cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגדל שמש
היסטוריה
בשנות ה-80 של המאה ה-20 נבנה במכון ויצמן למדע מרכז סולארי הידוע בכינוי "מגדל השמש". סביב המגדל נבנו 64 מראות קעורות עוקבות שמש (הליוסטטים) הקולטות ומרכזות את אור השמש לעבר המגדל. תפקיד כל הליוסטט לעקוב בנפרד אחר מיקום השמש באמצעות מערכת בקרה ממוחשבת ולכוון את הקרינה לכיוון המגדל. תפוקת המגדל הכוללת היא כ-3 מגה-ואט חשמל. המגדל הופעל כשלושים שנים בין השנים 1988 ל-2017. הפרויקט הוקם על ידי פרופ' ישראל דוסטרובסקי ובניהולו של המהנדס מיכאל אפשטיין.
ב-2009 נחנכה בקיבוץ סמר בערבה תחנה סולרית קטנה בהספק 100 קילווואט. התחנה של חברת AORA בשיתוף פעולה עם מכון ויצמן, הייתה בשיטת מגדל שמש על פני שטח של כ-2 דונם ובה כ-30 הליוסטטים ומגדל שמש בגובה של כ-30 מטר, שבתוכו מותקנים קולט שמש ייחודי וטורבינת גז. לאחר מספר שנים התחנה הושבתה.
פליטת מזהמים
על אף שעקרונית תחנות שמשתמשות במגדל שמש מסוגלות לפעול ללא בערה של דלק מתכלה, על מנת לקצר את משך החימום של דוד השמש בשעות הבוקר מארבע שעות לחצי שעה, תחנות הכוח בטכנולוגיה זו שורפות דלק בשעות הלילה, והדבר גורם לזיהום אוויר.
מחירי האנרגיה
מחירי האנרגיה של תחנות תרמו-סולריות בעלות מגדל שמש אינם תחרותיים. לדוגמה, עוד בהקמתה בשנת 2014, מחירי האנרגיה של התחנה התרמו-סולארית איוונפה לא היו תחרותיים עם מחירי האנרגיה של תחנות כוח פוטו-וולטאיות. למעשה כבר בשנת 2011 חזו חלק מהמשקיעות בטכנולוגיה שהירידה במחירי האנרגיה של תחנות פוטו-וולטאיות תהפוך את הטכנולוגיה התרמו-סולארית ללא-כדאית כלכלית. על פי מחלקת האנרגיה של ארצות הברית, בשנת 2017 בממוצע מחיר האנרגיה לקוט"ש של תחנה תרמו-סולארית בארצות הברית היה פי ארבעה ממחיר האנרגיה לקוט"ש של תחנה סולארית פוטו-וולטאית, וכמעט פי חמישה בשנת 2018, וכך גם בישראל.
לוק דה יונג
לוק דה יונג (בהולנדית: Luuk de Jong; ) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת החלוץ בפ.ס.וו. איינדהובן.
קריירה
דה יונג התחיל את הקריירה שלו בקבוצת ילדים חובבנית ובגיל 11 עבר למחלקת הנוער של דה חראפסחאפ. דה יונג ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה מול נאק ברדה. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–2 נגד טוונטה. ב-6 באפריל 2009 חתם לשלוש שנים עם אופציה לשנתיים נוספות בטוונטה תמורת 800 אלף אירו, והחוזה יצא לפועל ב-1 ביולי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי טוונטה במשחק הגביע נגד ג'ורה בו בישל שני שערים במשחק שנגמר בניצחון 0–8. ב-31 ביולי הבקיע את שער הניצחון במסגרת מגן יוהאן קרויף נגד אייאקס אמסטרדם ובכך זכה בתואר הראשון בקריירה שלו. ב-22 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית בהפסד 0–2 לשריף טירספול במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. שישה ימים לאחר מכן הבקיע צמד בניצחון 0–2 נגד קפאלה במסגרת הגביע ההולנדי. למרות זאת, רק ב-17 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה בתיקו 0-0 נגד אוטרכט. ב-25 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית בהפסד 1–4 לוורדר ברמן במסגרת שלב 32 האחרונות בליגה האירופית. ב-28 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 1–2 נגד ניימכן.
ב-18 ביולי 2012 חתם בבורוסיה מנשנגלדבך תמורת 15 מיליון אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במנשנגלדבך במשחק ידידות נגד מינכן 1860. ב-21 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו במועדון בהפסד 1–3 לדינמו קייב במסגרת מוקדמות ליגת האלופות. ב-15 בספטמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במדי מנשנגלדבך בהפסד 2–3 נגד נירנברג. את עונת הבכורה שלו בבונדסליגה סיים דה יונג עם שישה שערים, אך בעונה שלאחר מכן, התערער מעמדו של דה יונג ובינואר הושאל לניוקאסל יונייטד. יומיים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון במשחק נגד סנדרלנד.
ב-12 ביולי 2014 חזר דה יונג להולנד כאשר חתם בפ.ס.וו. איינדהובן ששילמה 5.5 מיליון אירו עבור כרטיס השחקן שלו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפ.ס.וו. במסגרת מוקדמות הליגה האירופית בניצחון 0–1 נגד סנקט פלטן בו גם הבקיע את השער היחיד במשחק שהיה שער הבכורה שלו במועדון. ב-17 בדצמבר הבקיע שלושער בניצחון 3–4 נגד פיינורד רוטרדם. בתום העונה זכה עם המועדון באליפות ראשונה אחרי שבע שנים. ב-2 באוגוסט 2015 הבקיע צמד בניצחון 0–3 נגד חרונינגן במסגרת מגן יוהאן קרויף.
ב-1 ביולי 2019 חתם בסביליה תמורת 12.5 מיליון אירו.
ב-16 באוגוסט 2020 כבש צמד שערים בגמר הליגה האירופית ועזר לקבוצתו לנצח 2–3 את אינטר מילאנו ולזכות בתואר.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל דה יונג לעונה אחת לברצלונה. את הופעתו הראשונה ערך מול קאדיז ב-23 בספטמבר, בה שיחק משך 67 דקות ולאחר מכן הוחלף בפיליפה קוטיניו. שלושה ימים לאחר מכן הבקיע את שערו הראשון במדי ברצלונה, בניצחון 3-0 על לבאנטה. ב-13 בפברואר 2022 הבקיע בדקה ה-96 את שער השוויון בתיקו 2-2 מול אספניול. ב-10 באפריל 2022 הבקיע בדקה ה-93 בנגיחה את שער הניצחון במשחק ליגה מול לבאנטה.
ב-2 ביולי 2022 חתם בפ.ס.וו. איינדהובן.
ב-9 באוגוסט 2022 כבש שער קריטי בהארכה בניצחונה של פ.ס.וו. איינדהובן על מונקו הצרפתית, במוקדמות ליגת האלופות.
קריירת נבחרת
דה יונג זומן לראשונה לסגל נבחרת הולנד בפברואר לקראת משחק הידידות נגד, ובאותו משחק גם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת. ב-6 בספטמבר 2011 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד במסגרת מוקדמות יורו 2012. דה יונג נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 2012. דה יונג השתתף עם הנבחרת הצעירה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2013 ובסוף האליפות נכלל בנבחרת מצטייני הטורניר אחרי שהגיע עם הנבחרת לשלב חצי הגמר בו הודחה על ידי איטליה.
נכלל בסגל נבחרת הולנד בטורניר מונדיאל 2022.
ב-3 במרץ 2023 הודיע דה יונג על פרישתו מהנבחרת.
חוף לארס כריסטנסן
חוף לארס כריסטנסן (באנגלית: Lars Christensen Coast) הוא חוף באנטארקטיקה, הממוקם בין מונולית מוריי לבין ראשו של מדף הקרח אמרי.
גילוי החוף ומקור שמו
אזור זה של חוף אנטארקטיקה התגלה על ידי ציידי לווייתנים נורווגיים שהיו מועסקים על ידי לארס כריסטנסן, מסאנדאפיורד שבנורווגיה. כריסטנסן עצמו השתתף בחלק מהמשלחות וחקר את האזור בין השנים 1937–1926.
חקר ומיפוי של הצד הדרומי-מערבי של מדף הקרח הושלמו על ידי משלחות חקר אוסטרליות במהלך שנות החמישים של המאה ה-20.
אנריקה גרנדוס
אנריקה גרנדוס (בספרדית: Enrique Granados; 27 ביולי 1876 – 24 במרץ 1916), מלחין ופסנתרן ספרדי.
ביוגרפיה
גרנדוס למד נגינה בפסנתר בברצלונה ובריסל. לאחר מכן שב לברצלונה וניהל שם את האקדמיה לפסנתר. הוא פתח בקריירה של פסנתרן, מלחין ופדגוג.
גרנדוס כתב שש אופרות, סרסואלות, מוזיקה קאמרית, שירים ובעיקר מוזיקה לפסנתר. ביצירתו ניכרת השפעתם של שופן ליסט וגריג, אך יחד עם זאת מורגש בן תמיד הטעם הספרדי הלאומי הקרוב לזה של ידידו איסק אלבניס.
גרנדוס היה גם צייר מוכשר והעריץ את גויה. לכבודו הוא חיבר את יצירתו המפורסמת לפסנתר - הסוויטה Goyescas. ביצירה זו שבעה קטעים הקרויים על שמות ציוריו של גויה. הצלחתה של יצירה זו הניעה אותו לכתוב אופרה על נושא זה. האופרה הייתה אמורה לעלות על הבמה בשנת 1914, אך עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה נדחתה הצגת הבכורה האירופית ובוצעה לבסוף ב-26 בינואר 1916 בניו יורק.
גרנדוס נכח בהצגת הבכורה בניו יורק וזכה בהצלחה רבה. הנשיא וודרו וילסון הזמין אותו לנגן לפניו. עובדה זו חרצה את גורלו של גרנדוס. בגלל רסיטל זה הוא החמיץ את האניה שהפליגה לספרד ונאלץ לנסוע באוניה שהפליגה לאנגליה. בעת שהאניה עברה בתעלת למאנש היא טורפדה על ידי צוללת גרמנית וטבעה. גרנדוס הצליח לעלות על סירת הצלה אבל כשראה את אשתו מפרפרת במים קפץ בניסיון להצילה וטבע.
יצירתו המפורסמת ביותר של גרנדוס היא 12 מחולות ספרדיים לפסנתר אופוס 37. מיצירה זו מפורסם ופופולרי עד היום המחול הספרדי מספר 5 (אנדלוסיה), בעיקר העיבוד של מיגל לובט לגיטרה.
בית העם ברחובות
בית העם ברחובות הוא מבנה ציבורי, שבשנת 1912 חברת "כרמל" החלה את בנייתו. האתר הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.
בית העם שימש כמרכז החיים התרבותיים, החברתיים והציבוריים של המושבה. באוקטובר 2014 נחנך בית העם המשוחזר והמורחב ברחובות.
ההיסטוריה של בית העם ברחובות
בחורף 1912 (תרע"ב) החלו את בניית בית העם על ידי חברת "כרמל". שנה לאחר מכן נחנך ברחוב יעקב פינת מנוחה ונחלה.
בית העם שימש את ועד המושבה להרצאות, לדיונים, לטקסים ולמופעים.
ככל הנראה בבניית בית העם מודל ההשראה היה מהמושבה הטמפלרית בירושלים.
בית העם מזכיר טירה עתיקה ומשלב אלמנטים מחומת ירושלים.
בעקבות העלייה החמישית המושבה התרחבה, ועקב כך בשנת 1933 הוקם ליד בית העם בית קולנוע הכולל שני יציעים, גג נפתח, קומת מרתף וחדר הקרנה. באותה הזדמנות בית העם הוסב לאולם הקרנה קטן נוסף.
במרוצת השנים בנוסף לבית הקולנוע נוספה הספרייה העירונית.
במלאת 90 שנה לבניית בית העם ו-30 שנה לבימת הנוער העירונית נחנכה רחבה מחודשת בחזית הבית. ברחבה שני מבוכים קבועים, ראשונים מסוגם בארץ, שעוצבו על ידי האמנית רחלי רוגל.
בית העם המודרני
באוקטובר 2014 נחנך בית העם המשוחזר והמורחב, הכולל היכל תרבות ואת "בימת הנוער" של רחובות. הבניין המקורי מהווה מבואה לבניין המורחב.
בית העם מציע תחומי תרבות שונים: תיאטרון, מוזיקה, מחול, קולנוע, בידור ועוד.
מדי יום מבקרים בהיכל מאות אנשים בגילאים שונים וטעמים מגוונים.
רועה צאן
רעיית צאן היא אחד המקצועות העתיקים ביותר. ידוע כי רועים היו קיימים במזרח התיכון לפני כ-10,000 שנה, מאז ביות העז והכבש בראשית התקופה הנאוליתית. כבשים גודלו לשם שימוש בחלב, בבשרן ובצמר שלהן.
רועי צאן בתנ"ך
רעיית צאן כמקצוע מתוארת גם בתנ"ך ובייחוד בתורה. כינויים נוספים לרועי צאן בתנ"ך: אביר, אדיר - הרועה הממונה על עדר גדול שמועסקים בו רועים אחדים, ונוקד - בעל עדרים (מישע מלך מואב, ). הרועה הראשון המוזכר בתנ"ך הוא הבל. כרועים שימשו בדרך כלל הבנים הצעירים במשפחה (כגון דוד), אך אם לאב המשפחה לא היו בנים, בנות המשפחה (כגון רחל ובנות יתרו) רעו את הצאן. יעקב שימש כרועה מקצועי ואף קיבל משכורת על עבודתו . לאנשים עשירים, בעלי עדרים גדולים, היו גם רועים שכירים, כמו הרועים של לוט ואברם ורועי נבל הכרמלי . הרועים התמודדו עם סכנות רבות, כפי שמתאר דוד את מעשי גבורתו לפני שאול ( וכפי שעולה מ). חג הרועים הוא חג הגֵּז.
החוק המקראי מתייחס לרועה שכיר, השומר על עדרי אחרים. אם התרשל הרועה בשמירה - ישלם לבעלים, אך אם השה נטרף - והרועה מביא שריד מבעל החיים כעדות והוכחה לכך שנטרף, הוא פטור מתשלום, כפי שמתואר גם ב.
המקרא מראה שמנהיגים אחדים בישראל קיבלו את הכשרתם בהנהגה בהיותם רועי צאן: משה, דוד, עמוס הנביא ואחרים.
רועי צאן בתרבות
רועי צאן מוזכרים גם בתרבות הפופולרית. בסרט "מגלה את אמריקה", מתחזה הנסיך יורש העצר לרועה צאן כדי לחזר אחרי האשה שאהב. בספרו של דייוויד אדינגס "הזוהרים" נכתבו פואמות על הזוהרים, כרועי צאן על מנת לייצר סביבם אמפתיה.
כלב רועים
כלב רועים מתאר תפקיד מסורתי שניתן למספר גזעי כלבים במשק הבית האנושי. המטלות הכללות בתפקיד זה מורכבות ומרובות: בנוסף לתפקיד הבסיסי שלהם לדאגה ושמירה על העדר מלוכד, עליהם אף להגן על העדר מפני שודדים וטורפים למיניהם כגון זאבים, וכן להיות בני לוויה במסעותיו הרבים והארוכים מחוץ לבית של הרועה. כלבי הרועים אשר נחשבים קלים לאילוף, מסוגלים אף להגיב לפקודה שניתנה מבעליהם ממרחק של חצי קילומטר. פקודות האילוף כוללות שריקות מיוחדות, תנועות ידיים ואף תנועות עיניים.
יון נקולצ'ה
יְוׂן נֶקוּלְצֶ'ה (ברומנית: Ion Neculce, 1672 פּרִיגוֹרֶנִי מִיץ' - 1745 טרגו פרומוס) היה כרוניקן רומני מנסיכות מולדובה, בן לאצולה הגדולה המולדובנית, שהגיע לדרגת הטמאן גדול. נקולצ'ה מילא תפקידים חשובים בימי שלטונו של דימיטריה קנטמיר. מבחינה פוליטית צידד בברית של נסיכות מולדובה עם האימפריה הרוסית מול האיום הטורקי. נודע בעיקר בספרו "כרוניקת ארץ מולדובה החל בשלטונו של דביז'ה וודה ועד לשלטונו השני של קונסטנטין מברוקורדט", שנועד להוות המשך לכרוניקה של מירון קוסטין ומדווח על האירועים בתקופה 1743–1661.
ביוגרפיה
יון נקולצ'ה נולד בשנת 1672 בכפר פריגורני מיץ' על יד טרגו פרומוס, בנסיכות מולדובה, כיום הכפר יון נקולצ'ה במחוז יאשי במזרח רומניה. אביו היה הויסטיירניק נקולצ'ה, ממוצא יווני, אולי מן האי כיוס, מכיוון שלאחד אחי האב קראו סטמאטה כיוטול (כלומר "מכיוס"). אמו קתרְינה הייתה בת לענף המולדבי של משפחת הבויארים קטנקוזינו הידועה, גם ממוצא יווני. אביה היה הוויסטיירניק יורדאקה קנטקוזינו ואמה- קטינקה בוּצ'וֹק. בילדותו התייתם נקולצ'ה מאביו ואמו התחתנה בשנית עם ה"גרמטיק" (מזכיר ממשלתי) ינאקי.
בגיל התיתם נקולצ'ה גם מאביו החורג שנרצח בבית המשפחה על ידי קבוצת חיילים פולנים ("פודגיאז") ששדדו את המשק המשפחתי. קתרינה מלווה בשלושת ילדיה, יון ושתי אחיותיו, נאלצה להימלט לוולאכיה אצל קרובי משפחתה, ובראשם הסטולניק קונסטנטין קנטקוזינו. הצטרפו אליה גם אמה, "יורדקיואיה" ואחיה הסטולניק יורדאקי.
בשנת 1691 שב למולדובה, השתתף בחתונתם של קונסטנטין דוקה עם בתו של קונסטנטין ברנקוביאנו וקיבל את המשרה של פוסטלניק. ב-1700 התמנה לווטאף אחראי על נושאי הכלים (ה"אפרוד"ים), אחר כך, בסוף שלטונו הראשון של מיכאי רקוביצה היה לוול-אגא (אגא גדול), שכיהן כמפקד המשטרה והופקדה עליו המשימה לארח את השליח הפולני רפאל לשצ'ינסקי ביאשי. באותה תקופה התחתן נקולצ'ה עם מריה, בתו של ביוו-הטמאן לופו בוגדאן ואחיינית של דימיטריה קנטמיר, מאחת מאחיותיו.
כשהועלה לתפקיד סולג'ר גדול נכנס נקולצ'ה לדיוואן, מועצת הבויארים הבכירים. בימי שלטונו של אנטיוך קנטמיר ב-1705 התמנה לספטאר גדול. השליט דימיטריה קנטמיר (1711-1710) מינה אותו בשנת 1711 שוב לדרגת ספטאר גדול, אחר כך כהטמאן גדול, כלומר מפקד הצבא. נקולצ'ה הצטיין כאיש צבא מעולה ותמך בברית עם הצאר פטר הגדול בעימות עם האימפריה העות'מאנית.
אחרי שהפסידו הרוסים את הקרב סטנילשט ב-1711, נמלט נקולצ'ה יחד עם קנטמיר לרוסיה. הוא נשאר שם שנתיים ואחר כך עוד שבע שנים נוספות בפולין, עד שנת 1719. באותה שנה בימי השלטון השני של השליט מיכאי רקוביצה, באישור עות'מאני, הורשה לחזור למולדובה אולם את אחוזותיו ונכסיו שהופקעו, קיבל בחזרה רק אחרי שהשליט פסק במשפט לטובתו. הוא התיישב באחוזתו בבויאן, בנובוסליצה. נקולצ'ה התמנה לוורניק גדול של "הארץ העילית" ("Țara de Sus) בשתי תקופות השלטון של השליט גריגורה גיקה, עד יום מותו בשנת 1745.
יצירתו
יצירתו החשובה ביותר של נקולצ'ה היא "כרוניקת ארץ מולדובה מאוסטטיה דביז'ה וודה ועד לשלטון השני של קונסטנטין מברוקורדט וכוללת את האירועים שהתרחשו במולדובה בשנים 1743-1662.לרוב האירועים האלה נכח או היה מעורב. ככל הנראה התחיל את כתיבתו זו אחרי שנת 1732 בגיל 60. במבוא הוא מספר שעד לימי גאורגה דוקה וודה, הודרך על ידי מקורות לקוחים מאחרים, אבל "מדוקה וודה הזקן וכך הלאה, עד לשלטונו של יון וודה מברוקורדט, לא התבסס על מקור חיצוני, אלא כתב קודם לכרוניקה כמה עמודים הנושאים את הכותרת "שורה של מילים" "שנשמעו מאדם לאדם, מפי אנשים קשישים וזקנים ומכרוניקות לא כתובות...". אלו כוללים שורה של מסורות וקוריוזים הנוגעים לתולדות השליטים השונים ושהיוו לימים את מקור השראה ללא מעט שירים וסיפורים בספרות הרומנית: משם הושפעו המשורר דימיטריה בולינטיניאנו בשיריו "דניאיל הנזיר" ו"הגביע של שטפאן", הסופר קוסטקה נגרוצי בסיפורו "האפרוד פוריצ'ה", וסילה אלכסנדרי בשיריו "מזבח המנזר פוטנה", "החורשה האדומה" ו"חלומו של פטרו רארש" וכו' כמעט כל השליטים הרומנים מימי שעליהם סיפר נקולצ'ה בטרום-הכרוניקה זו שלו, זכה לדיוקן קצר או אנקדוטה המאירה את אופיו ומנהגיו. הכרוניקה של נקולצ'ה מספקת מידע בין היתר על אירועים כמו פשיטות הטטרים לנסיכות מולדובה, המלחמות בין פולין לטורקים העות'מאני במאה ה-17, המסע הצבאי האנטי-עות'מאני על הפרוט של פטר הגדול, שבו השתתף גם המחבר והמסע הצבאי הנוסף של הרוסים באזור בשנת 1739
מבין כל ההיסטוריונים ומבקרי הספרות, רק ג'ורג'ה קלינסקו, ב"קומפנדיום" שלו "הקצר לספרות הרומנית" תיאר את נקולצ'ה כבעל "נימה רכלנית ומוסרנית" הכרוניקה של נקולצ'ה נשמרה ב-14 עותקי כתבי יד, ביניהם הישן ביותר, עם הערות של המחבר, ללא תיארוך, הוא ms. B.A.R.P.R. nr. 253,. בכתב יד זה השתמש מיכאיל קוגלניצ'אנו כשערך את המהדורה הראשונה של הכרוניקה בשנת 1845.
לקריאה נוספת
(עריכה, הערות ומילון מאת יורגו יורדאן) 1968 Editura Științifică, București
וריאז'
וריאז' (באוקראינית: Варяж; בפולנית: Waręż) הוא כפר במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
האזכור הראשון לווריאז' הוא משנת 1419, ובשנת 1538 קיבל זכויות עיר, אשר נשללו ממנו בהמשך. בעקבות חלוקת פולין האזור הועבר לאימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בשטח פולין. לאחר מלחמת העולם השנייה הוא נכלל בשטח פולין. בשנת 1951 בעקבות הסכם על הסדרת הגבול בין פולין לברית המועצות אזור בו שוכן הכפר חזר לברית המועצות ואוכלוסייה הפולנית עברה לפולין. כיום הכפר שוכן בסמיכות לגבול אוקראינה-פולין.
יהודי וריאז'
התיעוד הראשון לישיבת יהודים בכפר הוא משנת 1573. בשנת 1880 נמנו בכפר 880 יהודים, רוב תושביו. בדליקה שפרצה בכפר בשנת 1921 נשרפו רוב בתי היהודים בו, וכן בית הכנסת. רוב יהודי הכפר נמנו על חסידות בלז, ולאחר מלחמת העולם הראשונה התקיימה בכפר גם פעילות ציונית. בשנת 1921 נמנו בכפר 530 יהודים שהיוו רוב תושביו. בשנת 1938 פרעו ביהודי הכפר איכרים אוקראינים.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה וקביעת קו הגבול בין שטחי הכיבוש של ברית המועצות וגרמניה בפולין, נמלטו רוב יהודי הכפר מזרחה, ושם נספו לאחר פרוץ מבצע ברברוסה. בזמן הכיבוש הגרמני הוקם בשטח הכפר מחנה עבודה ליהודים שהובאו למקום מיישובים אחרים.
אהוד טננבאום
אהוד טננבאום (נולד ב-29 באוגוסט 1979) הוא האקר ישראלי שכונה "האנלייזר".
ביוגרפיה
טננבאום גדל בהוד השרון. הוא התפרסם בשנת 1998 כשנתפס על ידי ה-FBI לאחר שפרץ למחשבים של נאס"א, הפנטגון, הכנסת והצבא האמריקאי, ובחלק מהם שתל תוכנות מסוג רחרחן וסוס טרויאני. הוא נשפט בישראל ונידון לשנה וחצי מאסר, שמתוכן ריצה רק שמונה חדשים בשל שחרור מוקדם. בפסק הדין שניתן בערעור של טננבאום על גזר דינו כתבה השופטת דבורה ברלינר:
.
לאחר שנתפס אך קודם שנגזר דינו שירת זמן קצר בצה"ל, ושוחרר לאחר שעבר תאונת דרכים.
בשנת 2005 פעל כבעל חוות סוסים בחגור ויועץ לחברות אבטחת מידע.
בספטמבר 2008 נעצר בידי משטרת קנדה במונטריאול והואשם, יחד עם שלושה שותפים, בהונאה בסך של יותר מ-1.8 מיליון דולר קנדי.
בנובמבר 2013 נעצר באשמת הלבנת הון. בשנת 2015 נסגר תיק החקירה נגדו מחוסר ראיות.
בשנת 2014 עבר לגור ולעבוד בסין בתחום אבטחת מידע.
פרשת מחמוד קטוסה
פרשת מחמוד קטוסה היא פרשה בה נטען כי מחמוד קטוסה, פלסטיני תושב הכפר דיר קדיס אנס ילדה בת שבע באחת מההתנחלויות במועצה האזורית מטה בנימין. קטוסה שוחרר ממעצר לאחר 55 ימים, לאחר שהפרקליטות הצבאית ומשטרת ישראל חזרו בהם מכתב האישום. הפרשה עוררה הדים רבים בישראל.
התפתחות הפרשה
ילדה חרדית בת 7 מהתנחלות במועצה האזורית מטה בנימין סיפרה להוריה כי נאנסה על ידי אדם שהכירה בבית הספר. תאריך המאורע לא ידוע, אך התרחש בין פברואר לאפריל 2019. הוריה פנו לרב חיים קניבסקי, בשאלה מה נכון להם לעשות, והוא הורה להם לפנות למשטרה. התלונה במשטרה הוגשה ב-16 באפריל 2019.
ב-1 במאי 2019 נעצר חשוד במעשה, אב הבית של בית הספר. החשוד, מחמוד קטוסה, פלסטיני בן 47, פלסטיני תושב דיר קדיס. לבקשת המשפחה הוטל צו איסור פרסום על המקרה, והאירוע לא דווח למשרד החינוך. ב-16 ביוני 2019 פורסם כתב האישום שהגישה הפרקליטות הצבאית בבית המשפט הצבאי בבית הסוהר עופר נגד קטוסה. הוא הואשם באונס בנסיבות מחמירות, תקיפה וחטיפה. משפחתה של הילדה טענה באמצעות עורך דין מארגון "חננו" כי קטוסה פעל ממניע לאומני. על פי כתב האישום, הילדה הובלה לבניין הסמוך לבית ספרה, ונאנסה באכזריות כאשר שני אנשים נוספים אוחזים בה. שמו ותמונתו של קטוסה, שנחשד במעשה, פורסמו למחרת בהבלטה בעיתונים. השר לביטחון פנים גלעד ארדן קרא לחקור את המקרה כאירוע לאומני.
שחרור קטוסה
הנאשם, מחמוד קטוסה, הוא בעל היתר כניסה לישראל, עבד בבית הספר שנים רבות, והוא ללא עבר פלילי או ביטחוני.
יוסי אלי, כתב חדשות 13, היה הראשון שפקפק בכתב האישום, ופרסם בטוויטר רשימת מחדלים חמורים בחקירה. אלי ציין שבכתב האישום לא צוין מועד האירוע, ולא ברור גם היכן התרחש. הילדה לא נבדקה על ידי רופא מומחה, אין DNA בזירה, ואין ראיות פורנזיות. עקב דבריו קיבל שיחות טלפון ובהן איומים על חייו. גם בכתבה במקור ראשון שפורסמה זמן קצר לאחר מכן הובע ספק לגבי פרטי האירוע. ב-18 ביוני 2019 ראש אגף החקירות במשטרה, ניצב גדי סיסו, החליט בצעד חריג לבדוק מחדש את תיק החקירה. על פי כתבה בעיתון הארץ, בחומרי החקירה נאמר שבעדותה סיפרה הילדה כי אמה היא זו שאמרה לה כי אב הבית בבית הספר הוא שפגע בה. טענה זו לא נבדקה על ידי חוקרת ילדים. במאמר נוסף התגלה שבדיקות הפוליגרף שנערכו למחמוד קטוסה היו בעברית, אף ששפת אמו היא ערבית.
ב-25 ביוני 2019 הודיעו הפרקליטות הצבאית והמשטרה על חזרה מכתב האישום נגד מחמוד קטוסה, לאחר בחינה נוספת של חומר החקירה ובעקבות כשלים שעלו בחקירה. כתב האישום בוטל ובאותו יום שוחרר קטוסה ממעצר. עם שחרורו אמר: "משפחת הילדה יודעת שהכל שקר. הם יודעים שאין שם מילה נכונה. אם חס וחלילה קרה כזה דבר לילדה. אני עם הילדה והמשפחה שלה. אין לי נגדם כלום. אבל השאלה החשובה היא מי אמר לילדה שתצביע עלי".
לאחר פרסום המקרה פיטרה משפחת הילדה את עורך הדין מארגון "חננו" שייצג אותה.
זכויות להט"ב בסנט אוסטטיוס
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) ברשות המוניציפלית כחלק מממלכת ארצות השפלה של האי סנט אוסטטיוס תחת שלטון הולנד מעבר לים, מוגדרות כשוות לאלו של הטרוסקסואלים ובין המתקדמות ביותר בקריביים. נישואים חד מיניים, שותפויות רשומות ואימוץ משותף על ידי זוגות חד מיניים הם חוקיים מאז 2012, ואפליה על רקע "נטייה הטרוסקסואלית והומוסקסואלית" אסורה בחוק.
מעמד בחוק
פעילות הומוסקסואלית בין גברים או נשים היא חוקית בסנט אוסטטיוס, וגיל ההסכמה בין זוגות הטרוסקסואלים והומוסקסואלים מוגדר כזהה.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות
נישואים חד מיניים בסנט אוסטטיוס הפכו לחוקיים ב-10 באוקטובר 2012 בעקבות כניסתו לתוקף של חוק המאפשר לזוגות חד מיניים להינשא ברחבי הולנד הקריבית שנחקק על ידי הפרלמנט של הולנד.
הגנה מפני אפליה
הקוד הפלילי BES (בהולנדית: Wetboek van Strafrecht BES), שחל על סנט אוסטטיוס והאיים בונייר וסאבא, מפליל אפליה על בסיס "נטייה הטרוסקסואלית והומוסקסואלית". סעיף 144 לקוד הפלילי קובע עונשים הנעים מקנסות ועד שנתיים מאסר לעוברים על החוק.
סעיף 1 של חוקת הולנד חל על סנט אוסטטיוס בו נאמר כי "כל האנשים בהולנד יטופלו באופן שווה בנסיבות שוות. לא תותר אפליה על רקע דת, אמונה, דעה פוליטית, גזע או מין או מכל סיבה אחרת שהיא".
המכון ההולנדי לזכויות אדם אשר הוקם בשנת 2010, הוא מכון מחקר אשר "מגן, מקדם ומפקח על זכויות אדם" הפועל ברחבי הולנד האירופית והולנד הקריבית למען שוויון זכויות להט"ב ברחבי האזורים.
תנאי מחיה
בשל אוכלוסייתו המצומצמת של סינט אוסטטיוס, לא ידועה סצנת להט"ב באי. רוב תושבי סינט אוסטטיוס קשורים לכנסיות נוצריות, כאשר המתודיזם והקתוליות הם שתי הזרמים הגדולים ביותר. כתוצאה מכך, היחס הציבורי כלפי מערכות יחסים חד מיניות נוטה להוות השקפות נוצריות, ומקומיים הומוסקסואלים ולסביות תוארו כמי ש-"נוטים לשמור על פרופיל נמוך".
מרקוס סנה
מרקוס אנטוניו סנה דה סילבה (בספרדית: Marcos Senna; נולד ב-17 ביולי 1976 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי-ספרדי ששיחק בעמדת הקשר. על אף מוצאו הברזילאי, סנה התאזרח בספרד ושיחק בנבחרתה.
ביוגרפיה
לאחר ששיחק במספר קבוצות בברזיל, עבר סנה לוויאריאל מסאו קייטנו. בשתי עונותיו הראשונות הופיע בסך הכול ב-24 משחקי ליגה, אך בעונות הבאות זכה למקום קבע בהרכב והופיע בממוצע ב-33 משחקי ליגה לעונה. לאחר מספר שנים בקבוצה התמנה להיות הקפטן שלה.
עם הקבוצה הגיע לחצי גמר ליגת האלופות בעונת 2005/2006 ולמקום השני בליגה הספרדית בעונת 2007/2008. ב-27 באפריל 2008 הבקיע סנה שער ייחודי לאחר בעיטה מכחמישים מטרים לשערה של ריאל בטיס.
ב-13 ביוני 2013 חתם סנה בניו יורק קוסמוס, מהליגה הצפון אמריקאית - NASL. בסיום עונת 2015 זכה עם הקבוצה באליפות, והודיע על פרישה ממשחק פעיל בגיל 39.
נבחרת ספרד
סנה התאזרח בשנת 2006, ולכן יכל לשחק בעבור נבחרת ספרד. סנה זכה עם נבחרת ספרד את יורו 2008, בו נכלל בסגל המצטיין של הטורניר, והיה בסגל הנבחרת גם למונדיאל 2006. את שערו היחיד בנבחרת ב-28 משחקים הבקיע מול, במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. סנה לא זומן לסגל נבחרת ספרד למונדיאל 2010 ובכך סיים את דרכו בנבחרת ספרד.
תארים
קורינתיאנס
ויאריאל
ניו יורק קוסמוס
פתח לתקוות העולם
פתח לתקוות העולם  הוא פסלים של האומנית והמעצבת הדס איצקוביץ.
הפסל שגובהו ארבעה מטר, מתאר את כדור הארץ עשוי מ-5370 בקבוקים משומשים, כאשר כל חלק בנפרד הוא פיסת אשפה אך מרכיבי כל החלקים יחד יוצרים אחדות שלמה והרמוניה.
יצירה
חזון האומנית הוא שיתוף הקהילה בהעלאת המודעות הציבורית על ידי פרסום הפסל והצגתו במקום ציבורי מרכזי הנגלה לעין לעוברים והשבים. הדס תכננה את הפסל ושיתפה בביצוע הכנת הפסל את הקהילה על ידי שני שלבים:
הפסל עשוי קונסטרוקציית מתכת ועליו מעטפת צפופה של חיפוי בקבוקי פלסטיק כחולים וירוקים, הבקבוקים הכחולים מסמלים את האוקיינוסים והירוקים מסמלים את היבשות. באופן סימבולי ביותר בתקופת בניית הפסל התרחשו אסונות טבע: רעידות אדמה וגלי צונאמי ענקיים שפקדו את יפן והאסון בכור הגרעיני בה. סיום הפסל היה ב-2011, ל"שעת כדור הארץ", אז יצא הפסל לתצוגה לציבור בשעת כדור הארץ 20:00 העולמית.
הפסל הוזמן על ידי עיריית פתח תקווה והמשרד להגנת הסביבה מתוך מטרה חינוכית - לספק מוטיבציה לאנשים להשקיע בפעולת מיון האשפה והשראה לאנשים להיפתח לרעיון שאפשר ליצור מחומרים משומשים ואפשר לקחת חפץ חסר ערך ואף ערך שלילי של פסולת ולתת לו גלגול חיים נוסף עם אפשרויות אסתטיות.
הפסל ממוקם כדרך קבע ברחבת עיריית פתח תקווה.
יפתח ספקטור
יפתח ספקטור (נולד ב-20 באוקטובר 1940) הוא טייס קרב בחיל האוויר הישראלי, אחד מאלופי ההפלות של תקופת מטוסי הסילון, לזכותו הפלת 12 מטוסי אויב. שימש בין היתר כראש מחלקת מבצעים בחיל האוויר וכמפקד בסיס תל נוף. סיים את שירותו בדרגת תת-אלוף, נחשב על ידי רבים לאחד מטייסי הקרב הטובים ששירתו אי פעם בחיל האוויר הישראלי.
ילדותו
אביו, צבי ספקטור, היה מפקד פעולת כ"ג יורדי הסירה, ונספה כאשר יפתח היה בן שבעה חודשים. ספקטור גדל בקיבוץ חולתה ובקיבוץ גבעת ברנר עם אמו שושנה ספקטור שהייתה קצינת השלישות של הפלמ"ח.
שירותו הצבאי
התגייס ב-1958 לקורס טיס וסיים אותו ביולי 1960. הוצב בטייסת העקרב והטיס מטוסי סופר מיסטר, את טבילת האש שלו עשה באפריל 1961 בקרב אוויר בו רשמה הטייסת את הפלת המיג הראשונה שלה. בשנת 1962 גילם את דן הטייס בסרטו של אילן אלדד "סיניה", המבוסס על מקרה אמיתי, לצד דינה דורון ושמעון ישראלי. ב-1965 עבר הסבה למטוסי מיראז' 3 בטייסת הקרב הראשונה.
במלחמת ששת הימים היה טייס מיראז' 3, ובין השאר הוביל את זוג המטוסים שתקף את ספינת הביון האמריקאית "ליברטי". לאחר המלחמה הדריך בבית הספר לטיסה תחת פיקודו של רן פקר. במאי 1970 מונה למפקד טייסת 101. עם תחילת כהונתו הדיח ספקטור מהטייסת שליש ממצבת הטייסים הפעילה. תקופת פיקודו התאפיינה במבצעים וקרבות אוויר רבים, אך גם במקרים רבים של חוסר ציות להנחיות ולפקודות הממונים עליו, וכדבריו "התאמנתי בחוסר ציות", כשמנגד דרש מפקודיו ציות מוחלט ואף הדיח טייסים מובילים כישראל בהרב.
באוגוסט 1971 סיים את כהונתו כמפקד טייסת 101 והוטל עליו להקים טייסת מטוסי "פנטום", טייסת אבירי הזנב הכתום. ב-13 בספטמבר 1973, כחודש לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים, השתתף בקרב אוויר המוני מעל חופי סוריה ובו הפיל שני מטוסי מיג 21. במלחמת יום הכיפורים פיקד על הטייסת שביצעה 760 גיחות קרביות (מהם השתתף בעצמו ב-42), ארבעה ממטוסיה הופלו אך היא לא ספגה אבדות בנפש. במהלך המלחמה הוטל על הטייסת שלו להפציץ את המטכ"ל הסורי בדמשק. כוח של שמונה מטוסים מהטייסת בהובלת ספקטור נסוג לאחור בדרכם ליעד בשל עננים שסיכנו את המטוסים בהתנגשות בהרי הלבנון. כוח אחר, מטייסת 119, ביצע את משימת ההפצצה בהצלחה באותו יום לאחר שהצליח למצוא פרצה בעננים ולהגיע ליעד. אף שהחלטתו של ספקטור להימנע מתקיפה בנסיבות שהיו גובתה על ידי מפקד חיל האוויר, היא גררה ביקורת ועוררה ויכוח פנימי בחיל האוויר הישראלי. בדצמבר 1973 העביר את הפיקוד לרן גורן. לאחר המלחמה שימש כראש ענף אימונים אוויריים ועסק ביישום לקחי המלחמה.
ספקטור השלים במסגרת שירותו הצבאי תואר ראשון בהיסטוריה ומזרח-תיכון מאוניברסיטת תל אביב בהצטיינות, ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת UCLA שבלוס אנג'לס בהצטיינות יתרה. לאחר לימודיו התמנה ב-1977 לראש מחלקת מבצעים אוויר. בתפקידו זה פעל לקידום ההצטיידות והלחימה בכלי נשק מתוחכמים ומל"טים וקידם הכנסת מסוקים למבצעים. כמו כן היה ספקטור, ביחד עם דודיק רוטנברג, איש הצנחנים ומגיבורי הקרב על גבעת התחמושת, ומוקי בצר, מפקד פלוגה בסיירת מטכ"ל, מיוזמי ומקימי יחידת שלדג. ב-1978 התפטר ספקטור מחיל האוויר על רקע חילוקי דעות בעניין פיתוח מטוס ה"לביא", על אף ההחלטה לרכוש מטוסי F-16 (עמדתו הייתה שיש לבחור באחת החלופות ולדבוק בה).
ב-1979 התבקש ספקטור לחזור לשירות. הוא מונה למפקד בסיס רמת דוד וראש פרויקט קליטת מטוסי ה-F-16. במסגרת הקמת שלוש טייסות F-16 הראשונות לקח חלק בפעילות מבצעית על המטוס. השתתף במבצע אופרה להשמדת הכור האטומי בעיראק ב-1981, אך מאחר שסבל מעייפות מאחר שלא ישן לילה קודם, כמו גם מחוסר התמצאות רגעית, ככל הנראה עקב נטילת תרופה ערב לפני המבצע, שחרר את החימוש שלא מעל המטרה והחטיא אותה. בשנים 1982–1984 שירת כמפקד תל נוף ובתפקידו זה השתתף במלחמת לבנון הראשונה. ספקטור דחה הצעות לקידום, וב-1985 השתחרר מהצבא.
לאחר שחרורו מצה"ל
לאחר שחרורו, בחר ספקטור ליישם את ניסיונו הצבאי בתחום הטכנולוגי. הוא המציא את מערכת "הילה" (HALO), מערכת אוויונית למסוקים בשדה הקרב. במסגרת חברת אלביט תכנן, פיתח ושיווק מערכת זו אשר קידמה משמעותית את המבצעיות ובטיחות הטיסה (עיקריה אומצו לאחר מכן במערכות רבות בעולם). המערכת או מרכיבים שלה נרכשו על ידי חילות האוויר של ישראל, ארצות הברית ומדינות נוספות, וכמו כן נמכרת למסוקים אזרחיים הפועלים בתנאים קשים. המערכת הניבה הכנסות של מעל 400 מיליון דולר. מערכת "הילה" הוגשה פעמיים כמועמדת לפרס ביטחון ישראל; זכתה פעמיים במקום שני (אחרי הלוויין "עמוס" וטנק ה"מרכבה"). ספרו "חלום בתכלת שחור", שיצא לאור ב–1991, מספר על חוויותיו במלחמת יום הכיפורים. הספר זיכה את מחברו בפרס יצחק שדה לספרות צבאית.
ספקטור הקים מספר חברות ומיזמים בתחומי התעופה, הבנייה ומערכות ממוחשבות. מן המייסדים והבעלים של חברת יסיס בע"מ המייצרת מערכות תוכנה מהירות לניהול ארגונים ושימשה טייסות ומחלקות בבתי חולים בארץ ובעולם. מאוחר יותר מכר ספקטור את חברת יסיס. משנת 2001 ועד לביצוע תוכנית ההתנתקות ב-2005 היה פעיל ב"תנועה להפרדה חד-צדדית מן הפלסטינים". בשנת 2003 היה מחותמי "מכתב הטייסים" שהצהירו על סירובם לבצע מה שהם מגדירים כפעולות בלתי חוקיות ובלתי מוסריות בשטחים, וכתוצאה מכך הודח משירות המילואים. מאוחר יותר הדגיש ספקטור שהוא אינו מתנגד לסיכולים ממוקדים ככלל, אלא לאלו שבהם עלולים להיפגע אזרחים. ספרו "רם וברור" - העוסק, בין השאר, במכתב הטייסים - יצא לאור ב-2007 בהוצאת ידיעות ספרים.
בשנת 2014 הקים את תנועת "דוגמה אישית" שמטרתה להקים גוש דמוקרטי ציוני גדול, על מנת להשיג הפרדה מהפלסטינים, ולהבטיח מדינה יהודית, דמוקרטית והגונה.
בתשפ"ג (2023) קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת בר-אילן., על עבודה שכותרתה: "תסמין ריכטהופן: מיקוד משימתי - תרומות, עלויות ונזקי הפרזה", בהנחיית פרופ' אבי שגיא ופרופ' אורי בר-יוסף.
ספקטור נשוי לעליזה סמואל, ולהם ארבעה ילדים.
פירוט ההפלות
להלן טבלת ההפלות:
אנטואן ולואה-פורטייה
אנטואן ולואה-פורטייה (באנגלית: Antoine Valois-Fortier; נולד ב-13 במרץ 1990) הוא ג'ודוקא קנדי אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 81 ק"ג.
ולואה-פורטייה התחרה שלוש פעמים במשחקים האולימפיים. בלונדון 2012 הוא זכה במדליית הארד, לאחר שניצח את טרוויס סטיבנס האמריקאי. בריו 2016 סיים במקום השביעי, לאחר שהפסיד בשלב רבע הגמר לחסן חלמורזייב הרוסי שזכה בזהב. באולימפיאדת טוקיו 2020, הוא הודח בשלב שמינית הגמר לאחר הפסד לאלן חובצוב הרוסי.
ולואה-פורטייה מחזיק בשלוש מדליות מאליפויות העולם, מדליית כסף (2014) ושתי מדליות ארד (2015 ו-2019). במשחקים הפאן-אמריקאיים הוא זכה במדליית ארד אחת (2011), ובאליפויות הפאן-אמריקאיות הוא מחזיק בשמונה מדליות, שלוש מדליות זהב (2016, 2018 ו-2019), שלוש מדליות כסף (2012, 2013 ו-2014) ושתי מדליות ארד (2011 ו-2015).
במהלך הקריירה זכה ולואה-פורטייה במדליות רבות בטורנירים מהסבב העולמי, וביניהן מדליות מגראנד סלאם פריז וגראנד סלאם אבו דאבי.
Ric Flair Drip
Ric Flair Drip הוא שיר של הראפר האמריקאי אופסט והמפיק המוזיקלי האמריקאי מטרו בומין. הוא נכלל באלבום האולפן המשותף שלהם עם 21 סבאג', Without Warning. בצאת האלבום, השיר הגיע למקום ה-71 במצעד הבילבורד הוט 100. לאחר צאתו כסינגל המוביל מהאלבום ב-1 במרץ 2018 וווידאו קליפ נלווה בהשתתפות ריק פלייר, טיפס השיר אל המקום ה-13. כמו כן, השיר חצה את רף מיליארד ההשמעות בפלטפורמת ספוטיפיי.
וידאו קליפ
בסוף פברואר 2018, המתאבק ריק פלייר פרסם בחשבון הטוויטר האישי שלו תמונה שלו ושל אופסט בגלימות פאייטים שמזכירות את אלו שלבש פלייר במהלך קריירת ה-WWE שלו, מה שמרמז על כך שווידאו קליפ לשיר נמצא בתהליך עבודה. וידאו קליפ לשיר יצא שבוע לאחר מכן ב-1 במרץ, ובוים על ידי הבמאי הבנגלי-אמריקאי שומי פטווארי. הוא פורסם בערוץ ה-Vevo של 21 סבאג', אף על פי שאינו משתתף בשיר. עם זאת, לסבאג' הופעת קמע בקליפ, לצד חבריו של אופסט להרכב מיגוס קוואבו וטייקאוף.
נכון לנובמבר 2022, לקליפ למעלה מ-438 מיליון צפיות ביוטיוב.
היפרכיה
היפרכיה (יוונית: Ἱππαρχία) נחשבת לפילוסופית הראשונה. אשת קראטס מתבאי, בן המאה הרביעית לפני הספירה, פילוסוף שנמנה עם הציניקנים, תלמידו של דיוגנס מסינופ.
חייה
היפרכיה נולדה במרונאה שבתראקיה בערך ב-346 לפנה"ס. היא החליטה להפוך לפילוסופית ציניקנית בהשפעת אחיה מטרוקלס, שהיה תלמידו של אריסטו בליקיאון, ומאוחר יותר הפך לאחד מחסידיו של הציניקן קראטס מתבאי.
רוב הידע אודותיה מקורו באנקדוטות ובדבריהם של סופרים מאוחרים יותר. דיוגנס לארטיוס מספר שהיפרכיה, שהייתה תלמידתו של קראטס מתבאי, הזדהתה עם תורתו והעריצה את דרך חייו. היא הייתה כה להוטה להינשא לו עד כי איימה בהתאבדות אם לא יעלה הדבר בידה. אם כי קראטס היה מבוגר ממנה, היא דחתה צעירים בגילה שביקשו את ידה. הוריה ביקשו מקראטס לנסות להניאה מתוכניתה, וכאשר לא הצליח לשכנעה, זרק לרגליה את גלימתו ואמר לה: "הנה החתן והנה כל רכושו. החליטי בהתאם!" היא החליטה להינשא לו, להצטרף אליו בנדודיו ולהפוך לציניקנית.
הציניקנים מאסו במוסכמות החברתיות, ויתרו על כל רכושם, לבשו גלימה בלה וביקשו נדבות למחייתם. יש אומרים כי קראטס והיפרכיה קיימו יחסי מין מתחת לאכסדרת עמודים ציבורית. אנשים נדהמו ממעשה זה, אך הציניקנים למדו להתעלם ממבטיו של הזולת ולנהל את חייהם על פי העיקרון המוצהר של תורתם האומר שעל האדם "לחיות בהתאם לטבע".
דיוגנס לארטיוס מספר כי היפרכיה הלכה לסעוד עם ליסימכוס מלך תראקיה שקיים סימפוזיון בביתו. היא תקפה את הפילוסוף תאודורוס האתאיסט בטיעון הבא: "אם מותר לתאודורוס לעשות דבר מסוים, מותר גם להיפרכיה לעשות כך. ואם אין כל רע בדבר שתאודורוס סוטר לעצמו, מותר גם להיפרכיה לסטור לו." תאודורוס, שנותר ללא מענה, משך בגלימתה כדי להפשיטה, אך היא לא התביישה ולא נעלבה. ואז תאודורוס שאל: "מיהי האישה שנטשה את האריגה?" והיא השיבה: "זו אני. אך האם רע הדבר בעיניך שהחלטתי להקדיש את זמני לפילוסופיה, במקום לאבדו באריגה?"
היפרכיה כתבה מכתבים, מהתלות ומאמרים פילוסופיים, אולם מכל אלה לא שרד דבר.
איגומניצה
בעת העתיקה שכן במקום יישוב שנודע בשם טיטאני, ואשר הוקף בחומה באורך של כ-2.4 ק"מ ובה ארבעה שערים. במקום נחשפו שרידיהם של שני מקדשים ושל תיאטרון ובו כ-2,500 מושבים. העיר נחרבה בידי הרומאים בשנת 167 לפנה"ס.
עקומת התמורה
עקומת התמורה או עקומת אפשרויות הייצור (באנגלית: Production-possibility frontier) היא ביטוי גרפי לבעיית המחסור בכלכלה: כאשר משק במצב של יעילות מרבית (כל המשאבים מוקצים לייצור) וכאשר קיים יותר ממוצר אחד שהמשק יכול לייצר, ייצור של יחידות נוספות מאחד המוצרים תגרור בהכרח ייצור של פחות יחידות ממוצרים אחרים.
הגרף מייצג מקרה תאורטי, שבו הברירה העומדת בפני המשק היא בין שני מוצרים (או שתי קבוצות מוצרים) בלבד. הוא מורכב ממערכת צירים בה שיעורי הנקודות מייצגים את הכמות המיוצרת מכל אחד מהמוצרים (או, קבוצות המוצרים). עקומת התמורה היא אוסף כל הנקודות בגרף המייצגות מצב שבו לא ניתן ליצור עוד יחידות מאחד המוצרים בלי לפגוע בייצור של המוצר האחר.
דוגמה מספרית
בעקומת התמורה ניתן לראות את גודל הוויתור הנדרש על ייצור של מוצר אחד על מנת לייצר כמות גדולה יותר מן המוצר השני. ויתור זה נקרא העלות האלטרנטיבית או המחיר הכלכלי. למשל: אם כדי לייצר עוד 2 אוניות יש לצמצם את יצור הארונות ב-10, אזי נאמר שהמחיר הכלכלי (הוויתור) ליצור 2 אוניות נוספות הוא 10 ארונות, והמחיר הכלכלי של אונייה אחת הוא 5 ארונות (5=).
את הוויתור ניתן לראות בשיפוע עקומת התמורה, המבטא את הכמות שיש לוותר מיחידות המוצר שעל הציר האנכי ("מוצר Y") כדי לייצר יחידה נוספת (הזולה ביותר) מהמוצר שעל הציר האופקי ("מוצר X"), כאשר הקצאת גורמי הייצור יעילה. מספר זה הוא הערך המוחלט של השיפוע, והוא נקרא שיעור התחלופה השולי בייצור (RPT) או העלות השולית (MRT – קיצור של Marginal Rate of Transformation). ערכו של השיפוע תמיד שלילי, כיוון שתוספת במוצר X, תביא להפחתה במוצר Y. ניתן להסיק מהגרף גם כי העלות השולית של מוצר Y שווה להופכי של העלות השולית של מוצר X.
יעילות
צירוף הנמצא מתחת לעקומת התמורה מייצג צירוף אפשרי שלא מנצל את כל יכולות המשק – תופעה הנובעת מאבטלה או מחלוקה לא נכונה (לא יעילה) של המשאבים הדרושים ליצור. עם זאת, גם נקודה על העקומה אינה מבטאת בהכרח תעסוקה מלאה של גורמי היצור, אלא יצור אופטימלי במגבלות גורמי היצור הקיימים. דוגמה אחת לכך היא הקצאת משאבים בעזרת תכנון ליניארי. דוגמה אחרת היא במצב בו, למשל, יש 5 משאיות ו-7 נהגים והקצאה אופטימלית תותיר 2 נהגים מובטלים. מאידך, אם ידוע שהמשק בתעסוקה מלאה, נקודת היצור תהיה על עקומת התמורה.
צורתה של העקומה
עקומת התמורה היא לרוב קמורה כלפי חוץ, ויש לכך מספר סיבות אפשריות:
עקומת תמורה ליניארית
עקומת תמורה ליניארית (מילולית: 'עקומת תמורה של קו ישר', נקראת גם 'עקומת תמורה של חוסר התמחות') היא סוג פשוט של עקומת תמורה הבנוי מקו ישר המחבר בין הכמות המקסימלית של X ושל Y שהמשק יכול לייצר. העקומה מקבלת צורה זו במצב שבו העלות האלטרנטיבית של כל אחת מיחידות גורמי הייצור בייצור של X ו־Y זהה.
קיומו של גורם ייצור אחד בלבד במשק מבטיח שעקומת התמורה תהיה ליניארית, אולם ריבוי של גורמי ייצור במשק אינו מעיד בהכרח על כך שעקומת התמורה אינה ליניארית, הואיל וייתכן מצב בו ההוצאה האלטרנטיבית בייצור יחידת X ו־Y זהה אצל גורמי הייצור במשק.
דוגמה להמחשה
משק שברשותו 50 עובדים, מייצר שני מוצרים: X ו-Y. במהלך יום עבודה, כל עובד מסוגל לייצר 2X או 1Y. נתבונן על כמה מקרים: כדי לבנות את שאר העקומה, נתבונן שוב בנקודה A, שבה מצב שבו המשק מייצר 50Y. במצב זה, אם המשק מעוניין בייצור של 2X, הוא ייאלץ לוותר על 1Y. כלומר: העלות האלטרנטיבית השולית בייצור X היא חצי Y. נסמן את המצב אחרי החלפה כזו בנקודה B. אם במצב זה המשק מעוניין בייצור 2X נוספים, והוא ייאלץ לוותר על Y נוסף. מצב זה מסומן בגרף בנקודה C, והעלות האלטרנטיבית השולית בייצור X היא שוב חצי Y. אם נבצע צעד זה שוב ושוב באופן שיטתי, עד שנגיע למצב בו המשק מייצר X בלבד (נקודה E), ונסמן את כל הנקודות שעברנו בדרך, נקבל את העקומה הישרה המצוירת משמאל.
בעקומה ניתן לראות את כל המאפיינים שצוינו לעקומת תמורה ליניארית:
שינוי בצורת העקומה
הגדלת השטח שמתחת לעקומה (למשל, בעקבות הגדלת נקודת החיתוך שלה עם אחד הצירים) מעידה על צמיחה כלכלית, הנובעת לרוב משיפור טכנולוגי בייצור או מגידול בכמות גורמי הייצור.
יותר משני מוצרים
במציאות, כמעט תמיד קיימים יותר משני מוצרים. עם זאת, עקומת התמורה עדיין יכולה להיות מודל יעיל, אם נציב באחד הצירים מוצר מסוים ובציר האחר את כל שאר המוצרים האפשריים. למשל, בעזרת עקומת תמורה, ניתן לייצג בצורה כמותית את העובדה שהגדלת תקציב הביטחון תחייב הקטנת התקציב המופנה לכל הסעיפים האזרחיים הלא צבאיים: חינוך, בריאות, רווחה, תחבורה וכדומה.
אוסקר סטרוק
אוסקר סטרוק (בלטבית: Oskars Stroks; 18 בינואר 1893 – 22 ביוני 1975) היה מלחין ופסנתרן יהודי לטבי, עוד בחייו הוא קיבל את התואר "מלך הטנגו".
קורות חיים
בגיל 10 הלחין סטרוק את הרומאנס הראשון שלו. בגיל 11 התקבל לקונסרבטוריון בסנקט פטרבורג, למד נגינה בפסנתר וסיים בהצטיינות בגיל 16. בזמן הלימודים ואחריהם, עבד כפסנתרן במסעדות וליווה בפסנתר סרטים אשר צולמו אז ללא קול. בשנת 1914 התחתן עם לואיזה פאדאנלי–שוסטר (הוריה מאוסטריה ואיטליה)ף ב-1919 נולדה להם ביתם ורה (נפטרה ב-2012). סטרוק פתח בעיר ריגה שבלטביה בית דפוס לייצור תווים. הוא היגר לפריז, וגם שם הקים בית דפוס, אך העסק בפריז לא הצליח, בית הדפוס פשט רגל וסטרוק עזב את פריז.
את כינויו "מלך הטנגו" קיבל סטרוק בשנת 1930 לערך והחל להיות מפורסם מאוד ברחבי אירופה. השירים הפופולריים הראשונים שלו בסגנון טנגו הם "עיניים שחורות" ו"תגידו למה". ב-1935 נסע למסע הופעות בסין וביפן, זאת בזכות אחיו אשר סידר לו מקומות להופיע שם. ב-1941, עת לפני שהנאצים פלשו לריגה, סטרוק ומשפחתו הספיקו לעזוב ברכבת האחרונה אשר יצאה לקזחסטן. בזמן מלחמת העולם השנייה הופיע סטרוק לפני החיילים של הצבא האדום, והתקבל לארגון המלחינים של ברית המועצות. בסיומה של המלחמה, שרר בלטביה שלטון סובייטי. אוסקר סטרוק התיישב ועבד במוסקבה. בשנת 1948, בריגה, סטרוק גורש מן הארגון מכיוון שהשלטון החליט ששיריו לא התאימו לאידאולוגיה הסובייטית. שיריו נהיו לאסורים והוא כתב מוזיקה בלבד. כמו בצעירותו, הוא עבד בשנית כפסנתרן במסעדות.
סטרוק נפטר בגיל 82, ב-22 ביוני 1975 בריגה, עוד בזמן השליטה הסובייטית בלטביה, העיתונות והשלטון אפילו לא הזכירו את שמו על מותו. לאחר פירוק ברית המועצות, שמו של אוסקר סטרוק, הוחזר לרשימת המלחינים של לטביה.
סטרוק כתב יותר מ-300 מנגינות. נוסף על כך, הוא כתב רומאנסים, שירים, וואלסים, פוקסטרוטים, ומנגינות לסרטים. ישנו גם שיר בעברית - "על שפת הכנרת" - בשיר זה השתמשו במוזיקה של סטרוק מהטנגו המפורסם שלו "עיניים שחורות".
ABAP
השפה פותחה בשנות ה-80 על ידי החברה הגרמנית SAP SE.
רקע
ABAP הוא אחד מיישומים רבים של הדור הרביעי של שפות ייחודיות שפותחו לראשונה בשנות השמונים. במקור השפה נתנה אפשרות לתאגידים גדולים לבנות יישומים עסקיים לניהול חומרים וניהול פיננסי.
השפה הייתה בין השפות הראשונות שהציגו את המושג "מסדי נתונים לוגיים" (LDB).
תוכניות ABAP מורכבות ממשפטים בודדים (הצהרות). המילה הראשונה בהצהרה נקראת מילת מפתח של ABAP.
על המילים להיות מופרדות תמיד ברווח אחד לפחות. מערכת ההפעלה של ABAP אינה מבדילה בין אותיות גדולות וקטנות.
סביבת הרצה
השפה רצה בתוך מערכת ה-SAP כך שאין צורך בסביבת פיתוח. נכנסים למערכת, טוענים את התוכנית ומתחילים לתכנת.
השפה עובדת בתוך מערכת  ה-ERP. היא משמשת אך ורק בתוך מערכת ה־SAP ואי אפשר לכתוב תוכניות ABAP מחוץ למערכות SAP.
תוכנת ABAP נפרסת ברכיבי תוכנה, כגון:
SAP_BASIS שכבת הבסיס הטכנית הנדרשת בכל מערכת ABAP.
SAP_UI מספק את פונקציונליות ליצירת יישומי SAP UI5.
BBPCRM הוא דוגמה ליישום עסקי, במקרה זה יישום CRM
SAP ABAP היא שפת תכנות ERP.
עסקאות
עסקה במערכת SAP (סביבת הפיתוח של השפה) היא ביצוע קוד, ביצוע קוד ABAP במערכת היא על ידי הזנת קוד העסקה, לדוגמה, VA01 הוא קוד העסקה עבור "צור הזמנת לקוח".
עסקאות יכולות להיות גם מופעלות באמצעות תכנות על ידי הצהרות ABAP.
מילון ABAP
המילון מכיל את כל המידע אודות הנתונים במערכת SAP.
כל התייחסות לנתונים (למשל, טבלה, תצוגה או סוג נתונים) יתקבלו ממילון זה.
יחסי הוותיקן–יוון
יחסי הוותיקן–יוון כוננו בשנת 1980. קריית הוותיקן הקים מיד את הנונציאטור האפוסטולי שלו ליוון באתונה. שגריר יוון בכס הקדוש התגורר תחילה בפריז, שם הוסמך במקביל לצרפת; אך בשנת 1988 הוקמה שגרירות יוונית נפרדת לכס הקדוש שנמצאת ברומא.
במאי 2001 ערך האפיפיור יוחנן פאולוס השני ביקור עלייה לרגל ביוון.
היסטוריה
הפילוג המזרחי-מערבי חילק את העולם הנוצרי של ימי הביניים לנוצרי אורתודוקסי ומערבי-קתולי. היחסים בין מזרח למערב נעכרו במהלך הזמן על ידי הבדלים פוליטיים וכנסייתיים וסכסוכים תאולוגיים.
יחסים אקומניים
היחסים עם יוון קשורים ברובם ליחסים אקומניים עם הכנסייה היוונית האורתודוקסית והפטריארך האקומני של קונסטנטינופול. בשנת 2007 נתן ברתולומאיוס מקונסטנטינופול את אישורו להצהרת רוונה, מסמך קתולי-אורתודוקסי הנוגע לפרוטוסים, אם כי יתקיימו דיונים עתידיים על התרגיל האקלקיולוגי הקונקרטי של ראשוניות האפיפיור.
משבר הגירה
בשנת 2016 ערך האפיפיור פרנציסקוס ביקור מתוקשר באי היווני לסבוס כדי לפגוש מהגרים ופליטים. לסבוס היה ביתם של מהגרים ופליטים רבים שברחו ממלחמה ואלימות במזרח התיכון ובצפון אפריקה.
חנן שדמי
חנן שדמי (פלדמן) (א' בתשרי תרע"ה, 21 בספטמבר 1914 – 18 ביולי 2010) היה איש חינוך ומשורר לילדים, ממייסדי קיבוץ כפר בלום ומערכת החינוך בו. היה מנהלו הראשון של בית-החינוך המשותף "עמק החולה", בית ספר שהיה ממקימיו. ניהל ולימד במכללות להכשרת מורים וגננות אורנים ובית ברל ופרסם מאמרים בענייני חינוך וספרות ילדים. שדמי היה בין מעצביו המרכזיים של החינוך המשותף, הגה ויצר רבים מהטקסים ומהחגים הקיבוציים.
ביוגרפיה
חנן (חודג'יק) שדמי נולד בריגה שבלטביה, בשנת 1914, בן למשפחת פלדמן. קיבל חינוך יהודי-עברי ולמד בגימנסיה העברית. בנעוריו שימש מדריך מרכזי בהנהגת תנועת הנוער החלוצית נצ"ח, וב-1939, בהיותו בן 25, עלה לארץ ישראל יחד עם רעייתו ליובה.
עם הגיעו ארצה היה שדמי מיועד להצטרף לקיבוץ עין גב, אולם נשלח על ידי הנהגת התנועה ל"קיבוץ האנגלו-בלטי" (לימים כפר בלום), שישב בהכשרה בבנימינה. ב-1941, לאחר שנפגע בידו בתאונת עבודה, נשלח ללמוד הוראה במחזור השלישי של סמינר הקיבוצים בתל אביב, ואת שנתו הראשונה כמורה עשה בגן שמואל, שם למדו ילדי קיבוצו באותה עת. בתקופה זו החל לכתוב לילדים, ומאז ואילך שילב בחייו את החינוך והכתיבה.
ב-1947 יצא שדמי לשליחות בת שנתיים מטעם הסוכנות היהודית בגרמניה, שם גם מצא את אחיו ניצולי השואה, מרדכי ומנשה שדמי, והביאם ארצה. עם שובו ארצה המשיך לעסוק בחינוך ובהמשך אף בהכשרת מורים ומחנכים.
ב-19 ביולי 2010 נפטר חנן שדמי בגיל 95, והובא לקבורה בקיבוצו, כפר בלום.
עבודתו בחינוך
לאחר עליית כפר בלום על הקרקע בנקודת הקבע בעמק החולה, ייסד שדמי את בית הספר היסודי במקום, שהפך ברבות הימים לבית ספר "הגומא", והיה למורה ולמחנך הראשון בקיבוץ. כשהגיעו ילדי המחזור הראשון לגיל בית ספר תיכון, יזם את השותפות להקמת בית החינוך המשותף "עמק החולה", בו לימד במשך שנים ואף היה מנהלו הראשון.
בהיותו מחנך בקיבוץ היה בין הוגי המודל הקיבוצי של טקס בר המצווה.
שדמי למד ספרות וחינוך באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן היה מורה ומנהל בסמינר למורים בית ברל, ואחר כך בסמינר אורנים, בו לימד במשך 17 שנים ואף ניהל אותו שנים אחדות. מלבד זאת היה חבר מרכז הסתדרות המורים במשך 25 שנים, ושימש שנים רבות כחבר מערכת הביטאון לחינוך "אורים". כמו כן, מילא תפקידי ניהול במחלקת החינוך של איחוד הקבוצות והקיבוצים, והיה חבר מליאת רשות השידור. במשך שנים השתתף בארגון סמינר של אנשי חינוך ישראלים וגרמנים, במטרה ללמוד את לקחי השואה.
לאחר צאתו לגמלאות התמיד שדמי בפעילותו החינוכית, שראה בה שליחות אישית. הוא לימד בהתנדבות ילדי עולים חדשים בבית ספר "הגומא", ובמכללת תל חי לימד במכינה לחיילים משוחררים שנפלטו בצעירותם ממערכת החינוך.
כהוקרה על פעילותו, קיבל ב-1995 את התואר "יקיר הגליל", וב-2002 את התואר "יקיר הסתדרות המורים".
יצירתו
כבר בהיותו מורה בגן שמואל כתב שדמי מחזה לילדים שהוצג בבתי הספר בסביבה, ומאז המשיך לכתוב שירים רבים לילדים. בשנת 1946 החל לפרסם משיריו בשבועוני ילדים. החל משנות השישים פורסמו סיפוריו ושיריו לילדים בספרים רבים ובעיתוני הילדים.
ב-1968 היה בין מייסדי פרס אסתר רבינוביץ לספרות ילדים.
בנוסף, פרסם גם ספרי שירה אחדים למבוגרים.
ד' בשבט
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בד' שבט היא, ברוב השנים, פרשת בא. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה המתחילה ביום חמישי (שנה מקביעות השא או השג) פרשת בר המצוה היא פרשת בשלח.
לוקהיד מרטין
לוקהיד מרטין (באנגלית: Lockheed Martin) הוא תאגיד רב-לאומי אמריקאי, הנמנה עם המובילים בעולם בתחומי התעופה, הביטחון, הצבא והטכנולוגיה, המספק מוצרים ושירותים מתקדמים לאלפי סוכנויות אזרחיות ומודיעיניות, גופים ממשלתיים וביטחוניים ותאגידים מסחריים בארצות הברית וברחבי העולם.
חברת האם לוקהיד קורפוריישן הוקמה בשנת 1912 על ידי האחים אלן ומלקולם לוגהד בסנטה ברברה, קליפורניה וחברת האם מרטין מריאטה הוקמה בשנת 1961 בבת'סדה, מרילנד. ב-1995 התמזגו יצרנית התעופה לוקהיד (Lockheed Corporation) וחברת האלקטרוניקה, האוויר והחלל מרטין מריאטה (Martin Marietta). מאז פועלת לוקהיד מרטין כחברה גלובאלית העוסקת במחקר ופיתוח, תכנון, ייצור, אינטגרציה, תפעול ותמיכה במגוון מוצרים, שירותים ומערכות מתקדמות.
החברה, בראשות היו"ר והמנכ"ל ג'יימס ד. טאיקלט (James D. Taiclet) נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק (NYSE: LMT) כחברה ציבורית, סיימה את שנת 2017 עם היקף מכירות של כ-51 מיליארד דולר, שווי שוק של כ-97.5 מיליארד דולר (2017) ומעסיקה כיום כ-100,000 עובדים ב-5 חטיבות עסקיות ברחבי העולם. "לוקהיד מרטין" היא חברת פיתוח הנשק הגדולה בעולם. 80% מתוצריה, בכללם מטוסים, טילים, ומערכות חלל, נמכרים לצבא ארצות הברית וגופי ממשל אמריקאים אחרים. הפרויקט העיקרי של החברה כיום הוא מטוס ה-F-35 לאחר שזכתה בחוזה לפיתוחו בשנת 2001.
פעילותה המקומית והבינלאומית של לוקהיד מרטין מנוהלת ממטה החברה בבת'סדה, מרילנד (Bethesda, Maryland) באמצעות 1,000 אתרים שהחברה מפעילה ב-500 ערים ברחבי 50 מדינות בארצות הברית, ו-70 סניפים ברחבי העולם. ב-2015 חטיבת מערכות מידע ושירותים גלובליים (IS&GS - Information Systems & Global Solutions) התמזגה עם חברת ליידוס (LEIDOS) וחברת סיקורסקי (SIKORSKY) נרכשה על ידי לוקהיד מרטין.
אווירונאוטיקה
חטיבת האווירונאוטיקה עוסקת בבניית מטוסים צבאיים הנחשבים לטובים ביותר בעולם, הודות למחקר והפיתוח שהחטיבה משקיעה בתכנון מטוסים בעלי ביצועים גבוהים, לצד איתור אסטרטגיות תכנון וייצור חדשניות. מגוון המטוסים שלוקהיד מרטין מייצרת כולל את מטוסי הקרב מדגם F-16 פייטינג פלקון הנפוץ במדינות רבות בעולם ו-F-35 החמקן, ומטוסי התובלה מדגם C-130J סופר הרקולס, הדגם העדכני של ה-C-130 הרקולס.
טילים ומערכות אש
חטיבת מערכות טילים ובקרת אש (MFC- Martin Missiles and Fire Control) מתכננת, מפתחת ומייצרת מערכות לחימה, הגנה וחלל מדויקות, מאוישות ובלתי מאוישות, עבור גופים צבאיים וביטחוניים, כגון: חילות הים, האוויר, היבשה, חיל הנחתים והכוחות המזוינים של ארצות הברית, נאס"א ומדינות בעלות הברית. כמו כן, החטיבה מספקת מגוון רחב של מוצרים ושירותים לתעשיית האנרגיה הגרעינית האזרחית הגלובלית ולמיזמי אנרגיה ירוקה צבאיים. עם למעלה מ-50 קווי מוצר ושירות ב-50 מדינות, המוצרים והשירותים השונים שחטיבת MFC מייצרת מעניקים לכוחות לחימה וארגונים אזרחיים את היכולות החיוניות להם ברגעים מכריעים.
מערכות חלל
המערכות שמפתחת חטיבת חלל (Space Systems) עבור לקוחותיה ושותפיה העסקיים של לוקהיד מרטין מרחיבות את יכולותיהם הגלובליות בתחומי התקשורת, חיזוי מזג האוויר, חקר החלל, והביטחון הלאומי ומספקות יכולות חיוניות, להתמודדות עם סביבת החלל התובענית. באמצעות אמצעי שיגור לחלל, טילים אסטרטגיים, מערכות אופטיות לטלסקופים, לוויינים מסחריים וממשלתיים ועוד, חוקרי חלל ברחבי העולם יכולים להרחיב את גבולות הידע האנושי.
מסוקים ומערכות משימה
חברת סיקורסקי שנרכשה על ידי לוקהיד מרטין ב-2015 נקלטה בתוך החטיבה זו ובנוסף החטיבה עוסקת ביישומים הקרקעיים, האוויריים, הימיים, ותת ימיים שחטיבת מסוקים ומערכות משימה (Rotary & Mission Systems) מספקת, הפועלים על גבי יותר מ-460 תוכניות המשמשות את הכוחות המזוינים של ארצות הברית ואת לקוחות החברה הבינלאומיים. המומחיות שחברת לוקהיד מרטין מספקת ללקוחותיה הצבאיים מרחיבה גם את יכולותיהן של סוכנויות אזרחיות, אמריקאיות ובינלאומיות, ומושתתת על חזון החטיבה לאפשר ללקוחותיה ברחבי העולם לפעול בסטנדרט ביצועים איכותי באמצעות האנשים הטובים ביותר, המערכות הטובות ביותר, והשירותים הטובים ביותר.