cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
האריס וופורד
תחילת דרכו
הוא שירת בחילות האוויר של צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה והיה לבוגר מחזור 1948 באוניברסיטת שיקגו. לאחר שמונה חודשים בהם שהה בהודו על בסיס מלגה, אותם הקדיש למחקר על אודות גנדי שנרצח זה עתה, רעייתו קלייר והוא שבו לאמריקה. לאחר מכן הוא נרשם לבית הספר למשפטים באוניברסיטת הווארד, הסטודנט הלבן הראשון שנרשם לאוניברסיטה אפרו-אמריקאית זו. לאחר שנה סיים את לימודיו בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ייל, שם קיבל תואר אקדמי במשפטים ביוני 1954. וופורד החל את דרכו בשירות הציבורי כעוזר משפטי של הכומר תיאודור הסבורג במועצת זכויות האזרח של ארצות הברית, תפקיד אשר מילא בשנים 1957–1959. בשנת 1959 התמנה לפרופסור למשפטים באוניברסיטת נוטרדאם. הוא נמנה בין התומכים הראשונים של התנועה האפרו-אמריקאית לזכויות האזרח בשנות ה-50 של המאה ה-20, כשליווה את הפעיל ההודי רם מנוהר לוהיה בסיור בדרום ארצות הברית ב-1951, ובמרוצת הזמן הפך לידיד וליועץ לא-רשמי עבור מרטין לותר קינג.
הפועל חיפה (כדורגל)
העשור השני של המאה ה-21
לקראת עונת 2014/2015 עברה הקבוצה לארח את משחקי הבית שלה באצטדיון סמי עופר החדש, וראובן עטר מונה למאמן הקבוצה. ב-16 בפברואר 2015 פוטר עטר מתפקידו לאחר שהקבוצה לא הצליחה להתרומם מתחתית הליגה וטל בנין מונה שוב למאמן הקבוצה. לאחר שבנין הציל את הקבוצה מירידה לליגת המשנה הוארך חוזהו במועדון לעונת 2015/2016. בדצמבר 2015 פוטר בנין מתפקידו עקב חוסר הצלחה של הקבוצה, ולמשך כחודשיים החליף אותו עוזרו מאיר בן מרגי, עד מינויו של אלי כהן ב-15 בפברואר 2016. הקבוצה נשארה בליגה במחזור האחרון, ואלי כהן המשיך בתפקידו גם בתחילת עונת 2016/2017, אך בתום הסיבוב הראשון פוטר בעקבות חילוקי דעות עם הבעלים יואב כץ בעניין הטיפול המשמעתי בקפטן הקבוצה לשעבר אושרי רואש. במקומו מונה דני גולן למאמן על הקווים וניר קלינגר מונה למנג'ר והסמכות המקצועית העליונה בקבוצה. גולן התפטר אף הוא ב-25 במרץ 2017 ובמקומו חזר ניר קלינגר לעמדת המאמן.
עונת 2017/2018 הייתה הטובה ביותר של הקבוצה מאז עונת האליפות, ותחת הדרכתו של קלינגר היא העפילה לפלייאוף העליון וסיימה את העונה במקום הרביעי. ב-9 במאי 2018 זכתה הפועל חיפה בגביע המדינה הרביעי בתולדותיה, לאחר שגברה במשחק הגמר באצטדיון טדי 1-3 על בית"ר ירושלים לאחר הארכה, והעפילה למוקדמות הליגה האירופית לאחר היעדרות של כ-19 שנים מהמפעלים האירופאים.
האריס וופורד
בממשל קנדי
וופורד פגש לראשונה את ג'ון פיצג'רלד קנדי בשנת 1947 במסיבה בביתה של קלייר בות' לוס בקונטיקט. הקריירה הפוליטית של וופורד החלה בשנת 1960 כאשר קנדי ביקש ממנו להצטרף למסע הבחירות הנשיאותי שלו בבחירות לנשיאות שהתיקימו באותה השנה שלו ולעבוד עם סרג'נט שרייבר למען זכיית הדמוקרטים ב"קולות הכושים".
הפועל חיפה (כדורגל)
העשור השני של המאה ה-21
בעונת 2018/2019 זכתה הפועל חיפה בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה 5–4 בדו-קרב פנדלים את אלופת המדינה הפועל באר שבע. אך בעונה הסדירה סיימה במקום השביעי לאחר תיקו 2-2 עם הפועל רעננה, מקום שלא הספיק לפלייאוף העליון.
האריס וופורד
בממשל קנדי
כאשר מרטין לותר קינג נכלא זמן קצר לפני הבחירות, שכנעו וופורד ושרייבר את קנדי להתקשר לרעייתו של קינג, קורטה סקוט קינג, שהתמודדה עם היות בעלה נידון לעבודת פרך בבית סוהר בג'ורג'יה בגין עבירת תנועה זניחה בשעה שהייתה בשלבי היריון מתקדמים. שיחת הטלפון בין קורטה סקוט קינג לסנאטור קנדי הובילה את מרטין לותר קינג להמיר את תמיכתו בריצ'רד ניקסון, סגן הנשיא ומועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות, לקנדי. בעקבות שיחת הטלפון, וופורד ועוזרים אחרים בסגל של קנדי ניסחו פמפלט שהאדיר את השיחה והודפס על נייר כחול שכונה "הפצצה הכחולה". כ-2 מיליון עותקים הופצו, בעיקר דרך כנסיות אפרו-אמריקאיות, והדבר סייע רבות לניצחונו של קנדי בקרב האוכלוסייה האפרו-אמריקאית.
עיבוי בוז-איינשטיין
תאוריה
עיבוי בוז-איינשטיין נובע מסטטיסטיקת בוז-איינשטיין המתארת כיצד מתפלגת אוכלוסייה של בוזונים בין רמות אנרגיה שונות כתלות בטמפרטורה. התפלגות זו יכולה לתאר התנהגות של פוטונים ולמעשה נוצרה כהכללה שלה להתנהגות זאת. בדומה לפרמיונים, הבוזונים הם חלקיקים זהים שלא ניתן להבחין ביניהם, ולכן הדבר היחיד שניתן לתאר הוא מספר החלקיקים המאכלסים כל רמת אנרגיה (או "מצב" קוונטי) אך לא ניתן לומר איזה חלקיק נמצא באיזו רמה. בניגוד לפרמיונים, המקיימים את עקרון האיסור של פאולי, אין הבוזונים מוגבלים מבחינת אכלוס, ומספר רב של בוזונים יכולים לאכלס את אותה רמת אנרגיה. הבוזונים (חלקיקים כדוגמת פוטונים או אטומי הליום-4) מצייתים להתפלגות בוז-איינשטיין הנתונה על ידי כאן f הוא האכלוס הממוצע (או צפיפות האכלוס) של רמת אנרגיה בעלת אנרגיה \epsilon, \mu הוא הפוטנציאל הכימי, k_B הוא קבוע בולצמן ו-T היא הטמפרטורה.
נחש גפן ירוק
נחש גפן ירוק (שם מדעי:  Oxybelis fulgidus) הוא מין של נחש תת-ארסי ממשפחת הזעמניים החי ביערות הגשם של אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית. במראהו הוא דומה למין נחש שוטני ירוק אף שאין קשר אמיתי ביניהם.
האריס וופורד
בממשל קנדי
בשנת 1961 מונה וופורד בידי קנדי לעוזר מיוחד עבור הנשיא לענייני זכויות האזרח. בבית הלבן כיהן כיושב ראש הקבוצה התת-ממשלתית לזכויות האזרח. וופורד היה שותף לייסוד חיל השלום ושימש כנציג המיוחד של חיל השלום באפריקה ומילא את תפקיד מנהל פעולות החיל באתיופיה. ב-1964 מונה למנהל-עמית של חיל השלום, ומילא את התפקיד עד 1966. בשנת 1965 הוסיף לקחת חלק פעיל במצעדים מסלמה למונטגומרי. ספר זיכרונותיו של וופורד, "על בְּנֵי קנדי ומלכים: להיות הגיוני משנות השישים", מפרט את שנותיו בתנועה לזכויות האזרח והקמת חיל השלום.
באקדמיה ובמגזר הפרטי
בשנת 1966 עזב וופורד את הפוליטיקה של ארצות הברית כדי להיות נשיא אוניברסיטת מדינת ניו יורק באולד וסטברי. במהלך כינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית בשיקגו, וופורד סיכן את הקריירה שלו כאשר נעצר במחאה נלהטת נגד אלימות משטרתית. בשנת 1970 הוא התמנה לנשיא מכללת ברין מאר שבפנסילבניה, ומילא תפקיד זה עד 1978. לאחר שירותו האקדמאי במכללת ברין מאר, וופורד הצטרף אל משרד עורכי הדין "Schnader Harrison Segal & Lewis" שבפילדלפיה. לאחר שהעביר שבע שנים בקליניקה משפטית פרטית בפילדלפיה, כיהן וופורד כיו"ר המפלגה הדמוקרטית בפנסילבניה מיוני עד דצמבר 1986. במרץ 1987 מונה על ידי מושל פנסילבניה בוב קייסי האב למזכיר העבודה והתעשייה של המדינה.
בסנאט של ארצות הברית
ב-4 באפריל 1991 הלך לעולמו ג'ון היינץ, הסנאטור הבכיר של פנסילבניה, במהלך תאונה אווירית והותיר את מושבו בסנאט של ארצות הברית בלתי-מאויש. על פי החוק המדינתי, מושל פנסילבניה נדרש למנות ממלא מקום עד שניתן יהיה לקיים בחירות מיוחדות. לאחר ששקל את מועמדותם של אישים פוטנציאליים אחדים, ביניהם נשיא קרייזלר לי איאקוקה שמיאן לתפקיד, מינה המושל קייסי את וופורד למושב ב-8 במאי 1991. בעבר שקל להתמודד לתפקיד, אך מעולם לא חשב שההזדמנות בת-השגה. לפיכך, נהפך וופורד לדמוקרט הראשון שייצג את פנסילבניה בסנאט מאז שעזב ג'וזף קלארק את תפקידו בשנת 1969.
בבחירות המיוחדות, שהתקיימו בנובמבר 1991, ניצב וופורד בפני דיק ת'ורנברג, מושל פנסילבניה לשעבר והתובע הכללי של ארצות הברית בממשלי הנשיאים רונלד רייגן וג'ורג' הרברט ווקר בוש. וופורד ות'ורנברג נבחרו על ידי ועידות מפלגותיהם מכיוון שהרִיק במושב חל בזמן מאוחר מדי בשביל לקיים בחירות מקדימות. וופורד יצא למסע הבחירות כשהוא מפגר בסקרים, כך שרוב הפרשנים הניחו כי אין לו סיכוי לנצח. ואכן, בשלב מסוים הסקרים הפנימיים שלו הצביעו על הפסד בפער של כארבעים אחוז. למרות זאת, הניצחון הסוער של וופורד על המושל לשעבר בכעשרה אחוזים הפתיע רבים, ותואר מאוחר יותר כאינדיקציה לסיכויי הניצחון של הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש בבחירות 1992 לנשיאות. וופורד גרף 1,860,760 קולות שהם 55% מקולות הבוחרים, ות'ורנברג גרף 1,521,986 קולות שהם 45%.
מסע הבחירות של וופורד נוהל בידי פול בגאלה וג'יימס קארוויל, והצלחתם הדרמטית הביאה אותם לתשומת לב לאומית. הקמפיין של וופורד התבסס על הבטחה לביטוח בריאות ממלכתי, ולפי חוק מדע המדינה ג'ייקוב האקר מאוניברסיטת ייל, סייע להביא את הרפורמה במערכת הבריאות האמריקאית לדיון לאומי. סוגיות כדוגמת בריאות הציבור וכלכלת ארצות הברית עמדו גם הן בבסיס הניצחון של ביל קלינטון בבחירות לנשיאות בשנת 1992. בשנת 2015 התאונן הפרשן השמרני ראש לימבו על וופורד באומרו: "שירותי בריאות כזכות – אתה יודע מי התחיל את קו החשיבה הזה? בחור בשם האריס וופורד, שהיה סנאטור מפנסילבניה".
על אף שבסופו של דבר בחר קלינטון בסנאטור אל גור כעמיתו למירוץ בבחירות הנשיאותיות של 1992, וופורד נמנה בין מועמדיו הסופיים של קלינטון לתפקיד סגן נשיא ארצות הברית. בבחירות 1994 התמודד וופורד לתקופת כהונה מלאה בסנאט. ביחס של 47%-49% הפסיד לריק סנטורום, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. בחירות אמצע אלו היו "המפכה הרפובליקנית", בה נחלו הדמוקרטים הפסדים דרמטיים בשני בתי הקונגרס.
בערוב ימיו
בין השנים 1995–2001 כיהן וופורד כמנכ"ל התאגיד לשירות לאומי וקהילתי, סוכנות ממשלתית של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית המנהלת את מיזם "AmeriCorps" ותוכניות התנדבות אחרות. משנת 2001 ישב וופורד מועצות מנהלים של מגוון מוסדות צדקה וארגוני שירות אזרחי, בהם הארגון "Points of Light". הוא היה נאמן במרכז מרטין לותר קינג ג'וניור לשינוי חברתי לא-אלים. בשנת 2005 פגש וופורד את הסנאטור הצעיר ברק אובמה, והשניים התיידדו. ב-4 בינואר 2007 נכח וופורד בהשבעתו לתפקיד של הסנאטור בוב קייסי, אשר הביס את סנטורום בבחירות האמצע של 2006. ב-3 בינואר 2013 ליווה וופורד בשנית את קייסי לטקס השבעתו השני של קייסי במליאת הסנאט.
בינואר 1996 נפטרה רעייתו קלייר בגיל 69, לאחר מאבק בלוקמיה, והשניים היו נשואים מאז 1948. באפריל 2016 הודיע וופורד כי יתחתן עם מעצב הפנים מתיו צ'ארלטון, גבר הצעיר ממנו ב-50 שנה ובן זוגו מאז 2001. וופורד הביסקסואל וצ'ארלטון נישאו באותה שנה.
נחש גפן ירוק
נחש זה בעל קשקשים ירוקים עם בטן ירוקה-בהירה וצידיים צהובים והוא מגיע לעובי של 2 ס"מ ולאורך 1.2-2 מטרים. הוא בעל ראש קצר ודק הדומה לענף של גפן, מה שנתן לו את שמו ובעל לשון ירוקה המצליפה במהירות החוצה ופנימה. הוא בעל עיניים גדולות שביניהם נחיריים עובר פס שחור ובעל לסתות ארוכות ודקות המשתרעות עד אחורי הראש. רוב זמנו הוא תלוי מענפים ומסתתר בין עלי היער בשכבות הגבוהות.
האריס וופורד
בערוב ימיו
ב-21 בינואר 2019 נפטר וופורד בגיל 92 בוושינגטון הבירה מסיבוכים שאירעו כתוצאה מנפילה. כ-1,000 איש השתתפו בטקס האשכבה שלו שהתקיים ב-3 במרץ 2019, באודיטוריום קרמטון שבאוניברסיטת הווארד.
הפועל חיפה (כדורגל)
העשור השני של המאה ה-21
בעונת 2019/2020, תחת חיים סילבס, העפילה הפועל חיפה לפלייאוף העליון וסיימה את העונה במקום השישי.
עיבוי בוז-איינשטיין
תאוריה
כאשר מקררים בוזונים לטמפרטורה נמוכה מאוד, מאחר שהם יכולים לחלוק אותו מצב קוונטי, שיער איינשטיין שאותם חלקיקים ייפלו (או "יִתְעַבּוּ") למצב הקוונטי בעל האנרגיה הנמוכה ביותר המותר במערכת. במצב כזה, הבוזונים מפגינים התנהגות שונה ונוצר מצב צבירה חדש של חומר, הנקרא "גז בוזונים מנוון".
הטמפרטורה הקריטית שמתחתיה מתרחש העיבוי (בגז במרחב תלת-ממדי ללא פוטנציאל חיצוני) ניתנת לחישוב מהתאוריה. כאשר מבצעים אותו מקבלים שהיא כאן n היא צפיפות החלקיקים, m מסת הבוזון, h הוא קבוע פלאנק, ו-\zeta היא פונקציית זטא של רימן.
הפועל חיפה (כדורגל)
העשור השני של המאה ה-21
עונת 2020/2021 החלה עם המאמן חיים סילבס, אך זה פוטר ב-5 באפריל 2021 לאחר מאזן של שני ניצחונות ב-15 משחקים ואי ההעפלה לפלייאוף העליון. יממה לאחר כן מונה כמאמן אלישע לוי, והקבוצה סיימה את העונה במקום התשיעי.
עיבוי בוז-איינשטיין
נוזל על
ב-1938 גילו פיוטר קפיצה (Pyotr Kapitsa), ג'ון אלן (John Allen) ודון מייזנר (Don Misener) שהליום-4 הופך לסוג חדש של נוזל – "נוזל על" – כאשר הטמפרטורה שלו נמוכה מ-2.2 קלווין. להליום על-נוזלי יש מספר תכונות השונות מנוזל המוכר בטמפרטורות גבוהות, ביניהן היכולת לזרום ללא צמיגות וללא חיכוך פנימי וכן קיומן של מערבולות קוונטיות. מהר מאוד הבינו שהעל-נוזליות של ההליום מתרחשת הודות לעיבוי בוז-איינשטיין של מולקולות ההליום-4, שהן בוזונים. תכונות רבות של על נוזל מופיעות גם בגז בוזוני מנוון שיצרו קורנל, וימן וקטרל (ראו בהמשך). למרות זאת, ההליום העל-נוזלי איננו גז בוזוני מנוון, מאחר שהוא סוג של נוזל ולא גז, והאינטראקציות בין החלקיקים בו חזקות עד כדי כך שיש לתקן את המודל המקורי של בוז ואיינשטיין על מנת לתארה ולהסבירה כיאות.
הניסוי של קורנל ווימן
העיבוי האמיתי הראשון שנצפה במעבדה נוצר בידי אריק קורנל וקארל וימן במעבדת JILA ב-5 ביוני 1995. הם עיבו אדים דלילים שהורכבו מ-2000 אטומי רובידיום-87 עד לטמפרטורה של 170 ננו-קלווין תוך שימוש בקירור באמצעות לייזרים וקירור באידוי מגנטי.
כעבור 4 חודשים, בניסוי בלתי תלוי הצליח וולפגנג קטרלה מ-MIT ליצור גז בוזונים מנוון של נתרן-23. בעיבוי זה היו פי 100 יותר אטומים מבזה של קורנל, דבר שאפשר לקטרלה לצפות בתופעות חשובות הנובעות ממכניקת הקוונטים (למשל, התאבכות קוונטית). ב-2001 זכו קורנל, ווימן וקטרלה בפרס נובל לפיזיקה על הישגם ביצירת עיבוי בוז-איינשטיין במעבדה.
הפועל חיפה (כדורגל)
אצטדיון ומתקנים
הפועל חיפה מארחת את משחקיה הביתיים באצטדיון סמי עופר אשר ממוקם בדרום-מערב העיר ונחנך בשנת 2014. האצטדיון מכיל 30,942 מקומות ישיבה.
עיבוי בוז-איינשטיין
הניסוי של קורנל ווימן
בעקבות זוג ניסויים מוצלחים אלה, החל גל של ניסויים שמטרתם ליצור עיבוי של מערכות פיזיקליות שונות. בנובמבר 2003 הצליחה קבוצה שהורכבה מוולפגנג קטרלה, דבורה ג'ין ורודולף גרים, ליצור גז בוזונים מנוון המורכב ממולקולות.
נחש גפן ירוק
הנחש משתמש בלשונו כדי לעקוב אחרי טרף מטפס כמו עכבר, לטאה או קן עם ביצים. הנחש מתקדם לאורך נתיב הריח עד שהוא מגיע לטרף בחרישיות. ההכשה אשר קוראת במרבית המקרים מלמעלה, גורמת לנחש להניע את לסתותיו קדימה ולאחוז בטרף כדי שיטפטף לתוכו ארס מניביו האחוריות. הארס חלש יחסית ומספיק רק להמתת בעלי חיים קטנים. הכשה כזו אינה מסוכנת לאדם, למרות העובדה שהיא גורמת לקהות חושים ולכאבים באזור המוכש. עם זאת, אנשים אלרגיים עלולים עדיין להיפגע ממנה.
הפועל חיפה (כדורגל)
אצטדיון ומתקנים
בראשית דרכה שיחקה הקבוצה במגרש הפועל בקריית אליהו, עד שנת 1955. לאחר מכן עברה לשחק באצטדיון קריית אליעזר שהוקם בשנה זו. לאחר הקמת אצטדיון קריית חיים בשנת 1965 עברה הקבוצה לארח שם, ובמשך שנים רבות הגיעו רבים מאוהדי הקבוצה מאזור הקריות. והאצטדיון הפך למזוהה עמה, הפועל חיפה המשיכה לשחק בקרית חיים עד עונת 1985/86, אז עברה לארח בקריית אליעזר. כעבור שנתיים, בלחץ האוהדים הקבוצה חזרה שוב לארח בקרית חיים. אבל האצטדיון סבל מתנאים ירודים בשל הזנחה וכבר לא עמד בסטנדרטים של אצטדיוני כדורגל מודרניים. בשנת 1991 עברה הקבוצה לארח באצטדיון קריית אליעזר באופן סופי, והוא שימש כאצטדיונה הביתי עד המעבר לסמי עופר ב-2014.
אצטדיון קריית חיים שימש בעבר כמתחם האימונים של הקבוצה הבוגרת ומחלקת הנוער של הפועל חיפה, ושם גם נמצאים משרדי המועדון. בסוף שנת 2017 הוקמו על ידי העירייה מגרשי בית נגלר החדישים, הנמצאים בסמוך לאצטדיון קריית חיים, ולשם הועברו אימוני הקבוצה הבוגרת והנוער.
היריבות העירונית עם מכבי חיפה
לשני המועדונים החיפאים העיקריים, הפועל ומכבי חיפה, ישנה היסטוריה ארוכה של יריבות עירונית סוערת הכוללת איבה הדדית וסכסוכי אוהדים; יריבות אשר נמשכה גם בשנים הרעות של הפועל חיפה, בהן שיחקה בליגה השנייה. שורשי היריבות נעוצים עמוק בההיסטוריה של שני המועדונים ובעיקר בזיהוי הפוליטי שלהם. הפועל הוקמה כקבוצת פועלים סוציאליסטית שזוהתה בעיקר עם ההסתדרות ועם שלטון מפא"י, הן הארצי והן המוניציפלי. הפועל זוהתה כקבוצתו של הממסד שנתמכה על ידי השלטונות. לפיכך, באופן טבעי, הפכה מכבי חיפה לקבוצה המקופחת, שבשל קיפוחה לכאורה על ידי השלטונות נאלצה להאבק על קיומה. על כן, בראשיתה התבססה היריבות העירונית בחיפה על המתח בין אלו ש"ידם קרובה לצלחת" לבין המקופחים והמדוכאים. ההבדלים בין המועדונים יצרו את ההבדלים בין האוהדים: אוהדי הפועל חיפה באופן מסורתי זוהו עם תנועות השמאל; רוב אוהדי הפועל היו בני המעמד הבינוני-גבוה - פועלים בתעשיות השונות בחיפה בצוותא עם משכילים ובעלי מקצועות חופשיים רבים. לעומתם, אוהדי מכבי חיפה זוהו ברובם כאנשי המעמד הבינוני-נמוך, כיום בשני מחנות האוהדים אפשר למצוא בעלי דעות ואידאולוגיות מגוונות.
הקמת "הפועל רובי שפירא חיפה"
בתקופתו של יואב כץ כנשיא הפועל חיפה, קמו מחאות שונות מצד חלק מאוהדי הקבוצה נגד כץ ודרך ניהולו את המועדון. המחאות כללו הפגנות באירועים שונים של הקבוצה, כגון אימונים, נשף פתיחת העונה, ובמשחקי הבית והחוץ של הקבוצה. קהל אוהדי הפועל חיפה התפלג באשר לתמיכה בכץ ובהנהלה. המתנגדים טענו לבעיות בהתנהלות ובחזון המועדון ובהידרדרות של מחלקת הנוער. בשנת 2014, האוהדים המתנגדים הקימו עמותה בשם "עיר הפועלים" ובהמשך הקימו קבוצה חדשה הרשומה בהתאחדות בשם "מועדון ספורט חיפה/רובי שפירא", אך מוכרת בשם "הפועל רובי שפירא חיפה", שהחלה לשחק בליגה ג'. המועדון אף יסד מחלקת נוער ובנוסף פועל לקידום ספורט בקרב בני נוער, כגון פרויקט "קידום דרך הרגליים" ועוד. בשתי העונות הראשונות עלתה הקבוצה שתי ליגות ברציפות עד לליגה א' צפון בה שיחקה באצטדיון נשר ובאצטדיון טוטו עכו וכיום היא מארחת במגרש אתו"ס בחיפה. עמותה זאת מתנהלת במנותק מהפועל חיפה ומהווה ישות עצמאית.
הפועל חיפה בתרבות הפופולרית
הפועל חיפה נהנית מהתייחסויות רבות בתרבות הפופולרית. הדמויות הראשיות בסרטו של ערן ריקליס משנת 1999, "צומת וולקן", הן אוהדות הפועל חיפה ואחת הדמויות בסרט היא של שחקן בקבוצה. הנהלת המועדון שיתפה פעולה עם הפקת הסרט כשחלק מהסצנות צולמו באצטדיון בקריית חיים וחלק מאנשי המועדון אף השתתפו בסרט כניצבים. עוד קודם לכן עמד המועדון במרכזו של סרט הסטודנטים "גול עצמי", בבימויו של רני כרמלי ובכיכובו של משה איבגי, שיצא ב-1996. דמות של אוהד הקבוצה מופיעה גם בסרט כנפיים שבורות. בספרות ניתן למצוא התייחסות למועדון בספרים: "שואה שלנו", "בשבילה גיבורים עפים" (2000 ו-2008, מאת אמיר גוטפרוינד, אוהד המועדון); "לך לעזה" (2005, מאת שי להב, אוהד המועדון); "תשליך" (2006, מאת ניר קיפניס, אוהד המועדון) וכן בקובץ הסיפורים הקצרים על כדורגל "ההולנדי של עכו". בקובץ הסיפורים הקצרים "אמא, שמש, מולדת" של פרופסור יצחק קרונזון (שבא, 1985) מופיע סיפור על דרבי חיפאי שבו השוותה הפועל ל-3:3 לאחר שמכבי הובילה 3:0. קרונזון - אוהד הפועל חיפה - המסתמך על כושר זיכרון נדיר, מתאר בהומור רב את השתלשלות האירועים בדרבי זה, לפני, במהלך, במגרש, בטריבונות ומתחתיהן. בשנת 2017 יצא לאקרנים הסרט "ואז היא הגיעה" עם תסריט שנכתב על ידי שי להב על בסיס סיפור חייו האישי. גיבור הסרט הוא אוהד הפועל חיפה בעונת האליפות ומשולבות בו סצינות רבות של כניסה ויציאה למשחקים ועוד אזכורים רבים לקבוצה.
תארים
ליגת העל:
גביע המדינה:
גביע הטוטו:
אלוף האלופים
גביע הטוטו של הליגה השנייה (1): 1986/1987
גביע העשור (1): 1958
שחקני עבר בולטים
שחקני בית שגדלו במחלקת הנוער של המועדון: יצחק אנגלנדר (קשר), רובי יאנג (חלוץ), ויקטור יאנג (חלוץ), אלי לוונטל (קשר), בני אלון (חלוץ), יוסי דורה (קשר), יאנגו סימנדיריס (מגן), ארז קירשנר (בלם), דוד גביסון (מגן), גדעון גולדברג (חלוץ), מרדכי פיקר (קשר), יוסי ליפשיץ (בלם), שלומי שטיקר (קשר), רונן רוקמן (חלוץ), רוני מלכה (חלוץ), גיורא אנטמן (שוער), טל בנין (קשר), מאיר בן מרגי (מגן שמאלי), אייל טרטצקי (מגן שמאלי), יובל אבידור (חלוץ), עדן בן בסט (חלוץ), מהראן לאלא (חלוץ), גילי ורמוט (קשר), חנן ממן (קשר), מקסים פלקושצ'נקו (קשר),חיים מגרלשווילי (מגן שמאלי).
שחקני רכש: אבא גינדין (מגן), אברהם גינזבורג (חלוץ), יוחנן וולך (בלם), בנימין (בומה) וינברג (שוער), שלמה לוי (חלוץ), דב עצמון (בלם), אורי וינברג (בלם), יצחק אשכנזי (קשר), ארנון רוקמן (שוער), יחיאל המאירי (שוער), יהודה דוד (מגן), ראובן עטר (קשר), דודו אוואט (שוער), רן בן שמעון (בלם), נג'ואן גרייב (מגן), אורן זיתוני (קשר), אלון חלפון (בלם), עופר טלקר (מגן), עמיר תורג'מן (חלוץ), הישאם זועבי (חלוץ), נמרוד רוזלס (קשר), רונן חרזי (חלוץ), אורן ניסים (חלוץ), לירון בסיס (חלוץ), אלירן אלקיים (בלם), טברטקו קאלה (שוער), אור אוסטוינד (קשר), שלומי ארבייטמן (חלוץ), אלון תורג'מן (חלוץ), שמואל שיימן (מגן).
שחקנים זרים: זלטקו צ'ייקובסקי (קשר),  קרלוס אולראן (בלם),  דמיטרי אוליאנוב (קשר),  גוראן מילנקו (קשר),  ג'ובאני רוסו (קשר),  מיכאל אניצ'יץ' (קשר),  ג'ף טוטואנה (חלוץ),  סביטי ליפניה (בלם),  גבריאל תאמאש (בלם), מירוסלב ביצ'ניץ' (קשר) .ארנסטס שטקוס (שוער)
סגל השחקנים
נכון ל-1 באוגוסט 2023
עיבוי בוז-איינשטיין
קשיים ביצירת גז בוזונים מנוון
עיבוי בוז-איינשטיין הוא מצב מאוד שביר ולא יציב, בהשוואה למצבי צבירה נפוצים יותר. אינטראקציה של הגז עם העולם הסובב אותו – קטנה ככל שתהיה – עשויה לחמם את הגז מעבר לטמפרטורה הקריטית של העיבוי, וכתוצאה מכך להפוך את התעבית חזרה לגז רגיל.
כרגע נחקרות דרכים כיצד לנצל את גז הבוזונים המנוון למחקרים פיזיקליים נוספים וליישמו באופן מעשי. אחד הניסיונות הוא להשתמש בגז בוזונים מנוון כמנגנון ליצירת מצבים קוונטים קוהרנטיים רבים, שכן במצב העיבוי כל האטומים נמצאים ברמה האנרגטית הנמוכה ביותר.
הרוזובה
הרוזובה (בבלארוסית: Грозаў (הרוזאו) וגם Гро́зава (הרוזבה); בפולנית: Grozovo (גרוזובו)) הוא כפר במחוז מינסק שבבלארוס, בסמוך לעיר סלוצק, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
הרוזובה נזכר לראשונה במחצית הראשונה של המאה ה-16, ובמקום נבנו שתי כנסיות אורתודוקסיות ומנזרים. במחצית השנייה של המאה ה-17 היה היישוב בבעלות משפחת רדזיוויל.
יהודי הרוזובה
בין מלחמות העולם חיו בהרוזובה כ-700 יהודים, כ-70% מתושביו. בתקופה הסובייטית פעלה בכפר מועצה יהודית, והתקיים בו בית ספר יידי.
בסוף יוני 1941 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו סימנו תוך זמן קצר את בתי היהודים בו, ובספטמבר 1941 ריכזו את יהודיו ואת יהודי כפרי הסביבה בגטו שהוקם במחנה קוניוכי (Konyukhi) הסמוך לכפר, בו התפתחו תנאי רעב.
ב-18 בדצמבר 1941 נלקחו כל יושבי הגטו במכוניות ליער סמוך, ונרצחו בו. 74 בעלי מקצוע מהגטו ובני משפחותיהם הושארו בשישה מבנים בכפר, וביולי 1942 נלקחו כולם למחצבה סמוכה, ונרצחו בה.
לואיס ריבס
לואיס ריבס (באנגלית: Lewis Reeves, נולד: 29 במרץ 1988) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה
ריבס נולד בדונקסטר, יורקשייר, שם גדל עם אמו ושני אחיו.
קריירה
בשנת 2012 הופיע לראשונה על מרקע הטלוויזיה בכמה סדרות טלוויזיה בהן הולבי סיטי ורופאים באותה שנה הופיע על בימת התיאטרון במחזה "Our Boys". שנה לאחר מכן התארח סדרת הטלוויזיה עברייני על וסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר בריטניה".
בשנים 2014–2015 הופיע במחזה הלילה שלי עם רג מאת המחזאי קווין אליוט.
בשנת 2015 החל להופיע בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה בלתי נשכח. שנה לאחר מכן הופיע בסדרת האימה הטלוויזיונית "Crazyhead".
בשנת 2019 שיחק בסרט הקולנוע נולד מלך.
הפסיפיק
הפסיפיק (באנגלית: The Pacific) היא מיני סדרה בת 10 פרקים זוכת פרס אמי על מלחמת העולם השנייה, מבית HBO, שהופקה על ידי סטיבן ספילברג, טום הנקס וגארי גוצ'מן. הסדרה עלתה לשידור בארצות הברית ב-14 במרץ 2010. הסדרה מתמקדת בחיילי חיל הנחתים האמריקני ובפרט בסיפוריהם של שלושה נחתים (יוג'ין סלדג', רוברט לאקי וג'ון בזילון) במהלך הקרבות באוקיינוס השקט.
תקציר
הפסיפיק מבוססת בעיקרה על ספר הזכרונות של יוג'ין סלדג' - "The old breed: At Peleliu and Okinawa" ועל ספר הזכרונות של רוברט לאקי - "Helmet for my pillow". הסדרה מספרת את סיפורם של שניהם ושל נחת נוסף בשם ג'ון בזילון, הנלחמים נגד האימפריה היפנית.
הפקה
הסדרה הופקה על ידי סטיבן ספילברג, טום הנקס וגארי גוצ'מן בשיתוף עם HBO, Playtone, דרימוורקס ו-Seven Network.
הסדרה היא מעין סדרת המשך למיני-סדרה של שפילברג והנקס משנת 2001 - "אחים לנשק".
באפריל 2007 החל הליהוק לסדרה, שצולמה באוסטרליה וצילומיה הסתיימו בסוף חודש מאי 2008. נעימת הפתיחה נכתבה על ידי מלחין הסרטים הנס צימר והפסקול עצמו על ידי ג'ף זנלי ובלייק נילי.
תקציב
בתחילה הוערך הפרויקט בכ-100 מיליון דולר אך מאוחר יותר התברר כי תקציב הסדרה היה יותר מ-200 מיליון דולר. זוהי הפקת הטלוויזיה היקרה ביותר שצולמה באוסטרליה.
פרסים וביקורות
הפסיפיק התקבלה בהתלהבות גדולה של המבקרים בארצות הברית ובעולם וזכתה לדירוג של 8.8 ב- IMDb, ועם הצלחתה זכתה בפרסים רבים. הסדרה הייתה מועמדת ל-24 פרסי אמי, וזכתה בשמונה מהם, וביניהם זכתה בפרס אמי למיני- סדרה הטובה ביותר. הסדרה גם הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב אך לא זכתה (שלא כמו "אחים לנשק", אשר זכתה בפרס).
משפחת סופר-על
משפחת סופר-על (באנגלית: The Incredibles, בתרגום חופשי לעברית: המדהימים) הוא סרט גיבורי-על בהנפשה ממוחשבת של פיקסאר ודיסני משנת 2004. הסרט נכתב ובוים על ידי בראד בירד, והופק על ידי ג'ון ווקר, ג'ון לאסיטר, קתרין סרפיאן וקורי ריי.
הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-5 בנובמבר 2004, בישראל יצא הסרט בגרסת דיבוב לעברית ובגרסתו המקורית ב-25 בנובמבר 2004. עם יציאתו לאקרנים היה הסרט להצלחה ביקורתית כשמאות מבקרי קולנוע שיבחו את הדיבוב, ההומור, קטעי האקשן, עבודת האנימציה, האפקטים והפעלולים, ובמיוחד את תסריט הסרט, עלילתו ואת הנבל הראשי.
בנוסף לביקורות משבחות, זכה הסרט להצלחה קופתית מסחררת ברחבי העולם כשגרף יותר מ-631 מיליון דולר לעומת תקציב ההפקה של כ-92 מיליון דולר בלבד. בד בבד עם הצלחתו המסחררת, זכה הסרט בפרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר.
הסרט הקצר שקדם לסרט בהקרנות הקולנוע, "הקפיצה הגדולה" (Boundin'), לווה בקריינותו של אלי גורנשטיין, תורגם בידי עמוס אטינגר והדיבוב בוים, כמו הסרט "משפחת סופר-על", בידי שפרירה זכאי. הסרט הקצר כלול בדיסק השני של מהדורת ה-DVD ובגרסת הבלו-ריי של הסרט.
בעקבות הצלחת הסרט, הוציאו אולפני דיסני סרט המשך בשם "משפחת סופר על 2" ב-14 ביוני 2018.
עלילת הסרט
במשך שנים רבות, גיבורי-העל נחשבו למקובלים בחברה, וזכו להכרה ולתהילה רבה, תוך כדי ששמרו בחשאיות על זהותם מוסתרת מעיני כל. במהלך שנות ה-40, חלה ירידה בהערצת הגיבורים, ולאחר פעילות שנויה במחלוקת של גיבור ספציפי, החל זעם ציבורי רחב כנגד הגיבורים. הצעת חוק שמטרתה לאסור פעילות כזו או אחרת של גיבורים הובאה לקונגרס והיא אושרה. בצל חוק זה, הגיבורים נאלצו להפסיק את פעולותיהם, ולהתחיל לחיות בסתר, כבני אדם רגילים ללא שימוש בכוחותיהם.
כעבור 15 שנים, בוב והלן פאר, האלטר-אגואים של הגיבורים "מר סופר-על" ו"נערת הגומי", חיים בצל החוק בפרוורים כמשפחה ממוצעת יחד עם שלושת ילדיהם: ויולט, חץ-מקשת וג'ק ג'ק. הילדים, כמו הוריהם, בעלי כוחות-על, ומנסים להסתיר זאת מהקרובים אליהם. בעוד הלן והילדים מצליחים להסתגל לחיים השקטים, בוב מתגעגע לימי העבר, ומדי פעם יוצא בסתר לפעולות גיבורי-על, יחד עם חברו לוציוס, האלטר-אגו של "פרוזן".
לאחר שהממונה על בוב בעבודתו מסרב לאפשר לו לצאת מן העבודה ומשפיל אותו, מאבד בוב את עשתונותיו ותוקף אותו בחומרה, מה שמביא לפיטוריו. בחזרתו לביתו, בוב מוצא הודעת וידאו מאישה בשם מיראג', וזו מוסרת לו נקודת ציון למקום בו משתולל רובוט אכזרי ומבקשת מבוב לעצור אותו. בוב מוצא את הרובוט ומביס אותו, ומיראג' מציעה לו להצטרף לארגונה ולפעול תחתיו כגיבור-על, הצעה שאליה הוא נענה בחיוב. בוב זוכה לחליפת גיבור חדשה, ויחד איתה מתחיל באימונים מפרכים שאותם הוא מסתיר ממשפחתו במסווה של עבודה רגילה.
הוא מוטס שוב לאי, רק כדי להיווכח שזו מלכודת איומה אליה הוא נופל. אדם המציג עצמו כ"סינדרום", אומר לו כי התכנונים ברובוט קרב חדש שבנה היו גדולים אך נחוצים וכדאיים, ופולט "אחרי הכל, אני מעריץ גדול שלך." בוב נחרד מאוד כאשר הוא מזהה את "סופר־בוי" לשעבר, ילד שהעריץ אותו בעבר ולא זכה להכרתו, והוא מספר לו כי הוא מתנקם בגיבורי העל עקב התנהגותם הגסה כלפי בקשותיו, ובמיוחד בבוב, אשר דחה אותו כילד כשניסה לעזור לו במשימותיו. בוב מנסה לפגוע בו, אך סינדרום תופס אותו בעזרת שדה-כוח העשוי מלייזר שנורה מכפפותיו, המקפיא את קורבנותיו במקומם. בוב בורח לבסוף וקופץ לתוך מפל סמוך. סינדרום משליך פצצה זעירה לתוך המים, היא מתפוצצת וגורמת לבוב להימלט ולהיסחף לתוך מערה תת-מימית.
הוא נופל על הקרקע, קם ורואה לתדהמתו שלד אנושי. הוא מתקרב ומזהה לפי קסדת השלד את "גייזר־בים" הנעדר, שנראה כי חוסל במשימה דומה על ידי סינדרום. השלד היושב כמו מתבונן במשהו, ובוב מסתובב ומבחין בחריטות על הקיר הסמוך. הוא מטה את עצמו מעט, מחבר את החריטות בעיניו וקורא את המלה "Kronos". בוב מסיק שזו ככל הנראה מילת קוד שחרט גייזר־בים בלייזר שנורה מעיניו ברגעיו האחרונים. מחשבותיו נקטעות על ידי סורק אלקטרוני מעופף שחדר למערה במטרה לבדוק אם הוא בתוכה חי או מת. מר סופר־על מתחפר עמוק מאחרי השלד, והסורק חוזר ומדווח לאויבו כי אין כל סימני חיים ובוב חוסל.
בביתם, במהלך ניקיון חדרו של בוב, מגלה הלן את התפר בחליפתו וחושדת כי היא בשימוש. לאחר שיחת טלפון היא ניגשת לבית התופרת, וזו מספרת לה בהתלהבות כי תפרה לה ולילדיה חליפות לפי כוחם (לבתה ויולט - חליפה נעלמת, לבנה חץ - חליפת ריצה שאינה מתבלה, ולג'ק-ג'ק - חליפה עמידת חום מעל 1000 מעלות צלזיוס וחסינת כדורים), ולכל חליפה משדר לווייני גלובלי לאיתור גיבור העל בלחיצת כפתור. הלן אומרת שזה דבר שלא ייתכן שכן הגיבורים מושעים כולם ובוב לא ילחם בפשע מאחורי גבה. התופרת עונה לה כי אנשים בגילו נקלעים ונופלים לחולשה, ולאחר מכן שואלת אותה היכן הוא. היא אינה יודעת, מנסה לברר בשיחה עם מקום עבודתו את מיקומו, ומגלה כי פוטר ואינו עובד שם עוד מזה חודשים מספר. התופרת מעודדת את הלן ללחוץ על הכפתור כדי לאתר את מיקומו של בעלה באמצעות המשדר בחליפתו.
בו בזמן, מתגנב מר סופר־על לבסיס האי כדי לבדוק במחשביו פרטים נוספים אודות פשעיו של סינדרום. לאחר מספר היתקלויות עם השומרים הוא מצליח לחדור לבסיס, מכניס למחשב את קוד "Kronos" ומגלה כי זהו שמה של תוכנית לחיסול גיבורי־העל. עלעול קצר מעלה לנגד עיניו את סופם המר של רבים מהגיבורים, ואת הרובוטים שנבנו לשם הריגתם. הוא מגלה ברשימות כי מיקומה של נערת הגומי (הלן) אינו ידוע (ומכאן שלא ידוע לסינדרום כלל על מצבה המשפחתי), מיקומו של חברו גיבור־העל פרוזן ידוע, וכי הוא עצמו חוסל (לפי דיווח הסורק האלקטרוני במערה). הוא גם מגלה כי סינדרום מתכנן לשגר את רובוט קרב האחרון במשגר לעירו ושם יחסל את גיבורי־העל שנותרו. כעבור מספר דקות הוא מתגלה על ידי צפצוף המשדר בחליפתו (ברגעים אלו לחצה הלן על הכפתור כדי לאתרו), והוא נלכד.
הלן אינה יודעת את נפשה, והתופרת כועסת עליה ודורשת ממנה לקחת את עצמה בידיים ולצאת להצילו במקום לכבול את עצמה. הלן מנסה לשמור את מבצע החילוץ בסודיות, אך בעודה אורזת את חליפות־העל, חץ בנה מגלה וגונב אותן. הוא אומר לויולט כי הן מיוחדות, כיון שאמם ניסתה להחביאן מפניהם. היא אכן מגלה שחליפתה נעלמת, שלא כבגדיה האחרים.
נבחרת וייטנאם בכדורגל
נבחרת וייטנאם בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של וייטנאם.
משפחת סופר-על
עלילת הסרט
במהלך טיסתה לאי, מתגלים שני ילדיה כשהם מסתתרים במטוס, ואלו מאשימים זה את זה כי הסקרנות תקפה אותם - מה שגרם להם להתגנב להרפתקה זו - וכי השאירו את התינוק בביתם עם שמרטפית. המטוס יורט על ידי טיל של סינדרום, אך הם צונחים לים ושטים אל האי לפי מראה העשן ממקום שיגורי הטילים. באותו ערב שוגר המשגר ובו רובוט הקרב לפי התוכנית שחשף מר סופר־על.
נבחרת וייטנאם בכדורגל
לאחר פיצול וייטנאם לצפון וייטנאם ודרום וייטנאם התקיימו שתי נבחרות לאומיות, נבחרת לכל מדינה בנפרד. הנבחרת הצפון ווייטנאמית הייתה מאוד לא פעילה ושיחקה רק מספר משחקים מעטים נגד מדינות קומוניסטיות אחרות בעיקר בין השנים 1956 ו-1966. נבחרת דרום וייטנאם הייתה פעילה יותר והשתתפה בשני משחקי גמר של גביע אסיה וסיימה בשניהם במקום הרביעי. נבחרת דרום ווייטנאם ערכה את משחקה האחרון בשנת 1975 והמשחק הראשון של הנבחרת המאוחדת נערך רק בשנת 1991.
הנבחרת לא הצליחה במיוחד גם לאחר האיחוד וברמה האזורית זכתה פעם אחת במקום הראשון באליפות איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה בכדורגל (לשעבר גביע טייגר) בשנת 2008.
משפחת סופר-על
עלילת הסרט
בדרכם הביתה, הלן מאזינה להודעות השמרטפית בטלפון על התנהגויות מוזרות של ג'ק-ג'ק, התינוק, וכי היא שְׂמֵחָה שהלן שלחה מחליף, לדבריו. הלן - שלא הזמינה מחליף, חושדת בהתחזות אלמוני, ובהגיעם לביתם הם דוהרים פנימה ומגלים לחרדתם את סינדרום - "המחליף", שמשליכם מדרכו באמצעות לייזר־הכוח שלו, חוטף את התינוק וממריא לעבר מטוסו המרחף מעליהם. ג'ק-ג'ק חושף לפתע את כוחותיו שלא ביודעין, ומתעלל בו במשך רגעים ארוכים עד שמשתחרר ונופל לזרועות אמו. בוב משליך את רכבו על חרטום המטוס, גלימתו של סינדרום נתפסת במנוע המטוס, ובאופן זה הוא מוצא את מותו. המטוס מתפוצץ, ונופל בפטריית עשן על ביתם, אך הם ניצלים, ומבינים כי עליהם לעבור דירה שוב.
נבחרת וייטנאם בכדורגל
שיאי שחקנים
נכון ל-26 בינואר 2023.
משפחת סופר-על
דמויות ומדבבים
בריאיון עם היוצרים על משפחת סופר-על, נאמר כי כוחות העל של בני משפחת סופר-על נבחרו בהתאם: הכוח הגופני העצום ניתן לאב מפני שלרוב, אבות מתאפיינים בבית כדמות כוחנית, הגמישות ניתנה לאם מפני שלא פעם עליה להפגין גמישות כלפי צורכי המשפחה, היכולת להפוך לבלתי נראית ניתנה לילדה בגיל ההתבגרות מפני שבגיל זה הנערות רוצות להפוך לא פעם לבלתי נראות על מנת להתחמק מבעיותיהן, והמהירות ניתנה לילד הצעיר מפני שבגיל זה ישנם הרבה פעמים פרצי אנרגיה. היוצרים גם הזכירו שכל הכוחות נלקחו מדמויות הקומיקס ארבעת המופלאים, אקס מן ופלאש.
בני האדם
אתגר אחר הוא שלכל בני האדם יש שיער. בפרט, שיערה הארוך של ויולט הוא בעיה קשה. מצד אחד, בראש אנושי יש מיליוני שערות, וציור רשלני עלול לגרום לשערות להיראות "דבוקות" זו לזו. מצד שני, השערות משפיעות זו על זו - הן נצמדות אחת לשנייה או נעות בקבוצות. כמו כן, היו צריכים להנפיש את השיער במצבים שונים: לדוגמה, רטוב, או מתנופף ברוח. בנוסף, בני האדם לובשים בגדים. הדמויות לא יכלו להישאר באותו לבוש כל הסרט, ולכן מעצבי הסרט נאלצו לעצב יותר מתלבושת אחת לדמות, כשצריך לוודא שכל חלקי הלבוש מתאימים זה לזה, וגם לגרום לתלבושות שונות להיראות כאילו הן עשויות מחומרים שונים (כיוון שסוגי בד שונים מתנהגים ונעים באופן ייחודי).
בני האדם ב'משפחת סופר על' מונפשים בכוונה בצורה מוגזמת, קריקטורית. ביל ווייז, שתפקידו בסרט הוגדר כ"מפקח דמויות", סיפר ש"בראד [בראד בירד, הבמאי] רצה מראה מאוד מסוגנן". לכל דמות יש קו ויזואלי הייחודי לה. עדנה מוד נראיתה בשלבים מוקדמים של ההפקה דומה יותר להלן, אך בהמשך מראה השתנה, כדי לתת לה את אותו ייחוד, ובמקרה זה דמותה מבוססת על מעצבת תלבושות השחקנים, זוכת פרסי האוסקר, אדית הד.
בעוד שהדמויות המרכזיות בסרט עוצבו בצורה עצמאית, על פי מודלים דמויות משניות יותר נוצרו על "אדם אוניברסלי" (universal man). זוהי תבנית גנרית של אדם, שהאנימטורים עיוותו אותה בצורות שונות, על מנת לחסוך בניית מודלים של מאות דמויות המופיעות לזמן קצר על המסך. ראשית כל, הם השתמשו ב"אדם אוניברסלי" כדי ליצור ניצבים- מפגינים, אנשים היושבים באצטדיון, ילדים המשתתפים במרוץ וכו'. הניצבים לא זהים זה לזה, אך כולם מבוססים על "אדם אוניברסלי". גם דמויות מובחנות יותר, אף כאלו שיש להן שורות, נוצרו בצורה זו- למשל מורו של דאש, ברני, שבשלב מסוים קלוז אפ על פניו ממלא את כל שטח המסך. על סמך תוכנה זו נוצר אף "החתרן", נבל המופיע לזמן קצר בסוף הסרט, שגופו רחוק מגוף אנושי נורמלי.
רקעים
"אחד האתגרים בסרט הוא ההיקף שלו", אמר בראד בירד. "היה לנו שוט מתחת למים, שוטים בג'ונגל, שוט בתא משרדי משעמם, שוטים סביב שולחן האוכל המשפחתי. הבית של ע' [עדנה מוד], שהוא הכלאה בין באוהאוס לתרבות יוונית. מגוון הסביבות בסרט הזה עצום." אכן, כמות ומגוון הסטים (sets) בסרט גבוהה במיוחד.
הסרט אמנם מתרחש בעולם אלטרנטיבי, אך הוא מושפע משנות השישים. הארכיטקטורה של שנות השישים היוותה השפעה על עיצוב הסרט. בשלבים מוקדמים יותר של התסריט, סביבת הסרט הייתה יותר עתידנית, ברוח תפיסת העתיד של שנות השישים, אך בהמשך המוטיבים העתידניים המשולבים באופן אינטגרלי בעולם הסרט צומצמו, כדי שהכוחות המיוחדים של גיבורי העל והטכנולוגיות העתידניות באי של סינדרום ירשימו ויבלטו יותר.
סרט המשך
במרץ 2014, במהלך פגישת בעלי מניות, הכריז בוב אייגר, מנכ"ל חברת וולט דיסני, כי המשך נמצא בשלבי הפקה מוקדמים, עם בראד בירד כתסריטאי. באוקטובר 2015, הוכרז כי ההמשך ייצא ב-21 ביוני 2019. לאחר מכן, תאריך יציאת הסרט הוקדם ל-15 ביוני 2018.
דאו כימיקלים
היסטוריה
חברת דאו כימיקלים נוסדה בשנת 1897 על ידי הכימאי הקנדי הרברט הנרי דאו שהמציא שיטה חדשה להפקת ברום מתוך מי-תהום במידלנד שבמישיגן. בשנת 1898 החלה החברה לשווק חומרי הלבנה על בסיס ברום ואשלגן ברומי. אז גם עוצב לראשונה סמלה המסחרי של החברה, המכיל את שמה במסגרת מעוינת (יהלום), כדי לסמן את מוצריה. בשנת 1900 התמזגה חברת מידלנד כימיקלים עם חברת דאו כימיקלים. ב-1906 נכנסה החברה לראשונה לתחום מוצרי החקלאות, כאשר החלה בייצור חומרי ריסוס להדברת מזיקים. באותה שנה ייצרה דאו לראשונה נתרן בנזואט, חומר משמר לתעשיית המזון, הנמצא בשימוש עד היום. ב-1910 החלה החברה לשווק סידן גופריתי לצורכי חקלאות. ב-1918 אימצה חברת דאו באופן רשמי את סמלה המסחרי. ב-1919 פתחה דאו מעבדת מחקר תעשייתי ראשונה והחלה למכור מגנזיום מתכתי. ב-1930 הלך לעולמו מייסד החברה ונשיאה, הרברט הנרי דאו. בנו של המייסד, ויליאם הנרי דאו, המשיך את דרכו של אביו והתמנה לנשיא במקומו. בשנות השלושים החלה החברה לייצר פלסטיק. ב-1937 הונפקה לראשונה מניית החברה בבורסת ניו יורק NYSE.
בשנות הארבעים הקימה דאו מפעל בטקסס לצורך הפקת ברום ומגנזיום ממי-ים במפרץ מקסיקו. ב-1942 פתחה דאו מפעל בקנדה, הראשון לחברה מחוץ לארצות הברית. בשנת 1943 הקימה יחד עם חברת הזכוכית קורנינג חברה משותפת בשם "דאו-קורנינג" שהחלה בייצור צורן לצרכים צבאיים. באותה שנה ייצרה דאו סטירן לראשונה. ב-1944 הגיע מספר העובדים בחברה ל-12,300. בשנת 1946 החל ייצור פוליסטירן במפעל החברה באונטריו בקנדה. בסוף שנות הארבעים הגיעו מכירות הפלסטיק לחמישית מכלל מכירות החברה. בסוף שנות הארבעים עלה סך מכירות החברה על 200 מיליון דולר.
בשנות החמישים הקימה החברה מפעלים מעבר לים, ביפן ובאירופה. היא פיתחה את החומר Saran Wrap (המוכר כ"ניילון נצמד") לשימוש ביתי. בסוף שנות החמישים היו כמחצית ממכירות החברה בתחום הכימיקלים, וכשלושים וחמישה אחוז בתחום הפלסטיקה.
בשנות השישים החדירה דאו לשוק עשרות מוצרים חדשים, ומכירות החברה חצו לראשונה את סף מיליארד הדולר. בחברה נפתחה מחלקה למוצרים ביולוגיים, שמטרתה היה ליזום מחקר בתחום התרופות, מוצרים לבעלי חיים ולתעשיית החקלאות. באותה תקופה פיתחה דאו חיסון בזריקה בודדת נגד חזרת ונכנסה לתחום הדבקים האפוקסיים. מגן החום של החללית אפולו 8 צופה בדבק אפוקסי מתוצרת החברה. החברה אף ייצרה לראשונה את שקיות הזיפלוק (Ziploc).
בשנות השבעים החדירה דאו לשוק שורת מוצרים לתעשיית הרכב. החברה הפכה לחברה הזרה הראשונה שנסחרה בבורסה של טוקיו (TSE). בשנים אלה עלה מספר עובדי החברה מעל 50,000. הקלקר (Styrofoam) שפיתחה החברה שימש לבודד את צינור הנפט באלסקה שנבנה באותן שנים. הסיסמה שאימצה החברה באותה תקופה הייתה: "היגיון מצוי / כימיה נדירה" (Common Sense/Uncommon Chemistry).
בשנות השמונים התמזגה דאו עם חברת התרופות מרל-ריצ'רדסון ויצרה את חברת מרל-דאו (Merrell Dow). מכירות החברה חצו את סף 10 מיליארד דולר. ב-1983 שיווקה דאו לראשונה את הקומפקט דיסק (CD). החברה שינתה את סיסמתה: "דאו מאפשרת לך לעשות דברים גדולים". היא הכניסה לשוק את DryTech, חומר פולימרי סופג, הנמצא עד היום בחיתולים סופגים רבים. עוד בשנות השמונים הייתה דאו לחברה הגדולה בעולם לייצור יריעות פלסטיק לבידוד. דאו הייתה גם החברה הגדולה, הראשונה בעולם, לאסור על עובדיה לעשן במקום העבודה ולקבוע מקומות מיוחדים לעשן מחוץ לבניין.
בשנות התשעים שתפה דאו פעולה עם משרד הפנים של הממשל האמריקאי, ביוזמה לתוכנית מיחזור פלסטיק, זכוכית ואלומיניום בגנים הלאומיים של ארצות הברית. בשנת 1993 קבע המגזין פורצ'ן כי דאו היא אחת מעשר החברות הידידותיות לסביבה. ב-1995 עברו מכירות דאו את סף 20 מיליארד דולר. בשנת 1997 חגגה דאו מאה שנים להיווסדה.
החברה היום
כיום לחברת דאו שבעה תחומי ייצור, עם מגוון גדול של מוצרים בכל אחד מהם. מכירות החברה ב-2005 הסתכמו ב-46.3 מיליארד דולר, עם רווח נקי של 4.5 מיליארד דולר. לדאו מעל מאה אלף מחזיקי מניות. דאו היא יצרן הפלסטיק הגדולה בעולם. בין מוצריה החומרים: פוליסטירן, פוליאוריתן, פוליאתילן, פוליפרופילן וחומרי גומי סינתטי. דאו היא אף יצרן מוביל של חומרים כימיים כגון סידן כלורי, תחמוצת אתילן, חומרים אקריליים ודבקים מתאית. דאו מייצרת כימיקלים רבים לחקלאות, הידוע בהם הוא חומר ההדברה לורסבן. בין החומרים הבולטים של דאו לשימוש ביתי נמצאים: הקלקר ו-Silly Putty (סוג של פלסטלינה). דאו מכרה את זכויות הייצור לשניים ממוצריה הידועים, Saran Wrap (ניילון נצמד), ו-Ziploc (שקיות פלסטיק עם מנגנון סגירה) לחברת SC Johnson.
כרבע ממכירותיה של דאו הן בתחום מוצרי פלסטיק עמידים לתעשיית הרכב ולתעשיית הבנייה, בעיקר מוצרי פלסטיק לבידוד וכן דבקים. כימיקלים עמידים מהווים כ-17% ממכירות החברה. מוצרים אלה משמשים לצורך טיהור מים, תרופות, ציפוי נייר, צבעים ואלקטרוניקה.
מוצרי חקלאות מהווים 7% ממכירות החברה, בעיקר חומרים להדברת מזיקים. כן מפתחת החברה זרעים מהונדסים גנטית.
מוצרי פלסטיק בסיסיים מהווים כ-26% ממכירות החברה. חומרי פלסטיק מתוצרת דאו נמצאים במגוון מוצרי צריכה, החל מהחיתולים החד-פעמיים ועד לבקבוקי משקאות ומיכלי שמן.
כימיקלים בסיסיים מהווים 12% ממכירות החברה. הם משמשים בראש ובראשונה כחומרי גלם בתוך מפעלי החברה, וכן למכירות לצרכנים חיצוניים. צרכנים עיקריים של מוצרים כימיים אלה כוללים מכבסות בניקוי יבש, יצרני צבע, חומרים להמסת שלג ויצרני מזון. בין הכימיקלים הבולטים נמצאים נתרן הידרוקסידי, כלור, ויניל כלורי, סידן כלורי, תחמוצת אתילן (EO), תחמוצת פרופילן וכן חומרים המופקים מאלכוהול, אתילן גליקול ופרופילן גליקול, שהם חומרי גלם מרכזיים בייצור פלסטיק.
דאו מחויבת להפחתת זיהום הסביבה והאוויר, ובחברה חטיבה מיוחדת המוקדשת למחקר ופיתוח מוצרים בתחום זה.
דאו קורנינג
חברת "דאו קורנינג" (Dow Corning) היא בבעלות שווה של דאו וחברת קורנינג. החברה נוסדה ב-1943 בהשקעה משותפת של שתי החברות. היא מתמקדת בייצור מוצרים וטכנולוגיות מבוססי צורן. בבעלות דאו קורנינג חברה אמריקאית לייצור חומרי גלם לתעשיית המוליכים למחצה, בשם המלוק (Hemlock), הנמצאת במישיגן. דאו קורנינג מייצרת בין השאר את שתלי החזה העשויים מסיליקון ואשר היו במוקד מחלוקת ותביעות משפטיות בשנות השמונים והתשעים.
אסון בופאל
ב-1984 אירעה דליפה קטלנית במפעל כימי בעיר בופאל בהודו, שהופעל על ידי החברה האמריקאית יוניון קרבייד. הגזים שדלפו מן המפעל לסביבה גרמו למותם של כ-3,000 איש בתוך ימים ספורים, ואלפים נוספים מאוחר יותר. לחברת דאו לא היה כל קשר עם חברת יוניון קרבייד בעת האסון. אולם, בשנת 1999, דאו רכשה את יוניון קרבייד בשלמותה. דאו מכחישה כל חבות לאסון בבופאל, כיוון שהמפעל בהודו כלל לא היה בבעלותה בעת האסון. חברת יוניון קרבייד הגיעה להסדר פיצויים עם ממשלת הודו בשנת 1989.
שתלי החזה
דאו קורנינג היא יצרן מרכזי בתחום שתלי החזה. בשנת 1977 נתבעה החברה על נזקים שגרמו שתלי חזה מסיליקון, שדלפו בחזות נשים שבהם הושתלו. הייתה זו התביעה המוצלחת הראשונה בתחום זה ודאו קורנינג שילמה 170 אלף דולר בפיצויים לתובעת, בהסכם פשרה. בשנות השמונים פרסם פעיל זכויות הצרכנים האמריקאי, ראלף נדר, כי שתלי החזה מסיליקון עשויים להוות גורם מסרטן. בעקבות פרסום זה ופרסומים נוספים גאה גל של תביעות פיצויים מצד נשים שנפגעו לטענתן משתלי החזה מתוצרת החברה. עד לשנת 1994 הוגשו מעל 19 אלף תביעות של נשים על נזקי שתלי החזה נגד דאו קורנינג. לנוכח הגל הגואה של התביעות הגישה החברה בקשה להגנת בית המשפט מפני נושיה לפי פרק 11 של חוק פשיטת הרגל האמריקאי (Chapter 11).
נפלם
בזמן מלחמת וייטנאם הייתה חברת דאו הספק היחיד של נפלם לצבא ארצות הברית. נפלם הוא נוזל דליק שבו השתמשו כנשק הנישא בפצצות במהלך המערכה בווייטנאם. נשק זה הוביל לפגיעות רבות בנפש וזכה לתשומת לב רבה בתקשורת. המחאה נגד חברת דאו החלה באוקטובר 1966, בקמפוסים של אוניברסיטאות בארצות הברית. למרות המחאה הציבורית החליטה הנהלת החברה בשנת 1967 להמשיך בייצור הנפלם.
Agent Orange
Agent Orange הוא כינויו של כימיקל הגורם לנשירת עלים והמכיל דיאוקסין. החומר יוצר על ידי חברת דאו לשימוש צבאי בתקופת מלחמת וייטנאם ורוסס ממטוסים על היערות העבותים במקום, במטרה לחשוף את חיילי האויב הנעים בהם. לאחר שרוסס חדר החומר לשרשרת המזון וקיימת סברה כי גרם לעלייה במספר המומים המולדים בקרב האוכלוסייה הווייטנאמית. בשנת 2005 הוגשה תביעה על ידי מי שנפגעו מן החומר, נגד חברת דאו וחברת מונסנטו, שסיפקה גם היא את החומר לצבא ארצות הברית. בבית המשפט טענה החברה כי לא הוכח קשר בין החומר לבין בעיות הבריאות שהתגלו באוכלוסייה. עוד טענו החברות כי אינן אחראיות לאופן שבו בחר הצבא האמריקאי להשתמש בחומר. התביעה נדחתה. בשנת 2006 הוגשה כנגד שתי החברות תביעה דומה לבית משפט בקוריאה הדרומית, כדי לפצות דרום קוריאנים שנפגעו מן החומר בעת ששהו בווייטנאם.
דיאוקסין במישיגן
בתחילת המאה העשרים ואחת הגישו תושבים במישיגן המתגוררים בסמוך למטה החברה במידלנד תביעה נגד דאו, שבה טענו כי החברה גרמה לזיהום הקרקע וגדות הנהר העובר במקום בדיאוקסין. תביעה זו עדיין תלויה ועומדת בבית המשפט.
מישור פרויקטיבי
מישור פרויקטיבי הוא מערכת של נקודות וישרים, המקיימת אקסיומות מסוימות. האקסיומות, המונחות ביסודה של הגאומטריה הפרויקטיבית, דומות לאלו של הגאומטריה האוקלידית, פרט לזה שבמקום אקסיומת המקבילים מניחים שכל שני ישרים נפגשים בנקודה. המישור הפרויקטיבי הוא דו-ממדי; ההכללה לממד גבוה נקראת מרחב פרויקטיבי. מישורים ומרחבים פרויקטיביים הם בין המערכות החשובות בגאומטריית חילה.
אם מסירים ממישור פרויקטיבי את אחד הישרים, מתקבל מישור אפיני; ולהפך, אפשר להפוך מישור אפיני למישור פרויקטיבי על ידי הוספת "הישר באינסוף", שהנקודות שלו הן הכיוונים במישור האפיני.
מישורים פרויקטיביים סופיים הם אובייקט חשוב בקומבינטוריקה. הם נלמדו בכלים מתורת החבורות, בעיקר מתחילת שנות ה-60 של המאה העשרים.
הגדרה אקסיומטית
מערכת של נקודות וישרים היא מישור פרויקטיבי אם דרך כל שתי נקודות עובר ישר יחיד, כל שני ישרים נפגשים בנקודה, וקיימות 4 נקודות שאף 3 מהן אינן על ישר אחד.
המישור הקלאסי
מכל שדה F אפשר לבנות מישור פרויקטיבי, אותו מסמנים ב-, באופן הבא. הנקודות הן תת-המרחבים החד-ממדיים במרחב הווקטורי התלת-ממדי F^3, והישרים הם תת-המרחבים הדו-ממדיים; נקודה נמצאת על ישר אם המרחב המתאים לה מוכל במרחב המתאים לו. באופן כזה, כל נקודה אפשר להציג באמצעות שלשת קואורדינטות, המתפרשת כווקטור (a,b,c) עד כדי כפל בסקלר. למשל, הנקודה נמצאת על הישר x_2=x_3.
למרות שזו בלי ספק הבנייה החשובה ביותר למישור פרויקטיבי, יש מישורים רבים אחרים, ובעיית המיון השלמה אינה פתורה אפילו במקרה הסופי.
חבורת הסימטריות
סימטריות של מישור פרויקטיבי נקראות קולינאציות (collineations). קולינאציה היא תמורה של הנקודות במישור, המשרה גם תמורה על הישרים (היינו התמונה של קבוצת הנקודות על ישר היא קבוצת הנקודות על ישר). קולינאציה a נקראת מרכזית אם יש לה נקודת מרכז (נקודה שכל ישר העובר דרכה נשמר תחת a). תכונה זו שקולה לקיומו של ציר (ישר שכל נקודותיו נשמרות). מבדילים בין שני טיפוסי קולינאציות מרכזיות, לפי שייכותה או אי-שייכותה של נקודת המרכז לציר. אוסף הקולינאציות G(p,H) עם מרכז נתון p וציר נתון H מהווה חבורה. קולינאציה ב-G(p,H) נקבעת על ידי התמונה של כל נקודה שאינה ב-.
לדוגמה, חבורת הסימטריות של המישור הפרויקטיבי הקלאסי היא חבורת המטריצות. כל קולינאציה מרכזית של צמודה לאחת המטריצות  או  (במקרה הראשון המרכז Fe_1 שייך לציר Fe_1+Fe_2, ובשני המרכז Fe_1 אינו שייך לציר Fe_2+Fe_3). חבורות הקולינאציה הן ו-, בהתאמה.
ישר L במישור פרויקטיבי P נקרא ישר הזזה אם יש חבורת סימטריות של המישור המייצבת את כל הנקודות ב-L, ופועלת רגולרית על הנקודות מחוץ ל-L. מישור שכל הישרים שלו הם ישרי הזזה נקרא מישור Moufang.
מישורים פרויקטיביים סופיים
כל מישור פרויקטיבי סופי הוא מערכת שטיינר מן הצורה. למישור פרויקטיבי סופי יש סדר n אם על כל ישר יש n+1 נקודות. מישור פאנו (באיור משמאל) הוא המישור הפרויקטיבי היחיד מסדר 2. יש מישור מכל סדר שהוא חזקת ראשוני.
קיומם של מישורים פרויקטיביים סופיים מסדרים אחרים היא שאלה פתוחה. ההגבלה הכללית היחידה הידועה על הסדר היא משפט ברוק-רייזר-צ'ולה שאם הסדר N משאיר שארית 1 או 2 בחלוקה ל-4, הוא חייב להיות סכום של שני ריבועים. זה שולל N = 6. המקרה הבא N = 10 נשלל על ידי חישובי מחשב מסיביים. השאלה אם קיים מישור השלכה סופי בסדר N = 12 עדיין פתוחה.
מיון המישורים הפרויקטיביים נעשה בשכבות: ככל שמניחים סימטריות חזקה יותר, כך נעשה המיון מדויק יותר. מתברר שחבורת הסימטריות פועלת על קבוצת הנקודות במישור באופן טרנזיטיבי, 2-טרנזיטיבי או רגולרי (=טרנזיטיבי בחדות) אם ורק אם היא פועלת באותו אופן על אוסף הישרים. אם הפעולה טרנזיטיבית, אפשר לתאר את המישור כקבוצת הפרֶשים בחבורה. אם חבורת הסימטריות פועלת 2-טרנזיטיבית על הנקודות, אז המישור הוא קלאסי, כלומר מוגדר על ידי שדה סופי.
הר זבול
הר זְבוּל הוא הר בגליל העליון והוא חלק מהיישוב הדרוזי חורפיש. ההר מהווה חלק מגוש הר מירון אך מופרד ממנו טופוגרפית על ידי אפיק חלקו העליון של נחל כזיב. על ההר שוכן מקום קדוש לעדה הדרוזית – נבי סבלאן – מערה שהייתה מקום תפילה לנביא סבלאן.
פסגת ההר מתנשאת לגובה של 814 מ' מעל גובה פני הים. ההר מכוסה בחורש ים-תיכוני, המורכב ברובו מאלון מצוי, אלון תולע, קטלב ושיחים שונים. על פסגת ההר, במתחם נבי סבלאן, יש תצפית פנורמית אל הרי הצפון.
הצבעים הלאומיים של אוסטרליה
הצבעים הלאומיים של אוסטרליה, כפי שנקבעו על ידי ניניאן סטיבן, המושל הכללי של אוסטרליה ב-19 באפריל 1984, הם ירוק וזהב. הצבעים המדויקים נקבעו לפי קטלוג פנטון והם 116C ו 348C. הירוק והזהב הם צבעי משלחות ונבחרות הספורט של אוסטרליה. שימוש במילים "מדי הירוק והזהב" נעשה כאשר דנים במדים של הנבחרות הלאומיות או על ספורטאים המייצגים את המדינה. בפועל נעשה שימוש במגוון דוגמאות המשתמשות במספר גוני ירוק וצהוב. קיימת אמונה הגורסת כי צבעים אלו נבחרו לפי צבעי השיטה המכחילה, הפרח הלאומי האוסטרלי. הצבעים נמצאים ברשות הציבור, כלומר, כל אזרח יכול ליצור מהם שילוב של דוגמאות ובעזרתו לייצג נבחרת אוסטרלית. סמל נוסף, המשמש בעידוד נבחרות הספורט האוסטרליות הוא קנגורו עם כפפות איגרוף, על רקע של ירוק וזהב.
הנבחרת האוסטרלית הראשונה שלבשה מדי ירוק-זהב הייתה נבחרת הקריקט האוסטרלית, במהלך משחק נגד אנגליה בשנת 1899. אמנם, הנבחרת שיחקה במדים הלבנים המקובלים בקריקט, אך כובעיהם היו בצבעי ירוק זהב והבלייזר שלבשו טרם המשחק עצמו, היה ירוק. המשלחת הלאומית של אוסטרליה למשחקי לונדון 1908 אימצה צבעים דומים אך לא כל ספורטאי או קבוצה שיחקו בצבעים אלה. מדים אחידים לכלל הנבחרות, וסט ירוק עם עיטור בצבע זהב ומכנס לבן עם עיטורים בירוק וזהב.
טום אוף פינלנד
לאורך ארבעה עשורים יצר 3,500 ציורים ואיורים, רובם הגדול בעיפרון, רובם מתארים גברים הניחנים במאפיינים פיזיים בולטים: חזה מפותח, איברים, ישבנים ואברי מין בעלי ממדים בלתי סבירים. בגדים צמודים, או העדרם, הדגישו מאפיינים אלו, במיוחד את איבר המין הגברי, שהוצג כאלמנט מודגש או נחשף לראווה. ציוריו מציגים לרוב גבר אחד או יותר, במהלך פעילות מינית או לפניה.
ביוגרפיה וקריירה
טואוקו לאקסונן נולד בקארינה, טורקו, פינלנד. הוא החל לצייר בגיל צעיר, אך ציורים אלו לא שרדו. הוא אמר כי נהג להסתירם תחילה, אך לאחר מכן השמידם כאשר החל את שירותו הצבאי. לאקסונן צייר דמויות של עובדי כפיים פיניים שראה כבר בגיל צעיר. כשברית המועצות תקפה את פינלנד ב"מלחמת החורף", ועם כניסתה של פינלנד בעקבות זאת למלחמת העולם השנייה, גויס לאקסונן לצבא הפיני, שם שירת בתפקידי קצונה. מאוחר יותר ציין לאקסונן כי העניין הפטישיסטי שלו בגברים במדים מקורו בתקופה זו. לאחר המלחמה שב לאקסונן לחיים אזרחיים, עבד בתעשיית הפרסום כגרפיקאי והמשיך לצייר את ציוריו הארוטיים להנאתו הפרטית.
בשנת 1956 שלח לאקסונן אחדים מציוריו למגזין האמריקאי המשפיע Physique Pictorial לפרסום בשם "טום", הנשמע דומה לשמו האמיתי, Touko. עורך המגזין שינה את השם ל"טום אוף פינלנד", כפי שהיה מקובל במגזין.
במהרה החלה קהילת ההומואים להתעניין ביצירתו של לאקסונן, ובשנת 1973 הוא החל לפרסם קומיקס ארוטיים והפך לבעל שם גם בעולם האמנות. לאקסונן נודע בעיקר הודות ליצירות הממוקדות בדמויות הומו-גבריות סטריאוטיפיות, כגון חוטבי עצים, שוטרים על אופנועים, מלחים, אנשים עסקים, אופנוענים שריריים ולובשי בגדי עור. "Kake" נחשבת סדרת הקומיקס הבולטת ביותר שלו, ובה שפע דמויות מסוג זה.
יצירות של לאקסונן הוצגו בתערוכות כבר בתחילת שנות ה-70 ובשנת 1973 הוא פרש מעבודתו במשרדי חברת הפרסום MacCann-Erickson. "מאז לבשתי רק ג'ינס והתפרנסתי מציוריי", תיאר את המהפך בסגנון החיים שלו באותה תקופה.
לפני מותו השתתף לאקסונן בסרט תיעודי בשם "Daddy and the Muscle Academy - The Art, Life, and Times of Tom of Finland", בו משולבים ראיונות איתו. המו"ל האירופאי Taschen פרסם מספר אוספים שלו, בהם גם שלוש אנתולוגיות רטרוספקטיביות.
רבים מציוריו מבוססים על תמונות מצולמות, אך אינם העתק מדויק שלהן. ההשראה משמשת להשגת ממד ריאליסטי של תמונה חיה עם תנוחות ומחוות משכנעות, אולם לאקסונן הגזים במתכוון מאפיינים פיזיים והציג אידיאל יופי גברי פרטי, תוך שהוא משלב ריאליזם ופנטזיה. בסרט התיעודי הוא הרחיב בעניין זה, כולל דוגמאות רבות של הציורים לצד התמונות המקוריות.
ביקורת והערכה אמנותית
במהלך חייו ולאחר מכן זכה לאקסונן להערצה אך גם לבוז מצד חלקים שונים של קהילת האמנים. הוא התיידד עם הצלם רוברט מייפלת'ורפ, שעבודתו, המציגה דימויים סאדו מזוכיסטיים ואיקונוגרפיה פטישיסטית, נחשבה אף היא שנויה במחלוקת.
מבקרי אמנות חלוקים בדעתם בנוגע ליצירתו של לאקסונן. הטכניקה שלו זיכתה אותו בכינוי "רב אמן עם עיפרון", אבל מצד שני, מבקר של העיתון ההולנדי Het Parool תיאר את עבודתו כ"נטולת הבעה".