cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מנואל גודוי
ביוגרפיה
מנואל גודולי נולד בקסטוארה, ב-12 במאי 1767. אביו, דון חוסה דה גודוי, היה ראש משפחת אצילים עתיקה מאוד אך ענייה באקסטרמדורה. אמו, ששם נעוריה היה מריה אנטוניה אלווארז דה פאריה, השתייכה למשפחת אצילים פורטוגזית. מנואל קיבל חינוך פרטי אך מבין הפשוטים בסוגי החינוך של האצולה הספרדית באותה העת. בשנת 1784 הוא נכנס לקורפוס השומרים, גוף של אדונים שפעלו כשומריו האישיים של מלך ספרד. אופיו ופועלו של מנואל, זיכו אותו בחסדה של מריה לואיסה מפארמה, אשתו של יורש העצר הספרדי, אשר התפעלה ממנואל.
צרפת המהפכנית
סכסוך עם הממשלה הצרפתית וחיכוכים פוליטיים פנימיים הביאו לירידתו של מנואל מתפקיד מזכיר המדינה בשנת 1798. הוא טען מאוחר יותר בספר זיכרונות שכתב כי לי פעל לשוב לתפקיד, אך חלופת מכתבים שנשלחו על ידו למלכה מראים שהוא התחנן בפניה להשיבו למעמד הפוליטי הגבוהה. בשנת 1801 שב לתפקידו, ועד 1807 המשיך בתפקיד ופעל כדי להחליש את האופוזיציה הפוליטית להמשך פועלו מתוך חצר המלוכה הספרדית. באפריל 1801 הגיעו חיילים צרפתים לגבולות ממלכת פורטוגל איתה היו במלחמה, וב-20 במאי הם קיבלו חיזוק על ידי כוחות ספרד בפיקודו של מנואל גודוי. בקרב שהיה אסון עבור פורטוגל, כוחותיו של גודוי כבשו את העיירה אוליבנצה, סמוך לגבול ספרד. לאחר ניצחונו, גודוי העביר הודעה לבית המלוכה הספרדי שימשיך לנוע בעבר ליסבון (עם המכתב ששלח היו גם תפוזים שקטף מהעיירה הכבושה, על כן נקראה המלחמה מלחמת התפוזים).
לאחר אוליבנצה, פורטוגל ניהלה משא ומתן על חוזה עם צרפת וספרד – שלום בדחוס (יוני 1801) – שהביא לסיום הפלישה. פורטוגל הסכימה לסגור את נמליה לאוניות בריטיות, להותיר ויתורים מסחריים לצרפת, למסור את אוליבנזה לספרד וחלק ממדינת ברזיל לגיאנה הצרפתית ולשלם פיצויים. מאבקו של מנואל נגד הבריטים הגיע להכרעה במהלך קרב טרפלגר, במסגרתו הצי המלכותי הבריטי השמיד את הצי הצרפתי והספרדי ופגע קשות ביכולת של ספרד להתקשר עם מושבותיה באמריקה ובאוקיינוס השקט. תמיכתו של מנואל ברפורמות הנאורות בצרפת הביאו לתסיסה אזרחית פנימית ולהתנגדות רבה להמשך כהונתו בתפקיד מזכיר המדינה. עם עלייתו לשלטון של פרננדו השביעי, מלך ספרד פנה כל חצר המלוכה נגד מנואל, כולל המלך החדש. ב-17 במרץ 1808 התקוממות עממית הביאה לבריחתו של מנואל ממדריד ולסיום התמיכה הספרדית בקיסרות הצרפתית הראשונה. בתגובה פלש נפוליאון בונפרטה, קיסר הצרפתים, לתוך ספרד בראש צבאו והקים את ממלכת ספרד הנפוליאונית; מדינת חסות צרפתית. מחתרת ספרדית פנתה לתמוך בקואליציה האנטי-צרפתית והחלה במאבק ממושך נגד הצרפתים (ראו מלחמת חצי האי).
לאחר ההדחה
כשגורש ברעב ובצמא הוא הוכר ונעצר. בהוראתו של פרננדו השביעי הוא הוחזק בכלא, עד אשר כבש נפוליאון את ספרד ודרש לשלוח אותו לבאיון. בבאיון נכחו באותה העת קרלוס הרביעי ומריה לואיסה, איתם נשאר עד לפטירתו של קרלוס ברומא, מדינת האפיפיור בשנת 1819. שאר חייו של גודוי עברו בעוני ובאפליה. לאחר מותו של פרננדו השביעי, בשנת 1833, חזר למדריד, וניסה להבטיח את השבת רכושו שהוחרם בשנת 1808. חלק מרכוש זה הוחזק זמנית בידי גורמים מדיניים, שהעניקו אותו בתמורה לידי ארתור ולסלי, הדוכס הראשון מוולינגטון. מנואל נכשל ושב לצרפת, במהלך שנותיו האחרונות חי על פנסיה קטנה שהעניק לו לואי פיליפ, מלך הצרפתים. הוא נפטר בפריז, הרפובליקה הצרפתית השנייה ב-4 באוקטובר 1851.
אליהו חיים רוזין
הרב אליהו חיים רוזין (י' בשבט ה'תרנ"ט, 21 בינואר 1899 - כ' בכסלו ה'תשמ"ד, 26 בנובמבר 1983) היה מרבני חסידות ברסלב במאה ה-20.
ביוגרפיה
ר' אליהו חיים נולד לאביו ר' קלונימוס קלמן, בעיר קאמראווע בפלך לומז'ה שעל גבול ליטא פולין, ב-י' שבט תרנ"ט. בגיל חמש התייתם מאביו. בילדותו למד בחיידר בעיר אוסטרובה, וכשהגיע לגיל שתים עשרה עבר ללמוד בישיבת לומז'ה. בסביבות שנת תרע"ד נשא לאשה את אסתר מטפליק.
התקרבותו לחסידות ברסלב
בבית המדרש בלומז'ה נחשף לספר "השתפכות הנפש" של חסידות ברסלב אשר השפיע עליו רבות. במלחמת העולם הראשונה בשנת תרע"ד, יחד עם פליטים רבים שברחו מפולין לרוסיה, ברחה אמו יחד עמו לעיר רוז'אן. שם הצליח לשכנע את אמו שתתן לו לנסוע לאומן, בטענה שבאומן מכשירים בחורים להיות רבנים, ושם עיצב את אישיותו בהשפעת חסידי ברסלב שבאומן, ובפרט מי שהוא ראה בו את מורו ורבו, רבי אברהם ב"ר נחמן. באומן נשא את רעייתו ושם הקימו את ביתם.
פעילותו ברוסיה
רבי אליהו חיים יחד עם אשתו בביתם שבאומן, הכניסו אורחים רבים, ביניהם בחורים פליטים מפולין שהם סייעו בידם להינשא. כן היה אוסף צדקה ומחלק כספי סיוע לאנשי חסידות ברסלב, למרות שהדבר היה אסור על פי החוק הקומוניסטי.
ביום שני ט"ו בחשוון תרצ"ו נתפס רבי אליהו חיים, יחד עם חברו לפעילות רבי לוי יצחק בנדר. שניהם עונו ונחקרו ונפסק עליהם גזר דין מוות. אולם הם ניצלו על ידי קצין בכיר יהודי (שבסוף שילם על כך בחייו), שחמיו, חסיד ברסלב, ביקשו שאם יגיעו אליו חסידי ברסלב, יעזור להם ככל יכולתו. בתקופת המתנתו למשפט, קיבל במפתיע אישור יציאה מרוסיה, ובחודש סיוון שנת תרצ"ו הגיע לארץ ישראל והשתקע בירושלים.
בארץ ישראל
בארץ ישראל הדפיס רבי אליהו חיים חלק מהספר ליקוטי הלכות, ועסק בסיוע לעליית חסידי ברסלב מברית המועצות. הוא קבע שיש צורך בבית כנסת של ברסלב. בתחילה שכרו שני חדרים במאה שערים, ולאחר מכן השיג אישור לבנות בשטח עליו היה בנויים מלון ארץ ישראל וטחנת קמח קטנה. לאחר מאמצים רבים וגיוס כספים בחו"ל הצליח לבנות את השול ברחוב סלנט 36 במאה שערים, שם היה מוסר שיעורים קבועים, והקים בו את כולל האברכים "אור הנעלם".
נפטר בשבת לפנות בוקר, בכ' בכסלו תשמ"ד. נטמן בהר הזיתים, ליד קברו של ר' נחמן ב"ר ברוך אפרים מטפליק.
שמעון סטרליץ
תולדותיו
נולד בעיירה ליובאן הסמוכה לסלוצק, במחוז מינסק, בלארוס. נולד למשפחה ללא נטיות תורניות ובצעירותו למד בגימנסיה רוסית. לאחר מכן התגלגל לישיבת סלוצק-קלצק בראשות הרב איסר זלמן מלצר, אך מחמת נטיותיו הציוניות, תוך זמן קצר, בשנת תרפ"ו, עלה לארץ ישראל, תחילה מתוך שאיפות להשתלב בבניין הארץ, אך מכיוון שהיה "בן ישיבה" פנה לישיבת מרכז הרב בראשות הראי"ה קוק. שם התעצבה אישיותו משך שנים רבות. הרב קוק למד עמו מדי פעם בחברותא. תקופה מסוימת התגורר בבית הרב.
כן היה מבאי ביתו של הרב יצחק זאב סולובייצ'יק (הגרי"ז מבריסק) לאחר שהגרי"ז עלה לירושלים. הגרי"ז שהיה מתנגד חריף לציונות אמר עליו שהוא אוהב אותו מאוד, אף שהוא ציוני, כיוון שבכל מקום ששואלים אותו הוא משיב כהלכה, וכשאינו יודע אומר "איני יודע".
הצטיין בשקידה גדולה בלימוד, בבקיאות רחבה, בהבנה ישרה, במידות טובות ובאצילות נפש. כמו כן ניחן בכישרון כתיבה והסברה מרשימים. עם כל עיסוקו ברובו בשדה התלמוד וההלכה, היה הרב סטרליץ גם איש הגות, שירה ומחשבה, ונטה אחר הגותו של הרב קוק. סייע לרב דוד כהן "הנזיר" בעריכת "אורות הקודש" (אורות הקודש חלק א עמ' 410) מאמרו "התשובה לאור הסתכלותו של רבינו" צורף למהדורות רבות של הספר אורות התשובה של הרב קוק.
לרב סטרליץ ולאשתו לא היו צאצאים. הוא נפטר בירושלים בגיל 49.
לאחר פטירתו יצא הספר "שם משמעון" ובו מרוכזים מאמריו על מסכת מעשרות ומאמרים נוספים בנושאים תלמודיים. מאמריו ומכתביו ההגותיים כונסו לאחר פטירתו בספר "מהמקור: דברי מחשבה".
New Era
New Era היא חברת כובעים אמריקאית שבסיסה בבאפלו, ניו יורק. היא נוסדה בשנת 1920. ב-New Era יש יותר מ-500 רישיונות שונים בתיק שלה. מאז 1993 הם הספקית הבלעדית של כובעי בייסבול לליגת הבייסבול האמריקאית (MLB).
היסטוריה
בשנת 1920, ארהרדט קוך לווה 1,000 דולר מאחותו, רוז, ו-1,000 דולר מעמיתו לעבודה ג'ו והקים חברת כובעים משלו, "חברת E. Koch Cap". הייצור החל בקומה השלישית ברחוב Genesee 1830 בבאפלו, ניו יורק. החברה התחילה עם 14 עובדים, ביניהם אחותו של ארהרדט רוז, בנו של ארהרדט, הרולד ובנה של רוז וולי דומאס. בשנת 1920 ייצרה החברה 60,000 כובעים.
בשנת 1934, "New Era" החלה לייצר כובעים עבור הקליבלנד אינדיאנס, שיהיה חוזה הבייסבול הראשון שלהם (MLB). בשנת 1954, החברה הציגה את עיצוב מודרני יותר לכובע ושמו 59Fifty, המכונה כובע "ברוקלין סטייל", על ידי הרולד קוך, שהציג שיפורים וחידושים עיצוביים רבים. עד 1965, סיפקה New Era כובעים לכ-10 מתוך 20 קבוצות ה-MLB.
בשנת 1993 קיבלה New Era את הרישיון הבלעדי הראשון עם ה-MLB לייצר את כובעי הבייסבול על המגרש לכל קבוצותיה (אז 28, כיום 30). בשנת 2001, כריס קוך מונה למנכ"ל.
בעשור השני של המאה ה-21, בעוד ש-New Era מזוהה עם בייסבול, החברה התמקדה בהתעמקות בפוטבול וליגות ספורט אחרות. בשנת 2012, היא רכשה זכויות צד בלעדיות מלאות לליגת הפוטבול הלאומית (NFL). בשנת 2013, New Era חתמה בליגת הביג באש האוסטרלית של הקריקט האוסטרלי כספקית הכובעים הרשמית שלהם. New Era חתמה על הסכם נוסף בשנת 2015 עם מנצ'סטר יונייטד. בשנת 2017 חתמה New Era על זכויות בלעדיות על מוצרי NBA במגרש. זה הפך את ניו עידן לחברת הכובעים הראשונה שיש לה זכויות בלעדיות ל- MLB, ה-NFL וה-NBA במקביל.
ב־12 בספטמבר 2018 נודע כי New Era תהיה המלבישה הרשמית של ליגת הפוטבול הקנדית החל מעונת 2019. החברה היא בעלת רישיון ל-CFL לבגדי ראש והלבשה מאז ינואר 2011, וזו תהיה הפעם הראשונה שהחברה מספקת מדי פוטבול. ב־22 באפריל 2021 נודע כי New Era תהפוך לנותנת חסות בגביע העולם ברוגבי 2021.
חואן פרננדס (מגלה ארצות)
חואן פרננדס (בספרדית: Juan Fernández; סביבות 1536 - סביבות 1604) היה מגלה ארצות וספן ספרדי, ששייט באזורים האוקיינוס השקט של מלכות המשנה של פרו הקפיטניה חנרל של צ'ילה מערבית לדרום אמריקה הקולוניאלית. הוא נודע בעיקר בגילוי נתיב ימי מהיר מקאלאו (פרו) אל ולפראיסו (צ'ילה), כמו גם בגילוי איי חואן פרננדס סמוך לחוף צ'ילה.
ניו זילנד
לאחר זאת, הפליגה המשלחת חזרה לצ'ילה, שם ביקש פרננדס למסור את תגליתו לפקידי הממשל. ואולם, חואן חופרה סירב. הוא דרש שהתגלית תישמר סודית כיוון שהמשלחת לא הוסמכה על ידי הנציב של פרו. בהמשך, לאחר מות חופרה בשנת 1578, שיתף פרננדס לבסוף את הרשויות בתגליתו והשתדל לשכנע אותן בצורך לחזור אל האיים ולייסד שם מושבה, אך הרעיון נגנז בגלל חוסר עניין. בספריות האדמירליות הספרדית קיימת רשומה, המתארת תגלית זו. הרעיון נבחן שוב במאה ה-19 על ידי הביוגרף הצ'יליאני חוסה טוריביו מדינה, שהוא אחד המקורות העיקריים לטענה בספרות הדרום-אמריקאית.
היסטוריונים מן השורה אינם מקבלים את הטענות הללו. הפרופסור להיסטוריה מאוניברסיטת אוקלנד ג'יימס בליץ' אמר, שהיו גם טענות דומות לכך, שהצרפתים והסינים גילו את ניו זילנד לפני אבל טסמן ב-1642. "אני סבור, שיש מספר רב של תאוריות מסוג זה וכולן בלתי סבירות עד מאוד."
לדעת פרופסורית אחרת מאוניברסיטת אוקלנד, פיליס הרדה, על אף משך הזמן הקצר של המסע בין צ'ילה וניו זילנד (חודש אחד, לפי הרשומות הספרדיות), היה חואן פרננדס ידוע בכושר הניווט המעולה שלו. בשנת 1574 גילה נתיב המהיר פי כמה בין פרו לצ'ילה ומאז נודע כ"ברוחו דל פאסיפיקו" או "אשף האוקיינוס השקט".
במקום הכי נמוך בתל אביב (שיר)
"במקום הכי נמוך בתל אביב" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית אסתר שמיר, מתוך אלבום הבכורה שלה אשר קרוי על שמו, במקום הכי נמוך בתל אביב. השיר יצא לאור באוגוסט 1981, כסינגל מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים הד ארצי. כמה שבועות לאחר צאתו, כבש השיר את פסגת המצעד של רשת ג'.
רקע
את השיר כתבה והלחינה שמיר והפיק איתן גדרון. גם האלבום וגם השיר היו מעין פריצת דרך בכל הנוגע ליצירת הרוק הנשי בישראל, גם מבחינת התכנים וגם מבחינת ההפקה, היות ששניהם זכו להצלחה חסרת תקדים.
הצלחה
השיר זכה להצלחה גדולה, כאשר הצליח לשהות במשך שבוע אחד בפסגת המצעד של רשת ג'. במצעד השנתי של רשת ג' שהתפרסם ב־1981 הוא דורג במקום ה־29. נוסף על כך הוא דורג במקום ה־278 ב"מצעד של המדינה", מצעד שערכו עיתונאים ואנשי רדיו שונים בראש השנה ה'תש"ע (2009), לדירוג 500 השירים הטובים ביותר בזמר העברי. באותה שנה נכלל השיר באוסף אני תל אביבי שערך סאבלימינל לכבוד חגיגות המאה לתל אביב.
רקע
בשנת 2008, לרגל חגיגות שנת ה־60 למדינת ישראל, הוכרז על פרויקט בסדרת "עבודה עברית" שבו יקליטו שישים אומנים ישראלים גרסאות כיסוי לשירים שונים. דנה אינטרנשיונל נבחרה לחדש את הלהיט "במקום הכי נמוך בתל אביב".
הפרויקט עצמו זכה להצלחה מסחרית גדולה והאוסף הגיע בשלושה ימים למעמד אלבום זהב, לאחר שנמכרו ממנו יותר מ־20,000 עותקים.
ביקורת והצלחה
באתר האינטרנט וואלה! NEWS הכתירו את השיר כאחד משלושת השירים הטובים ביותר בפרויקט, והמגזין Time Out הכתיר אותו כאחד מהטובים והמעניינים ביותר בו. מבקר המוזיקה אסף נבו טען שהשיר הוא השיר הטוב ביותר בקריירה של דנה אינטרנשיונל.
במצעד של רשת ג' הגיע השיר למקום השמיני ושהה בו בהמשך שמונה שבועות. במצעד של גלגלצ הגיע למקום ה־14, ובמצעד של רדיו אמצע הדרך הגיע למקום השביעי.
אליפות גרמניה בכדורגל 1958
אליפות גרמניה בכדורגל 1958 הייתה העונה ה-48 של התחרות. זה היה השלב האחרון של עונת 1957/1958 בכדורגל הגרמני.
התחרות הסתיימה בניצחון של שאלקה 04, וזאת בפעם השביעית בתולדות המועדון. בעקבות זכייה זו היא העפילה לגביע אירופה לאלופות. להמבורג זה היה ההפסד השני ברציפות במשחק הגמר.
ארגון האליפות
התחרות כללה 9 קבוצות שהעפילו מליגות אזוריות:
תחילה, פ.צ. קלן ופ.צ. קייזרסלאוטרן התחרו על המקום השמיני בתחרות. קיקרז אופנבך ניצחו 3:0 במשחק נוסף. הקבוצות חולקו לשני בתים. בכל בית המשחקים נערכו במגרש נייטרלי, תוך מפגש יחיד בין הקבוצות. מנצחות הבתים נפגשו למשחק הגמר.
כדורגלנים מצטיינים
ברנהרד קלודט, שאלקה 04 כבש 5 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
רולנד האנטפורד
רולנד האנטפורד (באנגלית: Roland Huntford; נולד ב-1927) הוא סופר, בעיקר של ביוגרפיות של חוקרי קוטב. הוא חי בקיימברידג' והיה בעברו כתב של "האוברזבר" לענייני סקנדינביה וכן בנושאי ספורט חורף. ב-1987-1986 כיהן כפרופסור-חבר בקתדרה ע"ש אליסטייר הורן בסנט אנטוני קולג', אוקספורד.
קריירת כתיבה
ספריו של האנטפורד שאינם פולמוסיים כוללים את "ים העלטה", "אמרות הנרי איבסן" ו"שני קרשים והתלהבות: ההיסטוריה הדרמטית של גלישת סקי". ספרו הפולמוסי, "הטוטליטרים החדשים", הוא ביקורת על הסוציאליזם בשוודיה, הכתוב מנקודת ראות של התרבות הפוליטית המערבית. התזה העיקרית שלו הייתה, שמפלגה הסוציאל-דמוקרטית השוודית, כמו ה"טוטליטרים החדשים" בעולם חדש מופלא של אלדוס האקסלי, לא נקטו באמצעי האלימות והפלת המורא של הטוטליטרים הישנים אלא בשידול ערמומי ותמרון עדין, כדי להשיג את מטרותיהם.
וברטון
וברטון פריירה דה סילבה (בפורטוגזית: Weverton Pereira da Silva; נולד ב-13 בדצמבר 1987 בריו ברנקו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת השוער בקבוצת פלמיירס מליגת העל הברזילאית ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים
וברטון גדל במחלקת הנוער של קורינתיאנס. הוא הושאל מהמועדון למספר מועדונים מהליגות הנמוכות בברזיל. בהמשך שיחק בבוטפוגו סאו פאולו.
במסגרת ליגת העל הברזילאית שיחק וברטון בפורטוגזה ואתלטיקו פרנאאנסה.
ב-15 בדצמבר 2017 חתם וברטון בפלמיירס מליגת העל הברזילאית.
קריירה בינלאומית
וברטון היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של ברזיל בטורניר הכדורגל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), וערך שש הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו במדליית זהב.
נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר מונדיאל 2022.
נערה גבוהה 2
נערה גבוהה 2 (באנגלית: Tall Girl 2) הוא סרט נעורים וקומדיה רומנטית אמריקאית בבימויה של אמילי טינג לתסריט מאת סם וולפסון. בסרט מככבים אווה מישל, לוק אייזנר, יאן לואיס קסטלנוס, סברינה קרפנטר, גריפין גלוק וסטיב זאן. זהו סרט ההמשך של הסרט "נערה גבוהה" משנת 2019. הסרט עלה לנטפליקס ב-11 בפברואר 2022.
הפקה
שלב הצילומים החל ב-12 באפריל 2021 והסתיים ב-21 במאי 2021 בניו אורלינס, לואיזיאנה. הסרט אמור לעלות לנטפליקס ב-11 בפברואר 2022. הטריילר של הסרט שוחרר ב-YouTube ב-19 בינואר 2022.
ליהוק
בתחילת שנת 2021 פורסם כי אווה מישל וצוות השחקנים מהסרט הראשון, סברינה קרפנטר, אנג'ליקה וושינגטון, גריפין גלוק, לוק אייזנר וסטיב זאן, ישובו לגלם את תפקידיהם מהסרט הראשון.
האחים וורנר הנפשה
בשנות ה-90 של המאה ה-20, אחרי הפקה מוצלחת ביותר של הסרט "באטמן" החלה חברת וורנר, בשיתוף עם חברת הקומיקס DC קומיקס ליצור סדרות הנפשה המבוססות על גיבורי הקומיקסים שלה: באטמן, סופרמן וליגת הצדק. בשנת 1992 עלתה למסכים סדרת ההנפשה "באטמן – הסדרה המצוירת" שזכתה להצלחה רבה וביקורות נלהבות עקב טכניקת ההנפשה החדשנית והעלילה הבוגרת, המתוחכמת והגותית שנתנה כבוד לצופים ולמורשת העטלף. בעקבות הצלחות סדרה זו נוצרו לה 3 סדרות המשך ("באטמן ורובין", "באטמן – הסדרה החדשה" ו"באטמן 2000") וכן סדרות נוספות על גיבורי DC: סופרמן וליגת הצדק. בשנת 2000 יצאה גם הסדרה "באטמן: הדור הבא" המתארת את קורותיו של באטמן בעתיד הרחוק בגות'אם סיטי כאשר ברוס ויין יצא לגמלאות ומדריך נער צעיר שיתפוס את מקומו.
כמו כן, במהלך אותן שנים, הפיקו וורנר מספר סדרות הנפשה היתוליות בשיתוף עם סטיבן ספילברג. הסדרות הללו היו "עלילות טייני טון", "אנימניאקס", "פריקזויד" ו"פינקי והמוח" – סדרה על זוג עכברי מעבדה שמנסים להשתלט על העולם ונהפכה לסדרת קאלט.
בינואר 2013 הקימו האחים וורנר את חברת ההנפשה "Warner Animation Group" שם הפיקו סרטי הנפשה כגון: "סרט לגו", "חסידודס", "סרט לגו באטמן", "סרט לגו נינג'גו", "מפלצות בשלג" ועוד.
בשנים האחרונות, האולפן התמקד בעיקר בהפקת סדרות טלוויזיה וסרטי הנפשה של דמויות שנוצרו מנכסים אחרים שבבעלות האחים וורנר, כולל DC קומיקס, Metro-Goldwyn-Mayer (באמצעות Turner Entertainment Co.) ו-Hanna-Barbera Productions.
חברת גודייבה
גודייבה (בצרפתית: Godiva Chocolatier) היא חברת שוקולד פרימיום בלגית. המותג שייך משנת 2007 לחברת ההחזקות YILDIZ  מאיסטנבול, טורקיה.
מאז שנת 1968, גודייבה היא ספקית השוקולד הרשמית של בית המלוכה הבלגי.
היסטוריה
גודייבה הוא מותג שוקולד פרימיום בלגי שנוסד על ידי פייר דראפס ב-1926, בבריסל בירת בלגיה.
המותג קרוי על שם ליידי גודייבה שדמותה רכובה על סוס, מונצחת עד היום על עטיפות השוקולד והפרלינים אשר העניקו בני המשפחה למותג בזכות תעוזתה של הליידי האנגלייה, אצילותה והליכותיה הטובות. בשנים הראשונות להקמת המותג, דראפס ייצר את השוקולדים – פרלינים על פי רוב, בסדנה שהייתה מצויה בביתו. לצורך הכנת הפרלינים, גויסו כל בני משפחתו: אשתו איבון ושלושת בניו, ז'וזף, פרנסואה ופייר הבן. בנו פייר החתום על אחד המתכונים המפורסמים ביותר של שוקולד – טראפל (truffe originale): מוס שוקולד מצופה באבקת קקאו טהורה, שיצר ב-1946.
בשנת 1958 נפתחה החנות הראשונה של המותג בכיכר הגדולה (גראן פלאס) של בריסל.
הסניף הראשון מחוץ לבלגיה נפתח ברחוב סנט אונורה הפריזאי ב-1958.
בשנת 1966 התרחב המותג לארצות הברית ונמכר בעיקר בחנויות יוקרתיות.
בשנת 1967 נמכר המותג לתאגיד המזון האמריקני Campbell Soup Company מניו ג'רזי, ארצות הברית.
בשנת 1972 נפתחה חנותה הבוטיק בשדרה החמישית בניו יורק.
בשנת 2007 נמכר המותג לחברת ההחזקות הטורקית YILDIZ מאיסטנבול בסכום של 850 מיליון דולר.
הבן פייר, המשיך ליצור שוקולדים מדי שנה במשך כ-70 שנה, עד מותו בגיל 92 בשנת 2012.
מוצרים
גודייבה מוכרת לא רק שוקולד כי אם גם קפה, קקאו, טראפלס, ליקר שוקולד ועוד. גודייבה מייצרת גם שוקולדים עונתיים ומוגבלים עם אריזות מיוחדות לחגים. לגודייבה יש גם הסכמי רישיון לייצור גלידה, עוגת גבינה, תרמילי קפה ליקר שמגיע בכמה טעמי שוקולד. לחברה מוצרים זמינים גם ללא סוכר ועם כשרות.
כ-290 מיליון פרלינים מיוצרים בסך הכל במפעל של גודייבה מדי שנה. בכל שנה נוספים למבחר הפרלינים של גודייבה בין 30 ל-40 טעמים. על כל טעם עובד צוות השוקולטיירים של גודייבה כשנה וחצי בממוצע.
חנויות
המותג מפעיל מעל 600 חנויות בוטיק בתי קפה וגלידריות בארצות הברית, קנדה, אירופה ואסיה והוא זמין אצל אלפי קמעונאים.
בית קפה מפורסם של המותג שוכן בתוך כלבו הרודס בלונדון שמוקדש למשקאות קקאו וקינוחי שוקולד.
במאה ה-21 החל המותג להתרחב למזרח ונפתחו מספר חנויות בסין, יפן, הונג קונג ואוסטרליה.
ביקורת
בשנת 2017 נמתחה על החברה ביקורת לאחר שנרכשה על ידי הקונצרן טורקי YILDIZ והפסיקה לייצר פרלינים ממולאים באלכוהול כדי להתאים את עצמה לאיסור האיסלאמי על שתיית אלכוהול.
בשנת 2018, קראה חברת גודייבה לעובדות ביפן לא להעניק לקולגות הגברים שוקולד ביום ולנטיין, והציתה דיון על לחץ חברתי בעבודה. המבקרים טענו כי מדובר בתעלול שיווקי ונשיא גודייבה יפן טען ש"בתקופה המודרנית" אין מקום לחייב נשים לחלק שוקולד.
פיינל רזולושן (2012)
פיינל רזולושן (2012) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, Total Nonstop Action Wrestling. האירוע נערך ב-9 בדצמבר 2012 באולם האימפקט זון שבאורלנדו, פלורידה. האירוע היה האירוע התשיעי בסדרת אירועי פיינל רזולושן והאחרון ששודר במתכונת שלם וצפה. באוקטובר 2017, עם השקת רשת ה-Global Wrestling Network, האירוע התווסף לספריית תוכני ה-VOD של הארגון.
חברת גודייבה
ביקורת
שוקולד החלב של גודיבה נמצא מזוהם בניקל במידה גבוהה בבדיקת מעבדה שנערכה על ידי מכון הצרכנות שטיפטונג וורנטסט הגרמני.
פיינל רזולושן (2012)
שמונה קרבות התנהלו באירוע. בקרב המרכזי, ג'ף הארדי ניצח את בובי רוד ושמר על אליפות העולם במשקל כבד של TNA. עוד ברשימת הקרבות, כריסטופר דניאלס ניצח את AJ סטיילס, וטארה ניצחה את מיקי ג'יימס ושמרה על אליפות נשות הנוקאאוטס של TNA.
עלילות
האירוע כלל קרבות שנבעו מעלילות מתוסרטות מתוכניות  Impact Wrestling.
הפיוד המרכזי לקראת האירוע היה בין בובי רוד ששם לעצמו למטרה לזכות באליפות העולם במשקל כבד של TNA של ג'ף הארדי. באירוע טרנינג פוינט, ג'יימס סטורם ניצח את AJ סטיילס ובובי רוד בקרב משולש אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות העולם. בפרק העוקב של התוכנית Impact Wrestling, רוד קטע את נאום הניצחון של סטורם, כשתימרן אותו להניח על כף המאזניים את המועמדות שלו לאליפות העולם יותר מאוחר באותו הערב. בקרב שהתקיים בין השניים רוד ניצח והוא זה שקיבל את ההזדמנות להתחרות על התואר של הארדי באירוע פיינל רזולושן.
פיוד מתמשך לקראת האירוע היה בין AJ סטיילס לכריסטופר דניאלס. באירוע טרנינג פוינט, סטיילס ספג הפסד בקרב משולש אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות העולם במשקל כבד של TNA, כשהמתאבק שעליו בוצעה ההצמדה נודה מתמונת המאבק על אליפות העולם עד לאירוע באונד פור גלורי 2013. ב-15 בנובמבר בפרק של התוכנית Impact Wrestling, סטיילס ביטא את רגשותיו על השנה שהוא חווה, כשהוא נאלץ להתמודד עם ההאשמות נגדו בנוסף לכך שהוא היה קרוב לזכות בסדרת באונד פור גלורי 2012. דניאלס וקאזריאן הכפישו את שמו הטוב של סטיילס, ואף קראו לו "כישלון". לבסוף, סטיילס איתגר את דניאלס לקרב אחרון ביניהם אשר יקבע מי הוא המתאבק הטוב מבין השניים. דניאלס, שהיה מלא ביטחון עצמי על השנה שאותה עבר ביחד עם קאזריאן, החליט לענות בחיוב לאתגר זה.
קרב הנוקאאוטס לקראת האירוע היה בין מיקי ג'יימס לאלופת נשות הנוקאאוטס של TNA, טארה. ב-15 בנובמבר בפרק של התוכנית Impact Wrestling, ג'יימס ערכה את קרב החזרה שלה בארגון, כשגברה על גייל קים, ODB, מדיסון ריין ומיס טמסאכר בקרב באטל רויאל אשר קבע את הטוענת לכתר לאליפות נשות הנוקאאוטס של TNA.
שמי הלילה
שמי הלילה הם מראה השמיים מכדור הארץ בלילה, כשהם אפלים וזרועים בגרמי שמיים: כוכבים, כוכבי לכת, אסטרואידים, הירח ועוד.
מקורות אור טבעיים בשמי הלילה הם הירח, הכוכבים וזוהר השמיים, שאורם משתנה בהתאם לזמן ולמיקום. באזור הקטבים נראה גם זוהר הקוטב.
העניין בשמי הלילה קיים עוד מהעת העתיקה, שבה מראה שמי הלילה שימש חקלאים לקביעת מועד הזריעה. תרבויות רבות ראו קבוצות כוכבים בשמי הלילה, ואלה שימשו בסיס לסיפורי עם ומיתולוגיות.
העיסוק המדעי בעצמים הנראים בשמי הלילה נמצא במרכזה של אסטרונומיה תצפיתית. גם העיסוק באסטרולוגיה מתבסס על מיקומם של גרמי השמים.
מידת הנראות של הכוכבים בשמי הלילה פוחתת ככל שעולה זיהום האור בסביבת הצופה, ולכן אסטרונומים מעדיפים לערוך תצפיות הרחק ממקום יישוב.
להצגה מלאכותית של מראה שמי הלילה משמש הפלנטריום. מכשיר אלקטרו־אופטי הקרוי "אמצעי ראיית לילה (אמר"ל) או "מגבר אור כוכבים" (מא"כ) מנצל את תאורת הלילה החלשה ליצירת דמות מוארת המוצגת לעיני הצופה באמצעותו.
אל גרמי השמיים הטבעיים שבשמי הלילה נוספו החל מאמצע המאה העשרים עצמים מלאכותיים – לוויינים מלאכותיים לסוגיהם, מהם הנעים במסלול גאוסטציונרי, כלומר נראים נייחים במבט מכדור הארץ, ומהם במסלולים שבהם ניכרת תנועתם מסביב לכדור הארץ.
מפת כוכבים
תרבויות עתיקות רבות האמינו כי הכוכבים נמצאים כולם באותו מרחק מכדור הארץ, על פני כיפת השמיים. כיום ידוע כי המודל הזה אמנם שימושי לצורכי הפשטה, אך אינו נכון. העצמים שאנו רואים בשמים הם כה רחוקים מאיתנו עד שלא ניתן לאמוד את מרחקם על ידי צפייה בלבד. היות שהמרחקים הם כה גדולים, הם הופכים לבלתי רלוונטיים כאשר מבקשים לאתר גוף שמימי כלשהו: רק הכיוון, כלומר המיקום על פני כיפת השמים, חשוב. מבחינה זו, מודל "כיפת השמים" הוא כלי שימושי מאוד באסטרונומיה כאשר מבקשים לדעת לאן לכוון את מכשירי הצפייה.
גלילאו גליליי היה כנראה הראשון שהפנה טלסקופ לשמי הלילה. כך גילה ששביל החלב מורכב מהמוני כוכבים. בכך היה הראשון שהרחיב את תמונת היקום של האדם מעבר למערכת השמש וכ־6,000 כוכבים הנראים לעין בלתי מזוינת.
מפת כוכבים או "מפת שמיים" היא מפה המתארת את מראה שמי הלילה תוך ציון מיקום הכוכבים, המזלות והגלקסיות. בדומה למפות של כדור הארץ, גם מפות אלה מחולקות באמצעות רשת קואורדינטות על מנת להקל על מציאת גרמי השמים השונים המופיעים במפות. מפות כוכבים נוצרו כבר מהתקופה הפרה־היסטורית.
מראה שמי הלילה משתנה בהתאם לקו הרוחב שבו נמצא הצופה. כוכב הצפון, הדובה הגדולה והדובה הקטנה, למשל, נראים בחצי הכדור הצפוני, הצלב הדרומי נראה רק מדרום לקו רוחב 26 צפון וקבוצות הכוכבים זיקית ואוקטנט נראות בחצי הכדור הדרומי.
כוכבים בהירים בולטים בשמי הלילה משום שהם קרובים יחסית לכדור הארץ או משום שהבהירות המוחלטת שלהם גדולה במיוחד.
תנועה בשמי הלילה
פעם בזמן מה (במחזור שאורכו כאורך המחזור הסינודי של כוכב הלכת) כוכב הלכת מאט את תנועתו מזרחה על פני מפת השמיים, נעצר, ומתחיל לנוע בכיוון ההפוך – כלומר מערבה על פני מפת השמיים. זאת היא התנועה האחורית (או הנסיגה) של כוכב הלכת. התנועה האחורית (כמו הקדומנית) היא איטית וניתן להבחין בה רק באמצעות השוואת מיקום כוכב הלכת לשאר מפת השמיים מלילה ללילה. הנסיגה ממשיכה במשך כמה שבועות (בין 41 יום אצל מאדים ועד 158 יום אצל נפטון) ואז כוכב הלכת מאט שוב את תנועתו אחורנית, עומד שוב, וחוזר לתנועתו הרגילה מזרחה על פני מפת השמיים.
אסטרונומיית חובבים
מרכיב מרכזי באסטרונומיית חובבים הוא צפייה בשמי הלילה, בעין בלתי מצוידת וכן מבעד למשקפות וטלסקופים. בנוסף להנאה צעיסוק זה, חובבים רבים תורמים מידע רב ערך למחקרים מדעיים, כגון מעקב אחר כוכבים משתנים, גילוי ערפיליות, חקר מטאורים וחיפוש שביטים.
הכרת השמים היא אבן הפינה של התחביב. היכרות בסיסית עם הבהירים שבכוכבים, קבוצות הכוכבים, מחזור הירח וכוכבי הלכת. תצפית בטלסקופ מגדילה עשרות מונים את מספר גרמי השמים והתופעות הניתנות לתצפית. תחום זה מתחלק לתת חלקים רבים – צפייה בגרמי שמיים עמוקים – גלקסיות, ערפיליות וצבירי כוכבים, צפייה בכוכבי לכת ובירח, צפייה בכוכבים כפולים ובכוכבים משתנים. צפייה באירועים שמימיים גם היא חלק מהחובבות. בין האירועים ניתן למנות מטרי מטאורים, ליקויי שמש וירח, התקבצויות של גרמי שמיים, כיסויים של גרם שמיימי על ידי אחר, כוכבי שביט נדירים, מעבר לוויינים, הבזקי לווייני אירידיום, מעברים של תחנת החלל הבינלאומית ועוד.
תאורת לילה
מקור התאורה הטבעי העיקרי בלילה הוא הירח, אשר מחזיר לכדור הארץ חלק מקרינת השמש המגיעה אליו. תאורת הירח בשיא עוצמתה כאשר הוא מלא, דבר הקורה באמצע החודש העברי והמוסלמי. תאורת הירח המלא מגיעה לרמה של 0.37 לוקס ומאפשרת קריאה והתמצאות סבירה ומעלה בשעות הלילה. תאורת הירח מצטמצמת באופן תלול עם הקטנת החלק המואר, מאחר שבהיקות פני הירח גם כן יורדת. בסביבות ראש החודש העברי והמוסלמי חל מולד הירח, שבו הוא במצב הקרוב ביותר לשמש ואינו נצפה כלל מכדור הארץ. בכל יום מתוספות בממוצע כחמישים דקות לפיגור תנועת הירח אחרי תנועת השמש כך שבתחילת החודש הירח מאיר בשעות הלילה המוקדמות ובימי סוף החודש בשעות הקטנות של הלילה.
מקור תאורה אחר בלילה הם הכוכבים וזוהר השמיים אשר יחדיו נותנים תאורה חלשה שכמעט ואינה מספיקה להתמצאות לכאלה שאינם מיומנים.
ניווט
במשך מאות שנים ואפילו כיום אנשים רבים, בעיקר מלחים ונודדי דרכים, השתמשו בכוכבים ובירח כאמצעי ניווט בעת חשיכה; בעיקר בכוכב הצפון. לשיטות פרימיטיביות אלו היו מגרעות רבות: במצב של עננות, למשל, תאורת הכוכבים כמעט ולא נראתה ולא היה ניתן להסתמך עליה. כיום, משתמשים בהתמצאות בלילה באמצעות גרמי השמים בעיקר בגופים צבאיים ובקורסי ניווט והתמצאות.
אַצְטְרוֹלָב הוא מכשיר מכני המשמש לקביעת זוויות גרמי השמים ביחס לאופק, והיה מכלי הניווט העיקריים עד למאה ה־18, בה נתפס מקומו על ידי הסקסטנט – מכשיר המאפשר לדעת את מיקום האוניה ביחס לכוכבים. במפות הופיעו קווי האורך וקווי הרוחב.
בתרבות
למולד הלבנה חשיבות מרובה בקביעת מועדי השנה בתרבויות ודתות הנסמכות על לוח שנה ירחי, כגון לוח השנה העברי ולוח השנה המוסלמי. מחמת דין תוספת שבת, כתב השולחן ערוך שלא לעשות מלאכה במוצאי שבת עד שייראו שלושה כוכבים קטנים וסמוכים.
הצלב הדרומי, הנראה בשמי חצי הכדור הדרומי, מופיע בדגליהן של אחדות ממדינות חצי הכדור הדרומי כמו אוסטרליה, ניו זילנד, פפואה גינאה החדשה וסמואה. דגל ברזיל כולל 27 כוכבים, כפי שנראו בשמי ריו דה ז'ניירו (בירת ברזיל עד ל־1960) ב־15 בנובמבר 1889, היום בו הוקמה הרפובליקה של ברזיל.
תקרת האולם המרכזי של תחנת הרכבת גרנד סנטרל שבמנהטן צוירה לראשונה בשנת 1912 על ידי האמן הצרפתי פול סזאר הלו, והיא מתארת את שמי הלילה ומיקום גרמי השמים והמזלות, אולם למעשה מדובר בתמונת ראי של שמי הלילה, ומיקום הכוכבים אינו מדויק. הסבר אחד שניתן למיקום השגוי, הוא שסזאר השתמש באיור מימי הביניים, המתאר את מיקום גרמי השמיים כפי שהם נראים במבט מבחוץ על גלובוס גרמי שמים (ולכן המזלות נראים במבט ראי). אי הדיוק נגרם בשל השינוי במיקום הכוכבים מאז ימי הביניים. היסטוריונים אחרים סבורים כי הלו פשוט טעה בכיוון החזקת הציור בעת שצייר את התקרה. כאשר התברר למשפחת ואנדרבילט כי הציור הפוך, הם הסבירו זאת בנימוק שמדובר במבט של אלוהים על גרמי השמים, ולא במבט מכיוון כדור הארץ.
שמי הלילה מופיעים באחדים מציוריו של ואן גוך: "ליל כוכבים", "ליל כוכבים מעל הרון" ו"מרפסת בית הקפה בלילה".
אנגל יורדנסקו
אנגל יורדנסקו (נולד ב-4 במאי 1950 בבוקרשט) הוא כדורגלן עבר רומני ששיחק בעמדת החלוץ, כיום מאמן כדורגל.
כשחקן, היה יורדנסקו לאחד מגדולי שחקני סטיאווה בוקרשט בכל הזמנים. הוא גדל במועדון ושיחק במדי הקבוצה הבוגרת במשך 14 עונות, בהן זכה בשתי אליפויות רומניה ובארבעה גביעי רומניה. הוא המשיך לקדנציה קצרה ביוון, ושב לקבוצה כעוזר מאמן. בתפקיד זה זכה עם הקבוצה בתואר היוקרתי ביותר למועדונים באירופה, גביע אירופה לאלופות, ואף שותף כמחליף במשחק הגמר מול ברצלונה. הוא בלט גם בשורות נבחרת רומניה, עם 57 הופעות ו-21 שערים.
לאחר מכן פנה לקריירת אימון, במהלכה הוביל בין היתר את נבחרתו לשני טורנירי מונדיאל ולטורניר יורו אחד. הוא הצטיין גם על קווי קבוצתו לשעבר, סטיאווה, אותה הוביל לארבע אליפויות, שני גביעים ולגמר גביע אירופה.
בשנת 2007 פרש לטובת קריירה פוליטית, אך ב-2014 שב לתפקיד מאמן הנבחרת, אותה הוביל לטורניר יורו 2016.
קריירת משחק
יורדנסקו החל את דרכו בקבוצת הנוער של סטיאווה בוקרשט, מועדון היוקרה מעיר הולדתו. הוא התקדם לשורות הקבוצה הבוגרת בעונת, ושתי עונות אחר כך כבר היה לשחקן הרכב קבוע במדי הקבוצה. בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה הבוגרת, זכה עם קבוצתו שלוש פעמים בגביע הרומני.
יורדנסקו תפס מקום של קבע בקישור ההתקפי או בחלק הקדמי של הקבוצה, תוך שהוא מפגין יכולות כיבוש שערים וכדרור גבוהות מאוד, בנוסף לראיית משחק מצוינת וטכניקה טובה במצבים נייחים. בעונת זכה יורדנסקו לראשונה עם קבוצתו באליפות רומניה, וקבע שיא קריירה אישי של 23 שערי ליגה ב-31 הופעות. באותה העונה כבש את שער הניצחון בגמר הגביע שקבע 1-0 על פוליטכניקה גאלאטי, והעניק לקבוצתו זכייה בדאבל. שתי עונות אחר כך זכה ירודנסקו עם סטיאווה באליפות נוספת, השנייה והאחרונה שלו כשחקן פעיל.
עם עזיבתו של הקפטן יון דומיטרו לקראת עונת, התמנה יורדנסקו לתפקיד קפטן סטיאווה בוקרשט. עונה אחר כך, שהייתה האחרונה שלו בקבוצה, כבש יורדנסקו עשרים שערי ליגה וזכה בתואר מלך השערים של הליגה הרומנית. בסך הכול ב-14 עונות כבש יורדנסקו 155 שערי ליגה ב-317 הופעות, והוא מלך שערי הליגה של הקבוצה בכל הזמנים. בתקופה זו זכה יורדנסקו עם סטיאווה בשתי אליפויות וארבעה גביעי רומניה.
לקראת עונת עזב לראשונה את סטיאווה, והצטרף ל-OFI כרתים מליגת העל היוונית. בתום שתי עונות בקבוצה פרש ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת רומניה
פריצתו של יורדנסקו במדי סטיאווה זיכו אותו בהופעת בכורה בנבחרת רומניה כבר בגיל עשרים. הופעת הבכורה שלו נערכה ב-22 בספטמבר 1971, במשחק החוץ מול במסגרת מוקדמות יורו 1972. יורדנסקו כבש שער כבר בהופעת הבכורה שלו, בדרך לניצחון נבחרתו בתוצאה 4-0.
יורדנסקו לא הצליח להעפיל עם נבחרתו לטורניר משמעותי בעשר שנותיו בנבחרת, אך היה שותף למספר טורנירי מוקדמות, בהם כבש בסך הכול שבעה שערים. עם זאת, הוא היה שותף לטורניר גביע הבלקן שהתנהל בין 1977 ל-1980, סיים כמלך השערים של הטורניר עם שישה כיבושים, וסייע לנבחרתו לזכות בתואר עם ניצחון על במפגש הגמר הכפול.
משחקו האחרון של יורדנסקו במדי רומניה היה ב-10 באוקטובר 1981, בהפסד 2-1 ל במסגרת מוקדמות מונדיאל 1982. בסך הכול כבש 21 שערים ב-57 הופעות במדי הנבחרת.
סטיאווה בוקרשט
עם פרישתו ממשחק פעיל ב-1984, התמנה יורדנסקו לתפקיד עוזר המאמן של סטיאווה בוקרשט, תחת המאמן אמריך יניי. יחד הובילו השניים את סטיאווה לזכייה באליפות רומניה בעונת, מה שזיכה אותם בכרטיס לגביע אירופה לאלופות עונה לאחר מכן. לאחר שזכתה להגרלה נוחה בשלבים המוקדמים, הגיעה סטיאווה לחצי הגמר שם פגשה את אנדרלכט הבלגית. סטיאווה התגברה על הפסד 1-0 במשחק הראשון, ניצחה 3-0 בגומלין הביתי והעפילה למשחק הגמר, שם פגשה את ברצלונה. במשחק הגמר עלה יורדנסקו כמחליף להופעה אחרונה בקריירה כשחקן, בדקה ה-72 של המשחק. על אף שברצלונה הייתה הפייבוריטית המוחלטת לזכייה בתואר במשחק שהתקיים במדינתה, שמרה סטיאווה על שוויון 0-0 עד לדו-קרב בעיטות עונשין בו ניצחה 2-0 וזכתה בתואר בפעם הראשונה בתולדותיה.
בשלביה המוקדמים של עונת התמנה יניי לתפקיד מאמן נבחרת רומניה, ויורדנסקו קודם לתפקיד המאמן הראשי של סטיאווה. בשלוש עונותיו הראשונות כמאמן ראשי זכה יורדנסקו להצלחה רבה בתפקיד, כשהוביל את קבוצתו לשלושה דאבלים רצופים, וכן לזכייה בסופר קאפ האירופי. כמו כן, הוביל יורדנסקו את סטיאווה לחצי גמר גביע אירופה לעונת, ולגמר גביע אירופה עונה לאחר מכן, שם הובסה קבוצתו 4-0 על ידי מילאן. בעונתו הרביעית והאחרונה לקדנציה, איבדה סטיאווה את האליפות ליריבתה העירונית דינמו בוקרשט, והפסידה גם בגמר הגביע.
אנורתוסיס והחזרה לסטיאווה
לקראת עונת התמנה יורדנסקו לתפקיד מאמן אנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית בחוזה לשנתיים. יורדנסקו הוביל את קבוצתו החדשה למאבקי הצמרת כבר בעונתו הראשונה, וזאת לאחר שעונה קודם לכן סיימה הקבוצה במקום השביעי. על אף שהייתה לקבוצת ההגנה הטובה בליגה באותה העונה וספגה שלושה הפסדים בלבד, החמיצה אנורתוסיס את הזכייה בתואר וסיימה כסגנית בלבד, עם שלוש נקודות פחות מהאלופה אפולון לימסול. עונה לאחר מכן חזר על עצמו התסריט כמעט במדויק, כשאנורתוסיס שוב הייתה להגנה הטובה בליגה וספגה ארבעה הפסדים בלבד, אך סיימה כסגנית עם שתי נקודות פחות מאפואל ניקוסיה.
נבחרת רומניה
בקיץ 1993 התבקש יורדנסקו להחליף את קורנל דינו בתפקיד מאמן נבחרת רומניה. הוא השלים עם הנבחרת את ההעפלה ממוקדמות מונדיאל 1994 במקום הראשון בבית, והוביל אותה להשתתפות במונדיאל 1994 בארצות הברית. בטורניר המונדיאל הוביל יורדנסקו את רומניה להופעתה הטובה בהיסטוריה. בשלב הבתים סיימה רומניה ראשונה עם ניצחונות על ועל  המארחת, ועל אף הפסד בתווך ל. בשמינית הגמר הפתיעה רומניה את עם ניצחון 3-2, ונעצרה רק בשלב רבע הגמר, עם הפסד ל בפנדלים.
ההופעה המוצלחת של רומניה הותירה את יורדנסקו בתפקיד, והוא הוביל את רומניה להעפלה ממוקדמות יורו 1996, ולהשתתפות בטורניר הגמר לראשונה מאז 1984. רומניה סיימה ראשונה בבית המוקדמות שכלל, בין היתר, את ואת. על אף ההישג במוקדמות, כשלה רומניה בטורניר הגמר עם שלושה הפסדים ועם שער זכות אחד בלבד.
יורדנסקו הוביל את רומניה לטורניר משמעותי שלישי ברציפות, כשהוביל את רומניה בבטחה למקום הראשון בבית במוקדמות מונדיאל 1998. נבחרת רומניה הגיעה למונדיאל 1998 בצרפת, וכבשה את ראש הבית עם ניצחונות על קולומביה ועל, ועם תיקו מול. רומניה סיימה את דרכה בטורניר כבר בשמינית הגמר, עם הפסד 1-0 ל. על אף שהוביל את רומניה לאחת מתקופותיה המוצלחות, ספג יורדנסקו ביקורות קשות על הופעתה של רומניה במונדיאל, ובסיומו של הטורניר סיים את תפקידו בנבחרת לאחר חמש שנים.
שלהי שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000
עם סיום דרכו ברומניה, התמנה יורדנסקו לתפקיד מאמן נבחרת יוון, והיה למאמנה הזר הראשון מאז 1973. הקדנציה הקצרה של יורדנסקו ביוון נמשכה כשנה, בה אימן את הנבחרת בתשעה משחקים בלבד. יורדנסקו סיים את דרכו ביוון עקב כישלונה להעפיל לטורניר יורו 2000.
בעונת עזב לראשונה בקריירה המקצועית את אירופה, והתמנה לתפקיד מאמן אל-הילאל הסעודית. בעונה אחת כמאמן הקבוצה הוביל יורדנסקו את אל-הילאל לזכייה בגביע הסעודי, וכן לזכייה השנייה בתולדותיה בגביע אסיה לקבוצות. אל-הילאל של יורדנסקו התקשתה בליגת העל הסעודית וסיימה חמישית בלבד, מחוץ לפלייאוף האליפות. על אף ההצלחה בסעודיה, שב יורדנסקו לרומניה בתום עונה אחת, כשהתמנה לתפקיד מאמן ראפיד בוקרשט, יריבתה העירונית של מועדון נעוריו. יורדנסקו פוטר מתפקידו בראפיד כעבור שלושה חודשים בלבד.
בעונת הוביל יורדנסקו את אל-עין לזכייה בגביע של איחדו האמירויות.
קדנציה שנייה ברומניה ופרישה מאימון
בשנת 2002, בעקבות כישלונה של רומניה להעפיל ממוקדמות מונדיאל 2002, שב יורדנסקו לקדנציה שנייה כמאמן הנבחרת במקומו של גאורגה חאג'י. בפעם הראשונה כמאמן רומניה, כשל יורדנסקו להעפיל מטורניר מוקדמות, כשרומניה לא הצליחה להעפיל ממוקדמות יורו 2004. רומניה סיימה שלישית בבית, עם נקודה בלבד פחות מ, ועם מאזן נקודות זהה לסגנית.
בעקבות חוסר הצלחתה של ההתאחדות הרומנית למצוא אלטרנטיבה ראויה ופנויה, זכה יורדנסקו לקמפיין מוקדמות נוסף, מוקדמות מונדיאל 2006. רומניה פתחה היטב את הטורניר עם שלושה ניצחנות רצופים, אך אז רשמה הפסד ל שקטע את הרצף. לאחר שהשיגה שוויון בלבד מול ב-17 בנובמבר 2004, פוטר יורדנסקו מתפקידו.
עם פתיחת עונת שב לקדנציה שנייה באל-עין, אך חודשים ספורים אחר כך פרש מאימון פעיל.
חזרה מפרישה ויורו 2016
באוקטובר 2014 חזר יורדנסקו מפרישה כדי לקחת בפעם השלישית את משרת מאמן הנבחרת הרומנית. יורדנסקו הוביל את הנבחרת במרבית שלבי מוקדמות יורו 2016, אותו סיימה רומניה במקום השני בבית, המוביל ישירות לטורניר הגמר. רומניה סיימה את בית המוקדמות במאזן נקי מהפסדים, ועם נקודה פחות מ שסיימה בראש הבית. בטורניר הגמר הפסידה רומניה במשחק הראשון 2-1 למארחת צרפת משער שנכבש דקה לסיום. במשחק השני הובילה רומניה על שווייץ, אך נפרדה ממנה בשוויון 1-1 בסיום, ובמשחק השלישי נוצחה 1-0 על ידי. היא סיימה את שלב הבתים במקום האחרון, ללא ניצחון וללא שער שדה (שני השערים שכבשה בטורניר נכבשו מהנקודה הלבנה). בעקבות הכישלון התפטר יורדנסקו מתפקידו.
יומנו של חנון (סרט)
יומנו של חנון (באנגלית: Diary of a Wimpy Kid) הוא סרט קומדיה, בבימויו של תור פרוידנטל, המבוסס על ספרו של ג'ף קיני, "יומנו של חנון". הסרט יצא ב-19 במרץ 2010 בהפצת חברת פוקס המאה ה-20. הסרט הובא לישראל ותורגם לעברית, החברה של הסרט בישראל היא גלובוס יונייטד.
עלילת הסרט
הסרט מספר על ילד בשם גרג הפלי, המתחיל ללמוד בחטיבת ביניים, ומתוארות קורותיו בה. כאשר גרג עולה לחטיבה, הוא מדרג את עצמו במקום ה-19 בסולם הפופולריות, ומנסה כמה שיותר לעלות דרגה. משימה זאת קשה עליו במיוחד בגלל חברו, ראולי ג'פרסון. בגלל שהוריו של ראולי עשירים, הוא נהיה ילדותי. במהלך הסרט גרג מנסה לשנות את ראולי, ובמקביל מנסה למצוא משהו שיעזור לו להיות פופולרי יותר. גרג וראולי פוגשים את אנג'י, נערה העורכת את עיתון בית הספר, שמספרת להם שלא צריך להיות מגניב. גרג לא מקשיב לה וממשיך עם הדרך שלו. הוא נרשם להיאבקות ביחד עם ראולי, אך מובס על ידי פרגלי. יום לאחר מכן הוא עולה במשקל כדי להיאבק בראולי, אך נתקע עם פטי פארל, הילדה הכי שנואה עליו. מתברר שהוריה של פטי איימו לתבוע את בית הספר אם לא יתנו לביתם להיות בנבחרת ההיאבקות. גרג מפסיד גם לה, ואנג'י מפרסמת על מקרה זה בעיתון. בליל כל הקדושים הולכים גרג וראולי לאזור הצפוני כדי לקבל ממתקים, ונתקעים בחבורה של בחורים שרודפים אחריהם, אך בסופו של דבר הם מתחמקים מהם. גרג גורר את ראולי להיות במשמרות הבטיחות. לאחר משחק מוזר, ראולי שובר את ידו, והבנות מטפלות בו. גרג נאלץ ללכת עם ילדי הגן לבד מאחר שראולי לא רוצה להרטיב את הגבס שלו. גרג מבהיל את הילדים, כאשר הוא רואה את החבורה שהוא פגש בליל כל הקדושים, ומסתיר אותם בבור הביטחון. אחת השכנות רואה אותו, אך בגלל שראולי השאיל לגרג את המעיל שלו, היא חושבת שזה הוא. היא מתלוננת על כך, וראולי מושעה מתפקידו. בסוף גרג מספר לראולי שהוא זה שהבהיל את הילדים, וראולי כועס. בסוף משעים את גרג מתפקידו וראולי חוזר, ואפילו עולה בדרגה. ראולי כבר לא רוצה להיות חבר של גרג ולכן מסתובב עם קולין. בריקוד האימהות ראולי אפילו נהיה מסמר הערב למרות שגרג ציפה שהוא יעשה מעצמו צחוק. בסוף הסרט ראולי וגרג מנהלים מלחמה, עד שהחבורה באה וגורמת לראולי לאכול את הגבינה. לאחר שהחבורה הולכת, שאר התלמידים מנסים לגלות מה קרה באמת. בסוף גרג אומר שהוא אכל את הגבינה, וכולם בורחים. אנג'י משבחת את גרג על המעשה, והוא וראולי חוזרים להיות חברים, ובספר המחזור הם מתויגים בתור "החברים הכי חמודים".
סרטי המשך
הסרט השני הוא על הספר השני ("רודריק שולט") אך עורבבו בו קטעים מהספר השלישי ("הקש האחרון"), הוא יצא ב-25 במרץ 2011, בהפצת חברת פוקס המאה ה-20.
הסרט השלישי הוא על הספר הרביעי ("קיץ קטלני") יצא ב-3 באוגוסט 2012 בהפצת חברת פוקס המאה ה-20.
הסרט הרביעי הוא על הספר התשיעי ("חופשה על גלגלים") יצא ב-19 במאי 2017 בהפצת חברת פוקס המאה ה-20.
הסרט הבא, יומנו של חנון מבוסס על הספר הראשון והוא יצא ב-3 בדצמבר 2021 בהפצת דיסני+.
סטפן אוסוולד
סטפן אוסוולד (באנגלית: Stephen Scot Oswald; נולד ב-30 ביוני 1951, סיאטל) הוא טייס קרב ואסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א.
אוסוולד נשוי למרי בונו שהייתה חברה בבית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 1998–2013. הוא אב ל-3 ילדים מנישואים קודמים.
ביוגרפיה
סטפן אוסוולד נולד בסיאטל וגדל בבלינגהאם. לאחר סיום לימודי בית ספר הוא למד באקדמיה הימית של ארצות הברית אותה סיים בשנת 1973 עם תואר בהנדסת אווירונאוטיקה. לאחר סיום הלימודים אוסוולד סיים קורס טיס והוצב בנושאת מטוסים מידוויי (CV-41) כטייס "ווט A-7 קורסייר II". לאחר שירות של שלוש שנים אוסוולד נשלח לקורס טייסי ניסוי. הוא היה טייס ניסוי במשך מספר שנים. בהמשך אוסוולד פרש מהצי והתחיל לעבוד ב"וסטינגהאוס". במקביל הוא המשיך בשירות מילואים בצי. כקצין מילואים הוא שירת מספר שנים במטה בפנטגון.
שירות בתחום החלל
לאחר שירות קצר בנאס"א, בשנת 1985 אוסוולד נבחר ליחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר בצוות קרקע של מספר משימות. בשנת 1992 הוא השתתף במשימת STS-42 כטייס של מעבורת החלל דיסקברי (רונלד גרייב היה מפקד צוות). המטרה העיקרית של הטיסה הייתה מחקר בתחום חוסר כבידה. במשימת STS-56 באפריל 1993 הוא היה טייס מעבורת החלל דיסקברי (קנת קמרון היה מפקד צוות). צוות ביצע מספר ניסויים בעזרת מערכת ATLAS-2. בשנת 1995 הוא טס כמפקד צוות על סיפון מעבורת החלל אנדוור במשימה STS-67. במהלך הטיסה בוצעו מחקרים בעזרת מערכת Astro II.
לאחר טיסה זו אוסוולד עבר למטה נאס"א ומונה לתפקיד ניהולי. בשנת 1998 הוא חזר ל"משרד האסטרונאוטים" ובשנת 2000 פרש מנאס"א.
Yeni Çıktı
Yeni Çıktı (בעברית: תפוקה חדשה) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת הטורקייה סימגה. המיני-אלבום יצא לאור ב-4 במרץ 2011, על ידי חברת התקליטים קאיה מיוזיק ונחשב למיני-אלבום הבכורה שלה. מתוך המיני-אלבום לא יצאו סינגלים, אך נכלל בו השיר הבינלאומי "Başı Dertte".
רקע
המיני-אלבום כולל שישה שירים בסך הכול. הפקת והקלטת השירים נמשכה שנה אחת. ארדם קינאי, אלפר נרמן וגוקהאן שאהין היו המלחינים של שירי המיני-אלבום. בין היתר, חלק משיריו הופקו על ידי דוגן קראקאיה. אמרה אקסו שימש כמנהל של הפרויקט ושל ההתנהלות סביבו.
R.I.P.
הוא שיר של הזמרת-יוצרת הבריטית ריטה אורה, בשיתוף עם הראפר טייני טמפה. השיר יצא לאור ב-6 במאי 2012, כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה שלה, Ora. השיר נכתב במקור לריהאנה, אך בהמשך בוצע על ידי אורה עצמה.
השיר דורג במקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב ובמצעד הסינגלים הבריטי. באוסטרליה הגיע השיר למעמד פלטינה.
קלזומנאי
קְלַזוֹמֶנַאי (ביוונית עתיקה: Κλαζομεναί) או גם 'קלזומנאה' (Clazomenae) הייתה עיר יוונית עתיקה על חוף איוניה וחברה ב. זו הייתה אחת הערים הראשונות שהנפיקו מטבעות כסף. חורבותיה ממוקמות כעת בעיירה המודרנית ליד איזמיר ב בטורקיה.
היסטוריה
אף על פי שלא הייתה קיימת לפני הגעתם של האיונים לאסיה, מייסדיה המקוריים היו בעיקר מתיישבים מ ו. היא שכנה במקור ליד, אבל התושבים, שנבהלו מהפלישות של הפרסים, עברו לאי קרנטינה במפרץ, והקימו שם את עירם.
קלזומנאי הייתה שותפה להקמת המושבות אבדרה (בשנת 645 לפנה"ס) ונאוקרטיס. קלזומנאי הותקפה על ידי אליאטס מלך לידיה במאה ה-6 לפני הספירה. במהלך המאה ה-5 לפני הספירה היא הייתה כפופה לזמן מה לאתונה, אך בערך באמצע המלחמה הפלופונסית (412 לפני הספירה) היא התמרדה. אולם לאחר התנגדות קצרה, היא הודתה שוב בעליונות האתונאית, והדפה מתקפה ספרטנית. בשנת 387 לפנה"ס השתלטה פרס על קלזומנאי וערים אחרות באסיה הקטנה, אך העיר המשיכה להנפיק מטבעות משלה.
הפילוסוף אנכסגורס (בסביבות 510 - 428 לפנה"ס), שכונה לעיתים קרובות "אנכסגורס מקלזומנה", נולד בקלזומנאי, כמו גם הפילוסוף הקדום יותר . המשורר היפונקס, יליד אפסוס, התגורר בעיר בשלהי המאה ה-6 לפני הספירה, לאחר שגורש מעיר הולדתו.
הרודוטוס מקלזומנאי היה הזוכה האולימפי הראשון מקלזומנאי, הוא ניצח במרוץ לבנים. הקלזומנים הקדישו לו פסל באולימפיה ביוון.
סקופליאנוס מקלזומנה (Σκοπελιανός), היה סופיסט יווני קדום.
בתקופה ההלניסטית הייתה העיר בשלטון בית תלמי ואחר-כך בשלטון ממלכת פרגמון. בתקופת הרומאים נכללה קלזומנה בפרובינקיה אסיה, ונהנתה מחסינות ממיסוי.
קלזומנה הייתה בין הבישופויות הנוצריות הראשונות. הבישוף שלה, אוזביוס השתתף בוועידת אפסוס בשנת 431 ובוועידת כלקדון בשנת 451. בישוף אחר, מקאריוס, השתתף ב (869), הנחשבת בתוך הכנסייה הקתולית כוועידה האקומנית השמינית. אף על פי שהיא עדיין מתועדת בסוף המאה ה-14, היא כבר לא שימשה משכן לבישופים. בהתאם לכך, קלזומנה רשומה היום על ידי הכנסייה הקתולית כ"".
ארכאולוגיה
אתר גבעת, השוכנת בסמוך לנמל הישן מכיל חפירות חשובות מאוד מתקופת הברונזה, שהבולטת ויוצאת הדופן שבהן היא כמות אתרי קבורה ארכאיים בגדלים שונים, וכן עדויות למנהגים הקשורים אליהם בקרבת מקום. אחד ההסברים האפשריים לכך הוא שאתרים אלו שימשו קבוצות חברתיות שונות בחברה.
העיר הייתה מפורסמת בייצור ויצוא של שמן זית. העיר גם זכתה להערכה בזכות מגוון הגארום שיוצר בה. מטרקוטה המצוירים שלה, הם המונומנטים הטובים ביותר של הציור האיוני במאה ה-6 לפני הספירה.
סרקופג והמכסה שלו מטרקוטה צבועים גדולים, יחד במשקל של כ-2 טון, התגלו בסביבת קלזומנאי בסוף המאה התשע-עשרה. יצירה יוונית עתיקה המתוארכת לשנת 500 לפני הספירה בערך, חפצי הלוויה מתארים סצנות מלחמה, מרוצי מרכבות, ציד וכן דפוסים גאומטריים לאורך כל הסרקופג והוא נמצא כעת באוסף המוזיאון הבריטי.
בית בד קדום
מתקן מיצוי שמן זית (işlik) המתוארך לרבע השלישי של המאה ה-6 לפנה"ס שנחשף בקלזומנאי הוא הדוגמה היחידה ששרדה למכבש ומשקולות מעיר יוונית עתיקה ומקדימה לפחות במאתיים שנה את בתי הבד המוקדמים הבאים המתארכים היטב שהתגלו ביוון. הוא שוחזר ונבנה מחדש בשנים 2004–2005 באמצעות שיתוף פעולה בין, יצואנית שמן זית טורקית וחברת רכיבי בנייה טבעיים גרמנית, וכן על ידי אומנים מקומיים, על בסיס אבן הרחיים הנראית בבירור עם גלגלת גלילית ושלושה בורות הפרדה. שמן הזית שהתקבל התברר כמוצלח למדי גם במונחים עסקיים. בית הבד המשוחזר ממוקם באתר היבשתי המקורי של בקלזומנאי, ב-38.36122°N, 26.77036°W.
אלן קורנו
אלן קורנו (בצרפתית: Alain Corneau; 7 באוגוסט 1943 – 30 באוגוסט 2010) היה במאי סרטים ותסריטאי צרפתי.
ביוגרפיה
אלן קורנו נולד במנג סור לואר, לואר. הוא במקור מוזיקאי, היה נגן ג'ז; הוא עבד כעוזרו של קוסטה גברס Costa-Gavras, זו הייתה גם ההזדמנות הראשונה בה עבד עם השחקן איב מונטן, שעמו הוא ישתף פעולה בשלושה סרטים בהמשך הקריירה שלו, בהם Police Python 357 (1976) ו-La Menace  (1977).
אלן קורנו זכה בפסטיבל הסרטים העולמי במונטריאול ב-1989 על סרטו Nocturne indien בשלוש קטגוריות: ציון לשבח מיוחד, הסרט הפופולרי ביותר ופרס מחבר השופטים. זכה בפסטיבל Prix Louis Delluc בשנת 1991 בפרס Prix Louis Delluc עבור סרט "כל הבקרים שבעולם". זכה עבור סרטו "כל הבקרים שבעולם" בפרס סזאר בשנת 1992 בשתי קטגוריות: לבמאי ולסרט הטוב ביותר בשנת 1992. זכה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בקרלובי וארי בשנת 2003 על סרטו "כבוד ורעדה", שהוא עיבוד לספרה של אמלי נותומב.
באוגוסט 2010 הלך לעולמו כתוצאה ממחלת הסרטן.
מירצ'ה סאוקאן
מירצ'ה סאוקאן (ברומנית: Mircea Săucan; 5 באפריל 1928 פריז - 13 באפריל 2003 נצרת עילית, כיום נוף הגליל) היה במאי, תסריטאי וסופר ישראלי-רומני. סבל מרדיפות המשטר הקומוניסטי בגלל סרטיו הבלתי רגילים, מהפכנים מבחינה סגנונית, בהתאמה מושלמת עם הגל החדש של הקולנוע הצרפתי, "רעידת אדמה חזקה שהייתה עלולה לשנות את הקונפיגורציה הגאולוגית של הסרט הרומני". תואר כ"אמן חולה תמונות" שסרטיו הלא רבים, איקונוקלסטים, היו יותר "סרטי מצב" מאשר של "עלילה".
ילדות וצעירות
מירצ'ה סאוקאן נולד בשנת 1928 בפריז כבן לאב רומני, אלכסנדרו סאוקאן, נכד של רועה צאן, ולאם יהודייה ממשפחה דוברת הונגרית, תרזה סולומון. המשפחה עברה אחרי לידתו לפראג, שבה התחתנו הוריו רשמית ואביו למד במכון הפוליטכני המקומי. ב-1934 עברו לגור ברומניה, בעיר קאריי. בעקבות תכתיב וינה משנת 1940 כשסופחה קאריי מחדש לממלכת הונגריה נמלטה המשפחה בשנים 1940–1944 לסיביו ולסיגישוארה חלק ממשפחת אמו נעצרה על ידי השלטונות ההונגרים ונספתה באושוויץ בימי השלטון הקומוניסטי בשנים 1952-1948 למד סאוקאן בימוי במכון הסובייטי לקולנוע במוסקבה. אחד ממוריו, לזמן קצר, היה סרגיי אייזנשטיין. מורים אחרים היו סרגיי גרסימוב ומארק דונסקוי,
פעילותו האומנותית
סאוקאן ביים ברומניה רק 4 סרטים ארוכים, אבל רק אחד - "Meandre" (נפתולים) הוצג בבתי הקולנוע בשנת 1967. השאר נאסרו על ידי הצנזורה השלטונית או נשארו לא גמורים. לדברי מנולה מרכוס היה במאי מקורי מאוד, בעל השקפה מודרנית מאוד לגבי הקולנוע והמציאות הרומנית אבל בגלל רדיפת המשטר נמנע מלמצות את הפוטנציאל המלא שלו.
לאחר שהיה בתחילת דרכו מעריץ כן של האידאולוגיה הקומוניסטית, ומילא את תפקיד מזכיר השלוחה של המפלגה הקומוניסטית באולפני הקולנוע "אלכסנדרו סאחייה" שבבוקרשט, הפך סאוקאן מהר לבלתי רצוי בגלל התוכן הנון-קונפורמיסטי של סרטיו ואיכותו האומנותית. אחרי מות שני הוריו, ואחרי שבע שנים של אבטלה כפויה, החליט להגר לישראל בשנת 1987. אחרי התיישבותו בישראל בשנת 1996 ביים בצרפת את הסרט הקצר בצרפתית "Le Retour" (השיבה).
קובץ סיפוריו הראשון - Camera copiilor (חדר הילדים) פורסם בשנת 1968. את רוב יצירותיו בפרוזה פרסם אחרי עלייתו לישראל, חלקן בצרפת. Manuscrisul de la Ciumați (1989), Izidor Mânecuță (1990), David Rege (1991), Parastasul (1994), Funérailles à Bucarest (2000).
חייו האישיים
סאוקאן היה נשוי החל משנת 1959 עם סוזנה (ז'וז'ה) רות. לזוג נולד בן בשם אמיל (יליד 1961).
לקריאה נוספת
Doru Segall p.562 - Filmul documentar - în N.Cajal, H.Kuller (coord.) - Contribuția evreilor din România la cultură și civilizație, Hasefer 2004
קישורים חיצוניים
באתר All About Romanian Cinema - שובו של מירצ'ה סאוקאן - מאמר מ-21 ביוני 1991 במגזין קונטמפורנול במגזין Noul Cinema 8/1991 - מאמר "הבלתי רגיל - מימד של התרבות", מירצ'ה סאוקאן - מאת סאבל סטיופול מאמר מאת מגדה מיכאילסקו - "אמן חולה תמונות" בעיתון אדוורול Marian Rădulescu Portretul unui necunoscut Mircea Sucan, LiterNet 2007 Observatorul cultural Nr.177 15.7.2003
נורמן
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ניר בן חיים
ניר בן חיים (נולד ב-15 בדצמבר 1970) הוא ראש עיריית חדרה בפועל.
ביוגרפיה
ניר בן חיים נולד בחדרה. בגיל 23 החל לעבוד בעיריית חדרה כחשמלאי. הוא הצטרף לוועד העובדים והיה לראש ועד העובדים במשך שתי קדנציות. בהמשך היה ראש ההסתדרות במרחב חדרה-שומרון. בן חיים בעל תואר ראשון במדעי המדינה ומינהל ציבורי.
בשנת 2018 נבחר לראשונה למועצת העיר ורשימתו "העיר של כולנו", שזכתה לתמיכת מפלגת כולנו בראשות משה כחלון, השיגה שלושה מושבים במועצת העיר. בן חיים מונה לתפקיד ממלא מקום וסגן ראש עיריית חדרה, צבי גנדלמן.
בינואר 2022 מונה בן חיים לראש העירייה בפועל לאחר שגנלדמן הושעה בשל כתב האישום שהוגש נגדו.
חיים אישיים
בן חיים נשוי לסמדר ואב לארבעה. הוא מתגורר בשכונת בית אליעזר בעיר חדרה.