיים. למשל בקונצ'רטו של אדוורד גריג לפסנתר, את הפתיחה מנגן הטימפני.
כלי הקשה בהרכב מוזיקה קלה
הרכבי כלי הנשיפה מסוף התקופה הרומנטית עד לתקופה המודרנית היו בעיקר הרכבי צעידה, אך במהלך השנים נראתה מגמה של יותר תזמורות כלי נשיפה נייחות. בעקבות מעבר זה לתזמורות נייחות לא היה צורך יותר בנגן נפרד לכל כלי הקשה (לדוגמה נגן מצלתיים, נגן תוף באס ונגן תוף צעידה). כל אלו אוחדו למערכת תופים שיכולה להישלט על ידי נגן יחיד, ששולט בכל הפונקציות של כלי ההקשה. מאז להקות מוזיקה קלה החלו להשתמש במערכת תופים ששילבה בתוכה מספר כלי הקשה עיקריים:
התפקיד העיקרי של מערכת התופים במוזיקה קלה היא חיזוק הדגשים, תמיכה בתפקיד הבָּס ושמירת הקצב. התפקידים של כל אחד מכלי ההקשה שבסט הוא בדרך כלל:
חלוקה לסוגים
קיימות מספר חלוקות מקובלות לסוגים, אך המקובלת ביותר היא חלוקה לשני הסוגים הבאים: כלי הקשה בעלי גובה-צליל מוגדר (לדוגמה: טימפני, פעמון, קסילופון, מרימבה, צ'לסטה, גלוקנשפיל) וכלי הקשה בעלי גובה-צליל לא-מוגדר (לדוגמה: כל כלי ההקשה שנהוג לכלול במערכת תופים מלבד תופי הדוד, מצילתיים, קסטנייטות). בכלי הקשה בעלי גובה צליל מוגדר אפשר לנגן מנגינות והרמוניה, ולעומתם בכלי הקשה עם גובה צליל בלתי מוגדר אי-אפשר לנגן מנגינות והרמוניה, אך הם עדיפים בביצוע מקצבים.
אצטדיון טוטו שדרות
הקמת האצטדיון התאפשרה לאחר שיתוף פעולה בין עיריית שדרות ובין המועצה להסדר ההימורים בספורט, משרד התרבות והספורט ומפעל הפיס.
אולמוס
אולמוס או בוקיצה (שם מדעי: Ulmus) הוא עץ נשיר ממשפחת המישיים. ישנם בין 30 ל-40 מינים של העץ, תשעה מהם ניתן למצוא בצפון אמריקה וכן מספר קטן יותר באירופה. את המגוון הגדול ביותר ניתן למצוא בסין. בישראל צומח עץ ממשפחת האולמוס בשם בוקיצה שעירה (לשעבר: אולמוס שעיר).
עדי
עֲדִי, הידוע גם כ"מִצְפֵּה עֲדִי", הוא יישוב קהילתי באזור הצפון ליד שפרעם השייך למועצה אזורית עמק יזרעאל.
היסטוריה
היישוב הוקם בשנת 1980 על ידי 25 משפחות בני הארץ ועולים מברית המועצות, כחלק מתוכנית המצפים בגליל. שמו של היישוב ניתן לו בשל הסמיכות שלו ל"תל חלי". התל שימר את שמה של חלי המקראית, שהייתה יישוב בגבול נחלת שבט אשר. "עדי" במובן "תכשיט" היא מילה נרדפת ל"חֲלִי". מבחינה משפטית מהווה היישוב אגודה שיתופית, והוא מנוהל על ידי ועד מקומי.
14 המשפחות הראשונות שעלו על הקרקע התגוררו ברחוב אחד, הרחוב הראשון ביישוב, הוא רחוב אודם כתוארו היום. בשנת 1987 החלה להיבנות השכונה הוותיקה, ובמהלך שנות ה-90 הוקמה שכונת "בנה ביתך" שבתיה נבנו בשיטת בנייה עצמאית, "הגבעה המזרחית", המכונה כיום "שכונת הזית", בה התושבים בחרו בין שלושה דגמי בנייה שונים, "גבעת החרוב" אשר פיתוחה החל בסוף שנות ה-90. הקמת שכונת "האלון" הסתיימה ב-2008, והשכונה האחרונה שנבנתה, "התמר", החלה להתאכלס בשנת 2016.
ביישוב מעון יום וגני ילדים, החל מתינוקיה ועד לגן חובה.
ביישוב פועלת תנועת נוער השייכת לתנועת "בני המושבים".
איקונוגרפיה
איקונוגרפיה (הַסְמָלָה חָזוּתִית על פי החלטת האקדמיה ללשון העברית; מיוונית: εικόνα - דימוי, דמות; γραφή - כתיבה) הוא מחקר הסמלים, הדימויים ואופני התיאור באומנויות השונות בתקופה מסוימת. לעיתים מתמקד המחקר בסמלים של אומן יחידני. האיקונוגרפיה מהווה חלק מרכזי בחקר תולדות האמנות ומהווה את אחת השיטות לניתוח יצירה אומנותית ולתיאור ההיסטוריה של אומנות. חקר האיקונוגרפיה מתבצע לרוב אל מול מקורות אחרים כגון ספרות, או מקורות היסטוריים.
האיקונוגרפיה הנוצרית כוללת מילון חזותי של סמלים המציינים אישים ומאורעות שונים מכתבי הקודש ומן המסורת. לפי מילון זה לכל דמות יש אטריבוט אחד או יותר, כלומר מנח גופני מסוים (כריעה, הנפת יד), חפץ מסוים (פרח, צלב, טבעת, חרב, גולגולת וכדומה) או דמות-לווי (מלאך, ילד, קבצן) המאפיינים את הדמות או את ההקשר הספרותי ומאפשרים לזהות אותם באופן מיידי. כך יכולים גם אנלפביתים "לקרוא" ציורים ולהבין את הסיפור אותו הם מתארים.
באמנות ימי הביניים למשל, מהווים תאורים מן הברית החדשה מקור איקונוגרפי ליצירות אמנות שונות. גם תיאור דמות באמצעות אופן תיאורו של בגד או אביזר ביצירה הם חלק מתחום האיקונוגרפיה כך לדוגמה באמנות הנוצרית, מסמל הבגד הכחול והאדום של מריה, אם ישו, את השילוב בין רוחניות לבין גשמיות. דוגמה נוספת למחקר איקונולוגי ניתן למצוא בסוגת הציור ואניטאס. לשם הבנת סוגה זו יש להבין את המקורות התאולוגיים הנוצריים שעיצבו את היחס אל המוות בתרבות הנוצרית.
גיבתון אדום-מקור
בישראל הוא חולף מצוי למדי, גם בסתיו וגם באביב, מוקדם יותר מגיבתון גנים. הוא אף דוגר בישראל, בחרמון, בגולן, בגליל המזרחי, בגלבוע ובהרי יהודה דרומה עד לנגב הצפוני.
השם האנגלי Cretzschmar's מנציח את הרופא והמדען הגרמני פיליפ יעקב קרצ'מר שייסד את מוזיאון הטבע סננקנברג. שם הסוג Emberiza הוא מ-Embritz, גיבתון בגרמנית עתיקה. שם המין caesias הוא מלטינית caesius, "כחלחל-אפור".
הוא מקנן ביוון, טורקיה, קפריסין והלבנט. הוא מין נודד, חורף בסודאן ובצפון אריתריאה. מזדמן נדיר למדי למערב אירופה.
הגיבתון מקנן על גבעות חשופות שטופות שמש עם שיחים פזורים. הוא בעיקר חופי או מבודד, ולעיתים קרובות מתרבה ברום נמוך יותר מגיבתון הגנים הקשור אליו באופן הדוק, באזורי החפיפה של המינים. הוא מטיל ארבע עד שש ביצים בקן קרקע. מזונו מורכב בעיקר מזרעים, וכאשר מאכיל צעירים, חרקים.
גיבתון זה קטן במעט מגיבתון גנים. לזכר בלבוש קיץ ראש אפור ופס שפם כתום. חלקיו העליונים חומים ומפוספסים בכבדות, למעט העל-שת, וחלקיו התחתונים בגוון כתום חלוד. המקור המוצק ורוד.
פאבלו ויטאאר
פאבולו רודריגז דה סילבה (באנגלית: Phabullo Rodrigues da Silva; נולדה ב-1 בנובמבר 1994) הידועה בשם הבמה פאבלו ויטאאר (Pabllo Vittar), היא זמרת, מלחינה ודראג קווין.
ביוגרפיה וקריירה
ההופעה הראשונה שלה בטלוויזיה התרחשה בשנת 2014, בתוכנית טלוויזיה ברזילאית הנקראת "Brazilian TV", שם ביצעה את "I Have Nothing" של ויטני יוסטון. מאוחר יותר ב-2015 היא התפרסמה בתקשורת, בעקבות הצלחתו של הווידאו קליפ הראשון שלה "Open Bar", שהוא בעצם גרסה בשפה הפורטוגזית לשיר - "Lean On". את השיר הפיקו בונדה דו רול ואומולו. בתוך פחות מארבעה חודשים, הווידאו קליפ צבר למעלה מ-38 מיליון צפיות. באותה שנה הוציאה ויטאאר את ה-EP הראשון שלה, "Open Bar". מה-EP יצאו שלושה סינגלים; "Open Bar", "Minaj", ו-"Amante". כל הסינגלים זכו להצלחה מתונה בברזיל בלבד.
ב-12 בינואר 2017, יצא לאור אלבום הבכורה שלה Vai Passar Mal. באותו חודש, היא הוציאה את "Todo Dia", שיצא כסינגל השני מן האלבום. הסינגל השלישי "", הפך ללהיט ויראלי כאשר מונה הצפיות שלו עולה על למעלה מ-155 מיליון צפיות ביוטיוב. הסינגל הרביעי והאחרון מן האלבום, "Corpo Sensual" יצא ב-6 בספטמבר באותה שנה. באותו זמן יצא לאור שיתוף הפעולה השני של ויטאאר, "Decote" שכלל בתוכו את פראטה גיל. ביוני 2017, היא הפכה למלכת דראג עם כמות העוקבים הגדולה ביותר באינסטגרם.
ב-30 ביולי 2017, יצא לאור שיתוף הפעולה השלישי של ויטאאר, "Sua Cara". שיתוף הפעולה כלל את הזמרת הברזילאית אניטה ומייג'ור לייזר. הווידאו קליפ שיצא לסינגל זכה להצלחה עולמית, וביומו הראשון ביוטיוב מונה הצפיות שלו עמד על למעלה מ-25 מיליון צפיות. דבר אשר הופך אותו לווידאו קליפ השלישי הנצפה ביותר בכל הזמנים ב-24 שעות ביוטיוב, ול-9 הנצפה ביותר בכל הזמנים סביב כל פלטפורמה אינטרנטית אפשרית.
בשנת 2018, הוציאה את הסינגל השיווקי "Hasta La Vista", ביחד עם סימונה וסימריה ולואן סנטנה. באותה השנה יצא אלבומה השני, Não Para Não. מאוחר יותר, הוציאה את "Problema Seu" כסינגל הראשון מתוך האלבום, ואת "Disk Me" כסינגל השני מתוכו. בשנת 2020, הוציאה ביחד עם טליה את השיר "Tímida".
איל (אלזס)
אִיל (צרפתית: Ill) הוא נהר בצפון-מזרח צרפת, הזורם מדרום לצפון, מרכס הרי היורה לאורכה של אלזס ונשפך לנהר הריין מגדתו המערבית. אורכו של האיל 216.7 ק"מ והוא חוצה את מישור אלזס במרכזה.
גאוגרפיה
מקורותיו של הנהר במורדות הצפוניים של הרי היורה, בצפון-מערב שווייץ ובקצה הדרומי של מחוז אלזס שבמזרח צרפת. הנהר חוצה את העיר מילוז בראשית דרכו, שם נשפך אליו הדולר מכיוון מערב, וממשיך צפונה במרכזה של אלזס מצפון לדרום. לאורך הנהר נשפכים אליו יובלים רבים ממערב, שמקורם בשלוחות המזרחיות של הרי הווז', ביניהם נהר הלאוש הנשפך אליו בקולמר והגייסן  הנשפך אליו בסלסטה. הנהר חוצה את העיר שטרסבורג, בירת מחוז אלזס הצרפתי. בשטרסבורג בנויים על הנהר גשרי אבן עתיקים, שנבנו החל מהמאה ה-17. גשרים אלה החוצים את הנהר, מהווים חלק מרובע "צרפת הקטנה" (Petite-France) שהוא אזור העיר העתיקה בשטרסבורג. האזור הוכרז בשנת 1988 כאתר מורשת עולמית מטעם אונסק"ו.
בין מילוז לסלסטה האיל זורם במקביל לכביש המהיר A35 (כביש החסידות) החוצה את אלזס, תחילה ממערבו ובהמשך ממזרחו. האיל נשפך לנהר הריין בשטרסבורג, מול העיר קֵהל שבמדינת-המחוז הגרמנית באדן-וירטמברג שבעברו השני של הריין.
שעתוק (ביולוגיה)
תהליך השעתוק, המתרחש בתאיהם של כל היצורים החיים, הוא התהליך המייצר את תוצרי הגנים. תוצר גן יכול להיות פעיל כמולוקולת RNA, או לעבור תהליכים נוספים שיהפכו אותו לחלבון.
בתהליך יצירת חלבון, שעתוק הוא שלב הביניים המקשר בין תבנית ה-DNA ובין החלבונים הבונים את התא. השעתוק הוא שלב מקדים לתהליך התרגום, שבו ה-RNA משמש כתבנית ליצירת חלבון. השעתוק מתבצע על ידי האנזים RNA פולימראז.
תיאור כללי של התהליך
בתהליך השעתוק, מולקולת RNA חדשה מסונתזת על גבי תבנית של מולקולת DNA קיימת. בדומה לתהליך שכפול ה-DNA, הגדיל החדש נוצר על פי עקרון זיווג הבסיסים, שבו אדנין נקשר לאורציל (בשונה מתימין ב-DNA) וגואנין נקשר לציטוזין. כך נוצר רצף של נוקלאוטידים שהוא גדיל ה-RNA; כל נוקלאוטיד ב-RNA מזווג לנוקלאוטיד ב-DNA, לפי הרצף. הרצף של ה-RNA, אם כן, הוא רצף משלים לרצף תבנית ה-DNA שלפיה נוצר (למעט החלפת הנוקלאוטיד תימין ב-אורציל).
ה-DNA מורכב מגדיל כפול. בתחילת השעתוק נפרם הגדיל הכפול ורק אחד הגדילים משמש תבנית ליצירת ה-RNA. גדיל זה קרוי גדיל התבנית; הגדיל השני, שאינו מתועתק, קרוי הגדיל המקודד (שכן הרצף שלו זהה לרצף ה-RNA, מלבד העובדה שהוא מכיל תימין במקום אורציל). גדיל ה-RNA מסונתז, כמקובל בכתיב הגנטי, מקצה ה-'5 ועד לקצה ה-'3. גדיל התבנית של ה-DNA מסודר בצורה הפוכה, מ-'3 ועד ל-'5.
מולקולת ה-RNA אשר נוצרת בתהליך השעתוק מכונה, פעמים רבות, תעתיק (באנגלית: Transcript).
שלבי התהליך
תהליך השעתוק מתחלק לשלושה שלבים עיקריים: אתחול, התארכות וסיום.
אתחול
בחיידקים מורכב האנזים RNA פולימראז ממספר יחידות. "אנזים הליבה" בנוי מארבע תת-יחידות: שתי תת-יחידות α (אלפא), אחת β (בתא) ואחת 'β. האנזים השלם (ההולואנזים) כולל יחידה נוספת: σ (סיגמא), הקרויה לעיתים "גורם סיגמא".
ליבת אנזים לבדה מסוגלת לבנות גדיל RNA לפי תבנית ה-DNA. למרות זאת, גורם הסיגמא חיוני לשעתוק מוצלח, שכן הוא מסייע לאנזים להיקשר ל-DNA בתחילתם של גנים. הודות לכך לא מתבצעים שעתוקים אקראיים לכל אורך הגנום אלא רק מתחילתם של גנים ועד סופם. ההולואנזים (אנזים הליבה וגורם הסיגמא) נצמדים לפני השעתוק לאזור המצוי לפני תחילת הגן והקרוי קדם (פרומוטר). כל המקדמים בתאים פרוקריוטיים מכילים רצפים מסוימים של נוקלאוטידים, אותם מסוגל גורם הסיגמא לזהות.
אנזימי RNA פולימראז נקשרים למקומות אקראיים ב-DNA בכל העת. לאחר קשירתם הם משוטטים לאורך גדיל ה-DNA עד שהם מגיעים לקדם, אזי הם נעצרים ומתחילים את השעתוק. בתחילת השעתוק נפרמת המולקולה הדו-גדילית של ה-DNA. בקדם קיים רצף קטן המכיל תימין ואדנין בלבד; הרצף קרוי תיבת TATA. תימין נקשר לאדנין בשני קשרי מימן בלבד (לעומת שלושה קשרי מימן בין גואנין לציטוזין), כך שתיבת ה-TATA מאפשרת פרימה קלה יחסית של ה-DNA, תוך השקעה מינימלית של אנרגיה.
טרם קישור האנזים ל-DNA נקשרים גורמי שעתוק לרצפים שונים בקדם ועוזרים בגיוס הפולימראז. קיימת העדפה לכך שהנוקלאוטיד הראשון בגדיל ה-RNA החדש יהיה אדנין או גואנין. לאחר שעתוק של כעשרה בסיסים ניתק גורם הסיגמא מהאנזים והמשך השעתוק מתבצע בלעדיו. לעיתים מתבצע שעתוק הולך וחוזר של גדילים קצרים בני עשרה נוקלאוטידים, אשר נפלטים אל חלל התא ונהרסים מאוחר יותר; דבר זה מתרחש עד שגורם הסיגמא מצליח להינתק מהאנזים. גורם הסיגמא, עקב האפיניות הרבה שלו לקדם, מונע מהאנזים לצאת מהקדם ולהמשיך בשעתוק. שלב האתחול מסתיים "רשמית" עם ייצורו של גדיל RNA בן לפחות 12 נוקלאוטידים.
שעתוק נוסף של אותו גן או אופרון (על ידי מולקולות נוספות של RNA פולימראז) מתרחש לעיתים קרובות. לאחר שהאנזים מפנה את הקדם נקשר אל האחרון אנזים נוסף ומתחיל בייצור גדיל חדש של RNA.
התארכות
האנזים מתקדם על גבי תבנית ה-DNA ולכל בסיס בתבנית מביא לקשירת נוקלאוטיד משלים, לפי כללי זיווג הבסיסים. הנוקלאוטידים המרחפים בחלל התא או הגרעין מגיעים אל האנזים בצורת NTP (כלומר, נוקלאוטיד בעל שלוש קבוצות זרחה). כל נוקלאוטיד שנוסף מתחבר לגדיל ה-RNA ההולך ומתארך באמצעות קשר פוספודיאסטרי. חלבונים נוספים הקרויים גורמי התארכות חיוניים לתהליך.
סיום
ידועים שני מנגנונים לסיום (בלועזית: טרמינציה) תהליך השעתוק. בשניהם מתרחשת האטה של תנועת ה-RNA פולימראז על גבי ה-DNA. ההאטה מתרחשת ברצפים מסוימים ב-DNA הקרויים אתרי סיום או טרמינטורים:
בקרה
בשל חשיבותו הרבה של התהליך הוא נמצא תחת בקרה כבדה. היום מאמינים שעיקר בקרת הגנים בתהליך המעבר מ-DNA לחלבון פעיל מתרחשת בשלב השעתוק. הסיבה לבקרה הכבדה כבר בתחילת התהליך היא האנרגיה הרבה, בעיקר בדמות מולקולות ATP, שהתא משקיע על מנת לסנתז מולקולת RNA ולאחר מכן ליצור לפיה חלבון פעיל.
עיקר הבקרה מתבצע בכך שקישור של בין ארבעה לשמונה גורמי שעתוק דרוש לרוב על מנת להתחיל את תהליך השעתוק. לעומת גורמים אלו, המעודדים שעתוק, קיימים גורמים אחרים כגון:גורמים מדכאים הנצמדים לרוב לקדם ומונעים היצמדות של RNA פולימראז.
עיבוד
לתהליך השעתוק מתלווים, בעיקר בתאים איקריוטיים, מספר תהליכים נוספים שעוזרים, בין השאר, לשמור על יציבות מולקולת ה-mRNA הנוצרת. בתאים איקריוטיים בלבד קרוי תוצר השעתוק pre-mRNA; לאחר תהליכי העיבוד, אשר במקרים רבים מתחילים עוד לפני סיום תהליך השעתוק, קרוי הגדיל mRNA בוגר. התהליכים הבולטים הם:
שעתוק והמחקר הביולוגי
גילוי ראשוני של תהליך השעתוק התרחש ב-1965 במספר מעבדות במקביל. בסוף שנות ה-60 תיארו מספר עבודות מאוניברסיטת הרוורד חלקים נרחבים ממנגנון השעתוק. חקר המנגנון נמשך עד היום, והדרך להבנה מלאה של התהליך עודנה ארוכה.
את רמת ההתבטאות של גנים שונים ניתן למדוד בשלבים שונים של התהליך. קיימות מספר שיטות למדידת רמת השעתוק; שיטות אלו התפתחו בצורה ניכרת לקראת סוף המאה ה-20. באמצעות מערכי DNA ניתן למדוד בבת אחת את רמת השעתוק של כל הגנים בתא מסוים. שיטות נוספות למדידת רמת השעתוק הן PCR ותספיג דנ"א (Southern blot). כל השיטות מבוססות על זיהוי וכימות של גדילי ה-mRNA המיוצרים בתהליך השעתוק.
רצף קונצנזוס
רצף קונצנזוס הוא רצף נוקלאוטידים, הנמצא למשל ב-DNA או RNA, ויש לו קוד מסוים המוכר על ידי גורמים אחרים (חלבונים למשל), ומהווה סיגנל מסוים לאותם גורמים.
DNA- רצף קונצנזוס, הנמצא בפרומוטר, תיבת TATA. תיבת TATA מזוהה על ידי קומפלקס מסוים המשתתף בשעתוק וברגע שמתלבש עליו, מתחיל תהליך השעתוק, בנוכחות RNA פולימראז.
חלבונים- NLS לכל חלבון רצף קונצנזוס כך שהחלבונים האחרים מכירים אותו, ויכולים לשאת את החלבון למקומות אחרים בגוף.
סטריימוי
סטריימוי (בפארואזית: Streymoy) הוא האי הגדול מבין 18 האיים המרכיבים את איי פארו, ובו נמצאת בירת האיים טורסהאבן. הוא ממוקם באמצע הארכיפלג ומהווה 24% מכלל שטחי האדמה ו -50% מכלל האוכלוסייה. פירוש שם האי הוא "אי זרמי הים".
גאוגרפיה
צורת האי מוארכת והוא משתרע מצפון לדרום. אורכו של האי 47 ק"מ ורוחבו כ-10 ק"מ. שני פיורדים מצויים בדרום מזרח האי, קולאפיורור ודאלדבאקספיורור.
באי מספר אגמים קטנים ופלגים. צמחיית האי ברובה עשבית, ואין בו עצים.
האי מופרד מהאי אסטורוי הקרוב אליו מבין האיים, והמצוי מזרחית לו, במצר סונדיני הרדוד. מערבית לסטריימוי נמצא האי ואגאר ודרומית לו נמצאים סאנדוי, קולטור, הסטור ונולסוי.
אוכלוסייה
באי מתגוררים כ-22,000 תושבים, המהווים 40% מתושבי איי פארו. מרבית התושבים מתגוררים בבירת האיים, טורסהאבן, שהיא גם את הנמל העיקרי במדינה, מרכז המסחר, ומקום האוניברסיטה של האיים.
ערים נוספות באיים הם וסטמאנה, נמל במערב האי, קולאפיורור במרכז האי והכפרים סאקסון וטיורנוביק שבצפון האי.
תחבורה
האי מקושר לאי אסטורוי באמצעות גשר העובר מעל מצר סונדיני.
בשנת 2002 נבנתה מנהרה תת-ימית שאורכה ארבעה ק"מ, המקשרת בין סטריימוי לאי ואגאר.
טקאקי קג'יטה
טקאקי קג'יטה (ביפנית: 梶田 隆章; נולד ב-9 במרץ 1959) הוא פיזיקאי יפני.
בשנת 2015 זכה בפרס נובל לפיזיקה יחד עם ארתור מקדונלד על גילוי תנודות בחלקיקי נייטרינו, ובעקיפין גילוי העובדה שלחלקיקי נייטרינו יש מסה.
סטריימוי
תחבורה
סטריימוי מקושרת באמצעות מעבורות לאיים סאנדוי וסוד'ורוי. מעבורות העובדות רק בעונת הקיץ מקשרות את טורסהאבן להנסטהולם שבדנמרק, ללאוויק שבאיי שטלנד (סקוטלנד), לברגן שבנורווגיה ולסייאיספיורור שבאיסלנד.
טקאקי קג'יטה
ביוגרפיה
קג'יטה נולד ב-9 במרץ 1959 במחוז סאיטאמה. הוא למד באוניברסיטת סאיטאמה עד 1981, וב-1986 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת טוקיו. החל מ-1988 הוא עובד במכון לקרינה קוסמית באוניברסיטת טוקיו, ב-1992 התמנה לעוזר פרופסור, וב-1999 לפרופסור. ב-1999 מונה למנהל אגף למחקר חלקיקי הנייטרינו הקוסמיים במכון.
ב-1998 גילה עם צוותו כי קרניים קוסמיות פוגעות בכדור הארץ וגורמות לחלקיקי נייטרינו לשנות את טעמם, גילוי שנודעת לו משמעות מכרעת באשר לקביעה בדבר היותם של חלקיקי הנייטרינו נושאי מסה. הוא זכה בפרס נובל לפיזיקה לשנת 2015, יחד עם ארתור מקדונלד, על גילוי התופעה וחקר משמעותה לגבי מסת החלקיקים. בשנת 2016 זכה בפרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית יחד עם שותפים עמיתים.
סטריימוי
תחבורה
שדה התעופה הקרוב ביותר נמצא באי ואגאר.
ביסלי
ביסלי הוא חטיף מלוח המיוצר על ידי חברת אסם.
היסטוריה
חברת אסם החלה לייצר את המוצר במקום פופקורן, לאחר שהבינה כי לא קיימים בישראל חטיפים מלוחים.
בעת ייצורו של הביסלי הראשון, מומחיות החברה הייתה בייצור פסטות, ובעקבות זאת גם צורת הביסלי הראשון הייתה כצורת פסטה. החטיף נוצר לראשונה כאשר הגיעה למפעל מכונת טיגון שלא התאימה לפס הייצור, ברגע של יצירתיות ניסה אפרים סעדון לטגן כמות קטנה של פסטה. בעקבות הצלחת הרעיון הוחלט להכין את החטיף על ידי טיגון של פסטה במכונת הטיגון וכך מיוצר החטיף עד היום. בשנת 1998 החברה ומשרד הפרסום אריאל יצרו את הדמויות גריל וברביקיו אשר שימשו עד שנת 2018. כפרזנטורים של החטיף, בשנת 2009 עד השנה הזו דיבבו את הדמויות אודי גוטשלק וציון ברוך.
הביסלי משווק כיום ברחבי העולם ומיוצר במספר טעמים, בהם גריל, ברביקיו, פלאפל, בצל, פיצה, וזיתים, ובנוסף בכמה טעמים במהדורה מוגבלת, ביניהם זעתר, שווארמה, המבורגר, "חריף עצבני", מקסיקני ולתקופה קצרה חטיף חיטה חסר שם שעל הלקוח להמציא לו שם ולפרסמו בדף הפייסבוק של החטיף. כל טעם מאופיין בצורה אחרת של החטיף. ביסלי גריל, למשל, הוא בעל מבנה מפותל המזכיר פסטה פוסילי. ביסלי פלאפל, לעומתו, הוא בעל מבנה לא מיושר. בנוסף, בפברואר 2012 התחילה לייצר חטיף קל שנקרא "ביסלי יאללה". לקראת בחירות 2013 יוצרו שני טעמים חדשים "חמוץ חריף" ו"חריף אש", כך שהקונה יכול לבחור את הטעם המועדף עליו מתוך השניים בקבוצת הפייסבוק של החטיף. בשנת 2014 החלה החברה לשווק את "ביסלי אקסטרים" במארז של 70 גרם.
בשנת 2015 יצרה החברה את "ביסלי נאצ'וס בטעמים "ספייסי צ'ילי", "חמוץ חריף" ו"אקסטרא צ'יז".
בינואר 2018 השיקה החברה את סדרת החטיפים "אח של ביסלי", שעשויים מקמח תירס במקום קמח חיטה, לקהל הסובל מרגישות לגלוטן, ומגיעים בטעמים מעושן, ספייסי צ'ילי וסלסה פיקנטית.
אריזות
ביסלי נמכר באריזות קטנות של 67–70 גרם ובאריזות גדולות של 190–200 גרם. בשנת 2015 הוסיפה החברה אריזה בגודל של 55 גרם. בעקבות זאת נקנסה אסם ב-1.296 מיליון ש"ח על ידי הרשות להגנת הצרכן. במגזר הערבי מוכרת החברה גם אריזה קטנה יותר במשקל של 50 גרם.
גלריה
מגוון סוגים של ביסלי:
תהילים כ"ט
"מִזְמוֹר לְדָוִד הָבוּ לַה' בְּנֵי אֵלִים" הוא המשפט הפותח בספר תהילים פרק כ"ט, הוא מזמור שבח לה'. המזמור מצא מקום חשוב בליטורגיה היהודית. חוקרים משערים כי הוא שאוב משירת עמי המזרח הקדום ומצויים בו שרידים של מיתולוגיה אלילית קדומה.
תוכן המזמור
המזמור עוסק בכבוד ובכוח של האל המקראי ובהתגלות האל בעולם. המזמור נפתח באמירה לאספת האלים לתת כבוד לאל (פסוקים א-ב), ממשיך בתיאור קולו של ה' (פסוקים ג-ט) כאשר הוא מתגלה בעולם, ומסיים בהמלכת ה' בעולם (פסוקים י-יא).
המזמור בחז"ל
חז"ל מציינים את ייחודו של המזמור בכך ש'קול ה' חוזר שבע פעמים במזמור, ושם ה' חוזר בו שמונה עשרה פעמים (ואם מונים גם את 'אל הכבוד' מגיעים ל-19 אזכורים), שכנגדם תיקנו בתפילת העמידה של יום חול שמונה עשרה ברכות ועוד אחת.
מפסוקים א–ב מצאו חז׳׳ל מקור לברך הברכות אבות, גבורות, וקדושת השם בתפילת העמידה.
המזמור בליטורגיה היהודית
בבית המקדש, מזמור זה הוא המזמור שהושר בשירת הלויים בעת הקרבת קרבן מוסף ביום הראשון של חול המועד סוכות, וכן בעת הקרבת קרבן תמיד של בין הערבים בראש השנה.
מזמור זה מקדים את שירת הפיוט לכה דודי בתפילת קבלת שבת ונוהגים בהרבה קהילות לעמוד בעת אמירתו. המקובלים נתנו חשיבות מיוחדת לכך שבמזמור מוזכר קול ה' שבעה פעמים ולכן אומרים אותו בכניסת שבת משום ששבעה הקולות הם כנגד שבעה ימי השבוע.
את המזמור נוהגים לשיר בקצת קהילות בהקפות של שמחת תורה, וקהילות ספרדיות ואשכנזיות מלוות בשירת מזמור זה את החזרת ספר התורה לארון הקודש (בקהילות אשכנזיות שרים את המזמור רק בשחרית של שבת ואילו בחגים ובימות החול נוהגים ללוות עם "לדוד מזמור").
בהתאם לדברי הגמרא לעיל, הגר"א סובר שמזמור זה הוא שיר של יום ביום הראשון של חול המועד סוכות, ובנוסף הוא גם שיר של יום לשבועות, משום דברי חז"ל שפירשו אותו על מתן תורה, וכן מנהג הפרושים.
בתרבות
למזמור לחן של הרב שלמה קרליבך, ובוצע בביצועים רבים בין היתר על ידי יצחק מאיר הלפגוט, ישראל אדלר ויעקב יהודה דסקל.
קישורים חיצוניים
משמעות המזמור בחקר המקרא
המזמור כליטורגיה דתית
קונסקובולה
קוֹנסקוֹבוֹלה (בפולנית: Końskowola) היא עיירה בדרום-מזרח פולין באזור לובלין, אשר נוסדה ב-8 ביוני 1532. האוכלוסייה המקומית, נכון ל-2013, כוללת 2,250 נפשות.
הקהילה היהודית
בסוף המאה ה-18 הוקמה קהילה יהודית בעיר, והוקמו בית כנסת ובית קברות יהודי. בעיר כיהן ברבנות רבי אברהם אבלי, עד לשנת תקמ"ב (1782) אז עבר לוורשה לכהן כראב"ד. אחריו כיהן רבי אברהם אביש שלימים היה למחותנו, אחריו בנו רבי פישל, אחריו רבי מאיר יהושע גלרנטר, רבי ברוך דוד, רבי יהושע אלתר וילדמן, ולפני השואה, מתרצ"ב, רבי יהושע זלצברג.
בעיר פעלו שניים מתלמידי החוזה מלובלין, רבי איתמר וולגלרנטר, ה"משמרת איתמר", ורבי אברהם יוזפא לרמן, אבי חסידות ויסקוט-קרושנוביץ.
תחת הכיבוש הנאצי
העיירה נכבשה על ידי כוחות גרמניים ב-15 בספטמבר 1939. תחת הכיבוש הנאצי הוקמו בעיירה מחנה שבויים ומחנה ריכוז לעבודת כפייה. מחנה עבודה אחד פעל עד 1943. האסירים נשלחו לעבודה בבניית כבישים ומסילות רכבת, או עבדו בחקלאות אצל איכרים מקומיים.
בעיירה הוקם גטו, והועברו אליו יהודים רבים מהאזור. לגטו הוגלו גם יהודים שגורשו מסלובקיה. ב-8 במאי 1942 ערכו הגרמנים אקציה, שבה נאספו מרבית תושבי הגטו וגורשו ב"טרנספורט" למחנה ההשמדה סוביבור. הגטו חוסל באוקטובר 1942. כוחות המשטרה הגרמנית ביצעו טבח בנותרים: שוטרים מגדוד 101 של המשטרה במילואים ריכזו 800–1,000 יהודים, ביניהם נשים וילדים, הביאו אותם ליער הסמוך, שם רצחו אותם. שאר תושבי הגטו גורשו למחנה אחר.
ב-25 ביולי 1944, משהתקרבה החזית לקוֹנסקוֹבוֹלה, לחמו אנשי הארמייה קריובה (מן המחתרת הפולנית), בתגבור פרטיזנים פולניים מגדוד "חלופסקיה", בגרמנים. משהגיע הצבא האדום, הצליחו הכוחות האנטי-פשיסטיים להביס את הגרמנים ולשחרר את האזור.
יוהנס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
כלי מיתר
כלי המיתר הם משפחת כלי נגינה, בהם מפיקים את הצלילים על ידי מיתרים רוטטים המחוברים לתיבת תהודה.
כלי פריטה
בכלי הפריטה כדוגמת גיטרה, עוד, נבל, בוזוקי מפיקים את הצלילים על ידי פריטה במיתר באצבעות או באמצעות מפרט. גם צ'מבלו נחשב לכלי פריטה, שכן לחיצה על הקליד פורטת במיתר בתוכו.
כלי הקשה על מיתר
דרך נוספת להפיק את הצליל מן המיתר היא על ידי הקשה עליו. בתוך הפסנתר מתוחים מיתרים, ולחיצה על הקליד מפעילה בדרך מתוחכמת פטיש קטן המקיש על המיתר. בצימבלום הנגן מקיש על המיתרים ישירות בעזרת פטישים אותם הוא אוחז בידיו.
השמעת הצליל על ידי האוויר
דרך נוספת להשמעת צליל ממיתר היא באמצעות האוויר, כגון בנבל אאולי, בו הצליל מופק על ידי הרוח. על פי המסורת היהודית, גם כינורו של דוד המלך ניגן באמצעות הרוח:
שליטה בגובה הצליל
מכיוון שגובה הצליל המופק מן המיתר תלוי באורכו, בעוביו ובמתח שלו, כדי להפיק ממנו צלילים בגבהים שונים יש לשנות את אחת או יותר מהתכונות האלה. כלי המיתר השונים מפיקים צלילים במגוון גבהים בדרכים שונות:
חנון
חְנון (ביטויים נרדפים: גיק, חננה, חנאג' ובעבר גם: יורם, שרגא, לפלף או זיגי) הוא שם תואר סטריאוטיפי, המתייחס בדרך כלל לבני אדם הניחנים באינטליגנציה גבוהה מהממוצע, ושתחומי העניין שלהם (לרוב מחשבים, מדעים, מתמטיקה, מדע בדיוני, פנטזיה, גאדג'טים ועוד) אינם מנת חלקם של רוב בני החברה הסובבת אותם.
החנון הטיפוסי נתפס כבעל מבנה גוף לא אתלטי ומראה חיצוני בלתי מושך. לרוב הוא סובל מבעיות רפואיות כגון קוצר ראייה או רוחק ראייה, אקנה, הפרעות עיכול, הפרעות דיבור, הפרעות נשימה והפרעות יציבה. החנון לרוב נכשל ביחסי אנוש (לרבות בקשרים רומנטיים), והוא ניחן בתכונות כמו ביישנות, פחדנות, שלומיאליות, פדנטיות וחולשה פיזית - המבדילים אותו מהחברה. במובן זה, "חנון" הוא כינוי גנאי לכל דבר ועניין. עם זאת, חנונים רבים מתגאים בהיותם כאלה, כאות לכישרון הטבוע בהם לכאורה, חרף בדידותם. בנוסף, אדם המסרב לבצע מעשה שיש בו סיכון, כגון ביצוע עבירה על החוק או השתתפות בספורט אתגרי, אף הוא עשוי להיות מתויג כחנון, כאמצעי של לחץ חברתי. החנון עלול ליפול קורבן למעשי בריונות, אך מנגד להתגאות בעליונותו המוסרית על החברה הסובבת אותו.
אף שהמונח מתייחס בדרך כלל לגברים ולילדים, המקבילה הנשית (חנונית או חננה) קיימת אף היא בסלנג העברי. כמו מקביליהן הזכרים, חנוניות נוטות לשקוד ולהצטיין בלימודיהן, לסבול מבדידות חברתית יחסית, וכן לקיים אורח חיים שמרני יותר. ישנן נשים העוסקות במקצועות "גבריים" באופן מסורתי, בתחומים כגון מדע, טכנולוגיה ומתמטיקה, המגדירות עצמן "חנוניות" כאות להישגן המרשים, או כדרך לציין את בדידותן החברתית. החנונית נחשבת לפחות "נשית" ומזכירה בכך את החנון הנחשב לפחות "גברי".
גם חנוניות בדומה לחנונים ממעטות בקשרים חברתיים עם המין שני, ואם הקשר קיים הוא בדרך כלל מתבטא בקשר של חנון וחנונית - זכר ונקבה, המנדים עצמם באופן בולט משאר החברה הממוצעת. התופעה מוזכרת בין השאר בסרט "יש לה ביצים", ובספר "להיות שונה" מאת גלילה רון פדר עמית.
תיאור החנון
לחנון הסטריאוטיפי, כפי שהוא מופיע באמצעי התקשורת, מאפיינים אחדים:
הופעה חיצונית
ברוב הקריקטורות, תוכניות הטלוויזיה ומופעי הבידור, החנון מתואר כאיש צעיר (לרוב בגילאי תיכון או שנות ה-20), חסר חן, ביישן ומופנם, בעל מראה לא אסתטי. אפיונים לחנון:
בימינו, סטריאוטיפ זה רחוק מהמציאות. לבוש החנונים הישראלים הוא לעיתים מרושל, אך אינו שונה מהותית מלבוש רגיל.
החנון, כאמור, הוא בעל טעם רע בכל הקשור ללבוש ולאופנה, בעיקר משום שנושאים אלה אינם מעניינים אותו, וגם משום שהוא ממעט באינטראקציות חברתיות. סדר העדיפויות של החנון הטיפוסי (בישראל) אינו כולל טיפוח מראה חיצוני המתאים לנורמה, אך יש יוצאים מן הכלל.
תחומי עניין אופייניים
תחומי העניין הטיפוסיים של החנון הם מחשבים, מתמטיקה, פנטזיה, מדע בדיוני, שחמט, כמו גם קריאת אנציקלופדיות וספרי עיון לשם הנאה. תחומי עניין אלה אינם פופולריים בקרב החברה המיינסטרימית, ומציירים את החנון בעיניה כאדם מוזר. החל משנות התשעים, תחום המחשבים והתכנות מהווה תחום עניין אצל חנונים רבים, המתמסרים לעניין מגיל צעיר ומאמצים את התחום כמקור הכנסה מרכזי בחייהם הבוגרים, אך כיום הוא כבר מקובל ברוב חלקי האוכלוסייה.
אינטליגנציה וטכנולוגיה
חלק חשוב בהגדרת החנון הוא היותו חכם מעל הממוצע, בעל אינטליגנציה גבוהה, לעיתים גאון, שנהנה לעסוק בתחומי עניין אינטלקטואליים המצריכים חשיבה ודמיון. אף על פי שהחנון המודרני מבלה כיום שעות רבות מול המחשב, רוב החנונים הם "תולעי ספרים" המסוגלים לגמוע כמויות אדירות של טקסט. הם קוראים כמעט כל דבר הבא ליד, החל מספרי לימוד אקדמיים (כגון ספרי האוניברסיטה הפתוחה), ספרות טכנית, ספרי עיון, אנציקלופדיות, עבור בספרות יפה (כגון ספרי הרפתקאות קלאסיים), ספרי פנטזיה ומדע בדיוני וכלה בספרי קומיקס.
לחנון הטכנולוגי ("geek") ישנה נטייה טבעית לטכנולוגיה. הוא אוהב להתעסק בדברים טכניים גם באופן מעשי - להרכיב ולפרק מכשירי חשמל ומכשירים מכניים למיניהם. פעמים רבות הוא משתתף בחוגים בנושאי טכנולוגיה: אלקטרוניקה, טיסנאות ואף שיגור רקטות מקרטון (תחביב ששימש כנושא לפארודיות רבות על חנונים). לעיתים הוא גם מנצל את כישרונו הטכני על מנת לשפר את ביצועי המכשירים בהם הוא משתמש, במיוחד מחשבים (ראו גם: המהרה). אלו מהחנונים המוכשרים באופן טבעי בתחומים טכניים, משמשים הלכה למעשה כאנשי התמיכה הטכנית של סביבתם הקרובה.
החנונים הם בדרך כלל תלמידים מצטיינים, אם עקב שקידה ואם עקב כישרונם. לעיתים קרובות הם אלה שמתקנים את המורה, ומשמשים כמקור סמכות ועזרה לשאר תלמידי הכיתה בתחום הלימודי. רבים מקנאים בהם על הצלחה זו ועל כך שהם מקבלים ציונים מקסימליים ללא מאמץ, ואפשר שזו אחת מהסיבות לכך שהם אינם אהודים בחברה הסובבת אותם, הנוטה לנדותם.
סטריאוטיפ שפעמים רבות מתקשר לחנוניות הוא "חביב המורה" - תלמיד המועדף על המורה בגלל ציוניו הטובים והתנהגותו הממושמעת. "חביבי המורה" לרוב מנודים על ידי שאר הכיתה, אם בגלל קנאה או בגלל כעס ("הלשנת עלי למורה").
כאשר החנון מתבגר ומזדקן, הסטריאוטיפ המאפיין אותו הוא סטריאוטיפ "הפרופסור המפוזר". מי שמזוהה במידה רבה עם סטריאוטיפ זה והתכונות המאפיינות אותו (הופעה מרושלת אך לבוש רשמי, תספורת פרועה, מקטרת, בילוי שעות בכתיבת משוואות מסובכות על הלוח, גאונות ודמיון מוזרים) הוא הפיזיקאי אלברט איינשטיין, שהפך לסמל כלל-עולמי לחוכמה ומדע, בעקבות הישגי תורות היחסות שפיתח. יש לציין שדימוי זה אינו תואם במדויק עובדות ביוגרפיות, שכן אלברט איינשטיין נחשב לגבר נאה למדי בעלומיו, והמראה המפוזר שלו הוא תוצאה של מספר מוגבל של צילומים בערוב ימיו, שלא תאמו את אורח חייו הכללי.