cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
השחתת הזקן
טעם המצווה
הטור הסתייג מטעמו של הרמב"ם, וכתב: "זה אינו מפורש, ואין אנו צריכין לבקש טעם למצוות, כי מצוות מלך הם עלינו, אף אם לא נדע טעמן".
טעם אחר כתב רבנו בחיי, שהאיסור נועד למנוע טשטוש ההבדלים בין גברים לנשים.
הגדרת פאת הזקן
כל התחום שלמטה ממקום 'פאת הראש' נחשב "פאת הזקן", או שגם אינו כלול ב"פאת הזקן" ומותר לגלחו בתער.
הגדרתה של פאת הזקן סבוכה יותר. במשנה נאמר שפאה זו מורכבת מחמישה חלקים: "שתיים מכאן ושתיים מכאן ואחת מלמטה". רב ששת הדגים זאת לתלמידיו: "בין פירקי דיקנא" (=הזקן). "אחת מלמטה" היא בסנטר, ולגבי השתיים שמכאן ומכאן רבו הפירושים: מחמת ריבוי הדעות כתב בשולחן ערוך (יורה דעה סימן קפא סעיף יא) שיש להימנע מלגלח בתער את כל חלקי הזקן.
לשיטת רבנו חננאל אחת הפאות מצויה בחלק שמתחת לגרון ושיטות נוספות כללו את השפם בכלל "פאת הזקן".
השחתת הזקן
לגבי השחתת הזקן, עליה נאמרה בתורה לשון "השחתה" ולשון "גילוח", נחלקו תנאים במשנה על אופן הגילוח האסור: על פי הדעה הסתמית במשנה, האיסור בתורה נאמר על גילוח בתער, ולא על גילוח בעזרת מלקט (=פינצטה) ורהיטני (=מעצד, המשמש להחלקת עץ). על פי דעת רבי אליעזר גם השימוש בכלים אלו אסור. לפי כל הדעות, תספורת בעזרת מספריים לא נאסרה בתורה.
התלמוד מסביר את שורש המחלוקת: המילה "לא תשחית" פירושה: עקירה מן השורש (כלומר, כל החלק הגלוי ובולט מחוץ לעור), למעט מספריים, שאינם תולשים את השער משורשו אלא רק מקצרים אותו. נוסף על כך, האיסור המופנה לכל ישראל ואוסר את השחתת הזקן נלמד מן הפסוק הדומה שנאמר לכהנים: "ופאת זקנם לא יגלחו" (ויקרא כא, ה), והמושג "גילוח" פירושו: תספורת בצורתה הרגילה. לפיכך, האיסור הוא ב"גילוח שיש בו השחתה", כלומר, בהתקיימות שני תנאים: תספורת בצורתה המקובלת, ושיש בה עקירת השיער משורשו. השימוש במלקט ורהיטני מותר מפני שאמנם הוא עוקר את השיער, אבל אין זו תספורת רגילה, ואילו מספריים מותרים כי אינם עוקרים את השיער. נמצא שהגילוח האסור הוא בתער בלבד. רבי אליעזר מסכים לעקרונות אלו, אבל לדעתו גם השימוש במלקט ורהיטני הוא צורת שימוש מקובלת הנחשבת כ"גילוח". בתוספתא התנא רבן שמעון בן גמליאל מביא את דעת רבי אליעזר באופן אחר, שרק במלקט הרי זה חייב, ולא ברהיטני.
להלכה התקבלה הדעה הסתמית במשנה, לפיה איסור ההשחתה בתורה נאמר על תער בלבד.
בשו"ת תרומת הדשן (סימן רצה) הביא מנהג להסתפר במספריים רק על ידי הפעלת הסכין העליונה, מחשש שהזזת הסכין התחתונה תחתוך את השיער גם ללא עזרת העליונה, והרי זה כתער. הוא מציין שמבחינה מעשית מנהג זה קשה מאוד לביצוע, ולפיכך המליץ להשתמש במספריים שאינם חדים כל כך, וכך מובטח שהסכין התחתונה לא תחתוך ללא עזרת העליונה.
השימוש במכונת גילוח
עם המצאת מכונות הגילוח התעורר בין פוסקי ההלכה הדיון על היתר השימוש בהן לגילוח הלחיים והזקן ("פאת הזקן"), בעיקר על בסיס ההבחנה האמורה בין תער, האסור בשימוש, לבין מספריים, המותרים. רבים מן הפוסקים נטו להחשיב את מכונת הגילוח כתער, מפני שהיא חותכת את השיער עד סמוך מאוד לעור. ולדעת כמה מגדולי הפוסקים בימינו עם שכלול המכונות המצב הורע מבחינה זו, כי הגילוח בהן קרוב יותר לעור הפנים. על החזון איש מסופר, שבדק אם המכונה מוחקת דיו שעל כף ידו, ומשראה שאכן כן - אסר את השימוש בה.
יש שהתירו את השימוש במכונה, בהנחה שבדרך כלל נשאר מעט מכל שערה, ובתנאי שהמתגלח לא יצמיד את המכונה לעור הפנים. יש שהדגישו שלאחר הגילוח צריך שניתן יהיה לחוש במגע היד את שאריות השיער.
לפי דעה שלישית בחלק מהמכונות מותר גם להצמיד את המכונה לעור. הדעה הזאת עושה הבחנה בין השחתה בתער למכונת גילוח מהסיבות הבאות:
האחראים לקיום המצווה
האיסור להשחית נאמר הן על הסַפָּר והן על המסתפר ("מקיף וניקף"). איסורו של המסתפר קל יותר, מפני שהוא פסיבי, ולפיכך אינו נענש אלא אם כן סייע לספר באופן פעיל, כגון שהוא מקרב את ראשו אל הספר.
אשה איננה מצווה באיסור זה, ובמקרה שצמחו לה שערות בפיאות ובזקן - מותר לה להסירם.
29 בפברואר
29 בפברואר הוא היום ה-60 בשנה בשבוע ה-9 בלוח הגרגוריאני. תאריך זה חל רק בשנה מעוברת. עד לסיום השנה, נשארו עוד 306 ימים.
ייחוד היום
29 בפברואר הוא יום המופיע פעם ב-4 שנים (בשנים שמתחלקות ב-4) חוץ משנים של מאות שלמות שלא מתחלקות ב-400. לדוגמה:
פארגו
פארגו (באנגלית: Fargo) היא העיר הגדולה ביותר במדינת דקוטה הצפונית שבארצות הברית, בירת מחוז קאס ומתגוררים בה כמעט 16% מאוכלוסיית המדינה. במפקד 2010 אוכלוסייתה מנתה 105,549 תושבים. פארגו והעיר התאומה שלה מורהד שבמינסוטה וכן הערים הסמוכות מערב פארגו בדקוטה הצפונית ודילוורת במינסוטה, מהוות את הליבה של המטרופולין פארגו-מורהד בו נמנו ב-2010 212,171 תושבים.
פארגו נוסדה בשנת 1871 בשם "סנטרליה" והשם הוחלף לזכר מייסד בנק ולס פארגו, שגם ייסד חברת רכבות שתרמה רבות לשגשוג העיר. פארגו היא המרכז הכלכלי של דרום מזרח דקוטה הצפונית, ומהווה מרכז תרבות, קמעונאות, בריאות, חינוך, ותעשייה לאזור. בפארגו נמצאת אוניברסיטת המדינה של דקוטה הצפונית.
קליקסטוס השלישי (אנטי-אפיפיור)
קַלִיקְסְטוּס השלישי (בלטינית: Calixtus III; מת בין 1180 ל-1184) היה אנטי-אפיפיור מספטמבר 1168 ועד להתפטרותו באוגוסט 1178. הוא היה האנטי-אפיפיור השלישי שנבחר תוך התנגדות לאפיפיור אלכסנדר השלישי במהלך מאבקו של האחרון עם פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
השם שבו הוטבל קליקסטוס היה יואנס (Ioannes, השם הלטיני של יוחנן). הוא הצטרף למנזר סטרומה (Struma) של ליד ארצו כילד. בנובמבר 1158 הציב הקיסר את המסדר תחת הגנה אימפריאלית. באותה תקופה, היה יואנס אב המנזר של סטרומה ואחד התומכים החשובים ביותר של הקיסר בטוסקנה. לאחר הבחירות השנויות במחלוקת של האפיפיור בשנת 1159, הוא תמך במועמד הקיסרי על פני אלכסנדר השלישי. הוא זכה לתגמול מוויקטור במינויו כקרדינל-בישוף של אלבאנו, אך הוא לא הוסמך מיד לבישוף, אלא המשיך בתור אב מנזר.
לאחר מותו של יורשו של ויקטור, ב-20 בספטמבר 1168, התאספו תומכיו ברומא כדי לבחור (אנטי) אפיפיור חדש. יואנס נבחר באותו חודש. הוא נטל את השם קליקסטוס ושלח את אומפרדו (Umfredo), (פסאודו-)קרדינל של, לגרמניה כדי להודיע לפרידריך על בחירתו. הוא מצא את הקיסר ב (אספת נבחרים המכונסת על ידי הקיסר) בבמברג ביוני 1169. פרידריך, שהיה במשא ומתן עם אלכסנדר השלישי לסיום הפילוג באותו זמן, לא הכיר מיד בבחירה של קליקסטוס. לפי הקרדינל, תומך של אלכסנדר השלישי, פרידריך "הצטער עמוקות בנפשו" על בחירתו של קליקסטוס, שאותו לא פגש מעולם. למרות זאת, פרידריך הביע את כוונתו לנוע עם צבאו לאיטליה בשנת 1170 כדי להחזיר את אחדות הכנסייה. עם זאת, משלחת כזו לא התקיימה.
בשלהי שנת 1169, שלח קליקסטוס את אומפרדו וסיגווין, הקרדינל-בישוף של ויטרבו, כשליחים אפיפיוריים לגרמניה. הם הביאו פליום עבור בולדווין הראשון, הארכיבישוף החדש של ברמן. פרידריך הורה לאסוף תרומה כספית בגרמניה עבור קליקסטוס. פרידריך הכיר בקליקסטוס רק לאחר שהמשא ומתן שלו עם אלכסנדר נכשל. האנטי-אפיפיור היה בעיקר קלף מיקוח שבעזרתו יכול הקיסר ללחוץ על אלכסנדר, והייתה לו רק תמיכה גאוגרפית מוגבלת בהשוואה לוויקטור הרביעי ופסקליס השלישי. הוא שלט ברומא עצמה, אך זכה להכרה רק בחלק ממדינת האפיפיור, בטוסקנה מולדתו ובחבל הריין. הוא ושליחיו הנפיקו זכויות למספר מנזרים באזור. הוא התגורר בעיקר בוויטרבו.
בשנת 1173, שלח קליקסטוס את מרטין, הקרדינל-בישוף של טוסקולום, לגרמניה בתור שליח אפיפיורי כדי לעזור לתווך בברית בין פרידריך ללואי השביעי, מלך צרפת. במשך שלוש השנים הבאות לא ידוע דבר על פעילותו של קליקסטוס. פרידריך, כשזה הפך למועיל עבורו מבחינה פוליטית, לאחר תבוסתו ב, החליף את תמיכתו באלכסנדר כאפיפיור. בנובמבר 1176, הוא חתם על הסכם אנאני, שעם זאת, הגן על קליקסטוס בכך שהעניק לו ראש מנזר והחזרת הקרדינלים שהסמיך למשרותיהם הקודמות. תנאים אלה אושרו ב ביולי 1177.
קליקסטוס לא הכיר מיד בתנאי חוזה ונציה, אך בשנת 1178 הצעיד הארכיבישוף, הקנצלר הקיסרי, צבא לאיטליה כדי להשתלט מחדש על מדינת האפיפיור ורומא עבור אלכסנדר. זה הפך את מיקומו של קליקסטוס בוויטרבו לבלתי ניתן להגנה, והוא ברח למונטה אלבאנו (Monte Albano). ב-29 באוגוסט 1178 נכנע קליקסטוס לאלכסנדר השלישי בטוסקולום והתכחש לקרע בכנסייה. האפיפיור אירח אותו במשתה. כמה מהתומכים העקשנים שלו ביקשו להחליף אותו באנטי-אפיפיור חדש, ובחרו באחד, "לנדו די ססה"(Lando di Sezze), כאנטי-אפיפיור בשם.
אלכסנדר מינה את קליקסטוס לרקטור (מנהיג אדמיניסטרטיבי של קהילה דתית) של בנוונטו. הוא עדיין מילא תפקיד זה ב-1180, אבל ידוע שב-1184 הוא כבר לא היה בחיים.
המישור הפאנוני
החוץ התת-קרפטות (I.) מעבר להרי הקרפטים (ידועות כ"טרנסקרפטיה") המישור הפאנוני, הידוע גם כאגן הקרפטים (בהונגרית: Kárpát-medence, כלומר "אגן הקרפטים", בסלובקית: Panónska panva, בסרבית: Панонска низија או Панонски басен, בגרמנית: Pannonische Tiefebene, בקרואטית: Panonska nizina, ברומנית: Câmpia Panonică, בשטח רומניה נקרא "המישור המערבי" - Câmpia de Vest, או "מישור הטיסה" Câmpia Tisei, באוקראינית: Тисо-Дунайська низовина, כלומר "המישור של טיסה ודנובה") הוא אגן משקעים בדרום מזרחה של מרכז אירופה והוא תוצר של התייבשות הים הפאנוני מעידן הפליאוקן. הדנובה האמצעית ויובל שלה, הטיסה, חוצות אותו ומחלקות אותו לשניים.
המישור הפאנוני הוא תת-מערכת של המערכת הגאומורפולוגית אלפים - הימאלאיה. מבחינה גאולוגית הוא קשור לאגן הווינאי הקטן ולקשת הרי הקרפטים. מבחינת הצמחייה, הוא מהווה הקצה המערבי של חגורת הערבה האירואסייתית שהופרד מן השאר על ידי הקרפטים.
אפיונים
המישור הפאנוני הוא בקעה טקטוניתהמוקפת בהרים:הקרפטים, האלפים, האלפים הדינרים והרי הבלקן- בפרט - הרי סרביה המזרחית. נקרא גם אגן הקרפטים - במיוחד בספרות ההונגרית, משום הגבול הארוך שלה הנוצר על ידי הרי הקרפטים. המישור מלא סלעי משקע - אבני גיר מן הנאוגן,  אבני חול, חרסית, שכוסו בפליסטוקן על ידי לס וחמרה, חולות אאוליים ומשקעי סחף. המישור הפאנוני נשלט בעבר בעיקר על ידי הממלכה ההונגרית. הוא מורכב מכמה חלקים, ביניהם האלפלד בדרום ובמזרח או המישור ההונגרי הגדול, האלפלד הקטן צפונית-מערבית. שטח האגן הוא כ-200,000 קמ"'ר והגובה הממוצע הוא 200-100 מ'. הוא שטוח באלפלד (ממזרח לדנובה) או  מוגבה קלות - בטרנסדנוביה (ממערב לדנובה) עם הרים או גבעות בודדים בעלי גובה ממוצע - גבעות טרנסדנוביה, עד 757 מ'.  בחלק הצפון-מערבי של הונגריה נמצא ה"קיש אלפלד" או האלפלד הקטן.  שפלת הדנובה הבינונית  כוללת את האגן זגרב (בדרום-מערב) ואת עמקי הדראווה והסאווה בדרום. האגם בלטון נמצא בשפת הדנובה האבינונית.
ארצות
כיום מחולק המישור הפאנוני בין אוסטריה (צפון בורגנלנד, עם "זה-ווינקל", האגן הווינאי) רוב שטחי הונגריה, סלובקיה (המישורים הדרומיים שלה, סביבת העיר ברטיסלאבה, האי ז'יטני אוסטרוב, אזור קושיצה בגבול עם אוקראינה), קרואטיה (בצפון-מזרח שלה), צפון סרביה, מערב רומניה ואוקראינה (בקצה המערבי שלה - חבל זקרפטיה).
מסביב למישור זה נמצאים כמה חבלי ארץ הנקראים "פֶרי-פאנונים" (סב-פאנונים) בסלובניה ובוסניה-הרצגובינה.
חלוקה
המישור הפאנוני מתחלק לאורך "ההרים התיכוניים הטרנסדבנוביים" (Dunántúli-középhegység) שליד ברך הדנובה, לשני חלקים: יש לציין כי חלוקות שאינן גאומורופולוגיות או ישנות כוללות בתוך המישור הפאנוני גם את הרמה הטרנסילבנית מרומניה ואת הבקעה לוצ'נץ-קושיצה מסלובקיה.
חבלי ארץ במישור הפאנוני
האזורים העיקריים של המישור, שאינם הולמים בדיוק את גבולות המדינות, הם:
ימי קדם
המישור קרוי לפי הפאנונים, שבט אילירי צפוני. במהלך ההיסטוריה התיישבו במישור זה עמים רבים. במאה הראשונה לפנה"ס החלקים המזרחיים שלו השתייכו לממלכת דאקיה ובמאה הראשונה אחה"ס. חלקיה המערביים סופחו לאימפריה הרומית. הוקמה פרובינקיה רומית בשם פאנוניה ומרכזה בעיר סירמיום, כיום סרמסקה מיטרוביצה, ששימשה במאה השלישית לאחת מארבע ערי הבירה של האימפריה.
ימי הביניים
בתקופה נדידת העמים ובימי הביניים המוקדמים, האזור או חלקים ממנו נשלטו על ידי אימפריית ההונים, האוסטרוגותים, ממלכת הגפידים, ממלכת הלומברדים, ממלכת האוורים, המדינה הסלאבית של סאמו, האימפריה הבולגרית, הפרנקים, מוראביה הגדולה, נסיכות בלטון, הנסיכות הפאנונית וממלכת סירמיה.
בשנת 895 המדיארים פלשו למישור הפאנוני והקימו בו ישות מדינית ושכללה את רוב שטחו, בדומה לממלכת האוורים בעבר. ישות זו הפכה לממלכה נוצרית תחת ראשותו של אישטוואן הראשון שהוכתר למלך בשנת 1,000. ממלכת הונגריה שלטה בכל האגן הפאנוני או אגן הקרפטים החל מן המאה ה-11, אולם שינויים גורליים בחלק זה של אירופה בעקבות מסעות הכיבוש של האימפריה העות'מאנית חילקו אותו בהמשך לכמה ישויות מדיניות. אחרי קרב מוהאץ' ב-1526 החלקים המזרחיים והמרכזיים של המישור סופחו לאימפריה העות'מאנית, בעוד החלק הצפון-מערבי סופח לאימפריה ההבסבורגית שהכריזה על עצמה כיורשת ממלכת הונגריה. תחת השלטון הטורקי המישור חולק בין האלאייט בודים, האלאייט אגרי, האלאייט סיגטוואר והאלאייט טמשוואר.
היסטוריה מודרנית
המישור הפאנוני היווה זירת קרבות בין שתי האימפריות:העות'מאנית וההבסבורגית, הידועה גם כ"אימפרה הרומית הקדושה" או לפעמים כ"אוסטריה". בשלהי המאה ה-17 להבסבורגים היו שורה של ניצחונות נגד הטורקים ומרבית המישור הפאנוני עבר לידיהם. תחת השלטון האוסטרי או ההבסבורגי האזור חולק ל:"ממלכת הונגריה" שבראשותה קיסר האימפריה ההבסבורגית שהיה גם מלך הונגריה, הבאנאט של טמישוארה (טמשוואר), ה"אזור הספר הצבאי", "ממלכת קרואטיה", "ממלכת סלאבוניה" ו"הוויבודט של סרביה (וויבודינה) והבנאט של טאמיש (טימיש).
בשנת 1804 האימפריה הבסבורגית שינתה את שמה ל"אימפריה האוסטרית" ומשנת 1867 הפכה לאימפריה האוסטרו-הונגרית. רוב המישור הפאנוני נכלל לתוך גבולות ממלכת הונגריה, כשכל חבלי הארץ האחרים שהשתייכו להבסבורגים היו עד שנת 1882 חלק ממלכה זאת. הממלכה האוטונומית של קרואטיה וסלאבוניה, שנחשבה לאחת אדמות הכתר של אישטוון הקדוש (אישטוון הראשון), כללה את החלק הדרום-מערבי של המישור הפאנוני.
עם התפרקות האימפריה האוסטרו-הונגרית אחרי מלחמת העולם הראשונה, בהתאם להסכמי השלום שנחתמו בצרפת, האזור הפאנוני חולק בין ממלכת הונגריה (1920–1946), ממלכת רומניה, הרפובליקה הצ'כו-סלובקית, רפובליקת אוסטריה וממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים שקיבלה אחרי שנת 1929 את השם יוגוסלביה. הסכם טריאנון שקבע את גבולות המדינה ההונגרית המצומצמת לפי קריטריונים דמוגרפיים-אתניים, התקבל כמו אסון לאומי על ידי חלק גדול מהציבור ההונגרי ועל ידי נציגיה הרשמיים של הונגריה.
בשנים 1938–1944 הונגריה בראשותו של מיקלוש הורטי השיגה בחזרה חלק באופן זמני את השטחים שאיבדה עקב פירוקן של צ'כוסלובקיה ושל יוגוסלביה על ידי הכובשים הנאצים ובני בריתם, כולל המשטר ההונגרי, ועקב תכתיב ווינה בשנת 1940 תוצאות מלחמת העולם השנייה עם תבוסת גרמניה הנאצית ובת בריתה ההונגרית גרמו לכך שהגבולות שהותוו בהסכמי השלום בשנים 1918–1919 נשארו במידה רבה הגבולות הנוכחיים של המדינות בנות זמננו - הונגריה, סרביה, קרואטיה, סלובקיה, רומניה ואוסטריה.
החוקה החדשה של הונגריה משנת 2011 מציינת במקדמה שלה כי הונגריה מתחייבת, בין השאר, לקדם ולשמור את המשאבים הטבעיים והאנושיים באגן הקרפטים. סעיף D שלה מציין שהונגריה נושאת אחריות לגורל ההונגרים החיים מעבר לגבולותיה ועליה לסייע להישרדותן ולהתפתחות קהילותיהם, לתמוך במאמציהם לשמור על זהותם ההונגרית, לעמוד על זכויותיהם הפרטיות והקיבוציות, לקבוע את ההנהגות העצמיות של קהילותיהם, לתמוך בשגשוגם על אדמות הולדתם, ולקדם את השיתוף הפעולה ביניהם ועם הונגריה.
הערים החשובות במישור הפאנוני או אגף הקרפטים
מצוינות הערים בעלות אוכלוסייה מעל 100,000 תושבים.
קישורים חיצוניים
?Éva Konkoly Gyuró - The Pannonian Great Plain - a flourishing garden
רפאל קורזאווה
רפאל מאצ'יי קורזאווה ( נולד ב-29 בינואר 1993, בוויירושוב שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בנבחרת פולין. הוא משחק בפוגון שצ'צ'ין בליגת העל הפולנית.
קריירה
קורזאווה החל את הקריירה שלו במועדוני הנוער של סוקול סוויבה, מארצ'ינקי קמפנו וגורניק זאבז'ה אשר בפולין.
ב-1 ביולי 2011, העפיל לקבוצת הבוגרים של גורניק זאבז'ה. ב-4 באוגוסט 2012, הושאל קורזאווה לקבוצת ŻKS רו ריבניק, ששיחקה באותה התקופה בליגה השלישית בפולין. קורזאווה עורר התפעלות בקרב מאמנו שהחליט לנסות לשלבו בהרכב הפותח של הקבוצה, וב-8 בספטמבר 2012 הופיע לראשונה בהרכב הפותח של הקבוצה נגד טור טורק. ב-13 באוקטובר 2012, הבקיע קורזאווה את שערו הראשון במדי קבוצתו נגד רוזוואח קטוביץ. באותה העונה הקבוצה סיימה במקום הראשון בטבלת הליגה ועלתה לליגת המשנה בפולין, לעומת זאת במהלך העונה, הבקיע קורזאווה שלושה שערים ובישל 11 שערים. לרוע מזלו הוא הושאל בשנית לקבוצת ŻKS רו ריבניק למשך חצי שנה. ב-13 ביולי 2013, כבש קורזאווה את שערו הראשון במסגרת הגביע הפולני נגד אודרה אופולה. בשל חילופי המאמנים בקבוצת גורניק זאבז'ה, הוחלט שלא לשחרר את קורזאווה ולתת לו הזדמנות לשחק בליגת העל הפולנית.
נבחרת לאומית
קורזאווה זומן לראשונה לנבחרת פולין בנובמבר 2017, בשביל ליטול חלק ממשחקי הידידות, על ידי אדם נבאלקה. וב-13 בנובמבר 2013, עלה מהספסל בדקה ה83' נגד נבחרת מקסיקו. וב-23 במרץ 2018, זכה לשחק במדי הנבחרת בהפסד לנבחרת ניגריה. קורזאווה המשיך להפגין יכולת חיובית ואף נכלל לסגל במונדיאל 2018. קורזאווה שיחק אך ורק במשחק האחרון נגד נבחרת יפן בשלב הבתים, לאחר שקבוצתו הודחה מהטורניר, וקורזאווה אף בישל באותו המשחק שהסתיים בתוצאה 1-0 לטובת נבחרת פולין.
חנן בן שת
חנן בן שת היה כהן גדול בבית המקדש השני בירושלים בין השנים 6–15 לספירה. משפחתו, משפחת הכהנים הגדולים מבית חנן, הייתה אחת העשירות והמשפיעות בפרובינקיית יהודה במאה הראשונה לספירה.
אצל יוסף בן מתתיהו
יוסף בן מתתיהו מספר בספרו "קדמוניות היהודים": .
בשנת 6 לספירה, מיד לאחר הדחתו של ארכלאוס, האתנארך של יהודה, מונה חנן למשרת הכהונה הגדולה. יוסף בן מתתיהו מספר שהמצביא הרומאי קווירניוס "לקח מיועזר הכהן הגדול, שנחלק עליו העם, את משרת-הכבוד שלו ומינה את חנן בן שת כהן גדול". בכך עברה יהודה לשלטונה הישיר של רומא וחנן היה לכהן הגדול הראשון של הפרובינקיה הרומית יהודה.
בשנת 15 לספירה, הודח חנן ממשרתו. יוסף בן מתתיהו מספר שהנציב הרומי גראטוס "שם קץ לכהונתו של חנן, ומינה את ישמעאל בן פיאבי לכהן גדול". אולם למרות הדחתו מהמשרה הרשמית, הוא נותר אחד האישים המשפיעים ביותר באומה מבחינה חברתית ופוליטית, כשהוא נעזר בחמשת בניו ובחתנו, הכהנים הגדולים: "כעבור זמן לא רב הדיח גם את זה ומינה לכהן גדול את אלעזר בן חנן. כעבור שנה הסיר גם את זה ... לא חלף גם על זה זמן יותר משנה אחת ... ויוסף, הוא כיפא, ירש את מקומו".
משפחת הכהנים הגדולים בני חנן
חמשת הכהנים הגדולים, בניו של חנן: אלעזר (שירת בשנת 15 לספירה), יונתן (36–37 לספירה, נרצח על ידי הסיקריים בזמן כהונתו של חנניה בן נדבאי), תאופילוס (37–41 לספירה), מתתיהו (43 לספירה) וחנן (63 לספירה, עמד לאחר מכן בראש ממשלת המרד הגדול ברומאים ונרצח על ידי הקנאים).
בתו של חנן הייתה אשתו של הכהן הגדול קיפא (שירת בשנים 19–36 לספירה). נכדו של חנן, מתתיהו בן תאופילוס, שירת ככהן גדול בשנים 65–67 לספירה, בזמן פרוץ המרד הגדול ברומאים.
בברית החדשה
בבשורה על-פי לוקאס נרמזת כהונה גדולה משותפת של חנן עם חתנו: "בשנת חמש עשרה לשלטון הקיסר טיבריוס ... אותה עת, בימי הכהנים הגדולים חנן וקיפא".
המזימה להרוג את לזרוס
בסיפור על המזימה להרוג את לזרוס מבית עניה, הוא "אלעזר אשר ישוע הקימו מן המתים", ייתכן ונרמזת מעורבותה של משפחתו של חנן: "נועצו ראשי הכהנים להרוג גם את אלעזר, כי בגללו הלכו רבים והאמינו בישוע". חנן אינו מוזכר בשמו, אולם ייתכן וישנה התייחסות אליו במשל האיש העשיר ואלעזר, המספר על "איש עשיר שנהג ללבוש ארגמן ושש", שלאחר מותו מצא עצמו בשאול ורואה מרחוק את אלעזר בחיק אברהם. האיש העשיר מבקש מאברהם לשלוח את אלעזר: "אני מבקש ממך לשלוח אותו אל בית אבי, כי חמישה אחים לי, שיזהיר אותם פן יבואו גם הם אל מקום הייסורים הזה". אם ניתן לזהות את האיש העשיר "שנהג ללבוש ארגמן ושש" עם הכהן הגדול קייפא, אזי "בית אבי" הוא בית חנן, האב הוא חנן בן שת וחמשת האחים הם חמשת בניו.
חקירת ישו
על פי הבשורה על-פי יוחנן, הובא ישו לפני חנן: "החיילים ומפקדם עם המשרתים מטעם ראשי היהודים אחזו בישוע וקשרו אותו. הם הוליכוהו תחילה אל חנן, שהיה חותנו של קיפא הכהן הגדול באותה שנה". חנן שאל את ישו על "תלמידיו ותורתו". לשמע תשובתו של ישו, סטר אחד המשרתים על לחיו ואמר: "ככה אתה עונה לכהן הגדול?". לאחר התשאול הקצר, הועבר ישו לכהן הגדול המכהן בתפקיד: "אז שלח אותו חנן אסור באזיקים אל קיפא הכהן הגדול". בביתו של קייפא התקיימה חקירת ישו בידי הסנהדרין.
במעשי השליחים
לאחר הפנטקוסט, ישב חנן בראש הסנהדרין, כשהשליחים פטרוס (כיפא) ויוחנן הובאו בפניה: "למחרת נאספו שריהם וזקניהם וסופריהם בירושלים, גם חנן הכהן הגדול וקיפא ויוחנן ואלכסנדר ובני משפחות הכהנים הגדולים".
בתרבות הפופולרית
לחנן יש תפקיד חשוב במחזמר ישו כוכב עליון, כאחד משני המתנגדים הראשיים של המחזמר (השני הוא קייפא), המדרבן את קייפא לנקוט בצעדים נגד ישו. ברוב הגרסאות, לחנן יש קול גבוה מאוד, המנוגד לקול הבס של קייפא.
תום והסיפור האמיתי
תום והסיפור האמיתי הם בני הזוג עירית (המכונה תום) וישראל ולדמן, צמד מוזיקלי ישראלי.
1992-1989 - פריצה תקשורתית
הצמד התחיל להקליט שירים ב-1985, וב-1989 זכה לחשיפה תקשורתית ראשונה עם הסינגל הראשון "דני". את השיר כתבו יוסי בבליקי ועוזי וייל והלחין אותו בבליקי, שנה לפני שהקים את להקתו פונץ'. השיר הפך ללהיט, ונכלל באלבום הבכורה שהוציא הצמד ב-1992 (ולא ב-1994, כפי שרבים טועים לחשוב), "בעיניים עצומות", בחברת NMC (למרות שבפועל לא היו לצמד כוונות מסחריות). סגנונו של האלבום, שהיה אסופה של שירים שהקליטו תום וישראל בין השנים 1985–1992, הוא רוק ברוח שנות השבעים בעל אופי נאיבי. פרט לזוג הנשוי ובבליקי, השתתפו ביצירת השירים גם עובדיה חממה וברוך פרידלנד. בטלוויזיה שודרו וידאו קליפים לחמישה משירי האלבום (שצולמו עוד ב-1989, ושעטיפת האלבום היא תצלום של קטע הלקוח מאחד מהם) ולאחריו יצאו הסינגלים "לעוף", "הבוקר שבא (אל תפחד)", "יאלי" ו"תגיד לי". האלבום הוקדש לזכרו של המתופף אילן אליאס, אשר השתתף באלבום וזמן קצר לאחר צאתו נהרג בתאונת דרכים.
1996 - חלום הקרח
ב-1996, לאחר 3 שנים של דממה תקשורתית, שחרר הצמד את אלבומו "חלום הקרח", גם הוא בהפצת NMC. הפעם היה זה אלבום קונספט ששילב מוזיקה אלקטרונית עם רוק פסיכדלי. האלבום כלל שירים מקוריים, חלקם בשיתוף יוסי בבליקי ואשתו ריי, וקטע בשם "יום הדייג הגדול", המפוצל ל-15 שירים קצרים וקטעים אינסטרומנטליים. מתוך אלבום זה בלטו השירים "הארפר" (ממנו זכורה השורה "איך תנהג בחושך ללא אורות"), "גשם אחרון", "ואלס געגועים", "קהות תחושה", "כוכבית", "חטא לסוף שבוע" ושיר הנושא. לשיר "הארפר" יצא קליפ שביים אילן בשור.
ב-1997 השתתפו תום וישראל בערב שירי משוררים בגלריה בתל אביב-יפו, שם העלו מופע אקוסטי משיריהם כאשר ברקע הוקראו שירי המשוררים שהוצגו בגלריה. הצמד הופיע לצידם של רועי הראבן, תופעת דופלר ויוסי בבליקי.
1998 - אלבום ב-20 עותקים בלבד
ב-1998 הקליט הצמד, שלקח דממה תקשורתית לאחר אותה הופעה בגלריה, אלבום שלישי ואקוסטי שנשא את השם הסמלי "נגמרו החיוכים" (שורה מתוך שירו של ירמי קפלן "מדוע לא באת"). תום וישראל החליטו שלא לשלוח את הדיסק להפצה של חברת תקליטים ולמכירה בחנויות, ולכן הודפסו ממנו 20 עותקים בלבד, ממוספרים אישית, שנשלחו לחברים ושדרני רדיו (ועל כן הוא נחשב קשה להשגה). "נגמרו החיוכים" היווה מעין "סיכום" לפעילותו המוזיקלית של הזוג וכלל את השירים "סוף סיפור" ו"וינסנט", חידוש לשירו של ירמי קפלן "מדוע לא באת" וגרסאות אקוסטיות לשירים מאלבומיהם הקודמים, ביניהם "קרטון לילה" (שילוב של השירים "קרטון לילה ראשון" ו"קרטון לילה שני" מהאלבום הקודם) ו"לעוף", "מאושר" ו"תום החלום" מהאלבום הראשון. את ההחלטה להדפיס עותקים נוספים ולהפיץ את האלבום באופן מסחרי השאירו תום וישראל לקהל.
ב-1999 העלה הצמד לאינטרנט את אתרו הרשמי, שנבנה על ידי הבאסיסט המלווה אותם יואב מירב, בשירות אירוח האתרים Tripod.com. ביולי באותה שנה החל הצמד לעבוד על אלבומו הרביעי. ב-7 באוגוסט בהמשך השנה תוכננה הופעה חיה של "תום והסיפור האמיתי" בטלוויזיה, אך היא בוטלה לאחר מותו הפתאומי של צביקה שטרר, אביה של תום.
ב-2002 התארח הצמד באלבומו של עובדיה חממה "אפקט החממה", בדואט "מאושר" (שהופיע באלבום "בעיניים עצומות") עם זמר הרוק דוד מזרחי ושירה של לאה גולדברג "דימיתי שהזמן" בביצוע חממה ותום (ישראל לא השתתף בשיר זה).
2010 - התקליט הרביעי
ב-2010, כזוג גרוש (הצמד לא ציין את תאריך הגירושין), שחררו תום וישראל שירים חדשים - "הקיץ שלי חזר" שהפך ללהיט ואף צולם לו קליפ, ו"שקיעתו של יום תמים" - גרסה עברית לשירה של מריאן פיית'פול "As Tears Go By", בו השתתפו שרון רוטר וסתיו חממה, בתו של עובדיה חממה, בקולות רקע (שיר זה מוכר יותר בשם "פתאום היה לי טוב כל כך" שביצעה שולה חן בתרגומו של אריק איינשטיין, שתרגם את השיר לעברית פעם נוספת בשם "מתוך דמעה" עבור דפנה בר ציון). אחריהם יצא אלבומם הרביעי של הזוג בלייבל Sunflower Records. האלבום, בעל השם הסמלי "התקליט הרביעי", כלל חומר מקורי מהשנים 1998-1997 שעסק בפרידה והגירושין, מנקודות מבט משותפות ואישיות.
באלבום זה בלטו בנוסף השירים "פיתולים במחשבתי", "קורא לך הלילה", "תני לי את ידך", "איך אוכל" ו"נפרדים". נכללו בו חידושים לשירים "וינסנט" ו"משוטטת", שהופיעו באלבום "נגמרו החיוכים". למרות הדממה התקשורתית הארוכה, זכה האלבום לביקורות משבחות.
יחסי בהוטן–צ'ילה
יחסי בהוטן–צ'ילה הם היחסים הבילטרליים שבין ממלכת בהוטן לבין הרפובליקה של צ'ילה. כיום לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים בין שתי המדינות, ושתי המדינות לא מיוצגות האחת אצל השנייה, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. זאת כחלק ממדיניות ההתבדלות של בהוטן, שמגבילה את כמות המדינות שבהוטן מקיימת איתם יחסים. למרות זאת, שתי המדינות חברות באו"ם ובארגונים בינלאומיים נוספים.
תהילים מ"ו
תהילים מ"ו הוא המזמור הארבעים ושישה בספר תהילים (לפי המספור בוולגטה ובתרגום השבעים, המזמור ממוספר כמזמור ה-45) המסר המרכזי במזמור הוא "אֱלֹהִים לָנוּ מַחֲסֶה וָעֹז"(ב) והוא מיוחס לבני קרח המוזכרים בספר דברי הימים כבני לוי וכמשוררים במקדש. כמו מ"ב, מ"ג, מ"ד, מ"ה, מ"ז, מ"ח, מ"ט, פ"ד, פ"ה, פ"ז ופ"ח. המפרשים נחלקו אודות חלקם במזמורים, יש הטוענים שהם חיברו את המילים או הלחן ויש המפרשים שהם אלו שנהגו לזמרו במקדש.
יש האומרים כי אמירת הפרק היא סגולה למי שיש שונא לאשתו.
תוכנו של המזמור
מזמור מ"ו מורכב משנים עשר פסוקים ומהווה שיר בן שלושה בתים כאשר שני הפסוקים הראשונים מהווים מעין הקדמה על המשוררים שכתבו או שרו את המזמור (בני קרח) ועל נושא השיר (אֱלֹהִים לָנוּ מַחֲסֶה וָעֹז עֶזְרָה בְצָרוֹת נִמְצָא מְאֹד (ב))
בית שני ה'-ז'
לא רק עם המשוררים נמצא האל אלא גם עם עירם, כי עיר ש"אֱלֹהִים בְּקִרְבָּהּ בַּל תִּמּוֹט" האל עוזר לה ומציל אותה מפני "גוֹיִם" ו"מַמְלָכוֹת". ובסוף הבית מופיע הפזמון: "ה' צְבָאוֹת עִמָּנוּ מִשְׂגָּב לָנוּ אֱלֹהֵי יַעֲקֹב סֶלָה"(ח).
בית שלישי ח'-י"א
אמנם האל נמצא עם המשוררים בתשועה בקרב אך גם בביטול הקרבות כולם:"מַשְׁבִּית מִלְחָמוֹת עַד קְצֵה הָאָרֶץ"(י). וגם בסוף חלק זה חוזר הפזמון ומסכם:"ה' צְבָאוֹת עִמָּנוּ, מִשְׂגָּב לָנוּ אֱלֹהֵי יַעֲקֹב סֶלָה"(יב)
המזמור בליטורגיה
על הפזמון של המזמור (החוזר בפסוקים ח' וי"ב) נאמר בתלמוד הירושלמי . בשל כך, הוא משולב בקטעי תפילה רבים ובהקשרים רבים, למשל בפסוקי דזמרא, בקדושה דסדרא, בסדר הסליחות, בסדר פיטום הקטורת ובסדר ההבדלה במוצאי שבת.
לדעת הגר"א ולמנהג הפרושים, מזמור זה הוא שיר של יום ביום האחרון של חול המועד פסח.
אצטדיון הרנן רמירס וייגאס
אצטדיון הרנן רמירס וייגאס (בספרדית: Estadio Hernan Ramírez Villegas) הוא אצטדיון כדורגל, הממוקדם בעיר פריירה, בירתו של מחוז ריסרלדה שבקולומביה ומשמש כאצטדיונה הביתי של קבוצת דפורטיבו פריירה. תכולת האצטדיון היא 30,297. האצטדיון תוכנן ועוצב על ידי הארכיטקט, הרנן רמירס וייגאס והמעצב, גיירמו גונסלס סולטה ופתיחתו הרשמית הייתה בשנת 1971. ב-1 וב-2 במאי 1971 נערך טקס הפתיחה לטורניר מיוחד שבו השתתפו דפורטיבו פריירה, אונסה קלדס, ספורטינג קריסטל ואמלק. משחק הפתיחה הסתיים בתיקו 2-2 בין דפורטיבו פריירה וספורטינג קריסטל.
בשנת 2008 בחרה פיפ"א את קולומביה כמדינה שתארח את גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2011 ומאחר ופריירה נבחרת להיות אחת משמונה הערים המארחות, היה עליה לשפץ את האצטדיון שלא עמד בקריטריונים. ראש העיר, ישראל לונדוניו, עמד בראש הקבוצה שהחלה את השינוי והשיפוץ הכמעט מוחלט שעבר האצטדיון ושעלותו הייתה 17,200,000 דולר.
בין האירועים שנערכו באצטדיון היו הסודאמריקנו 1987, הקופה אמריקה 2001, קופה ליברטדורס 2002, הסודאמריקנו 2005, המונדיאליטו 2011, קופה סודאמריקנה 2014 והטורניר הקדם אולימפי של דרום אמריקה ב-2020.
Sucker (שיר)
בקליפ הרשמי של השיר מוצגות בנות הזוג של חברי הלהקה: פריאנקה צ'ופרה (אשתו של ניק), סופי טרנר (ארוסתו דאז של ג'ו וכעת אשתו) ודניאל ג'ונאס (אשתו של קווין). השיר היה מועמד לפרס גראמי לביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה בטקס פרסי גראמי ה-62 ובארבע קטגוריות בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2019, כולל קליפ השנה, וזכה בפרס קליפ הפופ הטוב ביותר.
הצלחה מסחרית
בארצות הברית, "Sucker" הגיע למקום הראשון בבילבורד הוט 100 ובמצעד השירים הדיגיטליים של ארצות הברית, עם כ-88,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון לצאתו. זה היה השיר ה-34 שהופיע לראשונה בצמרת מצעד הבילבורד הוט 100. "Sucker" הפך לשיר הראשון של האחים ג'ונאס שהגיע לראש המצעד ולמקום הראשון של להקת בנים במצעד מאז שנת 2003, שם השיר "Bump, Bump, Bump" מאת להקת B2K בהשתתפות פי דידי הגיע לראש המצעד. השיר הפך לכניסה הראשונה של הלהקה למצעד מאז "Pom Poms" בשנת 2013 והראשון שנכנס לעשרת הגדולים מאז "Tonight" משנת 2008. הוא ירד למקום השישי בשבוע שלאחר מכן, אך ככל שהושמע יותר בתחנות הרדיו המשיך השיר לעלות והצליח לחזור לחמישייה הפותחת בחודש מאי. לאחר מכן הגיע עד למקום השלישי ב-27 במאי, תוך שהוא מגיע לראש מצעד שירי הרדיו. בסופו של דבר השיר בילה 22 שבועות בעשירייה הפותחת במצעד לפני שנפל למקום ה-12 ב-17 באוגוסט 2019.
השיר היה גם לראשון שלהם בבריטניה שנכנס לחמישייה הפותחת.
נכון לחודש נובמבר 2020, היו לשיר מעל 840 מיליון השמעות בספוטיפיי.
וידאו קליפ
את הקליפ ביים אנתוני מנדלר והוא שודר לראשונה כשרואים את חברי הלהקה עם בנות זוגם: אשתו של קווין - דניאל, אשתו של ניק, פריאנקה צ'ופרה וארוסתו של ג'ו (כיום אשתו) סופי טרנר. נכון לחודש נובמבר 2020 עומד מונה הצפיות של השיר על כ-291 מיליון צפיות.
הופעות חיות
ב-7 במרץ 2019, האחים ג'ונאס ביצעו את השיר לראשונה בתוכנית האירוח הלילית של ג'יימס קורדן. ב-2 במאי 2019, הם ביצעו את השיר בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד 2019 לצד סינגל הבכורה של ניק, "Jealous", והלהיט של ג'ו, "Cake by the Ocean", עם להקת DNCE. ב-11 במאי 2019 הם ביצעו את השיר שוב בסאטרדיי נייט לייב כאורחים המוזיקליים. הם ביצעו את השיר גם בפרק הראשון של החידוש של "All That" ב -15 ביוני 2019.
טענות גניבה ספרותית
להקת הרוק האמריקאית, פורטוגל. דה מאן האשימו את האחים ג'ונאס בהעתקה של הסינגל שלהם משנת 2017, "Feel It Still". פורטוגל. דה מאן צייצו בטוויטר. מאוחר יותר הבהירה הלהקה באומרם כי הם "בכלל לא כועסים", וכי הם "למעשה אוהבים הרבה מהמוזיקה של [האחים ג'ונאס] ואלבומי הסולו של ניק".
וסילי קמנסקי
וסילי ואסילביץ' קמנסקי (ברוסית: Васи́лий Васи́льевич Каме́нский ; 17 באפריל 1884 - 11 בנובמבר 1961) היה אמן, משורר פוטוריסט ומחזאי רוסי.
ביוגרפיה
קמנסקי נולד במחוז פרם, שם אביו היה מפקח במכרות זהב. הוא איבד את הוריו בגיל חמש ונסע לגור בפרם אצל דודתו, שבעלה השיט גוררות קיטור על הנהר; מאוחר יותר כתב "כל ילדותי התרחשה בבית על רציף בין גוררות, רפסודות, סירות, סוורים, מלחים, דוברות, קברניטים..."
הוא עזב את בית הספר בשנת 1900, ומ-1902 עד 1906 עבד כפקיד ברכבת. בשנת 1904 החל לתרום לעיתון "פרמסקי קריי", בפרסום שירים ומודעות; בעיתון הוא פגש מרקסיסטים מקומיים ופיתח אוריינטציה פוליטית שמאלית משלו. בתקופה זו הוא גם התחיל לשחק ונסע ברחבי רוסיה עם להקת תיאטרון. בשובו לאורל הפך לתועמלן והנהיג את ועדת השביתה בעירו, שבגינה נידון למאסר. עם שחרורו נסע לאיסטנבול ולטהראן; הרשמים מהמסע למזרח השאירו חותם על עבודתו המאוחרת.
מוסקבה
ב-1906 הגיע למוסקבה, שם החל לעבוד ב-1908 כעורך בכתב העת וסנה (אביב), ופגש סופרים מוסקבים חשובים כמו דייוויד בורליוק, אצלו למד ציור, וולימיר חלבניקוב. שנתיים לאחר מכן השלושה שיתפו פעולה עם כותבים אחרים באנתולוגיה Sadok sudei והקימו את הקבוצה הפרוטו-פוטוריסטית Hylaea (ברוסית: Гилея), אליה הצטרפו עד מהרה אלכסי קרוצ'ניק ולדימיר מאיאקובסקי.
בשנת 1910 פרסם קמנסקי את יצירת הפרוזה הראשונה שלו, הרומן הקצר זמליאנקה (בקתת הבוץ), "בו החיים העירוניים ננטשים למען השמחה והיופי של הטבע", אך חוסר הצלחתו הרתיע אותו זמנית ממאמץ ספרותי נוסף.
קמנסקי עזב את מוסקבה כדי להסתובב במדינה, והפך לאחד הרוסים הראשונים ששלטו באמנות התעופה החדשה [6] אולם לאחר התרסקות מטוסו בשנת 1911, הוא ויתר על המשך הטיסות. במשך כמה שנים הוא התגורר באחוזתו ליד פרם, אבל ב-1913 הוא חזר למוסקבה, אף שסייר ברוסיה עם בורליוק ומאיאקובסקי, כדי לקדם את הפוטוריזם. הוא גם חזר לפעילות ספרותית, ב-1914 ושנה לאחר מכן פרסם שני ספרי שירה שלו.
שנים מאוחרות
בשנות ה-20 שיחק תפקיד קטן בקבוצת תיאטרון של מאיאקובסקי; בשנות ה-30 כתב את ספר הזיכרונות שלו, "דרכו של חובב", 1931 ועוד שתי דרמות היסטוריות, אמיליאן פוגצ'וב (1931) ואיבן בולוטניקוב (1934).
ב-19 באפריל 1948 לקה בשבץ מוחי שהותיר אותו משותק עד מותו ב-1961.
הבית שבו התגורר בכפר טרויצה שבפרם קריי בשנים 1932 עד 1951 משמש כמוזיאון.
המילון לביוגרפיה ספרותית מסכם את הקריירה שלו במילים האלה:
קמנסקי היה מעורב באירועים ספרותיים משמעותיים לאורך הקריירה שלו והכיר אנשים רבים שהיו מרכזיים באוונגרד הרוסי. "שירי הבטון והברזל" שלו היו בין הניסויים הנועזים והמיוחדים ביותר בפוטוריזם הרוסי, והוא התאים בחופשיות טכניקות פוטוריסטיות אחרות לסגנון האימפרסיוניסטי שלו. אף על פי שתרומתו הגדולה ביותר לספרות הייתה ככל הנראה גילויו של ולמיר חלבניקוב, קמנסקי היה משורר יוצר בפני עצמו ומשתתף פעיל בחיי האמנות של רוסיה בשליש הראשון של המאה העשרים.
אדולף סיזר
ביוגרפיה
ב-1984 היה סיזר מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר ולפרס גלובוס הזהב על תפקידו בדרמת המלחמה הגזענית "סיפורו של חייל" בתור סמל וויטרס, סמל מאוס על יחידת חיילים שחורים שנרצח באופן מסתורי. סיזר גילם את התפקיד גם על בימות התיאטרון וזכה על הופעתו בפרס דרמה דסק. שיחק לאחר מכן בדרמה של סטיבן ספילברג "הצבע ארגמן" בדמותו של גבר זקן, סרטו האחרון של סיזר היה הקומדיה "מועדון גן עדן".
סיזר נפטר בשנת 1986 מהתקף לב על סט צילומי הסרט "בחורים קשוחים". סיזר נקבר בבית הקברות פרנקליף שבעיירה גרינבורג', ניו יורק. השאיר אחריו אישה דיאן, שתי בנות ובן אחד.
לסלו שומוג'י
לאסלו שומוג'י (בהונגרית: Somogyi László; 25 ביוני 1907 – 20 במאי 1988) היה מנצח הונגרי.
ביוגרפיה
שומוג'י נולד בבודפשט. את הכשרתו המוזיקלית קיבל באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט, אצל זולטאן קודאי ולאו ויינר. בהמשך היה לפרופסור ראשון במעלה במחלקת הניצוח. בשנותיו בהונגריה ייסד וניהל את התזמורת הסימפונית, היה המנצח הראשי של רשות השידור ההונגרית, והופיע כמנצח אורח עם בית האופרה של בודפשט. כמו כן ניצח על רוב התזמורות החשובות בפולין, גרמניה המזרחית, רומניה, יוגוסלביה ובולגריה.
הקלטות
הקלטותיו של שומוג'י כוללות סימפוניות של היידן, הקונצ'רטו לפסנתר של דבוז'אק עם פירקושני לחברת ווסטמינסטר, והפנטזיה הכוראלית של בטהובן עם דניאל בארנבוים הצעיר מאוד, לחברת MCA בשנת 1960.
אברהם רפאל כלפון
הרב אברהם רפאל כלפון (1820, ה'תק"ף –1886) היה שד"ר, רב בתטואן שבמרוקו, רב בטבריה ואב בית דין וראש ישיבה בחיפה.
ביוגרפיה
נולד ליעקב כלפון בתטואן שבמרוקו. בילדותו התחנך במוסדות מקומיים, וכשבגר נישא לאסתר לבית סלאמה וכיהן במשרה רבנית בעיר.
בשנת 1860 (ה'תר"ך) עלה לארץ ישראל יחד עם בני משפחתו, והשתכן בטבריה, שם מונה לשמש כרב. בשלב מסוים עבר להתגורר בחיפה, ולאחר פטירת הרב אלעזר הכהן חמצי בשנת 1881 (ה'תרמ"א) מונה לשמש תחתיו כאב בית הדין המקומי וכראש ישיבה.
התכתב עם רבנים שונים, בהם הרב מנשה סתהון, שאף נפגש עמו כשנסע לביירות, הרב יעקב שאול אלישר, הרב יוסף שמואל אבולעפיה, הרב ישועה בסיס והרב יצחק חי טייב. כן חיבר מספר פיוטים, בהם פיוט לברית מילה ופיוט לכבוד רבי מאיר בעל הנס, שכתב לרגל חנוכת המבנה שעל הקבר בשנת 1868 (ה'תרכ"ח).
נובי סטיילס
נורברט "נובי" פיטר סטיילס (באנגלית: Norbert "Nobby" Peter Stiles; 18 במאי 1942 – 30 באוקטובר 2020) היה כדורגלן ומאמן אנגלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
אברהם רפאל כלפון
ביוגרפיה
בתפקידו ברבנות החליפו הרב מסעוד התשואל.
נובי סטיילס
סטיילס בילה את רוב קריירת המשחק במנצ'סטר יונייטד, עמה זכה בין היתר בגביע אירופה לאלופות הראשון בתולדותיה, ובשתי אליפויות אנגליה. הוא רשם 28 הופעות במדי נבחרת אנגליה, והיה שותף מלא לזכייתה במונדיאל 1966, כששיחק לאורך כל משחקיה בטורניר. הוא זכור בשל חגיגת הניצחון באצטדיון ומבלי, כשרקד על הדשא עם גביע העולם בידו האחת, ועם שיניו התותבות בידו השנייה.
בהמשך הקריירה רשם קדנציות קצרות במידלסברו ובפרסטון נורת' אנד, לפני שפנה לקריירת אימון קצרה בפרסטון, בוונקובר וייטקפס הקנדית ובווסט ברומיץ' אלביון.
קריירת משחק
סטיילס, יליד העיר מנצ'סטר, התקבל בספטמבר 1959 כחניך בקבוצת הנוער של מנצ'סטר יונייטד אותה אהד מילדות. קבלתו לקבוצה הייתה חריגה מהרגיל באותה תקופה, בשל גובהו הנמוך יחסית (בתקופה זו נפסלו נבחנים רבים אשר לא היו גבוהים מספיק) וכן בשל העובדה שהרכיב שיניים תותבות במרכז פיו, לאחר ששיניו המקוריות נשברו במהלך משחק כדורגל כשהיה צעיר יותר. הוא הקריח בגיל צעיר והתהדר לאורך הקריירה בתספורת מסוג הלוואה וחיסכון. כן סבל מקוצר ראייה חמור שהכריח אותו להרכיב עדשות מגע חזקות על המגרש ומשקפיים בעלות זכוכית עבה מחוץ למגרש. על אף כל אלו, מאט באזבי האמין וראה את הפוטנציאל בקשר הצעיר, והעניק לו הופעת בכורה בהרכב (אז תופקד כמגן) באוקטובר 1960, מול בולטון וונדררס.
סטיילס התאפיין במשחק מסירות פשוט ומדויק וביכולות חטיפה והשתלטות גבוהות מהרגיל, שסייעו לו לבצע את המעבר מעמדת המגן לעמדת הקשר האחורי של הקבוצה. התפקיד, שכיום נפוץ בקרב קבוצות רבות בעולם, היה אז נדיר מאוד, שכן קו הקישור היה בנחיתות מספרית מול קו ההתקפה, ותפקידם של הקשרים היה בעיקר לחפות על המגנים. סטיילס, בזכות יכולותיו, היה אחראי על סיכול התקפות היריב, ופתח לשחקנים בעלי יכולת טכנית גבוהה, כגון בובי צ'רלטון ואחריו ג'ורג' בסט מרחב תמרון רב יותר עם הכדור.
בעונת זכה סטיילס בפעם השנייה והאחרונה בקריירה שלו באליפות אנגליה עם מנצ'סטר, ועונה אחר כך היה שותף לקמפיין אירופי היסטורי של קבוצתו בגביע אירופה לאלופות. הקבוצה הצליחה להעפיל עד למשחק הגמר מול בנפיקה ליסבון באצטדיון ומבלי, ושם ניצחה 1–4 בהארכה. סטיילס פתח בהרכב הקבוצה לגמר, בדרך לזכייה הראשונה בתולדות הקבוצה בגביע אירופה.
נבחרת אנגליה
לקראת טורניר מונדיאל 1966 אותו אירחה אנגליה, ומאחר שהייתה פטורה מהשתתפות בטורניר מוקדמות, ניסה מאמן נבחרת אנגליה באותה התקופה, אלף ראמזי, לבחון שחקנים לסגל הסופי במשחקי ידידות ובמשחקי אליפות הבית הבריטית. כוכב הנבחרת בובי צ'רלטון היה הראשון להבטיח את מקומו בקישור הנבחרת, וסביבו ניסה ראמזי לייצר שלישיית קישור חזקה וקבועה. אחד המקומות בשלישיית הקישור היה שמור לקשר שיהרוס את התקפות היריבה. לתפקיד זה נבחן לראשונה סטיילס ב-10 באפריל 1965 מול במסגרת אליפות הבית, במשחק שהסתיים בשוויון 2-2. סטיילס הרשים את ראמזי ופתח בהרכב בשמונה מתוך תשעה המשחקים הבאים של הנבחרת. ב-23 בפברואר 1966, בהופעתו העשירית, כבש סטיילס את שערו היחיד במדי אנגליה, שער הניצחון מול במשחק ידידות שהסתיים בתוצאה 0–1 לאנגליה.
לקראת טורניר המונדיאל זומן סטיילס על ידי ראמזי, כשבאמתחתו 14 הופעות בינלאומיות אותן צבר בשנה שלפני הטורניר. במונדיאל עצמו סטיילס לא החמיץ ולו דקה אחת במשחקיה של אנגליה. הוא פתח בהרכב ושמר על מקומו לאורך כל משחקיה של אנגליה בטורניר, שהחלו עם שוויון 0-0 מול, ונמשכו בניצחונות 0–2 על ועל , בדרך למקום הראשון בבית בסיום שלב הבתים. ברבע הגמר גברה אנגליה 0–1 על במשחק רווי אלימות, ובחצי הגמר פגשה את. תפקידו של סטיילס במשחק היה להצר את צעדיו של כוכב הנבחרת הפורטוגלית אאוזביו. על אף שסטיילס ומאמנו ספגו ביקורות על המשחק הקשוח והשמירה האישית על אאוזביו, הטקטיקה הוכחה כיעילה לאחר שתרומתו היחידה של הפורטוגלי הייתה פנדל אותו תרגם לשער מצמק שמונה דקות לסיום. אנגליה שמרה על יתרונה עד לסיום, ניצחה 1–2 והעפילה למשחק הגמר מול גרמניה המערבית. אנגליה גברה על יריבתה 2–4 בגמר לאחר הארכה, וחגגה את זכייתה היחידה בתולדותיה במונדיאל.
שנתיים לאחר הזכייה בתואר, זומן סטיילס לסגל אנגליה לקראת יורו 1968. על אף הישגיו של סטיילס בנבחרת, מי שהועדף על ידי ראמזי באותו התפקיד היה קשרה של טוטנהאם הוטספור, אלן מאלרי. מאלרי פתח על חשבונו של סטיילס בחצי הגמר מול, בו נוצחה אנגליה 0–1, ובדקה ה-89 היה לכדורגלן הראשון בתולדות הנבחרת שסופג כרטיס אדום. בהיעדרו, עלה סטיילס בהרכב בניצחון 0–2 על במשחק על המקום השלישי.
קריירת אימון
בקיץ 1975 התפטר צ'רלטון מתפקידו כמאמן פרסטון על רקע העברתו של מגן הקבוצה לניוקאסל יונייטד. סטיילס, שפרש באותו הקיץ, התמנה לתפקיד המאמן הזמני אך סירב להצעת הקבוצה להתמנות למאמן הקבוע כתמיכה במאמנו המתפטר, ועזב כשבוע לאחר מכן.
סטיילס חזר לפרסטון שנתיים אחר כך, וב-22 ביולי 1977 התמנה לתפקיד מאמן הקבוצה. כבר בעונת הבכורה שלו הוביל סטיילס את פרסטון למקום השלישי בטבלה ובהעפלה לליגת המשנה. עונה אחר כך המשיכו פרסטון וסטיילס להפתיע כשסיימו במקום השביעי בליגת המשנה, הרחק ממאבקי התחתית. לאחר עונה אחת נוספת במרכז הטבלה, סיימה פרסטון עם סטיילס על הקווים במקום ה-20 בעונת, וירדה לליגת המשנה. בסיום העונה עזב סטיילס את התפקיד לאחר ארבע עונות.
ב-29 בספטמבר 1985 התמנה סטיילס לתפקיד מאמן וסט ברומיץ' אלביון, תפקיד אימון ראשון בליגה הראשונה באנגליה. עם זאת, הוא פוטר כבר בחודש פברואר, חמישה חודשים אחר כך, לאחר שקבוצתו הצליחה להשיג תחתיו שלושה ניצחונות בלבד. הקבוצה ירדה בסיום העונה לליגת המשנה, והיה זה תפקיד האימון הראשי האחרון של סטיילס, שחשף מאוחר יותר כי בתקופתו כמאמן סבל מדיכאון רב, כשהתקשה עם העבודה הרחק מביתו ומשפחתו שבמנצ'סטר.
סטיילס חזר לקבוצת נעוריו מנצ'סטר יונייטד ב-1989 כמאמן בקבוצת הנוער של המועדון. הוא שימש בתפקיד עד ל-1993, בתקופה בה עברו תחת ידיו שחקנים שהפכו לבכירים במועדון ובמדינה, ובהם דייוויד בקהאם, ראיין גיגס ופול סקולס, וכן ניקי באט והאחים גארי ופיל נוויל.
חיים אישיים ועיטורים
בשנת 2000, בעקבות לחץ תקשורתי שקרא לעטר את חמשת שחקני הנבחרת של 1966 שעוד לא עוטרו, זכה סטיילס להיכנס למסדר האימפריה הבריטית לצד אלן בול, רוג'ר האנט, ריי וילסון וג'ורג' כהן.
בשנת 2007 נכלל סטיילס בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
ב-30 באוקטובר 2020 הלך נובי לעולמו אחרי מאבק במחלה ארוכה כשהוא בן 78. הותיר אחריו אישה, קיי, אחותו של ג'וני ג'יילס, חברו לקבוצת מנצ'סטר יונייטד באותן השנים, ושלושה ילדים. ג'ון, אחד מבניו של סטיילס, אף פיתח קריירת משחק בתחילת שנות ה-80, בין היתר בקבוצות שמרוק רוברס ולידס יונייטד וכן תקופה קצרה תחת אביו בקבוצת ונקובר וייטקפס.
יוז'ף קטונה
יוֹזֶ'ף קַטוֹנָה (בהונגרית: Katona József; 11 בנובמבר 1791 קצ'קמט – 16 באפריל 1830 קצ'קמט) היה מחזאי ומשורר הונגרי, יוצר הטרגדיה ההיסטורית באנק באן.
ביוגרפיה
יוז'ף קטונה נולד ונפטר בקצ'קמט. הוא למד עריכת דין באוניברסיטת אטווש לוראנד בפשט, ובמקביל, לקח חלק בחיי התיאטרון של הבירה: הוא היה שחקן, כתב כמה מחזות, וכן תרגם ועיבד יצירות מלודרמטיות גרמניות עבור התיאטרון ההונגרי. הוא אהב ללא תקנה את השחקנית ההונגרית המובילה, גברת דרי, אבל היא מעולם לא השיבה לו אהבה.
יוז'ף קטונה כתב את באנק באן, הדרמה החשובה ביותר שלו, לתחרות ספרותית שאורגנה על ידי כתב עת של קולוז'וואר בשנת 1815. התחרות דרשה דרמה היסטורית עם רקע הונגרי. תוצאת התחרות הייתה אכזבה עבור קטונה: הבאנק באן שלו לא הוזכר כלל. הוא כתב מחדש את המחזה ופרסם אותו באופן פרטי ב-1820, אך הוא נותר ללא תשומת לב עד אמצע שנות ה-30. הוא חזר לעיירת הולדתו קצ'קמט. בעשר השנים האחרונות לחייו הוא לא כתב יותר לבמה. קטונה מת ב-16 באפריל 1830 מהתקף לב מול משרדו.
באנק באן
הסיפור היה על באנק, המשנה למלך שמונה על ידי אנדראש השני, מלך הונגריה (1205–35), בזמן שהמלך יצא למערכה מחוץ להונגריה. באנק הסתבך בקנוניה נגד אשתו ילידת גרמניה של המלך; הוא ניסה למנוע את המרד, אבל לבסוף הוא האיש שהרג את המלכה. הסיבה שלו לרצח הייתה פוליטית ואישית בו זמנית: המלכה גרטרוד השתתפה במזימה לפתות את אשתו של באנק. דמותו המורכבת של באנק והקונפליקט העמוק בין חובה ואבל אישי הופכים את באנק באן לאחת הדרמות ההונגריות הטובות ביותר. היא נכתבה בזמן שהאינטלקטואלים של המדינה התנגדו לאבסולוטיזם ההבסבורגי, והדרמה עוסקת בתקופות ימי הביניים שבהן אצולת הונגריה נלחמה גם נגד גורמים זרים שתפסו את השלטון שלא כחוק, ולכן הדרמה הוכנסה לרשימה השחורה על ידי הממשלה. בשנת 1848, בערב 15 במרץ, קבע התיאטרון הלאומי ההונגרי הופעה של באנק באן. זה היה אירוע סמלי, חלק מהמהפכה ההונגרית.
מסוף קריית עתידים
מסוף קריית עתידים (ידוע גם בשם: מסוף עתידים) הוא מסוף אוטובוסים, המשמש כתחנת המוצא למספר קווי אוטובוס של חברת דן בעיקר, אך גם של חברת מטרופולין, קווים, אפיקים ואגד לכל גוש דן.
המסוף הוקם בשנות התשעים, במטרה לרכז קווי אוטובוס של דן ששירתו את שכונות עבר הירקון שעד אז סיימו את מסלולם בשכונת נווה שרת ורמת החייל.
בעקבות הרפורמה בתחבורה הציבורית שהתרחשה בשנת 2011, נפח התנועה במסוף עלה משמעותית. בגלל הפיכתם של קריית עתידים ואזור התעשייה רמת החייל הסמוך, בעשור הראשון של המאה ה-21, למרכזי תעסוקה. מה שאילץ להגדיל את נפח התחבורה הציבורית אליהם. בשל הפיכת המתחם קריית עתידים-ורמת החייל למע"ר משני, הוכנסו אליו עוד קווי אוטובוס שהגדילו את נפח השירות בו. הביא לחוסר מקום במסוף, שהיה מסוף שכונתי, ונהייה מסוף המשרת אזור תעסוקה שלם מה שהביא קווים רבים המשרתים את האזור לא לסיים את המסלול בו, אלא לסיים במקומות אחרים כמו חניון דן ותחנות סמוכות למסוף.
גרי גולדשטיין
גרי גולדשטיין (נולד בנאשוויל שבטנסי ב-1950) הוא אמן ישראלי ומורה לאמנות. עבודותיו בציור, רישום וספרים מטופלים הוצגו בתערוכות מוזיאליות, ונכללות בין השאר באוספי מוזיאון תל אביב, מוזיאון ישראל, מוזיאון ויקטוריה ואלברט וגלריית טייט בלונדון והמוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק.
ביוגרפיה
גולדשטיין הוא בן לניצולי שואה אשר היגרו לארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה הוא גדל בהרטפורד שבקונטיקט.
גולדשטיין הוא מוסמך M.F.A מטעם מכון פראט לאמנות בניו יורק. הוא מושפע מפופ ארט, מסוריאליזם, מדאדא ומכתבי יד מאוירים, ויוצר מערכים דמויי קומיקס, פרסומות וכרזות קולנוע.
גולדשטיין עלה לישראל ב-1977. בתחילה היה חבר קיבוץ אפיקים. בתקופת מגוריו בקיבוץ ייסד את מגמת האמנות בתיכון בית ירח. ב-1981 עבר לירושלים והתגורר בשכונת רחביה, וב-2011 עבר לתל אביב.
מאז, משמש גולדשטיין כמרצה ב-HIT מכון טכנולוגי חולון ובבית הספר לאמנות קלישר.
קתדרלת סיינה
קתדרלת סייֶנָה (באיטלקית: Duomo di Siena; הדואומו של סיינה) היא קתדרלה רומית-קתולית מימי הביניים בעיר סיינה שבאיטליה.
היסטוריה
הקתדרלה תוכננה והוקמה במאה ה-13 במקום כנסייה מהמאה ה-9.
חזית הקתדרלה משלבת סגנונות אדריכלות רומנסקית, אדריכלות גותית, ואדריכלות קלאסית.
רצפת פסיפס השיש המכסה את כל שטח הקתדרלה נוצרה על ידי כארבעים אמנים שונים מהמאה ה-14 עד המאה ה-16 ועברה שחזור במאה ה-19. בין הנושאים המופיעים בה: הסיבילות, נושאים מקראיים, ואלגוריות. במשך השנה היא מכוסה ברובה וניתן לראותה בשלמותה במשך שישה עד עשרה שבועות במשך השנה.
קפלת יוחנן המטביל נמצאת בטרנספט השמאלי של הקתדרלה, וקפלת קיגי בטרנספט הימני שלה, וכן נמצאת בה ספריית פיקולומיני המכילה ספרי מקהלה וציורי פרסקו.
בקתדרלה נמצאות יצירות של ניקולא פיזאנו, דונטלו, מיכלאנג'לו, לורנצו גיברטי, אנטוניו ראגי, ג'ובאני לורנצו ברניני, ארקולה פראטה וציורי קיר של פינטוריקיו.
בנים ובנות של מגורשים יהודים מצרפת (ארגון)
הארגון בנים ובנות של מגורשים יהודים מצרפת (בצרפתית: Fils et filles de déportés juifs de France) הוא אגודה צרפתית של צאצאים של יהודים, שגורשו או נעקרו מצרפת במהלך הכיבוש הנאצי של צרפת (1940 1944), במהלך השואה. סרז' קלרספלד, היסטוריון המתמחה בגורל היהודים בצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה, ייסד את הארגון ב-1979 ומכהן מאז כנשיא שלו.
פעילות
הארגון מוציא לאור את ה- Bulletin de liaison des Fils et Filles des Deportés Juifs de France (עלון הקשר של הארגון).
בשנת 1981 חנך הארגון בישראל את אנדרטה לזכר יהודי צרפת: אנדרטת זיכרון, ליהודים שגורשו או נעקרו מצרפת במהלך המלחמה.
סרג' קלרספלד
קלספלד היה עורך דין בבית המשפט לערעורים של פריז, הוא כתב ספרים על גורלם של יהודי צרפת במהלך מלחמת העולם השנייה ולקח חלק פעיל בהבאת נאצים ופקידים במשטר וישי למשפט על פשעים שבוצעו בצרפת במהלך המלחמה. הוא הקים את הארגון בשנת 1979 ומכהן כנשיא הארגון.
טרספאס
טרספאס (באנגלית: Trespass שמשמעותו "הסגת גבול") היא להקת רוק מתקדם ישראלית מירושלים שמנגנת מוזיקה מורכבת המושפעת מבארוק ושרה באנגלית. הלהקה מושפעת ממלחיני מוזיקת הבארוק בעיקר יוהאן סבסטיאן באך, אנטוניו ויוואלדי ואחרים, לצד להקות רוק מתקדם פופולריות כמו: יס, ג'נסיס, ELP ואחרים.
הלהקה הוקמה בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20. ההרכב הוא פאוור טריו המונה את מנהיגו גיל שטיין, קלידן הלהקה אשר מושפע בעיקר ממוזיקה קלאסית, רועי בר-טור (גיטרה בס) וגבי וייסמן (תופים) אשר מושפעים מרוק מתקדם.
הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה ב-2002. האלבום In Haze of Time יצא בחברת התקליטים הצרפתית מוזיאה (Musea) אשר החתימה את להקת הרוק המתקדם הישראלית פרווה חמה. באלבום זה, הלהקה מנגנת פיוז'ן המושפע מרוק מתקדם.
ב-2006 יצא בחברת התו השמיני אלבום אולפן נוסף בשם Morning Lights, המושפע יותר ממוזיקה מימי הביניים לצד הרוק המתקדם.
הלהקה מופיעה בפסטיבלי רוק מתקדם ברחבי העולם. בישראל הלהקה לא זוכה להצלחה רבה.
חביתית
חֲבִיתִית או חמיטה, הנקראת גם בלועזית פנקייק (מאנגלית: Pancake), קרפ (מצרפתית: Crêpe), או בְּלִינְצֶ'ס (מיידיש ורוסית: בליני) היא מין עוגה שטוחה הנוצרת מבלילה מטוגנת. מרכיביה הנפוצים ביותר הם: קמח, חלב, ביצים, סוכר, אבקת אפייה, שמן או חמאה.
הבלילות מכילות קמח מסוג כלשהו, (לרוב קמח חיטה או כוסמת), ומרכיב נוזלי כגון מים או חלב. בארצות הברית משתמשים אף בקמח תירס.
החביתית הומצאה קרוב לוודאי כבר בעת העתיקה ביוון ונקראו (tēganitēs) ,לראשונה הוזכרו ביצירותיהם של משוררים של המאה ה-5 לפנה"ס.
ארצות הברית
פנקייק אמריקאי מכיל חומר מתפיח (לרוב סודה לשתייה), ביצים, קמח וחלב על מנת ליצור בלילה סמיכה. הבלילה נוצקת על פני משטח לוהט, ומתפשטת לעוגה שעובייה כסנטימטר. החומרים המתפיחים גורמים לבועות להיווצר בצידו העליון של הפנקייק, ובהליך ההכנה, כאשר נוצרות הבועות הופכים את הפנקייק. מרקמם של הפנקייקים האמריקאים הוא קל, והם לרוב מוגשים כארוחת בוקר מצופים בסירופ מייפל וחמאה. במנה אופיינית המוגשת במסעדה מקובל להגיש 3–4 פנקייקים. קיימת גרסה טבעונית לפנקייק רגיל בה נעשה שימוש בחומרים חלופיים, כמו תחליף ביצה או חלב סויה.
קניון בת ים
קניון בת ים הוא מרכז קניות מקורה אשר נמצא ברחוב יוספטל בבת ים קרוב לגבולה עם חולון. נפתח ב-15 במרץ 1993.
בשנת 2010 הוא נהנה מתפוסה מלאה שהניבה דמי שכירות של 34 מיליון שקל בשנה ושוויו הוערך ב-420 מיליון שקל.
הקניון בנוי על שטח של כ-70,000 מ"ר התופסים בלוק שלם ברחוב יוספטל בעיר. שטחו המסחרי מורכב מ-3 קומות מסחר על שטח של 17,000 מטרים רבועים שבו נמצאות 140 חנויות. האזור המסחרי של הקניון כולל בין היתר סניף של בנק אוצר החייל, מכון כושר, סופרמרקט ואזור שעשועים לילדים.
היסטוריה
בשנים הראשונות לקיומו היה צמוד לקניון סניף של רשת השיווק שקם אשר נסגר עם פירוקה של הרשת ועל חלק משטח החנות נבנה אגף חדש לקניון. חלק נוסף של הסניף לשעבר עומד נטוש. בשנת 2007 הקניון נרכש בידי חברת אשטרום מידי חברת שופרסל ב-120 מיליון שקל. לאחר הרכישה נבנה בקניון מכון כושר על שטח של 1,700 מ"ר ושטחי המסחר הורחבו.
בשנת 2009 אישרה העירייה בנייה של מגדל בן 40 קומות בגובה 158 מטרים מעל החלק הצפון מערבי של קניון בת ים אשר יקרא "מגדל ליברטי" ויכלול שטחי משרדים מגורים ומסחר מופרדים וכן הרחבה של שטחי המסחר והחניה בקניון והקמת פארק ציבורי.
לקניון צמוד חניון מקורה גדול בן 6 קומות בן 1300 מקומות חניה. בנוסף היה מבנה חנייה נוסף בן 4 קומות שנהרס בתחילת 2022 אשר שימש את חנות השקם. על חורבות מבנה החנייה שנהרס יוקם מתחם עירוב שימושים אשר יהיה חלק ממתחם הקניון.
בשנת 2018 ביג מרכזי קניות רכשה 50% מהקניון מאשטרום.
ברוניי במשחקים האולימפיים לנוער
ברוניי משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער ברוניי לא זכה במדליה אולימפית לנוער.