cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פרידה פינטו
חיים אישיים
בנובמבר 2019, פינטו התארסה לצלם קורי טראן, לאחר זוגיות של שנתיים. הם נישאו ב-2020 בהונדה סנטר. היא ילדה את בנם הבכור בנובמבר 2021; פינטו, יחד עם בעלה ובנה מתגוררת בלוס אנג'לס.
The Dead Weather
The Dead Weather (תעתיק: ד'ה דד ווד'ר; "מזג האוויר המת", באנגלית) היא סופרגרופ אמריקאית המנגנת מוזיקת רוק אלטרנטיבי. הלהקה נוסדה בשנת 2009 בעיר נאשוויל שבמדינת טנסי בארצות הברית.
הקמת הלהקה
בינואר 2009, אליסון מוסהארט (מלהקות "The Kills" ו-"Discount"), ג'ק וייט (מלהקת הווייט סטרייפס), ג'ק לורנס (מלהקת "The Raconteurs") ודין פרטיטה (מלהקת קווינס אוף דה סטון אייג') ניגנו יחד באולפן Third Man Records של וייט. הנגינה המשותפת הפכה במהרה לשבועיים וחצי אינטנסיביים של כתיבת שירים, חברי הסופרגרופ אהבו את התוצאות והחליטו להפוך להרכב, תחת השם "The Dead Weather". אלבום הבכורה של הלהקה הוא "Horehound". הוא יצא ב-14 ביולי 2009 בצפון אמריקה ויום קודם לכן באירופה. אלבומה השני של הלהקה, "Sea of Cowards", שוחרר ב-7 במרץ 2010 באירלנד, ומספר ימים לאחר מכן בארצות הברית ובריטניה.
נפלת חזק
נפלת חזק היא סדרת טלוויזיה קומית שמשודרת בערוץ עשר החל מ-2016.
תקציר
הצצה לחייו של מיקי גבע, רגע לפני חתונתו עם עם ספיר זגורי.
1962 באסטרונאוטיקה
אירועים בולטים
במהלך הנשה בוצעו 81 שיגורים, 59 (73%) מהם בוצעו על ידי ארצות הברית.
טיסה תת-מסלולית
במהלך השנה בוצעו מספר טיסות במסלול זה:
דן הדייה
דניאל ״דן״ הדייה (באנגלית: Dan Hedaya; נולד ב-24 ביולי 1940) הוא שחקן קולנוע יהודי אמריקאי. התפרסם בשל הופעתו בסרטים "רציחות פשוטות", "מלהולנד דרייב", "החשוד המיידי" ו"קומנדו".
ביוגרפיה
הדייה נולד ברובע ברוקלין, ניו יורק למשפחה יהודית-סורית שמוצאה מהעיר חלב שבסוריה וגדל בשכונת.
הדייה הוא בוגר "אוניברסיטת טופטס" שבבוסטון, עבד בתור מורה בתיכונים לפני שפיתח קריירת משחק מאוחרת בגיל 40. פרץ לראשונה לצידם של רוברט דה נירו ורוברט דובאל בדרמת הפשע הביוגרפית "וידויים אמיתיים" ובסרטו הראשון של טוני סקוט "רעב".
הדייה קיבל במה ראשית וחשיפה גדולה יותר בסרט הביכורים של האחים כהן "רציחות פשוטות" בו גילם את ג'וליאן מרטי בעל מסבאה השתלטן ששוכר חוקר פרטי שיעקוב אחר אשתו אבי (פרנסס מקדורמנד) שבוגדת בו. המעמד שיצר בעקבות הצלחת הסרט העניק לו את תפקיד המצביא אריוס בסרט הפעולה "קומנדו" ואת תפקיד קפטן לוגן בקומדיית הפעולה "מבוהלים בשטח". שיחק בתחילת שנות ה-90 את טולי אלפורד עורך דינו של גומז אדמס (ראול ג'וליה) בעיבוד הקולנועי "משפחת אדמס" של זיכיון "משפחת אדמס" ואת פרנק וואטורי הבוס של החולה הסופני ג'ו בנקס (טום הנקס) בקומדיה "ג'ו נגד הוולקנו".
ב-1994 הועמד הדייה לפרס אמי על הופעת האורח שלו בסדרה "NYPD Blue". הופיע ב-1995 בסרט הפשע שהפך לקאלט "החשוד המיידי" בתור השוטר ג'ף רבין ובקומדיית הנעורים "קלולס" בתור מל אביה המגונן של שר הורוביץ (אלישה סילברסטון) ו"פיתוי קטלני" בתור ג'ו אביו של לארי מארטו (מאט דילון). שיחק ב-1996 בשוברי הקופות "מועדון האקסיות" בתפקיד מורטון בעלה לשעבר של ברנדה מורלי (בט מידלר) ו"לכודים" ובדרמות "החדר של מרווין" בתור בוב הפקיד של הרופא ד"ר וולי (רוברט דה נירו) ו"הדרך לחופש" בתור הבלש גרנט וולאס.
בשנת 2000 שיחק בסרט הפשע "שאפט" בתור השוטר המושחת ג'ק רוסלי, ב-2001 שיחק במותחן של דייוויד לינץ' "מלהולנד דרייב" בתפקיד המאפיונר וינצ'נזו קאסטילן המאלץ את הבמאי אדם קשר (ג'סטין ת'רו) לשנות את התסריט המקורי שלו.
חורבת קצרה
חורבת קצרה היא עמדת שמירה בדרך הבשמים הנבטית, אשר הוקמה על הרכס שבין נחל קצרה לבין נחל צרורות, כדי להגן על הדרך מפני שודדים. לאחר התפשטות האימפריה הרומית לממלכת הנבטים ולדרכי המסחר שלהם, נעזבה המצודה וננטשה. במקום מגדל שמירה בגובה של שני מטרים, באורך של חמישה מטרים וברוחב של חמישה וחצי מטרים. המבנה בנוי מאבני גזית ובו שלושה חדרים. ליד החורבה נמצא מאגר מים.
נמיית כיס נמרית
נמיית כיס נמרית או נמיית כיס מנוקדת (שם מדעי: Dasyurus maculatus) היא מין של יונק כיס מהמשפחה נמיות כיס שבקבוצת הכיסאים החיה במזרח אוסטרליה. היא המין הגדול ביותר בסדרה טורפי כיס לאחר המין שד טסמני (ובעבר גם זאב הכיס) והגדולה ביותר מטורפי הכיס של היבשת. למעשה נמיית הכיס ארוכה מעט יותר מהשד הטסמני.
אורכה של הנמייה 35–75 סנטימטרים עם זנב באורך 50 סנטימטרים. משקלם של הזכרים מגיע ל-1.8–3.5 קילוגרם, בעוד הנקבות שוקלות 1.15–1.60 ק"ג. מבנה גופם מזכיר גוף של נמייה ומכאן שמם. היא בעלת גפיים גדולות בעלות אצבעות חזקות, ראשים גדולים עם שיניים חדות ועוצמת נשיכה חזקה מאוד יחסית לגודל הגוף ובעלת זנב ארוך. צבעה חום-אדמדם עם בטן בהירה וכתמים לבנים לאורך הגוף.
היא חיה ביערות ויערות הגשם של מזרח אוסטרליה ובאי טסמניה, והיא מבלה את רוב חיה על העצים. נמיית הכיס היא אוכלת בשר הניזונה מחרקים, דגים, סרטנים, לטאות, נחשים, עופות קטנים לרבות תרנגולי בית, ארנבים, ויונקי כיס קטנים. היא יכולה לאכול גם נבלות, אך זה לא מזון עיקרי שלה. הנמייה צדה את הטרף במרדפים, קופצת על צווארו והורגת אותו בנשיכה בצוואר בדומה לחתולים. היא פעילה בעיקר בלילה.
לי קאון-הו
לי קאון-הו (בקוריאנית: 이근호, נולד ב-11 באפריל 1985) הוא כדורגלן דרום קוריאני המשחק בעמדות החלוץ והקיצוני בקבוצת אולסן יונדאי ונבחרת קוריאה הדרומית.
נמיית כיס נמרית
היא עצמה נטרפת בידי השד הטסמני, נחשים, תנשמות, כלבי דינגו והמין עיט מחודד-זנב.
לי קאון-הו
קריירת מועדונים
כנער, לי שיחק בנבחרת בית הספר התיכון בו למד. בשנת 2004 התחיל את הקריירה המקצועית שלו בקבוצת אינצ'ון יונייטד מעיר הולדתו. באינצ'ון לי לא זכה לדקות משחק רבות ובשלוש עונות בקבוצה הבוגרת הופיע בשני משחקים בלבד. עם זאת, הוא שיחק באופן קבוע בקבוצת המילואים של אינצ'ון ואף היה מועמד לתואר שחקן העונה בליגת קבוצות המילואים הדרום קוריאנית.
לקראת תחילת עונת לי חתם בטגו. ב-2 עונות בקבוצה לי הופיע ב-64 משחקים, בהם כבש 25 שערים. בדצמבר 2008 תם חוזהו של לי בטגו, ובכך הפך לשחקן חופשי. לי קיבל הצעות מקבוצות אירופאיות שונות, בין היתר מבלקברן רוברס, אך דחה את ההצעות.
באפריל 2009 לי חתם בג'ובילו איוואטה היפנית על חוזה לתשעה חודשים. הוא כבש שישה שערים ובישל ארבעה שערים בשמונת משחקי הליגה הראשונים שלו בקבוצה. מספר כלי תקשורת קישרו אותו למעבר לפריז סן-ז'רמן הצרפתית, אך בסופו של דבר העסקה לא יצאה לפועל. ביוני 2010 לי חתם בגמבה אוסקה. בעונת הוא כבש 15 שערים ב-32 הופעות בליגת העל היפנית.
בינואר 2012 לי חזר לקוריאה וחתם באולסן יונדאי. באותה שנה זכה עם המועדון בליגת האלופות האסיאתית. הוא זכה בתואר השחקן המצטיין של הטורניר ואף זכה בתואר הכדורגלן האסייתי של השנה.
ב-1 בינואר 2013 לי הושאל לקבוצת הצבא הדרום קוריאני סנג'ו סנגמו, במסגרת חוק גיוס חובה החל בקוריאה הדרומית.
נבחרת קוריאה הדרומית
בשנת 2005 לי נכלל בסגל קוריאה הדרומית לגביע העולם עד גיל 20, אך ברוב המשחקים נשאר על הספסל. הוא גם זומן לסגלי הנבחרת לגביע אסיה 2007 ולאולימפיאדת בייג'ינג בשנת 2008.
ב-29 ביוני 2007 לי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קוריאה הדרומית במשחק ידידות נגד, כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה. במשחק זה הוא גם כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת. לי סייע לנבחרתו להעפיל למונדיאל 2010 בכך שכבש שלושה שערים בקמפיין המוקדמות. למרות זאת, הוא לא זומן לסגל הנבחרת לטורניר הגמר.
ב-26 במרץ 2013, במסגרת הסיבוב הרביעי של מוקדמות מונדיאל 2014 באסיה, לי כבש שער בניצחון 1-2 את, מה שסייע לנבחרתו להעפיל למונדיאל 2014 בזכות הפרש שערים גבוה יותר בשער אחד משל. לי נכלל בסגל הסופי של נבחרתו למונדיאל. הוא כבש במשחק הראשון של נבחרתו בטורניר, במשחק התיקו 1-1 נגד.
אס"א בן-גוריון באר שבע (כדוריד)
אס"א בן-גוריון באר שבע היא קבוצת כדוריד ישראלית השייכת לאוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע. הקבוצה פעילה במסגרת משחקי הליגה והגביע של איגוד הכדוריד בישראל, וגם מייצגת את האוניברסיטה במסגרת מפעלי אס"א בישראל ומחוצה לה.
הקבוצה הנוכחית הוקמה ב-2003, לאחר הפסקה בת ארבע שנים. סגל השחקנים מבוסס על סטודנטים הלומדים במספר פקולטות באוניברסיטה, המקיימים את אימוניהם ומשחקי הבית שלהם במתחם מרכז הספורט של האוניברסיטה. השחקנים אינם מקבלים משכורת או מלגות על פעילותם, והשחקנים הבכירים של הקבוצה משמשים גם כמאמנים של בני נוער במסגרת קבוצת מ.כ. באר שבע.
בתום עונת המשחקים העפילה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית, אך מאז ירדה לליגה הארצית.
כפיר בן ליש
כפיר בן ליש (נולד ב-27 בספטמבר 1968) הוא זמר, מלחין וגיטריסט ישראלי.
קורות חייו
כפיר בן ליש התפרסם לאחר ששר את שיר הנושא "אמרת שאין לך חשק" של הסרט "ציפורים בניוטרל" (1996; בכיכובם של דנה ברגר, מאור כהן, דנה מודן וקארין אופיר). השיר כיכב כמה שבועות בראש רשימת ההשמעות בגלי צה"ל. בן ליש שר עוד שני שירים בפסקול הסרט: "Prince of all your needs" ו"תצאי משם". בנוסף, שמו לא מופיע ברשימת הקרדיטים בשיר "תצאי משם".
את דרכו המוזיקלית התחיל בן ליש בשיעורי גיטרה בקונסרבטוריון, שיעורי ג'אז אצל המורה ג'וקי ארקין ושיעורי ריקוד. הוא החל לכתוב ולהלחין שירים בזמן שירותו הצבאי בנח"ל. אחרי הצבא הזמין אותו נושי פז, אז מתופף להקת פורטרט, שלמד איתו בתיכון, להצטרף להרכב בו הוא מנגן. כך הוקמה להקת הוביט. הלהקה התפרקה כאשר בן ליש החל להופיע עם אריק ריין במועדון "הלילה ה-12" ברמת השרון. עם ריין ביצע בן ליש קאברים לשירים ישראליים. בהופעות אלה שמע אותו יובל שפיר, אשר הזמין אותו לשיר בפרסומות שונות, ובשנות התשעים המאוחרות השתתף בן ליש גם בהקלטת אלבומים רבים, ביניהם בשנת 1995 ביצע קולות רקע קולות באלבומו של ירמי קפלן, "בוקר טוב" ובאלבומה של להקת ג'נגו, "קשורים".
בשנת 1998 בן ליש ביצע קולות רקע באלבומו של דני סנדרסון, הלא נודע. מאז ועד היום בן ליש לוקח חלק בהרכב ההופעה של דני סנדרסון, כשבחלק מהשירים בהופעות הוא אף שר כסולן. בן ליש אף שר באלבומו של סנדרסון לא יפריד דבר את השיר "על גדות הנחל". בשאר השירים הוא מבצע קולות רקע.
במהלך שנת 2014 הוציא בן ליש סינגלים מאלבום הבכורה שלו שנקרא "ביקורים מאוחרים": "על הלחיים" ו"העונג שלי".
דיסקוגרפיה
ביקורים מאוחרים - שנת 2014
כפיר בן ליש השתתף במספר אלבומים של זמרים, ובהם:
סינגלים בהם השתתף כפיר: "אמרת שאין לך חשק", "יש לי אותך", "כל קיץ" של מיקה קרני שאותו גם עיבד, וכן ב"ימים של קיץ" אשר כתב והלחין עילי בוטנר.
האיים האלאוטיים
האיים האלאוטיים (באנגלית: Aleutian Islands) הם שרשרת של יותר מ-300 איים געשיים קטנים היוצרים קשת געשית בצפון האוקיינוס השקט. האיים שייכים ברובם לארצות הברית, ומקצתם לרוסיה. האיים האלאוטיים משתרעים על פני שטח של 17,666 קמ"ר לאורך 1,900 ק"מ ממערב לחצי האי אלסקה בכיוון חצי האי קמצ'טקה. האיים, הכוללים 57 הרי הגעש, נמצאים בחלק הצפוני של טבעת האש.
גאוגרפיה
האיים, אשר היו ידועים קודם לשנת 1876 בשם ארכיפלג קתרינה, מורכבים מחמש קבוצות איים (ממזרח למערב): איי פוקס, איי ארבעת ההרים (באנגלית: Islands of Four Mountains), איי אנדריאנוף, איי ראט, ואיי ניר (Near Islands) (עם האי בולדיר במחצית הדרך שבין האיים פאביאן ודיאנה, אולם אינו מהווה חלק מקבוצות איים אלה). כל האיים שוכנים בין קווי הרוחב 52° ו-55° צפון ובין קווי האורך 172° מזרח ו-163° מערב.
על רוב האיים ניתן למצוא שרידים לפעילות געשית, וקיימים לועות רבים של הרי געש בחלקם הצפוני של האיים. חלק מהרי געש פעילים, בהם הר הגעש בוגוסלוף. עם זאת, רבים מן האיים אינם געשיים לחלוטין, ומכילים גם סלעי משקע ומרבצי ליגניט. חופי האיים סלעיים, עם סימני שחיקת גלים, והגישה לאיים בדרך הים מסוכנת ביותר, בעקבות הקרקע העולה בחדות מקרקעית הים. הנקודה הגבוהה ביותר באיים נמצאת על פסגת ההר גרלוי וולקנו בגובה של כ-1,573 מטרים.
מזג אוויר
האקלים באיים האלאוטיים מושפע באופן בלעדי מן האוקיינוס שסביבם, ולכן הטמפרטורות בהם אחידות באופן כללי, ללא שינויים חדים וכמות המשקעים גבוהה מאוד. באזור האיים קיים ערפל כמעט תמידי. מזג האוויר בקיץ קריר יותר באופן משמעותי מזה שבדרום-מערב אלסקה, אולם הטמפרטורות בחורף באיים ובחצי האי המוביל אליהם מן היבשת, כמעט זהות. הטמפרטורה הממוצעת באי אנאלסקה, האי המיושב ביותר בארכיפלג, היא 3.4°C. בחודש ינואר הטמפרטורה הממוצעת היא 1.1°C-, ובחודש אוגוסט 11.1°C. הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנרשמה באיים היא 26°C, והנמוכה ביותר 15°C-. כמות המשקעים השנתית הממוצעת באי אנאלסקה היא 2,033 מילימטר, עם כ-250 ימי גשם בשנה. זהו אחד האזורים הגשומים ביותר בארצות הברית.
צמחייה
גידול צמחייה אפשרי באיים כ-135 ימים בשנה, מתחילת חודש מאי ועד סוף ספטמבר, אולם גידולים חקלאיים מוגבלים לגידול ירקות ספורים בלבד. להוציא מספר עצי ערבה מקומיים, ברוב האיים אין עצים כלל. על כמה מן האיים גדל מספר קטן של עצים מחטניים, אשר הובאו למקום בתקופת השליטה הרוסית. אף שבאזורים קרים דומים גדלים עצים גבוהים, רוב המחטניים על האיים האלאוטיים אינם גבוהים משלושה מטרים, אף שחלקם ניטעו לפני למעלה ממאתיים שנה. נופם של עצים אלה מושפע ממשטר הרוחות העזות המנשבות באיים. האיים משופעים בעשבים נמוכים ובפרחי בר.
כלכלה
בעבר נפוץ גידול כבשים ואיילים על האיים הפחות הרריים בארכיפלג. על חלק מן האיים קיימים עדרי ביזון אמריקאי. בשנות ה-80 נעשה ניסיון לגדל עדרי למה על האי אנאלסקה. היום מבוססת כלכלת האיים בעיקר על דיג, ובמידה פחותה יותר על מתן שירותים לבסיסי הצבא האמריקאי. יש מעט שדות תפוחי אדמה על האיים וגידול עופות נעשה בלולים מיוחדים המוגנים מן הקור.
דמוגרפיה
במפקד אוכלוסין שנערך באיים בשנת 2000 נמצאו במקום 8,162 תושבים, מהם 4,283 מתגוררים באי אנאלסקה. ילידי המקום הם דוברי אלאוטית, השייכת למשפחת השפות האסקימו-אלאוטיות המדוברות בצפון אלסקה, צפון קנדה וגרינלנד.
היסטוריה
המערכה היחידה שהתנהלה במלחמת העולם השנייה על אדמת ארצות הברית עצמה הייתה הקרב על האיים האלאוטיים.
נמיית כיס
נמיית כיס או קוואל (שם מדעי: Dasyurus) היא סוג של חיות כיס מהמשפחה נמיות כיס. מבנה גופם מזכיר גוף של נמייה ומכאן שמם.
מאפיינים
יונקי כיס אלה חיים ברחבי אוסטרליה, גינאה החדשה וטסמניה ביערות גשם וסוואנות של אוסטרליה והם חיים בעיקר בין העצים, אך גם יורדים לקרקע.
אורכם 25–75 סנטימטרים ומשקלם 300 גרם עד 7 קילוגרם. הזכרים גדולים יותר מהנקבות. נמיית הכיס הגדולה ביותר ביניהם היא נמיית כיס נמרית שהיא הגדולה שבטורפי הכיס של היבשת, והשנייה בגודלה לאחר המין שד טסמני.
בעלי חיים אלה הם אוכלי בשר הצדים יצורים קטנים יותר במרדפים בין העצים. הם הורגים את טרפם עם שיניהם ולסתותיהם הגדולות שהם בעלי עוצמת נשיכה חזקה מאוד.
מינים
בסוג זה ישנם 6 מינים:
לאונור מיכאליס
לאונור מיכאליס (16 בינואר 1875 - 8 באוקטובר 1949) היה ביוכימאי ופיזיקאי יהודי-גרמני-אמריקאי. שמו ידוע בעיקר בזכות חלקו בפיתוח מודל קינטיקת מיכאליס-מנטן לתיאור הקינטיקה של פעילות אנזימים.
השכלה מדעית
מיכאליס נולד בברלין. למד רפואה בפרייבורג שבגרמניה, סיים בשנת 1897 וקיבל תואר דוקטור. בשנת 1906 ניהל מעבדת בקטריולוגיה בבית החולים האוניברסיטאי צריט שבברלין ובשנת 1908 מונה לפרופסור. מיכאליס עבד כאסיסטנט עבור: פאול ארליך בשנים 1898 - 1899, מוריץ ליטן בשנים 1899 - 1902 וארנסט ויקטור וון לידן בשנים 1902 - 1906. בשנת 1922 עבר ליפן ועבד כפרופסור לביוכימיה בבית ספר לרפואה באוניברסיטת נגויה. ב-1926 עבר לארצות הברית ועבד כמרצה במחקר רפואי באוניברסיטת ג'ונס הופקינס, בבולטימור שבמרילנד ובשנת 1929 עבר לניו יורק ועבד כמרצה באוניברסיטת רוקפלר, שם יצא לגמלאות ב-1941 ונפטר ב-1949.
אייזנך
אייזנך (בגרמנית: Eisenach) היא עיר עצמאית במדינת תורינגיה שבגרמניה. העיר שוכנת במרחק של 50 ק"מ ממערב לבירת המדינה ארפורט, 70 ק"מ מדרום-מזרח לקאסל ו-150 ק"מ מצפון-מזרח לפרנקפורט ומהווה את המרכז האורבני הראשי של מערב תורינגיה ושל האזור הצפון-מזרחי של מדינת הסן השכנה. אייזנך נמצאת בסמוך לגבול בין שתי הגרמניות לשעבר.
על העיר משקיפה טירת וארטבורג, שהוקמה בשנת 1067, והוספה לרשימת אתרי המורשת העולמית בשנת 1999.
אייזנך הייתה הבירה הקדומה של תורינגיה במאות ה-12 וה-13. אליזבת מתורינגיה חיה בחצר בית המלכות בעיר בין השנים 1211–1228. כמו כן בעיר מרטין לותר תרגם את התנ"ך לגרמנית. ב-1685 נולד בעיר יוהאן סבסטיאן באך.בראשית העת החדשה הייתה אייזנך מקום משכנו של הענף הארנסטיני של בית וטין וביקרו בה נציגים רבים של תנועת הקלאסיציזם של ויימאר, כמו יוהאן וולפגנג פון גתה ב-1869. מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SDAP), אחת משתי המפלגות שמהן הוקמה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SDP), נוסדה באייזנך.
תעשיית הרכב היא הענף התעשייתי הראשי של אייזנך. ב-1896 הוקם בעיר מפעל אוטמובילוורק אייזנך (Automobilwerk Eisenach). רכב הווארטבורג (Wartburg) המזרח גרמני יוצר כאן.
אייזנך שוכנת על הנהר הרזל (Hörsel), שהוא יובל של נהר ורה (Werra), בין יער תורינגיה (Thüringer Wald) מדרום, רכס גבעות הייניך (Hainich) מצפון-מזרח ורמות מזרח הסן (Osthessisches Bergland) מצפון-מערב.
ימי הביניים
זמן הקמתה וראשית תולדותיה של אייזנך לא ידועים. יישוב פרנקי מהמאה ה-8 ליד גבעת פטרסבורג נחשב לגרעין ההקמה של העיר. יחד עם זאת, אין כל מקורות כתובים על תקופה זו. על פי האגדה, לודביג "הקפצן" (Ludwig der Springer) החל ב-1067 להקים את טירת וארטבורג המשקיפה על העיר.
ב-1080 מוזכרת הטירה לראשונה בכרוניקות של סקסוניה. אייזנך עצמה מוזכרת במסמך משנת 1150, בו היא קרויה Isinacha. במהלך שנות השמונים של המאה ה-12 נוסדה העיר כאשר נבנו שלוש עיירות שוק עצמאיות. הודות למיקומה הנוח בצוואר הבקבוק שבין יער תורינגיה מדרום וגבעות הייניך מצפון, נהנתה אייזנך מתנועת סחר ערה בכיוון מזרח-מערב לאורך הוויה רגיה (Via Regia) שקישרה את פרנקפורט לארפורט וללייפציג וכתוצאה מכך הפכה אייזנך לעיר עשירה. במהלך המחצית השנייה של המאה ה-12 הוקמו חומות העיר (שחלק מהן שרדו עד היום) ונסללה רשת מסודרת של רחובות וסמטאות. בסוף המאה הפכה הטירה למקום מגוריהם של שליטי תורינגיה לבית לודביג, ובכך הפכה העיר למקום מרכזי בשטח שמהווה היום את מערב תורינגיה וצפון הסן.
ב-1221 נישאה אליזבת מהונגריה ללודביג הרביעי מתורינגיה וחיה באייזנך או בטירת וארטבורג עד לשנת 1228. מאוחר יותר היא הפכה להיות הקדושה המגינה של תורינגיה ושל הסן.
ב-1247 מת האחרון לבית לודביג ופרצה מלחמת ירושה בין בית וטין לבין סופיה, דוכסית בראבנט כתוצאה מכך התפלגה הדוכסות והחלקים המזרחיים שלה עברו לידי בית וטין (והפכו בהמשך לתורינגיה) והחלקים המערביים של הדוכסות עברו לידי סופיה (והפכו בהמשך להסן). אייזנך שמרה על מעמד מוביל בקרב הערים של תורינגיה שתחת שלטון בית וטין על ידי כך שהוגדרה כחצר המובילה (Oberhof) שלהן, כך שחוקי הערים היו צריכים להתבסס על חוקיה העירוניים של אייזנך והסכסוכים היו צריכים להיפתר בה. אזרחיה של אייזנך נאבקו ללא הצלחה בין השנים 1306–1308 בבית וטין כדי להפוך את עירם לעיר עצמאית אימפריאלית. במאה ה-14 חוותה העיר כמה משברים: ב-1342 כילתה שרפה גדולה את רבים מבנייני העיר וב-1349 ו-1393 הכה בה המוות השחור ורבים מתושביה מצאו את מותם. מאז 1406 כבר לא הייתה אייזנך מקום מושבו של בית וטין, מה שהוביל לשקיעה בהתפתחות העירונית. ב-1485, במסגרת הסכם לייפציג, עברה אייזנך לידי הענף הארנסטיני של בית וטין.
ראשית העת החדשה
בין השנים 1498–1501 למד מרטין לותר הצעיר בבית הספר הלטיני של גאורג הקדוש באייזנך כהכנה להמשך לימודיו באוניברסיטת ארפורט. ב-1521–1522 הוא הוסתר על ידי פרידריך השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה בטירת וארטבורג כדי להגן עליו מפני חרם קיסרי. באותה תקופה תרגם לותר את התנ"ך לגרמנית וזה היה צעד חשוב בדרך לכינונה של הרפורמציה הפרוטסטנטית ולהנהגתה של השפה הגרמנית הסטנדרטית. לותר התייחס לאייזנך כאל מקום נחשל מבחינה דתית, שכן בתקופה זו חיו בעיר 3 נזירים ונזירות על כל 10 תושבים.
ב-1525 התנהלו קרבות קשים באזור במסגרת מרד האיכרים של אלזס. ב-1528 הוגשמה סופית הרפורמציה הפרוטסטנטית באייזנך. ב-1596 נעשתה אייזנך שוב למקום מגוריהם של הדוכסים לבית סאקסה-אייזנך. יוהאן סבסטיאן באך נולד באייזנך ב-1685. אביו יוהאן אמברוסיוס באך עבד כאן כמוזיקאי באותה תקופה. מוזיקאים מפורסמים נוספים שקשורים לאייזנך באותה תקופה היו יוהאן פכלבל, יוהאן כריסטוף באך וגאורג פיליפ טלמן. עם מותו של דוכס אייזנך האחרון ב-1741 נעשתה העיר ויחד איתה המדינה לחלק מדוכסות סאקסה-ויימאר. יחד עם זאת, לא נפגעו חיי התרבות של העיר. חבורת המשוררים שהתקבצה סביב המשוררת יוליה פון בכטולסהיים (Julie von Bechtolsheim) נפגשה באייזנך עם דמויות מפורסמות כמו יוהאן וולפגנג פון גתה וכריסטוף מרטין וילנד.
לאחר 1815
ב-1807 התקיים באייזנך פסטיבל וארטבורג, שהיה מפגש של תנועות סטודנטים שדגלו במדינה ליברלית וחוקתית ובאיחוד גרמניה. המהפכה התעשייתית החלה באייזנך יחסית מוקדם. כבר במחצית הראשונה של המאה ה-19 הוקמו בה בתי החרושת הראשונים. ב-1847 חוברה העיר למסילת הברזל לארפורט, להאלה וללייפציג במזרח וב-1849 לקאסל ולפרנקפורט במערב. ב-1858 נפתח קו הרכבת שהגיע עד לנירנברג.
באוגוסט 1869 ייסדו באייזנך המנהיגים הסוציאליסטים אוגוסט בבל ווילהלם ליבקנכט את מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SDAP), אחת משתי המפלגות שמהן הוקמה המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SDP). "תוכנית אייזנך" המשיכה להיות המצע המוביל של המפלגה בשנים הבאות. בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 חוותה אייזנך את הגידול העירוני המהיר ביותר בתולדותיה. מפעל אוטמובילוורק אייזנך (Automobilwerk Eisenach) הוקם באייזנך ב-1896 וב-1897 הוקמה רשת החשמליות. אנדרטת האחווה (Burschenschaftsdenkmal) נחנכה ב-1902 וב-1907 נפתח מוזיאון באך. תנועת תיירים, שנמשכו לנופים בסביבה ולאתרים בתוך העיר, החלה באותה תקופה.
בין השנים 1860–1938 התקיימה באייזנך אחת הקהילות היהודיות הגדולות בתורינגיה, עם כמעט 500 חברים בראשית המאה ה-20. יהודים רבים היגרו לאייזנך מהאזור שסביב לשטטלנגספלד לאחר שזכו לאמנציפציה בראשית המאה ה-19. בית הכנסת החדש נבנה ב-1885 ונהרס על ידי הנאצים בליל הבדולח ב-1938. רוב היהודים עזבו את העיר באותה תקופה. אחרים גורשו למחנות ריכוז ונרצחו שם.
לפני מלחמת העולם השנייה ייצרה חברת BMW באייזנך אופנועים. במסגרת ההכנות למלחמה הוקמו בעיר מחנות צבא ותעשיית הרכב עברה לרשות המאמץ המלחמתי. החל מ-1940, כ-4,000 עובדי כפייה, רובם מברית המועצות, אולצו לעבוד במפעלים של העיר, חלקם מתו עקב תנאי העבודה הקשים. ההפצצות במהלך המלחמה גרמו להריסת כ-2,000 בתים ורבים ממפעלי הרכב, יחד עם כמה מהבניינים ההיסטוריים במרכז העיר, שנבנו מחדש לאחר המלחמה. צבא ארצות הברית הגיע לעיר ב-6 באפריל 1945 וב-1 ביולי הועברה השליטה בעיר לידי ברית המועצות.
קנדל שמידט
קנדל פרנסיס שמידט (באנגלית: Kendall Francis Schmidt; נולד ב-2 בנובמבר 1990) הוא שחקן, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי. מוכר בשל השתתפותו בסדרת הטלוויזיה "ביג טיים ראש" בניקלודיאון.
ביוגרפיה
קנדל נולד בוויצ'יטה, קנזס שבארצות הברית לקאת'י וקנט. הצעיר מבין שלושה אחים. אחיו הגדולים, קנאת וקווין, שניהם שחקנים. הוא החל את קריירת המשחק שלו בגיל 5, כאשר הופיע בפרסומת לחברת "Chex" (מותג של דגני בוקר). בגיל 9 היה אחד משני שחקנים ששימשו ככפילי גוף להיילי ג'ואל אוסמנט בסרטו של סטיבן ספילברג "אינטליגנציה מלאכותית". הוא חגג את יום הולדתו התשיעי על הסט, וספילברג ושאר הצוות הפתיעו אותו בעוגת יום הולדת מעוטרת בדמויות "מלחמת הכוכבים". כשהיה בן 10 עשתה משפחתו את המעבר מקנזס לקליפורניה.
תחילת קריירה
בשנת 2001, קיבל במהרה תפקידי משחק משניים בסדרות טלוויזיה בולטות כדוגמת "בית חולים כללי", "לגדל את אבא", "בנות גילמור" ו-"CSI: מיאמי". עם השנים קיבל עוד תפקידי משחק כאורח בסדרות הטלוויזיה "תקועים בזמן", "מד טי.וי", "ER", "פרייז'ר", "הלוחשת לרוחות", "ללא עקבות". על המסך הגדול הוא הופיע בסרט הקולנועי "החיים על פי ספנסר" לצדם של מיה קירשנר ואדם גולדברג.
בשנת 2009 לוהק לאחד מהתפקידים הראשיים בקומדיית המצבים המצליחה "ביג טיים ראש" מבית ניקלודאון, שם הוא מגלם את קנדל נייט, שחקן הוקי ממינסוטה הפוצח בקריירת שירה יחד עם שלושת חבריו, שמתקבלים להיות להקת פופ. בנוסף למשחקו בסדרה, שמידט הוא חבר בלהקת "ביג טיים ראש", ששמה הוא מהסדרה יחד עם חבריו לסדרה ג'יימס מאסלו, לוגן הנדרסון וקרלוס פנה. אלבום הבכורה של הלהקה יצא ב-11 באוקטובר 2010 ונכנס לרשימת בילבורד 200 למקום השלישי, כאשר מכר מעל 500,000 עותקים בארצות הברית. בנובמבר 2010 פורסם כי ספיישל חג המולד של ביג טיים ראש יעלה בהמשך החודש ואיתו גם מיני-אלבום לחג המולד שישוחרר יחד עם הספיישל. ב-30 בנובמבר 2010 הוציאה הלהקה כריכת חג המולד למיני-אלבום עם שני שירים "Beautiful Christmas" ואת גרסת הכיסוי לשיר "All I Want for Christmas Is You" של מריה קארי במקור. ב-15 בפברואר 2005 "Boyfriend" שוחרר כסינגל הרשמי הראשון של הלהקה ברדיו המרכזי של ארצות הברית, והגיע לשיא כאשר נכנס לרשימת בילבורד הוט 100 במקום ה-72 במספר, ובכך והפך לשיר המצליח ביותר שלהם עד כה.
הלהקה הודיעה כי הם יקליטו את אלבום האולפן השני שלהם, רגע אחרי שניקלודיאון תחגש את הסדרה לעונה שלישית. אלבומם השני "Elevate", שוחרר ב-21 בנובמבר 2011 ועלה למספר 12 ברשימה של בילבורד 200 ונמכר ביותר מ-70,000 עותקים בשבוע הראשון שלו. אם כי השיא נמוך יותר ממיקום האלבום הקודם, האלבום הזה מכר יותר עותקים מהאלבום הקודם. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Music Sounds Better with U", יצא ב-1 בנובמבר 2011. בשנת 2012 הוא הודיע כי יככב בסרט באורך מלא של ביג טיים ראש שישודר מתישהו במהלך השנה. בתחילת שנת 2013 חידשה ניקלודיאון את הסדרה שלהם לעונה רביעית בת 13 פרקים, והפקתה החלה ב-7 בינואר. האלבום השלישי של הלהקה "24 / Seven", יצא ב-11 ביוני 2013, והוביל מבקרים רבים לערוך השוואה בין האלבום השלישי של הלהקה לבים האלבום השלישי של "NSYNC". הלהקה התפרקה בשנת 2014.
2014-הווה: Heffron Drive
שמידט פרסם כי הוא חזר לצמד אפרון דרייב יחד עם דסטין בלט, שבו לקח חלק לפני ימיו בביג טיים ראש. הסינגל הראשון של שמידט עם האפרון דרייב "Parallel", יצא במרץ 2014 באמצעות חברת התקליטים TOLBooth Records בבעלותו. ב-14 בינואר 2017 הלהקה הוציאה סינגל ווידאו קליפ יחד עם הסינגל. המהדורה הבאה שלהם הייתה ב-9 בינואר 2018 כאשר הם הוציאו שיר חדש וקליפ מוזיקלי שכותרתו "Mad At The World". המהדורה האחרונה שלהם היא "Black on Black".
בשנת 2016 התארח בסדרת הטלוויזיה "רוק בבית הספר" בדמותו של ג'סטין קול.
סאטיה נאדלה
סאטְיה נאדֶלה (בטלוגו: సత్య నాదెళ్ల; באנגלית: Satya Nadella; נולד ב-19 באוגוסט 1967) הוא הודי-אמריקאי המכהן כמנכ"ל חברת מיקרוסופט החל מ-4 בפברואר 2014, אז החליף בתפקיד את סטיב באלמר. ביוני 2021 מונה גם ליו"ר החברה.
ביוגרפיה
נאדלה נולד בהיידראבאד שבאנדרה פרדש בדרום הודו. קיבל תואר ראשון בהנדסת חשמל מאוניברסיטת מנגלור בהודו. לאחר מכן עבר לארצות הברית על מנת לסיים תואר שני במדעי המחשב באוניברסיטת ויסקונסין, ובהמשך תואר MBA מאוניברסיטת שיקגו. עבד תקופה קצרה בחברת סאן מיקרוסיסטמס בשנת 1992.
בשנת 1992 החל לעבוד בחברת מיקרוסופט. הוא עבד בחטיבת הפיתוח של שירותי אינטרנט. היה מנהל חטיבת השרתים בחברה, וכיהן בתפקיד סגן נשיא החברה בתחום פרויקטים מיוחדים ומחשוב ענן, והיה אחראי לבנייה ולהפעלת פלטפורמות מחשוב, כלי פיתוח ושירותי ענן.
בשנת 2014 מונה למנכ"ל השלישי בתולדות החברה, לאחר ביל גייטס וסטיב באלמר.
בשנת 2017 יצא לאור ספרו "Hit Refresh: The quest to rediscover Microsoft's soul and imagine a better future for everyone".
בדצמבר 2018, כונה על ידי "Comparably" בתואר המחמיא "המנכ"ל הטוב ביותר של חברה גדולה באמריקה", תוך ציטוט משובים אנונימיים של עובדי מיקרוסופט. נאדלה הוביל שינוי תרבותי במיקרוסופט, ולצמיחה בחטיבת הענן של החברה. על השנה הפיסקלית של 2019 קיבל נאדלה משכורת של 43 מיליון דולר שרובה ניתן במניות.
חיים אישיים
הוא נשוי לאנופאמה, בתו של חברו ללימודים של אביו. הם מתגוררים בבלוויו, פרבר של סיאטל. לזוג נולדו שתי בנות ובן. הבן נפטר בשנת 2022 בגיל 26, לאחר שהתמודד בחייו עם שיתוק מוחין. נמסר כי הבן תרם במהלך חייו לפיתוחים שונים של מיקרוסופט לטובת אנשים עם מוגבלויות.
פאץ' אדמס
ד"ר האנטר "פאץ'" אדמס (באנגלית: Hunter Doherty "Patch" Adams; 28 במאי 1945, וושינגטון די. סי.) הוא רופא וליצן רפואי, ונחשב לאחד ממייסדי תחום הליצנות הרפואית. הוא הקים ב-1972 את המוסד הרפואי המפורסם "גזונטהייט!".
מלבד היותו ליצן רפואי, משמש אדמס גם כליצן מקצועי, אקטיביסט חברתי, דיפלומט אזרחי, שחקן וסופר. בכל שנה מארגן אדמס קבוצת מתנדבים אשר יחד נוסעים למדינות שונות ברחבי העולם, וכשהם לבושים כליצנים הם מנסים לעודד ולשמח יתומים וחולים. כיום חי אדמס באורבנה (אילינוי), שם הוא מקדם את הרפואה האלטרנטיבית בשיתוף עם המוסד הרפואי. סיפור חייו שימש כבסיס לסרט "פאץ' אדמס", שם גילם את דמותו רובין ויליאמס. בשנת 2003 ביקר בישראל במרכז הרפואי על שם אסף הרופא.
קריירה מוקדמת
אחרי סיום תיכון ווייקפילד ב-1963, קיבל אדמס תואר דוקטור לרפואה מהקולג' הרפואי של וירג'יניה, המחלקה למדעי הבריאות של אוניברסיטת קומנוולת' וירג'יניה ב-1973. הוא החזיק באמונה שבריאות הפרט לא יכולה להיות מופרדת מבריאות המשפחה, הקהילה ובריאות העולם כולו. בעקבות זאת הקים אדמס עם מספר חברים את גזונטהייט, שפעל כקהילת בית חולים חינמית במשך 12 שנה.
מוסד גזונטהייט
מוסד גזונטהייט (בגרמנית: Gesundheit, "בריאות") הוקם כמוסד חינמי, בית חולים מלא, על כל פרטיו ודקדוקיו, וכן כקהילה רפואית התומכת מבחינה כלכלית בחבריה, במערב וירג'יניה. מטרתו של המוסד הייתה לשלב בין בית חולים עם שיטות רפואה מסורתיות לבין רפואה אלטרנטיבית; אקופונקטורה (דיקור סיני), הומאופתיה ועוד. מטרת המוסד הובילה לשילוב תחומים רבים בבית החולים, דוגמת: רפואה משולבת, אמנויות הבמה, מלאכת יד, טבע, חקלאות ופעילויות פנאי שונות. בית החולים ממוקם במבנים ישנים של בית סוהר לנשים ובית חולים קטן.
פעילויות נוספות
מלבד פעולותיו בתחום הרפואה, התפרסם אדמס בדעותיו הפוליטיות. הוא הביע את רצונו בסיום השיטה הקפיטליסטית. הוא אף לקח תפקיד הנהגתי חשוב באינטרס הקואליציוני בקמפיין כנגד נשיא ארצות-הברית ג'ורג' בוש וכנגד הוועדה החדשה למען חופש בריאות מנטלית שהקים הנשיא.
בין האגודות שהוא מגן עליהן נמנית "האגודה הבינלאומית לשחרור הנפש", המאגדת כ-100 קבוצות הגנה שונות למאמץ משותף בהרצת קמפיינים למען זכויות האדם של חולי נפש.
אדגרדו "דאדו" מורוני
אדגרדו "דאדו" מורוני (Edgardo "Dado" Moroni; נולד ב-20 באוקטובר 1962) הוא פסנתרן ג'אז ומלחין איטלקי.
ביוגרפיה
דאדו נולד בג'נובה, איטליה, התחיל לנגן בפסנתר בגיל ארבע, כשהוא מלמד את עצמו בהדרגה. בשנות העשרה שלו ניגן באופן מקצועי בהרכבים שונים ברחבי איטליה ובגיל 17 הקליט את האלבום הראשון שלו.
במהלך שנות ה-80 עבד דאדו בעיקר באירופה בפסטיבלים ובמועדונים, כולל תקופה ארוכה כחלק מהשלישייה של הבסיסט הקודם של דיוק אלינגטון, הבסיסט ג'ימי ווד בציריך.
הוא זכה להערכה רבה, ובגיל 25 זכה בכבוד לשמש כשופט בתחרות הבינלאומית היוקרתית לפסנתרנים על-שם ת'לוניוס מונק בשנת 1987.
דאדו עבר לארצות הברית בשנת 1991, והפך לחלק מסצנת הג'אז בניו יורק. הוא הופיע באופן קבוע בחלק ממועדוני היוקרה המפורסמים ביותר בעיר, כולל "בלו נוט", "בירדלנד", "וילג' ונגארד", במקביל, הוציא הקלטות של מספר אלבומים.
במהלך הקריירה שלו, בגיל 35, הופיע דאדו עם אגדות ג'אז כמו: פרדי האברד, קלארק טרי, זוט סימס, הארי "סוויטס" אדיסון, ריי בראון, רון קרטר, אוסקר פיטרסון, אחמד ג'מאל, האנק ג'ונס, נילס-הנינג ארסטד פדרסן, ואלווין קווין, ולאחרונה עם נגן הסקסופון האיטלקי רוסאריו ג'וליאני.
בשנת 2009 הוכרז דאדו כפסנתרן האיטלקי הטוב ביותר במשאל Top Jazz בחסות מגזין "Musica Jazz"
הוא מלמד פסנתר ג'אז בקונסרבטוריון קומו. עד היום הוא ניגן בלמעלה מ 50 אלבומים עבור חברות תקליטים חשובות כמו סוני, קונקורד ואחרים. נחשב לאחד מבכירי נגני הג'אז האיטלקיים החיים היום.
פסיכוביולוגיה
פסיכוביולוגיה (נקראת גם פסיכולוגיה ביולוגית, ביופסיכולוגיה) מתמקדת בחקר התהליכים הביולוגיים העשויים להסביר את ההתנהגות, בעיקר התהליכים המתרחשים במוח ובמערכת העצבים. פסיכוביולוגיה היא אחד התחומים המרכזיים הנכללים תחת הכותרת הרחבה יותר של מדעי המוח.
חוקרי פסיכוביולוגיה עוסקים לעיתים קרובות בתהליכים נפשיים והתנהגותיים המשותפים לבעלי חיים ולאדם, ובודקים אותם בניסויים בבעלי חיים. נושאים נפוצים בהם עוסקים החוקרים הם חישה, תפיסה, הנעה, למידה, זיכרון, שינה ורגש. במהלך השנים התפתחו שיטות מחקר שאפשרו לפסיכוביולוגים לעסוק גם במחקר בבני אדם, ולפיכך רבים מהם עוסקים גם בנושאים כגון שפה, חשיבה, קבלת החלטות, מודעות ומגדר.
תחומי דעת שנחשבים קרובים לפסיכוביולוגיה הם למשל פסיכולוגיה השוואתית, פסיכולוגיה אבולוציונית, ביולוגיה אבולוציונית ונוירופסיכולוגיה.
גישת הפסיכוביולוגיה עושה שימוש רב בפרוצדורות המדעיות שפותחו על ידי חוקרים מגישת הפסיכולוגיה ההתנהגותית. עם זאת, הפסיכוביולוגיה דווקא מייחסת חשיבות רבה לתהליכים הפנימיים המקשרים בין גירויים חיצוניים לבין ההתנהגות, בניגוד לגישה ההתנהגותית שחוקרת בעיקר את ההשפעות הסביבתיות והשינויים ההתנהגותיים אשר ניתנים לצפייה. בעוד הגישה הביהביוריסטית פותחה בתחילת דרכה של הפסיכולוגיה, בתקופה בה לא היו ברשות המדע הכלים לצפייה ישירה בתהליכי המוח האנושי, כיום קיימים כלים מדעיים רבים המאפשרים לחקור ולהבין את תהליכי ההתניה המתרחשים במוח האדם.
פרנצ'סקו מוריני
פרנצ'סקו מוריני (12 באוגוסט 1944 – 31 באוגוסט 2021) היה כדורגלן איטלקי ששיחק בעמדת הבלם.
מוריני החל את הקריירה בסמפדוריה, ולאורך שנות ה-70 שיחק במרכז ההגנה של יובנטוס. עם יובנטוס זכה מוריני, בין היתר, בחמש אליפויות ובגביע אופ"א, שהיה התואר האירופי המשמעותי הראשון של המועדון. את הקריירה סיים בטורונטו בליזארד הקנדית. לזכותו של מוריני 11 הופעות במדי נבחרת איטליה, אותה ייצג בטורניר מונדיאל 1974.
לאחר פרישתו, ובמשך למעלה מעשור, אייש את תפקיד המנהל הספורטיבי של יובנטוס.
קריירת משחק
מוריני החל את קריירת המשחק במדיה של סמפדוריה בסרייה א'. כבר בעונתו הראשונה בבוגרים, עונת, השתלב היטב ברוטציה. את הופעת הבכורה בסרייה א' ערך בהפסדה של סמפדוריה 0–2 לרומא, ב-2 בפברואר 1964. עונה אחר כך כבר היה לשחקן הרכב קבוע, בקבוצה שנאבקה על מקומה בליגה הבכירה. בסיום עונת, השלישית של מוריני במועדון, נשרה סמפדוריה לליגת המשנה, אך שבה לליגה הבכירה לאחר עונה אחת בלבד, לאחר שסיימה ראשונה בטבלת הסרייה ב'. בתום שתי עונות נוספות, ושש עונות בסך הכול במדיה של סמפדוריה, עבר מוריני ליובנטוס. לזכותו של מוריני 162 הופעות ליגה במדיה של סמפדוריה.
מוריני, שחתם ביובנטוס כמחליפו של ג'אנקרלו ברצלינו שעזב את הקבוצה, היה לשחקן הרכב במרכז ההגנה של יובנטוס במשך עשור. בעונת זכה מוריני עם יובנטוס לראשונה בקריירה באליפות איטליה. עונה אחר כך התקרבה יובנטוס לזכייה בגביע אירופה לאלופות, כאשר העפילה למשחק הגמר מול אייאקס אמסטרדם. יובנטוס, עם מוריני בהרכב הפותח, נכנעה 0–1 משער מוקדם של ג'וני רפ.
יובנטוס הפגינה עליונות בכדורגל האיטלקי של אותן השנים, ואליפות זו סימנה את הדרך לחמש זכיות בתואר מתוך שבע עונות, כאשר בשתיים הנותרות סיימה כסגנית האלופה. במקביל לאליפות של עונת, תחת המאמן ג'ובאני טרפטוני, רשמה יובנטוס הישג מרשים נוסף כאשר זכתה בתואר אירופי ראשון בתולדותיה, גביע אופ"א. יובנטוס רשמה קמפיין מוצלח והעפילה לגמר הטורניר מול אתלטיק בילבאו. הגמר, ששוחק בצמד מפגשי בית-חוץ, הוכרע לטובת יובנטוס עקב חוק שערי חוץ, לאחר שניצחה 0–1 בבית והפסידה 1–2 בחוץ. מוריני פתח במרכז ההגנה של טרפטוני בשני המפגשים.
בעונת זכה מוריני עם יובנטוס בקופה איטליה, לאחר ניצחון בגמר על פלרמו. מוריני פתח בהרכב קבוצתו לגמר, בו עלתה פאלרמו ליתרון כבר בדקה הראשונה. ארבע דקות מפתיחת המחצית השנייה הוחלף מוריני בחלוץ רוברטו בונינסניה, חילוף שהשתלם ליובנטוס שהשוותה בדקות הסיום והשלימה מהפך בהארכה, בדרך לניצחון 2-1. בזכות הזכייה השתתפה יובנטוס בגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת, והעפילה עד לחצי גמר המפעל. הייתה זו העונה ה-11 והאחרונה של מוריני בן ה-35 במועדון, והוא סיים את העונה ללא הופעות בליגה. בסך הכול ערך 256 הופעות ליגה במדי יובנטוס. לאחר שעזב את יובנטוס, עבר לתקופה קצרה לטורונטו בליזארד מה-NASL, ובסיומה פרש ממשחק פעיל. לאורך כל הקריירה המקצועית, לא כבש מוריני שער במשחק רשמי, וסיים את הקריירה ללא שערי ליגה כלל לאורך 440 הופעות.
בקיץ 1981, לאחר פרישתו ממשחק פעיל, שב מוריני ליובנטוס לתפקיד מנהל ספורטיבי, תפקיד אותו נשא עד לסיום עונת.
נבחרת איטליה
על אף היותו בלם מוביל ביובנטוס, זכה מוריני לאשראי מועט במדי נבחרת איטליה. את הופעת הבכורה בנבחרת ערך בגיל 29 בלבד, תחת המאמן פרוצ'ו ולקארג'י, ב-25 בפברואר 1973, בניצחון החוץ 1-0 של איטליה על במסגרת מוקדמות מונדיאל 1974. עד לפתיחת טורניר הגמר הוסיף מוריני הופעה אחת נוספת בטורניר המוקדמות, וארבע הופעות נוספות במשחקי ידידות.
מוריני זומן לסגל איטליה למונדיאל 1974 בגרמניה המערבית, ופתח בהרכב בכל שלושת משחקיה של איטליה בטורניר. איטליה גברה על 1–3, נפרדה בשוויון 1–1 עם  (מוריני הוחלף בדקה ה-66) והפסידה ל 1–2, מה שהוביל אותה למקום השלישי ולהדחה מוקדמת.
לאחר המונדיאל סיים ולקארג'י את תפקידו. תחת המאמן החדש, פולביו ברנרדיני, הוסיף מוריני שתי הופעות נוספות. האחרונה שבהן הייתה במשחקו האחרון של ברנרדיני כמאמן הנבחרת, בהפסד 0–1 ל ב-8 ביוני 1975. הייתה זו ההופעה ה-11 והאחרונה של מוריני בנבחרת, כאשר מאמנה הבא של הנבחרת, אנצו ביארזוט, לא שיתף עוד את מוריני ואף לא זימן אותו לסגל לקראת מונדיאל 1978.
מוריני נפטר ב-31 באוגוסט 2021.
גרנד איילנד
גרנד איילנד הוא אי בקצה המערבי של מדינת ניו-יורק ששטחו הוא 86 קילומטרים רבועים הנמצא בנהר ניאגרה, דרומית למפלי ניאגרה על הגבול בין ארצות הברית ובין קנדה.
גרנד איילנד כיום
כיום האי מיושב בדלילות. במרכזו העיירה גרנד איילנד המונה כ- 19 אלף איש. שני גשרים (צפוני ודרומי) מחברים את האי ליבשה. כביש מרכזי עובר באי ומשרת את הנוסעים בין מפלי ניאגרה לעיר באפלו הסמוכה.
Carmen
Carmen (בעברית: כרמן) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, מתוך אלבום הבכורה שלה, Born to Die. השיר יצא לאור ב-26 בינואר 2012, על ידי חברת התקליטים יוניברסל מיוזיק גרופ כסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום. הווידאו קליפ הרשמי של השיר שבוים על ידי דל ריי, פורסם ב-21 באפריל 2012.
"Carmen" זכה לשבחים רבים מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שרובם היללו את המילים שלו ואת הרעיון והקונספט שעומד מאחוריו.
רקע והרכב
השיר נכתב על ידי לנה דל ריי ביחד עם ג'סטין פארקר והופק על ידי אמיל הייני, עם עזרה נוספת של ג'ף באסקר. בריאיון לסאן חשפה דל ריי כי השיר נכתב על "אישה נידונה שמוכרת את גופה ברחובות של קוני איילנד, ניו יורק" והוסיפה כי "אני רואה את המקום הזה כמקום חשוב שהשפיע באופן רב על הקריירה שלי".
דל ריי אמרה ל-Complex שהמנגינה והמילים של השיר "מתאחדות יחד" והצהירה כי:
ביקורת
"Carmen" זכה לשבחים על ידי מרבית מבקרי המוזיקה וזאת, על יכולתה של דל ריי לספר סיפור, תוך הצגת החיסרון של התהילה והאינטנסיביות שכרוכה בכך. אנדי גיל מאינדפנדנט תיארה את השיר כמטפורה המשמשת את דל ריי עבור "חוויית החיים הסינתטית שלה". אלכס דני מ-NME תיאר את השיר כשיר "מנצח" עם טונים שמזכירים את לורן באקול, שהייתה ידועה בכינוי "הפנים של הקולנוע האפל"; אותו האופל תואר ככזה שמאפיין את השיר גם כן. בזמן שביקר את האלבום ותיאר את השיר כנקודה בולטת בו, ג'ון קפונה ממגזין Prefix תיאר את השיר כ"בלדה של שלושה קסאנקס וכג'ין-מרטיני-קוקטייל".
אנג'לה אוקומויה מ-Addictmusic הביעה הערכה ליכולות הכתיבה של דל ריי וקבעה כי היא "מובילה בתחום בדור שלה". דום גורלאי מ-Contactmusic הפנה כלפי השיר ביקורת חיובית וקבע כי "יש בו פעימות של היפ הופ; המילים שלו נחמדות ומתאימות לרדיו; ויהפוך להמנון קריוקי". רוב הארווילה מ-Spin ציין כי בשיר מצליחה דל ריי "לעלות ולרדת בעוצמה של הצלילים בדיוק כמו דרייק ודה ויקנד". במגזין הבילבורד שיבחו את השיר גם כן, תוך שהשוו אותו לשיר "Roxanne". ב-Medium טענו כי "המאזינים מתעלמים מהשיר, אף על פי שמדובר בשיר אישי מאוד של דל ריי שכדאי להתעמק בו".
וידאו קליפ
ב-27 בפברואר 2012 חשפה דל ריי באמצעות עמוד הפייסבוק שלה שהיא בדיוק סיימה לערוך את הווידאו קליפ הרשמי של "Carmen". הקרנת הבכורה שלו הייתה ב-21 באפריל 2012. הקליפ נפתח בצילומים בסגנון אינסטגרם של העיר ניו יורק, משולבים ביחד עם סצנות של צלמי פפראצי הוליוודיים ישנים, תוך שניתן לראות את לנה עצמה. ברגע שהשיר מתחיל, ניתן לראות אישה שרוקדת על עמוד ואז את דל ריי על אחת ממרפסות העיר.
חלק מהקליפ מציג סצנות בשחור-לבן, סצנות אוכל מונפשות וסצנות בהן ניתן לראות את דל ריי כשהיא על אופנוע. שניים מתוך הרעיונות שמאפיינים את הקליפ הם סמים ונוער בעייתי עם בעיות התנהגות כביכול. הקליפ מסתיים בכך שיש אזכור ליצירה המוזיקלית הידועה "Gymnopédie No.1", של אריק סטי, תוך שניתן לראות אישה רוקדת בשדה פתוח. בסוף, מופיעה המילה "fin".
הצלחה
אף על פי שיצא כסינגל שיווקי בלבד, הצליח השיר לזכות להצלחה רבה ברשתות הזרמות המדיה השונות. ביוטיוב, צבר הקליפ שלו למעלה מ-41 מיליון צפיות. קליפ המילים שלו שפורסם באוקטובר 2017 (חמש שנים מצאתו המקורית), זכה להצלחה רבה גם כן כאשר צבר למעלה מ-8.8 מיליון צפיות. קליפ מילים נוסף הצליח לצבור למעלה מ-5.9 מיליון צפיות, אך הוא לא הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של דל ריי. באפריל 2018, פורסם קליפ מילים של השיר בשפה הספרדית, שהצליח לצבור למעלה מ-4 מיליון צפיות. קליפ מילים בשפה הטורקית הועלה ליוטיוב בדצמבר 2017, תוך שצבר למעלה מ-1.6 מיליון צפיות.
פרק זמן לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-80 מיליון השמעות.
תאורת גז
תאורת גז היא הפקה של אור מלאכותי מבעירה של דלק גזי כמו מימן, מתאן, אתן, אצטילן, בוטאן, פרופאן, פחמן חד-חמצני או גז טבעי.
לפני שהחשמל היה נפוץ וכלכלי דיו לשימוש רחב, הגז היה אמצעי התאורה הפופולרי ביותר ברחובות. בתקופה זו הוארו רחובות ערים מודרניות בפנסי רחוב הפועלים על גז. פנסי הגז הראשונים הצריכו מדליק פנסים שהיה עובר ברחובות העיר לעת ערב ומדליק כל פנס בנפרד. במערכות תאורה מאוחרות יותר הוכנסו מציתים שהופעלו אוטומטית כאשר החלה זרימת גז בפנס. מערכות הפנסים המוקדמות ביותר מסוג זה הותקנו ככל הנראה בקורדובה שבספרד, בשנת 1000 לספירה לערך. הפיכת תאורת הגז למערכת רחבה מיוחסת לממציא הסקוטי ויליאם מורדוך, בשנות ה-90 של המאה ה-18. מערכות פנסי רחוב בעלי מראה מודרני יותר, אשר פעלו על דלק קרוסין הותקנו בעיר לבוב, אז חלק מן האימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1853.
בתקופה המודרנית תאורת הגז משמשת למחנאות, או ליצירה של אפקט נוסטלגי.
מארק מנו
מארק מנו (בצרפתית: Marc Meneau; 16 במרץ 1943 – 9 בדצמבר 2020) היה שף צרפתי. פעל במסעדת "ל'אספראנס" בסן-פר-סו-ווזלה Saint-Père-sous-Vézélay, במחוז יון שבבורגונדיה. החל מ-1983 זכה ב-19/20 במדריך גו-מיו ובין השנים 1983–1993 ושוב החל משנת 2003 החזיק בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום.
רקע משפחתי ותחילת דרכו כשף
נולד למשפחה בורגונדית שחיה מזה חמש מאות שנה בכפר סן- פר-סו- ווזלה, במחוז יון. מארק מנו התחיל את לימודיו המקצועיים בבית הספר למלונאות בשטרסבורג. את אמנות הבישול למד לרוב כאוטודידקט ומגיל צעיר לקח על עצמו את ניהול המכולת-בית הקפה של אמו, מרגריט מנו בסן-פר-סו-וזלה. הוא טען שלמד את אמנות המטבח מספרים. לכל אורך חייו אהב לעיין בספרות הגסטרונומית מכל התקופות והפך לבקיא מאוד בתולדות המזון והמטבח הצרפתי.
מסעדת "ל'אספראנס" – מוקד פעילותו הגסטרונומית
אחרי שהתחתן בשנת 1966, יחד עם אשתו, פרנסואז, בת למשפחת פלזיר מבני היישוב ובעצמה בת למסעדן, הפך את בית הקפה של אמו למסעדה. אחרי שהשיג את הכוכב הראשון במדריך מישלן החליט בשנת 1972 להעביר את מסעדתו לבית גדול יותר של נוטריון לשעבר, שנמצא על אתר דרואידי עתיק וקרא לה "ל'אספראנס" ("התקוה"). כבר בשנת 1975 חיכה לו כוכב מישלן נוסף. ב-4 ביולי 1976 חנך את המלון. לצורך השתלמויות קצרות ביקר מנו בינתיים במסעדת "מקסימ'ס" בפריז אצל השף אלקס הומבר (או אימבר), במלון-מסעדה "אוברז' דה מארלי" של השף אנדרה גיו ואצל השף בנאר (Besnard) שניהל מטבחי שגרירויות, בישל בשביל השאה של איראן ובשביל הנסיך אמנואלה דה סבויה.
מנו נבחר לטבח הצרפתי הטוב ביותר של השנה בצרפת ובשנת 1983 זכה גם לשלושה כוכבים ב"מישלן" וב-19/20 במדריך "גו מיו". בהמשך גידל גפן על שטח של 160 דונם, על מנת להחיות את הכרם מווזלה ואת הזן שממנו נוצר היין בורגון ווזלה - Bourgogne vézelay
המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
עליות וירידות בדרך להצלחה
בשנת 1993 לקחו ממנו את הכוכב שלישי במישלן בגלל אי קביעות באיכות מנותיו, אבל הוא שמר על ניקוד ה-19/20 של גו-מיו.
בשנת 2004, לפי רעיון של סרז' גנזבורג, המלחין והזמר שנמנה עם מקורביו, ייסד מנו ממול למסעדה את ביסטרו היינות "ל'אנטרווינייה" (l'Entrevignes).
אחרי שזכה שוב בכוכב השלישי ב"מישלן" מארק מנו הצטרף בשנת 2004 ליוזמת התעשיין פרנסואה שניידר ביצירת קומפלקס גסטרונומי ושל פנאי בשם "אחוזות ל'אספראנס ודו רונסמה" Les domaines de l'Espérance et du Roncemay » ביישוב אייאן-סיר-טוֹלון Aillant-sur-Tholon הכולל מגרש גולף, מלון -פאר ומסעדה גסטרונומית.
אבל בינואר 2007, בגיל 63, הסתבך מנו, שנודע כגרוע בניהול עסקים, בחובות רבים, שחברתו "סְדֶר" (Sder) התחילה תהליך של פשיטת רגל בגלל אי הפרשה של 600,000 אירו של מיסים סוציאליים ובגלל חובות של שלושה מיליון וחצי אירו. בנוסף, מדריך מישלן, שציפה לסגירת עסקיו, מיהר למחוק אותו מהמהדורה של שנת 2007. בסופו של דבר בשנת 2008 בית משפט בפריז ביטל את החלטת בית המשפט באוקסר וקיבל הצעתו של מנו ואשתו לתוכנית הבראה. בשנת 2008 המסעדה ל'אספראנס הופיעה שוב במדריך מישלן, מסומנת בשני כוכבים.
מארק מנו ואשתו אימצו בשנת 1986 בן, פייר.
מנו נפטר ב-9 בדצמבר 2020.
ספרים
Tous à table : Cuisine adaptée aux difficultés d'alimentation - Par Thiébaut-Noël Willig et Marc Meneau La Cuisine des monastères – Par Marc Meneau et Annie Caen Musée gourmand: le peintre et le cuisinier – Par Marc Meneau et Annie Caen
תלמידים
פאבריס ויטי, סרז' וויירה, ז'יל גוז'ון, ז'אק פורסל, קיליין סטנגל, רולאן שאנליו, לוראן פולמר (בלגיה), לודוביק פיזנה, גיום קרוטה, אלן רונדלי (ארצות הברית), פסקאל לוז, ונסאן דויד, סרז' ריפר, פרנסואה פייאר (מונקו), ז'אן-כריסטוף לבאקל, איין קאולי (קנדה).
קוריוז
בקיץ 1990 ובחורף 1990–1991 החליט סרז' גינסבורג לבלות את ימיו האחרונים של חייו במסעדה של מארק מנו. בהיותו גם לקוח וגם ידיד ותיק ונעים הליכות של המקום, הצוות של המסעדה השתתף בצער ב-7 במרץ 1991 בלווייתו של האמן בבית הקברות מונפרנאס בפריז.
הסכם הסגרה
הסכם הסגרה הוא הליך לשיתוף פעולה בין מדינות במסגרת הלוחמה בפשע, בו מבקשות מדינות שונות את הסגרתו של אדם אשר נחשד או הורשע בפלילים באותן המדינות, אך ברח לתחומי מדינה אחרת. כפי שנהוג ביחסים בין מדינות, הליך ההסגרה מוסדר באמנה בין המדינות.
היסטורית דיני ההסגרה
העובדה שבעבר לא הייתה מוטלת חובה על מדינה להסגיר את מי שיושב בגבולותיה למדינה זרה, היא שעמדה בבסיס יצירת רשת של הסכמי הסגרה (אמנות) בין מדינות. רוב המדינות בעולם חתמו על הסכמי הסגרה דו-צדדיים עם מדינות רבות אחרות. אולם, אין מדינה בעולם שלה הסכמי הסגרה עם כל מדינות העולם האחרות. כך לדוגמה, לארצות הברית אין הסכם הסגרה עם למעלה מחמישים מדינות בעולם, כולל סין, וקוריאה הצפונית.
במשפט העברי, ישנו קול שקורא כנגד הסגרות, מתוך הרעיון שקדושת הארץ רק קולטת ואינה פולטת "לא תסגיר עבד אל אדוניך". הדבר מייצג שיטה מוסרית, שאם יש לשפוט אדם, רצוי שנעשה זאת בעצמנו במשפט צדק.
עקרון ההדדיות
ככלל, יחסי הסגרה מושתתים על עקרון ההדדיות בין מדינות אשר יכולים להתבטא לא רק בהסכם ספציפי שמטרתו הסדרת ענייני הסגרה אלא גם בהסכם כללי הדן בנושא. ניתן לכרות הסכם הסגרה גם בדיעבד. בנוסף, שר המשפטים יכול לאשר חריגה מעקרון ההדדיות במקרים המתאימים לפי שיקול דעתו. ישראל היא צד לאמנה האירופית בדבר הסגרה, שעליה חתומות מעל ארבעים מדינות. נוסף לכך, יש לה הסכמי הסגרה דו צדדיים עם מספר מדינות שמחוץ לאמנה האירופית. עקרון ההדדיות נחשב לאחד מהעקרונות המקובלים במשפט הבינלאומי ועיקרו הוא כי הסגרה תבוצע במסגרת יחסי גומלין, זאת מכיוון שאין מוסדות מרכזיים לאכיפה בנושא. בית המשפט העליון פירש את עקרון ההדדיות באופן מרחיב וקבע שמספיקה "אקוויוולנטיות מהותית ועקרונית" בין תנאי ההסגרה בישראל ובמדינה השנייה, זאת מכיוון שבסך הכל תכלית חוק ההסגרה היא שימוצה הדין עם העבריינים.
עקרון ההדיות מקבל ביטוי גם במשפט העברי שדוגל בגישה האוניברסלית, ישנם דינים שחלים לא רק על עם ישראל אלא כל העולם כולו.
אמנות והסכמי הסגרה
במסגרת דיני ההסגרה הנוסחה העיקרית היא "הסגרה או העמדה לדין". משמע שבעת טיפול בנחשד אשר הורשע בפלילים, ההליך המקובל במספר אמנות הוא כי העבריין יועמד לדין במדינת המקלט ו/או יובא בפני שופט במדינה בה עבר את העבירה.
שאלה שעלתה במסגרת דיני המשפט הבינלאומי היא האם כיום קיימת למדינה חובה להסגיר פושע או חשוד בפשע למדינה זרה. יש האומרים כי לא חלה חובה כזאת, וזאת כביטוי אחד מני רבים לריבונותה ולשליטתה על האנשים היושבים בגבולותיה. אחרים טוענים שעצם כריתת האמנות היוותה התפתחות של נורמה מנהגית במסגרת המשפט הבינלאומי אשר יצר חובה כלפי מדינות העולם להסגיר פושעים ו/או חשודים למדינות בהן נעשתה העבירה. ועדת האו"ם למשפט בינלאומי קבעה בדו"ח אשר הפיצה בשנת 2008 כי אין קונצנזוס בנדון.
קיימים שני סוגים של הסכמי הסגרה בין מדינות: הסכמי רשימה והסכמי פליליות כפולה. הסכמי ההסגרה המסורתיים והנפוצים ביותר הם הסכמים המכילים רשימה על מעשים פליליים שבעטיים חשוד יוסגר למדינה זרה. הסכמי פליליות-כפולה, הנחתמים מאז שנות השמונים, מתירים הסגרת חשוד בפלילים אם העונש על הפשע בו הוא חשוד עולה על שנת מאסר בשתי המדינות. לעיתים ההסכם נוקב בתקופת מאסר שונה. על פי שני סוגי ההסכמים, אם אין מדובר בחשד למעשה המהווה מעשה פלילי בשתי המדינות, אזי אין הוא נופל תחת הסכם ההסגרה.
באופן כללי, מדינה המבקשת כי מדינה אחרת תסגיר לידה אדם, חייבת לעמוד בתנאים הבאים:
הגבלות
ברוב מדינות העולם החקיקה אוסרת על הסגרת אדם, אם לדעת הממשלה, ההסגרה מבוקשת בגלל פשע פוליטי. מדינות רבות, למשל מקסיקו, קנדה ורוב מדינות אירופה, לא יתירו הסגרת אדם מתחומן אם במדינה המבקשת את הסגרתו הוא עלול לעמוד בפני עונש מוות, אלא אם כן מובטח כי האדם המוסגר לא ייענש בעונש מוות. בפסק הדין של Soering v. United Kingdom, בה התבקשה הסגרת חשוד בפלילים לארצות הברית מן הממלכה המאוחדת (שהייתה אז חלק מהאיחוד האירופי), פסק בית המשפט האירופי לזכויות אדם כי הסגרת אדם החשוד בעבירה שעליה עונש מוות בארצות הברית עומדת בניגוד לכלל השלישי של האמנה האירופית לזכויות אדם.
הגבלות אלה על מקרי הסגרה מנוסחות בדרך כלל בצורה מפורשת בהסכמים בין המדינות. אולם, במדינות שונות החברות בארצות הברית, בהן נהוג עונש מוות על פשעים מסוימים, קיימת מחלוקת בנוגע להסכמים אלה ויש הרואים בהם התערבות של מדינות זרות במערכת הצדק האמריקאית. מנגד, לחץ של ממשלת ארצות הברית להסגיר לידיה חשודים בפלילים בניגוד לחוקי המדינה בה יושב המועמד להסגרה, נראה בעיני מדינות רבות כניסיון להתערב בענייניהן הפנימיים ובריבונותן על מערכת החוק והמשפט שבהן.
מדינות שבהן קיים שלטון החוק מעמידות בדרך כלל בקשות הסגרה למבחן בתי המשפט של המדינה. בתי משפט אלה עשויים להטיל הגבלות מסוימות על בקשת ההסגרה, או למנוע את ההסגרה כליל. למשל, במקרים שבהם בית המשפט מגיע למסקנה כי ההאשמות נגד האדם, במדינה המבקשת את הסגרתו, מבוססות על ראיות מפוקפקות, או על ראיות שנקבלו כתוצאה ממעשי עינוי, או שבית המשפט שוכנע כי האדם לא יזכה למשפט הוגן לאחר הסגרתו, או שיזכה ליחס אכזרי, בלתי אנושי או משפיל לאחר הסגרתו.
חריגים באיחוד האירופאי
ההגבלות הרגילות על הסכמי הסגרה ולפיהן: העבירה חייבת להיות פלילית בשתי המדינות, קיומן של ראיות לכאורה לביצוע הפשע והאפשרות למשפט הוגן, הוסרו על ידי מדינות אירופאיות רבות, ביחס לרשימה מוגדרת של עבירות, בהתאם לחקיקת "פקודת המעצר האירופאית". "פקודת המעצר האירופאית" נכנסה לתוקף בשמונה מדינות באיחוד האירופאי ביום 1 בינואר 2004. מצדדיה של החקיקה טוענים כי ההגבלות הרגילות על בקשות הסגרה אינן נחוצות כיוון שמדינות האיחוד האירופאי מחויבות על פי חוקותיהן, חוקיהן, והאמנה למתן משפט הוגן לכל חשוד. כמו כן כל מדינות האיחוד האירופאי חתומות על האמנה האירופית לזכויות אדם המגנה בין השאר על זכויות העומדים למשפט פלילי.
הסגרות לפדרציות של מדינות
לחלק ממדינות העולם מבנה של פדרציות, ארצות הברית היא דוגמה בולטת למבנה שלטוני כזה. מבנה זה עשוי לעורר בעיות מיוחדות בשאלות של הסגרה, כיוון שלמדינות זרות אין יחסים רשמיים עם היחידה התת-מדינות (אותה מדינה חברה בפדרציה שבה מבקשים להעמיד את האדם לדין). למדינות זרות קיים הסכם הסגרה עם השלטון הפדרלי. במצב דברים זה, עשוי השלטון הפדרלי לאשר למדינה זרה כי עונש מוות לא יוטל על האדם שהסגרתו מבוקשת, במידה ויורשע. אולם, יש הטוענים כי אישור פדרלי כזה אינו מחייב את בית המשפט של המדינה, כאשר יובא האדם לדין. מצד שני, אם המדינה החברה בפדרציה תחליט להוציא להורג את האדם שהוסגר, עשויה הפדרציה למצוא עצמה מפרה התחייבות מפורשת אותה נתנה למדינה זרה, בהתאם לאמנה החתומה ביניהן.