cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הומופוביה ברחבי העולם
מרוקו
בשנת 2017, בעקבות הבדיקה התקופתית האוניברסלית לזכויות אדם בז'נבה, כינה מוסטפא ראמיד, לשעבר שר המשפטים והחירויות בממשלות עבד אל-אילה בן כיראן וסעד א-דין אל-עות'מאני, בראיון הומוסקסואלים כ-"זבלים". אמירתו הובילה לגינויים מצד איגודי זכויות אדם מקומיים שחתמו יחד על עצומה שהופנתה לראש ממשלת מרוקו אל-עות'מאני לפתיחת חקירה עם השר ראמיד "על אמירותיו המפלות חוקתית מיעוטים".
באפריל 2020 דיווח ארגון זכויות האדם, "Human Rights Watch" על קמפיין של הטרדה מקוונת במרוקו, בה אנשים היו מבצעים אפליקציות היכרויות חד-מיניות עבור ביצוע אאוטינג למשתמשים אחרים. ב-24 באפריל הודיע הביטחון הלאומי במרוקו כי המשטרה פתחה ב-"חקירה ראשונית" בנושא בגין "הסתה לשנאה ואפליה".
הומוסקסואליות היא פלילית ונענשת ב-3 שנות מאסר בנוסף בטריטוריה הנשלטת על ידי מרוקו בצפון מערב אפריקה, סהרה המערבית, מאז 1944.
ניגריה
הומוסקסואליות איננה חוקית בניגריה משנת 1901 ונענשת עד 14 שנות מאסר. במדינות באוצ'י, בורנו, גומבה, ג'יגווה, זמפרה, יובה, ניג'ר, סוקוטו, קבי, קדונה, קנו וקצינה נכלל עונש מוות עבור גברים, והצלפות או מאסר עבור נשים.
באוגוסט 2017 מדינת לאגוס עצרה 42 גברים בגין אשמת הומוסקסואליות.
ביוני 2018 עצרה המשטרה הניגרית למעלה מ-100 חוגגים במלון באסאבה, מדינת דלתא, באשמת היותם הומואים ולסביות. עד יולי 2018, הם עמדו לדין באשמות הקשורות להומוסקסואליות בבית המשפט.
בינואר 2019 הזהיר דולאפו באדמוס, דובר פיקוד משטרת מדינת לאגוס, הומוסקסואלים לברוח מהמדינה או לעמוד לדין. באדמוס המשיך לקבוע כי קיימים חוקים בניגריה האוסרים על מועדונים, עמותות וארגונים הומוסקסואליים שבהם כל אדם שנמצא קשור לאלה יכול להיענש עד 15 שנות מאסר.
נמיביה
הומוסקסואליות היא פלילית בנמיביה אם כי החוק דווח כלא נאכף. לסביות מעולם לא הופללה עם זאת בדומה לדרום אפריקה השכנה, לסביות הן קורבנות של מה שמכונה אונס מתקן, בו אנסים מתיימרים לאנוס את הקורבן הלסבית מתוך כוונה "לרפא" את נטייתה המינית ולהפיכה להטרוסקסואלית. באוגוסט 2016, ועדת זכויות האדם של האו"ם קראה לנמיביה לאמץ חקיקת נגד פשעי שנאה המענישים אלימות הומופובית וטרנספובית. ביוני 2019, לאחר ביטול הפללת הומוסקסואליות בבוטסואנה על ידי בית המשפט קראה הגברת הראשונה מוניקה גיינגוס לביטול חוק הסדום בנמיביה, ואמרה כי "ימי חוק הסדום ספורים" ו-"נמיביה היא הבאה".
בשנת 2001 הזהיר הנשיא סם נוג'ומה מפני טיהורים קרובים נגד הומואים ולסביות בנמיביה ואמר כי "המשטרה חייבת לעצור, לכלוא ולגרש הומוסקסואלים ולסביות שנמצאים במדינה".
בשנת 2005 טענה סגנית שר הפנים וההגירה, טופולינה מושלנגה, כי לסביות והומואים "בגדו במאבק על החופש הנמיבי, אחראים למגפת האיידס ומהווים עלבון לתרבות האפריקאית".
זוכה התחרות "מיסטר גיי נמיביה" לשנת 2011, וונדלינוס המוטניה, דווח כי היה קורבן לתקיפה הומופובית בדצמבר 2011 בווינדהוק.
סודאן
הומוסקסואלית היא פלילית בסודאן מאז 1889 כחלק מסודאן האנגלו-מצרית ונענשת בהצלפות של כ-100 מלקות ו-5 שנות מאסר בהרשעה ראשונה ושנייה ועונש מוות או מאסר עולם בהרשעה שלישית. הומוסקסואליות נשית היא חוקית. עם זאת, המועצה הריבונית הסודנית ביטלה את עונש המוות ביולי 2020 והצלפות המלקות והוסיפה כשנתיים למאסר הנאשמים בהרשעה שנייה במקום.
סומליה
הומוסקסואליות היא פלילית בסומליה ונענשת ב-3 שנות מאסר ובעונש מוות באזור הדרומי ג'ובאלנד ואזורים הנשלטים על ידי ארגון הטרור א-שבאב על פי חוקי השריעה. כחלק מסומליה, הומוסקסואליות היא פלילית במדינה דה-פקטו באזורה, סומלילנד, ונענשת בעינויים ועונש מוות מאז 1941.
סיירה לאון
הומוסקסואליות היא פלילית בסיירה לאון מאז 1861 ונענשת במאסר עולם. עם זאת, החוק דווח כלא נאכף. הומוסקסואליות נשית חוקית. ראש ממשלת הממלכה המאוחדת דייוויד קמרון הצהיר באוקטובר 2011 כי המדינה עשויה לעכב סיוע עבור מדינות שאינן מכירות בזכויות להט"ב בסיסיות בשטחן. בתגובה, נשיא הכנסייה המתודיסטית בסיירה לאון, הבישוף ארנולד טמפל, הצהיר כי, "הכנסייה בסיירה לאון תעשה הכל כדי להגן על הדמוקרטיה אך ערכינו לא יקבלו את קריאתו של מר קמרון למדינות חבר העמים לקבל את נוהג ה-"גאיזם". אנו קוראים לממשלה להודיע למנהיג הבריטי ששיטות אלו אינן מקובלות ואנו מגנים זאת באופן מוחלט. אין לראות באפריקה יבשת הזקוקה להשפעה מהשטן".
סנגל
הומוסקסואליות איננה חוקית בסנגל ונענשת ב-5 שנות מאסר וקנס. בשנת 2008, מגזין "Icone" פרסם תצלומים של נישואים חד מיניים לכאורה שהתקיימו בבית פרטי במדינה. עורך המגזין, מנצור דינג, טען כי לאחר מכן קיבל איומי מוות. חמישה הגברים אשר נראו בתצלומים נעצרו אך שוחררו מאוחר יותר ללא אישום. על פי מרכז המחקר פיו לשנת 2013, 97% מתושבי סנגל סבורים שהומוסקסואליות איננה מקובלת.
ב-19 בדצמבר 2008 נעצרו 9 גברים באשמת הומוסקסואליות בדירה פרטית בדקר, על פי החשד לאחר שהמשטרה קיבלה ייעוץ מאנונימי למעצרם. אחד המעצרים היה דיאדג'י דיוף, בעל הדירה ופעיל סנגלי ידוע העומד בראש עמותה המספקת שירותי מניעה וטיפול באיידס לגברים הומוסקסואלים. העצורים עונו שוב ושוב בתחנת המשטרה, גם לאחר שהודו שהם הומוסקסואלים. ב-6 בינואר 2009 הורשעו ב-"התנהגות מגונה ובמעשים לא טבעיים" ועל "היותם חברים בקבוצה פושעת" (3 שנות מאסר). השופט הדן בתיק קבע כי עמותת "איידס סנגל" היא "כיסוי לגיוס או ארגון פגישות של הומוסקסואלים, בטענה של מתן תוכניות למניעת HIV/איידס". עם זאת, בית המשפט לערעורים ביטל את ההרשעות באפריל 2009 והורה על שחרור מיידי של העצורים. בעודם כלואים, הוחזקו באזורים מיוחדים לאחר איומים של אסירים אחרים על רקע נטייתם.
העיתונות המקומית והבינלאומית דיווחה במאי 2009 כי גופתו של גבר סנגלי אשר הוחשב כהומוסקסואל הופרדה פעמיים מבית קברות מוסלמי בתיז. בפעם הראשונה הוצאה והושארה ליד קברו, לאחר שמשפחתו קברה אותה מחדש, הוצאה מהקבר בפעם השנייה והושלכה מחוץ לבית משפחתו.
בדצמבר 2012, זוג הומוסקסואלים הוכו באכזריות ליד העיר דקר על ידי אחד ההורים של בני הזוג לאחר שנתפסו מקיימים יחסים.
בספטמבר 2018, שני גברים ושתי נשים, נעצרו בבירה, דקר, על ידי המשטרה בגין הומוסקסואליות לאחר ששכניהם הפיצו סרטונים בהם נראים עוסקים במערכת יחסים חד מינית, כחלק מניסיון להעלת הנושא במדינה לפני קמפיין הבחירות לנשיאות סנגל 2019 לדברי פעילי להט"ב מקומיים.
צ'אד
הומוסקסואליות היא פלילית בצ'אד ונענשת ב-3 שנות מאסר וקנס של 50,000 ל-500,000 פרנק.
קומורו
הומוסקסואליות היא פלילית בקומורו ונענשת ב-5 שנות מאסר וקנס של 50,000 עד 1,000,000 פרנק.
קמרון
החברה בקמרון מוגדרת כשמרנית בה הומוסקסואליות נענשת בעונש מאסר של 5 שנים לצד עינויים, מכות והוצאות להורג אשר מוגדרים כ-"נסבלים". בשנת 2006, מספר צהובונים פרסמו שמות של כ-50 אזרחים שלטענתם היו הומוסקסואלים בעודן מגנים אותם על "התנהגות סוטה". הסיפורים הגבירו את התפוצה של העיתונים, אך מועצת התקשורת של המדינה זכתה לביקורות חריפות על כך שפשטה לפרטיות של אזרחים. הקמפיין עורר דיון לאומי בנושא זכויות להט"ב בקמרון וחדירה לפרטיות. באותה שנה, בית משפט בקמרון כלא את ז'אן פייר אמוגו בלינגה לארבעה חודשים על כך שהכפיש את גרגיר אובונה, שר ממשלה על כך שהופיע ברשימת 50 ההומוסקסואלים המשוערים בצהובון.
דו"ח זכויות האדם של משרד החוץ האמריקאי לשנת 2010 מצא כי הומוסקסואלים בקמרון, "בדרך כלל שמרו על פרופיל נמוך בגלל הסטיגמה החברתית, האפליה וההטרדות, כמו גם האפשרות למאסר. הומואים ולסביות סבלו מהטרדות וסחיטה מצד גורמי אכיפת החוק, וטענות שווא על הומוסקסואליות שימשו להטרדה של אויבים או לסחיטת כספים".
קניה
הומוסקסואליות היא פלילית בקניה ונענשת ב-14 שנות מאסר מאז 1897. לסביות לא מוזכרת בחוק העונשין אך ניתן להסיק כי אינה חוקית גם כן. בית משפט לערעורים במומבסה קבע ב-22 במרץ 2018 כי עריכת בדיקות אנאליות כפויות לאנשים המואשמים ביחסים הומוסקסואלים לבדיקת נטייתם המינית אינה חוקתית. פסק הדין הפך את החלטת בג"ץ לשנת 2016 אשר אישרה את השימוש של הרשויות בקניה בבדיקות אנאליות כפויות כדי לנסות לספק הוכחות להתנהגות הומוסקסואלית.
בנובמבר 2010 אמר ראש ממשלת קניה, ראילה אודינגה, כי התנהגותם של זוגות חד מיניים היא "לא טבעית" וכי אם יימצאו "יש לעצור אותם ולהעבירם לרשויות הרלוונטיות". לדבריו, "טירוף שגבר יתאהב בגבר אחר בזמן שיש הרבה נשים" וכי "אין צורך שנשים יעסקו בלהיות לסביות כל עוד הן יכולות ללדת ילדים". מספר ימים לאחר מכן הכחיש אודינגה שהורה על מעצר זוגות הומוסקסואלים, ואמר כי התכוון לכך כי "נישואים חד מיניים אינם חוקיים בקניה".
ביוני 2011 האשים מנהל המכללה האיסלאמית קיסאוני, השייח' מאג'יד עובייד, את האינפלציה והבצורת כתוצאה מאנשים העוסקים במעשים הומוסקסואלים. מועצת האימאמים ומטיפי קניה והמזכירה המארגנת של השייח' מוחמד ח'ליפה, אמרה כי "אנו מבקשים מהקניינים להימנע מעסקים שבבעלות אנשים כאלה ולהראות להם אפליה גלויה כדרך לעצור את הפעולה הבהמית שלהם. הם מתעללים באופן גורף בזכויות של אחרים ואסור להם להתקבל בקרב החברה".
ב-23 בפברואר 2012 המון של 100 איש בראשות מנהיגים דתיים וזקני כפר הסתער על מפגש של הומוסקסואלים במרכז העצמה והספרייה של הנוער "CDF". מפקד משטרת ליקוני, אבגרו גויו, וקצין המחוז, משה אוומה, הורו לסגור את הפגישה. השייח' אמיר זני ממסגד מוזאדלפה הגדיר את הסמינר כ-"לא חוקי, רשע ולא מקובל". הוא איים "לגייס את הקהילה להצליף את ההומואים במלקות" אם הם יארגנו מפגש מסוג זה בעתיד שוב.
יוליוס קאלו, הבישוף של הכנסייה האנגליקנית של קניה במומבסה, אמר ביולי 2012 כי התנועה לאפשר נישואים חד-מיניים מהווה "איום גדול יותר על הכנסייה הנוצרית מאשר טרור". עם זאת, ב-11 באוגוסט 2012 במהלך פגישה עם להט"בים נוצרים, הכחיש קאלו את אמירתו באומרו "לא אני אמרתי שהומואים גרועים ממחבלים. אף פעם לא. תנו לי לנקות את האוויר בנושא זה, מעולם לא אמרתי דבר כזה! זו הפעם הראשונה שלי שאני רואה או אפילו נפגש עם אנשי להט"ב ובעיקר מקניה". לאחר מכן הביע את רצונו שאנשי להט"ב יחיו בעולם "ללא אפליה ואלימות".
בשנת 2014, מועצת סיווג הסרטים בקניה (KFCB) אסרה על הפצת או הקרנה במדינה של סרט הלהט"ב-הקנייתי, Stories of Our Lives שנעשו על ידי קולקטיב אמנותי בניירובי, בטענה שהוא "מקדם הומוסקסואליות". Rafiki, הוא סרט דרמה קנייתי משנת 2018 בבימויו של ואנורי קאהיו זכה להצלחה בינלאומית והיה לסרט הקנייתי הראשון שהוקרן בפסטיבל קאן בצרפת. עם זאת הוא נאסר על ידי "KFCB" בשל נושאו ההומוסקסואלי וכוונתו "לקדם לסביות בקניה בניגוד לחוק". המועצה הזהירה כי כל מי שימצא ברשותו של הסרט יפר את החוק במדינה. האיסור עורר זעם בינלאומי. במאי הסרט, וואנורי קהיו, תבע את ממשלת קניה, להתרת הקרנת הסרט. ב-21 בספטמבר 2018 ביטל בג"ץ את איסורו ואפשר את הקרנתו במדינה למשך שבעה ימים.
תוניסיה
הומוסקסואליות היא פלילית בתוניסיה מ-1913 כחלק מתוניסיה הצרפתית ונענשת ב-3 שנות מאסר. במהלך ראיון טלוויזיה בפברואר 2012, הצהיר השר לזכויות אדם סמיר דילו כי הומוסקסואליות היא "סטייה", והומואים צריכים להיות "מטופלים מבחינה רפואית". הערותיו הובילו לביקורות שליליות שנידונו על ידי החברה התוניסאית
ארגון הלהט"ב התוניסאי "שמס" דיווח כי מאז המהפכה התוניסאית בשנת 2011, מספר גדל והולך של גברים הומואים נכלא בגין מערכות יחסים הומוסקסואליות הכוללים 127 מקרים בשנת 2018, לעומת 79 בשנת 2017 ו-56 בשנת 2016. בשנת 2019, בוצעו תוך מספר חודשים כ-22 מעצרים.
בספטמבר 2017 הסכים השר מהדי בן גרביה להפסיק בדיקות אנאליות בכפייה כהוכחה להומוסקסואליות באומרו כי הרשויות עדיין יכולות לבצע בדיקות לגברים החשודים בהומוסקסואליות אך "לא ניתן עוד להטיל בחינות אלה בכוח, פיזי או מוסרי, או ללא הסכמת האדם הנוגע בדבר". בן גרביה הודיע כי המדינה "מחויבת להגן על המיעוט המיני מכל סוג של סטיגמטיזציה, אפליה ואלימות", והוסיף כי "ראשית יש להכין את החברה האזרחית" לשינוי כזה במדינה מוסלמית. עם זאת, החל משנת 2019, דיווחים של זכויות אדם מקומיות ועמותות להט"ב מאשרות כי עדיין תביעות בתי משפט מחייבות בדיקות מסוג זה עבור קביעה אם החשוד הוא הומוסקסואל.
פיליפס (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
סטוק סיטי
מועדון כדורגל סטוק סיטי (באנגלית: Stoke City Football Club) הוא מועדון כדורגל המייצג את העיר סטוק און טרנט שבמחוז סטאפורדשייר, אנגליה. המועדון, שעל פי כמה עדויות נוסד בשנת 1863 תחת השם "מועדון כדורגל סטוק", נחשב לקבוצת הכדורגל המקצוענית הוותיקה בעולם אחרי נוטס קאונטי. יש הטוענים, עם זאת, כי המועדון נוסד חמש שנים מאוחר יותר, ב-1868. סטוק סיטי, הידועה בכינויה הקדרים (The Potters), תשחק נכון לעונת 2022/2023 בצ'מפיונשיפ. אצטדיון בריטניה, המכיל 28,384 מקומות ישיבה, הוא מגרשה הביתי הקבוצה החל משנת 1997. מדי הקבוצה כוללים חולצת פסים אדומה-לבנה ומכנס ללבן.
היסטוריה
סטוק הייתה אחת מתריסר הקבוצות המייסדות של הפוטבול ליג, ומשחקה הראשון במסגרת זו נערך מול וסט ברומיץ' אלביון ב-8 בספטמבר 1888. קודם למעבר לאצטדיון בריטניה שיחקה במשך שנים רבות בוויקטוריה גראונד.
ב-1960, כאשר המועדון מדשדש בליגת המשנה, מונה מאמן הכושר טוני וודינגטון לתפקיד המאמן הראשי. נוכח ההגנה הרעועה של סטוק, וודינגטון פיתח טקטיקה הגנתית חדשה, "חומת וודינגטון", שהפכה את הקבוצה לאחת החינניות באנגליה, ועם זאת אחת היציבות ביותר. וודינגטון רכש את השוער האגדי גורדון בנקס תמורת 52,000 ליש"ט, וכן את כוכב העבר של הקבוצה סטנלי מתיוס, שנחשב היום לשחקן הטוב ביותר ששיחק אי פעם בשורותיה של סטוק. בעונת 1962/1963 עלתה הקבוצה לליגה הראשונה.
התואר המשמעותי היחיד של סטוק מאז היווסדה הוא גביע הליגה האנגלית, בו זכתה בשנת 1972 לאחר ניצחון 1–2 על צ'לסי בגמר. טוני וודינגטון, בשנתו ה-12 במועדון, נחרת מאז בדברי הימים של המועדון כגדול מאמניו. הוא אף הוביל את סטוק פעמיים לשלב חצי הגמר של גביע ה-FA. בעונת 1974/1975 הקבוצה סיימה חמישית בליגה הבכירה. בשנות השבעים הקבוצה הופיעה לראשונה במסגרת אירופית, כאשר הודחה כבר בשלביו המוקדמים של גביע אופ"א: ראשית על ידי קייזרסלאוטרן הגרמנית (1972/1973) ולאחר מכן על ידי אייאקס אמסטרדם בעונת 1974/1975. בעונת 1976/1977 הקבוצה ירדה לליגת המשנה לראשונה מזה 14 שנה, כשבדינגטון אף הוא עוזב את המועדון במרץ 1977. המאמן הוולשי אלן דרבאן העלה את הקבוצה חזרה לליגה הבכירה כעבור שנתיים.
סטוק, שהייתה בעשור הקודם חברה קבוע למדי בליגה הבכירה, ירדה בסוף עונת 1984/1985 לליגת המשנה כשצברה 17 נקודות בלבד מ-126 האפשריות. מאז ועד לסיום עונת 2007/2008 לא הצליחה לשוב לליגה הבכירה. אדרבה, הדברים רק הידרדרו במשך השנים. בסוף עונת 1989/1990, תחת הדרכתו של אלן בול, סטוק ירדה לליגה האנגלית השלישית, ואת העונה הבאה סיימה במקום הנמוך בתולדותיה: 15 בליגה השלישית. רק כעבור שלוש שנים - בעונת - הצליחה לסיים ראשונה תחת שרביטו של המאמן הסקוטי לו מקארי ולהעפיל לליגת המשנה, עם מאזן של 93 נקודות ליגה ו-25 משחקים רצופים ללא הפסד.
עונת הייתה מהמוצלחות בתולדות המועדון. סטוק סיימה רביעית בטבלה, בעיקר הודות לכישוריו של כוכב הנבחרת האולימפית של אנגליה, מייק שרון, ורק הפסד ללסטר סיטי בשלב חצי הגמר של משחקי הפלייאוף דן אותה לעונה נוספת מחוץ לפרמייר ליג. עזיבתו של מקארי בסוף עונת וחילופי מאמנים רבים פגעו בקבוצה. ב- שב ואיתרע מזלה, והיא ירדה לליגה השלישית במחזור האחרון, דווקא בעונה שבתחילתה עברה לאצטדיונה החדש.
סטוק נרכשה בשנת 1999 על ידי קבוצת אנשי עסקים איסלנדיים, אשר הביאו עמם גם מאמן איסלנדי - המאמן הזר הראשון של הקבוצה - גודיון טורדרסון. בסוף עונת הצליחה לעלות בשנית לליגת המשנה דרך משחקי ההצלבה, ומאז היא מהווה קבוצת מרכז-טבלה בליגה הזו. את עונת סיימה סטוק סיטי, תחת הדרכתו של המאמן טוני פאליס, במקום ה-12 בליגת המשנה, בדיוק באמצע הטבלה. ביוני 2005 עזב פאליס ובמקומו הובא מאמן אנדרלכט ונבחרת גאורגיה לשעבר, ההולנדי יוהאן בושקמפ.
את עונתה הראשונה מזה 24 שנים בליגה הבכירה באנגליה סיימה סטוק במקום ה-12 ונשארה בפרמייר ליג עונה נוספת.
בעונת 2010/11 העפילה הקבוצה לגמר הגביע האנגלי בו הפסידה למנצ'סטר סיטי משער ניצחון של יא יא טורה בדקות האחרונות של המשחק.
בעונת 2011/12 סיימה הקבוצה במקום ה-14 בליגה עם 45 נקודות. באותה עונה הקבוצה השתתפה בליגה האירופית. היא העפילה משלב הבתים אשר כלל את בשיקטש, דינמו קייב ומכבי תל אביב. בשלב 32 הגדולות היא הפסידה לולנסיה 2-0 בסיכום שני המשחקים.
בעונת 2012/13 הקבוצה סיימה מקום 13 בליגה עם 42 נקודות.
בעונות 2013\2014,2014\2015 ו2015\2016 סיימה הקבוצה במקום התשיעי, מיקומה הגבוה ביותר מאז 1975. בעונה שלאחר מכן סיימה במקום ה13
ב-5 במאי 2018 ירדה הקבוצה לצ'מפיונשיפ אחרי 10 עונות רצופות בפרמייר ליג.
סגל נוכחי
(קפטן)
(בהשאלה מסאות'המפטון)
(בהאשלה מבורנמות') (בהשאלה מברנטפורד)
טיגר: הסרט
טיגר: הסרט (באנגלית: The Tigger Movie) הוא סרט אנימציה אשר הופק על ידי אולפני וולט דיסני ויצא לאקרנים בשנת 2000. עלילת הסרט מתמקדת בטיגר, חברו הטיגריס של פו הדב, ובחיפושיו אחר טיגרים אחרים כמוהו.
זהו סרט הקולנוע הראשון באורך מלא בסדרת סרטי פו הדב שיצא לאקרנים מאז "הרפתקאותיו הרבות של פו הדב" (שיצא לאקרנים בשנת 1977). בעקבות הצלחת הסרט הופקו בעקבותיו שני סרטים קולנועיים נוספים - "הסרט הגדול של חזרזיר" ו"פו הדב: סיפורו של פיל נפיל".
עלילת הסרט
טיגר, טיגריס שחצן ומקפץ, חש ריקנות ומבקש מחבריו לקפץ איתו. רוב חבריו, שעסוקים בסידור בתיהם לקראת החורף, מסרבים, מלבד רו שמסכים. טיגר מקפץ בטעות על סלע, שנופל על ביתו של איה החמור והורס אותו. חבריו של טיגר מנסים להזיז את הסלע בעזרת המכונה של ארנבי, "מסלק הסלעים של ארנבי". טיגר מנסה לעזור להם לסלק את הסלע, אבל בטעות מגלגל את הסלע, את חבריו ואת מסלק הסלעים במורד הגבעה, אל תוך ביצה. חבריו כועסים עליו, וארנבי פוגע בו ומעציב אותו. רו שם לב לעצבותו, ומתכנן תוכנית לשיפור מצב רוחו, שבה כל חבריו של טיגר יתחפשו לטיגריסים, וכך טיגר יחשוב שהוא לא לבד.
חבריו של טיגר שולחים לו מכתב, כביכול מ"משפחת טיגר", ובו הם מודיעים על כוונתם לבקר בביתו. טיגר מארגן מסיבה וחבריו מגיעים בתחפושת של טיגריס, אך לאחר שמסכתו של רו נשמטת מפניו, טיגר מגלה את התחבולה ועוזב את ביתו בעצב. חבריו של טיגר כותבים לו מכתב התנצלות, וטיגר מבין שלמרות שחבריו כעסו עליו, הם אוהבים אותו. הם עורכים לו מסיבה בה טיגר נותן לכל אחד מחבריו מתנה לחורף.
עמראן
מחוז עמראן (בערבית: محافظة عمران) הוא מחוז צפון-מערבה של תימן.
בירת המחוז היא העיר עמראן. המחוז הוא ה-10 בגודלו בתימן מבחינת גודל האוכלוסייה (877,786 איש) והמחוז ה-14 בגודלו מבחינת שטח (9,013 קמ"ר). המחוז גובל בצפון עם צעדה, במערב הוא גובל עם חג'ה, בדרום עם אל-מחוית, בדרום מזרח עם המחוז צנעא ובמזרח עם אל-ג'וף.
היהודים במחוז התגוררו בעיר עמראן עצמה ובכפרים ובעיירות סביבותיה כדוגמת: בית עד'אקה, בנא'ל עוואם, ג'בל עמר, כוחלאן, ד'חייאן, עת'אר ועוד.
הגבלת כניסה להר הבית
הר הבית שבירושלים הוא מקום קדוש ליהודים ולמוסלמים. על הכניסה להר הבית מוטלות הגבלות מסיבות מדיניות, וכן בנימוק של שמירה על ביטחון הציבור. בנוסף, ההלכה מטילה תנאים והגבלות על כניסה להר.
איסורים הלכתיים
למעשה, לדעת רוב פוסקי ההלכה אין להיכנס להר הבית, מאחר שיש צורך בהכנות מיוחדות לצורך היטהרות מטומאות היוצאות מגוף האדם, ואוסרות את הכניסה למקומות מסוימים להר. ואף מי שיטהר מטומאות אלו, אינו יודע בוודאות את מיקומו המדויק של הר הבית ההיסטורי ואת מקום העזרה, וישנו חשש שיכנס לאזור האסור על פי ההלכה בכניסה לטמאי מת. כיום רובו ככולו של הציבור טמא בטומאת זו, לאחר שבאו בקרבה לעצמות אדם, או שהו בבניין בו נמצא מת. הטהרה מטומאת מת מצריכה אפר פרה אדומה שאינו מצוי בימינו, ויהודי הנכנס בטומאה בזדון לאזור האסור, עובר על איסור הלכתי חמור שחיובו כרת. לכן רוב היהודים שומרי המסורת נמנעים מלבקר בהר הבית.
מאידך, דעת פוסקים אחרים (רובם נמנים עם הציבור הדתי-לאומי ומיעוטם חרדים) שגם בזמן הזה ניתן להיכנס להר הבית אחרי טבילה במקווה כדין, תוך זהירות מכניסה אל מקום העזרה המשוער. העלייה להר-הבית הנהוגה על ידי מיעוט הציבור מתבססת על פוסקים אלה.
הגבלות בתקופת האימפריה העותמאנית
עד אמצע המאה ה-19 נמנעה הכניסה למתחם הר הבית ממבקרים לא-מוסלמים. בשנת 1839, בעקבות רפורמות טנזימאט בממסד ובחקיקה העותמאנית, ניתנה הרשות ללא-מוסלמים להיכנס למתחם הר הבית, אולם לשם כך היה נדרש להשיג אישור מיוחד מפחה העיר.
מתחם החרם א-שריף נשמר במאה ה-19 על ידי שוטרים אפריקאים קשוחים מדארפור, שכונו "תכּארני" (ביחיד: "תכּרוּרי"). היו מקרים רבים בהם זרים לא-מוסלמים שהתקרבו לשערי הר הבית ספגו עלבונות ופגיעות, ולעיתים גם נרגמו באבנים והוכו באלות השוטרים האפריקאים.
הגבלות תחת שלטון ירדן
במהלך מלחמת העצמאות ב־1948 השתלט הלגיון הירדני על מתחם הר הבית. ממועד זה ועד לכיבוש ההר בידי ישראל במלחמת ששת הימים לא התאפשרה כניסת יהודים ישראלים להר הבית (כמו ליתר השטחים שבשליטת ירדן).
הגבלות מטעם ממשלת ישראל
הר הבית נחשב לאחד המתחמים הרגישים ביותר בארץ וממשלת ישראל מתייחסת אליו כאל "חבית חומר נפץ" מבחינה פוליטית. הממשלה מורה לעיתים קרובות על "הגבלת הכניסה להר הבית" ליהודים או למוסלמים ובמצבים קיצוניים נאסרת לחלוטין הכניסה להר הבית.
לאחר איחוד ירושלים תחת שלטון ישראלי בעקבות מלחמת ששת הימים בשנת 1967, הורשו מבקרים בני כל הדתות להיכנס להר. אולם, הכניסה למבקרים לא-מוסלמים מותרת רק דרך שער המוגרבים, ואוסרים עליהם תפילה ופולחן במקום. לאחר כיבוש ההר, הודיעה הרבנות הראשית לישראל כי העלייה למתחם הר הבית אסורה על רקע איסור הלכתי על כניסה לשטח בית המקדש לטמאי מת (מעמדם ההלכתי של כלל האנשים בימינו), ואי-בהירות לגבי מיקומו המדויק של בית המקדש בתוך מתחם הר הבית.
יהודים רשאים להיכנס לביקור בלבד, וזאת רק בזמנים מסוימים. בזמני מתיחות פוליטית ובימי שישי, נאסרת לעיתים קרובות כניסת מוסלמים גברים מתחת לגיל 40, ולפעמים מתחת לגיל 45 או 50.
למחרת ניסיון ההתנקשות הכושל בפעיל הר הבית יהודה גליק, הורה השר לביטחון פנים, יצחק אהרונוביץ', על מניעת הכניסה להר הבית – הן ליהודים והן למוסלמים, הסגירה המוחלטת נמשכה יממה, וביום שישי שלמחרת ההר נפתח מחדש לתפילת מוסלמים, לגברים מעל גיל 50 ונשים בלבד. יו"ר הרשות הפלסטינית, אבו מאזן, טען כי זוהי "הכרזת מלחמה" מצד ישראל.
הכניסה למתחם מותרת בלבוש צנוע בלבד, הכולל כיסוי כתפיים וברכיים.
תפילת יהודים בהר הבית
באופן רשמי, המשטרה אוסרת על יהודים להתפלל בהר, או להכניס אליו תשמישי מצווה כגון טליתות וארבעת המינים. בג"ץ פסק שאיסור התפילה בהר חוקי רק ככל שהוא נדרש לשמירה על הביטחון.
מספר תנועות פועלות למען עליה ואפשרות תפילה חופשית ליהודים בהר הבית, בהן נאמני הר הבית, "התנועה לכינון המקדש"', "אל הר ה'", מכון המקדש ותנועת "חוזרים להר".
ב-2021 קבע בית המשפט השלום כי תפילה בלחש אין בה כדי עבירה על הוראות המשטרה במקום, וקיצר את הרחקתו של מתפלל שהתפלל בלחש בהר הבית. לאחר זמן קצר בוטלה החלטה זו על ידי בית המשפט המחוזי בירושלים, שקיבל את ערעור המשטרה על ההחלטה.
בתחילת שנת 2021 חל שינוי בסטטוס קוו, ומבקרים יהודים החלו לקיים בהר הבית שיעורי תורה ותפילות לא רשמיות, באופן שקט וללא סממנים יהודיים בולטים. תפילות ממושכות נערכות בחסות המשטרה ובידיעת הווקף המוסלמי.
השינוי בסטטוס קוו היה יזום ומכוון, והובל על ידי גלעד ארדן, שמונה לשר ביטחון הפנים ב-2015, בשיתוף מפכ"ל המשטרה, רוני אלשיך. ארדן יזם את הוצאת ארגוני המוראביטון והמורביטאת אל מחוץ לחוק והרחקתם מהר הבית. לאחר מכן הנחה את מפקדי המשטרה לעודד ולאפשר עליית יהודים להר הבית במידה מקסימלית, ולהרחיק מהם את אנשי הווקף.
בעקבות ערעור על מעצרם של שלושה נערים שהשתחוו וקראו "שמע ישראל" בעת שביקרו בשטח ההר, קבע בית משפט השלום בירושלים ב-22 במאי 2022 כי התנהגותם במקרה זה לא הייתה עלולה להביא להפרת שלום הציבור, ושחרר אותם. השופט הבהיר כי אינו מתערב בעבודת המשטרה בשטח, וכי אין לראות בהחלטתו משום קביעה הנוגעת לחופש הפולחן בהר הבית.
פורושה
פּוּרוּשַה (בסנסקריט: पुरुष (puruṣa), אדם קוסמי) הוא מושג הינדואי אשר התפתח בתקופה הוודית והאופנישדית בהודו הקדומה. בתקופה הוודית המוקדמת, פורושה נחשב לישות הזכרית שאותה הקריבו האלים על מנת לברוא את העולם, אף שזהו רק אחד מתוך סיפורי בריאה רבים נוספים הקיימים בהודו. בתקופה האופנישדית, פורושה כבר לא נחשב לאדם הקוסמי ממנו בראו האלים את היקום, אלא התפתח כמונח שמשמעותו היא "עצמי" או "Self", אשר מייצג מצב תודעתי, נצחי, הממלא את היקום. אין לו צורה, או חומר והוא מעבר לגבולות הזמן. פורושה בתקופה האופנישדית מקושר ישירות למונח פרקריטי (טבע, חומר), דבר שהשתנה, משתנה או עתיד להשתנות, בעוד שפורושה הוא זה שאינו משתנה, שאינו מושפע מגורמים חיצוניים, אין לו צורה, הוא אבסטרקטי. עם זאת, הוא קיים בכל, בכל זמן ובכל מקום. החיבור בין פורושה לפרקריטי, כלומר בין האנרגיה והחומר יוצר את המונח "אום" (OM), שנחשב למעשה כצליל הבריאה. על פי האמונה לכל מחשבה יש מילה. המחשבות והשפה מקבילות זו לזו ועובדות בזיקה זו עם זו, כך שהמילה היא בעצם החלק החיצוני של דבר כלשהו ואילו המחשבה היא החלק הפנימי.
תיאורים והגדרות
המושג "פורושה" התפתח לאורך ההיסטוריה והפילוסופיה ההינדואית החל מהופעתו הראשונה במזמור 10.90 בריג-ודה כישות קוסמית גברית אשר הוקרבה על ידי האלים על מנת לברוא את העולם כולו כולל את בני האדם, וכלה בפילוסופיה האופנישדית אשר הציגה את מונח הפורושה כמשהו אבסטרקטי, שאין לו צורה או חומר. הוא הדבר שאינו מושפע מן הזמן או מן הטבע, הוא אינו משתנה והתגלמותו מצויה בכל דבר בעולם.
קבוצות שקולות
בתורת הקבוצות, נאמר על שתי קבוצות שהן שקולות אם קיימת פונקציה חד-חד-ערכית ועל מן האחת לשנייה. על שתי קבוצות שקולות אומרים שהן מאותה עוצמה. אינטואיטיבית, שתי קבוצות הן שקולות אם יש להן אותו מספר של איברים.
פורושה
תיאורים והגדרות
מדהים וללא גוף הוא פורושה, הוא בתוך, ומחוץ, הוא לא נולד, אין לו חיים או נשימה, ממנו נוצרים החיים, הנשימה ההבנה. הוא גבוה יותר מהאלמנט הכי גבוה, והוא נשמתם של כל היצורים החיים. ההינדואיזם מתייחס לפורושה כנשמתו של העולם, הרוח האוניברסלית אשר נמצאת בכל מקום, בכל דבר ובכל אחד כל הזמן. הוא נצחי ובלתי ניתן להריסה. פורושה לובש את צורתם של חוקי הטבע, והוא המקור להכרה האנושית.
קבוצות שקולות
הגדרה פורמלית
נאמר שקבוצה A שקולה לקבוצה B ומסמנים A\sim B אם ורק אם קיימת פונקציה f : A \to B חד־חד־ערכית ועל.
פורושה
מושגים קשורים וחופפים נוספים
הרעיון האבסטרקטי של פורושה נידון באופנישדות רבות ונחשב ל-מהא-אטמן, או במילים אחרות ברהמן (להבדיל מברהמין-הקאסטה הגבוהה ביותר בהודו, או המילה ברהמה-אחד האלים ההינדואים המקושרים עם בריאת העולם במיתוסים נוספים).
קבוצות שקולות
הגדרה פורמלית
שקילות בין קבוצות מקיימת את תכונות יחס שקילות. נראה זאת:
פורושה
מושגים קשורים וחופפים נוספים
רישי אנגירס, מסביר שלפורושה השוכן בגוף יש שלושה ממדים: הראשון הוא "באיאטמן"- האטמן החיצוני אשר נולד ומת עם הגוף. השני הוא "אנטאראטמן"- האטמן הפנימי, שמצוי בכל אחד ואחד מאיתנו לנצח ונחשב לחלק מהברהמן, וה"פאראמאטמן", שמקושר עם תכונותיו של פורושה/ברהמן המוזכרות לעיל. אין קונצנזוס בבתי הספר ההינדואים לגבי ההגדרה של פורושה, ולכן כל אחד מבתי הספר מלמד אותה בצורה אחרת ומגיע למסקנות אחרות. פורושה אם כן נחשב למונח מסובך בעל הרבה משמעויות שונות ומגוונות המשתנות בין המוסדות הלימודיים, אמונותיהם והמיתוסים בהם כל קבוצה מאמינה.
מערכת הווארנות
בגרסה אחת בלבד של הריג ודה ב-"פורושה-סוקטה" (המנון האדם), ארבע הווארנות מתוארות כתוצאה של הקרבתו של פורושה על ידי האלים. מראשו של פורושה נוצר מעמד הברהמינים, המעמד הגבוה ביותר. מידיו וכתפיו נוצר מעמד הקשטריה, המקושר ללוחמים וחיילים. ממותניו, בטנו וירכיו נוצר מעמד הוויישיה, המשויך לאנשי מקצוע וסוחרים, ומרגליו נוצר מעמד השודרה, המעמד הנמוך ביותר בהיררכיה המשתייך בעיקר למשרתים ועבדים, כאשר תפקידו הוא לשרת את שלושת המעמדות העליונים.
קבוצות שקולות
מוטיבציה
שמאל|ממוזער|200px|דוגמה לפונקציה חד-חד-ערכית ועל מקבוצה X לקבוצה Y. קיומה של הפונקציה מעיד על כך שבשתי הקבוצות אותו מספר של איברים. ההגדרה של קבוצות שקולות נועדה להכליל את היחס "בעלות אותו מספר איברים" כך שיחול גם על קבוצות אינסופיות.
ג'יימס ואן פליט
גנרל ג'יימס אלווארד ואן פליט (באנגלית: James Alward Van Fleet; 19 במרץ 1892 – 23 בספטמבר 1992) היה מפקד בכיר בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.
קבוצות שקולות
מוטיבציה
פונקציה חד-חד-ערכית ועל (להלן התאמה חחע"ע) היא התאמה בין האיברים של שתי קבוצות בזוגות, כך שלכל איבר בכל אחת מן הקבוצות יש בן זוג אחד ויחיד בקבוצה השנייה. אם ההתאמה מתאימה לאיבר a איבר b, נסמן זאת a \mapsto b.
ג'יימס ואן פליט
תחילת דרכו
ואן פליט נולד ב-19 במרץ 1892 בפורט לי שבמדינת ניו ג'רזי, ארצות הברית. בגיל צעיר עברה המשפחה לפלורידה ושם עברה עליו ילדותו. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1911, נרשם ללימודים באקדמיה הצבאית של ארצות הברית (וסט פוינט). הכיתה שבה למד זכתה לכינוי "כיתת הכוכבים", בשל העובדה שלא פחות מ-59 מחבריו לספסל הלימודים הגיעו לדרגות גנרלים. המפורסמים שבהם: דווייט אייזנהאואר ועומר בראדלי. הוא שיחק בעמדת המגן בנבחרת הפוטבול של האקדמיה. ב-1915 סיים את לימודיו ונכנס כלוטננט משנה לצבא ארצות הברית. ב-1 ביולי 1916 הועלה לדרגת לוטננט, וב-15 במאי 1917 לדרגת קפטן. במהלך מלחמת העולם הראשונה, לחם כמפקד גדוד בחזית המערבית כחלק מחיל המשלוח של הגנרל ג'ון פרשינג.
קבוצות שקולות
מוטיבציה
אם ישנה התאמה חחע"ע בין שתי קבוצות סופיות, הרי שיש להן אותו מספר איברים. ולהפך, אם לשתי קבוצות סופיות יש אותו מספר של איברים, הרי שיש ביניהן התאמה חחע"ע.
ג'יימס ואן פליט
תחילת דרכו
ב-17 ביוני 1918 הועלה לדרגת מייג'ור. ב-4 בנובמבר 1922 הורד חזרה לדרגת קפטן, ודרגת המייג'ור הוחזרה לו ב-6 בדצמבר 1924. לצד הקריירה הצבאית שלו, בין 1923–1924 שימש כמאמן נבחרת הפוטבול של אוניברסיטת פלורידה. באוגוסט 1935 הועבר לעתודה בקליפורניה. ב-1 באוקטובר 1936 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. באוגוסט 1939 מונה למפקד הגדוד ה-1 של רגימנט הרגלים ה-29. ב-26 ביוני 1941 הועלה לדרגת קולונל, וביולי של אותה שנה מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-8.
קבוצות שקולות
מוטיבציה
אבי תורת הקבוצות, גאורג קנטור, השכיל להבחין כי הגדרה זו לזהות במספר האיברים כוחה יפה גם לקבוצות אינסופיות. לכן אם שתי קבוצות אינסופיות הן שקולות, הרי שניתן להגיד עליהן שיש להן "אותו מספר של איברים".
ג'יימס ואן פליט
מלחמת העולם השנייה
עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, היה ואן פליט מפקד רגימנט הרגלים ה-8. הוא פיקד על הרגימנט במשך שלוש שנים, והוביל אותו במהלך הפלישה לנורמנדי בחוף יוטה והקרבות בחזית המערבית. הוא היה קצין מוכשר מאוד, אולם לא זכה לקידום כלשהו כי הרמטכ"ל ג'ורג' מרשל התבלבל בינו לבין קצין אלכוהוליסט ידוע בעל שם דומה. הטעות התבררה כאשר חברו לשעבר לספסל הלימודים של ואן פליט, דווייט אייזנהאואר העמיד את מרשל על טעותו, ולפיכך ב-1 באוגוסט 1944 הוא הועלה לדרגה זמנית של בריגדיר גנרל (כוכב אחד), ומונה לעוזר מפקד הדיוויזיה ה-2. הדיוויזיה הייתה חלק מהקורפוס ה-5 אשר היה חלק מהארמייה הראשונה של קורטני הודג'ס. הוא לחם עם הדיוויזיה בקרב פאלז, ובספטמבר של אותה שנה הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-4, ובאוקטובר הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-90 אשר הייתה חלק מהקורפוס ה-3 שהיה חלק מהארמייה השלישית של ג'ורג' פטון. ב-15 בנובמבר 1944 הועלה לדרגה זמנית של מייג'ור גנרל (שני כוכבים), ובדצמבר פיקד על הדיוויזיה במהלך הקרב על הבליטה. בפברואר 1945 השתתפה הדיוויזיה שלו בפריצת קו זיגפריד, ועוד באותו החודש הוא הועבר לפקד על הקורפוס ה-23, אשר שימש ככוח כיבוש במערב גרמניה. במרץ של אותה שנה הועבר לפקד על הקורפוס ה-3. הוא פיקד על הקורפוס במהלך כיבוש כיס הרוהר, ולאחר מכן התקדם דרך בוואריה עד שנצטווה לעצור על הגבול האוסטרי.
קבוצות שקולות
מוטיבציה
השאלה הראשונה שעולה לאחר הגדרה זו היא האם כל הקבוצות האינסופיות הן שקולות? קנטור מצא שהתשובה המפתיעה לשאלה הזו היא לא. ישנן קבוצות אינסופיות ש"שונות" זו מזו במספר האיברים.
אינסופיות לפי דדקינד
ידידו של קנטור, ריכרד דדקינד, השתמש ביחס השקילות בין קבוצות כדי להגדיר קבוצה אינסופית. לפי דדקינד, קבוצה אינסופית היא קבוצה השקולה לתת-קבוצה ממש של עצמה (תת-קבוצה שאינה שווה לקבוצה עצמה). למשל קבוצת המספרים הטבעיים היא אינסופית, משום שההתאמה היא התאמה חחע"ע בין קבוצת המספרים הטבעיים עם אפס לקבוצת המספרים הטבעיים ללא אפס (שהיא תת-קבוצה ממש שלה).
ג'יימס ואן פליט
אחריתו
ב-1957 הוא היה הרוח החיה מאחורי הקמת "אגודת קוריאה" (Korea Society) ארגון ללא כוונת רווח אשר נועד לקדם את היחסים בין ארצות הברית לשתי הקוריאות. ואן פליט נפטר ב-23 בספטמבר 1992 בחוותו בעיר פולק בפלורידה, בגיל 100. בעת פטירתו היה הגנרל האמריקני החי המבוגר ביותר. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
קבוצות שקולות
אינסופיות לפי דדקינד
הגדרה זו של דדקינד הייתה ההגדרה המדויקת הראשונה לאינסופיות במתמטיקה. כיום נהוג בתורת הקבוצות המודרנית להשתמש בהגדרה אחרת המסתמכת על אקסיומת הקבוצה האינסופית.
קבוצות בנות־מנייה
קבוצה בת־מנייה היא קבוצה השקולה לקבוצת המספרים הטבעיים המסומנת \mathbb{N} (בערך זה קבוצת הטבעיים כוללת את 0, אולם כל התוצאות נכונות גם בלעדיו). אלו הן הקבוצות האינסופיות הקטנות ביותר. העוצמה ("מספר האיברים") של קבוצות בנות־מנייה נקראת אָלֶף אֶפֶס, וסימונה \aleph_0.
קבוצת המספרים הזוגיים היא דוגמה פשוטה לקבוצת בת־מנייה, שכן היא התאמה חחע"ע בין הטבעיים כולם לזוגיים. פרדוקס גלילאו מדגים כי גם קבוצת המספרים הריבועיים היא בת־מנייה.
באופן כללי, קבוצה בת־מנייה היא קבוצה שניתן לסדר את איבריה בסדרה אינסופית (ומכאן שמה, שכן ניתן למנות את איבריה אחד אחד). זאת משום שאם A קבוצה שאיבריה ניתנים לסידור כסדרה, אז ההתאמה  היא התאמה חחע"ע בין הטבעיים לאיברי הקבוצה. מכאן נובע שכל תת-קבוצה אינסופית של המספרים הטבעיים (או קבוצה בת-מנייה אחרת) היא בת־מנייה (למשל קבוצת הראשוניים).
ישנן קבוצות רבות שנדמות "גדולות" מן הטבעיים, אך גם הן בנות־מנייה. למשל קבוצת המספרים השלמים (הכוללת גם שליליים) היא בת־מנייה, שכן ניתן לסדר את איבריה בסדרה כך:. קבוצת המספרים הרציונליים, הכוללת גם את השברים של מספרים שלמים, אף היא בת־מנייה, כפי שמדגימה פונקציית הזיווג של קנטור (שמתאימה זוגות של מספרים שלמים, ובפרט שברים, למספרים הטבעיים). גם הקבוצה של כל הסדרות הסופיות של מספרים טבעיים היא בת־מנייה.
ההוכחה הראשונה לקיומה של קבוצה שאינה בת־מנייה ניתנה על ידי קנטור בשנת 1874. קנטור הוכיח כי קבוצת המספרים הממשיים אינה בת־מנייה (כלומר אין דרך לסדר את הממשיים בסדרה בלי להחסיר את רובם). באותה הזדמנות הוכיח קנטור כי קבוצת המספרים האלגבריים (הכוללת בתוכה את כל המספרים הרציונליים, אך גם אינסוף מספרים אי-רציונליים) היא בת־מנייה. המסקנה המיידית משילוב של שתי התוצאות יחדיו הוא שכמעט כל המספרים הממשיים הם מספרים טרנסצנדנטיים, מספרים שקיומם הוכח על ידי ז'וזף ליוביל רק 20 שנה קודם לכן. בשנת 1891 הציג קנטור את האלכסון של קנטור, שמוכיח את האי-מנייה של הממשיים בצורה אלגנטית יותר.
קבוצות מעוצמת הרצף
כאמור, קנטור הוכיח כי קבוצת המספרים הממשיים אינה בת־מנייה. העוצמה של קבוצת המספרים הממשיים והקבוצות השקולות לה נקראת עוצמת הרצף, וסימונה \aleph. בתיאור גאומטרי, קבוצת המספרים הממשיים היא קבוצת הנקודות על הישר הממשי. לכן כל קבוצת הממשיים שקולה לקבוצת הנקודות על ישר (ומכאן שמה של עוצמת הרצף).
מסתבר שקבוצת הממשיים שקולה גם לקבוצת הנקודות על כל קרן וקטע שמוגבלים באחד או בשניים מקצותיהם. כלומר מספר הנקודות בישר אינסופי זהה למספר הנקודות על קטע סופי, קטן ככל שיהיה. למעשה, ב-1877 גילה קנטור כי כל הקבוצות הללו שקולות גם לקבוצת הנקודות במישור, במרחב התלת-ממדי ובמרחב ה-n-ממדי. על כך אמר "אני רואה זאת, אך איני מאמין!". ההוכחה המקורית של קנטור עושה שימוש בהצגת מספרים כשבר משולב, אך הוכחה פשוטה יותר עושה שימוש בהצגה העשרונית של מספרים ממשיים. למשל כדי להתאים בין קטע היחידה לריבוע היחידה אפשר להציג כל נקודה בריבוע כ- ולהתאים לה את.
גם קבוצת החזקה שקולה לקבוצת הממשיים.
Mächtigkeit (Mathematik)
טולכרם
טולכרם (בערבית: طولكرم) היא עיר פלסטינית במערב השומרון, כ-16 ק"מ מזרחית לנתניה. תושבי העיר ברובם ערבים מוסלמים, ומיעוטם ערבים נוצרים. בהסכמי אוסלו הוגדרה העיר כ"שטח A", שהשליטה האזרחית והביטחונית בו נתונה בידי הרשות הפלסטינית. העיר משמשת כבירת נפת טולכרם.
היסטוריה
העיר ידועה עוד מתקופת התלמוד. מקור שמה ככל הנראה בארמית: תל (או טור) כרמא, המזכיר את ריבוי הכרמים באזור השומרון, כלשון הפסוק בספר ירמיהו: "עוד תטעי כרמים בהרי שומרון, נטעו נוטעים וחיללו". בערבית פירוש השם הוא "הכרם הארוך". היישוב שוכן על מפגש דרכים היסטורי: דרך הים (כביש 444) שעברה למרגלות גבעות השומרון וחיברה בין מצרים לסוריה (ובין דרום הארץ לצפונה), ודרך יפו–שכם (כביש 57) שחיברה בין יפו, נמל יפו והשרון, לשכם וממנה לעבר הירדן (בתקופות שונות עברה הדרך בסמוך לקלקיליה, מדרום לישוב).
לפי מקורות שומרוניים, הייתה בעיר עד ימי הביניים קהילה שומרונית גדולה. בשמה הנוכחי העיר ידועה מהמאה ה-18. היישוב זכה לתנופה והפך למרכז שיווק תוצרת חקלאית ליישובי השרון והשומרון, הוכר כעיר ב-1892 וגם עבר תהליך עיור. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוקמה על ידי העות'מאנים ממערב ליישוב תחנת הרכבת טולכרם, שחיברה בין מסילת השומרון למסילה המזרחית, לתמיכה לוגיסטית בצבא העות'מאני. התחנה המשיכה לפעול גם לאחר הכיבוש הבריטי ובמהלך תקופת המנדט, ובשל רוחבי מסילה שונים בתקופה זו, שימשה כנקודת מעבר והחלפה בין הרכבות. בתקופה מאוחרת יותר הושבתה מסילה השומרון, ומהתחנה צפונה נסללה מסילת החוף שקישרה בין העיר לבין חדרה וחיפה.
העיר שימשה כבירת נפת טולכרם המנדטורית. במפקד 1922 נרשמו בה 23 תושבים יהודים. בשנות ה-30 נסלל הכביש (כיום כביש 57) שחיבר בין העיר מערבה לנתניה. על פי תוכנית החלוקה מ-1947 הייתה העיר אמורה להפוך לחלק מן המדינה הערבית. העיר שהייתה מחוברת לרשת החשמל של חברת החשמל החל מראשית שנות ה־30, נותקה ממנה במהלך קרבות מלחמת העצמאות וסבלה ממחסור במי שתייה, דבר שהוביל למגעים בלתי רשמיים בין מפקד חיל המשלוח העיראקי ששכן בעיר לבין אנשי חברת החשמל היהודים, לצורך חיבור זרם חשמל לעיר.
ב-1949, לאחר מלחמת העצמאות, נמצאה העיר בשטח הכיבוש של הצבא הירדני, בסמוך לקו שביתת הנשק. בתקופת השלטון הירדני גדלה אוכלוסיית העיר באופן ניכר, עקב הקמת שני מחנות פליטים בסמוך לה, האחד בשם "טול-כרם", בצמידות לעיר ובסמוך לשכונת דנאבה, והשני בשם נור א-שמס, השוכן ממזרח לעיר, דרומית לכביש המחבר בין טולכרם לשכם (כביש 57).
לאחר מלחמת ששת הימים הפכה העיר לתקופה קצרה למרכז קניות עבור תושבי נתניה וסביבתה, אך מספר המבקרים פחת בעקבות גל טרור בשטחי יהודה ושומרון שהחל כעבור זמן קצר. עם זאת, בעיר נשמר שקט יחסי בהשוואה לאזורים פנימיים יותר בשומרון, כדוגמת שכם, ורבים מתושבי העיר החלו לעבוד כפועלים בישראל.
בין השנים 1967–1995 הייתה העיר תחת שלטון צבאי ישראלי. ב-10 בדצמבר 1995 הועברה העיר במסגרת הסכמי אוסלו לשליטת הרשות הפלסטינית, אך במהלך האינתיפאדה השנייה חזר צה"ל לפעול בעיר במסגרת מבצע חומת מגן ואף כבש אותה, על שני מחנות הפליטים שבה. כיום נתון השלטון האזרחי בעיר בידי הפלסטינים. מנגנוני הביטחון של הרשות הפלסטינית מורשים לפעול בה ובכפרים סביבה בכפוף לתיאום ולאישור צה"ל. כבכל הערים ביהודה ושומרון, גם בטולכרם מקיים צה"ל עצמו סיורים שגרתיים ופעילות מבצעית שיעדיה פח"עיים ופליליים כאחד.
האינתיפאדה השנייה וגדר ההפרדה
בשל קרבתה הרבה לאזור השרון, שימשה העיר נקודת מעבר לגורמי טרור שונים, אשר הוציאו דרכה פיגועים רבים וקטלניים לעורף מדינת ישראל באינתיפאדה השנייה. בעקבות הפיגוע באולם "ארמון דוד" בחדרה בראשית 2002 ניתן אישור לצה"ל להיכנס לעיר ולכבוש אותה, לאחר שממנה יצא המחבל שביצע את הפיגוע. הצלחת כיבוש העיר, לראשונה מאז הסכמי אוסלו, נתנה רוח גבית לפעולות דומות ששיאן היה מבצע חומת מגן כעבור מספר חודשים.
בראש פעילויות הטרור שיצאו מגבולות טול כרם נמצא הפיגוע במלון פארק בנתניה בליל הסדר 2002, פיגוע שהיה גורם מרכזי ליציאה למבצע "חומת מגן". במהלך המבצע נכבשה העיר, על שני מחנות הפליטים שלה, בידי כוחות מילואים, מהלך שהיווה מכה אנושה לתשתית הטרור בה. כיום מפרידה גדר ההפרדה בין העיר טולכרם לאזור השרון, כאשר קטע הגדר הגובל בכביש 6 הוא חומה למניעת ירי.
אולדז'יך ניידלי
אולדז'יך ניידלי (בצ'כית: Oldřich Nejedlý; 26 בדצמבר 1909 – 11 ביוני 1990) היה כדורגלן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת החלוץ עבור נבחרת צ'כוסלובקיה.
טולכרם
האינתיפאדה השנייה וגדר ההפרדה
הקמת גדר ההפרדה יצרה מספר בעיות בעיר, כגון ניתוק קשרי מסחר, קשרי משפחה והגברת האבטלה עקב בידודה מטייבה הסמוכה לה, ומהאוכלוסייה הערבית במשולש, שאוכלוסיית טולכרם הייתה קשורה אליה בקשרי משפחה, מסחר ותרבות. בנוסף ניתקה הגדר את חרבת ג'בארה, כפר חקלאי פלסטיני התלוי בעיר בקשרי מסחר, חינוך ושירותים ומוקם בתחילה מערבית לגדר. בעקבות פסיקת בג"ץ מ-2009 שונה תוואי הגדר כך שחרבת ג'בארה נמצא מזרחית לגדר וללא הפרדה מעיר המחוז שלו.
אולדז'יך ניידלי
קריירת משחק
ניידלי שיחק במדי נבחרתו במונדיאל 1934 ובמונדיאל 1938. הוא היה אחד מהמבקיעים הבולטים בטורניר שנערך ב-1934 עם חמישה שערים. הישג זה זכה להכרה רשמית מפיפ"א בנובמבר 2006, לאחר שקודם לכן נזקפו לזכותו ארבעה שערים, ובכך הוא היה המבקיע המצטיין ביחד עם אנג'לו סקיאביו מנבחרת איטליה ואדמונד קונן מנבחרת גרמניה. ניידלי הבקיע שני שערים נוספים ב-1938, ובסך הכל כבש 29 שערים במדי הנבחרת. ברבע גמר מונדיאל 1938 הוא שבר את רגלו במהלך אחד המשחקים האלימים ביותר בתולדות הטורניר נגד ברזיל, פציעה שגמרה לו את הקריירה.
טולכרם
האינתיפאדה השנייה וגדר ההפרדה
מדרום לעיר וממזרחה ישנם מחסומי קבע של צה"ל המפקחים על התנועה בינה לבין הערים שכם וקלקיליה, וממערב, בסמוך לכפר אירתאח, הוקם מסוף להעברת סחורות מישראל ואליה, ומסוף למעבר פועלים לעבודה בישראל, כמו גם חולים פלסטינים הנזקקים לטיפול רפואי בארץ, ומשפחות של אסירים ביטחוניים פלסטינים הסרות לבקר את קרוביהן הכלואים בישראל. בסמוך לעיר שוכנים היישובים יד חנה, ניצני עוז ובת חפר.
אולדז'יך ניידלי
קריירת משחק
ניידלי שיחק במרבית הקריירה שלו עבור קבוצת ספרטה פראג, ובסך הכל הבקיע במדיה 162 שערי ליגה. הוא זכה עימה ב-4 תוארי ליגה וגם בגביע מיטרופה של 1935.
טולכרם
אתרים בעיר
בעיר שוכן מכון כדורי, שהוקם בתרומתו של איש העסקים היהודי יליד עיראק סֵיר אליס (אליהו) כדורי שמת במושבה הבריטית בהונג קונג בשנת 1922, וקרוי עד היום על שמו. בתחילה שימש המכון כבית ספר חקלאי, אולם כיום הוא משמש ללימוד מקצועות שונים. מכון כדורי הוכרז לאחרונה כאוניברסיטה, אך למעשה מתקיים כשלוחה של אוניברסיטת א-נג'אח שמרכזה בשכם.
ממערב לעיר, כ-200 מטר ממזרח למחלף ניצני עוז, נמצא בית קברות צבאי בריטי קטן, מתקופת מלחמת העולם הראשונה, שקבורים בו כ-90 חללים.
כלכלה
טולכרם נחשבה בתקופות שקטות מבחינה ביטחונית למרכז קניות פופולרי לתושבי השרון, והתפרסמה בטקסטיל שיוצר בה (עדיין קיים בה מפעל שתופר חגורים ואפודי קרב לשוק הישראלי). אולם בעקבות האינתיפאדה הראשונה והשנייה, ועקב פעילותם של ארגוני הטרור, בנוסף לצו אלוף האוסר על ישראלים להיכנס לשטח A ובכלל זה לטולכרם, חדלו ישראלים להיכנס לעיר. עקב כך ועקב הקמת גדר ההפרדה ב-2003, חלה האטה כלכלית בעיר והפיתוח בה הואט מאוד. בניסיון לסייע לכלכלת העיר, הותרה כניסת ערבים-ישראלים לעיר בתחילת העשור השני של המאה ה־21.
בעיר פועל מפעל לייצור מים מינרליים Arwa.
בסמוך לעיר ובצמידות לגדר ההפרדה שוכן אזור תעשייה ניצני שלום שבו עובדים כ-600 פועלים פלסטינים במפעלים ישראליים.
יין שו
חורבות יִין (בסינית: "יִינְשׂוּ" (殷墟, בפין-יין: Yīnxū) הן חורבותיה של עיר הבירה האחרונה של שושלת שאנג (1766 לפנה"ס – 1050 לפנה"ס). העיר שימשה כבירה במשך 255 שנים ומקום מושבם של 12 מלכים במשך שמונה דורות.
העיר התגלתה מחדש ב-1899, וחורבותיה הן אחד מאתרי הארכאולוגיה הגדולים והעתיקים ביותר בסין. העיר היא אחת מערי הבירה ההיסטוריות של סין ואתר מורשת עולמית של אונסק"ו. החורבות שוכנות במרכז מחוז חנאן, בסמוך לעיר המודרנית אניאנג, כ-500 קילומטרים דרומית לבייג'ינג, והן פתוחות לציבור כאתר בשם "גן המוזיאון של יִינְשׂוּ".
המקום מפורסם כמקור הראשוני של עצמות הניחוש ושל כתיב עצמות הניחוש, הצורה הכתובה המוקדמת ביותר של הכתב הסיני.
היסטוריה
בתחילת המאה ה-14 לפנה"ס קבע המלך פָּאנְגֶנְג משושלת שאנג את בירתו על גדות נהר ההואן. העיר נודעה בשם יִין, ומתקופה זו ואילך השושלת שיסדה את העיר הייתה ידועה כשושלת יין.
המלך ווּ דִינְג המשיך לעשות שימוש ביין כבירתו ומבסיס זה יצא למספר מערכות צבאיות (רבות מהן בפיקודה של אשתו פֿוּ הָאוֹ) כנגד השבטים שסביב, כשהוא מבסס את שלטון שאנג ומביא את השושלת לשיאה ההיסטורי.
השליטים שבאו בעקבותיו היו רודפי תענוגות שלא הראו כל עניין בניהול ענייני המדינה, כשבמקביל הלכו והתעצמו ההבדלים החברתיים בתוך החברה מבוססת העבדות. המלך ג'וֹאוּ (紂), האחרון במלכי שושלת שאנג, זכור במיוחד לשמצה כמושחת וכחסר רחמים. העריצות שהפגין, שהלכה והתגברה במשך שנות שלטונו, גרמה להתנגדות כלפיו בקרב האצולה עד שהמלך ווּ משושלת ג'ואו (周) הצליח לארגן מספיק תמיכה על מנת להתקומם ולהפיל את שושלת שאנג.
שליטי שושלת ג'ואו קבעו את בירתם בפנג ובהאו, סמוך לעיר המודרנית שיאן, והעיר יין ננטשה וחרבה עם הזמן. חורבות אלו הוזכרו על ידי סי מה צ'יאן בחיבורו "רשומות של היסטוריון גדול", אך מיקומן אבד ונשכח יחד עם זכרה של העיר יין שהייתה פעם גדולה והפכה לאגדה יחד עם השושלת שייסדה אותה.
תגליות ארכאולוגיות
יִינְשׂוּ מפורסמת בשל עצמות הניחוש שנתגלו לראשונה ב-1899 על ידי וָאנְג יִיז'ונְג, מנהל הקולג' הקיסרי. וָאנְג סבל באותה תקופה ממלריה וקיבל מרשם ל"עצמות דרקון" בבית מרקחת לרפואה סינית. הוא שם לב לחריטות מוזרות על עצמות אלו והגיע למסקנה כי אלו יכולות להיות דוגמאות לכתב הסיני המוקדם ביותר. הוא שלח את עוזריו במטרה למצוא את מקור העצמות והם הגיעו בסופו של דבר לשְׂיָאוטוּן, כפר קטן צמוד לעיר אניאנג.
ב-1917 פענח וָאנְג גְווֹוֵיי את כתובות עצמות הניחוש שהכילו את שמות מלכי שאנג והרכיב את העץ הגנאלוגי המלא של שושלת שאנג. פענוח זה תאם בצורה מושלמת לתיאור ב"רשומות ההיסטוריון" של סְה-מָה צְ'ייֵן ואישר את האמיתות ההיסטורית של שושלת שאנג האגדתית ואת החשיבות הארכאולוגית של יִינְשׂוּ.
את החפירות הראשונות ביִינְשׂוּ ביצע לי צ'י מהמכון להיסטוריה ופילוסופיה מ-1928 עד 1937. בחפירות אלו נחשפו שרידיו של הארמון המלכותי, כמה קברים מלכותיים ויותר מ-100,000 עצמות ניחוש שהראו כי לשאנג היה כתיב בעל מבנה שלם שכלל מערכת שלמה של סימנים כתובים. מ-1950 מתנהלות חפירות מתמשכות באתר באחריות המכון לארכאולוגיה של האקדמיה הסינית למדעי החברה. בחפירות אלו נתגלו שרידים של ארמונות ומקדשים, בתי קברות מלכותיים, כתובות עצמות ניחוש, בתי מלאכה לעיבוד ארד ועצמות, ונתגלתה העיר שאנג על הגדה הצפונית של הנהר הצהוב. החפירות, במקום, שהוא אחד האתרים הארכאולוגיים הגדולים והעתיקים ביותר, הניחו את היסודות לעבודות דומות ברחבי סין.
אתרי החפירות
האתר משתרע על שטח של 30 קמ"ר, האתר הארכאולוגי הגדול ביותר בסין. חפירות שנערכו במקום גילו מעל ל-80 יסודות מאדמה נגוחה של מבנים שונים, ארמונות, מקדשים, קברים ובתי מלאכה. משרידים אלו יכולים הארכאולוגים לאשר כי אתר זה היה המרכז הרוחני והתרבותי של שושלת יין.
הקבר שנשתמר בצורה הטובה ביותר בין הקברים המלכותיים של שושלת שאנג שנחפרו ביִינְשׂוּ הוא קברה של פֿוּ הָאוֹ. הגבירה פֿוּ הָאוֹ הייתה דמות יוצאת דופן. היא הייתה אשתו של המלך וו דינג והנהיגה את צבאו. הקבר נחשף ב-1976 ותוארך ל-1250 לפנה"ס. הקבר היה שלם, משום שבניגוד לקברים אחרים באתר, הוא לא ניזוק בשל ביזה של שודדי קברים. מלבד שרידי המלכה הקבר הכיל שלדים של שישה כלבים, 16 שלדי עבדים וחפצים רבים בעלי ערך ארכאולוגי רב. הקבר נחפר במלואו ושוחזר בשלמותו וכיום הוא פתוח לקהל.
באתר מצוי גם אולם התצוגה של בורות המרכבה שבו מוצגות הדוגמאות העתיקות ביותר שנתגלו בסין של עגלות שנמשכו על ידי בעלי חיים. פריטים אלו נחפרו על ידי צוות ארכאולוגים מהמכון הארכאולוגי של האקדמיה הסינית למדעי החברה בבורות שנתגלו מצפון ומדרום לכפר לְיוֹגְ'יָאגְ'וָאנְג וממזרח לכפר שְׂיָאומִינְטוּן. כל אחד מששת הבורות שנחפרו הכיל שרידים של מרכבה ושני סוסים. בחמישה בורות נתגלו שרידים של קורבנות אדם (ארבעה גברים וילד). באולם מוצגת גם שרידיה של דרך שושלת שאנג, דרך שרוחבה 8.35 מטרים ונתגלתה בבית הספר לספורט באניאנג בשנת 2000.
ב-1988 התקבלה ההצעה של הארכאולוגים להכריז על יִינְשׂוּ כעיר הבירה העתיקה ביותר בין שבע ערי הבירה ההיסטוריות של סין וב-2006 הכריז אונסק"ו על המקום כאתר מורשת עולמית.
ורוצלב
העיר מהווה צומת מרכזי בין הים הבלטי, הים האדריאטי, מרכז אירופה ומזרחה.
היסטוריה
ורוצלב נזכרת בכתובים לראשונה בשנת 900, כעיר שוק (Marktstadt) סלאבית השוכנת על אי בין ערוצי הנהר אודר. במאות הבאות עברה השליטה בעיר מיד ליד. בשנת 990 נכבשה על ידי הנסיך מיישקו הראשון מבית פיאסט. ב-992 נכבשה על ידי ממלכת פולין. מ-1038 ועד 1054 חזרה לשליטת נסיכי פיאסט. ב-1054 חזרה לשליטת ממלכת פולין, ששלטונה נמשך עד 1202. לאחר מכן עברה לידי דוכסות שלזיה.
בשנת 1335, לאחר 350 שנות שלטון פולני, עברה העיר לשלטון גרמני, תחילה בידי מלכות בוהמיה, כחלק מן האימפריה הרומית הקדושה. ב-1741, במהלך מלחמת הירושה האוסטרית, ממלכת פרוסיה שטענה לבעלות על מרבית שטחי שלזיה שלחה חיילים כדי לכבוש את העיר (שאז נקראה ברסלאו) מידי ממלכת הבסבורג ששלטה בעיר באותה התקופה. העיר נכבשה על ידי החיילים שלא נתקלו בהתנגדות צבאית כלשהי. ב-1742 נחתם הסכם ברסלאו שהביא לסיומה של המלחמה השלזית הראשונה שהייתה חלק ממלחמת הירושה האוסטרית. במסגרת ההסכם העבירה מריה תרזה, הארכידוכסית של אוסטריה את רוב שטחה של שלזיה (כולל ברסלאו) לממלכת פרוסיה שסיפחה אותו אליה. מאוחר יותר העיר אוחדה יחד עם ממלכת פרוסיה לתוך הקיסרות הגרמנית, ולאחר מלחמת העולם השנייה, סופחה למדינה הפולנית החדשה. רוב תושביה הגרמנים גורשו מיד לאחר המלחמה (מאוכלוסייה של כ-630 אלף בשנת 1939 נותרו 171,000 בשנת 1946). רבים מהגרמנים שנותרו נדחקו בשנים שלאחר המלחמה, ופולנים שגורשו משטחים שסופחו לברית המועצות במזרח פולין התיישבו בעיר.
העיר בהיסטוריה היהודית
בהיסטוריה היהודית נודעת ורוצלב בעיקר בשם "בְּרֶסְלַאוּ" או "בְּרֶסְלוֹי" (כתיב יידי: ברעסלויא). בעיר הייתה קיימת קהילה יהודית ענפה כבר מהמאה ה-12. במאה ה-19 זכה לתהילה ויוקרה בית-המדרש לרבנים ששכן בעיר - מוסד לימודי לחכמת ישראל, שנוהל על ידי פרופ' הרב זכריה פרנקל ושימש אבן שואבת לצעירים המעוניינים בלימודי יהדות בגישה אקדמית ומודרנית, ולמעוניינים להכשיר עצמם לתפקידי רבנות בקהילות נאורות. בשנת 1870 חיו בעיר כ-17,500 יהודים ובשנת 1933 כ-20,000 יהודים.
אוסף הסמינר התאולוגי
לאחרונה האוסף הוחזר לקהילה היהודית של ורוצלב (ברסלאו), שהיא היורשת החוקית של בית המדרש. הודות לשיתוף פעולה מוצלח של מוסדות שונים, כתב היד ואינקונבולות מאוספו של ויטה ליאון סראוול הופקדו בספרייה של אוניברסיטת ורוצלב (ברסלאו).
ספורט
ורוצלב אירחה 3 פעמים את אליפות העולם באקרובטיקה בשנים: 1995, 2000 ו-2010. ב-2017 אירחה העיר את משחקי העולם, אירוע הספורט המרכזי בעולם הספורט של הענפים שאינם אולימפיים.
תחבורה
מדרום לעיר עובר הכביש המהיר A4 המקשר אותה ממזרח לשלזיה עילית ולקרקוב וממערב לדרזדן. בצדה הצפוני והמערבי עובר כביש A8, המתחבר עם כביש S5 שמוביל לכיוון פוזנן ובידגושץ', ול-S8 המוביל לכיוון אולשניצה, לודז' וורשה. את העיר משרת נמל התעופה ורוצלב קופרניקוס שהוא נמל תעופה בינלאומי הנמצא מערבית לעיר.
תחנת הרכבת של העיר היא ורוצלב גלובני, שבה עוברות בין היתר רכבות של חברת הרכבות הפולנית PKP. זמן הנסיעה לוורשה הוא כ-3 וחצי שעות, לפוזנן כשעתיים וחצי, לשצ'צ'ין 6 שעות, לגדנסק 5 שעות ולקרקוב 3 ורבע שעות. בסמוך לתחנת הרכבת נמצאת תחנת האוטובוסים המרכזית וקניון "ורוצלביה".
בעיר עובר נהר אודר, ופועלות בה מספר מרינות.
התחבורה הציבורית בעיר כוללת קווי אוטובוס, 22 קווי רכבת קלה המופעלים על ידי חברת Miejskie Przedsiębiorstwo Komunikacyjne.
לאורך העיר יש שבילי אופניים באורך כולל של 255 ק"מ, ובעיר מופעל שירות השכרת אופניים.
הצב והארנב
הצב והארנב הוא משל מאת איזופוס, מספר 226 ב. המשל מספר על תחרות ריצה המתקיימת בין צב לבין ארנב. לפני התחרות מתרברב הארנב ביכולתו ומזלזל בצב שלא יוכל לסיים את המירוץ כלל. כאשר התחרות מתחילה, הארנב פורץ קדימה, בעוד שהצב מדדה לאיטו מאחור. כאשר הארנב מגיע כמעט עד לקו הסיום, ורואה כי הצב לא הגיע עדיין לחצי הדרך, הוא מחליט להתגרות בו, ונשכב לישון ממש לפני הסיום. הצב, אשר לא נכנע, ממשיך להתקדם, וברגע שהארנב מקיץ משנתו, הוא רואה את הצב חוצה את קו הסיום. הארנב מפסיד ולומד לא להתרברב.
בגרסה אחרת של המשל הצב מזעיק את קרוביו וחבריו, וכשארנב פוגש כל אחד מהם, הוא סבור שזה אותו הצב שהגיע בזריזות לכל מקום שאליו הגיע.
לוקסמבורג
הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג (בלוקסמבורגית: Groussherzogtum Lëtzebuerg, בצרפתית: Grand-Duché de Luxembourg, בגרמנית: Großherzogtum Luxemburg) היא מדינה קטנה במערב אירופה שגובלת בבלגיה, בצרפת ובגרמניה. האוכלוסייה במדינה מונה כ-600 אלף נפש ושטחה 2,586 קילומטרים רבועים.
היסטוריה
אף על פי שלפי מספר עדויות, ההיסטוריה הלוקסמבורגית התחילה בזמן האימפריה הרומית, מקובל להתייחס לשנת 963 כנקודת ההתחלה שלה. בחמש מאות השנים שלאחר מכן עלה כוחו של בית לוקסמבורג בדוכסות, וחיסולו גרר את ביטול עצמאותה של לוקסמבורג. לאחר תקופה קצרה של שלטון דוכסות בורגונדיה, עברה לוקסמבורג לשלטון בית הבסבורג ב-1477.