cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנייס ורדה
אנייס ורדה, (בצרפתית: Agnès Varda; 30 במאי 1928 – 29 במרץ 2019) הייתה במאית צרפתייה ופרופסור בבית הספר האירופי הבינתחומי להשכלה גבוהה - EGS בשווייץ. הסרטים, הצילומים ויצירותיה של ורדה התמקדו בדוקו ריאליזם, בנושאים פמיניסטיים וחברתיים עם סגנון אקספרימנטלי מובהק.
ביוגרפיה
ורדה נולדה באיקסל, בלגיה, בשם ארלט ורדה, בתם של כריסטין לבית פאסקה ושל אז'ן ז'אן ורדה (אבגניוס יואניס ורדה) שהיה מהנדס אמה הייתה צרפתייה ואביה פליט יווני מסמירנה (איזמיר) שבאסיה הקטנה.
למרות קווי הדמיון לגל הצרפתי החדש, סרטיה של ורדה שויכו יותר לתנועת הסופרים והקולנוענים שנקראה הגדה השמאלית ביחד עם כריס מרקר, אלן רנה, מרגריט דיראס, אלן רוב-גרייה,ז'אן קיירול והנרי קולפי. כמו ב"גל הצרפתי החדש" נהגו חבריה לשתף פעולה לעיתים קרובות.
ורדה הייתה נשואה לבמאי הצרפתי ז'אק דמי מ-1962 עד מותו ב-1990. היא הייתה אחת מחמשת האנשים שהגיעו להלווייתו של ג'ים מוריסון בבית הקברות פר לשז בפריז.
נפטרה בפריז ב-29 במרץ 2019.
פילמוגרפיה חלקית
ורדה ביימה כ-60 סרטים.
מאבריק (סרט)
מאבריק (באנגלית: Maverick) הוא מערבון קומי אמריקאי משנת 1994 בבימויו של ריצ'רד דונר, עם מל גיבסון, ג'יימס גארנר וג'ודי פוסטר בתפקידים הראשיים.
הסרט זכה לביקורות טובות ולהצלחה מסחרית גדולה והיה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
תקציר העלילה
ברט מאבריק (מל גיבסון) מגיע לעיירה "קריסטל ריבר" (שם בדוי) במערב הישן של אמריקה כדי לגבות חוב. מאבריק הוא הרפתקן ושחקן פוקר מיומן ומתעתד להתייצב לתחרות גדולה של Draw poker שנערכת בסנט לואיס. התנאי להשתתפות הוא הפקדה של 25,000 דולר ולמאבריק חסרים 3,000 דולר.
הוא משחק פוקר עם "אנג'ל" (אלפרד מולינה), מנצח אותו אך נאלץ להימלט באיומי אקדח. הוא פוגש במקום את אנבל ברנספורד (ג'ודי פוסטר), נוכלת ושחקנית פוקר שמנסה לשווא לכייס אותו. מצטרף אליהם גם איש החוק, המרשל זאן קופר (ג'יימס גארנר) ושלושתם עולים על כרכרה בדרך לסנט לואיס. בדרך מת העגלון ומאבריק מצליח לעצור את הסוסים הדוהרים וכמעט נופל לתהום אך קופר (שבסוף מתברר כאביו) מצליח להציל אותו.
בדרך הם נתקלים בקבוצת מסיונריות שנשדדו ומבטיחים למצוא את השודדים תמורת עמלה. הם מפתיעים את השודדים ומאבריק מחזיר את הכסף למסיונריות ומוותר על העמלה.
בדרך הם "מותקפים" על ידי שבט אינדיאנים בראשותו של ג'וזף (גרהאם גרין). ג'וזף הוא ידיד של מאבריק ומוכן "לקחת אותו בשבי" תמורת שחרורם של קופר ואנבל ומאבריק נפרד מהם. ג'וזף חייב למאבריק 1,000 דולר ואין לו מאין להחזיר לו.
במקום נמצא ארכידוכס רוסי עשיר (פול סמית) שרוצה לחוות צייד של אינדיאני תמורת 1,000 דולר. מאבריק מתחפש לאינדיאני והארכידוכס יורה בו מרחוק ובטוח שהרג אותו. ג'וזף מוסר למאבריק את הכסף וזה ממשיך במסעו לסנט לואיס.
בדרך הוא מותקף על ידי אנג'ל ואנשיו שמשאירים אותו על סוס כשחבל תליה על צוארו ומתחתיו שק ממנו יוצא נחש ארסי. מאבריק מצליח בקושי להינצל ומגיע לספינה "Lauren Belle" במימי המיסיסיפי שם נערכת התחרות. שם הוא פוגש את קופר ואנבל. לו ולאנבל חסרים 2,000 דולר לכל אחד.
מאבריק מבחין בארכידוכס הרוסי ומציג עצמו בפניו כאיש הלשכה לענייני אינדיאנים החוקר ציד אינדיאנים. הוא מקבל מהארכידוכס 6,000 דולר כדי שלא "יפליל" אותו וכעת גם הוא וגם אנבל יכולים להיכנס לתחרות.
קברניט הספינה, הקומודור" (ג'יימס קובורן) ממנה את איש החוק זאן קופר לשופט התחרות. כולם מפקידים 25,000 דולר בקופסה גדולה. בתחרות יש רק מנצח אחד שיזכה בכל הפרס הגדול בסך 500,000 דולר. התחרות מתחילה ונמשכת שעות רבות עם הפסקה שבה מאבריק ואנבל מתעלסים. לבסוף נשארים בתחרות רק מאבריק ואנג'ל.
מאבריק מנצח ואנג'ל מנסה לחסל אותו אך מחוסל קודם. קופר "חוטף" את הקופסה ונמלט כשהקומודור מנסה לירות עליו. לבסוף רואים את קופר והקומודור ביחד ומסתבר שהיה ביניהם הסכם קודם של חלוקת הפרס חצי-חצי. מאבריק "מפתיע" אותם ולוקח את הקופסה לעצמו.
בסוף מראים את קופר ומאבריק, אב ובנו בבית מרחץ מתענגים באמבט על הצלחתם. למקום נכנסת אנבל שהבינה שמדובר בקומבינה בין אב ובן. באיומי אקדח היא לוקחת את הקופסה. מאבריק חזה את הנולד - הוא מעביר לאביו מגף ובו 250,000 ומבטיח כי יהיה לו משעשע למצוא ולהחזיר לעצמו את 250,000 הדולרים שלו שאצל אנבל.
הקמע (קומיקס)
הקמע היא סדרת קומיקס בת תשעה כרכים (נכון ליוני 2023) מאת קאזו קיבואישי. הסדרה זכתה בפרסים נחשבים והייתה ברשימת רבי המכר ועודנה.
ספר 1: שומרת האבן
אמילי הייז ואחיה נאבין מאבדים את אביהם בתאונת דרכים. אמא של אמילי ונאבין, קארן, מחליטה ששינוי קיצוני יועיל לכולם. משפחת הייז עוברת לביתו של סיילס צ'רנון, סבא-רבא של אמילי ונאבין. במהלך נקיונות הבית, אמילי ונאבין מגיעים לחדר העבודה של סיילס, ושם אמילי מגלה מעמד לספר המעוטר ביד שבמרכזה ספירלה. על אף אזהרותיו של נאבין, אמילי מניחה את ידה על גבי היד, שמתחילה לזהור ברגע שאמילי נוגעת בה. היד הזוהרת מתהפכת וחושפת קמע סגול-וורד מעוטר גם הוא בספירלה של המעמד, אמילי עונדת את הקמע ופוקדת על נאבין לא לספר לאימם על ההתרחשויות בחדר. במהלך הלילה, הקמע מתחיל לדבר עם אמילי ומתריע בפניה על סכנה שמתקרבת. מיד לאחר מכן נשמעים קולות מהמרתף וקארן מחליטה ללכת לבדוק מה פשר הרעשים. אמילי סומכת על הקמע ומשכנעת את אימה שכדאי שהיא ונאבין יבואו גם, אך לפני שהם נכנסים למרתף, קארן משנה את דעתה ואומרת להם להישאר בחוץ. קארן נכנסת למרתף ורואה מולה צל (ראו מושגים), שמסיח את דעתה מהמפלצת שמאחוריה. המפלצת בולעת אותה וחוטפת אותה לכוכב בשם אלדיה, שם ההרפתקה מתחילה. אמילי ונאבין רצים למרתף, מיד לאחר שהם שומעים את הצרחה של אימם. הם נכנסים דרך הדלת הישר אל מדרגות מתפוררות. הם מגיעים לאלדיה, היכן שהמפלצת לקחה את אימם.
ספר 2: קללת שומרת האבן
אמילי מגיעה לקנליס ופוגשת את לאון אדום הזקן, איש שועל, שמציל אותם מהתקפת אלפים. לאון לוקח אותם לדוקטור ווסטון שמודיע להם שהתרופה היחידה בשביל קארן היא פרי עץ הגאדובה שגדל אך ורק בפסגת הר ראש השטן. במקביל, בגאלפן (ראו מושגים), מלך האלפים כועס על טרליס שלא עמד במשימתו ומצוות אליו את לוגר, למורת רוחו של טרליס. אמילי, לאון ומיסקיט מטפסים לפסגת הר ראש השטן ולאון מלמד את אמילי להרים דברים מבלי להרוס אותם באמצעות הקמע. אמילי מוציאה את חומר הנפץ מהדרך. לאחר זמן מה, מיסקיט, לאון ואמילי מגיעים לחורשת עצי הגאדובה, שמלאה בשלדי אנשים ואלפים. עצי הגאדובה מדברים עם אמילי ומספרים לה על תולדות המקום ואומרים לה "שעל כל פרי אחד שמעניק חיים,יש מאה שטומנים בחובם מוות" אמילי משתמשת בכוחה של האבן כדי למצוא את פרי החיים, היא מוצאת את פרי החיים מעוך על האדמה ולוקחת אותו, העצים הקסומים מזהירים אותם שהחזרה תהיה מסוכנת יותר והחבורה יוצאת לדרכה. מיד אחריהם, מגיעה סיירת האלפים בפיקודו של לוגר שנשלחה למצוא את אמילי. מאחר שלוגר לא מוצא את אמילי וחבריה, הוא פוקד לשרוף את החורשה. אמילי רוצה לחזור להציל את עצי הגאדובה אך לאון ומיסקיט אומרים שזה סיכון גדול מידיי, הקמע מנצל זאת ומנסה לשכנע את אמילי לתת לאבן את השליטה ואמילי מסרבת. החבורה ממשיכה ללכת אך האלפים משיגים אותם, לאון מבין שהם צריכים להילחם ומזהיר את אמילי לא להשתמש יותר מידי באבן, מפני שזה עלול לגרום לאבן להשתלט עליה. לוגר מתגלה כשומר אבן מיומן ביותר והאבן מנסה לשכנע את אמילי לתת לה את השליטה, אמילי נכנסת למאבק על השליטה עם האבן, ולוגר מנצל זאת ומנסה להרוג אותה אך טרליס תוקף אותו ומונע ממנו להרוג את אמילי, אבל לוגר נותן לאבן שלו את השליטה ומשנה צורה לאלף ענק. אמילי עדיין לא מצליחה להשיג את השליטה, ובינתיים לוגר מפיל את אמילי וחבריה מההר. פתאום בית צ'רנון מופיע ומציל אותם, אמילי מצליחה להשיג את השליטה ותוקפת את לוגר ובקושי רב מצליחה להשמיד את האבן שלו, והמאמץ מעלף אותה. כשהיא מתעוררת, אימה ערה ואינה נמצאת יותר בתרדמת. כעת משימתם החדשה היא- למצוא את העיר האבודה/המושמדת סיאליס. בסוף הספר, רואים את טרליס חבול עוקב אחר בית צ'רנון.
ספר 3: מחפשי העננים
טרליס מחפש את לוגר בהר ראש השטן ומוצא אותו במערה חשוכה, ושניהם יוצרים קשר עם מלך האלפים, שפוקד עליהם לחזור, אך טרליס מסרב ומשמיד את אבן יצירת הקשר. טרליס לוקח את לוגר (שנעשה נחמד יותר) לעיירה הקרובה ודואג לו. אחר כך, מלך האלפים מזמן את גאבילאן, מתנקש חסר רחמים ופוקד עליו למצוא את טרליס ואמילי, ומדיח את טרליס מתפקיד יורש העצר. באותו הזמן, אמילי, קארן ונאבין אוספים ענפים כדי להסתיר את בית צ'רנון לפי בקשתו של קוגסלי, שלוקח קשה מאוד את פרידתם מהבית. אמילי מוצאת את לאון בספרייה והוא מבשר לה שהם נוסעים לחפש את סיאליס כדי לקבל תגבורת במאבק מול מלך האלפים. ישנו סיפור שמועצת המגינים שמורכבת משומרי האבן החזקים ביותר העלתה את העיר והחביאה אותה בין העננים.
הספר נגמר במשפט של אנזו "תביא מצלמה לתעד הרגע הזה, ריקו. אנחנו הולכים להכין לנו כמה גלויות!"
ספר 4: המועצה האחרונה
ברגע שהחבורה מגיעה לסיאליס הם מופרדים: משפחת הייז משתכנת בחדר מפואר באקדמיה לקראת תחרות מועצת המגינים החדשה. לאון, ריקו ואנזו לא יכולים להיכנס לאקדמיה אז הם מסתובבים בסיאליס אך רואים שמשהו לא בסדר.
טרליס ולוגר נלקחים לכלא יארבורו. אחרי שלאון, אנזו וריקו משוחררים מתפקידם, לאון מתחיל לחשוד שמשהו לא כשורה. בזמן שיטוטם בסיאליס, לאון, אנזו וריקו פוגשים ילדה בשם אליסון האנטר שמביאה אותם למסעדה שאמה מנהלת, שם הם מקבלים אימות לחששותיהם, אביה של אליסון מספר להם שהעיר מקוללת וחברי המועצה אוסרים ורוצחים תושבים חפים מפשע. אליסון מספרת להם שחברי המועצה הם רוחות רפאים ובנוסף, היא מספרת שהיא ראתה קבוצת אנשים שהכירה והם השתלטו על העיר תוך כמה ימים, והאנשים הללו אמורים להיות מתים. מיד לאחר מכן, משמר סיאליס באים לאסור את משפחת האנטר, אבל ההורים מבקשים מאנזו, ריקו ולאון להציל את אליסון; החבורה מסכימה והם נמלטים דרך החלון, כשהמשמר אוסר את ההורים של אליסון, האבן של הקצין דאנקן מדברת אליו ואומרת לו "הם יודעים".. בכלא, טרליס ולוגר נכלאו באשמת פשעי מלחמה ולוגר בטוח שהם יישארו שם עד שמלך האלפים יבוא ויהרוג אותם אבל טרליס אומר לו שהמקום הזה כבר אבוד ושסיאליס תיפול לפני שמלך האלפים יגיע. אבל הם מחולצים לאחר מכן על ידי לאון, ריקו, אנזו ואליסון האנטר.
באותו הזמן, מיסקיט וקוגסלי נמצאים בקן ויורן ושוברים בטעות ביצה, והויורן הצעיר עובר החתמה וחושב שקוגסלי הוא אימו, לפתע מופיעה מעבורת ירוקה ואדם בשם ויגו לייט מחלץ אותם מקן הויורן אבל הויורן הצעיר עוקב אחריהם, הוא לוקח אותם לאי שלו והם מגלים שהוא היה חבר במועצת המגינים עם סיילס והיה שומר אבן; מיסקיט וקוגסלי מנסים לשכנע אותו לחזור למשחק אך הוא מסרב ושולח אותם לדרכם עם הויורן הצעיר שנקרא כעת דאגנו, ואחר משנה את דעתו ואוסף אותם עם המעבורת הירוקה שלו והוא לוקח אותם לסיאליס.
באותו הזמן, ריקו, אנזו, לאון ואליסון מתייעצים עם המתכננת של כלא יארבורו איך לחלץ את טרליס ולוגר, היא מספרת להם על חלון סורגים קטן אשר ממוקם בתקרה. בחילוץ עצמו, אליסון ולאון עוברים דרך הסורגים ומחפשים את האלפים, כאשר הם מצאו את התא שלהם, לאון שבר את הקולר שעל הקמע של טרליס וטרליס הרס את הסורגים באמצעות האבן. במהלך ההימלטות אליסון רואה את הוריה, מבטיחה להם שהיא תחלץ אותם והאסיר שאיתם מזדעזע מזה שאליסון מסתובבת עם אלפים וקורא לשומרים, החבורה עולה אל הגג, אבל השומרים מחכים להם על הגג, טרליס תוקף אותם באמצעות הקמע שלו ולמרבה הפלא, האנשים הופכים לפסלי אבן ונשברים. לפתע, המעבורת של ויגו מופיעה עם קוגסלי, מיסקיט וויגו, שקופץ מהמעבורת והורג/שובר את השומרים האחרים, ומספר להם מי שיצר את האשליה הזאת חייב להיות רב עצמה ומוכשר מאוד, אבל בגלל הקלות שבה הם נשברים, שומר האבן רחוק מאוד מהם, ואז קוגסלי מציין שסיילס אמר שהלחשים המרוחקים שלו כמעט לא פעלו שהוא מתחת לאדמה, וויגו מבין שאמילי בקטקומבות, יחד עם מקס.
באותו הזמן, שומרי האבן מגיעים לאבן הראשית עם מקס, ואמילי שמה לב שזאת לא היציאה, ואומרת שצריך לחזור אך מקס מתעלם ממנה והולך לכיוון האבן הראשית, אמילי קוראת לרונין ופירס אבל הם הפכו לפסלי אבן והתפוררו. מקס לוקח את האבן הראשית ושואל את אמילי אם היא מבינה את העוצמה של האבן הראשית, אמילי המזועזעת שואלת אותו מה הוא עשה לאחרים ומקס עונה לה שאין אחרים, ושזו רק אשליה, אמילי אומרת לו שיעזוב את האבן אחרת היא תהרוג אותו, והוא קורא לשומרים שאסרו את משפחתה ואומר לה שאם היא תתקוף אותו הוא יהרוג את משפחתה, אמילי נותנת לו ללכת והיא לוקחת את אמה ואחיה לספקטרום והם משתגרים לגן השומרים. מקס מופיע בגן השומרים ונלחם בויגו ובטרליס ומנצח בקלות, הוא עולה על ספינת האוויר של האלפים ובורח משם עם האבן. המועצה האחרונה היא - ויגו, אמילי וטרליס.
הספר נגמר שויגו ואמילי מבצעים מחוות זיכרון לשומרי האבן שמקס רצח.
ספר 5: נסיך האלפים
הספר מתחיל בחשיפת עברו של מקס, כאשר היה ילד, חברתו הטובה ביותר הייתה אלפית חכמה בשם ליירה (ככל הנראה, מקס היה מאוהב בה), הוא היה תלמיד מצטיין בפער גדול מכיתתו, אבל לא היה מקובל במיוחד, הילדים בכיתתו נהגו להציק לו על זה שהוא חבר של ליירה וקראו לו 'אוהב אלפים', על אף זאת, הוא נשאר חבר שלה. יום אחד, הוא וליירה נפגשו והיא נראתה עצובה והיא סיפרה לו שהמשמר שלח את הוריה לכלא אל לא עוול בכפם, והלוא אביו של מקס הוא מפקד משמר סיאליס, ליירה אמרה לו שלטובתם, עדיף שיפסיקו להיפגש, הדבר שבר את ליבו, וכאשר חזר הביתה התעמת עם אביו וצעק "איך יכולת לשלוח את ההורים שלה לכלא?!"
וכמה ימים אחר כך החליט לחלץ את הוריה של ליירה מכלא יארבורו, הוא נכנס דרך הסורגים בגג, כאשר מצא את התא, הוא עיקם את הסורגים, ומילט אותם דרך הגג. מקס הביא את הוריה של ליירה לרציף ספינות האוויר והפגיש אותם שם עם ליירה, מקס אמר להם שהוא מסיע אותם לפרונטרה ומשם הם יוכלו להגיע לגאלפן בבטחה, ליירה חיבקה אותו ושאלה אותו אם הוא בא איתם והוא אמר שלא. מקס העלה אותם על ספינת אוויר ואמר לקפטן של הספינה לנסוע לפרונטרה בלי עצירות. ברגע שהספינה יצאה, ספינה של משמר סיאליס פקדה עליהם לעצור והטייס נבהל וקפא במקום, מפני שהם לא עצרו, הספינה של משמר סיאליס פוצצה אותם והרגה את ליירה ומשפחתה, מקס נקם והשמיד את הספינה של משמר סיאליס שהרגה את ליירה. על זה הוא נשלח לכלא הקרח של קורת'ן לחמישים שנים, ואחרי כמה שנים מקס ברח אבל לרוע מזלו, הוא נפצע קשה ועמד למות, והאבן שלו מנצלת את מצבו ומנסה לשכנע אותו לתת לה שליטה מוחלטת, הוא לא משתכנע ואז כאשר האבן אומרת לו שאם ימות, ליירה מתה לשווא, אחרי הנימוק הזה, מקס משתכנע ונותן לה את השליטה (אם תשימו לב הסימן של האבן שלו זהה לסימן של האבן של אמילי ושל האבן של סיילס). אחרי שחוזרים להווה, מקס משחרר מכלא הקרח של קורת'ן ענק הרים בשם כרונוס, ומלך האלפים פוקד על מקס ועל כרונוס לכבוש את פרונטרה, "ושאף אחד לא יישאר בחיים".
טרליס מתאמן, ואז ליד עץ הוא רואה ילד אלפי צעיר ואז הוא מבין שזה הוא, ומחפש אותו מאחורי העץ אך אין שם דבר.
המחתרת מחליטה להתקדם לכיוון לוסיין ופרונטרה כדי לנסות לעזור לניצולים. באותו הלילה, אמילי שואלת את ויגו מדוע הוא אמר שסיילס לא הבין את ההשלכות של הריק על בשרו, ומספר על עברו, ועל אשתו ובנו שמתו. "בני חזר לעבר דרך הריק ובאמצעות האבן, כדי לנסות להחזיר לחיים את אימו, הוא היה בריק ימים על גבי ימים בהם דיבר לעצמו בהתחלה, חשבתי שהוא מדבר לאימו ואחר כך הבנתי שהוא מדבר לאבן שלו, כלומר לקול, כשסוף סוף פקח את עיניו הוא נראה מבועת, ומיד הלך לעולמו." מיד אחרי שוויגו מסיים את סיפורו, נשמעים קולות עזים על הגג, ואמילי וויגו יוצאים החוצה ורואים את כרונוס ועליו מקס, ויגו אומר לה ללכת להזעיק את טרליס, ואמילי פורצת לחדרו ורואה את טרליס שקוע בשינה עמוקה, לוגר מסביר לאמילי שהוא ניסה לעצור אותו אבל הוא לא הצליח, אמילי מבינה שרק היא יכולה להעיר את טרליס. בינתיים, מקס מפוצץ את ספינת הליווי השנייה, לנגד עיניהם של נאבין ואליסון המזועזעים, שניהם עולים למטוס סילבר הוק, ומנסים לסלק מעש הירח את כרונוס; מקס רואה את המטוסים המתקרבים ומשמיד אותם באמצעות הקמע שלו, אליסון ונאבין מנסים לירות עליו, אבל הוא חזק מידי והודף את הקליע, הוא מעופף אליהם באמצעות הקמע שלו ונוחת על המטוס של אליסון ונאבין, הוא עומד להרוג אותם אבל ויגו בדיוק מושלם, מפיל אותו מהמטוס, אולם מקס נוחת על הכנף. לפתע, אמילי מופיעה עם טרליס השקוע בשינה ומבקשת מויגו עזרה, מקס מלגלג ושואל אותם "כל המטרות שלי במקום אחד. איזו מין אסטרטגיה זאת?!" מקס, ויגו, ואמילי תוקפים זה את באותו זמן וגורמים לעש הירח לאבד כנף ומעוצמת הפיצוץ, ויגו ואמילי מתעלפים.
בינתיים, בזכרונות של טרליס, טרליס פוגש את עצמו, את לוגר ואת דודו וירג'יל, שמעניק לו מידע שימושי שייקח איתו להווה, וטרליס שואל אותו איך הוא יודע שזה הוא, והוא עונה לו "אני גידלתי אותך טרליס, אני תמיד אזהה אותך, צעיר או זקן". ואז טרליס שומע את הקול ווירג'יל אומר לו לברוח, טרליס רץ החוצה מהבית של דוד וירג'יל, והצללים מתחילים לרדוף אחריו. פתאום, אמילי מופיעה כדי להעיר אותו ואומרת לו שהם זקוקים לו יותר מתמיד והוא מתעורר ומשתמש בכוחה של האבן שלו כדי להציל את הצוות של עש הירח. הם נוחתים ויוצרים מכתש קטן, וטרליס לוקח את ויגו ואמילי למערה, ומיד ויגו מתעורר ומורה לו להיכנס לריק להעיר את אמילי, הוא נכנס לריק ורואה את מקס על השלג, פצוע קשה, טרליס מחפש את אמילי, והיא מסמנת לו מאחורי סלע שמשמש לה כמחבוא שיבוא, הם רואים את הקול מנסה לשכנע את מקס לתת לו את השליטה וברגע שהקול אומר "אם תיכנע, ליירה מתה לשווא" ומיד מקס אומר "אני שלך" והאבן משתמשת בכוחותיה כדי לרפא אותו, והישות של הקול יוצאת מן האבן של מקס, ואמילי מבינה למרבה הזוועה, שזו הישות שעוזרת לה, היא מבינה שהקול יודע שהם כאן ופוקדת על טרליס להוציא אותם משם, הוא מתרכז ומוציא את שניהם. ואמילי מתעוררת בבעתה ואוחזת בקמע שלה וצועקת "שיקרת לי!" וויגו מבין שהיא שמעה את הקול והוא שואל אותה "למה לא אמרת לי ששמעת את הקול?". אחר כך, עוברים למקס שנופל על הקרקע ושובר את מרבית עצמותיו ובוכה בייאוש, הקמע מאחה את העצמות שלו ואומר "מה ליירה הייתה אומרת אם היא הייתה רואה אותך עכשיו" והוא לוחש "ליירה... אני כל כך... מצטער ליירה... בבקשה... בבקשה... סלחי... לי".
ספר 6: הבריחה מלוסיין
בתחילה, אנחנו לומדים שמלך האלפים הדיח באופן סופי את טרליס מתפקיד הנסיך במקום הכריז על מקס כנסיך האלפים וכיורש העצר.
במשך כל הזמן הזה, מקס מכריח את אמילי, ויגו וטרליס לבוא להיפגש איתו, ולא, הוא ישמיד את כל ספינות האוויר, אמילי, טרליס וויגו עולים לספינה הקטנה שמקס שלח עם לוגי שנרגש מאוד לראות את הקבוצה ואף בוכה מהתרגשות. הם נכנסים לחדר שבו מקס נמצא עם כרונוס, והוא אומר לאמילי ששניהם סוכנים של הקול ושאם הם יעבדו ביחד אז הם יהיו חופשיים, ושהקללה מושלת בשניהם, ויגו מתערב ואומר לאמילי שהיא לא מקוללת כמו מקס, ואז טרליס מתעצבן ומתחיל להילחם במקס ואמילי מתערבת ואומרת למקס שיספר לה כל מה שהוא יודע על הקול. הוא מסכים, ומראה להם ניסוי של סיילס במין של צל בשם 'סייר שחור' שמשתלט על הפונדקאי וברגע שהוא משיג שליטה מלאה, הוא מתחיל להטיל אימה על אחרים, מקס מציין שסיילס מעולם לא הבין את מטרת ההתנהגות הזו. אחר כך, הוא שואל אם היא זוכרת את הסייר השחור שהשתלט על טרליס, והיא נזכרת בסיבריאן, והוא אומר לה שהיא השמידה את סיביראן אבל טרליס נשאר בחיים והיא האדם היחיד שהצליח לעשות זאת; הוא מבקש מאמילי לשחרר אותו מהקול על ידי השמדת הקול, ויגו מתערב ואומר לו שהשומרים הצעירים לא שותפים לצרותיהם ומקס כתגובה, פוקד על כרונוס להרים את ויגו וסוחט את אמילי שתעשה כבקשתו; הוא פותח שער לריק והחבורה נכנסת לריק. ברגע שהקבוצה מגיעה לריק, הם מופרדים, ויגו ואמילי ביחד ומקס, טרליס וכרונוס יחד הזיכרון הראשון שהחבורה צופה בו הוא של ויגו, ובו מופיע מקס הצעיר, זמן קצר לפני שהיה אמור למות; קבוצה של ילדים שומרי אבן מציקה למקס על היותו סובלני כלפי אלפים ומכנים אותו 'אוהב אלפים', מקס מזהיר אותם לא לעצבן אותו, אבל הם ממשיכים ומקללים את חברתו האלפית, ליירה, מקס מאבד שליטה ותופס את מנהיג החבורה בצוואר באוויר באמצעות הקמע, חבריו בורחים ומקס מנסה לחנוק אותו למוות, אך ויגו מופיע בזמן ומציל את הילד. ויגו המבוגר מציין שאחרי האירוע הזה הם נעשו ידידים. מקס מופיע עם טרליס וכרונוס ואומר שהקול מתעקש שהם ייפגשו בוואלקור (ראו מושגים) של הריק; החבורה עוברת דרך השער והם מגיעים לוואלקור ופוגשים את הקול במקדש המלכים (ראו מושגים). מקס אומר לו שהם חזקים ממנו ואמילי מסוגלת להשמיד נשמות צללים וכרונוס הוא ענק ההרים החזק באלדיה; הקול מחייך ואומר לכרונוס "אני מצטער שמקס גרר אותך לתוך זה קשישא. בהצלחה בחיים הבאים" ואחר כך מפיל עליו סלע ומועך אותו. ויגו מתריע בפני אמילי שזה לא ייגמר טוב. מקס מנסה לתקוף את הקול, אבל הקול תופס אותו בצווארו באוויר ואומר לו "לא כאן ידידי. לא בביתי שלי.", הקול מתכנן להרוג אותו אך אמילי פוקדת עליו להפסיק והקול מקשיב לה, ואומר למקס "הזמן יכול לרפא פצעים רבים, מקס. אלא אם אתה מתאמץ לא לתת לו." ומקס שואל "למה שאעשה את זה?", "כי יש זכרונות שאתה מסרב להניח להם" והקול מראה לו את ליירה. שאומרת לו שלא באמת עשה את כל זה בשבילה אלא בשביל עצמו ונפרדת ממנו. מקס השבור מתחיל לבכות ומבקש מהקול להחזיר אותו למצבו הטבעי, כלומר מת. מקס מתחיל להפוך לשלד ואומר לאמילי ללכת לחפש את האי אלגוס; מילותיו האחרונות היו: "סלח לבני עמך. הם לא ידעו. שאתה המלך" ואז הוא מת. אחר כך ויגו, טרליס ואמילי מתעוררים מהריק, ומצילים את האלפים שעל ספינת האוויר של מקס וכך רוכשים את אמונם ומעבירים אותם לצד שלהם. הספר נגמר ברגע שבית צ'רנון מקבל את האות ממגדל הפיקוח שטרישה הפעילה, והרובוטים שבבית מתחילים ללכת לכיוון וואלקור.
ספר 7: אור האש
טרליס ואמילי חוברים לגאבילאן שמביא אותם לאי אלגוס ומשם להיכל הזכרונות השאובים שגאבילאן גנב מקורבנותיו אשר נמצא מתחת למים. הוא מוציא את קוביית זכרונות הילדות של טרליס ומציג אותה בפניהם ומספר להם שהם יכולים להיכנס לזיכרון ולשנותו, ומזהיר אותם לשמור על ראש צלול ולא להתערב יותר מדי; הם צופים בטרליס הצעיר ובדודו וירג'יל שמלמד אותו על הצללים, ובאביו, שמפטר את וירג'יל מתפקיד המורה לנבכי העולם של טרליס וממנה במקומו את סיבריאן, הסייר השחור שהשתלט על טרליס, טרליס הצעיר מתעצבן ומלך האלפים שורט אותו באמצעות ציפורניו ויוצר את הצלקת הידועה שלו; אחר כך, טרליס ואמילי עוברים דרך שער צהוב. באותו הזמן, הסיירים השחורים משתלטים על דגי תקיפה ומתכננים להרוס את הכיפה שמגינה על ההיכל. כאשר אמילי וטרליס עוברים דרך השער, הם מגיעים למקום שממנו הצללים מגיעים שנראה כמו וואלקור אך עם מבוך ועל קירותיו תבליטים אשר כתובים בשפה בלתי מזוהה. הם עומדים מול שלושה שערים ואמילי מכריחה את טרליס לעבור דרך השער הכחול, והם מגיעים לזיכרון של אדם בלתי מוכר מכדור הארץ שאחר כך מתגלה שהוא זה שגרם לתאונה שהרגה את אביה של אמילי; כשהתאונה עומדת להתרחש אמילי מצילה את אביה באמצעות הקמע ורצה עם אביה אחרי האדם הבלתי מוכר ליער; אמילי הצעירה אומרת לטרליס שיציל אותה והוא רץ אחרי אמילי הנערה ליער. אביה מעודד את אמילי להעניש את האדם על כל הסבל שגרם לה בעוד טרליס מנסה להציל אותה אבל זה מאוחר מידי ואמילי מאבדת שליטה והופכת לעוף חול ענקי מאש, רגע לפני שהיא משתנה היא אומרת לטרליס שימצא את המשפחה שלה ויחזיר אותה. בסוף הספר היא מגלה את תפקידה בהכנת אלדיה לפלישת הצללים, השמדת כל אלה שהיא הכירה ואהבה.
ספר 8: סופרנובה
טרליס מגלה זיכרון ילדות אבוד נוסף שלו: כשהיה ילד קטן, הוא ואימו גרו בביתן זעיר וכשהם נרדמו, אימו מתה מהרעב ומהקור בעוד שהוא שרד. אישה מבוגרת עוזרת לו לצאת מהזיכרון והוא מתעורר בעיר בשם איפו, שם הם מתכוננים למלחמה בצבא האלפים. טרליס הופך למושא הערצה בקרב תושבי העיר, למורת רוחו. וויגו רומז לריבה שטרליס לא יוכל לשאת בעומס של המלוכה ושהיא עתידה להיות מלכתו. באותו הזמן, נאבין, קארן ואלי משוגרים אל תחנת חלל ומשם הם משוגרים אל כוכב בשם טייפון שהצללים בתהליך השתלטות עליו ולוקחים כמה שתילי עצי גאדובה מחוות מיוחדת לגידולם, כשכל הפירות הם פירות חיים. אמילי מתעוררת בריק על ידי צל, שמראה לה את הדרך אל הקול, ששמו מתברר כאיקול, היא פוגשת שומרי אבן שאומרים לה שכל עוד היא חזקה מספיק לברוח והצל מסלק אותם. אמילי מסרבת לשתף פעולה עם איקול, על אף שהיא יודעת שהוא חלק ממנה כעת. הצל האחר לוקח אותה לאי קטן שם היא פוגשת נער בשם מוז שגם הוא שומר אבן. האישה המבוגרת שסייעה לטרליס פותחת שער מעבר לעולם הרגיל ומתגלה כאמילי המבוגרת לאחר שמשתמשת בתרגיל הייחודי של אמילי, מוז מעודד את אמילי לחזור אל העולם הרגיל, היא עוברת אל העולם הרגיל ואיקול תוקף את אמילי המבוגרת ומוז מתגלה כבנה העתידי של אמילי. טרליס ויחידה נוספת של אזרחים מקוללים בהפיכה לחיות מגיעים לצבא האלפים, שנכנע על פי פקודות המלך, חייליו של טרליס שמחים ומחליטים לערוך מסיבה למרות שטרליס עדיין חושד שלוגי מתכנן משהו, וויגו מפציר בו ליהנות מהמסיבה והולך לחקור את לוגי, טרליס נאלץ לחלק חתימות לתושבי העיר, וכמה מהם אף מתחפשים אליו. ריבה מנסה לעודד את טרליס לשכוח מלוגי ולהתרכז ברגעים הטובים, בעוד שוויגו חוקר את לוגי, שמחזיק פתח נדיר לריק וממנו פורצת אמילי ומשמידה חצי מבית הסוהר, טרליס רץ אל עבר אזור האסון, אמילי עוף החול משליכה אותם לתוך בית ווויגו מפציר בתושביו, אב ובן בשם מאט וג'וס (בהתאמה) לברוח, אך ג'וס מסרב, אמילי מחריבה את הבית והגג מתמוט על מאט, ג'וס מסרב לעזוב אותו ומנסה להצילו, כמו השתקפות לתאונת הדרכים שבה נהרג אביה של אמילי, אמילי מצילה את האב ומעופפת מהמקום, היא מתווכחת שוב עם איקול ולוקחת באופן מוחלט את השליטה על האבן. היא עפה אל גאלפן, שם היא מתעמתת עם מלך האלפים ומסירה ממנו את המסכה. בינתיים, צוות המשימה קולוסוס, ביניהם נאבין, אימה ואלי נלכד בטייפון. טרליס ווויגו מחכים לאמילי בסיאליס, ולשם היא מגיעה לבסוף ואומרת שהיא לא יכולה להישאר ובאמצעות בועה שהיא יוצרת עם הקמע שלה היא טסה אל טייפון, אל אחיה ואימה.
ליפסון
{{פירושונים| אישים:
אחר:
ראו גם
}}
סטניסלב קוסיאור
סטניסלב קוסיאור (בפולנית: Stanisław Kosior; (6 בנובמבר (18 בנובמבר) 1889 - 26 בפברואר 1939), היה מהפכן רוסי, מנהיג המפלגה הקומוניסטית באוקראינה בשנות ה-30. נחשב לאחד האחראים הראשים להולודומור, נהרג במהלך הטיהורים הגדולים.
סטניסלב קוסיואר נולד בעיירה ונגרוב (אז בתחומי האימפריה הרוסית, כיום בפולין) למשפחת פועלים. למשפחה היו 5 בנים ולפחות ארבעה מהם היו פעילים מהפכניים. לאחר מספר שנים המשפחה עברה להתגורר בעיירה בקרבת רוסטוב על דון. בשנת 1902 קוסיאור סיים את לימודיו בבית הספר המקצועי והחל לעבוד במפעל המקומי. במהלך מהפכת 1905 הוא השתתף בשביתות ובשנת 1907 הצטרף למפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית הרוסית. בשנת 1910 ארגן קבוצת כדורגל שלמעשה הייתה כיסוי לפגישות מהפכנים. נעצר מספר פעמים לתקופות קצרות ובשנת 1911 הוגלה לאזור דנייפרופטרובסק. ירד למחתרת והמשיך בפעילות מפלגתית בשטח אוקראינה ובשנת 1915 עבר למוסקבה. בהיותו במוסקבה נעצר ונשלח למחוז אירקוטסק.
לאחר מהפכת פברואר חזר לסנקט פטרבורג והיה פעיל במנגנון המפלגתי.
לאחר מהפכת אוקטובר
במהלך דיונים על חוזה ברסט-ליטובסק הוא התנגד לחתימה על ההסכם.
בשנת 1928 חזר לקייב והיה מנהיג המפלגה הקומוניסטית במשך 10 שנים. במציאות הסובייטית זה היה התפקיד הבכיר באוקראינה. בשנת 1930 הוא נכלל בפוליטביורו.
בהיותו מזכיר המפלגה הוא פעל לקידום הקמת הקולחוזים באוקראינה ויישום מדיניות חיסול מעמד הקולאקים. לאחר יישום מדיניותו בתחום הכלכלי התרחש באוקראינה הולודומור שבמהלכו נפטרו מרעב מיליוני אנשים. בשנת 1935 הוענק לקוסיאור עיטור לנין על תרומתו לקידום החקלאות הסובייטית. במהלך הטיהורים הגדולים קוסיאור היה חבר ב"שלישייה" שאישרה עשרות אלפי הוצאות להורג. במאי 1937 הוא דיווח על מציאת אויבי עם רבים במנגנון המפלגתי בקייב. בתקופת כהונתו כראש המפלגה נקראו על שמו עיירה ותחנת רדיו מרכזית של קייב.
בינואר 1938 קוסיאור הועבר למוסקבה וקודם לסגן הראשון של יושר ראש מועצות הקומיסרים העממיים (סגן ראש הממשלה). ב-3 במאי 1938 הוא פוטר מכל תפקידיו, הואשם בחברות בארגון צבאי פולני ונעצר. בהתאם לעדויות של אשתו, עינויים לא גרמו לכך שקוסיאור יחתום על הודאה בבגידה במדינה. עובדי נ.ק.וו.ד אנסו לנגד עיניו את בתו בת ה-16 כצעד לחץ נוסף. קוסיאור חתם על ההודאה הנדרשת אך בתו התאבדה.
ב-26 בפברואר 1939 הוא נשפט להוצאה להורג שבוצעה באותו יום. ב-14 במרץ 1956 הוא זוכה מכל אשמה.
מולו קורומבה
מולו קורומבה (באנגלית: Mullu Kurumba) היא שפה דראווידית דרומית המדוברת על ידי שבטים החיים במזרח מחוז וויאנאד בקרלה, שבהודו. 25,000 מדוברי השפה גרים בוואיאנאד וכ-1,000 בהרי הנילגריס. לשפה אין ניבים; השפה קרובה ב-73% - 77% למלאיאלאם, ב-56% - 65% לטמילית וב-21% - 41% לשפות הקורומבה האחרות: בטה קורומבה, קורומבה אטאפדי וקורומבה קאנדה. חלק ניכר מדוברי השפה אינו יודע קרוא וכתוב ורק כ-60% מדוברי השפה יודעים קרוא וכתוב.
She Bop
She Bop הוא שיר של הזמרת האמריקאית סינדי לאופר, שיצא לאור ביולי 1984 כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של הזמרת, She's So Unusual. הסינגל הגיע למקום השלישי במצעד בילבורד הוט 100 בספטמבר 1984, ובכך היה לסינגל השלישי ברציפות של לאופר שנכנס ל"חמשת הגדולים" של המצעד. ברחבי העולם, הסינגל הוא השלישי של לאופר מבחינת הצלחה מסחרית אחרי "Girls Just Want to Have Fun" ו־"Time After Time". הוא הגיע למקום ה־46 במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום השישי במצעד הסינגלים האוסטרלי. בישראל הגיע הסינגל למקום הראשון.
כתיבה
השיר, שעוסק באוננות, נחשב שנוי במחלוקת זמן יציאתו לאור. הוא נכלל ברשימת השירים הראשונה של "15 המטונפים" של ארגון ההורים PRMC, שירים שחויבו לשאת תווית "פיקוח הורים" (לתוכן מיני). לאופר סיפרה בתוכניתו של הווארד סטרן שהקליטה את השיר כשהיא עירומה. העיסוק באוננות הוא לא ישיר אלא מרומז: פירוש המילה "Bop" הוא ריקוד לצלילי מוזיקת פופ, והרמיזות לאוננות נעשות במילות השיר ובאופן מורחב בווידאו קליפ, וביתר שאת בחלק המונפש שלו.
לאופר סיפרה לימים שסטיבן לאנט (אחד מכותבי השיר), רצה שהיא תהיה האישה הראשונה ששרה על אוננות. עוד סיפרה שההשראה והתמריץ לכתיבת השיר באו לה מעותק של מגזין הפורנו ההומוסקסואלי "בלובוי" (שחשבה אז שמיועד לנשים), ושהיא קיוותה שילדים שמאזינים לשיר לא יבינו במה הוא עוסק באמת. בתחילה הצליחה לאופר בכוונתה המקורית שלא לפרסם בציבור את המשמעות האמיתית של השיר, אך זו נפלטה ממנה כשהתארחה בתוכנית הרדיו של ד"ר רות, דבר שהביא להכללתו ברשימה של PRMC.
מבחינה מוזיקלית, לאופר רצתה ליצור שיר "רוקבילי עם אלקטרוניקה". לדבריה היא שאבה השראה מהרוקבילי של ג'ון לנון שלפני Double Fantasy, ומגרסת הכיסוי שלו ל־"Be-Bop-A-Lula" – הפתיחה של "She Bop", "We--ll", היא מחווה לפתיחה של לנון לגרסת הכיסוי שלו לשיר זה.
הסינגל הופץ בלמעלה מ־32 גרסאות ברחבי העולם, כשהנפוצות היו סינגל 7 אינץ' שכלל שני שירים (והופץ בעטיפות שונות) וסינגל ויניל 12 אינץ', שכלל גם הוא שני שירים (והופץ גם הוא בעטיפות שונות).
לאופר הקליטה גרסה שקטה יותר לשיר, שנכללה באלבומה האקוסטי The Body Acoustic (2005).
הוצאה לאור והצלחה
"She Bop" יצא לאור ב־2 ביולי 1984. הופעת הבכורה שלו בבילבורד הוט 100 הייתה במקום ה־52, כפי שהופיע בגיליון "בילבורד" מה־21 ביולי 1984. בסך הכל שהה הסינגל 18 שבועות במצעד, ומיקום השיא שלו בו היה 3, כפי שהופיע בגיליון המגזין מה־8 בספטמבר 1984. בכך הוא היה לסינגל השלישי מאלבום הבכורה של לאופר שנכנס לעשרת הגדולים בבילבורד הוט 100. הסינגל הגיע גם למקום העשירי במצעד Hot Dance/Club Play Songs בשבוע של ה־15 בספטמבר 1984. במצעד סוף השנה של המגזין לשנת 1984 הגיע הסינגל למקום ה־34. ב־17 באפריל 1984 הסמיך איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את הסינגל למעמד סינגל זהב על הפצת חצי מיליון עותקים ברחבי ארצות הברית.
וידאו קליפ
בווידאו קליפ מתואר עולם דיסטופי בו האנשים הקונפורמים זזים ומתנהגים באופן זהה, ורק מעטים בו חורגים מהנורמות החברתיות. המתאבקת המקצועית וונדי ריכטר מבצעת ליפ סינק לזמרתה של לאופר בשורה הראשונה של השיר (גם המתאבק המקצועי לו אלבאנו  משתתף בקליפ). הזמרת מעיינת במגזין פורנו, כאמור לעיל. בעקבות הזמרת נשלח רכב עליו כתוב, ובו קבוע שלט "רעיות מהפרוורים נגד חוטאים" (הרעיות רומזות לארגון PRMC) – הרכב מאויש על ידי "יחידות מיוחדות" של הורים, המפקחים על המוסר, ומגיעים לתפוס את הזמרת ולהעבירה לרשויות החוק, לשם אכיפת החוק והעמדתה לדין. ההורים מצוידים בנשק קר כדוגמת אננס, מערוכים ומחבתות. נציג החוק מצליח להכות את הזמרת על ידה והיא נמלטת, בתחילה באופן רגלי ובהמשך עם חבר על אופנוע. מתנהל אחריהם מרדף, המתנהל באופן מונפש. כאשר השניים עוצרים לתדלק, ההורים מצליחים ללכוד אותה, והיא מובאת למשפט. בתחילתו של המשפט ההורים תופסים אותה בכוח, לבל תברח, אך בהמשך היא מתגברת עליהם ונמלטת. בחלק האחרון של הקליפ נראית הזמרת כעיוורת (כתוצאה מעיסוקה באוננות, על פי האמונה העממית) המרכיבה משקפיים כהים ואוחזת במקל חישה שנזרק אליה (ואותו היא מתקשה לתפוס, עקב עיוורונה). הקליפ נגמר עם ריקוד של הזמרת עם רקדן עיוור, בליווי רקדנים שגם הם מתוארים באופן דומה, כעיוורים המרכיבים משקפיים כהים ואוחזים במקלות חישה.
הקליפ מרחיב מעבר למילות השיר את הרמזים לאוננות, אף כי לא באופן ישיר. בין הדימויים שמוצגים: בקבוק מיונז זקוף שמשפריץ מיונז לאוויר (רמז לשפיכה) ואופנוע שרוטט תוך שירת המילים "ויברציות טובות" (המרמז לויברטור). בחלק המונפש נכנסים השניים לתחנת דלק כדי לתדלק את האופנוע עליו הם נמלטים. בכניסה לתחנת הדלק מוצגים השלטים "GIT OFF HERE" (שיבוש מכוון של "get off", שמשמעותו בסלנג היא אורגזמה) ו־"Fill Her Up" (בסלנג: חדירה של פין הזכר לנרתיק הנקבה). מעט אחר כך, דמותה המונפשת של לאופר מצביעה על שלט עליו כתוב "שירות עצמי" ("Self Service", המרמז לאוננות). לאחר שהיא נתפסת על ידי רשויות החוק, היא שרה שהיא לא "יכולה להפסיק להתעסק עם אזור הסכנה".
אד גרילס ביים את הווידאו קליפ. מרק מארק עיצב את הדמויות המונפשות בקטע המונפש בקליפ, תוך שג'רי ליברמן מחברת ההפקות "NYC's Jerry Lieberman Productions" הפיק וביים אותו. מארק גם עיצב את עטיפת גרסת 12 אינץ' האמריקאית של הסינגל.
הקליפ היה מועמד לפרס בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV שהתקיים בשנת 1985 בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר", אך הפסיד לשירה של טינה טרנר "What's Love Got to Do with It".
רשימת השמעה
סינגל 7 אינץ' ארצות הברית/בריטניה סינגל 12 אינץ' ארצות הברית
סינגל 12 אינץ' בריטניה
בניטו
{{פירושונים
ראו גם
}}
סנדרה מייסון
סנדרה פרנלה מייסון (באנגלית: Sandra Prunella Mason; נולדה ב-17 בינואר 1949) היא פוליטיקאית, עורכת דין ודיפלומטית מברבדוס, שכיהנה במשרת המושלת הכללית השמינית והאחרונה של ברבדוס מאז 2018 ועד לבחירתה כנשיאת ברבדוס. היא ראש המדינה מאז 30 בנובמבר 2021, כאשר המדינה הפסיקה להיות תחת משטר המלוכה של ברבדוס והפכה לרפובליקה.
מייסון הייתה עורכת דין פעילה, ששימשה כשופטת בית הדין הגבוה של סנט לוסיה, ושופטת בית המשפט לערעורים בברבדוס, והייתה האישה הראשונה שהתקבלה ללשכת עורכי הדין בברבדוס. היא כיהנה כיושבת ראש ועדת CARICOM להערכת האינטגרציה האזורית. הייתה השופטת הראשונה שמונתה כשגרירה מטעם ברבדוס, והייתה האישה הראשונה שכיהנה בבית המשפט העליון במדינה. היא הייתה הראשונה מברבדוס לכהן בבית הדין לבוררות של מזכירות חבר העמים. ב-2017 היא מונתה למשרת המושלת הכללית השמינית של ברבדוס, מ-8 בינואר 2018. במקביל למינויה, זכתה מייסון בדרגת גבירת הצלב הגדול במסדר מיכאל וג'ורג'. עם כניסתה לתפקיד המושלת הכללית, הפכה סנדרה מייסון לראשת מסדר הגיבורים הלאומיים, מסדר ברבדוס ומסדר החירות.
ראשית חייה
סנדרה פרונלה מייסון נולדה ב-17 בינואר 1949 בסנט פיליפ, ברבדוס. לאחר שלמדה בבית הספר היסודי סנט קתרין עד גיל תשע, היא למדה בבית ספר תיכון בקווינס קולג' ואז החלה ללמד בבית הספר התיכון הנסיכה מרגרט בשנת 1968. בשנה שלאחר מכן עבדה בבנק ברקליס כפקידה. מייסון נרשמה לאוניברסיטת איי הודו המערבית ב-Cave Hill, שם היא קיבלה תואר ראשון במשפטים. מייסון הייתה אחת הבוגרות הראשונות של הפקולטה למשפטים מ-UWI, Cave Hill. השלימה את לימודיה ב-1973.
בשנת 1975 היא השיגה תעודת השכלה משפטית מבית הספר למשפטים יו ודינג בטרינידד וטובגו; הייתה לאישה עורכת הדין הראשונה מברבדוס שסיימה את בית הספר. היא התקבלה ללשכת עורכי הדין ב-10 בנובמבר באותה שנה והפכה לחברה הראשונה בלשכת עורכי הדין בברבדוס. היא סוראופטימיסטית של ברבדוס.
קריירה מוקדמת ועיסוק משפטי
החל משנת 1975, היא עבדה במנהל הנאמנות עבור בנק ברקליס ועברה למספר תפקידים שונים בחברה עד 1977. בשנת 1978 החלה מייסון לכהן כשופטת השלום של בית המשפט לנוער ולמשפחה ובמקביל שימשה כחונכת בדיני משפחה ב-UWI. היא הפסיקה את לימודיה ב-1983 והמשיכה להיות שופטת. בשנת 1988, סיימה את הקורס של המכון המלכותי למינהל ציבורי בלונדון בנושא מינהל ומשפט. היא כיהנה בוועדת האו"ם לזכויות הילד מאז הקמתה ב-1991 ועד 1999, וכיהנה בתפקיד סגנית היו"ר בשנים 1993 ל-1995 ויו"ר בישנים 1997 ל-1999.
בין 1991 ל-1992, שימשה מייסון כיושבת ראש והייתה אחת משתי הנשים שמונו לוועדת CARICOM שהופקדה על הערכת האינטגרציה האזורית וכללה 13 חברים. היא עזבה את בית המשפט לענייני משפחה ב-1992 כדי לשמש כשגרירה בוונצואלה, והייתה האישה השופטת הראשונה מברבדוס שכיהנה בתפקיד זה. בשנים 1993–1994 היא גם שימשה כשגרירה בצ'ילה, קולומביה וברזיל. עם שובה לברבדוס בשנת 1994, מונתה מייסון לכהן כשופטת ראשית בברבדוס, ובשנת 1997 הפכה לרשמת של בית המשפט העליון במדינה.
בשנת 2000, מייסון השלימה לימודים בנושא יישוב סכסוכים אלטרנטיביים באוניברסיטת ווינדזור בווינדזור, אונטריו, קנדה, ולאחר מכן השלימה מלגה עם המכון לחינוך משפטי בהליפקס, נובה סקוטיה, בשנת 2001, כמו גם קורס במחלוקת מתקדמת ב-UWI. היא המשיכה לכהן כרשמת בית המשפט העליון עד שנת 2005, אז מונתה ליועצת המלכה בלשכת עורכי הדין של ברבדוס. בשנת 2008, הושבעה מייסון כשופטת לערעורים והפכה לאישה הראשונה שכיהנה בבית המשפט לערעורים בברבדוס. במשך שלושה ימים בשנת 2012, היא הייתה למושלת הכללית בפועל של ברבדוס ובשנה שלאחר מכן הייתה אזרחית ברבדוס הראשונה שמונתה לחברות בבית הדין לבוררות של מזכירות חבר העמים (CSAT). בית הדין פועל בקרב חברי חבר העמים הבריטי בפתרון סוגיות הנוגעות לסכסוכי חוזים. עם מינוי זה, כונתה על ידי הלופ ניוז לאחת מעשרת הנשים החזקות ביותר בברבדוס.
המושלת הכללית של ברבדוס
בשנת 2020, מייסון בתפקידה הרשמי הכריזה על מדיניות הממשלה בנאום מן הכס, שנכתב על ידי ממשלתה של ראש הממשלה מיה מוטלי, הצהירה כי ברבדוס תהפוך לרפובליקה ובכך הדיחה את המלכה אליזבת השנייה ממשרת ראש המדינה. היא הצהירה כי לקראת ציון 55 שנה לעצמאות ברבדוס המדינה תהפוך לרפובליקה פרלמנטרית.
נשיאת ברבדוס
ב-12 באוקטובר 2021, מייסון הועמדה כמועמדת לנשיאות על ידי ראש הממשלה מוטלי ומנהיג האופוזיציה ג'וזף את'רלי כדי לשמש הנשיאה הראשונה של ברבדוס. לאחר מכן היא נבחרה פה אחד על ידי שני בתי הפרלמנט (עם שלושה נמנעים בבית ושניים בסנאט) ב-20 באוקטובר. מייסון הושבעה לתפקידה ב-30 בנובמבר 2021, ביום השנה ה-55 לעצמאות המדינה. בפועל תפקידה בעיקר טקסי, בדומה לתפקידה כמושלת כללית.
קטנתי
קָטֹנְתִּי הוא סינגל מסוגת מוזיקה חסידית בביצוע של יונתן רזאל, שיצא בשנת 2012 ונכנס לאלבומו בין הצלילים. השיר זכה להצלחה גדולה במגזר הדתי, ואף זכה בפרס פרס אקו"ם בשנת 2013.
השיר
השיר בנוי משלושה פסוקים, שני פסוקים סמוכים בספר בראשית ופסוק מספר תהילים:  ו- מ).
את השיר הלחין רזאל בעקבות החלמתה של בתו שנפצעה באורח קשה מפגיעת ראש בתאונה ביתית בערב יום העצמאות ה'תש"ע.
הצלחת השיר
במצעד הפזמונים העברי השנתי של תחנת הרדיו גלגלצ לשנת תשע"ג, הגיע השיר למקום 13 ומקום ארבעים ברשת ג'.
השיר נבחר לשיר השנה לשנת 2013 מטעם אקו"ם.
במצעד העשור של רדיו קול ברמה הגיע השיר למקום העשירי, ובמצעד של רדיו קול חי מיוזיק הדיע השיר למקום ה-12.
השיר בוצע על ידי אברהם פריד, ז'אק הודק, רבקה זהר ולירון לב.
נכון לנובמבר 2021 לשיר למעלה מ-12 מיליון צפיות ביוטיוב. פזמון השיר זכה להתייחסות פארודית בשיר "אשפיל אפי" של ארץ נהדרת.
אברהם בן דוד (קצין)
אברהם בן דוד (נולד ב-1960) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת כקצין הנדסה ראשי וכראש מטה פיקוד העורף.
ביוגרפיה
בן דוד שירת כקצין בחיל ההנדסה הקרבית. פיקד על גדוד 601. בשנים 1992 עד 1994 פיקד על חטיבת עציון ולאחר מכן פיקד על בית הספר להנדסה צבאית. שירת כקצין הנדסה ראשי בשנים 1999 עד 2003, כולל במהלך נסיגת צה"ל מדרום לבנון, פרוץ האינתיפאדה השנייה ומבצע חומת מגן, אירועים בהם מילא חיל ההנדסה תפקיד משמעותי.
בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש ראש מטה פיקוד העורף, כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה. בשירות המילואים משמש סגן מפקד פיקוד העורף, ומילא תפקיד זה במהלך מבצע עופרת יצוקה.
לאחר שחרורו מונה ב-2008 למנהל חטיבת שיווק ומכירות ישראל בחברת מוטורולה ובשנת 2019 מונה למנכ"ל החברה.
בן דוד בעל תואר ראשון בהנדסת חשמל ומחשבים מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה.
גבעת בורובאן
גבעת בורובאן (באנגלית: Borovan Knoll; בבולגרית: Борованска могила) היא גבעה בחוף המערבי של מפרצון לינדבלאד, בחצי האי טריניטי, בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
גבעת בורובאן ממוקמת 1.85 קילומטרים מזרחית - דרום-מזרחית מגבעת דראגור.
גבעת בורובאן ממוקמת 3.88 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מנקודת אלמונד- נקודת אלמונד מהווה שלוחה של גבעת בורובאן.
גובהה של גבעת בורובאן 878 מטרים מעל פני הים.
מיפוי הגבעה
הגבעה מופתה לראשונה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים ובריטיים.
מקור השם
הגבעה נקראת על שם הכפר בורובאן שבצפון מערב בולגריה.
מצוקי ברן
מצוקי ברן (באנגלית: Burn Cliffs) הם שני מצוקים סלעיים במערב חלקו המרכזי של האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
המצוקים מצויים ממערב להר אתלוולף שברכס דאגלס; במוצאו של מפרצון היידן.
גילוי ומיפוי המצוקים
המצוקים מופו לראשונה על ידי סוכנות הסקר הבינלאומית הבריטית, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בשנת 1966, ועל ידי תצלומי לוויין שצולמו על ידי לווין לנדסאט בינואר 1974.
מקור השם
שמם של המצוקים ניתן להם בשנת 1977 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
המצוקים נקראים על שמו של ריצ'רד ויליאם ברן (Richard W. Burn), גאולוג של הסקר האנטארקטי הבריטי, אשר שהא בתחנת המחקר באי אדלייד, וחקר את צפון האי אלכסנדר בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1975–1976, ובעונת המחקר 1976–1977.
רודולף פון נורמן
רודולף קרל פרידריך ארנסט פון נורמן (בגרמנית: Rudolf Carl Friedrich Ernst von Normann; 2 במאי 1806 – 18 ביוני 1882) היה צייר, שרטט, ליתוגרף ומעצב תפאורה גרמני. הוא נחשב לנציג ציור הנוף הרומנטי של בית הספר דיסלדורף.
ביוגרפיה
קרל פרידריך רודולף ארנסט פון נורמן, צאצא למשפחת האצילים פומרניאן-רוגישן פון נורמן, היה בנם של הסגן הפרוסי קרל וילהלם פון נורמן (נפטר 1806) ואשתו פרידריקה לואיזה פון אוויסטין (1784–1847)
שינוי מיקום חיל המצב הביא לכך שהמשפחה עברה מברלין לדיסלדורף על הריין בשנת 1817. בשנת הלימודים 1823/1824 הוא נרשם לתיכון המלכותי בקובלנץ. בסתיו 1827 הוא הצטרף לגדוד הקיסר פרנץ גרד בברלין. ב־16 במאי 1832 הוא הפך לסגן שני וב־13 במאי 1845 הוא מונה לסגן ראשון בגדוד חי"ר של משמרות לנדוור בדיסלדורף.
יחד עם וילהלם קמפהאוזן, הנרי ריטר, רודולף יורדן, הנס גודה, פרדריק ניקולאי ינסן וגוסטב ייקוב קנטון, ייסד פון נורמן את הקבוצה הדמוקרטית והבקורתית בשנת 1844, ששמה מורכב מאותיותיהם הראשונות של שמות החברים. הוא גם היה חבר באגודת האמנים מלכסטן.
תחומי העניין שלו היו גם בתיאטרון ובמוזיקה, שעקב אחריהם בביקורים תכופים בתיאטרון דיסלדורף, שם הציג קרל אימרמן קטעים ופליקס מנדלסון-ברתולדי ניהל את האופרה.
הנסיך קרל אנטון פון הוהנצולרן בדיסלדורף, חברו הקרוב, המליץ על נורמן לדוכס אנהלט-דסאו, שמינה אותו למנהל תיאטרון החצר בשנת 1866 ולבמאי בשנת 1867. בשנת 1874 עבד פון נורמן גם על הארכיטקטורה של ארמון המגורים דסאו.
ניסני
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שחר עמיר
שחר עמיר (נולד ב-11 במרץ 1999) הוא כדורסלן ישראלי, המשחק בעמדת הקלע בקבוצת  הפועל חולון.
ביוגרפיה
עמיר גדל באילת שם שיחק כילד בקבוצת הכדורסל המקומית עד לגיל 15.
מועדונים
שיחק כדורסל מגיל קט-סל בקבוצת הפועל אילת. מכיתה י' ועד סוף התיכון למד בהכפר הירוק באקדמיה של הפועל תל אביב. עונתו הראשונה בקבוצת בוגרים הייתה עונת 2017/2018 כאשר שיחק במקביל בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב ובקבוצת הנוער של המועדון. באותה שנה זכה עם הנוער במקום השני באליפות הנוער כאשר הפועל מפסידה ליריבה העירונית מכבי תל אביב בסדרת גמר הפלייאוף. בעונה שלאחר מכן עבר לשחק בהפועל רמת גן/גבעתיים מהליגה הלאומית בכדורסל. בעונות 2019/20 עבר לשחק במכבי הוד השרון. לקראת סוף העונה בעקבות משבר הקורונה, הופסקה הליגה הלאומית ועמיר חתם עד לסוף העונה בליגת העל בקבוצת הפועל אילת. לקראת עונת 2020/21 חתם בעירוני רמת גן.
באוגוסט 2022 חתם בהפועל חולון מליגת העל.
בנבחרות הלאומיות
עמיר, שיחק בנבחרות הנוער והעתודה של ישראל. ב-2017 שיחק תחת המאמן שרון אברהמי באליפות אירופה דרג ב' לנבחרות עד גיל 18 בטורניר שנערך באסטוניה. ביולי 2019 זכה עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל תחת מאמן הנבחרת אריאל בית הלחמי באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 שנערכה בישראל.
משפחת בניה הסופר
משפחת בניה הסופר הייתה משפחת סופרים, דהיינו מעתיקי ספרים, שפעלה בסוף המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16 בצנעא, בירת תימן.
בראש המשפחה עמד הרב בניה הלוי (בניה הוא תרגום של "עמר"). שמו המלא היה בניה בן סעדיה בן זכריה אלמרגזי. הוא נחשב לגדול מעתיקי הספרים ביהדות תימן. יש הסבורים כי שימש כראש אב בית דין העיר צנעא.
גם ארבעת ילדיו דוד, יוסף, סעדיה ומרים וכן נכדיו בני בנו דוד, מעודד והרב אביגד (כיהן כראש אב בית הדין צנעא) היו סופרים.
הם העתיקו ספרים מגוונים: חומשים, נ"ך, ש"ס, מדרש,, כתבי הרמב"ם ועוד. כארבעים מהם נשתמרו בספריות ובידיים פרטיות. מחזור שהועתק בשנת 1508 על ידי הבן הרב יוסף, נמצא בספריה הממלכתית בברלין.
העתקותיהם נחשבות כמדויקות. שאלת היחס בין נוסח המקרא בספריהם למסורה של טבריה עוררה פולמוס בין החוקרים בשנת התשכ"א 1961 מעל דפי "הארץ".
לפי תאריכי הקולופונים, העתיק רבי בניה כתבים בשנים 1483-1460, רבי דוד בשנים 1473-1510, רבי יוסף בשנים 1478-1508. רבי סעדיה העתיק ספר פילוסופי של אלגזאלי בשנת 1498 ורבי אביגד העתיק ספרים בשנים 1540-1531.
רבי יעקב ספיר, שביקר בתימן בשנת התרי"ט 1859, ראה חומש בכתב ידה של הסופרת מרים, ובו היה כתוב: "אל תשיתו עלי חטאת אם תמצאו בו שגיאות, כי אשה מינקת אנכי. מרים בת בניה הסופר". עוד כותב ספיר, כי יהודי צנעא אומרים שהרב בניה העתיק ארבע מאות ספרים, אולם מספר זה נראה מופרז.
הלגה וייס
קורות חיים
הלגה וייס נולדה ברובע ליבן בפראג למשפחה יהודית מתבוללת. אמה אירנה פוקסובה הייתה תופרת, ואביה, אוטו וייס, עבד בבנק הממלכתי בפראג. ב-10 בדצמבר 1941 גורשו הלגה והוריה לגטו טרזין. הם היו מופרדים במגוריהם, אך הצליחו להתראות ולהחליף פתקים בחשאי. ההערכה היא ש-15,000 ילדים מתחת גיל 16 גורשו לטרזין. פחות מ-100 מילדי טרזין שגורשו לאושוויץ שרדו.
החיים בטרזין
בטרזין השתמשה הלגה ביכולות הציור והרישום שלה. היא כתבה יומן שכלל תמונות מחייה בגטו, יומן ששרד את המלחמה. אביה אמר לה בדצמבר 1941, "ציירי מה שאת רואה", וכך עשתה. היא הוחזקה ב"בית הנערה" בחדר עשרים וארבע. רישומיה הם עדות לחיי היומיום של היהודים בטרזין.
גירוש לאושוויץ
באוקטובר 1944, בגיל 15, גורשו הלגה ואמה לאושוויץ. בסלקציה שכנעה הלגה את יוזף מנגלה שהיא מבוגרת מספיק כדי לעבוד, בטענה שהיא בת 18, ושרדה את הסלקציה. היא אף טענה שאמה צעירה מכפי שהייתה באמת, מה שהציל את חיי אמה. לאחר עשרה ימים הועברה מאושוויץ לפרייברג ליד דרזדן, מחנה עזר של מחנה העבודה פלוסנבירג. לאחר מכן הוצאה לצעדת מוות בת 16 יום למחנה מאוטהאוזן. שם שוחררה ב-5 במאי 1945 על ידי צבא ארצות הברית.
לאחר המלחמה
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה שבה הלגה לפראג ולמדה באקדמיה לאמנויות יפות. מ-1950 למדה אצל האמן הצ'כי אמיל פילה. היא עבדה כאמנית והקימה משפחה. לאחר מהפכת הקטיפה בנובמבר 1989, הציגה את יצירתה בפראג ובמקומות אחרים באירופה.
פרסים וכבוד
בשנת 1993 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד על ידי מכללת מסצ'וסטס לאמנות ועיצוב בבוסטון על הישגי חייה. בשנת 2009 הוענקה לה מדליית יוזף לבקה (Josef Hlávka). באוקטובר 2009 העניק לה ואצלב קלאוס את מדליית ההצטיינות.
אליה גרינפלד
אליה גרינפלד (נולד ב-28 במאי 1986) הוא תסריטאי ואיש קריאייטיב ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה כחלק מצוות גלילאו וכתב בחטיבת הדיגיטל של כאן - תאגיד השידור הישראלי.
קורות חיים
בוגר תואר ראשון למדעי המדינה ומנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית.
קריירה
גרינפלד הגיש את תוכנית הטלוויזיה "הכוורת" בערוץ המקומי של אשדוד וכן השתתף במופע "עיר ערוץ הילדים" כראש עיר ערוץ הילדים בשנת 2003.
ב-2005 התגייס לגלי צה"ל. במהלך שירותו הצבאי ערך והגיש תוכניות ופינות, ובהן שישי חם וארץ עיר מא' ועד ת'. בשנת 2008 קיבל ציון לשבח בפרס מפקד גלי צה"ל על עריכת התוכנית "מכתבים מהתנ"ך". עם שחרורו החל לכתוב עבור כלי תקשורת מובילים, ובהם הארץ, מאקו ועוד.
בשנת 2011 החל לעבוד בתוכנית המדע הפופולרי גלילאו, תחילה כתחקירן ובהמשך כתסריטאי ועורך. בשנים 2016 ו-2017 זכתה "גלילאו" בפרס התוכנית הטובה ביותר בקטגוריית מגזין ילדים ונוער על ידי האקדמיה לטלוויזיה.
החל משנת 2016 גרינפלד כותב ומשחק בסרטונים של חטיבת הדיגיטל בתאגיד השידור הישראלי. בין השאר, עוסקים הסרטונים בסוגיות חברתיות ובזהותו כיוצא ברית המועצות ועולה חדש.
בשנת 2020 בזמן מגפת הקורונה החל אליה לכתוב ולככב בסרטונים העוסקים במגפה וכך זכה לכינוי 'הפנים היפות של הקורונה בישראל' או 'נחמן שי של העידן הדיגיטלי'
מיזמים דיגיטליים
בשנת 2015, לפני נאומו של בנימין נתניהו באו"ם, פרסם גרינפלד משחק בינגו (ביביבינגו), שמטרתו הייתה לקלוע לקלישאות של ראש ממשלת ישראל. בשנת 2016 אליה יצר את מפת סיפורי האהבה בירושלים, מיזם שהתרחב לאחר מכן לכל הארץ במסגרת תאגיד השידור הישראלי.
בשנת 2017 הקים את חברת התוכן והדיגיטל לייקה.
פעילות חברתית
גרינפלד היה ממייסדי הארגון הבריגדה התרבותית, שהוקם בשנת 2015 לאחר הצלחת קמפיין "נובי גוד ישראלי". יוזמות אלה הוקמו במטרה לספר מחדש את סיפורם של יהודי ברית המועצות.
ג'יימס דייוויד סמילי
ג'יימס דייוויד סמילי (באנגלית: James David Smillie; 16 בינואר 1833 - 15 בספטמבר 1909) היה אמן אמריקאי.
ביוגרפיה
אביו, ג'יימס סמילי (1807–1885), היה חרט סקוטי, שהיגר לניו יורק ב-1829, נבחר לאקדמיה הלאומית לעיצוב ב-1851. אביו עשה הרבה בשיתוף עם אחיו ויליאם קאמינג (1813– 1908), לפיתוח אמנות החריטה והיה חרט נוף מצוין.
ג'יימס למד אצל אביו ובאקדמיה הלאומית לעיצוב. הוא חרט על קוביות פלדה איורים, בעיקר תמונותיו של דארלי לרומנים של ג'יימס פנימור קופר. הוא נבחר למקורב של האקדמיה הלאומית ב-1865 - שנה לאחר שהחל לצייר לראשונה, וקיבל דרגת אקדמאי ב-1876. הוא היה מייסד (1866) של אגודת צבעי המים האמריקאית, שבה היה גזבר בשנים 1866–73 ונשיא בשנים 1873–78, ושל מועדון התחריט של ניו יורק. הוא התחתן עם אנה סי קוק ב-1881.
בין ציוריו, בצבעי שמן, ניתן למצוא את ערב בהרים (1876) וצוקי נורמנדי (1885), ובצבעי מים, המרוץ (1876) ועדר (1888). הוא כתב ואייר את המאמר על היוסמיטי.
דיוקן של סמילי מאת הנרי אוגוסטוס לופ נמצא באוסף האקדמיה הלאומית לעיצוב, כמו גם דיוקן אחר מאת ג'יימס המילטון.
אחיו, ג'ורג' הנרי סמילי, היה גם הוא צייר.
ג'יימס דייוויד סמילי מת בביתו בניו יורק ב-15 בספטמבר 1909.
סטניסלב סרוקובסקי
סטניסלב סרוקובסקי (בפולנית: Stanislaw Srokowski; נולד ב-29 ביוני 1936) הוא סופר, משורר, מחזאי, מבקר ספרות, מתרגם ופעיל חברתי–תרבותי פולני.
ביוגרפיה
נולד להורים חקלאים בכפר הנליץ (Hnilcze) ליד פודאיאץ (Podhajec), כיום אוקראינה, בספר המזרחי של פולין. ב- 1945 הוגלתה המשפחה למיאסקוביצ'ה (Mieszkowice) עיירה במחוז שצ'צ'ין. בתיכון למד בעיירה דֶמְבְּנוֹ (Dębno) ולאחר מכן - פילולוגיה פולנית באוניברסיטה הפדגוגית של אופולה. בין השנים 1960-1968 עבד כמורה בלגניצה. לאחר אירועי מרץ 1968, בהם היה מעורב במחאה נגד הממשל הקומוניסטי, נעצר וסולק מעבודתו. בשנה שלאחר מכן ניהל מועדון קשישים בורוצלב. בין השנים 1970–1981 עבד כעיתונאי בעיתון "חדשות" (wiadomości). לאחר שהוכרז ממשל צבאי הוא פוטר והיה מובטל כשנתיים. בין השנים 1983-1989 שהה בגלות באזור לובלין. בין השנים 1990-1993 הרצה באוניברסיטת ורוצלב. מ-1995 משמש כעורך העיתון "פנים חדשות" (Nowe Twarze) לילדים ובני נוער.
היה מעורב בסולידריות (תנועה) גם בעת שפעלה במחתרת. היה חבר שנים רבות באיגוד הסופרים הפולני (Związek Literatów Polskich) ובאיגוד לשמירת זכויות סופרים ויוצרים (Association ZAiKS). לאחר סגירת ארגונים אלה על ידי הממשל הקומוניסטי נשאר חבר בארגון המתרגמים הפולנים (Polish Translators Association). היה מעורב בהקמת האגודה הבין תרבותית פולין – אוקראינה, מייסד והנשיא הראשון של אגודה בין תרבותית יוון–פולין, נשיא החברה לידידי תרבות הספר, ועוד.
יצירתו
כתב כארבעים ספרים למבוגרים, בני נוער וילדים וספרי שירה רבים. תרגם יצירות מיוונית, מאוקראינית ומרוסית לפולנית. יצירותיו תורגמו לשפות רבות כמו: אנגלית, יפנית, הודית ושפות אירופה השונות. זכה במספר פרסים מקומיים ובינלאומיים.
הגבול התרמודינמי
הגבול התרמודינמי הוא מושג מתחום התרמודינמיקה והמכניקה הסטטיסטית המתאר מצב בו מספר החלקיקים במערכת (אטומים או מולקולות) שואף לאינסוף. ההתנהגות התרמודינמית של המערכת מתקרבת לתחזיות המכניקה הסטטיסטית ככל שמספר החלקיקים במערכת גדול יותר, ובגבול התרמודינמי, תוצאות החישוב בצברים השונים של המכניקה הסטטיסטית מתכנסים לתוצאה יחידה.