cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ציור איטלקי ברנסאנס
מוטיבים מרכזיים
עם העלייה בפופולריות של פילוסופיית ההומניזם החדשה, האמנים השתמשו יותר ויותר בנושאים קלאסיים, בעיקר ביצירות שהוזמנו במטרה לקשט את בתי האצולה. דוגמה טובה לכך היא היצירה הולדת ונוס, של סנדרו בוטיצ'לי, שהוזמנה על ידי משפחת מדיצ'י. ההומניזם השפיע גם על יצירות בעלות נושאים דתיים, כמו תקרת הקפלה הסיסטינית שצוירה על ידי מיכלאנג'לו. מוטיבים אחרים נלקחו מחיי היום יום, לעיתים עם משמעות אלגורית, ובהדרגה החלו לצייר גם טבע דומם וסצנות דקורטיביות גרידא. לעיתים צוירו אירועים היסטוריים חשובים ופסטיבלים דתיים מקומיים. דמויות ואירועים היסטוריים תוארו בדרך כלל בדרך ששיקפה את אירועי התקופה. לעיתים הדמויות ההיסטוריות היו בעצם דיוקנאות של אנשים מאותה התקופה.
בכל המוטיבים הללו, וביצירותיהם של כמעט כל ציירי הרנסאנס, ניתן לראות התפתחות של טכניקות חדשות: ההתבוננות בטבע, לימוד אנטומיה, לימוד טבעו של האור, וכן לימוד הפרספקטיבה.
סטגנציה (כלכלה)
בכלכלה, סטגנציה היא תקופה ממושכת של צמיחה כלכלית איטית (בדרך כלל צמיחת התמ"ג), המלווה באבטלה גבוהה ובפריון נמוך. לפי הגדרות מסוימות, את המונח "איטית" יש למדוד ביחס לצמיחה הפוטנציאלית של אותה כלכלה, כך שבפועל קצב הצמיחה של כלכלה הנמצאת בסטגנציה אפשר שיהיה גבוה ביחס לכלכלות (מדינות) אחרות שאינן חוות סטגנציה.
סטגפלציה בארצות הברית
התקופה שלאחר משבר הנפט של 1973 התאפיינה בסטגפלציה, שילוב של צמיחה כלכלית, ריביות גבוהות ואינפלציה גבוהה, אך בו בזמן פריון נמוך. במהלך שנות ה-80 התחדשה הצמיחה הכלכלית והאינפלציה החלה לרדת.
הכלכלה האמריקאית חוותה שינויים מבניים בעקבות הסטגפלציה של שנים אלו. צריכת הפלדה הגיעה לשיא ב-1973, הן על בסיס מוחלט והן על בסיס לנפש, ומעולם לא חזרה לרמות הצריכה שקדמו לה. בנוסף, עוצמת האנרגיה של ארצות הברית וכלכלות מפותחות רבות אחרות החלה לרדת לאחר 1973. הוצאות הבריאות עלו ליותר מ-17% מהמשק.
הכלכלן האמריקאי לורנס סאמרס טען ב-2013 כי סטגנציה לטווח ארוך עלולה לגרום לכך שהצמיחה בארצות הברית לא תספיק כדי להגיע לתעסוקה מלאה, וטען כי יצירת ביקושים באופן מלאכותי באמצעות מדיניות פיסקלית לא תעמוד בביקוש המתגבר בארצות הברית.
העולם מאז 2008
כלכלנים שאלו האם קצב הצמיחה הכלכלי הנמוך בעולם המפותח לקראת ובעקבות משבר הסאבפריים בשנים 2007–2008 נובע מסטגנציה. פול קרוגמן כתב בהקשר זה כי תמריצים של מדיניות פיסקלית ואינפלציה גבוהה יותר (כדי להשיג ריבית ריאלית שלילית הנחוצה להשגת תעסוקה מלאה) עשויים להיות פתרונות פוטנציאליים.
הלשכה הציבורית של רוסיה
הלשכה הציבורית (ברוסית - "Общественная палата, ОП РФ") היא גוף בפדרציה הרוסית בו 168 חברים, שנוצר ב-1 ביולי 2005 ביוזמת נשיא רוסיה ולדימיר פוטין על מנת לבחון ולנטר את חקיקת הפרלמנט, הממשלה ושאר גופים ציבוריים בכל הסובייקטים הפדרליים של הפדרציה הרוסית.
באופן רשמי תפקידה הוא כשל ועדת ביקורת אך לה כוחות מייעצים בלבד. משך כהונתה של מושב הלשכה הוא שלוש שנים (עד 2012 זה היה שנתיים).
היסטוריה
את רעיון הלשכה הציע ולדימיר פוטין ב-13 בספטמבר 2004 בעקבות משבר בני הערובה בבסלאן, במטרה להגביר את פיקוח הממשל המרכזי על הסובייקטים הפדרליים השונים, ובכך, בין היתר, לסייע במלחמה בטרור.
על פי החוק, מינה הנשיא ב-30 בספטמבר 2005, 42 חברים בלשכה וזאת בשל היותם בעלי תכונות מצוינות בכל הנוגע למדינה ולחברה. אותם 42 חברים בחרו 42 סגנים מאגודות ציבוריות לאומיות ברוסיה, וב-23 בדצמבר בחרו 84 חברים אלו 42 נציגים נוספים מאגודות ציבוריות אזוריות.
טורישטוואנדי
טורישטוואנדי (בהונגרית: Túristvándi) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג על גדות ה"טור" שהוא אחד מיובליו של נהר טיסה שבצפון מזרח הונגריה.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-12 ונקרא עד שנת 1908 אישטוואנירול (Istvándiról).
יהודי טורישטוואנדי
יהודים חיו בטורישטוואנדי בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה.
עטאללה סאלחי
עטאללה סאלחי (בפרסית: عطاءالله صالحی; נולד ב-9 במרץ 1950) היה המפקד העליון השלישי של צבא הרפובליקה האסלאמית של איראן, בין השנים מ-2005 עד 2017. בשנת 1971 הוא סיים את האקדמיה הצבאית של הצבא האיראני, בדרגת סגן-משנה בחיל התותחנים של כוחות היבשה של הצבא האירני וזאת עוד לפני המהפכה האסלאמית.
הייתה לו את הסמכות המבצעית הישירה על מפקדי כוחות היבשה, חיל האוויר, הצי וההגנה האווירית של הצבא האיראני.
כראש הצבא הסדיר של איראן, הוא היה חבר במועצה העליונה לביטחון לאומי של איראן.
סן שאמון
סן שאמון (בצרפתית: Char Saint Chamond) היה טנק צרפתי שהוצג במהלך מלחמת העולם הראשונה.
רקע
הטנק תוכנן במגמה לאפשר לכוח מסתער לפרוץ את מכשולי גדרות התיל של שטח ההפקר שהפריד בין עמדות הביצורים של מלחמת החפירות במלחמת העולם הראשונה. בהגדרה היה על הכלי להיות בעל כושר עבירות, כך שיוכל לעבור מכתשים שנפערו בשטח בשל פגזי הארטילריה מבלי להתהפך, יוכל לעבור שוחות וידרוס מכשולי תיל; יהיה בעל כוח אש עצמאי כך שיוכל להתגונן ויהיה בעל שריון שיגן על צוותו מירי נשק קל של האויב. מטרת הכלי הייתה לפרוץ דרך לחיל רגלים שיבוא בעקבותיו.
ב-16 ביוני 1915 הציג מהנדס חברת שניידר, אז'ן ברילה (Eugène Brillié), אבטיפוס של הטנק לנשיא צרפת, רמון פואנקרה. הטנק השתמש במנגנון זחלי (מזקו"ם) שבוסס על מנגנון הנעה של טרקטור ופותח יחד עם חברת סן שאמון אך בהמשך נפרדו דרכי שתי החברות וכל אחת פיתחה כלי שונה על בסיס אותו תכנון ראשוני.
תיאור הכלי
ההבדל העיקרי בין הסן שאמון לשניידר CA1 היה התותח. בסן שאמון נעשה שימוש בתותח 75 מ"מ, אותו קליבר כמו בשניידר CA1, אך באורך קנה ארוך יותר של 12 קליברים (כלומר 90 סנטימטר), דבר שהפך את הכלי למעשה לסוג של תותח מתנייע, הראשון מסוגו בעולם. אורך הקנה, שלא היה קיים באפיון הצבא כלל, סיבך את התכנון ויצר חוסר-פרופורציה בצידו הקדמי של הטנק, אך לבסוף בספטמבר 1916 הושלם התכנון ו-400 יחידות הוזמנו.
בנוסף לתותח צויד הטנק ב-2 מקלעי הוצ'קיס 8 מ"מ משני צדדיו, ו-2 מקלעים בחזית, אחד לצד התותח ואחד מקביל.
הכלי היה ארוך יותר (בשני מטרים) וכבד יותר (ב-8 טון) מה"שניידר" אך גם מהיר ממנו (12 קמ"ש לעומת 7.5 על כביש), ומנועו החזק (90 כ"ס לעומת 60 של השניידר) איפשר לו יכולת תמרון גבוהה יותר. אולם בתנאי הבוץ של מלחמת החפירות היו משקלו הרב וחוסר הפרופורציה שלו לרועץ והוא הרבה להתקע, חרטומו קדימה. גם מערכת הזחלים הרבתה להתקע ולהשבר עקב המשקל העודף וטנקים רבים לא הצליחו להגיע כלל לשדה הקרב. עם זאת, נעשה בכלי שימוש מושכל יותר כנושא-ארטילריה בעורף הכוחות (על ידי ציוד רוב הכלים בתותח 75 מ"מ מודל 1897 האמין, בעל טווח של כ-8 ק"מ) וכמשמיד סוללות ארטילריה גרמניות במהלך ההתקפי של מתקפת מאה הימים בסוף המלחמה, שם יכלה לבוא לידי ביטוי יכולת התנועה המהירה יחסית שלו.
צוות הכלי כלל נהג ושבעה אנשי צוות. השריון היה בתחילה בן 11 מ"מ, אך משהוכח בלתי יעיל הוספה לו שכבה של 8 מ"מ בחזית, בגחון ובצדדים. הגג תוכנן בשיפוע כך שרימוני יד שהוטלו על הכלי יתגלגלו ממנו ארצה.
לאחר המלחמה יוצרו עוד כ-50 טנקים, חלקם סופקו לפולין במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית של 1920.
טנק אחד שרד, ושוחזר למצב נסיעה, כיום הוא מוצג במוזיאון הטנקים בסומיר, צרפת.
מוזיאון הונג קונג לאמנות
מוזיאון הונג קונג לאמנות או המוזיאון לאמנות של הונג קונג (באנגלית: Hong Kong Museum of Art; סינית: 香港藝術館) הוא המוזיאון המרכזי לאמנות בהונג קונג. המוזיאון ממוקם באזור צים שא צוי בדרום קאולון, לחוף נמל ויקטוריה ולמול האי הונג קונג.
היסטוריה
המוזיאון הוקם בשנת 1962 ביוזמת מועצת העיר כחלק מהגלריה לאמנות של הונג קונג אשר ממוקמת בבניין עיריית הונג קונג, באזור סנטרל של האי.
בשנת 1991 עבר המוזיאון למבנה הנוכחי, הממוקם בדרך סאלסברי 10, בסמוך למרכז התרבות של הונג קונג ולמוזיאון החלל של הונג קונג.
המוזיאון מנוהל וממומן על ידי מחלקת התרבות של ממשלת הונג קונג.
במוזיאון מוצגת אמנות סינית היסטורית ומודרנית. המוזיאון מציג תערוכות מתחלפות של ציורים, רישומים, קליגרפיה, פסלים ואמנות שימושית.
אחד מאגפי המוזיאון - המציג תערוכה של כלי תה, ממוקם בבית פלגסטאף שבפארק הונג קונג.
לסלי הור-בלישה
איזק לסלי הור-בלישה, הברון הור-בלישה הראשון (באנגלית: Isaac Leslie Hore-Belisha, 1st Baron Hore-Belisha; 7 בספטמבר 1893 - 16 בפברואר 1957) היה יהודי שכיהן כחבר הפרלמנט הבריטי ושר בממשלת בריטניה, אשר נודע בשל תרומתו לתחבורה, וכן בשל היותו קורבן, ככל הנראה, של אנטישמיות. על שמו נקראו משואות בלישה.
ביוגרפיה
הור-בלישה נולד בדוונפורט שבפלימות' כבן יחיד לאליזבת מרים מיירס וליעקב איזק בלישה, מנהל חברת ביטוח ובן למשפחת סוחרים ממרוקו. סבו של לסלי, איזק בלישה, היה סוחר ותעשיין שכיהן כנשיא הקהילה היהודית הספרדית במנצ'סטר, ואחיינו של מוזס בלישה שהתיישב במרסיי בשנת 1817 והיה ידוע כ"הסוחר של סולטן מרוקו".
אביו מת עליו עוד בטרם הגיע לגיל שנה. כשאימו נישאה בשנית, לסר אדאיר הור, בשנת 1912, הוא אימץ את שם המשפחה הכפול הור-בלישה. המשפחה הייתה אמידה למדי, והור-בלישה נשלח לבתי ספר באירופה, בין השאר בפריז ובהיידלברג. אחר כך החל ללמוד בקולג' סנט ג'ון באוניברסיטת אוקספורד, שם היה נשיא מועדון הוויכוחים Oxford Union Society. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה והגיע לדרגת מייג'ור (רב-סרן). לאחר המלחמה הוסמך לעריכת דין.
קריירה פוליטית
בבחירות של שנת 1922 התמודד הור-בלישה מטעם המפלגה הליברלית במחוז הבחירה שבו נולד (דוונפורט), אך לא זכה ברוב הדרוש; ואולם בבחירות שנערכו בשנה לאחר מכן (1923) זכה, והפך לחבר פרלמנט. הוא נודע כנואם מוכשר ונלהב, זוהה עם האגף הימני של מפלגתו, אשר תקף את תמיכת המפלגה בממשלת הלייבור. הוא הצטרף לסר ג'ון סיימון לגוש "הליברלים הלאומיים" (ה-'Liberal National') עם הקמת ממשלת האחדות בשנת 1931.
לאחר הבחירות של שנת 1931 מונה הור-בלישה להיות שר זוטר במועצת המסחר (אחת הוועדות של מועצת המלך). הוא נשאר חבר בממשלה גם לאחר שהליברלים עזבו את הממשלה בשנת 1932 בשל מחלוקות בסוגיית הסחר החופשי, ומונה להיות המזכיר הפיננסי במשרד האוצר. הור-בלישה היה חרוץ וחכם, אך תכונות עוררו טינה נגדו בקרב גורמים שמרניים, אשר ראוהו כ"אאוטסיידר".
שר התחבורה
החל בשנת 1934 שירת הור-בלישה בתפקיד שר התחבורה, בתקופה שבה עלה קרנה של התחבורה הממונעת והיא הפכה נגישה להמונים. הוא שכתב את חוקי התנועה והיה אחראי על חיוב הנהגים לעבור מבחן נהיגה לצורך קבלת רישיון ועל הצבת משואות בלישה (שהציבור קרא להן על שמו); חידושים אלו הובילו לירידה משמעותית במספר תאונות הדרכים.
שר המלחמה
לאחר שירות מוצלח במשרד התחבורה, מונה הור-בלישה להיות שר המלחמה בשנת 1937 בממשלתו של צ'מברלין. היה זה מינוי שנוי במחלוקת. הור-בלישה החליף את אלפרד דאף קופר, שהיה פופולרי למדי. נשמעו גם טענות שמשרה בכירה כל-כך לא צריכה להימסר לנציג המפלגה הליברלית. גם מוצאו היהודי של הור-בלישה היה מקור לתסיסה אנטישמית נגדו בקרב חברי המפלגה השמרנית. הוא סומן כמחרחר-מלחמה ובולשביק, והופעל לחץ רב כדי להדיחו מהתפקיד בהזדמנות הראשונה. גם בקרב חוגים שלא התנגדו לו בעוצמה כה רבה נפוץ עבורו הכינוי "חורב" (Horeb), כרמז למוצאו היהודי (על שם הר חורב).
בלישה, אשר חש במלחמה הקרבה, ביקש את רשותו של צ'מברלין להנהיג גיוס חובה בשנת 1938, אולם נענה בשלילה, שכן צ'מברלין סירב להגדיל את הוצאות הביטחון. בלישה המשיך במאמציו לשפר את הצבא והעלה את המשכורות ואת הפנסיה לאנשי הצבא. כמו כן גם יצר אפשרויות קידום לחיילים בני המעמד הנמוך, אשר קידומם בדרך כלל נחסם בשל נפוטיזם בקרב בני המעמד הגבוה. הוא פעל לשיפור תנאי המגורים בקסרקטינים על ידי הוספת חדרי מקלחת ומתקנים לפעילויות בשעות הפנאי. הוא גם איפשר לחיילים נשואים לגור עם משפחותיהם. בסופו של דבר, בתחילת שנת 1939, אושרה בקשתו להנהיג גיוס חובה כדי להתמודד עם האיום מצד גרמניה הנאצית.
בלישה שם לעצמו למטרה לגרום למודרניזציה של הכוחות המזוינים הבריטיים צרי האופקים, ופיטר שלושה חברים במטה הכללי הבריטי כדי להחליפם באחרים. גישתו גרמה לעוינות מופגנת מצד מפקדים ותיקים כדוגמת פילדמרשל ג'ון דיל וג'ון גורט. גורט אף סירב להיות נוכח באותו חדר יחד עם בלישה. השינויים שהנחיל בלישה הרתיחו את הממסד הצבאי, והזעם חלחל גם לחיילים בדרגות הנמוכות. בחודשים הראשונים של מלחמת העולם השנייה הורה בלישה לאסור על החיילים לשיר שיר לעג שמילותיו הושרו לצלילי "Onward, Christian Soldiers":
הדחתו
בשל אופיין הרגיש של המחלוקות תהו חברי פרלמנט ופרשנים פוליטיים לפשר ההדחה, והצהרתו הרשמית של הור-בלישה בפרלמנט השאירה אותם באפילה. דעה רווחת אחת הייתה כי הרפורמות הנועזות של הור-בלישה נתקלה בהתנגדות מצד אנשי הממסד הצבאי, אשר כפו על ראש הממשלה את פיטוריו. טענה אחרת הייתה כי הור-בלישה הודח בשל אנטישמיות. טענה נוספת הייתה כי משפחת המלוכה לחצה על צ'מברלין לפטרו בשל תמיכתו בעבר באדוארד השמיני במהלך משבר הוויתור על המלוכה, אולם טיעון זה לא מסביר מדוע הוצע להור-בלישה תיק המידע ומדוע מונה לתפקיד מלכתחילה.
לאחר הדחתו
הור-בלישה ניסה לשקם את הקריירה הפוליטית שלו תחת שלטונו של וינסטון צ'רצ'יל, אך הוא נחסם על ידי שילוב של חוסר-הפשרנות שלו והדעות הקדומות של השמרנים. הוא פרש מה-Liberal Nationals בשנת 1942 והיה לחבר פרלמנט עצמאי ('National Independent'). בממשלה שהוקמה בשנת 1945 מונה לזמן קצר להיות השר האחראי על הביטוח הלאומי. אולם בבחירות של שנת 1945 הובס הור-בלישה בדוונפורט על ידי מייקל פוט. בלישה הצטרף למפלגה השמרנית ונבחר למועצת העיר של וסטמינסטר בלונדון משנת 1947. הוא ניסה להיבחר שוב במחוז הבחירה של דרום קובנטרי בשנת 1950, אך ללא הצלחה. בשנת 1954 העניק לו צ'רצ'יל תואר אצולה.
עמידות לאנטיביוטיקה
עמידוּת לאנטיביוטיקה היא היכולת של חיידקים לעמוד בפני השפעת אנטיביוטיקה. קיימות מספר קבוצות אנטיביוטיקה, השונות זו מזו בדרך פעולתן על חיידקים. חיידקים שפיתחו עמידות למספר קבוצות אנטיביוטיקה נקראים בעגה חיידקי על (Super Bug). מכיוון שהשימוש באנטיביוטיקה הוא כיום הכלי העיקרי למאבק במחלות ממקור חיידקי, קיימת סכנה של התפתחות חיידקים עמידים לכל סוגי האנטיביוטיקה שלא ניתן יהיה לטפל בהם. דוגמה לכך היא התפרצות של חיידק Klebsiella pneumoniae עמיד לקרבפנם שהתרחשה בבתי חולים בישראל בשנת 2006. ההתפרצות המדווחת הקודמת של חיידקי Klebsiella עמידים לקרבפנם התרחשה בארצות הברית בשנת 2001. קרבפנם היא אנטיביוטיקה לטווח רחב, הנוחלת הצלחה כמעט נגד כל סוגי החיידקים, לרבות אלו המפתחים עמידות בפני תרופות אנטיביוטיות אחרות. מסיבה זו משתמשים בקרבפנם רק במקרים שטיפולים אנטיביוטיים אחרים נכשלו; אך התפרצויות אלה הראו כי עם הזמן מפתחים החיידקים עמידות גם אליה.
עמידות מולדת (אינטרינסית) לאנטיביוטיקה בחיידקים מתפתחת באמצעות עקרון הברירה הטבעית. כלומר, חשיפה חוזרת ונשנית של אוכלוסיית חיידקים לאנטיביוטיקה מסוימת (או למספר סוגי אנטיביוטיקה) גורמת למות החיידקים הרגישים לה, אך במקביל מתפתחים חיידקים עמידים על ידי מוטציות אקראיות. עם הזמן מתקבלת אוכלוסייה של חיידקים עמידים. יתר על כן, עמידות לאנטיביוטיקה יכולה לעבור בין חיידקים שונים גם בתהליך של העברה גנטית אופקית, שבה קולטים חיידקים גנים מהסביבה או מחיידקים אחרים. עמידויות לאנטיביוטיקות רבות מועברות בקוניוגציה של פלסמידי R (פלסמידי עמידות) בין חיידקים. פלסמידי R הם פלסמידים הנושאים גנים המקנים עמידויות לאנטיביוטיקות שונות.
היסטוריה
אנטיביוטיקה מיוצרת באופן טבעי על ידי אורגניזמים שונים. עם גילוי הפניצילין על ידי אלכסנדר פלמינג בשנות ה-20 של המאה ה-20, החלו להשתמש בה ברפואה, אך שימוש מסחרי באנטיביוטיקה החל רק בתקופת מלחמת העולם השנייה. עם פיתוח טכנולוגיות חדשות (ביולוגיות ותעשייתיות) שאפשרו ייצור תעשייתי של פניצילין וסוגי אנטיביוטיקה אחרים בשנות ה-50 של המאה ה-20, הפך השימוש באנטיביוטיקה לנפוץ. כבר בשנות ה-40 התברר כי זנים מסוימים של חיידקים פיתחו עמידות כלפי אנטיביוטיקה (בייחוד כלפי הפניצילין). כדי להתמודד עם חיידקים אלו היה צורך לפתח סוגי אנטיביוטיקה הפועלים בדרכים שונות. כיום קיימים זני חיידקים עמידים לרוב סוגי האנטיביוטיקה. מצב זה הביא ל"מרוץ חימוש" אבולוציוני, כאשר מצד אחד האדם מפתח סוגי אנטיביוטיקה חדשים, ומצד שני מתפתחים זני חיידקים עמידים להם, וחוזר חלילה.
בגוף האדם נמצאות אוכלוסיות חיידקים שהגוף זקוק להן, לדוגמה חיידקים סימביוטיים במערכת העיכול, הנפגעות אף הן מאנטיביוטיקה. דבר זה מהווה בעיה בשימוש באנטיביוטיקה, מכיוון שיש לאזן בין הצורך לפגיעה יעילה בחיידקים הפתוגניים לבין הצורך לשמור על החיידקים המועילים.
התמודדות עם חיידקים עמידים לאנטיביוטיקה
על מנת להתמודד עם עמידות חיידקים לאנטיביוטיקה נשקלים ומפותחים כיווני מחקר שונים.
מנגנוני עמידות לאנטיביוטיקה
חמשת המנגנונים המרכזיים לעמידות לאנטיביוטיקה במיקרואורגניזמים:
חיידקים העמידים לאנטיביוטיקה
סטאפילוקוקוס זהוב עמיד למתיצילין מוכר החל משנת 1996 כ"חיידק בתי החולים", חיידק זה עמיד בפני כל סוגי האנטיביוטיקה הידועים, ומאיים על כל המאושפזים בבתי החולים. סכנתו כפולה היות שהוא תוקף את החולה במצב שבו מערכות ההגנה הרגילות שלו אינן פועלות כראוי. Pseudomonas aeruginosa נפוץ כגורם זיהומים אצל מדוכאי מערכת החיסון ובבתי חולים ואף הוא פיתח עמידות נגד רוב סוגי האנטיביוטיקה הקיימים. בחודש מרץ 2007 התפרסמו ידיעות על תמותה של חולים המאושפזים בבתי חולים בגלל התפרצות החיידק האלים Klebsiella pneumoniae. חיידקים עמידים במיוחד מטופלים באמצעות ליפופפטידים, אך ב-2007 נמצאו חיידקים שפיתחו עמידות גם לטיפול זה.
שיטות לזיהוי עמידות לאנטיביוטיקה
על מנת לטפל בחולים בצורה אופטימלית, קיים צורך לזהות חיידקים עמידים לאנטיביוטיקה. ישנן מספר שיטות מקובלות לזיהוי עמידות. השיטה הנפוצה ביותר מבוססת על גידול החיידקים על מצע המועשר באנטיביוטיקה, כאשר הימצאות מושבות חיידקים על המצע לאחר מספר שעות (לרוב 24) משמעותה שהחיידק עמיד. כיום ישנן גישות מהירות ואוטומטיות שמתבססות על העיקרון הזה ומשמשות בעיקר במוקדי בדיקות גדולים כמו מעבדות של בתי חולים.
שיטות מתקדמות יותר מאפשרות להבחין בגנים לעמידות, כמו הגן לייצור בטא-לקטמאז, ומבוססות על ריצוף או הגברת הרצפים הגנטיים (לדוגמה, באמצעות PCR).
ישנן מספר שיטות נוספות בשלבי פיתוח שונים לזיהוי עמידות לאנטיביוטיקה, וביניהן שימוש בטכנולוגיית MALDI-TOF, ספקטרוסקופיית ראמאן ו-IR, טכנולוגיית DNA Microarray  ועוד. שיטות אלה מפותחות בעיקר במטרה לקצר את הזמן לזיהוי החיידקים העמידים ובכך לאפשר טיפול מהיר ומדויק יותר בחולים.
עמידות לאנטיביוטיקה בתעשיית בעלי החיים
בשנות ה-40 של המאה ה-20 התגלה שתוספת אנטיביוטיקה למזון בעלי החיים מעלה את קצב הגדילה שלהם, ומאפשרת לצופף יותר בעלי חיים בשטח נתון ללא העלייה הנוספת בתחלואה ותמותה שהייתה נגרמת עקב כך. ב-1951 אישר לראשונה ה-FDA מתן קבוע של פניצלין וכלורטטרציקלין (הטטרציקלין הראשון שזוהה) לבעלי חיים בתוך המזון. פרקטיקה זו מקובלת מאז בעולם בכל סוגי תעשיות המזון מן החי, כולל תעשיית הדגים. בעלי החיים מקבלים אנטיביוטיקה באופן קבוע במינון נמוך תת-תרפויטי בתור זרז גדילה. בנוסף ניתנת לבעלי החיים אנטיביוטיקה כתרופה מונעת במינון רגיל במצבי סיכון מיוחדים כמו גיל הינקות, או כאשר מתגלים תסמיני מחלה אצל פרט אחד וכל הפרטים מקבלים אנטיביוטיקה. מרבית האנטיביוטיקה המיוצרת בעולם מיועדת לתעשיית בעלי החיים, ב-2010 80% מהאנטיביוטיקה בארצות הברית הייתה לשימוש תעשייה זו.
תכונת העמידות לאנטיביוטיקה עוברת מחיידק לחיידק לא רק על ידי התחלקות אלא גם בהעברה גנטית אופקית. במנגנון זה, גן שמעניק עמידות לאנטיביוטיקה מסוימת, עשוי לעבור מחיידק ממין אחד לחיידק ממין אחר ולהקנות לו את אותה עמידות. חיידקים עמידים או גנים של עמידות, יכולים לעבור לחיות אחרות או לאדם על ידי מגע ישיר עם החיות שבתעשייה, מוצרי מזון מחיות אלה, ודרך השפכים של מתקני תעשייה או שדות המדושנים בזבל מתעשייה זו.
החל מסוף העשור 1960 נעשו מחקרים רבים, בעיקר באירופה, על השפעת זרזי גדילה אנטיביוטיים על התפתחות עמידות. נמצא ריכוז גבוה של חיידקים עמידים בבעלי החיים, בפלורה – דהיינו במושבות החיידקים הטבעיות – במעי של עובדי מתקני התעשייה, בני משפחותיהם ואנשים שגרים בסמיכות לשדות שמדושנים בזבל מהתעשייה.
בארצות הברית נעשה מחקר על גנטמיצין (gentamicin), האנטיביוטיקה הנפוצה ביותר שם בלולי פטם מסוג ברוילר. על פי המחקר, בקרב עובדי תעשיית העוף הסיכוי להימצאות Escherichia coli עמיד לגנטמיצין גבוה פי 32 מאשר באוכלוסייה הכללית. יתרה מזאת, עובדי תעשייה זו נמצאו בסיכון גבוה בהרבה להימצאות חיידקים עמידים לטווח רחב של אנטיביוטיקה.
החיידק העמיד MRSA (סטאפילוקוקוס זהוב עמיד למתיצילין) פיתח עמידות לכל סוגי הפניצילין והצפלוספורין, שהן התרופות הנהוגות לטיפול בסטאפילוקוקוס זהוב. מחקרים שנעשו בארצות הברית מצאו מושבות של MRSA אצל אנשים הגרים בסמיכות לתעשייה. עם זאת בארצות הברית קיימים חוקים המגבילים גישה למתקני תעשיית בעלי החיים (חוקי אג גאג), לכן החוקרים התקשו לערוך מחקר כלל ארצי על החיידקים בתעשייה זו ולא הגיעו למסקנות נחרצות.
MRSA מטופל בעזרת ואנקומיצין, האנטיביוטיקה היחידה שעדיין יכולה לו, אך כבר התפתחו זנים שעמידים גם לוואנקומיצין. ואנקומיצין הוא אנטיביוטיקה מקבוצת הגליקופפטידים והוא אסור לשימוש בתעשיית בעלי החיים בגלל חשיבותו לרפואת בני אדם. אך תכשיר אחר מאותה קבוצה, אבופארצין (avoparcin) נפוץ בשימוש כזרז גדילה. מחקר מצא חיידקי Enterococcus עמידים הן לאבופרצין והן לוואנקומיצין בחיות קטנות בשתי חוות נפרדות, אף שהחיות לא קיבלו ואנקומיצין. בדיקה גנטית הראתה שרצף הדנ"א מהחוות זהה לזה שבחיידקי Enterococcus מבית החולים. פירוש הדבר שהדמיון במבנה של שתי האנטיביוטיקות מאותה קבוצה, סלל את הדרך גם לעמידות לוואנקומיצין.
לנוכח גוף המחקר הגדול הקושר בין זרזי גדילה אנטיביוטיים לבין עמידות חיידקים בבעלי חיים ובאדם, אסר האיחוד האירופי עוד ב-2006 על המדינות החברות בו להשתמש באנטיביוטיקה מכל סוג שהוא בתור זרז גדילה. במקומות אחרים בעולם, בין היתר בארצות הברית, בסין וגם בישראל, אין איסור כזה.
על אף הראיות הרבות שנצברו, קשה לעקוב אחרי המסלול שעושים הגנים העמידים מבעלי החיים לחיידקים שמזיקים לבני האדם. קיימת קבוצה עצומה ומגוונת של חיידקים בלתי מזיקים שיכולים לשאת ולהעביר את הגנים. חיידקים אלה הם מאגר נסתר של גני עמידות, ויוצרים מסלולים סבוכים שבהם גני עמידות יכולים לעבור אופקית מבעלי החיים ישירות, או בדרך כלל בעקיפין, ולעשות את דרכם לתוך החיידק המסוכן לאדם. עם תנועה כה רבה של גנים בין מארחים שונים, פחות סביר למצוא את אותם חיידקים בדיוק בחיות ובבני אדם, ויותר סביר למצוא את גני העמידות עצמם. ואף גנים אלה עצמם עשויים להשתנות במהלכם דרך המארחים השונים. עד כה המסלולים הנפתלים שעושים הגנים היקשו על הניסיונות להתחקות אחר תנועתם, ולהוכיח את מעבר הגנים העמידים מבעלי חיים לאדם. קושי זה משמש את הלוביסטים של תעשיית בעלי החיים ותעשיית התרופות בארצות הברית כדי לטעון שהראיות הקיימות הן נסיבתיות בלבד, ואין קשר בין תעשיית בעלי החיים לעמידות לאנטיביוטיקה באדם. לאור זה בארצות הברית אין הגבלות על השימוש באנטיביוטיקה בתעשיית בעלי החיים אלא המלצות בלבד.
העמידות לאנטיביוטיקה בשירות הביוטכנולוגיה
לרוב ביישומי ביוטכנולוגיה של הנדסה גנטית של הגנום בתאים, נוצרת בעיה בהפרדת התאים שבהם תהליך שינוי הגנום הצליח מהתאים שבהם שינוי הגנום כשל. על מנת להפריד בין תאים אלו, משלבים את התכונה הרצויה בגנום עם תכונה המעניקה לתא המהונדס גנטית עמידות נגד אנטיביוטיקה מסוימת. לאחר תהליך החדרת החומר הגנטי, התרבית המהונדסת נשטפת בחומר אנטיביוטי ורק התאים שבהם ההחדרה צלחה, יישארו חיים עקב העמידות לאנטיביוטיקה שהוחדרה להם.
מוספלהיים
מוספלהיים (בנורדית עתיקה: Múspellsheimr) הוא אחד העולמות אשר נמצאים בעץ יגדראסיל אשר במיתולוגיה הנורדית. מוספלהיים אשר נמצא בדרום מערב הוא ארצם של ענקי האש אשר נמצאים בהנהגת מלכם סורט, שברגנרוק ינהיג את ענקי האש לעבר שדה הקרב. חרבות האש אותן יניפו ישרפו את כל העומד בדרכם, ויכלו את רובו של הייקום.
חסידות יאריטשוב
חסידת יאריטשוב היא חסידות מזרח גאליצינית. מייסדה היה רבי יוסף גרין, מגדולי תלמידיו של החוזה מלובלין.
תולדות החסידות
רבי יוסף נולד בשנת תקמ"ז. היה תלמידם של החוזה מלובלין, רבי מנחם מנדל מרימנוב והאוהב ישראל מאפטא. החוזה מלובלין הפליג בשבחו ואמר עליו שהוא מל"ו צדיקים. כיהן כרב ביאריטשוב הגאליצינית (כיום באוקראינה) ולאחר מכן בטומשוב (שבה פעל גם רבי מנחם מנדל מקוצק). נפטר בכ"ה בניסן תקצ"ט. אחיו של רבי יוסף, רבי עזריאל, היה גם הוא תלמידו של החוזה מלובלין. כיהן כרבה של מונקץ' וחיבר את הספר "נחלת עזריאל". נפטר בו' באייר תר"א.
בדור השני כיהן בנו של רבי יוסף, רבי יהושע פרישרמן. על המסורת, פיזר את כל כספו לצדקה ולא הפסיד מעולם תיקון חצות. היה עניו ופשטן אך עם זאת עמד בתקיפות על עקרונותיו. בהתחלה סירב לנהוג באדמו"רות אך צדיקי דורו לחצו עליו לנהוג באדמו"רות. כיהן בטומשוב. בשנות התר"ל עלה לתקופת מה לארץ ישראל והתגורר בירושלים. נפטר בתמוז תרס"ו.
בדור השלישי כיהנו בניו של רבי יהושע, רבי יוסף אריה לייב ורבי צבי אלימלך.
רבי יוסף אריה לייב נולד בשנת תר"ל. היה חתנו של הרב שמואל אהרן רובין, רבה של קארטשין, נכדו של רבי אשר ישעיהו רובין מרופשיץ. היה חסידם של רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא ושל בנו רבי שמחה ישכר בער הלברשטאם מצישינוב. כיהן כאדמו"ר וראב"ד בטומשוב. רוב בניו נרצחו בשואה. חתנו היה רבי יוסף ברוך מווידאמה. נפטר בכ"ה באדר ב' תרע"ו.
רבי צבי אלימלך היה אדמו"ר בהאלמין. כל משפחתו נרצחה בשואה. ניצל בעצמו, והתגורר אחר השואה באנטוורפן, שם נפטר.
אח נוסף היה רבי מאיר אברהם, שכיהן כמו"צ בטומשוב. בזמן המלחמה נמלט ונפטר בבוכרה בגיל 37.
בדור הרביעי כיהנו בניו של רבי יוסף אריה לייב, רבי משה ורבי שלום.
רבי משה (תרס"ג - ח' באדר תשל"ד) התייתם בילדותו וגדל אצל דודיו רבי אשר רובין מקארטשין ורבי נפתלי מווישניצא (חתן רבי יחזקאל שרגא משינאווא). לאחר מכן גדל אצל דודו (שהיה חתנו של סבו בזיווג שני) רבי אריה לייבוש מצישינוב שגר בטומשוב. נישא לבתו של רבי ברוך מבריזדוביץ. משפחתו נרצחה בשואה. הוא הצליח להימלט לארצות הברית דרך איטליה וכיהן בניו יורק כאדמו"ר מטומשוב. נישא בשנית לבתו של הרב משה גרינצוויג אב"ד ליפשא.
Apple Developer
Apple Developer (בעברית: מפתח אפל; לשעבר Apple Developer Connection) הוא האתר של חברת אפל לכלים לפיתוח תוכנה, ממשקי תכנות יישומים (API) ומשאבים טכניים. הוא מכיל משאבים שיעזרו למפתחי תוכנה לכתוב תוכנה לפלטפורמות macOS, iOS, iPadOS, watchOS ו-tvOS.
דליפות תוכנה
היו כמה דליפות של תוכנות אפל סודיות דרך תוכנת הטרום-שחרור, והבולטת ביותר היא Mac OS X 10.4 Tiger, שבעקבותיה אפל תבעה שלושה גברים שלכאורה השיגו עותקים מקדימים של הבילדים (builds) הטרום-שחרוריים של Mac OS X 10.4 מהאתר והדלפו אותה לביטורנט.
OS X Lion, OS X Mountain Lion ו-OS X Mavericks הודלפו מספר פעמים גם כן. עם זאת, כדי להילחם בבעיה זו התקינה אפל מערכת התראה בבילדים של התצוגה המקדימה, המתריעה אם הועלתה התצוגה המקדימה על ידי בודק למערכת ביטורנט.
ניסיונות פריצה
ב-18 ביולי 2013 פורץ ניסה לגשת למידע אישי רגיש על שרתי המפתחים של אפל. המידע היה מוצפן, אך אפל לא יכולה להבטיח שאי אפשר היה לגשת למידע כלשהו על מפתחים. אתר המפתח הורד ל"תחזוקה" באותו יום חמישי, ונאמר כי הוא עובר תחזוקה עד יום ראשון, אז פרסמה אפל הודעה באתר בה הודיעה למשתמשים על ניסיון הפריצה. הם הצהירו כי הם יבנו מחדש את השרתים שלהם ואת מערכת המפתחים כדי למנוע זאת בעתיד.
טורקמניסטן במשחקים האולימפיים לנוער
טורקמניסטן משתתפת בכל המשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הטורקמניסטנים מדליית ארד יחידה באיגרוף. טורקמניסטן החלה להשתתף במשחקי החורף החל מאולימפיאדת הנוער לוזאן (2020).
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של טורקמניסטן למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה חמישה ספורטאים שהתחרו בארבעה ענפי ספורט. המשלחת זכתה במדליית ארד. המשלחת הגיעה להישגים בענף האיגרוף עם זכייה במדליית ארד בקטגוריית משקל חצי-כבד נערים. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים ג'ודו, הרמת משקולות ושחייה. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מתנה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. המשלחת לא זכתה במדליות. המשלחת הגיעה להישג בענף ההרמת משקולות בה סיימה במקום הרביעי בקטגוריית משקל נערים עד 62 ק"ג. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים היאבקות ושחייה.
מדליות לפי משחקים
width="20px"|
שואת יהודי ליטא
שואת יהודי ליטא התחוללה בחודשים יוני עד דצמבר 1941 (אך הרג יהודים נמשך עד עזיבת הכוחות הגרמנים ב-1944). המעטים ששרדו מקרב יהדות ליטא היו הנמלטים ליערות ואותם שהצליחו להסתתר אצל קרובים ליטאים. על פי מחלקת הסטטיסטיקה הליטאית ליטא מנתה בין 203 ל-207 אלף יהודים עד ה-1 בינואר 1941. על פי ספרות המחקר, מנתה אוכלוסיית היהודים בליטא בין 210 ל-220 אלף נפש. מספר היהודים ששרדו בשטחי הכיבוש של גרמניה הנאצית בליטא בתום המלחמה נאמד בכ-8,000 נפש. הרציחות ההמוניות של היהודים בליטא היו תקדים בהיסטוריה של ליטא, במספר הרוגים הרב בזמן כה קצר.
כיבוש ליטא על ידי ברית המועצות
אף על פי שהיהודים היו הגרעין הקשה של המפלגה הקומוניסטית במחתרת, לא זכו הקומוניסטים היהודים לכוח ממשי בשלטון החדש. עם זאת, הליטאים זיהו את היהודים עם המשטר החדש, שנוא-נפשם, אשר נתפש בעיניהם ככיבוש סובייטי זר. בתקופה זו הוצאה התנועה הציונית אל מחוץ לחוק, וכל בתי-הספר שלימדו בעברית נאלצו לעבור ללימוד ביידיש. הקומוניסטים רדפו את הישיבות (לפחות חלק מהישיבות המשיכו בלימוד באופן מחתרתי), ורבים מבני הישיבות הוגלו לסיביר.
בתקופת השלטון הסובייטי הנפיק צ'יאונה סוגיהארה סגן הקונסול היפני ויזות מעבר רבות, ובעזרתן נמלטו אלפי יהודים ליפן.
כיבוש ליטא על ידי גרמניה הנאצית
ב-22 ביוני 1941, שנה אחרי הכיבוש הרוסי של ליטא, במבצע ברברוסה, פלשו כוחות של גרמניה הנאצית לליטא, שברשות ברית המועצות.
כוחות הכיבוש הגרמנים התקבלו בליטא באהדה כגיבורים, וזאת לעומת סלידתם של ההמונים מן הכיבוש הרוסי הסובייטי. מכוחה של התעמולה הגרמנית, ליטאים רבים ראו בגרמנים כמקימים החדשים של עצמאות ליטא. הליטאים שיתפו פעולה עם שלטונות הכיבוש הגרמני. חלקים ניכרים מהעם הליטאי הביעו את רגשותיהם האנטישמים כלפי העם היהודי בנוכחות הציבור הרחב. הגרמנים ניצלו זאת לטובתם וביצעו כמה פעולות משמעותיות כנגד הממשל הליטאי. למשך זמן מה נראה כי הגרמנים יאפשרו שלטון עצמאי בליטא, אך, בין ספטמבר לאוגוסט פוזרו כל הארגונים הממשלתיים בליטא כאשר גרמניה צברה כוח רב. פעולות אלו גרמו להרס השלטון העצמי בליטא עד לחיסולו.
השמדת הקהילה היהודית
לאחר כניסת הגרמנים לליטא החל גל של פגיעות ורציחות של יהודים. רובן בוצעו על ידי יחידות האיינזצקומנדו 3 של האיינזצגרופה A, בסיוע נרחב של ארגונים ליטאיים פרו נאציים ומשטרת הסדר הליטאית. אנשי האיינזצגרופה הכינו תוכנית חיסול מאורגנת של יהדות ליטא ועל פי "לוח זמנים מדויק". הקורבנות היהודים אותרו, נעצרו, הושפלו ברחובות במעין תרגילי סדר או ריקוד, והובלו לאתרי הרצח ההמוניים על ידי ליטאים, שחלקם היו אנשי משטרת העזר הליטאית וזאת כאשר המוני אזרחים צופים בהם, ומביעים הנאה מהמחזה. במבצעים המאורגנים היטב, בחודשים יולי-אוגוסט 1941 נרצחו רובם של יהודי הערים והעיירות, ובספטמבר-נובמבר 1941 נרצחו מרבית יהודי הערים הגדולות. פעולות הרצח סוכמו בדין וחשבון מפורט שחיבר מפקד איינזצקומנדו 3, קרל יגר.
ב-2016 פרסמה הסופרת הליטאית רוטה ונאגייטה  ספר בשם "Mūsiškiai: Kelionė su priešu" (תרגום חופשי: "משלנו: מסע עם האויב"), נכתב לפי תחקיר שנעשה בשיתוף פעולה עם אפרים זורוף שעורר סערה בדעת הקהל בליטא כשהציף את הטענה לפיה התייחדה שואת יהדות ליטא בכך שהטבח העיקרי במדינה נעשה בידי שכניהם הליטאים של היהודים. הסערה בציבור הליטאי התעוררה, בין היתר, משום שהספר מציג גיבורים לאומיים ליטאיים כגון יונאס נורייקה, כרוצחי יהודים, ומתעלם לכאורה מהצלת יהודים על ידי ליטאים בתקופת השואה. כתגובה לביקורת החריפה, פרסמה ונאגייטה ביחד עם חוקר השואה כריסטוף דיקמן ספר בשם How Did It Happen? Understanding the Holocaust, שמנסה להסביר את אירועי השואה בליטא ואת הסיבה לחלקם המרכזי של ליטאים בסיוע לגרמנים.
תיעוד והנצחה
לאחר המלחמה החל איסוף עדויות של ניצולי שואת יהודי ליטא. אוסף משמעותי הוא אוספו של לייב קוניוחובסקי מאליטוס, ניצול מגטו קובנה. קוניוחובסקי אסף מיד בתום המלחמה מעל 150 עדויות כתובות של עדי ראייה וכן תצלומים ומפות.
הסדר המשולב
שמאל|ממוזער|250px|כותרת מסוג "הסדר המשולב" שמאל|ממוזער|250px|פילסטרים של הסדר המשולב על [[שער טיטוס]] "הסדר המשולב" (באיטלקית Ordine composito, לעיתים נקרא הסדר המורכב) הוא מונח באדריכלות העוסק  בסדר שהתפתח באדריכלות הרומית בנוסף לאלו שהרומאים אימצו מהאדריכלות היוונית. "הסדר המשולב", מהווה שילוב של  הסדר האיוני והסדר הקורינתי.
הסדר המשולב מאופיין על ידי עמודים ופילסטרים בעלי  כותרות עם 4 וולוטות איוניות יחד עם עלי הקוציץ הקורינתיים. הוולוטות בדרך כלל גדולות יותר מאלו שבסדר היוני. יחס הממדים בין הגובה לקוטר בסדר המשולב הוא 1:10.
הפילסטרים של שער טיטוס, (שנבנה בשנת 82) נחשבים לדוגמה הידועה הקדומה ביותר של הסדר המשולב.
רבים מאדריכלי הרנסאנס השתמשו בסדר המשולב, ביניהם: בלדסרה פרוצי, וינצנטו סקאמוזי,  וסבסטיאנו סרליו האיטלקים, ופיליבר דלורמה הצרפתי.
צ'חורוצקו
צ'חוֹרוֹצקוּ (בגאורגית: ჩხოროწყუ, מילולית ממגרלית: "שבע מעיינות") היא דאבא בנפת צ'חורוצקו שבמחוז סמגרלו וסוואנתי עילית גאורגיה, והמרכז המנהלתי של הנפה. אוכלוסיית העיירה מנתה בשנת 2014, 3,141 איש הכוללים 1,500 עקורים מהמחוז הבדלני השכן, אבחזיה.
גלוסולליה
גלוסולליה (מיוונית, "γλώσσα" (גלוסה) לשון, "λαλώ" (לאלו) לדבר, באנגלית: Glossolalia) היא התבטאות בשפה משונה ולא מובנת, בדרך כלל כחלק מפולחן דתי כלשהו.
"דיבור בלשונות", הגלוסולליה בנצרות
בספר מעשי השליחים, הספר החמישי במספר בברית החדשה מסופר על שנים עשר השליחים של ישו, אשר התקבצו בבית כאשר נחות עליהם "לשונות מתפרדות במראה אש" (הכוונה בלשונות היא לשפות שהם אינם מכירים). בהמשך באים השליחים לירושלים, שם הם מטיפים בלשונות החדשות אל ההמון המורכב מעמים רבים ושונים, המדברים שפות שונות, אך למרבה הפליאה כולם שומעים את דבריהם כמו דיברו בשפת ארצם.
ניתן לפרש את הנס בשתי דרכים. יש הרואים בכך מקרה של קסנוגלוסיה, ידיעה פתאומית ולא מוסברת של שפה זרה לאדם שלא הייתה שום היכרות קודמת עמה. ויש המפרשים שבמקרה קיבלו השומעים את היכולת הפלאית להבין את ההברות חסרות המשמעות של השליחים ולשמוע אותן כשפת ארצם.
כיום, יש הנוהגים "לדבר בלשונות" כחלק מהפולחן הדתי הנוצרי, בעיקר בקרב חוגים בנצרות הכאריסמאטית ובנצרות הפנטקוסטלית, שהם תתי זרמים בתוך הנצרות האוונגליסטית. חוגים אלה רואים ביכולת "לדבר בלשונות" כנס אלוהי ובתור אלמנט על טבעי ומייחסות לתופעה סגולות שונות. יש בנצרות זרמים שבהם הנהוג "לדבר בלשונות" כחלק מתפילה פרטית יחידנית ויש זרמים שבהם מקובל המנהג בפומבי במהלך התכנסויות דתיות.
גלוסולליה בדתות אחרות
מנהג הגלוסולליה מתועד גם במקדש האורקל מדלפי, שבו הייתה נוהגת פיתיה, כוהנת דת, לפלוט הברות סתומות ומסתוריות, אשר לפי המסורת היו מסרים שהאל אפולו מעביר דרכה.
כתבים גנוסטים עתיקים מהתקופה האימפריה הרומית מכילים הברות החוזרות על עצמן, לדוגמה "ט ט ט ט ט נ נ נ נ ד ד ד ד ד...". חוקרים מאמינים שאלו הם תעתיקים של צלילים שהופקו במהלך גלוסולליה.
מנהג הגלוסולליה תועד גם בדתות השמאניזם והוודו אשר באי האיטי.
גלוסולליה לפי המחקר המדעי
נצפה כי ההברות שמרכיבות את המילים בגלוסולליה יהיו לרוב הרכבה מחדש בסדר שונה של פונמות הלקוחות משפתו העיקרית של הדובר. לפיכך, גלוסולליה של אנשים הדוברים שפות שונות, למשל עברית, אנגלית, סינית ורוסית, יישמעו שונות זו מזו, אך יהיו דומות באופן כלשהו לשפות המקוריות של דובריהן.
מחקר נוירופסיכולוגי ראשון מסוגו שנערך בשנת 2006 באוניברסיטת פנסילבניה בקרב מקיימי מנהג ה"דיבור בלשונות" מקרב הזרם הפנטקוסטלי בנצרות, בדק צילומי מוח של המאמינים בעת שהם מקיימים את המנהג. המחקר גילה שבמהלך הגלוסולליה, הפעילות במרכז הדיבור במוח פוחתת, בעוד שהפעילות במרכז הרגש גוברת.
גלוסולליה במוזיקה
בעולם המוזיקה לגלוסולליה יש משמעות מושאלת של שירה בשפה משונה ולעיתים חסרת משמעות. שימוש זה רווח בעיקר במוזיקת אווירה ומוזיקת עולם. מטרת הגלוסולליה היא להשרות אווירה אקזוטית או מיסטית הנובעת משפה זרה ולא מובנת, וחוסכת את הצורך להשקיע וללמוד שפה זרה שלעיתים קשה מאוד ללמידה. מקרה פרטי נפוץ של גלוסולליה במוזיקה הוא שירה בפסאודו-לטינית, "שפה" שנשמעת כמו לטינית אך למעשה מורכבת ממילים חסרות משמעות מעורבבות במילים לטיניות פשוטות ומוכרות. מקרה זה הנפוץ בעיקר במוזיקת עולם המנסה לחקות מוזיקה כנסייתית ומוזיקת עולם אירופאית עתיקה, לרוב מימי הביניים.
יחסי אוקראינה–בנגלדש
יחסי אוקראינה–בנגלדש (באוקראינית: Українсько-бангладеські відносини; בבנגלית: ইউক্রেন-বাংলাদেশ সম্পর্ক) הם היחסים דו-צדדיים המקיימים בין אוקראינה לבנגלדש. אוקראינה הכירה בעצמאותה של בנגלדש ב-24 בינואר 1972, עוד בטרם קיבלה עצמאות בעצמה מברית המועצות.
שיתופי פעולה כלכליים
הייצוא של בנגלדש לאוקראינה כולל בעיקר דיג, עור, ביגוד, טקסטיל, שמן מאכל, ירקות, תרופות וטבק. לעומתה, עיקר הייצוא של אוקראינה לבנגלדש הוא בעיקר מינרלים, כימיקלים ומוצרי חשמל. חברות ותאגידים אוקראינים הביעו לא פעם רצון להשקיע במיזמים בבנגלדש, כמו ספנות, פלדה ודשנים כימיים. חברות אוקראיניות אחרות השקיעו בתעשיית הנמלים בבנגלדש.
כיום חקלאות היא תחום שיתוף הפעולה המבטיח ביותר בין בנגלדש לאוקראינה. באוגוסט 2011 שלח משרד המזון של אוקריאנה, ובראשו מיקולה פריאסיאניוק, פקידים שיסקרו את הפוטנציאל לשיתוף פעולה חקלאי בבנגלדש. הפקידים מצאו פוטנציאל בלתי ממומש במכירת ציוד חקלאי ותוצרת חקלאית תוצרת אוקראינה לבנגלדש. על כן, כבר באותה שנה חתמה בנגלדש על הסכם ייבוא 100,000 טון חיטה מאוקראינה. בשנת 2013 הגדילה ממשלת בנגלדש ורכשה כ-200,000 טון חיטה מאוקראינה.
פאוור ריינג'רס כוח מיסטי
פאוור ריינג'רס כוח מיסטי (השם המקורי: Power Rangers: Mystic Force) היא סדרת פעולה/הרפתקאות אמריקאית לילדים מסדרת "פאוור ריינג'רס". הסדרה בת 32 פרקים והופקה לטלוויזיה על ידי חברת "דיסני" לערוץ ABC בשנת 2006. היא הסדרה היחידה שמציגה את הפאוור ריינג'רס עם גלימות. בישראל התוכנית שודרה בערוץ ג'טיקס. החל מ-2011, הסדרה משודרת ב-YES VOD עולם הילדים וב Hot V.O.D Young וב סלקום tv.
עלילה
לפני עשרים שנים, במימד מקביל בו שלטו כוחות האופל, התרחשה מלחמה ארוכה. צבא הלא-מתים, אשר הונהג על ידי לוחם רב-עוצמה, ניסה לכבוש את האזורים בהם שכנו בני האנוש ויצורי הקסם תוך מלחמה בלגיון של קוסמים אמיצים וחזקים. המיסטיקנים לחמו באומץ נגד כוחות האופל עד שהם הצליחו לגרש את כוחות האופל מן העולם האנושי ועולם הקסם. הקוסם החזק מכולם, ליאנבו, הטיל על כוחות האופל כישוף שילח את לוחמיהם אל העולם התחתון לנצח. בני האנוש מנעו בהצלחה מכוחות האופל להשתלט על העולם האנושי, אבל איבדו את הקוסם לינבו, אשר נעל את עצמו בצד השני של השער כדי לודא כי כוחות האופל לא יצליחו להיחלץ מן העולם התחתון. בהווה, אף אחד לא שמע על הקרב הגדול בין בני האנוש לכוחות האופל ובני האנוש חיים בשלווה ונחת ולגמרי אינם מודעים למה שעומד לקרות.
יום אחד מתרחשת בעיר בראיירווד רעידת אדמה. הרעידה בוקעת את המחסום המפריד בין העולם החיצון לעולם התחתון ומאפשרת לכוחות האופל לנסות ולפלוש שוב לעולם של בני האנוש ויצורי הקסם. הקוסמת אודונה, אשר מבינה כי כוחות האופל חזרו לאיים על עולם בני האנוש, בוחרת קבוצת לוחמים המורכבת מחמישה בני נוער מהעיר בראיירווד, אשר יהיו "הפאוור ריינג'רס" שילחמו לצדה.
צוות הפאוור ריינג'רס כוח מיסטי משתמשים בכוחות הקסם, הרגש ומיומנויות הקרב שלהם וחייבים להסתמך על שיתוף הפעולה ביניהם כדי להציל את העולם האנושי ועולם הקסם. בפרק האחרון האדון אכן מצליח להשתלט ולהפוך את העולם לאפל, אבל כול מי שהריינג'רס הצילו נזעקו לעזרה והריינג'רס ניצחו את האדון בכך שניפחו אותו ב"אנרגיית קסם" עד שהחל להתנפח והתפוצץ לבסוף.
צוות הפאוור ריינג'רס
כוח האש/כוח עוף החול. ריינג'ר מיסטי אדום, לוחם אגדי אדום, ריינג'ר דרקון אש אדום, האור, קוראג אביר הזאב הסגול (השני).
כוח הרוח. ריינג'רית מיסטית וורודה, לוחמת אגדית וורודה.
כוח הברק. ריינג'ר מיסטי צהוב, לוחם אגדה צהוב.
כוח העץ. ריינג'ר מיסטי ירוק, לוחם אגדה ירוק.
כוח המים. ריינג'רית מיסטית כחולה, לוחמת אגדה כחולה.
כוח השמש. אביר הסולאריס הזהוב, לוחם מיסטי זהוב (מצב מיסטי קדום).
כוח השלג. ריינג'רית מיסטית לבנה.
כוח הזאב/ כוח עוף החול הקדום. לוחם הזאב האדום, קוראג אביר הזאב הסגול (הראשון). לוחם מיסטי אדום (מצב מיסטי קדום).
מגה-זורדים
טיטאן מגה-זורד (זורדי הנפילים). מנטיקור מגה-זורד (ציפור האש+אריה). אביר זאב קנטאור (קוראג+קטאסארוס). סאנטורס וולף מגה-זורד (קוראג+קטאסטרוס). סאנטורס פיניקס מגה-זורד (ניק + קטאסטרוס). פיניקס יוני-זורד (ניק + ברייט סטאר). סולאר-סטריק מגה-זורד (דגרון).
ראו גם
פאוור ריינג'רס
יחסי ערב הסעודית–רומניה
יחסי רומניה–סעודיה הם יחסי חוץ, כלכלה ותרבות בין רומניה לערב הסעודית. לרומניה יש שגרירות בריאד וקונסוליית כבוד בג'דה. לערב הסעודית יש שגרירות בבוקרשט.
חילופי דברים רשמיים
מאז המהפכה הרומנית בשנת 1989, שתי המדינות עסקו באופן שגרתי ביחסים דיפלומטים ידידותיים. באוקטובר 1999 קיבל ראש ממשלת רומניה ראדו ווסיל משלחת של המועצה המייעצת של מג'לי-אפר-שורה של ערב הסעודית, בראשות יו"רה, שייח מוחמד בן איבראהים בן עות'מאן בן ג'ובאר. ג'ובייר הציע לפתח הסכם לשיתופי פעולה סחר, כלכלי, טכני, תרבות וספורט, במיוחד שיתוף פעולה בתחום הנפט.
במרץ 2000 נפגש שר החוץ של רומניה, מיהאי רזוון אונגוראנו, עם סגן שר החוץ הראשון של ערב הסעודית ניזאר בן עובייד מדני. מדני אמר לכתבים לאחר הפגישה כי המטרה העיקרית של ביקורו הייתה לחפש דרכים לגיוון וביסוס הקשרים הסעודיים-רומניים. באפריל 2000 נפגש המלך פאהד בן עבד-אל-עזיז עם סגן ראש ממשלת רומניה ושר החוץ פטר רומן. פטר רומן נפגש גם עם מקבילתו סעוד אל-פסל ונסיך העצר עבדאללה, מזכ"ל מועצת שיתוף הפעולה במפרץ.הם דנו בפיתוח שיתופי פעולה כלכליים גדולים יותר בין המדינות. במאי 2000 ביקר נשיא הסנאט הרומני מירצ'ה איונסקו קווינטוס בסעודיה בהזמנת יו"ר המועצה המייעצת הסעודית, שייח מוחמד בן איברהים אל-ג'ובאר.
מאז 2006 היחסים התהדקו, עם התקדמות בעיקר בתחום הסחר וההשקעות. בנובמבר 2006 ביקר ד"ר האשים עבדאללה ימני, שר המסחר והתעשייה של ערב הסעודית בבוקרשט, שם נדונה מסגרת רחבה יותר של שיתוף פעולה כלכלי. בפגישה אמר סגן ראש הממשלה הרומני בוגדן פסקו כי ממלכת סעודיה היא שותפה כלכלית חשובה ורומניה מעוניינת לפתח את המגעים הכלכליים הקיימים בין שתי המדינות. כמו כן, בנובמבר הציג ד"ר יון דוברסי הרומני את תעודותיו בפני הנסיך סעוד אל-פייסל, שר החוץ, בריאד. לדבריו, בוקרשט מבקשת לשפר את שיתוף הפעולה הכלכלי, הטכני, המדעי והתרבותי עם ערב הסעודית, ובוחן את האפשרות לשיתוף פעולה בתחום הנפט והפטרוכימיה. משימה כלכלית רומנית הייתה לבקר בסעודיה ובחריין בנובמבר 2007, במפגש עם חדרי המסחר והתעשייה בג'דה, ריאד, דמאם ובחריין
סחר והשקעה
החל משנת 2005 היה המסחר הסעודי-רומני הכולל נמוך יחסית, בסכום של 200 מיליון דולר לשנה. אף על פי שרומניה מייבאת נפט מסעודיה. הייצוא מרומניה לסעודיה כולל מוצרי פלדה ואלומיניום המשמשים בתעשיית הנפט.
במאי 2007 אמר שגריר רומניה בסעודיה כי עד כה השקיעו המשקיעים הסעודים בסך 2.2 מיליארד דולר ברומניה. לדוגמה, בשנת 2001 דווח כי קבוצת אמיינטית של ערב הסעודית תכננה להשקיע לפחות 54 מיליון אירו ביחידות ייצור צינורות קיימות ברומניה, וכי שווי הייצור של הקבוצה ברומניה יעלה ל -109 מיליון יורו בשנה. דוגמה נוספת הייתה רכישת אחזקת השליטה ב Electroputere שבבעלות המדינה ברומניה על ידי חברת בת של קבוצת מדא הסעודית, שרכשה את אחזקת השליטה ביצרנית הרומנית של מנועי רכבת, גנרטורים ושנאים חשמליים תמורת 174 מיליון דולר, ומתכוונת להשקיע מיליארד דולר למודרניזציה של החברה. מדא מעורב בפרויקט הרכבות הגדול בערב הסעודית ומתכנן להשתמש במנועי החברה. עסקת Electroputere הושלמה בנובמבר 2007. בנוסף בשנת 2007, קבוצת זמיל הסעודית בדקה השקעות בפרויקטים של פלדה וצינור ברומניה, ופרויקט דיור גדול של 25,000 יחידות ברומניה פותח על ידי מיזם משותף סעודי-רומני. בשנת 2008 רכש סעודי אוגר את ספק שירותי הסלולר הרומני טלמוביל מספר לא מבוטל של עובדים רומנים, בעיקר מהנדסים, מועסקים בענפי הנפט והבנייה בערב הסעודית.
נפת חרגאולי
נפת חרגאולי נחשבת לאחד המקומות היפים בגאורגיה. השטח המיוער בנפה מהווה 68.2% ממנה (כ-650 קמ"ר). בתוכה נמצא גם פארק בורג'ומי-חרגאולי, שנמצא בשטח כולל של 230 קמ"ר, ומהווה מקור משיכה לתיירים.
כלכלתה מבוססת בעיקר על מסחר ותיירות.
טבעת קייזר-פליישר
טבעת קייזר פליישר היא טבעת בצבע זהוב-חום בהיר, המקיפה את קרנית העין ברוב החולים במחלת וילסון. הטבעת נקראת על שמם של קייזר ופליישר, שזיהו ב-1902 טבעות בהירות המקיפות את קרנית העין בחולים שהיה חשד שחלו בטרשת נפוצה. פליישר היה הראשון שזיהה שלושה תסמינים עתידיים (החמרה נוירולוגית, שחמת הכבד וטבעות סביב הקרנית) של מה שנקרא מאוחר יותר "מחלת וילסון", על שם הנוירולוג סמואל איי. קיי. וילסון, שגילה רעלן של המחלה בכבד, בשנת 1912.
הופעה
הטבעות, המכילות הצטברות של משקע נחושת, עוטפות את קרנית העין ונמצאות בין הקרנית לשכבה הסיבית הלבנה של העין (לובן העין), ברקמת החיבור הבין-תאי ושכבת תאי הציפוי של הקרנית (נקרא גם ממברנת דסמה, על שם הפיזיקאי והרופא הצרפתי, ז'אן דסמה). העובי הכולל של הטבעות הוא בין 3 מיקרומטר בילדות, לבין 8 עד 10 מיקרומטר בבגרות.
הצטברות הנחושת בעין נראית בתחילה כסהר ולאחר מכן מתפתחת לכדי מעגל הסובב את הקרנית. בשלב הראשון ניתנות הטבעות לגילוי רק באמצעות מנורת סדק (מכשיר הנותן תמונה מוגדלת של העין וחלקיה), הנמצאת בשימוש אופטומטריסטים ורופאי עיניים. בשלבים המאוחרים ניתן לראות את הטבעות גם בעין בלתי מזוינת.
הטבעות כסימפטום
טבעות קייזר-פליישר הן אחד התסמינים של מחלת וילסון, המתרחשת עקב פעילות לא תקינה של הכבד בטיפול בנחושת, וגורמת להצטברות נחושת ברקמות בגוף. המחלה מאופיינת בהתנוונות מוחית, בשחמת הכבד, בטחול מוגדל, בתזוזות לא רצוניות, בהיפוטוניה (מתח שרירים נמוך - טונוס חלש), בהפרעות נפשיות ובקשיי בליעה.
הטבעות מופיעות גם במקרה של הרעלת נחושת בגוף, שהסימפטומים שלה הם אנמיה, פגיעה בכבד ובכליות ותסמיני מחלת וילסון. הרעלת נחושת חמורה תאופיין בנוסף בבחילות, בהקאות ובנזקים חמורים לכבד, שיכולים להביא למוות.
שכיחות
הטיפול במחלה הוא על ידי קילציה (הרחקת מתכות מהגוף, ביניהן נחושת) וטיפול באבץ. הטיפול עשוי לגרום לטשטוש ולעיתים אף להיעלמות הטבעות עם הזמן.
Cuppa Coffee Studios
החברה הוקמה בסוף שנת 1992 בשם Cuppa Coffee Animation על ידי אדם שאהין וברוס אלקוק. בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 הם יצרו סדרה "Crashbox" עבור HBO.
בשנים 1999–2005 החברה יצרה סדרה Little People בשיתוף פעולה עם "פישר פרייס". בשנים 2006–2007 היא עבדה על סדרה "Celebrity Deathmatch". בשנת 2007 החברה הפיקה את הסדרה "ריק וסטיב". באותה שנה הופקה סדרה "ברונו" בארצות הברית עבור ערוץ Noggin ובישראל בערוץ בייבי (בקריונו של אלכס אנסקי).
במהלך המאה ה-21 החברה המשיכה להתפתח והוציאה מספר סדרות הנפשה. בשנת 2018 נפתחה חברת בת בניו יורק שמפיקה סרטים בשיטת לייב אקשן.
פורווה
כלי אבן, קברים ועוד ממצאים ארכאולוגיים מעידים כי האזור היה מיושב בתקופה הפרהיסטורית בעיקר בתקופת הברונזה.
הרמן סים
הרמן סים (באסטונית: Herman Simm; נולד ב-29 במאי 1947 בסור-יאאני ) הוא לשעבר מפקד מחלקת הביטחון של משרד ההגנה באסטוניה שהורשע כמרגל רוסי. פרשת סים הפכה לראשונה מאז שיקום עצמאותה של אסטוניה בשנת 1991, בה סוכן אמיתי, נשפט והורשע בבגידה.
קריירה מקצועית וריגול
הרמן סים עבד במשרד הפנים הסובייטי כקצין מיליציה בשנת 1970 ועבד באסטוניה עד 1991 והגיע לדרגת פולקובניק (קולונל). לאחר עצמאות אסטוניה, במהלכה מילא תפקיד משמעותי בסיוע בארגון ההתנגדות האסטונית לתוקפנות צבאית רוסית, מילא תפקידים שונים במשרד הפנים ובמועצת המשטרה, כולל מנכ"ל המועצה, כשהחל לעבוד במשרד הביטחון בשנת 1995 כראש לשכת ניתוח המידע של המחלקה למדיניות הביטחון.
בשנת 2001 הוא מונה לראש מחלקת הביטחון של משרד ההגנה, שנודעה בתור המחלקה הממלכתית להגנה חשאית שאך הוקמה. כראש מחלקת הביטחון, הוטל על סים לתאם את ההגנה על סודות מדינה בתפקיד המקביל להממונה על הביטחון במערכת הביטחון בישראל. המחלקה אחראית גם על מתן גישה למידע מסווג וטיפול בנתונים מארגונים בינלאומיים, כולל נאט"ו, האיחוד האירופי ושותפי ההגנה האחרים של אסטוניה. הוא גם השתתף בתכנון מערכות הגנה על מידע של האיחוד האירופי ונאט"ו.
ב-21 בספטמבר 2008 נעצר סים עם אשתו הייט סים בחשד לאיסוף בלתי חוקי והעברת מידע מסווג לממשל זר בלתי מזוהה. הרשויות האמינו כי הנזק שנגרם על ידי הרמן סים לא היה מוגבל לביטחונה הלאומי של אסטוניה. בשנים 2001–2006 נסע סים באופן קבוע מחוץ למדינה כדי לנהל משא ומתן להסכמים בנושא הגנה על מידע מסווג עם מדינות החברות בנאט"ו ובאיחוד האירופי. הרמן סים השתתף גם בפיתוח מדיניות ביטחון מידע מול נאט"ו והאיחוד האירופי, שם הזמין מדינות אחרות לבדוק את מערכות הביטחון שלהן. ביוני 2003 הונפק דרכון דיפלומטי שהועבר לנשאים המעבירים מידע מסווג. בנובמבר 2006 התפטר הרמן סים מתפקיד ראש המחלקה להגנה חשאית, אך המשיך לעבוד כיועץ של שר ההגנה, תוך שמירה על גישה למידע מסווג.
חקירה והרשעה
התיק הפלילי טופל על ידי הפרקליטות האסטונית ועל ידי מועצת משטרת הביטחון המשתפת פעולה עם מועצת המידע ועם משרד ההגנה. (על פי חוק העונשין, בגידה נענשת במאסר של שלוש עד חמש עשרה שנים באסטוניה ).
ב-6 בנובמבר 2008 פרסמה פרקליטות המדינה באסטוניה כמה חומרי חקירה, לפיהם ייתכן שמפעילו של סים היה קצין בשירות הביון הרוסי (אס.וה.אר) שהשתמש בזהות בדויה של אזרח האיחוד האירופי.
ב-25 בפברואר 2009, סים הודה בבגידה ונידון לשתים עשרה וחצי שנות מאסר ולתשלום פיצויים בסך 20,155,000 קרון אסטוני (1.288 מיליון אירו).
בית המשפט המחוזי בהרג'ו לא ציין לאיזו מדינה מסר סים מידע; אך התובע הראשי נורמן אאס אמר כי סים "אסף והעביר מידע מסווג אסטוני ונאט"ו לשירות הביון הרוסי החל משנת 1995 ועד למעצרו בשנת 2008." עוד אמר אאס, "הוא העביר מידע אישי על כמה אישים אסטוניים, דבר שעלול לפגוע באינטרסים של אסטוניה."
פשיטת רגל
ב-23 במרץ 2009 הגיש סים בקשה לפשיטת רגל אישית. סים העריך את הערך הכולל של הנכסים הנזילים שלו בכ-5.4 מיליון קרון (כ-340,000 אירו), אך משרד ההגנה, (באישור בתי המשפט), טען כי הסכום הכולל הוא 21.6 מיליון וסים חייב למדינה 2.1 מיליון. בית המשפט הקצה את לי מואורסו ככונס הנכסים הזמני של סים וקבע את תאריך הדיון בפשיטת רגל ל-17 באפריל 2009. בינתיים, נאסר על סים לממש את נכסיו ללא אישור הכונס. ב-23 באפריל 2009, סים הוכרז כפושט רגל.
השלכות פוליטיות
ב-29 באפריל 2009 הורה נאט"ו על גירושם של שני דיפלומטים רוסים במה ש"פייננשל טיימס" ראה כנקמה על שערוריית הריגול של סים. אחד הרוסים המגורשים היה בנו של ולדימיר צ'יז'וב, שגריר רוסיה באיחוד האירופי; גם הוא וגם הדיפלומט האחר היו קשורים למשימה של רוסיה בנאט"ו והאמינו שהם עבדו באופן סמוי כסוכני ביון.
שחרור על תנאי
בית המשפט של מחוז טרטו החליט לשחרר את סים בשלב מוקדם על תנאי עם פסק דין ב-5 בדצמבר 2019. בית המשפט גזר עליו מאסר על תנאי עד 18 במרץ 2021. בית המשפט העריך כי הגישה של סים למידע מסווג שעשוי להיות מעניין עבור מדינות זרות מוגבלת להפליא. בסופו של דבר, הוא שוחרר ב-23 בדצמבר 2019 מכלא טרטו.
יהודית רונן
ביוגרפיה
רונן נולדה בכפר ויתקין. היא סיימה תואר ראשון בשפה וספרות ערבית ובהיסטוריה של המזרחת התיכון (1973), ותואר שני (1992) ודוקטורט (1997 במחלקה ללימודי המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב. נושא עבודת הדוקטורט שלה (בהנחיית הפרופסורים מרדכי תמרקין ובנימין נויברגר היה ״סודן בין דרום לצפון: 1972-1989: התמוטטותו של הסכם השלום והתחדשותה של מלחמת האזרחים״. בשנים 1977–1998 שימשה כמרצה במחלקה ללימודי המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב וחוקרת בכירה במרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה. לאחר סיום הדוקטורט הצטרפה למחלקה למדע המדינה באוניברסיטת בר-אילן.
רונן נשואה ואם לשלושה. מתגוררת ברמת השרון. בשנת 1999 יצא לאור רומן פרי עטה: ויסקי של חרובים (הוצאת עם עובד)
מחקריה
מחקריה של פרופסור רונן מתמקדים בעיקר בסודן ובמדינות נוספות במרחב הצפון אפריקאי.
רשימת פרסומים
ספרים
.