cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ערן אסנטי
קריירה בבוגרים
בעונת 2007 עלה לבוגרים לראשונה ושיחק במדי הפועל גלבוע/גליל אך זכה לדקות מועטות. את שנת 2008 החל במדי גלבוע/גליל אך לאחר משחקים ספורים עבר לשחק בליגה הלאומית במדי הפועל לב השרון, שבה קלע 9.4 נק' ב-21.5 דק' למשחק בעשרה משחקים. בסוף העונה ירדה הקבוצה לליגה השלישית. כל זמן זה המשיך לייצג את ישראל במדי נבחרת העתודה.
בשנת 2009 חזר לקבוצת נעוריו - אליצור נתניה. בנתניה היה חלק משמעותי מהרוטציה, בעיקר כשחקן מחליף, ואף שיחק בה כמה שנים לצד אחיו דוד אסנטי. במדי נתניה עלה ליגה לאחר עונה אחת ושיחק בה שלוש עונות נוספות בליגת העל. ב-2010 אף סייע לקבוצתו לעלות לשלב חצי הגמר של פלייאוף ליגת העל ("פיינל פור") תחת אימונו של אריק אלפסי. ב-2011 שותף במדיה ביורוצ'לנג'.
לאחר עונה מאכזבת שבה שותף במספר דקות מוגבל ב-2012 (בין היתר בשל פציעה בגב) חזר לשחק בליגה הלאומית במדי מכבי הוד השרון, שבה התבלט ורשם מספרים יפים של 12.7 נק' ב-29.3 דק' בממוצע. עונה לאחר מכן חתם בעירוני נהריה מהליגה הלאומית, וסייע לה לעלות ליגה באותה עונה. אסנטי משמש אחד השחקנים הישראלים הבולטים בקבוצה, שמשחקת מאז בליגת העל. מאז 2015 משמש קפטן הקבוצה, כאשר לפניו שימש בתפקיד נייט מילר.
אסנטי משחק בעמדות הסווינגמן (עמדות 2–3) וסגנון המשחק שלו מאופיין בפיזיות. הוא ניחן בקליעה טובה למדי מטווח השלוש, ובעל יכולת טובה בהגנה ובהורדת ריבאונדים.
ב-14 ביוני 2017 הודיע אסנטי על פרישתו מכדורסל בשל רצונו להגר לארצות הברית.
במרץ 2018 חזר מהפרישה כדי לשחק במכבי קריית גת מהליגה השנייה בישראל.
יוסף טוב עלם הספרדי
רבי יוסף בר אליעזר טוּב עֶלֶם הספרדי, מכונה גם בשם רבי יוסף טוב עלם השני. (המאה ה-14) היה חכם ספרדי בעל השכלה רחבה ביהדות ובהשכלה כללית. כתב פירוש לפירוש אבן עזרא על התורה בשם "צפנת פענח".
קורות חייו
בשנת 1376 (קל"ו) היה בעיר כינאה (חאניה) בקנדיה (כרתים), ולאחר מכן עבר למצרים התעכב שם ועלה לירושלים.
ר' יוסף טוב עלם הרגיש שאנשים תוקפים את פירושו של ר' אברהם אבן עזרא מכיוון שפירשו לתורה מתומצת ועמוק מידי ולכן לא הבינו אותו כראוי. ר' יוסף החליט לצאת להגנתו ולכתוב פירוש על פירושו של האבן עזרא.
מסיבות לא ידועות (המכונות: "קורות הזמן") נאלץ ר' יוסף לעזוב את ירושלים ואת עבודתו על פירושו ולעבור לדמשק. אך בעידודו של הנגיד רבי דוד בן יהושע (בנו של רבי יהושע הנגיד, מצאצאי הרמב"ם) ששמע על גדלותו של ר' יוסף בתורת האבן עזרא חזר ר' יוסף לירושלים וסיים שם את פירושו.
בשנת 1387 (קמ"ח) (לכל המאוחר) ר' יוסף שב לירושלים.
כתביו
פירושו של ר' יוסף טוב עלם על האבן עזרא נקרא צפנת פענח, הוא מהפירושים החשובים ביותר על פירוש האבן עזרא והמוקדמים שיש בידינו עליו. מכיוון שר' יוסף היה בעל השכלה גדולה ובקיא בכל תורתו של ראב"ע הוא הרבה להשתמש בפירושו של ראב"ע במקום אחר על מנת לפרש את כוונותיו במקומות בהם ראב"ע קיצר.
צפנת פענח נקרא בשל שמו של המחבר יוסף, על שם יוסף המקראי המכונה בתורה צפנת פענח שכן פענח את צפונות חלומות פרעה, וכך גם חיבור זה בא לפענח צפונותיו של ראב"ע.
החיבור נדפס לראשונה על ידי רבי יקותיאל לאזי בתוך הספר "מרגלית טובה" (אמסטרדם תפ"ב) בשם "אהל יוסף" בצורה מקוצרת ומשובשת.
לאחר מכן יצא הספר בשלמות בשמו המקורי "צפנת פענח" על פי שבעה כתבי יד על ידי ד"ר דוד הערצאג.
גשר הרכבת אל חמה
גשר הרכבת אל חַמָּה (גשר חמה, גשר ג'סר אל חאווי, גשר הרוחות) הוא גשר שנבנה על ידי העות'מאנים, מעל הירמוך, בקרבת אתר אל-חמה, ועליו הונחה מסילת הרכבת דרעא-צמח. הגשר חובל פעמיים על מנת למנוע את תנועת הרכבות בין שתי גדות הירדן. לאחר שהופל בליל הגשרים לא תוקן עוד.
ההיסטוריה של הגשר
גשר הרכבת "אל חמה" שעל הירמוך היה חלק מתשתית שלוחת מסילת הרכבת החיג'אזית מדרעא לחיפה. היוזם והמממן של שלוחה זו, והגשרים לאורכה, היה הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני. הוא מינה את המהנדס הגרמני היינריך אוגוסט מייסנר לתכנן את תשתית המסילה.
בשנת 1903 החלו בחיפה העבודות לבניית השלוחה כשכבר בינואר 1904 נחנך הקטע הראשון בן 59 ק"מ בין תחנת הרכבת חיפה מזרח לתחנת הרכבת בית שאן. ב-15 באוקטובר 1905 נחנכה המסילה לכל אורכה. בהתאם לתאריכים אלו נבנה הגשר בין 1904 ל-1905.
לאחר השלמתו נעו על הגשר רכבות מחיפה לדמשק ובחזרה נסיעה שארכה כ-12 שעות לכיוון אחד. במהלך השנים חובל הגשר פעמיים:
בעקבות החבלה פסקה תנועת הרכבות לאורך כל המסילה, כך שמי שרצה להגיע ברכבת מחיפה לדמשק נסע עד תחנת הרכבת בצמח, המשיך ברכב לתחנת הרכבת אל חמה שם עלה על הרכבת לדמשק. לאחר שנקבע שערוץ הירמוך יהיה קו הגבול עם ירדן, נסגר אזור הגשר מסיבות ביטחוניות.
מזרחית לגשר הרכבת אל חמה נמצאים גשר אל בנה וגשר בטנה (אם בטמה).
מצפה גשר אל חמה
ביוני 2016, במלאת 70 שנים לליל הגשרים, נחנך מצפור גשר אל חמה. המצפור ממוקם סמוך למוצב "ברכה" הנטוש, בכביש העולה מחמת גדר. מהמצפור ניתן לראות את שרידי גשר אל חמה שעל הירמוך. במקום הוצב שלט המספר את סיפור הגשר ואת פיצוצו בליל הגשרים.
עונש מוות ביהדות
עונש מוות ביהדות, נקרא גם דיני נפשות, הוא אחת מצורות הענישה החמורות ביותר ביהדות, כפי שהוגדרה בידי חכמים יהודיים מימי בית שני ועד לעת החדשה, בהתבסס על התנ"ך. הסמכות לביצוע עונש מוות ביהדות תלויה במהות המקרה ובהתאם לו נתונה לסנהדרין, בית דין, מלך, נביא או לעיתים גם כל אדם. הסיבות לגזר דין של עונש מוות ביהדות מגוונות. בתורה נמנו עשרות מקרים המחייבים מוות, ועל פי ספרות חז"ל וההלכה, רובם נתונים רק בידי סנהדרין המונה 23 דיינים לפחות, ורק בזמן שיושבת סנהדרין גדולה (המונה 71 דיינים) בלשכת הגזית, ואופן ביצועם הוא באחת מארבע מיתות בית דין. נוסף עליהם מלך מישראל שאף הוא רשאי להרוג את מתנגדיו מדין "מורד במלכות". במקרים מיוחדים, גם בית דין רגיל יכול להמית בעקיפין באמצעות הכנסה לכיפה ויש לו גם סמכות להמית כהוראת שעה, גם שלא על פי דיני התורה. מלבד אלו, קיימת גם רשות להמתה בידי כל אדם, במקרים כגון מקלל את השם או בועל ארמית, שקנאים פוגעים בו בהיתר. במקרים אחרים נאמר שיש לגרום למוות של מינים או משומדים בכל דרך, ואם נפלו לבור מורידין ואין מעלין אותם ממנו, כדי שימותו.
השימוש בעונש מוות ביהדות התקיים בעיקר מתקופת המקרא ועד חורבן בית שני; לאחר מכן בימי המשנה והתלמוד הוא חדל בעיקר בקטגוריות הענישה המיוחדות למלך, נביא וסנהדרין. עם זאת, הנושא המשיך להידון בשלהי העת העתיקה בקרב חז"ל, ובקרב פרשניהם בימי הביניים, עד פוסקי ההלכה האחרונים בעידן המודרני. היו חוקרים שהצביעו על המשך השימוש בפועל בעונש מוות בקרב קהילות יהודיות בימי הביניים ואחריהן בהוראות שעה מיוחדות.
במקרא
בתורה הוזכרו למעלה מ-20 איסורים שהעובר עליהם עונשו מוות. רצח, גרימת מוות, קורבן אדם, חטיפה, ניאוף, כישוף, ידעוני, העלאה באוב, נבואת שקר, פולחן פוליתאיסטי, נבואה ועשיית נסים בשם עבודה זרה, חילול שבת, משכב זכר, משכב בהמה, משכב עם נערה המאורסה, קללת הורים, הכאת הורים, קללת השם, כניסת זר אל הקודש, סירוב לכהן הגדול או לשופט וכן עבירות שונות של גילוי עריות.
דרכי הענישה המוזכרות בתורה בהקשרים הללו הן בעיקר בסקילה, ושני מקרים בשריפה. לאחר העונש מוזכרת גם תליה והוקעה של הגופה. ביצוע העונש הוא בידי העדים בראשונה, "ויד כל העם באחרונה", ובמקרה של רצח, ביצועו בידי גואל הדם. בתורה מסופר על סקילת המקושש, שקושש עצים בשבת, ובן אישה ישראלית, המגדף, שקילל את ה' במדבר. שניהם הומתו בידי העם, בהוראה על פי נבואה. מלבדם, 3,000 מחוטאי העגל נהרגו בסיף בידי בני לוי בהוראת משה, וזמרי בן סלוא נהרג ברומח בידי פינחס, לאחר הוראת האל על הוקעה של ראשי העם.
בספרי הנביאים, עכן בן כרמי נסקל בהוראת יהושע בן נון, לאחר שהודה שמעל בחרם בעקבות עלייתו בגורל. ונבות היזרעאלי הומת בסקילה בהוראת איזבל, באשמת שווא של קללת האל והמלך, שנטפלה עליו בעזרת עדי שקר. אליהו הנביא הורה על פי נבואה להוציא להורג 450 נביאי בעל; יהוא כינס את כל נביאי הבעל בדורו בעורמה והמיתם; יהוידע הכהן הוציא להורג את מתן כהן הבעל ויאשיהו המלך זבח כהני במות בערי שומרון.
מלבד ההמתות בהוראה נבואית, במקרא מסופר גם על הריגת מורדים במלכים. כך דוד תלה את רכב ובענה מבני בנימין על קשרם על אישבעל, ודיכא את מרד אבשלום בהריגת 20,000 איש; שלמה שלח את בניהו בן יהוידע להמית את אדוניהו בן חגית, יואב בן צרויה ושמעי בן גרא; ואמציהו המית את מתנקשי אביו.
לפי איגרת ה"נשתוון" המצוטטת בספר עזרא (ז כו), הייתה לעזרא הסופר סמכות מהמלך ארתחשסתא לענוש במוות מי שיעבור על דת היהודים.
בתקופת בית שני
בספר החיצוני מעשה שושנה שנכתב ככל הנראה במאה הראשונה או השנייה לפני הספירה, מסופר על הוצאה להורג של שני זקנים ששימשו כעדי שקר, בנימוק שהתבסס על הפסוק "ועשיתם לו כאשר זמם לעשות לאחיו". לפי כמה דעות זקנים אלו היו אחאב בן קוליה וצדקיה בן מעשיה שחיו עוד בימי הבית הראשון.
במגילות מדבר יהודה נכתב כי ניתן לדון דיני נפשות בהרכב של שנים עשר שופטים, כאשר שניים מהם כוהנים. במגילת תענית צוין לטובה יום שבו "ספר גזירות" נגנז, ובסכוליון על המגילה פירשו כי מדובר בספר צדוקי שבו פורטו דרכי הענישה במוות שאין להם מקור מפורש בתורה.
בכמה מקורות סופר על המלך החשמונאי אלכסנדר ינאי שהוציא להורג רבים מהמורדים בו, ובמקור אחד נכתב כי הוא צלב כ-800 מהם.
המלך הורדוס נודע בשימושו התכוף בעונש מוות, גם לקרובים לו ביותר. עוד לפני שהוכתר למלוכה, הוא הוציא להורג את חזקיה הגלילי, ממייסדי כת הסיקריים ועמד על כך למשפט בפני הסנהדרין; משפט שממנו הצליח לברוח. בהמשך כאשר מונה למלך בסמכות הרומאים, הוציא להורג שני חכמים שהשחיתו נשר זהב שהוצב בכניסה למקדש. מלבד זאת הוא המית כל מי שנחשד בעיניו לבוגד, בעיקר מבני שושלת החשמונאים, לרבות אשתו מרים החשמונאית ובניו אלכסנדר, אריסטובלוס ואנטיפטרוס. על רקע אכזריותו זו כתב המחבר הרומאי מקרוביוס (תחילת המאה ה-5 לספירה): "כששמע (הקיסר אוגוסטוס) כי בין הבנים מתחת לגיל שנתיים שהורדוס מלך היהודים ציווה בסוריה להמית היה גם בנו של המלך עצמו, אמר (תוך משחק מילים ביוונית): 'עדיף להיות חזירו (hus, ὗς) של הורדוס מאשר בנו (huios, υἱός)'". בברית החדשה נכתב כי סטפנוס הקדוש נסקל בפני הסנהדרין לאחר שהעמידו עליו עדי שקר; ויוסף בן מתתיהו כתב על יעקב אחי ישו כי נסקל בידי סנהדרין שכינס הכהן הגדול חנן בן חנן, בשנת 62 לספירה. יוסף בן מתתיהו כתב גם על עצמו כי כינס שבעים זקנים בגליל לדון דיני נפשות.
בספרות חז"ל
בתורה שבעל פה אנו מוצאים אמירות של חז"ל התומכות עקרונית בעונש המוות, ומברכות על איבוד הרשעים מן העולם. כך, לאחר שהדיינים מזהירים את העדים לומר את האמת מתייחסים לחשש האפשרי שלהם לגרום למותו של אדם: "ושמא תאמרו מה לנו לחוב בדמו של זה? הלא כבר נאמר 'ובאבוד רשעים רינה'”. חז"ל אף הצהירו בצורה כללית שמיתתן של רשעים הנאה להם והנאה לעולם, כלומר הנאה להם – שחטאם מתכפר ושלא יוכלו לחטוא עוד, והנאה לעולם – כיוון שהחטאים שנהרגים עליהם נתפסים כפוגעים בחברה, ובמותם לא יוכלו להמשיך לפגוע בחברה.
עדויות על ביצוע עונש מוות אמנם פזורות בספרות חז"ל, אך בחלקן הן מובאות עם הסתייגויות, כגון האמירה שמדובר במקרים של הוראת שעה, או שבית הדין שביצע זאת לא היה בקי בהלכה. הרב לוי יצחק רבינוביץ כתב כי "החכמים בתשובותיהם (במשנה ובתוספתא ) עסקו בביסוס השקפתם התאורטית על החוק גם כשהיא התנגשה עם הנוהג בעבר".
כך מסורת מימי השלטון היווני שבה הורו בית הדין על סקילת אדם שרכב על סוס בשבת, הוסברה כהוראת שעה. במשנה נמסר על שמעון בן שטח שתלה 80 נשים באשקלון ביום אחד בעוון כישוף, למרות שאין דנים שניים ביום אחד. הוצאה להורג בשריפה באמצעות הצתה של בת כהן שזנתה בירושלים הוסברה בכך שבית הדין באותה שעה לא היה בקי, או שהעדות על כך מפוקפקת. כך גם הומתה בתקופת האמוראים אישה בשם אימרתא בת טלי בעוון זנות, בידי רב חמא בר טוביה בבבל, ורב יוסף אמר על כך כי זו הייתה טעות.
מקרים נוספים התבררו כבר לדיינים כטעות. יהודה בן טבאי הוציא להורג עד זומם אך לאחר מעשה התחרט על כך ונהג לפקוד את קברו של הנידון. שמעון בן שטח הוציא את בנו להורג למרות שהעדים חזרו בהם. אדם נוסף שיצא לסקילה הכחיש את מעשיו עד לרגע האחרון, ועיני החכמים "זלגו דמעות" למשמע המעשה.
עם זאת, בספרות חז"ל הובאו מספר מקרים ללא הסתייגות. לדוגמה, בתלמוד הובא ששמעון הצדיק גרר כותים בזנבות סוסים להר גריזים ובעקבות המעשה נקבע איסור תענית לתאריך כ"א כסלו במגילת תענית. אירוע נוסף שצוין במגילת תענית הוא טבח במתיוונים, שנקבע בגינו חג בכ"ב אלול. בנוסף, מסופר על אישה ששכבה עם בנה בירושלים ונסקלה בידי בית דין, ובלוד, מסית בשם 'בן סטדא' הופלל במארב והוצא להורג. בכפר סכניא במצרים נסקלו אב ובנו שבאו על נערה מאורסה ביום הכפורים. וישו נתלה בערב פסח בעוון כישוף, הסתה והדחה.
באגדות חז"ל
במדרש מובא סיפור מעשה על אישה שנסקלה בעקבות עדי שקר. ורבי יונתן העיד כי ראה בן סורר ומורה ואף ישב על קברו, וכן כי ראה עיר הנידחת ואף ישב על תילה. מסופר גם על חסיד מימי דוד המלך שחזה בשני אנשים מקיימים יחסי מין עם כלבה, ובעקבות כך השניים העידו עליו עדות שקר והוא יצא להורג. בתלמוד מובאת אגדה על חזקיהו המלך, שהרג את בנו רבשקה בשל הבעת רצון להקריב קורבן לעבודה זרה, וכן על נכרי בימי רבי יהודה בן בתירא שאכל מקורבן פסח ונהרג על כך.
עדות אוריגנס על רבי יהודה הנשיא
קיימת עדות על תקופתו של רבי יהודה הנשיא מאת אוריגנס כי דיני נפשות התנהלו בסתר בבית דינו, אך בידיעת הקיסר הרומאי:
בספרות ימי הביניים
בספר היוחסין של אחימעץ בן פלטיאל נכתב כי במאה התשיעית באוריה שבדרום איטליה הוציא רבי אבו אהרן בן שמואל הנשיא להורג ארבעה אנשים שונים: בחנק, אדם בשם תיאופילוס שבא על אשת איש; בהרג, אדם שרצח אישה; בסקילה אדם שהואשם במשכב זכור; בשריפה, אדם שבא על חמותו. במכתב של ר' יוסף בן יצחק אבן אביתור הוא מספר על סב-סבו שהיה מקיים ארבע מיתות בית דין בספרד במאה העשירית.
במדינת ישראל
בישראל העונש על רצח במדרג החמור ביותר הוא מאסר עולם ולא מוות, אך סעיף 300 ב' לחוק העונשין והחוק לעשיית דין בנאצים ועוזריהם, תש"י-1950 קובעים עונש מיתה לרצח שבוצע על ידי הנאצים ועוזריהם. על פי חוקים אלו הוצא להורג בישראל אדם אחד בלבד - אדולף אייכמן, קצין אס אס בכיר ומקורב להיטלר שהיה מהאחראים המרכזיים לפתרון הסופי. אייכמן נתפס בארגנטינה ונשפט בשנת 1962, הוא נידון למוות והוצא להורג בתלייה.
אפשרות נוספת לעונש מוות היא על בגידה, בפועל הופעל סעיף זה פעם אחת - כנגד קצין צה"ל מאיר טוביאנסקי, טוביאנסקי נידון בפני בית דין שדה והוצא להורג בירייה, לאחר המקרה נחשף כי נשפט ללא הליך תקין ועל סמך ראיות כוזבות.
עם קום המדינה, היה נהוג בחוק עונש מוות על רצח, אך הדבר נדון בכנסות הראשונות ובוטל בתיקון לחוק העונשין. בדיוני הכנסת על הביטול חברי הכנסת התייחסו לעונש המוות הנהוג במשפט העברי ולסייגים הרבים שנתנו בו שהופכים את המשפט למוסרי וצודק יותר שעולים בקנה אחד עם עקרון יהודי אחר והוא שהאדם נברא בצלם אלוהים, ורק צו אלוהי יכול לשלול ממנו את זכותו לחיים.
על פי נבואה
על פי ההלכה יש מצווה לשמוע לדברי נביא, גם בדיני נפשות. כל עוד הוראותיו הם לפי שעה ולא נועדו להחליף את הדינים הקבועים שהתקבלו בתורה, וכל עוד הוא אינו מטיף לעבוד עבודה זרה.
במקרא הוזכרו מספר מקרים שבהם יצא לפועל עונש מוות בהוראת נביא, כגון בידי יהושע, שמואל, אליהו ואלישע.
מורד במלכות
בספר יהושע נכתב כי שבטי עבר הירדן קיבלו את סמכותו של יהושע בן נון לענוש במוות מי שימרה את פיו.
חכמי התלמוד ראו בפסוק זה את מקור ההיתר למלך להוציא להורג ללא משפט כל מי שיימצא כמורד בו. וכך גם פסק הרמב"ם להלכה. דין זה סוייג בתנאי שמצוות המלך אינה סותרת את דברי התורה.
בידי סנהדרין
חז"ל גזרו מתוך החוק המקראי ארבע שיטות הוצאה להורג. שיטת ההמתה נקבעה לפי חומרת המעשה שבגינו הורשע הנידון. קיימות ארבע שיטות לפי דרגת חומרתן, וחז"ל סידרו אותן מן הכבד אל הקל: סקילה, שרפה, הרג וחנק. לשיטתו של רבי שמעון סדר החומרה היה כך: שרפה, סקילה, חנק והרג.
סקילה
העבירות עליהן ענושים בסקילה הן: עובד עבודה זרה, נערה בתולה מקודשת לאיש שזינתה והאיש שזנה עמה, מחלל שבת, מסית ומדיח לעבודה זרה, המקלל את השם, מקלל אביו או אמו, איש או אישה המקיימים יחסי מין עם בהמה, השוכב משכב זכר, השוכב עם אימו, השוכב עם אשת אביו, השוכב עם אשת בנו, בן סורר ומורה, מכשף, בעל אוב או ידעוני, שור שהרג אדם.
היו מעלים את הנידון אל בניין בגובה שתי קומות אדם, ומשליכים אותו לארץ. אם לא מת בזריקה זו, היו העדים נוטלים אבן כבדה ומטילים אותה על לבו (כדי לקיים את הפסוק ). אם עדיין לא מת, היו כל העם הנוכחים משליכים עליו אבנים, עד שהייתה נשמתו יוצאת.
שריפה
העבירות עליהן ניתן עונש שריפה הן: בת כהן נשואה שזינתה, השוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה, כאשר אחת מהן היא אשתו (האשה או הבת והנכדה, בהתאמה), והשוכב עם בתו או נכדתו.
על פי חז"ל במשנה, מצות שרפה אינה על ידי שריפת הגוף (העלאה על המוקד), אלא רק על ידי שרפה פנימית של האדם כך שגופו נשאר שלם, חז"ל למדו כן בגזירה שווה מעדת קרח או מבני אהרן, שבשניהם הגוף נשאר קיים לאחר השרפה.
תחילה היו מעמידין את הנידון למוות כשהוא משוקע בזבל עד ברכיו, כדי שלא יזוז, לאחר מכן - על מנת לפתוח את פיו - היו כורכים את צווארו בבד, ומושכים מכאן ומכאן (יש אומרים: פותחים את פיו בצבת), ומשליכים לתוך פיו חוט של עופרת/ עופרת ובדיל רותחת עד שהייתה מגיעה לקרביו.
הרג (סייף)
עונש הרג נכתב בתורה על אנשי עיר הנידחת, ורוצח במזיד. במחקר עלתה הטענה כי עיר הנידחת דומה במהותה לדיני מלחמה, ועל כן העבירה היחידה בתורה שהעונש עליה כולל שפיכת דם היא רצח, בהתאם לתפיסה המקראית.
ההריגה על ידי סייף הייתה נעשית על ידי שהיו מתיזים את ראש הנידון בחרב.
התנאים לעונש המוות בסנהדרין
במסגרת הדיון של חז"ל במשנה ובתלמודים, הועמדו תנאים רבים שיאפשרו גזירת עונש מוות, על מנת לצמצמו.
סמכות בית הדין לגזור גזר דין מוות על העבירות שבתורה, מותנה במספר תנאים נוספים שחדלו להתקיים לפני דורות רבים. התנאי הראשון הוא שבית הדין הגדול ישב בלשכת הגזית שבעזרה, תנאי שעל פי התלמוד חדל להתקיים ארבעים שנה לפני חורבן בית שני. תנאי נוסף הוא קיומו של בית המקדש, כפי שדרשו חז"ל את הפסוק ”וּבָאתָ אֶל הַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּם וְאֶל הַשֹּׁפֵט אֲשֶׁר יִהְיֶה בַּיָּמִים הָהֵם” (דברים יז, ט), "בזמן שיש כהן (שמקריב קרבנות, דהיינו שיש אפשרות לעבוד את עבודת המקדש) יש משפט, בזמן שאין כהן אין משפט". תנאי נוסף הוא שהדיינים יהיו סמוכים, אך הסמיכה בטלה אף היא לפני כאלף שנים.
מובן אפוא, שאין כיום אפשרות לחדש את דיני ארבע מיתות בית דין, אלא אם ישובו כל התנאים הנצרכים לכך להתקיים.
הכנסה לכיפה
הכנסה לכיפה, או כפייה לכיפה, היא עונש מאסר שתכליתו גרימת מותם של עבריינים ללא הוצאתם להורג. בתי הדין נהגו לגזור עונש זה, שאין לו מקור מקראי, במקרה של עבירות חוזרות על איסורים שעונשם מלקות, או במקרים בהם ברור שהנידון עבר בזדון על איסור שדינו מיתה, אך הוא לא התחייב במיתת בית דין כיוון שקיים פגם פורמלי בהליכי הדין המקובלים. לדעת רש"י מקור העונש בהלכה למשה מסיני, כלומר מדובר בעונש מהתורה, אבל על פי שו"ת הריב"ש נראה שמדובר בתקנת חכמים כאשר הייתה השעה צריכה לכך.
הוראות שעה
במקורות חז"ל, ואחריהם אצל פוסקי ההלכה הותר לכל בית דין לענוש גם במוות, גם במקרים שאינם דין תורה, אם יש צורך זמני בכך.
היתר ההמתה בהוראת שעה נפסק להלכה והיא ניתנת לביצוע בידי כל בית דין שהוא, גם בחו"ל וגם כאשר אין סנהדרין פעילה.
הרמנא דמלכא
במאה השנייה בארץ ישראל, רבי אלעזר בן רבי שמעון ורבי ישמעאל בן רבי יוסי היו מסגירים למוות גנבים יהודים, ורבי אלעזר אף גרם למותו של כובס שהעליב אותו. לדעת כמה מהפרשנים, מותר לממונים מטעם השלטון למסור למלכות גם אם בכך הנמסרים יוצאים להורג, מאחר שזהו תפקיד הממונה, בדין שנקרא 'הרמנא / הורמנותא דמלכא' (=צו המלך). עם זאת, הרא"ש באחת מתשובותיו הסתייג מדין זה, אך כן התיר באותה תשובה ענישת מוות "למיגדר מלתא" (=לגדור דבר) במסגרת הוראת שעה (ראו לעיל).
קנאים פוגעים בו
ההלכה מתירה לאדם המונע מרגשי קנאות דתית להרוג עבריינים בשלוש עבירות: מעילה וגנבת כלי שרת, קללה ה' בשם עבודה זרה, ובעילת גויה בפרהסיה. הקנאי רשאי להרוג את העבריינים בלי משפט ובלי ידיעת בית דין. בניגוד להלכה המחייבת עונש מוות על הריגת יהודי, ואפילו יהודי שחטא בחטא חמור, הקנאי פטור מכל עונש.
המשנה מזכירה בהקשר זה גם כהן ששימש בטומאה שפרחי כהונה היו רשאים להוציא אותו מחוץ לעזרה ולשבור את ראשו במקלות.
מורידין ואין מעלין
"מורידין ולא מעלין" הוא כינוי להלכה המורה היתר לגרימת מוות למוסר, מין ומשומד. משמעות הביטוי היא הורדת החוטא לבור כדי להביא למותו, וכל שכן שאין לסייע לעלייתו מהבור. זאת לעומת "לא מורידין ולא מעלין", דין שנאמר על קבוצה אחרת של אנשים, שאין להסב את מותם ישירות ואין להורידם לבור, אך גם אין לסייע להצלתם.
דין זה נפסק להלכה, אך החזון אי"ש כתב כי הלכות אלה אינן נוהגות בימינו, בעידן של חילון, מאחר שמטרתן הייתה לתקן את המציאות, ויישומן בימינו יביא לנזק ולקלקול.
הבא להורגך השכם להורגו
"הבא להורגך השכם להורגו" הוא כלל מוסרי שמשמעותו כי לאדם מותר להתגונן ולהציל את חייו במחיר חיי מי שמסכן אותו, כהגנה עצמית. כלל זה אמור בין ביחס לאדם המאוים ובין ביחס לאדם שלישי שיכול להקדים ולהרוג את מי שרוצה להרוג אדם אחר. כלל זה נלמד מתוך דין "הבא במחתרת" המופיע בתורה, ואשר לפיו גנב אשר בא במחתרת - אין נענשים על הריגתו. האמוראים הסבירו דין זה בשיקולים של הגנה עצמית.
דין "הבא במחתרת" עלה במדינת ישראל בפרשת שי דרומי, שירה והרג גנב שנכנס לשטחו החקלאי באישון לילה, ובהתאם נחקק בכנסת וכונה בציבור "חוק דרומי".
לכל אחד יש
לכל אחד יש הוא פזמון שכתב עוזי חיטמן, הלחין שלומי שבת וביצעו ליאור נרקיס ושלומי שבת.
רקע
השיר עוסק ביחסים בין גבר לאישה והמסר בו הוא שלכל אחד יש את האחת שמתאימה לו. הוא הוקלט עבור אלבומו של נרקיס "רק איתך". בנוסף נכלל כעבור שנה באלבום דואטים של שבת "חברים". הוא נבחר כשיר השנה במצעד השנתי של רשת ג' לשנת תש"ס (2000), ובמקום השני במצעד השנתי של גלי צה"ל.
התזמורת הסימפונית של סינגפור
התזמורת הסימפונית של סינגפור (באנגלית: Singapore Symphony Orchestra) היא תזמורת סימפונית שמקום מושבה בסינגפור. אתר הקונצרטים העיקרי שלה הוא "אספלנד קונצרט הול". התזמורת מופיעה גם ב"ויקטוריה קונצרט הול", ומגישה כ-100 קונצטים בשנה. התזמורת נוסדה לראשונה ב-1978 עם צ'ו הואי כמנצחה הקבוע. המנהל המוזיקלי שלה מ-1997 עד 2019 היה שואי לאן, והנס גראף הוא מנצחה הראשי מ-2020 ואילך.
היסטוריה
תזמורות אחדות נוסדו בסינגפור בתקופה הקולוניאלית ואחרי העצמאות. אחת מהן, שנקראה גם היא התזמורת הסימפונית של סינגפור, הוקמה ב-1945 על ידי המלחין הסקוטי אריק צ'יזהולם כמנהל מוזיקלי של איגוד שירות הבידור הלאומי (ANSA) לדרום-מזרח אסיה. כמה מן הנגנים באו מתזמורות של הצבא או חיל האוויר הבריטי, ואף כי קיומה היה קצר-מועד, היא הופיעה ביותר מחמישים קונצרטים. לאחר זאת, עד 1979, הורכבו כל התזמורות בסינגפור ברובן מנגנים חובבים. בתקופה הראשונה היו התזמורות של האגודה המוזיקלית של סינגפור, האנסמבל הקאמרי של סינגפור, תזמורת הנוער של סינגפור, וכן התזמורת הלאומית של סינגפור, שנוסדה על ידי קרן התיאטרון הלאומית של סינגפור בשנות ה-70' ולא האריכה ימים. אחד ממנצחיה היה הישראלי שלום רונלי-ריקליס, שתרם רבות לתזמורת זו ואף לתזמורת הנוער של סינגפור.
ב-1973, בטקס חנוכתו של "הגן היפני" ביורונג, סינגפור, תיאר מי שהיה אז שר ההגנה, ד"ר גון קנג סווי, את חסרונה של תזמורת סימפונית מקצועית בסינגפור כ"שערורייה זוטא". הצעה ראשונית להקמת תזמורת סימפונית לאומית לא התקבלה, כי לא הייתה בה תוכנית להכללת נגנים סיגנפוריים. ב-1977 הוקמה בסינגפור תזמורת פילהרמונית שרובה נגנים חובבים, בהנהגתו של יושינאו אוזאווה. הצלחתה עוררה עניין מחודש ברעיון של תזמורת סימפונית לאומית. לאחר התייעצות עם המנצח צ'ו הואיי בכדאיות של תזמורת שתכלול נגנים סינגפוריים, שכנע גו קנג סווי את הקבינט לתמוך בהקמת תזמורת מקצועית. מימון התזמורת נועד לבוא מקרנות ציבוריות, והיא הייתה אמורה להיות חברת אמנויות מובילה להעשרת עולם התרבות המקומי. ב-1978, בתמיכת הקבינט, נרשמה התזמורת הסימפונית של סינגפור כ"חברת סינגפור סינפוניה" והחזרות החלו בדצמבר 1978, עם 8 נגנים מקומיים ו-27 נגנים מארצות אחרות.
הופעתה הראשונה של התזמורת הסימפונית של סינגפור התקיימה באולם הכנסים של סינגפור ב-24 בינואר 1979, עם מנצח הבית הראשון שלה, צ'ו הואיי. בתזמורת היו 41 נגנים, 14 מהם בני סינגפור.
צ'ו הואיי חדל לכהן כמנהל מוזיקלי ביולי 1996 ותחת זאת קיבל את התואר מנצח אמריטוס, ואילו לאן שואי היה למנהל המוזיקלי הבא של התזמורת ב-1997. ב-2003 עברה התזמורת לאולם המופעים הנוכחי שלה, האספלנד. בראשית שנות ה-90 הגיעה התזמורת ליעד שהציבה לה - 90 נגנים. בינואר 2019, פרש לאן שואי מתפקידו כמנהל מוזיקלי, וקיבל את התואר "מנצח כבוד".
הנס גראף ניצח לראשונה כאורח על התזמורת הסימפונית של סינגפור בשנת 2015, והוזמן שוב כאורח ב-2018. ביולי 2019 הודיעה התזמורת על מינוי גראף למנצח הראשי החדש שלה, בתוקף מעונת 2021-2020.
בנט סמואלסון
בנט אינגמר סמואלסון (בשוודית: Bengt Ingemar Samuelsson; נולד ב-21 במאי 1934) הוא ביוכימאי שוודי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 1982.
ולטודו (ירח)
ולטודו (שם לשעבר S/2016 J 2) הוא ירח של כוכב הלכת צדק. הירח התגלה בשנת 2016 על ידי האסטרונום האמריקאי סקוט שפרד וצוותו, אך גילויו פורסם רק ב-18 ביולי 2018.
בנט סמואלסון
קורות חיים
נולד בהאלמסטד שבדרום-מערב שוודיה. הוא למד באוניברסיטת סטוקהולם, שם קיבל תואר פרופסור בשנת 1967.
ולטודו (ירח)
ולטודו נמצא במסלול משל עצמו, הוא נמצא במרחק של קבוצת ירחים הנעים בכיוון ההפוך לכיוון התנועה של צדק, אבל הוא נע עם כיוון התנועה של צדק, דבר המעלה את הסברה כי ייתכן ויתנגש עם הירחים הללו בעתיד.
בנט סמואלסון
קורות חיים
ב-1975 הוענק לסמואלסון ולסונה ברגסטרם פרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ מטעם אוניברסיטת קולומביה. בשנת 1977 זכה בפרס לסקר יחד עם ברגסטרם וג'ון ר. ויין.
ולטודו (ירח)
קוטרו של ולטודו הוא בערך קילומטר אחד, וייתכן כי הוא שריד מהתנגשות קדומה יותר בין ירחי צדק.
בנט סמואלסון
קורות חיים
בשנת 1982 זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה, יחד עם ברגסטרם וג'ון ר. ויין (אשר איתם גם זכה בפרס לסקר, ועם ברגסטרם גם בפרס על שם לואיזה גרוס הורוביץ), על גילוייהם לגבי פרוסטגלנדינים.
ב-1990 נבחר כעמית החברה המלכותית.
ולטודו (ירח)
הירח קיבל תחילה את השם וַלֶטוּדוֹ (valetudo) כשם זמני על שם האלה הרומאית לבריאות ונקיון (ביוונית נקראה היגיאה). באוקטובר 2018 אושר השם רשמית בידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי.
צליל קליפי
צליל קליפי (נולדה ב-15 ביולי 1989) היא פזמונאית, מלחינה וזמרת ישראלית.
ביוגרפיה
קליפי נולדה, גדלה והתחנכה במושב ניר יפה. שירתה בצה"ל בלהקה צבאית. עבדה בעברה כמפיקת אירועים. קליפי החלה את דרכה המוזיקלית בגיל 12 בשנת 2002 כסולנית בהרכב "צעירי ניר העמק". בגיל 21 בשנת 2011 הוציאה את סינגל הבכורה שלה. בשנת 2013 התמודדה גם בתוכנית המציאות "The Voice ישראל", אך לא הצליחה להגיע לשלבים המתקדמים בתוכנית. בהמשך, הוציאה קליפי סינגלים נוספים ואף כתבה טור שבועי באתר mako.
בשנת 2016 יצא אלבומה השני של הזמרת נסרין קדרי "בנאדיק", מתוכו כתבה והלחינה את השיר "אמא שלך". בשנת 2017 יצא אלבומה השלישי של עדן בן זקן, "לזאת שניצחה", מתוכו כתבה והלחינה את השיר "משטרה", שהיה לאחד מן השירים הבולטים ביותר מתוך האלבום וצבר מיליוני צפיות באתר יוטיוב. בינואר 2018 יצא הסינגל "לובשת חיוך" של נסרין קדרי, מתוך אלבומה "לומדת ללכת", שכתבה והלחינה קליפי לצד דביר קהלני. השיר זכה למליוני צפיות ואף הגיע למקום החמישי במצעד השבועי של רדיו אמצע הדרך.
באפריל 2019 יצא אלבומו ה-22 של הזמר אייל גולן, "הפוך מהיקום", מתוכו כתבה קליפי את השיר "ממחר" והלחינה אותו לצד ערן קאשי. ביוני של אותה השנה, יצא לאור השיר "מסע" של אליעד נחום, שכתבה והלחינה קליפי. השיר זכה להצלחה רבה ואף זכה בתואר "שיר השנה" של תחנת הרדיו גלגלצ. עוד באותה השנה, כתבה והלחינה את מרבית שירי העונה השלישית של סדרת הילדים "כפולה" בביצועה של נועה קירל.
ב-27 בפברואר 2020 יצא לאור השיר "Rakata" בביצוע הזמרת עדן אלנה, מתוך המיני-אלבום "השיר הבא לאירוויזיון", שכתבה והלחינה קליפי יחד עם גל ג'ו כהן, איל ישי וערן קאשי. השיר היה חלק מארבעת השירים שהתמודדו לייצג את ישראל באירוויזיון 2020 וזכה במקום השלישי בתחרות "השיר הבא לאירוויזיון". בינואר 2022 יצא לאור השיר "מים עמוקים" שכתבה והלחינה קליפי יחד לצד ערן קאשי. באותה השנה לקחה חלק בכתיבת השיר "Marionette" יחד עם טל פורר ומאי כהן (שהשתתפה גם היא בעונה השנייה של The Voice ישראל) שנבחר עבור הזמרת ענבל ביבי לכבוד גמר העונה הרביעית של אקס פקטור ישראל במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2022. השיר הגיע למקום השלישי.
ב-2022, זכה השיר "הולכת איתך", אותו כתבה עבור נרקיס, בפרס אקו"ם לשיר השנה.
ננו-נוזלים בקולטי שמש
ננו-נוזלים בקולטי שמש הם מרכיב במערכת של קולט שמש הסופגים את האנרגיה של קרינת השמש באמצעות ננו-חלקיקים הנמצאים בתווך נוזלי המכונה "ננו-נוזל". הננו-נוזל יכול להתפזר ולקלוט את קרינת השמש בצורה טובה ויעילה, לכן קולטי שמש עם ננו נוזלים יעילים יותר מקולטי שמש קונבנציונליים. נמצא ששימוש בננו-נוזלים לשם חימום הוא מהיר ואפקטיבי יותר מהעברת חום שגרתית במים ומלחים נוזליים. הננו-נוזלים סופגים ומפזרים את עוצמת קרינת השמש שעוברת דרכם בצורה יעילה יחסית לנוזלים אחרים.
ננו-נוזל הוא נוזל המכיל חלקיקים בגודל ננומטרי הנקראים ננו-חלקיקים. ננו-חלקיקים שנמצאים בננו-נוזל עשויים בדרך כלל ממתכות, תחמוצות, קרביד, ננו-צינוריות פחמן . ננו-נוזלים הם בעלי תכונות של קיבול והעברת חום ולכן הם בעלי פוטנציאל יישומי גבוה. הם גורמים לשיפור במוליכות התרמית ובמקדם העברת החום. הוספת ננו-נוזלים בקולטי שמש משפרת את העברת החום ועל ידי כך הופכת את עבודת קולט השמש ליעילה יותר.
רקע
הפקת אנרגיה ממקורות מתחדשים היא אחת מהאתגרים הגדולים של המאה שלנו. אנרגיה סולארית היא אחד המקורות הטובים ביותר של אנרגיה מתחדשת שאינה מזהמת את הסביבה. כמות קרינת השמש, לאורך שעה על פני השטח של כדור הארץ, גדולה מצריכת האנרגיה שצורך האדם לאורך שנה. האתגר טמון ביעילות איסוף והמרת האנרגיה, אחת השיטות של איסוף האנרגיה היא על ידי קולטים סולריים. הסוג הנפוץ של קולט הוא סופג שחור, שתפקידו להמיר את אנרגיית השמש לאנרגיית חום ולעביר את החום לנוזל הזורם בצינורות של הקולט. במקרה זה היעילות מושפעת לא רק באיכות החום הנקלט אלא גם באופן העברתו. שיפור העברת החום יכול להתרחש על ידי שימוש בננו-נוזלים. קולטי שמש המשתמשים בקליטה ישירה של קרני השמש הוצעו עבור מגוון יישומים, כגון חימום מים, אך היעילות של קולטים אלה מוגבלת בשל קיבול חום נמוך של נוזל העבודה (מים). לפיזור כמויות זעירות של ננו-חלקיקים לתוך נוזלי בסיס יש השפעה משמעותית על מאפיינים אופטיים, כמו גם על תכונות פיזיקליות של נוזלי הבסיס. מאפיינים אלו יכולים לשמש כדי ללכוד ולהעביר ביעילות את אנרגיית השמש. שיפור ביכולת הספיגה של עוצמת קרינת השמש מאפשר העברת חום גדולה יותר וכתוצאה מכך העברת חום יעילה יותר.
מנגנון פעולה
המוליכות התרמית במוצקים גדולה יותר מנוזלים. יתרונם של נוזלים הוא ביכולתם להסיע את החום ממקום למקום בתהליך של זרימה. לנוזלים בשימוש נפוץ ביישומי העברת חום, כגון מים, אתילן גליקול ושמן מנוע, מוליכות תרמית נמוכה בהשוואה למוליכות תרמית של מוצקים, בעיקר מתכות, אך יתרונם ביכולת העתקת החום והסעתו. תוספת של חלקיקים מוצקים בנוזלים יכולה להגדיל את המוליכות התרמית של נוזלים. ניתן לראות בגרף את המוליכות התרמית של נוזלים וכן של מוצקים (מתכות). לא ניתן להוסיף חלקיקים מוצקים גדולים עקב הבעיות העיקריות הבאות: בשל חסרונות אלה, שימוש בחלקיקים מוצקים לא הפך לאפשרי כמעט. התפתחות הננוטכנולוגיה אפשרה שימוש בננו-חלקיקים בקוטר קטן מאשר 10 ננומטר. נוזלים אלו, בעלי מוליכות תרמית גבוהה יותר, ידועים בתור הננו-נוזלים.
השוואת ביצועים (קולטים עם ובלי ננו-חלקיקים)
בעשר השנים האחרונות, נערכו ניסויים רבים באופן נומרי ואנליטי כדי לאמת את החשיבות של הננו-נוזלים. מהטבלה הבאה ניתן לראות באופן חד משמעי שקולטים המבוססים על הננו-נוזלים הם בעלי יעילות גבוהה יותר מקולטים קונבנציונליים. ההבדל המהותי בין הקולט הקונבנציונלי לבין הקולט המבוסס על ננו-נוזל טמון במצב של חימום הנוזל עליו מתבצעת העבודה. במקרה הראשון אור השמש נקלט על ידי משטח ואחר כך עובר לנוזל העבודה (דרך שלב ביניים) ובמקרה השני אור השמש נקלט באופן ישיר על ידי נוזל העבודה (דרך מוליך קרינה). המקלט אשר קולט את הקרינה מעביר את האנרגיה לננו-נוזל באמצעות פיזור וקליטה.
יתרונות השימוש בננו-נוזלים
ננו-נוזלים בעלי היתרונות הבאים בהשוואה לנוזלים קונבנציונליים, שהופכים אותם מתאימים לשימוש בקולטי שמש:
קבוצת וישגראד
קבוצת וִישֶגְרַאד (בהונגרית: Visegrádi Együttműködés או Visegrádi négyek) ולפעמים רביעיית וישגראד, או V4, היא ברית פוליטית של ארבע מדינות מרכז-אירופאיות הכוללת את הונגריה, פולין, צ'כיה וסלובקיה למטרות של קידום שיתוף פעולה ואינטרסים משותפים בתחומי אינטגרציה אירופאית, כלכלה, צבא ואנרגיה.
הברית נוסדה ב-1991 כשהמדינות הפסיקו להיות קומוניסטיות, ראשיה נפגשו לראשונה בעיירה ההונגרית וישגראד וביקשו להצטרף לנאט"ו ולאיחוד האירופי.
הקבוצה נקראה פעם "משולש וישגראד", בשל העובדה כי במקור הייתה ברית של שלוש מדינות, לפני שצ'כוסלובקיה התפצלה לצ'כיה וסלובקיה. המונח אינו תקף מאז 1993, אך בכל זאת מופיע מדי פעם.
ישראל נקבעה כמארחת של הוועידה ביולי 2018. עקב הבחירות לכנסת ה-21 מועד הוועידה נדחה לפברואר 2019. ברם, לאור התבטאויות ראש הממשלה בנימין נתניהו וממלא מקום שר החוץ ישראל כץ לגבי השתתפות הפולנים בשואה, פולין החרימה את הוועידה והיא בוטלה.
קבוצת הקרב וישגרד
קבוצת הקרב וישגראד היא קבוצת קרב של האיחוד האירופי. הקבוצה, שהוקמה בשנת 2016, כוללת חיילים ממדינות קבוצת וישגראד בהובלת פולין.
אדריכלות מרוקאית
אדריכלות מרוקאית כוללת מבנים שונים שנבנו בתקופות זמן שונות במרוקו וכוללת בתוכה גם אדריכלות ברברית האופיינית לשבטי העם הברברי החי באזור מדבר סהרה, החל מן התקופה הטרום-אסלמית ועד התקופה לאחר הכיבוש המוסלמי. מהמתיישבים הברבריים הראשונים מדרום ודרך הפלישה הערבית ממזרח והכיבוש האירופי שהגיע מצפון. הסגנון הבולט ביותר במדינה זו הוא האדריכלות הברבריאית שהייתה בתחילה, ואחריה הסגנון של האדריכלות האיסלאמית המקומית שעיצבה את הסגנון המקומי שהגיע לאחר כניסת הערבים. סגנון אדריכלי זה מאופיין רבות עם קרניזים דקים ועם גגות בצבע ירוק המאפיין את דת האסלאם. ישנו גם חדר אירוח מיוחד ברוב הבתים הנקרא: "מסלמנייה", ולעיתים גם: חצר עם גן ומזרקות המזכיר את האדריכלות האנדלוסית האופיינית לאזור של "דרום ספרד".
Lonerism
Lonerism הוא אלבום האולפן השני של להקת הרוק האוסטרלית טיים אימפלה. האלבום יצא ב-5 באוקטובר 2012 באמצעות Modular Recording. כמו אלבום הבכורה של הלהקה, "Lonerism" נכתב, הוקלט, הופק ובוצע על ידי קווין פארקר. האלבום שהוקלט בעיקר בפרת' שבאוסטרליה ובפריז שבצרפת מבוסס על הצליל הפסיכדלי של קודמו, ומכיל פחות גיטרה ויותר סינתיסייזר וסאמפלר. פארקר ניסה לשלב את אהבתו למוזיקת פופ לתוך השירים שכתב באמצעות מנגינות קליטות. נושא האלבום, בדידות, משתקף בעטיפת האלבום, המציגה תמונה של גני לוקסמבורג בפריז ומלפניהם גדר.
"Lenorism" זכה לרוב מוחלט של שבחים, ומבקרים מנו אותו בתוך אחד האלבומים הטובים ביותר של 2012. הוא הגיע למקום ה-4 במצעד המוזיקה האוסטרלי, למקום ה-14 במצעד הפזמונים הבריטי ולמקום ה-34 בארצות הברית. הוא נמכר במעל ל-210,000 עותקים בארצות הברית והוא הוכתר כאלבום פלטינה באוסטרליה ואלבום כסף בבריטניה. לאלבום יצאו שלושה סינגלים, כולל "Elephant" ו-"Feels Like We Only Go Backwards", אשר נכנסו למצעדי פזמונים במספר מדינות.
רקע
אלבום הבכורה של טיים אימפלה, "Innerspeaker", זכה לתשואות נרחבות ב-2010, וזכה בפרס J ובפרס רולינג סטון לאלבום השנה והיה מועמד ל-5 פרסים בפרס ה-ARIA. זה הוביל לסיבוב ההופעות העולמי של טיים אימפלה, Innerspeaker, בין השנים 2010 ל-2011.
עיצוב העטיפה
פארקר בחר את האמן האוסטרלי לייף פודחסקי כדי ליצור את עיצוב עטיפת האלבום, לאחר שעיצב את העטיפה ל-"Innerspeaker" ולסינגלים שלו. התמונה נלקחה על ידי פארקר עם מצלמת דיאנה F בעריכת פודחסקי. בתמונה מוצג שער חיצוני של גן לוקסמבורג שבפריז. התמונה קשורה לנושא עליו מבוסס האלבום, בדידות, המבוטא בשער המפריד בין הצופה לבין האנשים שבגן. כתם אדום בפינת התמונה נגרם למעשה בטעות, לאחר שפארקר ליפף באופן שגוי את סרט הצילום.
בבדיקה עמוקה יותר של המתרחש בתמונה, פארקר מסביר: "אני אוהב את הבעות הפנים של האנשים בתמונה הזאת. זה סוג של תמונת מצב של החיים. יש שם איזה בחור שנוגע בעצמו, אני חושב, נהנה קצת. הוא מדבר עם איזו בחורה ומחזיק את היד על המפשעה שלו, ויש שוטר, ואתה יכול לראות עוד כל מיני דברים מטורפים כאלה אם אתה מסתכל ממש טוב. וככל שאתה בוחן יותר טוב את הדברים האלה, כך אתה מבין שאתה רק מביט מהצד השני של הגדר."
השלט שעל השער, שכתוב בצרפתית, מתורגם ל"כלבים, אפילו ברצועה, לא מורשים להיכנס מעבר לנקודה זו".
שחרור
ב-27 ביוני 2012, העלתה טיים אימפלה טריילר קצר עבור האלבום, בו מושמע קטע קצר מתוך השיר "Apocalypse Dreams", ומוצגים קטעי וידאו שונים מתוך סיבוב ההופעות האחרון של הלהקה, ובסוף הסרטון מוצגת הכותרת "Lonerism". ב-9 ביולי 2012, השיר "Apocalypse Dreams" יצא להורדה בחינם. כמו כן, התגלה כי הסינגל הראשון מהאלבום יצא בסוף יולי 2012 תחת הכותרת "Elephant". ב-13 ביולי 2012 הופיעו פרטים על האלבום, כולל עטיפתו ורשימת שיריו. תאריך השחרור של האלבום נקבע ל-5 באוקטובר 2012 באוסטרליה, וב-9 באוקטובר 2012 ברחבי העולם. הסינגל הרשמי הראשון מ-"Lonerism", "Elephant", יצא ב-26 ביולי 2012. פארקר אמר כי "Elephant" הוא למעשה אחד השירים הוותיקים ביותר שלו, והא פשוט היה בהמתנה כל הזמן. "אני לא בטוח למה אף אף פעם לא הקלטנו את זה. ניגנו את זה באחת מבדיקות הסאונד לילה אחד וכולם בלהקה היו כאילו 'אנחנו פשוט חייבים לשים את זה באלבום', וכך עשינו."
הצלחה מסחרית
בארצות הברית, האלבום הגיע למקום 34 בבילבורד 200 ומכר 12,000 עותקים בשבוע הראשון ליציאתו. בסך הכול, הוא מכר כ-21,000 עותקים עד כה בארצות הברית.
פרסים
בנובמבר 2012, זכה "Lonerism" בפרס J עבור האלבום האוסטרלי של השנה. גם "Innerspeaker" זכה בפרס זה בשנת 2010. טיים אימפלה היא הלהקה היחידה שזכתה בפרס J יותר מפעם אחת, והלהקה הראשונה שזכתה בפרס J עבור כל אלבום שאי פעם פרסמה. הם המשיכו עם הישג זה בינואר 2012 כשזכו בפרס הרולינג סטון אוסטרליה לשנת 2012 שוב, לאחר שזכו בו גם בשנה הקודמת עם "Innerspeaker". האלבום היה מועמד לאלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי השנתי ה-56. האלבום הוכר כאחד מ-100 האלבומים הטובים ביותר של העשור עד כה על ידי פיצ'פורק באוגוסט 2014, ונמנה במספר 7 ברשימה.
אשנטי (קבוצה אתנית)
אשנטי היא קבוצה אתנית שמרכזה במחוז אשנטי בגאנה. השפה שבני האשנטים מדברים היא שפת אשנטי טווי (Ashanti Twi) והיא מדוברת בקרב יותר מ-9 מיליון אשנטים כשפה ראשונה או שפה שנייה. המילה 'אשנטי' היא מונח אנגלי ('אסנטי', בשפת המקור). משמעות המילה אסנטי היא "בגלל מלחמה". האשנטים פיתחו אימפריה גדולה ורבת השפעה: אימפריית האשנטי ששכנה לצד אגם וולטה (Lake Volta) ומפרץ גינאה. בני האשנטי העשירים מזהב בהמשך פיתחו את הקונפדרציה של אימפריית אשנטי, (כיום 'אזור אשנטי האוטונומי') שהפכה לבעלת נוכחות דומיננטית באזור.
עיר המדינה אשנטי הוקמה ב-1670 והבירה קומסי (Kumasi) הוקמה ב-1680 על ידי מלך האשנטי (אשנטהן) אוסי טוטו הראשון (Asantehene Osei Tutu I) בייעוצו של קומפו אנוקי (Komfo Anokye) ראש ממשלת אוסי טוטו הראשון. הבירה הוקמה בצומת הדרכים של שביל הסחר הטרנס סהרי. מיקומה האסטרטגי של קומסי תרם משמעותית להון של קומסי. במהלך שנות קיומו של מטרופולין קומסי היו מספר גורמים שהפכו אותו למרכז כלכלי ובירה פוליטית של מה שכיום מכונה מולדת האשנטי. הגורמים שהובילו למצב זה הם הנאמנות לממלכה האשנטית וההון הגדל של מטרופולין קומסי שנבע מהמסחר המקומי הרווחי. במטרופולין קומסי שכנו המוסדות שהנהיגו ושמרו על המבנה הפוליטיים ומנהיגים של האשנטים. מלך האשנטי, אסנטהן (Asantehene) הוא המנהיג והמוביל הפוליטי היחיד וראש המולדת האשנטית. כיום המלך הוא אסנטהן אוסי טוטו השני.
המונח 'אשנטי' מקורו בשנת 1670 טרם הפכו למדינה של ממש. הקיסר האשנטי, אסנטהן אוסי טוטו הראשון, מנהיג הצבא וראש שבט אויוקו (Oyoko Clan), ייסדו את ממלכת האשנטי. אוסי טוטו הראשון השיג את תמיכתם של ראשי שבטים נוספים והשתמש בקומסי כבסיס מרכזי ולבסוף ניצח את דנקירה (Denkyira), אומה שחיה בשטח מולדת אשנטי משנת 1620, בשנת 1701. מכאן משמעות השם 'בגלל מלחמה'. השם אשנטי מתייחס למדינת המולדת, לאזור האוטונומי, ולקבוצה האתנית.
גאוגרפיה
מולדת האשנטי ממוקמת על תוואי משתנה המורכב מחופים, רכסי הרים, שמורות טבע, פארקים לאומיים, יערות, שטחי מרעה, שטחי חקלאות עשירים, הערבה, שכבות ענק של מינרלים, במיוחד של זהב. אזור התיישבותם של בני האשנטי שוכן בסמוך לאגם בוסומאווי (Bosumtwi). הגבול המערבי של אזור אשנטי הוא אגם וולטה (Volta) ששוכן בחלקה המרכזי של האזור בו נמצאת היום מדינת גאנה. רוב השטח של ממלכת אשנטי הוא יערות דחוסים, פורים ואף הרריים. באזור ישנן שתי עונות בשנה: העונה הגשומה (אפריל-נובמבר), והעונה היבשה (דצמבר-מרץ). טמפרטורת האזור היא חמה בכל ימות השנה. כיום ישנם קרוב ל-11 מיליון אנשים בני אשנטי ו-98.7% מהם דוברי את שפת האשנטי (המכונה גם שפת אשנטי טוואי). הכוח הפוליטי מורכב ממלך האשנטי, המלך אסנטהן של טוטו השני, והוא משמש כמנהיג מוחלט והמנהיג הפוליטי של האשנטים והמולדת האשנטית עם ייצוג של מפלגה אחת למחצה אן פי פי "המפלגה הפטריוטית החדשה" (NPP ) ומאז האיחוד הפוליטי גם גאנה לאשנטים יכולת השפעה רבה. אוכלוסיית אשנטי התגוררה במולדת האשנטים, ממלכת האשנטים, כיום, תת-אומה בתוך גאנה. קומסי, בירת אשנטי, הייתה גם הבירה ההיסטורית של ממלכת אשנטי. אזור אשנטי כיום מונה אוכלוסייה של 11 מיליון תושבים. היום, כמו גם בעבר, אשנטי ממשיכה לתרום בצורה יוצאת דופן לכלכלה בגאנה. אשנטי התברכה מאוד במינרלים וחקלאות, אשנטי אחראית להרבה מיצור האוכל המקומי של גאנה, ועבור מסחר עם זרים היא מייצאת קקאו, זהב, בוקסיט, מנגן, ועוד מינרלים תעשייתיים. קומסי ואשנטי מייצרים 96% מדברי היצוא של גאנה.
ממלכת האשנטי
בשנים 1670 אשנטי הפכה לממלכה היררכית מרכזית. הקיסר האשנטי, אסנטהן אוסי טוטו הראשון, ראש הצבא ומנהיג חמולת אויקו (Oyoko) ייסדו את ממלכת אשנטי. אוסי טוטו קיבל את תמיכתם של ראשי שבטים נוספים ובאמצעות שימוש בבירה קומסי כבסיסי מרכזי, הביס את שאר המדינות שמקיפות.
עקב שגשוגם המהיר של האשנטי בסוף המאה ה-17, עלתה בינה לבין האוקיינוס קונפדרציית פנטה של מספר שבטים שהתאחדו בחשש מפני אשנטי. פנטה מצד אחד תיווכו בין הנמלים האירופאים לסחורות של אשנטי מלב היבשת, ומצד שני נמצאו כל העת בחיכוך מולם. לאחר חיכוכים רבים, כבשה ממלכת אשנטי את הפנטה וזכתה לגישה ישירה לקו החוף של מערב אפריקה. באותה שנה הפסיקה בריטניה את סחר העבדים שהניע את הסחר המקומי.
עבדות
עבדות הייתה מסורת היסטורית באימפריית האשנטי כאשר עבדים נלקחו כשבויים מאויבים במלחמות. מעמד העבדים היה בין סטטוס של רכישת עושר ונישואי תערובת עם חברי משפחת השליט ועד להיותו של העבד קורבן בטקסי לוויות. האשנטים השתמשו באמונות שלהם על מנת להצדיק עבדות וקורבן אנושי, מתוך אמונה שעבדים יעקבו אחרי האדון שלהם בחיים שלאחר המוות. עבדים יכולים לפעמים שיהיו להם עבדים משל עצמם ואף יכולים לבקש אדון חדש אם העבד מאמין/ה שהתייחסו אליו או אליה בחוסר כבוד חמור. האשנטים המודרניים טוענים שהעבדים לעיתים רחוקות עברו התעללות ומי שהתעלל בעבד קיבל יחס של בוז חמור בחברה. הם הגנו על ה'אנושיות' של עבדות אשנטית על ידי כך שציינו שהעבדים רשאים להתחתן והילדים שלהם נולדים חופשיים. אם אדון אשנטי מצא עבד נקבה נחשקת הוא עשוי היה להתחתן איתה. הוא העדיף הסדר כזה מאשר אישה חופשייה ונישואים קונבנציונליים מאחר שהנישואים לאישה משועבדת איפשרו לילדים לרשת חלק מהנכסים והסטטוס של האבא. אשנטים העדיפו את ההסכם הזה בראש ובראשונה מכיוון שראו בזה את הקונפליקט עם ה'צד של האם'. תחת הקרבה המערכת של קרבה משפחתית זו, היה נחשב שהילדים האשנטים נולדו לשבט של האם ולקחו את הסטטוס מהצד שלה. בגדול, אחיה הבכור של האם שימש כמנטור לילדיה, במיוחד לבנים. משפחתה הגנה עליה. הגברים האשנטים הרגישו יותר בנוח עם נישואים לבת עבד או למשכן אישה בעת הנישואים כאשר לא היו לה זכר קרוב מבוגר: סבא, אב, אח, דוד, על מנת לתווך מטעמה כאשר היו חילוקי דעות בין הזוג. כאשר נישאו לאישה שהיא עבד לאדון האשנטי הבעל הייתה שליטה מלאה על הילדים אשנטים כי לה לא היה קרוב משפחה בקבוצה האתנית האשנטית.
ריבונות ועצמאות
המדינה האשנטית התנגדה לניסיונות אירופאים, בעיקר בריטיים, לכבוש אותה. האשנטים הגבילו בהצלחה את ההשפעה הבריטית בשטחם כאשר סיפחו הבריטים אזורים שכנים. האשנטים תוארו כאנשים עזים ומסודרים שהמלך שלהם יכול "להביא 200,000 גברים לתוך הקרב ואין ספק שהלוחמים לא נבהלו מרובי צלפים ו-7 קילו רובים". אשנטי הייתה אחת מהמדינות האפריקאיות הבודדות שהתנגדו בהצלחה חלקית לקולוניאליזם האירופאי, כאשר בין השנים 1823 ל-1900 לחמו הבריטים באשנטים בחמש מלחמות שכונו המלחמות האנגלו-אשנטיות. לאחר המלחמה החמישית שהסתיימה בניצחון בריטי ובהגליית חלק ניכר ממנהיגי האשנטי, סופחה הקונפדרציה האשנטית והפכה לחלק ממושבת הכתר של חוף הזהב הבריטית. תפקידו של אסנטהנה בוטל והבירה קומסי סופחה לאימפריה הבריטית. למרות כל זאת, עדיין שמרו האשנטים על רמה משמעותית של שלטון עצמי. בשנת 1926 אישרו הבריטים את חזרתו של המלך האשנטי הסנטהנה פרמפה הראשון (King Asantehene Prempeh I) אשר הוגלה ב-1896 לסיישל והתירו לו לאמץ את השם קומסהנה (Kumasehene), אך לא התירו לו לאמץ את השם אשנטי אסנטהנה (Ashanti Asantehene), תוארו הרשמי של המלך האשנטי. אף על פי כן, העניקו הבריטים לאשנטים שלטון עצמי ב-1935, כממלכת אשנטי האוטונומית, ותוארו הרשמי של המלך האשנטי, אסנטהנה (Asantehene), הוחזר. בשל ההיסטוריה ארוכת השנים בין הצדדים, רואים הבריטים באשנטים את אחת הקבוצות התרבותיות ביבשת אפריקה.
עצמאות
אוטומפו אוסיי טוטו מחזיק בתואר מלך האשנטי משנת 1999.
מנהגים
החברה האשנטית היא חברה שמייחסת חשיבות לשושלת היוחסין מצד האם והמוצא הוא לפי הנקבה. מבחינה היסטורית, מערכת היחסים בין האם לצאצאים קבעה את אופן הירושה של נכסים, משרות, ותארים. תפקיד האב היה לעזור לתפיסה ולספק את ה'אוקרה' (Okra), משמע, נשמת הילד, לכן, הילד קיבל את תכונותיו ואופיו מהאב. מבחינה היסטורית, ילדה התארסה עם טבעת מזהב שנקראת פאטיה (Petia) שמשמעותה היא "אני אוהב אותך", אם לא בזמן ילדות אז מיד לאחר טקס גיל ההתבגרות. הם לא התייחסו לחתונה כטקס חשוב אלא כמצב שעוקב למצב הבגרות. זכות הבגרות הייתה טקס חשוב שמסמל את המעבר מילדות לבגרות שמעודד את הטוהר והצניעות של לפני הנישואין. האשנטים צריכים שטובין יינתנו על ידי משפחת הבן למשפחת הבת, לא כ'מחיר הכלה', אלא לסמל את ההסכם בין שתי המשפחות.
חמץ נוקשה
חמץ נוקשה הוא חמץ שנעשה שלא לצורך אכילה ואף אינו ראוי לאכילה אלא בשעת הדחק. בחמץ זה התחילה פעולת החימוץ אך לא הושלמה. רוב הפוסקים סוברים שהוא אינו אסור מהתורה אך חכמים אסרו אותו כדי למנוע טעויות באכילת או השהיית חמץ ממש.
חמץ נוקשה שעבר עליו הפסח
לפי השולחן ערוך (סימן תמ"ז, סעיף יב) חמץ נוקשה אסור רק מדברי חכמים לכן חמץ נוקשה שעבר עליו הפסח מותר בהנאה. כיוון שעבר על איסור דרבנן בלבד, אין לאוסרו אחר הפסח. וכך כתב גם במשנה ברורה (סימן תמ"ב, סעיף ב). לעומתם היו שסברו שאיסור חמץ נוקשה הוא מהתורה ולכן אסור לאחר הפסח.
טקפול
טקפול (בערבית: التكافل, מתורגם לעיתים כ"סולידריות" או "ערבות הדדית") היא מערכת שיתופית של החזר או שיפוי במקרה של אובדן, המאורגנת כחלופה תואמת אסלאם או שריעה לביטוח קונבנציונלי, המכילה "ריבה" (בערבית: الربا، الربٰوة, ריבית) ו"גראר", (בערבית: غرر אי ודאות).
במסגרת הטקפול, אנשים וחברות המודאגים מסיכונים נותנים תרומות (או הפקדות) קבועות כדי לקבל החזר או שיפוי במקרה של אובדן, ומנוהלות בשמם על ידי מפעיל הטקפול. כמו מוצרי מימון איסלאמיים אחרים, הטקפול מבוסס על מועמאלת (בערבית: معاملات, ענף בחוק האסלאמי העוסק במסחר ועסקים).
בשנת 2018, תעשיית הטקפול הגיעה לגודל של 27.7 מיליארד דולר של "תרומות" (כאשר בשנת 2011 הנתון עמד על 12 מיליארד דולר). התנועה זכתה לשבחים כמי שמספקת "חלופות מעולות" לביטוח ש"מחזקות את ההון האנושי, מדגישות כבוד אישי, עזרה עצמית קהילתית ופיתוח עצמי כלכלי"; אך גם קיבלה ביקורת על כך ש"הצטמצמה" עד להיותה ענף של "ביטוח קונבנציונלי עם טרמינולוגיה ושפת חוזה בערבית".
עקרונות
תאורטית, טקפול נתפס כביטוח שיתופי או הדדי, שבו החברים תורמים סכום כסף מסוים למאגר משותף. מטרתה של מערכת זו אינה רווחים, אלא לקיים את העיקרון של "נשאו איש בעול רעהו". העקרונות של טקפול הם כדלקמן:
לחוקרים מוסלמים "בקושי יש חילוקי דעות" לגבי "הצורך בניהול, פדיון והפחתת סיכונים כלליים, עסקיים וסיכוני חיים המכוסים על ידי עסקי הביטוח". אבל השאלה האם ביטוח קונבנציונלי אסור (חראם) שנויה במחלוקת.
חוקרי פיקה
במושב השני שלה (דצמבר 1985), אקדמיית הפיקה של הארגון לשיתוף פעולה איסלמי (שנקראת גם האקדמיה האסלאמית לפיקה) פסקה על שביטוח מסחרי (אך לא חברתי) קונבנציונלי אסור (חראם). בהחלטתו התשיעית נאמר:"חוזה הביטוח המסחרי, עם פרמיית ביטוח קבועה, כפי שנהוג על ידי חברות ביטוח מסחריות, מכיל 'גראר' (אי ודאות) משמעותי, אשר הופך את החוזה לפגום. לפיכך, זה אסור על פי חוק."
טענה נגד ביטוח קונבנציונלי
חוקרים אסלאמיים החלו לאסור ביטוח מסחרי כבר בסוף המאה התשע עשרה לספירה רוב חוקרי האסלאם מאמינים שביטוח מסחרי אסור למוסלמים מכיוון שהוא מכיל
יש להם שתי חששות עיקריים לגבי ביטוח קונבנציונלי:
על פי ג'מאל זראבוזו, רוב המוסלמים המודרניים כמו גם מלומדים ממועצת הפיקה האסלאמית של הארגון לשיתוף פעולה איסלאמי, מועצת החוקרים המובילים של ערב הסעודית, מועצת הפיקה של מכה בחסות הליגה המוסלמית העולמית, חוקרים ומשפטנים מכובדים הסכימו פה אחד שביטוח מסחרי אסור.
הגנה על הביטוח הקונבנציונלי
מיעוט של חוקרי האסלאם טוענים שביטוח אינו כמו הימורים מכיוון שבהימורים, אין סיכון מכוסה ואין מפחית נזק. המהמרים משחקים משחק מזל לבידור ורווח בו הם יכולים לנצח או להפסיד, על סמך החלטה מודעת. הביטוח מעניק כיסוי לאירועים שאינם בשליטת המבוטח. כאשר בעל הפוליסה גובה תשלום, הוא אינו מנצח, אלא מפסיד שלפחות גובה פיצוי כלשהו. יתרה מכך, בעוד שביטוח כרוך באי-ודאות, "הטכניקות הסטטיסטיות והמדעיות האקטואריות התקדמו לשלב שבו חברת הביטוח יכולה לחשב את הסיכונים וההטבות שלה בדיוק רב", כך שאי-הוודאות הכרוכה בביטוח בקושי יכולה להיקרא מוגזמת בנסיבות רגילות.
בסיס בכתבים
בסיס שיתוף הפעולה: עזרו זה לזה "באל-ביר" ו"באל-תקווה" (שניהם במשמעות של סגולה, צדקה וחסידות), אך אל תעזרו זה לזה בחטא ובעבירה. (סורת אל-מעידה, פסוק 2)
היסודות העומדים בבסיס טקפול דומים מאוד לעקרונות שיתופיות והדדיות, אם המודל השיתופי וההדדי הוא כזה שמקובל על פי החוק האסלאמי.
היסטוריה ומודלים
על פי הדיווחים, המושג טקפול מיושם בצורות שונות מאז 622 לספירה. המיישמים הראשונים של טקפול היו ידועים כזובאיר בן אל-אוואם, בן לווייתו של הנביא, מכיוון שישום זה הותר על פי קונצנזוס בקרב מלומדים קלאסים, כמו במקרה של אבן תימיה בפתווה שלו. בפועל, הטקפולים נחשבו מבחינה טכנית כבנקאות ללא ריבית עם מודל עסקי של גיוס כספים. בפועל, יוזמת אל-זובייר בתחום הפכה למושא מחקר רציני של חוקרים ושל מוסדות איסלאמיים בנוגע להתנהלות ואתיקה בעסקים בהתאם לפיקה האיסלמית, כמו ד"ר ארונדי טרמיזי. בנוסף, חוקרים מודרניים של בנקאות אסלאמית, ותאורטיקנים של מימון איסלאמי, חקרו את ההיבט העסקי של זובאיר במהלך חייו כמודל לחיקוי. אחד העקרונות של עסקי אל-זובייר היו האתיקה של עסקים מבוססי גיוס כספים על פי השריעה. סוג זה של עסקי גיוס כספים כלל נוהג של קבלת פיקדונות כהלוואה והשקעת הכסף, מבלי לקבל ריבית כרווח של העסק, שנחשב כריבית בהוראת האסלאם.
לדברי עלי אחמד סאלח, פרופסור לאוניברסיטת המזרח התיכון בירדן, עסק גיוס התרומות של זובאיר אבן אל-אוואם התרכז במדינה עם סניפים הפרושים באלכסנדריה, כופה ובצרה. עלי אחמד סאליח הצביע על העדויות המבוססות על רישומי קריינות הישאם בן אורווה בטבאקת אל קוברה שנכתבו על ידי אבן סעד.
בתקופת הח'ליפות העבאסית, מערכת בנקאות אסלאמית כזו הייתה שרירה וקיימת. בבצרה היו אפילו מרכז עסקים אחד בשם "דאר אל-זובייר" שקיבל כל פקדון שהוא. זפארול אסלאם טען בכתב העת האקדמי שלו שפורסם על ידי האוניברסיטה המוסלמית אליגר, כי מרכז ההפקדות נקרא על שמו של זובייר בן אל-אוואם. מנגד, תאורטיקן העסקים האסלאמי הפקיסטני של ימינו, זובאיר מוגול, מצא כי במודל של זובייר בן אל-אוואם השתמשו בטפקול כדי להימנע מאי ודאות, הימורים וריבית, דברים האסורים על פי החוק האסלאמי.
תקופה מודרנית
משפטנים מוסלמים מכירים בכך שהבסיס לאחריות משותפת (בשיטת "ה-אקילה" כפי שנהוגה בין המוסלמים של מכה ומדינה) הניח את הבסיס לביטוח ההדדי. "במקרה של ביטוח, כמו בבנקים מסחריים, רווחה הדעה האורתודוקסית", ועם "קונצנזוס בקרב חוקרים מוסלמים" לגבי הלגיטימיות של טקפול וחוסר הלגיטימיות של הביטוח הקונבנציונלי, "התנועה לאיסלמיזציה של עסקי הביטוח העכשוויים" החלה בסביבות אמצע שנות ה-70. ב-1976 הוצאה פתווה על ידי המועצה העליונה של ערב הסעודית "בעד מודל איסלאמי" של ביטוח. האקדמיה האסלאמית הבינלאומית לפיקה, ג'דה של הארגון לשיתוף פעולה איסלמי אישרה גם היא את טקפול כצורת עסקים לגיטימית ב-1985. חברת הביטוח האסלאמית של סודאן החלה כחברת הטקפול הראשונה בשנת 1979. כאשר באמצע שנות ה-90, היו שבע חברות טקאפול בסודן, דובאי, ערב הסעודית, בחריין וירדן.