cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אשוח חינני
תפוצה
תחום התפוצה של האשוח החינני הוא בצפון-מערב אמריקה הצפונית, מהקצה הדרום-מזרחי של אלסקה, דרך אזור החוף של קולומביה הבריטית והאי ונקובר בקנדה. בהמשך, במורדות המערביים ובחלק העליון של המורדות המזרחיים של רכס קסקייד במדינות ארצות הברית וושינגטון ואורגון. הוא גדל גם בכל רחבי רכס הרי אולימפיק, ובמקבצים בודדים ברכסי החוף הפסיפי של וושינגטון וצפון אורגון. סמוך לאזור קרייטר לייק באורגון נעלם האשוח החינני מרכס קסקייד, ומופיע מחדש בכמה מקומות בהרי קלאמת בקצה הצפון-מערבי של קליפורניה. עיקר תחום התפוצה בין קווי הרוחב 43° ל-55° צפון. הוא גדל מגובה פני הים ועד גובה של 1,500 מטרים בקצה הצפוני של תחום התפוצה ובגובה בין 1,000 ל-2,300 מטרים מעל פני הים בחלק הדרומי של אזור התפוצה, תמיד ביער גשם ממוזג שבו יש משקעים רבים והקיצים קרירים ולחים.
האקלים בכל אזור התפוצה של האשוח החינני הוא אקלים ימי. הקיצים קרירים, כשהטמפרטורה היומית הממוצעת היא בין 13°C ל-16°C, והטמפרטורות בחורף לעיתים רחוקות נמוכות מ-9°C-. מספר הימים שבהם הטמפרטורה לא יורדת מתחת לנקודות הקיפאון נעה מ-40 סביב קו העצים, ליותר מ-250 בגבהים הנמוכים. כתלות במקום, כמות הגשמים השנתית משתנה בין 6,650 מילימטרים בחוף המערבי של האי ונקובר ל-965 מילימטרים בצד המזרחי של האי. כמות המשקעים הממוצעת השנתית הממוצעת ברכס קסקייד היא יותר מ-1,500 מילימטרים. השלג בחורף יכול להגיע לגובה של 7.6 מטרים. הקיצים יבשים באזור זה, אבל האשוח החינני תלוי בלחות מספיקה בקרקע בעונת הצמיחה אותה הוא מקבל מהפשרת שלגים ממושכת.
אשוח חינני גדל לעיתים קרובות בחברת צוגה מערבית במרבית תחום התפוצה. אשוח אציל (Abies procera) גדל בחברת אשוח חינני בדרום וושינגטון וצפון אורגון. עצים נוספים מערבית לרכס קסקייד הם אשוח דאגלס, ארז אדום מערבי ואשוח ענק, כשאשוחית סיטקה ואורן מפותל גדלים בחברת אשוח חינני סמוך לחוף. באזור התת-אלפיני העצים החשובים הם צוגה הררית, ברוש נוטקה (Xanthocyparis nootkatensis) ואשוח תת-אלפיני. קרוב לקצה התחום המזרחי של תחום התפוצה גדל האשוח החינני עם ארזית מערבית (Larix occidentalis), אורן לבן מערבי, אורן מפותל, אשוח תת-אלפיני, אשוח ענק ואשוחית אנגלמן. בקצה הדרומי של תחום התפוצה גדל גם תת-המין של אשוח אדום (Abies magnifica var. shastensis). חורשות גדולות של אשוח חינני בלבד יש באזור הר בייקר והר ריינר, ובמקומות נוספים בדרום רכס קסקייד בוושינגטון.
שימושים
העצה רכה ולא חזקה במיוחד. היא משמשת לייצור נייר, עץ לבוד (אם כי היא חזקה פחות מאשוח דאגלס), ארגזים ועבודות בנייה זולות אחרות. לעלווה יש ריח אטרקטיבי, והעץ משמש לעיתים לקישוט חג המולד, כולל עץ חג המולד, ולעיתים משתמשים בענפים שלו כירק דקורטיבי.
הוא נטוע גם כצמח נוי בפארקים גדולים, אם כי התנאי לגידולו לקיצים קרירים ולחים מגבילה את האזורים שבהם הוא גדל היטב. הצמיחה המוצלחת הרחק מתחום התפוצה שלו מוגבלת לאזורים כמו מערב סקוטלנד ודרום ניו זילנד.
גורמים שאינם ביולוגיים
אשוח חינני פגיע בקנה מידה גדול לגורמים שאינם ביולוגיים. בשל קליפת הגזע הדקה ומערכת השורשים הרדודה, המין רגיש במיוחד לשרפת יער. בשל מערכת השורשים הרדודה האשוח החינני רגיש במיוחד לעקירה בשל פעילות הרוח ועצים יכול להיעקר גם בחורשות בסופות עזות. הענפים יכולים להישבר גם תחת משקל קל יחסית של שלג.
צמחים טפילים
הצמח הטפיל Arceuthobium tsugense (דבקון ננסי של צוגה) גורם לתופעת מטאטא מכשפה, סבך שיח בצמרת העץ. סוג זה של טפיל גדל גם על צוגה הררית, אשוח תת-אלפיני ואשוח אציל (Abies procera). הידבקות במין Arceuthobium abietinum (דבקון ננסי של האשוח) מתרחשת בעיקר במרכז אורגון.
פטריות מזיקות
פטריות מזיקות שונות תוקפות את האשוח החינני לעיתים קרובות, כאשר האזור המותקף ביותר הוא מערכת השורשים, יותר מאשר טפילים של המחטים. הפטרייה heterobasidion annosum תוקפת את השורשים כל השנה. בתחום התפוצה הטבעי שלו אשוח חינני הוא מין העץ הרגיש ביותר למיני הפטריות Armillaria mellea מהסוג ארמילאריה ו-Phellinus weiri. הגזע של עצים עתיקים מותקף על ידי Echinodontium tinctorium (באנגלית Indian paint fungus), וגם על ידי Stereum sanguinolentum (באנגלית bleeding Stereum). הידבקות של הגזע בפטריות אלו מחלישה אותו ומגדילה את הסיכון לשבירה ברוח.
האשוח החינני מותקף על ידי מגוון של טפילים של המחטים. טפילי המחטים כוללים את הפטריות Lophodermium uncinatum, Phaeocryptopus nudus, Virgella robusta ופטריות מהסוג Uredinopsis.
עצים שנפלו נרקבים מהר מאוד, בייחוד כתוצאה מפעילות של הפטריות Fomitopsis pinicola (באנגלית Red belt conk), Ganoderma applanatum (באנגלית Artist's bracket), Trichaptum abietinum ו-Perenniporia subacida. נפח הגזעים השוכבים על הקרקע מצטמצם בין 50% ל-100% תוך 5 שנים.
חרקים
חרקים רבים תוקפים את האשוח החינני. את הנזק הגדול ביותר גורמת צמרית האשוח (Adelges piceae), מין פולש שיובא בטעות מאירופה שהוא מין של פשפש המוצץ את קליפת העץ בענפים ויכול לגרום למות העץ אחרי שנים של הדבקות. הוא תוקף את העצים בכל גיל. הרוק של מין זה גורם לצמחייה מעוותת של תאי ההובלה מה שהופך את העצה לפריכה. צמרית האשוח נפוצה במקומות הנמוכים, אבל כמעט שאינה מופיעה באזורים התת-אלפיניים. את האצטרובלים תוקפים החרקים מסדרת הדבוראים: Earomyia abietum, Megastigmus pinus ו-Megastigmus lasiocarpae, שיכולים לגרום לאובדן זרעים רב. זחלים של שני סוגים של פרפרים, Acleris gloverana (באנגלית Western blackheaded budworm) ו-Lambdina fiscellaria (באנגלית Mournful thorn) תוקפים עצים בחורשות המעורבות עם מינים אחרים בקולומביה הבריטית.
סוגים משניים של חרקים שתוקפים את המחטים הם מיני העשים Ectropis crepuscularia (באנגלית Engrailed) ו-Melanolophia imitate (באנגלית Western carpet). הזחלים של Choristoneura occidentalis (באנגלית Spruce budworm), מין עש מהמשפחה Tortricidae, הניזונים מהמחטים והניצנים של העץ, תוקפים את העץ בחורשות מעורבות או על טהרת העץ. שני סוגים של חיפושיות: Pseudohylesinus granulatus ו-Pseudohylesinus sericeus יכולים לגרום לנזק ניכר אם הם תוקפים עצים יחד עם פטריות שתוקפות את השורשים.
בעלי חיים
אשוח חינני הוא מקור למזון לאייל קנדי ולעופות כדוגמת שכווי האשוח ושכווי הצווארון. עכברים ונברנים וסנאי דאגלס (Tamiasciurus douglasii) אוכלים בעיקר את הזרעים, כשהסנאים נוהגים לפתוח אצטרובלים בחיפוש אחר זרעים. דוב שחור אמריקני נוהג לפשוט את קליפת העץ.
דגל המלדיביים
דגל המלדיביים הנוכחי אומץ בשנת 1965, השנה שבה המדינה זכתה בעצמאות מבריטניה.
דגל המלדיביים המקורי, היה אדום כולו. הסיבה לכך מאוד מעשית, והיא כדי שהדגל יבלוט על רקע הים הכחול.
בדגל הנוכחי, מסמלים השוליים האדומים את ההקרבה של גיבורי המאבק לעצמאות, והמלבן הירוק והסהר הלבן במרכזו מסמלים את האסלאם.
היסטספס
וישטספה (Vishtaspa; נולד סביב 570 לפנה"ס) הידוע בשמו היווני היסטספס (Ὑστάσπης / Hystaspes) היה אחשדרפן פרסי האחראי על באקטריה (Bactria) ועל פרסיס (Persis), ואביו של דריווש הראשון (מלך פרס לאחר כנבוזי השני).
כבנו של ארסמס, היה היסטספס חבר בית המלוכה האחמני. הוא היה הנציב של פרסיס תחת שלטונו של כנבוזי השני וכנראה גם תחת שלטונו של כורש הגדול. הוא ליווה את כורש במסעו נגד מסגתה (Massagetae), אך נשלח חזרה לפרסיס. שם נדרש להשגיח על דריווש בכורו, שכורש חשש כי הוא עומד למרוד בו בעקבות חלום שחלם.
חוץ מדריווש, היו להיסטספס שלושה בנים נוספים, ארטבנוס (Artabanus), ארטנס (Artanes), וארטפרנס (Artaphernes), ובת.
ג'יימס מייקל טיילר
ג'יימס מייקל טיילר (באנגלית: James Michael Tyler; 28 במאי 1962 – 24 באוקטובר 2021) היה שחקן אמריקאי, שנודע בעיקר בזכות גילום דמותו של גאנת'ר, מנהל בית הקפה, בסיטקום "חברים".
היסטספס
ההיסטוריון הרומי אמיאנוס מארקלינוס הכתיר אותו כראש המאגים שהיו מאמיני הזורואסטריות. הוא גם תיאר כיצד למד בהודו תחת הברהמינים.
ג'יימס מייקל טיילר
ביוגרפיה
ג'יימס מייקל טיילר נולד במאי 1962 בגרינווד, מיסיסיפי, כצעיר מבין חמישה ילדים. הוא נקרא על שם דודו. כשהיה בן 10 אביו נפטר, וכשהוא היה בן 11 אמו נפטרה. בגיל 12 טיילר עבר לאנדרסון שבדרום קרוליינה להתגורר אצל אחותו.
היסטספס
שמו של היסטספס אף מופיע בכתובות בפרספוליס.
ג'יימס מייקל טיילר
ביוגרפיה
בשנת 1988 עבר ללוס אנג'לס והפך לעוזר הפקה של "איש שמן וילד קטן". הוא תמך בקרן לילי קלייר ובפרויקט האיידס APLA Health.
בין השנים 1994–2004 שיחק את גאנת'ר בסיטקום "חברים". גאנת'ר היה מנהל בית הקפה "סנטרל פרק", שהיה מאוהב ברייצ'ל גרין. זה הוביל לקריירה של עשר שנים עם הופעות ב-148 מתוך 236 הפרקים של חברים והוא מוגדר כשחקן-המשנה עם מספר ההופעות הגבוה ביותר בתוכנית.
לכבוד חגיגות 20 שנים ל"חברים" ב-2014, טיילר הופיע בבית-העתק של בית הקפה "סנטרל פרק" בסוהו, ניו יורק.
טיילר הופיע בסיטקום "אפיזודס" (עונה 2, פרק 6) כעצמו משחק מאמן הוקי קרח, כאשר מאט לה-בלאנק מנסה ללא הצלחה לגרום לכוכבים הראשיים האחרים מחברים להופיע בסרטון התדמית של תוכנית הטלוויזיה הבדיונית "פאקס".
בשנת 1995 התחתן טיילר עם ברברה צ'דסי. ב-2014 הוא הגיש בקשה לגירושין. לאחר מכן נישא לג'ניפר קרנו.
ב-24 באוקטובר 2021 מת מסרטן הערמונית.
רומבוזואה
רומבוזואה (שם מדעי:  Rhombozoa, ידועה גם בשם Dicyemida) היא מערכה המונה כ-75 מינים של טפילים חסרי חוליות קטנים החיים באוקיינוסים.
תיאור
אורכם של הרומבוזואים 0.5 עד 7 מילימטרים וניתן לראותם בקלות בעזרת מיקרוסקופ פשוט. הרומבוזואים חסרי מערכת נשימה, מחזור דם, מערכת שתן, מערכת עיכול ומערכת עצבים. גופם מורכב מ-20 עד 30 תאים.
מחזור חיים
הרומבוזואים מתרבים גם ברבייה אל-זוויגית וגם ברבייה רגילה, והם חיים בדיונונים ותמנונאים צעירים, שהם הפונדקאים שלהם. לרוב המינים יש פונדקאי אחד או שניים, אך מינים אחרים נטפלים לכמה פונדקאים. ההשפעות של הרומבוזואים על הפונדקאים שלהם אינן ידועות.
טקסונומיה
הסיווג של הרומבוזואים שנוי במחלוקת: במקור הם סווגו יחד עם המערכה אורתונקטידה (Orthonectida) בקבוצה מזוזואה (Mesozoa). עם זאת, מדענים אחרים סיווגו אותם כקרובים לתולעים נימיות (Nematoda) ולאחר מכן כשייכים לקבוצה לופוטרוכוזואה (Lophotrochozoa). הרומבוזואים אינם מחולקים לסדרות או מחלקות אלא לשלוש משפחות.
מרד הנפילים
מרד הנפילים (באנגלית: Atlas Shrugged) הוא רומן מאת איין ראנד שיצא לאור בארצות הברית בשנת 1957. הספר נחשב לאחד הספרים המשפיעים ביותר במאה העשרים, ובה בעת לאחד השנויים ביותר במחלוקת: הספר הצית דיון ציבורי סביב תפיסת העולם הלא שגרתית של ראנד.
אולטימו (זמר)
ניקולו מוריקוני (באיטלקית: Niccolò Moriconi; נולד ב-27 בינואר 1996), הידוע יותר בשם הבמה אולטימו (Ultimo), הוא זמר פופ איטלקי. בשנת 2018 זכה בפסטיבל סן רמו בקטגוריית הזמרים החדשים הטובים ביותר, ושנה לאחר מכן הגיע למקום השני בתחרות הראשית של הפסטיבל.
תחילת דרכו
ניקולו מוריקוני נולד ברומא, בירת איטליה. בגיל שמונה החל ללמוד פסנתר, ובגיל 14 החל לכתוב שירים. בשנים אלו הוא התחיל להופיע במועדונים ברחבי רומא, יחד עם אמנים עצמאיים אחרים כדוגמת תומאסו פרדיסו, לימים סולן להקת האינדי פופ דג'ורנליסטי, ופרנצ'סקו מוטה. כמו כן, הוא ניסה להתקבל לתוכניות הכישרונות "אמיצ'י די מריה דה פיליפי" ו"אקס פקטור"  באיטליה, ללא הצלחה.
מרד הנפילים
מרד הנפילים נחשב למגנום אופוס של ראנד וכתיבתו ארכה 12 שנים. לאחר פרסומו ועד מותה בשנת 1982 לא פרסמה יצירה ספרותית נוספת. שנתיים מתקופת הכתיבה הארוכה הוקדשו ל"נאום גאלט", מסה פילוסופית בת 57 עמודים המופיעה כנאום רדיו בשיא העלילה.
אולטימו (זמר)
2017: Pianeti
בשנת 2016 זכה מוריקוני בתחרות ההיפ הופ "One Shot Game", אשר קודמה על ידי חברת התקליטים העצמאית Honiro Label, וזמן קצר לאחר מכן הוא החל לעבוד עמה. ב-10 במרץ 2017 יצא לאור הסינגל הראשון של מוריקוני, "Chive", כאשר בהמשך יצאו לאור גם הסינגלים "Ovunque tu sia" ו-"Sabbia". ב-26 במאי 2017 הוא חימם את הופעתו של פבריציו מורו ברומא.
ב-6 באוגוסט 2017 יצא לאור אלבומו הראשון, Pianeti (כוכבי לכת), ומתוכו גם סינגל בעל אותו השם. האלבום נכנס למצעדים באיטליה במקום 47, והגיע לשיאו במקום החמישי שנתיים לאחר מכן; בשנת 2019 הוא הגיע למעמד פלטינה כפולה, מה שאומר שהוא מכר יותר מ-100,000 עותקים. באוקטובר 2017 יצא לאור הסינגל "Stasera" מתוך האלבום.
מרד הנפילים
שם הספר
שם הספר במקור, Atlas Shrugged, "אטלס התנער [ממשאו]", שאוב מן המיתולוגיה היוונית. אטלס (ביוונית Άτλας: "זה שהעז או סבל") הוא בנם של הטיטאנים יאפטוס ואסיה, ואחיהם של פרומתאוס, אפימתאוס ומנויטיוס. בשל מלחמתו לצד הטיטאנים נגד אלי האולימפוס, העניש אותו זאוס בנשיאת הנטל של כיפת השמים והארץ על כתפיו. מכאן שם הספר, לו אטלס ימאס במשימתו וימשוך בכתפיו - העולם ייפול. יתרה מכך בהגות מזוהה דמותו של אטלס עם סבלנות והתמדה. ראנד משתמשת באטלס כמשל לאותה קבוצת פרטים מצומצמת שבכישרונם וביכולתם לחדש וליזום תלויה למעשה החברה האנושית. העלילה מתארת דיסטופיה בה עקב התעמרות ושחיתות ממשלתית המסוות בססמאות הנוגעות לשוויון אותם פרטים – אנשי עסקים, יזמים וגדולי רוח, נוטשים את העולם.
שם הספר בעברית - מרד הנפילים, ניתן לו על ידי המוציא לאור שמואל פרידמן. השם ניתן בהשראת, בו מסופר על נפילים, שעל פי המסורת היהודית הם חצי-מלאכים חצי בני-אנוש, ומחזיקים בכישרונות ויכולות חריגות.
אולטימו (זמר)
2018: Peter Pan ופסטיבל סן רמו
ב-15 בדצמבר 2017, במהלך תחרות המוזיקה לזמרים צעירים, נודע כי מוריקוני עתיד להשתתף בפסטיבל סן רמו לשנת 2018, בקטגוריית המתחרים החדשים, עם שיר "Il ballo delle incertezze". הוא זכה בתחרות וקיבל את "פרס הירח". ב-9 בפברואר 2018, יום הזכייה, הוא הוציא לאור את אלבומו השני, Peter Pan. האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד המוזיקה האיטלקי והגיע בשיאו למקום הראשון כעבור שנה; בשנת 2021 הגיע האלבום למעמד פלטינה מחומשת, לאחר שנמכר ביותר מ-250,000 עותקים. ב-4 במאי 2018 מוריקוני יצא לסיבוב ההופעות "Peter Pan Tour", שכל הכרטיסים אליו נמכרו, ובהמשך הוסיף את החלק הנוסף "" – ארבע הופעות באצטדיונים סגורים. מאוחר יותר יצאו לאור שלושה סינגלים מתוך האלבום Peter Pan, "Poesia senza veli", "Cascare nei tuoi occhi" ו-"Ti dedico il silenzio".
מרד הנפילים
פילוסופיה
מרד הנפילים הוא רומן פילוסופי. הרעיונות המובאים בו הם חלק מתורה פילוסופית שראנד פיתחה, המכונה אובייקטיביזם. התורה מבוססת על הכרה בלתי מתפשרת של המציאות, הרואה את היצירתיות האישית של הפרט כעמוד תווך של החברה. היא קוראת לאנשים לחיות למען עצמם, כאשר התכלית המוסרית של חייהם היא השגת אושרם האישי, תוך דחיית כל צורה של קולקטיביזם והקרבה עצמית. הספר תוקף גם את הדתות, ובמיוחד את אידאת ההקרבה העצמית של הנצרות, הקומוניזם והפשיזם.
הספר ממחיש כיצד כוחה של החברה ושגשוגה נובעים בזכות פרטים בעלי יכולת וכוח יצירתי, וכי חברה תיחלש אם אותו מיעוט ינטוש אותה, היא תשקע ואף תתמוטט לחלוטין. ראנד רואה את הרעיון כי ניתן להציב את הכלל לפני הפרט כבלתי מוסרי ובלתי מעשי. החתירה ליעדים כמו העולם הבא, "הדורות הבאים", "טובת הכלל" או הקרבה עצמית כערך מוסרי פסולה בעיניה. הספר קורא להעמיד במרכז את הפרט הבודד, כאדם חופשי ורציונלי, המשתף פעולה עם אחרים מרצון בסחר הדדי ולמען רווח הדדי. ומכאן זכות הקיום היחידה שיש לממשלה היא בהגנה על זכויות אלה.
עלילה
הספר מתרחש בעולם המזכיר מבחינת מאפייניו הטכנולוגיים את שנות השלושים והארבעים של המאה העשרים, אך עם מספר שינויים בולטים. הפרטים נותרים מעורפלים במכוון, אך ניתן להבין כי מלחמת העולם השנייה לא התרחשה, ורוב מדינות העולם הפכו למדינות קומוניסטיות, כאשר ארצות הברית נותרת המדינה היחידה המחזיקה בחופש כלכלי כלשהו. העלילה, המתרחשת בארצות הברית, מתארת את תהליך הקריסה כאשר עולים לשלטון אנשים בעלי אידאולוגיה סוציאליסטית. הממשלה מתערבת בשוק החופשי, מעורבות ההולכת וגדלה ככל שהספר מתקדם. במקביל לתהליך זה נעלמים אנשים יוצרים: תעשיינים, בנקאים, מלחינים והוגים.
אולטימו (זמר)
2019: Colpa delle favole
ב-13 בדצמבר 2019 יצא לאור הסינגל "Tutto questo sei tu", שנכנס למצעדים האיטלקיים במקום הראשון. השיר בוצע במהלך גמר העונה ה-13 של אקס פקטור איטליה. בינואר 2020 הודיע איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי כי האלבום Colpa delle favole היה הנמכר ביותר באיטליה בשנת 2019.
מרד הנפילים
עלילה
לאורך הספר מופיעה כצל דמות מופלאה, הנזכרת תחילה רק באמרה השגורה בפיהם של האנשים – "מיהו ג'ון גאלט?" שמשמעותה "אין מה לעשות" ואותה אנשים אומרים כהשלמה עם המתרחש. גיבורי הספר, שאינם משלימים עם אוזלת היד, מציבים להם את ג'ון גאלט כאויבם וכאחראי להידרדרות התעשייה, הכלכלה והתרבות המתרחשת במהלך הספר. במקביל, הממשלה מעבירה מספר חוקים אשר מקשים יותר ויותר על ייצור. דאגני טאגרט היא סגנית נשיא למבצעים בחברת הרכבות "טאגראט טרנסקונטיננטל"; בפועל היא מנהלת את החברה. לצדה ניצב האנק רירדן, בעל תעשיות "פלדת רירדן", היוצר סוג חדש של סגסוגת פלדה חזקה וקלה במיוחד. שניהם אנשי תעשייה בולטים המסרבים להיכנע ל"מחריב". הם נתקלים בקשיים הולכים וגוברים בעבודתם, בגלל מעורבות הממשלה, גם כאשר אנשי המעשה האחרים, שעליהם סמכו במשך שנים, נוטשים את מפעליהם ונעלמים ללא הסבר. לאורך הספר הם מנסים לגלות מדוע אנשי המעשה עושים זאת והיכן הם נמצאים. טאגרט קוראת תיגר על המחריב, הגורם להיעלמות, ונשבעת לחסלו כשתמצא אותו. אך ככל שעובר הזמן מבינים טאגרט ורירדן בהדרגה שאינם חייבים כלום לחברה, והדרך היחידה להציל את העולם היא לנטוש אותו, כי עבודתם ומאמציהם לא עוזרים לעולם אלא נופלים לידי הסוציאליסטים שממשיכים לגרום לשקיעת העולם בעזרתם. לבסוף, טאגרט מוצאת בעצמה את הכוח להסתלק ולהניח לחברת הרכבות להתמוטט. סופו של הספר הוא בהתמוטטות ארצות הברית בעקבות נטישת כל אנשי היצירה. אולם, התמוטטות זו מוצגת כפתח להיווסדות חברה חדשה, שתבוסס על ההכרה בחשיבותם של אנשי המעשה והיצירה.
אולטימו (זמר)
2023: חזרה לפסטיבל סן רמו
ב-4 בדצמבר 2022 נודע רשמית כי אולטימו עתיד להשתתף בפסטיבל סן רמו לשנת 2023. בהמשך הוכרז על השיר איתו יתחרה, "Alba".
מרד הנפילים
היחס לספר
הספר זכה לפופולריות רבה לצד ביקורות שליליות רבות. מבקרים רבים התלוננו על אורכו, מעל 1,100 עמודים. הוצאת הספרים דרשה לקצר את הנאום של ג'ון גאלט אולם ראנד סירבה והסכימה לוותר על חלק ניכר משכר הסופרים בתמורה לפרסומו המלא. סגנון הספר זכה אף הוא לביקורת. נקבע כי הדמויות שטוחות, מדברות באותו קול, קול הסופרת, ומייצגות ברובן רעיון אחיד. למרות זאת הספר זכה לפופולריות רבה בעשורים שלאחר פרסומו עד שנות התשעים. בסקר שערכה ספריית הקונגרס ב-1991 הוא דורג כספר המשפיע ביותר בחיי האמריקאים אחרי התנ"ך.
ב-2008 חלה בארצות הברית התעניינות מחודשת בספר והגותו, בעיקר בקרב הציבור הרפובליקני, זאת נוכח המשבר הכלכלי וניצחון המפלגה הדמוקרטית. בעקבות כך חלה עלייה ניכרת במכירותיו והוא הגיע שוב לרשימת רבי המכר, למעלה מ-50 שנה אחרי צאתו לאור.
סרט
נעשו מספר ניסיונות לעבד את "מרד הנפילים" לסרט. ב-1972, אלברט ס. רודי הציע לראנד להפיק סרט המבוסס על הספר. ראנד הסכימה אך דרשה לאשר אישית את התסריט הסופי, רודי סירב וההפקה נגנזה. ב-1978, הנרי ומייקל ג'ף ביקשו להפיק מיני סדרה לטלוויזיה, הם שכרו את סטירלינג סליפנט לכתוב את התסריט וזכו לאישורה של ראנד. אבל מנכ"ל רשת NBC, פרד סילברמן, גנז את ההפקה.
ראנד החליטה לעבד בעצמה את הספר לתסריט אבל הספיקה להשלים רק שליש ממנו לפני פטירתה ב-1982. הזכויות לספר נמסרו על פי צוואתה לתלמידה לאונרד פיקוף. פיקוף מכר את הזכויות למייקל ג'ף ולאד סינדר אך לא הסכים לתסריט שהם כתבו והעסקה לא יצאה לפועל.
ב-20 ביולי 2011 יצא לאקרנים הסרט "מרד הנפילים: חלק 1". הוא זכה לביקורות שליליות מצד מבקרים בארצות הברית.
תרגום לעברית
המו"ל שמואל פרידמן רכש את זכויות היוצרים לתרגום ספריה של איין ראנד ב-1953 בפגישה אישית עמה. הסכום ששילם היה 100 לירות ארץ-ישראלית. הספר יצא לאור בשנת 1960 בתרגום יצחק אברהמי. על מנת לחסוך בנייר הודפס הספר באותיות קטנות ונעשו קיצוצים מהמקור, הבולט שבהם הוא נאום ג'ון גאלט אשר קוצץ בכשליש.
ב-1999 הוצא הספר בעריכה מחודשת על ידי עמיקם שפיר. במהדורה זו הודפס הספר באותיות גדולות, נעשו שינויים קלים בתרגום המקורי והוסף כתיב מלא.
בסוף שנת 2008 קנתה הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר את הזכויות על מרד הנפילים וכמעיין המתגבר. פרויקט תרגום הספרים ארך כשנתיים. במהדורה זו תורגם הספר במלואו. הספר תורגם על ידי יעל סלע-שפירו ויצא לאור בשנת 2012.
ורבניה
ורבניה (באיטלקית: Verbania) היא קומונה והיא העיירה המאוכלסת ביותר בנפת ורבנו-קוזיו-אוסולה במחוז פיימונטה שבצפון איטליה. הקומונה קרובה לחוף שלרגלי אגם מאג'ורה וצפונית אליה מתנשא החלק הדרומי של רכס האלפים הלפונטיניים. העיירה נמצאת כ-91 קילומטרים צפון מערבית למילאנו וכ-40 קילומטרים דרומית ללוקרנו שווייץ. נכון ל-1 בינואר 2017 מנתה אוכלוסיית היישוב 30,827 איש.
המנצח ארטורו טוסקניני חיי בוורבניה בשנים 1927 עד 1952.
גאוגרפיה
ורבניה מרוחקת 3.7 קילומטרים בקו אווירי וכ-16 קילומטרים במרחק נסיעה מסטרזה, היישוב הקרוב ביותר האליה הנמצא מעברו השני של המפרץ המערבי באגם מאג'ורה. ורבניה נוסדה בשנת 1939 ממיזוג של יישובים קטנים יותר: אינטרה, פלנצה, סונה ויישובים קטנים נוספים.
מזג האוויר בוורבניה חמים ולח. הקיצים מאופיינים בחום עז ומנגד חורפים קרים.
בורזוי
הבורזוי (ברוסית: Русская псовая борзая, נהגה: russkaya psovaya borzaya) הוא כלב ציד גדול ממשפחת כלבי הרוח הניחנים במהירות ריצתם ובכושר ראייתם החדה. מוצא הגזע ברוסיה.
היסטוריה של הגזע
הבורזוי הוא כלב מגזע עתיק יומין שהופיע כבר במאה ה-11. הוא התגלה ככלב ציד יעיל ביותר והאצולה הרוסית הוקירה אותו על כך. האצילים בעלי הרכוש הרב יכלו להמיר כלב בורזוי אחד בשטחי אדמה נרחבים או בכפר שלם על תושביו הכפופים להם. נוצרה גם שפה המיועדת לכלבים אלו של פקודות לכלבים ותאור המראה המיוחד להם שנשתמר עד היום ומאפיין את הקשר בין הכלב לבעליו.
צורת הציד הנפוצה הייתה שחרור כמות גדולה של כלבי ציד כמו פוינטרים באזור הציד המיועד על מנת להבריח את בעלי החיים הניצודים לעבר הציידים שחיכו על סוסיהם. תפקידם של הבורזואים היה לרדוף ולתפוס את החיות ששרדו והצליחו לברוח. בדרך כלל החזיק הבורזוי את החיה בחיים עד שבעליו הגיע והרג אותה בירייה.
הבורזוי בישראל
לארץ הגיעו רוב הבורזואים עם העולים מברית המועצות לשעבר בשנות התשעים. בגלל אופיו הלא מוכר ובגלל שאינו כלב שמירה או כלב שעשועים, לא התאקלם הבורזוי בארץ.
The Smile
The Smile פעלו במהלך הסגר של נגיף הקורונה וערכו את הופעת הבכורה שלהם בהופעה בפסטיבל גלסטונברי במאי 2021. בתחילת 2022, הם הוציאו שישה סינגלים והופיעו בפני קהל בפעם הראשונה בשלוש הופעות בלונדון בינואר, שהועברו בשידור חי. במאי, ההרכב הוציא את אלבום הבכורה שלהם, A Light for Attracting Attention (אור למשיכת תשומת לב), שזכה לשבחים, והם החלו בסיבוב הופעות בינלאומי.
היסטוריה
מקור שמה של הלהקה הוא כותרת אחד משיריו של המשורר טד יוז. יורק אמר שזה "לא החיוך כמו ב'ahh', יותר החיוך כמו של הבחור שמשקר לך כל יום".
ג'וני גרינווד אמר שההרכב נולד מתוך רצונו לעבוד עם חברו ללהקת רדיוהד, תום יורק, במהלך הסגר. הצמד גייס את המתופף טום סקינר, שניגן עם להקת הג'אז Sons of Kemet. את ההרכב מפיק נייג'ל גודריץ', המפיק הוותיק של רדיוהד. גודריץ' "אני חושב שזה פשוט יצא מזה שג'וני כתב את כל הריפים האלה, וחיכה שמשהו יקרה. אני חושב שהוא כתב מוזיקה וזו הייתה תקופה כל כך מוזרה בשנים האחרונות, אד [או'בריאן] הלך ועשה את תקליט הסולו שלו, אז זה קצת יצא מהתמונה ואז הכה ה-COVID."
The Smile עשו את הופעת הבכורה שלהם בהופעה בקליפ Live at Worthy Farm, שהופק על ידי פסטיבל גלסטונברי ושודר ב-22 במאי 2021. ההופעה הוקלטה בסתר מוקדם יותר באותו שבוע והוכרזה ביום השידור. הלהקה ביצעה שמונה שירים, עם יורק וגרינווד בגיטרה, בס, סינתיסייזר מוג ופסנתר רודס.
ביולי 2021, גודריץ' אמר ההרכב הקליט אלבום. בספטמבר אמר גרינווד שהם עדיין מחליטים מה לכלול באלבום ושהוא כמעט גמור. DIY כינה את האלבום לאחד האלבום המצופים ביותר שלהם בשנה, תוך השערה שהוא יחזור ל"מוזיקה המקוטעת והחרדתית" של היצירה המוקדמת של רדיוהד.
יורק ביצע את השיר "Free in the Knowledge", באירוע Letters Live ברויאל אלברט הול, באוקטובר. ב-29 וב-30 בינואר, ה-Smile הופיע בפני קהל בפעם הראשונה בשלוש הופעות שהועברו בשידור חי. הלהקה ניגנה והופיעה לראשונה עם השירים "Speech Bubbles", "A Hairdryer", "Waving a White Flag" ו-"The Same". ההופעות כללו גם ביצועים של "Open the Floodgates", שיורק ביצע לראשונה ב-2010, וקאבר לסינגל " It's Different for Girls " משנת 1979 של ג'ו ג'קסון.
ב-NME, ג'יימס בלמונט נתן להופעה של הלהקה ארבע מתוך חמש נקודות. בגרדיאן, קיטי אימפריה נתנה לו ארבעה מתוך חמישה, וכתבה ש:הם הכי משכנעים מבחינה מוזיקלית כשהם מתרחקים רחוק יותר מרדיוהד", בעוד המבקר הראשי אלכסיס פטרידיס העניק רק שלושה, ואמר שזה "מסקרן ולא מסנוור, קסום לסירוגין, מלא ברעיונות מרתקים שלא תמיד מתלכדים".
A Light for Attracting Attention
ב-20 באפריל 2022, חברי ההרכב הכריזו על אלבום הבכורה שלהם, A Light for Attracting Attention. הוא יצא באופן דיגיטלי דרך אקס-אל רקורדינגס ב-13 במאי 2022, עם יציאת יציאה פיזית ל-17 ביוני. הלהקה הוציאה את השיר "Free in the Knowledge", עם קליפ בבימויו של ליאו לי. האלבום זכה לשבחים. מבקר הפיצ'פורק ריאן דומבל כתב שזה "ללא ספק, האלבום הטוב ביותר עד כה של פרויקט צדדי של רדיוהד". הוא הגיע למקום החמישי במצעד האלבומים הבריטי.
הסינגל הראשון, "You Will Never Work in Television Again ", יצא בפלטפורמות סטרימינג ב-5 בינואר 2022. אחריו הגיעו "The Smoke", "Skrting on the Surface", "Pana-vision " ו" Thin Thing ". ב-16 במאי, החל סיבוב הופעות באירופה וסיבוב הופעות בצפון אמריקה שיצא בנובמבר.
סגנון
ב-Consequence נכתב שההרכב משלב אלמנטים של פוסט-פאנק, פרוטו-פאנק ומת'-רוק. פיצ'פורק השווה אותם ל"רגישויות רוק וינטג' של רדיוהד", עם "קפיצה קלה לתופים של סקינר" ו"תוקפנות לא מוכרת מגרינווד בקו הבאס". מבקר הגרדיאן אלכסיס פטרידיס אמר שההרכב "נשמע בו זמנית כמו גרסה יותר שלדית ומסוקסת של רדיוהד". הוא מזכיר השפעות רוק מתקדם עם משקלים יוצאי דופן, ריפים מורכבים ופסיכדליה מוטורית "קשוחה". קיטי אמפייר ציינה אלמנטים של אפרו-ביט ב-"Just Eyes and Mouth" והשפעה ממוזיקה אלקטרונית משנות ה-60 ב-"Open the Floodgates" ו-"The Same". בביקורת על "You Will Never Work in Television Again", מבקר הפיצ'פורק ג'ייסון גרין תיאר אותו כ"נאמבר רוק גולמי" המזכיר את האלבום The Bends של רדיוהד מ-1995.
מבעד למראה (סרט, 1936)
מבעד למראה (באנגלית: Thru the Mirror) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי של מיקי מאוס שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס בשנת 1936. בסרט זה, למיקי יש חלום מסוג של 'מבעד למראה' בו הוא עובר דרך המראה שלו ונכנס לעולם משונה והפוך שבו הכל חי. בעודו שם, הוא עוסק במופע ריקוד של פרד אסטר עם זוג כפפות וחבילת קלפים, עד שהקלפים מניסים אותו מהעולם המוזר. זהו הסרט ה-83 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצא לאקרנים והרביעי באותה השנה.
עלילה
מיקי נרדם לאחר שקרא את הרומן "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם" של לואיס קרול משנת 1871 וחולם שהוא עובר דרך המראה שמעל האח למציאות חלופית. מעבר למראה, הרהיטים והרכוש שלו התעוררו לחיים והוא מסתבך בצורה מגושמת עם כיסא נדנדה, הדום ומטרייה. מיקי אוכל אגוז שמציע לו מפצח אגוזים וזה גורם לפלג גופו התחתון להסתובב בטירוף. זה גם גורם לו לגדול בטירוף עד שראשו פוגע בתקרה, ומיד לאחר מכן להתכווץ לגודל זעיר.
הטלפון מתחיל להזעיק את המשטרה, ומיקי בורח בעוד הטלפון מצלצל פעם אחר פעם. מתנדנד מכבל מנורה (מה שגורם לה להתכבות ולהידלק בתהליך) ואז דוהר על פני גלובוס, מיקי מועד ונופל לאוקיינוס, עד שהוא מגורש משם על ידי המלך נפטון הזועם באמצעות דקירת ישבנו של מיקי בקלשונו. מיקי חוזר לגודלו הנורמלי בזמן תוך כדי ריצה לעבר המראה, בחזרה לעולם האמיתי ולהצטרף מחדש למיקי הישן במיטה. מתברר שהצלצול הוא השעון המעורר של מיקי, שמיקי המנומנם משליך לתוך המגירה וחוזר לישון.
שרירי הפנים
שרירי הפנים הם קבוצה של שרירי שלד מפוספסים שלתנועות שלהם אחראי עצב הפנים והם שולטים בין היתר על הבעת הפנים. הם נמצאים רק ביונקים, למרות שהם נובעים מתאי הרכס העצבי שנמצאים בכל החולייתנים. הם השרירים היחידים שמתחברים לדרמיס.
מבנה
שרירי הפנים נמצאים ממש מתחת לרקמה התת-עורית. כשהם מתכווצים, עור הפנים זז. שרירים אלו גורמים גם לקמטים בעור הפנים בזווית ישרה לקו הפעולה של השרירים.
לתנועות שרירי הפנים אחראי עצב הפנים, כאשר כל עצב משרת צד אחד של הפנים. לעומת זאת, לשרירי הלעיסה הסמוכים אחראי העצב המנדיבולרי, ענף של העצב המשולש.
רשימת שרירים
בשרירי הפנים כלולים:
לשריר הפלטיזמה אחראי עצב הפנים. למרות שהוא נמצא בעיקר בצוואר וניתן למנות אותו עם שרירי הצוואר, הוא יכול להיחשב גם כשריר הבעת פנים.
לשרירי הסטילוהיואיד, הסטפדיוס והבטן האחורית של השריר הדו-בטני אחראי עצב הפנים, אך הם אינם נחשבים לשרירים של הבעת פנים.
התפתחות
שרירי הפנים נגזרים מהקשת הענפית/פרינגיאלית השנייה. בבני אדם, הם בדרך כלל מתחילים להיווצר בסביבות השבוע השמיני להתפתחות העובר.
משמעות קלינית
חוסר יכולת ליצור הבעות פנים בצד אחד של הפנים עשוי להיות הסימן הראשון לפגיעה בעצב של השרירים הללו. פגיעה בעצב הפנים גורמת לשיתוק פנים של שרירי הבעת הפנים. נזק זה יכול להתרחש בשבץ מוחי, שיתוק על שם בל או סרטן בלוטת מיצד האוזן מכיוון שעצב הפנים עובר דרך הבלוטה. בלוטת מיצד האוזן יכולה להינזק לצמיתות על ידי ניתוח או זמנית על ידי טראומה. מצבים אלו של שיתוק לא רק מעכבים את הבעת הפנים אלא גם פוגעים קשות ביכולתו של המטופל לדבר, באופן קבוע או זמני.
פראט אנד ויטני PW4000
PW4000 הוא מנוע מניפה סילוני תעופתי, תוצרת חברת פראט אנד ויטני אשר תוכנן (גרסת מניפה בקוטר 94 אינץ') לספק דחף של 52,000-62,000 ליברות. המנוע פותח באמצע שנות ה-80, כיום (נכון לשנת 2011) נמצא בשרות עולם התעופה וסביר להניח שימשיך עוד שנים רבות במטוסי הנוסעים בעלי גוף רחב כגון בואינג 747, בואינג 767, MD11, איירבס A300 ואיירבס A310.
רקע
המנוע PW4000 של חברת פראט אנד וויטני נולד לפני יותר מ-20 שנה והיווה ציון דרך ועלית מדרגה בעולם התעופה. המנוע תוכנן לשמש כמחליף למשפחת מנועי JT9 ששמשו את המטוסים רחבי הגוף של אותה תקופה: בואינג 747, MD-11 ו-A300.
פיתוח המנוע נועד להשיג שתי מטרות: תוספת דחף באמצעות שיפורים במבנה המנוע, שימוש במתכות מתקדמות והרכבת חלקים בצורה מדויקת.
החידוש שבמחשב המנוע
ווסת הדלק הוחלף במחשב שיודע בכל רגע נתון באיזו סביבה המטוס טס ומה דרישות מערכת בקרת הטיסה. הפקודות מתא הטייס מועברות למנוע בצורה חשמלית (חיסכון במשקל). המחשב מקבל את הנתונים השונים ומחליט איזה כוח דחף המנוע יפתח וכיצד יופעלו מערכותיו השונות. כדי לשמור על בטיחות הטיסה המחשב שמפקח על המנוע בנוי משני ערוצים בעלי יכולת עצמאית לשלוט בכל הפעולות הנדרשות מהמחשב זאת לטובת יתירות למקרה של הופעת כשל באחד מערוצי הבקרה. לשיטה זו של בקרת מנוע ניתן שם FADEC ראשי התיבות של Full Authority Digital Engine Control.
המעבר לבקרה ממוחשבת תרם לחישוב וביצוע מדויק של כמות הדלק הנשרפת בתא הבעירה. ניתן לנצל בצורה מיטבית את יכולות מדחס המנוע מבלי שייווצרו תקלות בזרימת האוויר במנוע (תופעת הנחשול SURGE) ואם ישנה סכנה של התפתחות נחשול המחשב יזהה זאת ויבצע פעולות מקדימות שימנעו תקלות בפעולה. בנוסף, מחשב מנוע PW4000 מפקח על פעולות של תת-מערכות נוספות מעבר לפיקוח על הדלק. המחשב מסדיר את אופן זרימת האוויר לאורך מדחס המנוע ומונע בזבוזים מיותרים כמו במנועים נטולי מחשב. שמירה על כמות האוויר מדויקת במדחס מועילה לנצילות וחיסכון בדלק. במנוע PW4000 הטילו על המחשב גם את מטלת השמירה על טמפרטורת שמן המנוע והדלק. כיוון שבקרת בטמפרטורת השמן והדלק מבוססת על קירור אוויר יכול המחשב באמצעות וסת לשמור על טמפרטורה אופטימלית אשר משפרת את ביצועי המנוע. הישג נוסף המתקבל כתוצאה מבקרה זו, הוא הקטנה משמעותית של פליטת החומרים המזהמים ביחס ל JT9.
גם החברות המתחרות GE עם המנוע CF6-80 וחברת RR עם ה- RB211-524 עברו לבקרה ממוחשבת. את החיסכון שהושג בצריכת דלק אפשר לראות בדוגמה הבאה: מטוס B747-300 צורך בערך בכל שעת טיסת שיוט כ 10 טון דלק (4 מנועים JT9) ואילו B747-400 עם 4 מנועי PW4000 צורך כ 9.5 טון דלק לכל שעה של טיסת שיוט. ניתן לומר שכל המנועים בעולם התעופה, האזרחי והצבאי, פועלים עם בקרה ממוחשבת, היעילה והבטוחה.
מנוע ה- PW4000 לא הצליח כמצופה מבחינה מסחרית. ה- CF6-80 דחק את רגליו מכיוון של PW4000 היו הרבה מחלות ילדות וליקויים הקשורים לתכנון מבנה המנוע אשר גרמו אף לכיבוי מנוע באוויר. כתוצאה מכך הרבה מפעילים בחרו במתחרה. במשך הזמן בוצעו שיפורים למבנה המנוע וגם עדכונים למערכת הממוחשבת. היום המנוע נחשב לאמין מאוד. המנוע מאפשר מעל 20,000 שעות טיסה לפני שיש צורך לשלוח אותו לשיפוץ.
דיזנגוף 99
דיזנגוף 99 הוא סרט קולנוע ישראלי שעלה לאקרנים ביוני 1979. את הסרט כתב וביים הבמאי אבי נשר. הסרט הפך עם השנים לסרט פולחן פופולרי בתולדות הקולנוע הישראלי, והוא מגולל את סיפורם של שלושה צעירים השוכרים במשותף דירה בדיזנגוף ואת חוויותיהם ב"סצנה התל אביבית".
עלילה
שלושה צעירים: נתי (גידי גוב), מושון (מאיר סוויסה) ואוסי (ענת עצמון), עוברים לגור בצוותא בדירה ברחוב דיזנגוף - מרכז חיי הלילה והחברה בתל אביב של שנות ה-70.
בבקרים עובדים השותפים בתור פקידים זוטרים במשרד משעמם, ובערבים הם יוצאים לבילויים לאורך הלילה. הצעירים עוברים חוויות שונות הכוללות התנסויות מיניות, אלכוהול, דיסקוטקים והרבה מוזיקה.
בד בבד, מתכנן נתי להתפרנס מסרטוני פרסומת, ואף גורר את מושון ואוסי להרפתקה כלכלית מסוכנת של הפקת סרטון פרסומת לבירה, שסופה צפוי וידוע מראש. אולם בסופו של דבר הכול מסתדר, סרטון הפרסומת השני ונטול האמירה האמנותית מצליח, ונתי, מתוסכל, בורח לאמריקה כדי למצוא את עצמו.
ברקע גם משולש רומנטי בין נתי, אוסי ומירי, חברתו לשעבר של נתי (גלי עטרי), והוא מסתיים בסצנה מינית, נועזת ופורצת דרך לתקופתה, של שלישייה בין גוב, עטרי ועצמון.
על הסרט
הסרט הצליח מאוד בקופות בזמן יציאתו. הוא מהווה במבט לאחור פתח להבנת התרבות הצעירה של אותן שנים, המשליכה לא מעט גם על זו של ימינו. מה גם שנשר ושותפתו-חברתו שרון הראל, הקפידו לתעד כאן את כל מה שהיה נחשב באותם ימים, החל מדיסקו וכלה בזמרי פופ, שמשיריהם מורכב הפסקול המגוון שמתוכו התפרסמו הלהיטים "לגור איתו" בביצוע ריקי גל, "צליל מכוון" של יצחק קלפטר, "דרך ארוכה" בביצוע גלי עטרי, "מסיבת יום שישי" בביצוע צביקה פיק, "לילה לי" בביצוע יוריק בן דוד, ו"עוברים דירה" בביצוע דורי בן זאב. את שיר הנושא שר יגאל בשן.
בסצנה אחרת, נתי (גידי גוב) מנסה לכתוב תסריט בשם "הפחדנים", אשר לימים יהפוך במציאות, להיות שם סרטו הבא של אבי נשר.
איליה פריגוז'ין
איליה פריגוז'ין (Ilya Viscount Prigogine, ) היה פיזיקאי, כימאי ומתמטיקאי בלגי-יהודי יליד רוסיה וזוכה פרס נובל בכימיה לשנת 1977 בזכות עבודתו על מבנים דיסיפטיביים, מערכות מורכבות ואי-הופכיות.
קורות חיים
פריגוז'ין נולד במוסקבה ב-1917, מספר חודשים לפני המהפכה הבולשביקית. אביו, רומן פריגוז'ין, היה מהנדס כימי במכון הטכנולוגי של מוסקבה, ואימו פסנתרנית. משפחתו לא אהבה את המערכת הסובייטית ועזבה את רוסיה בשנת 1921. הם נדדו בתחילה לגרמניה וב-1929 עברו לבלגיה, מקום בו זכה פריגוז'ין באזרחות בשנת 1949.
פריגוז'ין למד באוניברסיטה החופשית של בריסל. בשנת 1947 הוא התמנה כפרופסור לכימיה באוניברסיטה זו. בהמשך הוא נתמנה כמנהל המרכז למכניקה סטטיסטית ותרמודינמיקה באוניברסיטת טקסס באוסטין ועמד בראש מכון סולווי בבריסל. שימש כעורכו של Foundations of Physics, כתב עת בפיזיקה העוסק בבעיות יסוד העומדות בפני הפיזיקה המודרנית.
בשנת 1977 זכה פריגוז'ין בפרס נובל לכימיה על עבודתו בתחום התרמודינמיקה של מערכות הרחוקות משיווי משקל, שפורסמה לראשונה בשנת 1955 בספרו "תרמודינמיקה של תהליכים לא-הפיכים".
עבודתו
פריגוז'ין ידוע בעיקר הודות להגדרה שלו של מבנים דיסיפטיביים והתפקיד שלהם במערכות תרמודינמיות שנמצאות רחוק משיווי משקל, תגלית שבזכותה זכה בפרס נובל בכימיה לשנת 1977. בקיצור, פריגוז'ין הראה שייבוא ופיזור של אנרגיה לתוך מערכת כימית יכולה להפוך את המיקסום של האנטרופיה, תהליך שמתרחש כתוצאה מהחוק השני של התרמודינמיקה.
דבר זה מוביל להגדלת האנטרופיה במערכת הכללית יותר (שמכילה את המבנה הדיסיפטיבי), בהתאם לחוק השני של התרמודינמיקה. המערכות הדיסיפטיבית תלוית בזרימת אנרגיה אל ומתוך המעטפת של המערכת כדי לשמור על הארגון הפנימי שלהן - כלומר כדי ולשמור על המצב האנטרופי הנמוך שלהן.
התאוריה של מבנים דיסיפטיביים הובילה למחקרים פורצי דרך על מערכות בעלות ארגון עצמי כמו גם במחקר פילוסופי אודות היצירה של סיבוכיות בישויות ביולוגיות ובמחקר אחר תפקידו של הזמן בייצור תהליכים בלתי הפיכים וביצירת סדר במסגרת מדעי הטבע.
רבים רואים בעבודתו של פריגוז'ין כגשר בין המדעים לבין מדעי החברה. יחד עם רוברט הרמן, פרופסור מאוניברסיטת טקסס באוסטין, הוא פיתח את הבסיס למודלים של זרימת שני נוזלים, מודל תחבורה עבור רשתות עירוניות, תוך שימוש בעיבוי בוז-איינשטיין לתחום הנדסת תחבורה. זאת במקביל למודל שני נוזלים במכניקה סטטיסטית קלאסית. הפורמלית שלו של התארגנות עצמית שימשה "כגשר זמני" בין תורת המערכות הכלליות לבין תרמודינמיקה.
לדעת פריגוז'ין הפיזיקה סובלת מ-3 פרדוקסים, האחד הוא פרדוקס הזמן שבו אף על פי שאנו מכירים תהליכים אי-הופכיים בזמן, משוואות יסוד של הפיזיקה הן הופכיות. פרדוקס הקוונטים שבו פונקציית הגל המתארת חלקיק "קורסת" בעקבות מדידה והופכת למצב מוגדר יותר שאינו הפיך, ואשר משוואות תורת הקוונטים אינן מתארות את התרחשותו, ופרדוקס הייקום שבו המשוואות של איינשטיין נותנות לייקום מצב התחלתי. אלא שרגע הבריאה הוא רגע סינגולרי שאינו מובן במשוואות.
בספר "סדר מתוך הכאוס" טענו פריגוז'ין וההיסטוריונית איזבלה סטנגר כי הפיזיקה משועבדת לנוסחאות המכניסטיות שבהן אין אי-הופכיות בזמן. הספר נקרא במקור הצרפתי "הברית החדשה" ואמור להיות מנוגד להשקפה של הביולוג ז'אק מונו, שגרס כי הברית הישנה בין האדם לטבע נשברה. ההיסטוריה מלאה תופעות אי-הפיכות שמשנות אותה, ואילו משוואות הפיזיקה הן הופכיות. לדעת פריגוז'ין קיום של מושג זמן בפיזיקה יוביל למושג זמן בביולוגיה וזה יוביל למושג זמן במדעי החברה. דבר זה ידגים לדעתו כי האדם הוא חלק מהיקום.
עבודותיו בשנותיו האחרונות התמקדו בתפקיד המתמטי של דטרמיניזם במערכות לא ליניאריות ברמה הקלאסית וברמה הקוואנטית.
בתחילה נשא לאישה את המשוררת הבלגית הלנה יופה, וב-1945 נולד להם בן. לאחר גירושיהם, ב-1961 נשא את הכימאית הפולנית מריה פרוקופוביץ' ובשנת 1970 נולד להם בן.
אירוסמית'
אירוסמית' (אנגלית: Aerosmith) היא להקת הארד רוק אמריקאית פופולרית אשר נוסדה בשנת 1970 ופועלת עד היום. הלהקה נחשבת כלהקה בוסטונית למרות שאף אחד מחבריה אינו מבוסטון.
אירוסמית' זכתה לפופולריות רבה בשנות השבעים, אך הפיצול בתחילת שנות השמונים וצריכתם הרבה של סמים ואלכוהול בקרב חברי הלהקה עמדו להם למכשול. מאז שנת 1984, לאחר שחזרו חברי הלהקה לפעול יחדיו, הפכה אירוסמית' לאחת הלהקות המצליחות בעולם.
חמשת חברי הלהקה המקוריים הם סטיבן טיילר (שירה), ג'ו פרי (גיטרה ראשית), טום המילטון (בס), ג'ואי קרמר (תופים) ובראד וויטפורד (גיטרה שנייה). זהו הרכב הלהקה מאז ועד היום, מלבד התקופה שבין יולי 1979 בה עזב פרי את הלהקה (ו-וויטפורד אחריו בשנת 1981) לאפריל 1984 בה התאחדה הלהקה.
תחילת הדרך
שורשיה של אירוסמית' החלו להתפתח בסוף שנות השישים. סטיבן טיילר היה מתופף וזמר רקע מיונקרס, ניו יורק, אשר לקח חלק בסדרה של להקות לא מצליחות. בשנת 1969, בזמן חופשה בסונפי, ניו המפשייר, טיילר פגש בנגן הגיטרה ג'ו פרי אשר עבד באותו הזמן כשוטף כלים בנמל-סונפי וכנגן בלהקה ביחד עם הבסיסט טום המילטון.
המילטון ופרי עברו לבוסטון בספטמבר, שם פגשו במתופף ג'ואי קרמר, גם כן מיונקרס, אשר הכיר את טיילר כבר מלפני כן וקיווה לנגן ביחד איתו בלהקה. קרמר, אשר היה סטודנט במכללת ברקלי למוזיקה, החליט לנשור מן הלימודים ולהצטרף ללהקה. באוקטובר 1970, שלושת הנגנים נפגשו שוב עם סטיבן טיילר. טיילר, אשר היה כאמור מתופף וזמר רקע, סירב לנגן בתופים בלהקה והתעקש על כך שייקח חלק בה רק אם יהיה הסולן. השאר הסכימו, ואירוסמית' הוקמה רשמית. שם הלהקה, אשר הוצע על ידי קרמר, נבחר לאחר שנשקלו השמות The Hookers ו- Spike Jones.
הלהקה צרפה אליה את ריי טבנו, חבר ילדות של טיילר, כנגן גיטרת-הקצב, אך טבנו לבסוף הוחלף בבראד וויטפורד, אשר גם כן למד במכללת ברקלי למוזיקה. בשתי שנותייה הראשונות ניגנה הלהקה מדי ערב במועדונים באזור בוסטון ומדי פעם גם בניו יורק, שם גילה אותם קלייב דייוויס, נשיא קולומביה רקורדס דאז. בשנת 1972 הלהקה הוחתמה על ידי דייוויס בחברת התקליטים. בשנת 1973 יצא אלבומה הראשון של הלהקה אשר נשא את שמה, Aerosmith, וזכה להצלחה מקומית. השיר הבולט ביותר מאלבום זה (ולימים הפך למן המזוהים עם הלהקה) הוא "Dream On" אשר כתב והלחין סטיבן טיילר. שנה לאחר מכן יצא אלבומה השני של הלהקה, Get Your Wings.
הלהקה המשיכה להופיע בארצות הברית - בעיקר בתור להקת חימום. אך בשנת 1975 יצא אלבומה השלישי, Toys in the Attic, אשר הקנה להם מעמד של להקה מוכשרת בזכות עצמה, במיוחד לאחר ביקורות עבר חוזרות ונשנות אשר האשימו את אירוסמית' בחיקוי סגנון המוזיקה של להקת הרוק הבריטית האבנים המתגלגלות. סגנון האלבום, אשר הפך להצלחה מיידית, היה תערובת של הבי מטאל וגלאם רוק, ונכללו בו בין היתר הלהיטים "Walk This Way" ו-"Sweet Emotion". הצלחת האלבום גרמה להתעניינות מחודשת בשני אלבומיה הקודמים של הלהקה גם כן.
בשנת 1976 יצא אלבומה הרביעי של הלהקה, Rocks. האלבום זכה לביקורות מצוינות ונחשב לאחד מן האלבומים הטובים בהיסטוריה ולמן המשפיעים בתחום.
הפיצול וההתאחדות
אירוסמית' הוציאה עוד מספר אלבומים במידת הצלחה משתנה ואף הופיעה בגרסת הסרט של מועדון הלבבות השבורים של סרג'נט פפר (בכיכובם של הבי ג'יז), אך השימוש הרב בסמים בקרב חברי הלהקה החל להשפיע על יצירתה. בזמן הקלטת אלבומה השישי של הלהקה - Night in the Ruts, בשנת 1979, עזב ג'ו פרי את הלהקה והקים פרויקט עצמאי. פרי הוחלף, אך בשנת 1981 עזב גם בראד וויטפורד והוחלף גם הוא לצורך הוצאת אלבומה השביעי של הלהקה, Rock in a Hard Place. גם וויטפורד הקים להקה חדשה, אך לא הוא ולא פרי זכו להצלחה בפעילותם מחוץ לאירוסמית'. שני האלבומים שהוציאה אירוסמית' עם הרכבה החדש אף הם לא זכו לפופולריות דומה לקודמיהם. בשנת 1983 הגיעה הלהקה לנקודת השפל כאשר בזמן הופעה התמוטט סטיבן טיילר על הבמה בעקבות מנת יתר.
בשנת 1984 התאחדה הלהקה הודות למאמצים של טים קולינס, המנהל האומנותי של פרי. קולינס הצליח לפתור מחלוקות ישנות בין חברי הלהקה והפחית את שימושם בסמים. הלהקה התאחדה רשמית בסיבוב הופעות אשר נשא את השם "בחזרה על האוכף" ("Back in the Saddle", אזכור לשיר מפורסם של הלהקה אשר יצא בשנת 1976).
בשנת 1986 הקליטו הרכב ההיפ-הופ .Run D.M.C, ביחד עם אירוסמית', גרסת כיסוי לשירם הפופולרי של אירוסמית' משנת 1975 - "Walk This Way". השיר המחודש היה להצלחה אדירה, ומיוחסים לו גם ייסודו של תת-הז'אנר ראפ-רוק וגם החזרת הלהקה אל הזרם המרכזי.
התחיה המחודשת של הלהקה הפכה אותה לאחת מן הלהקות הפופולריות והמצליחות ביותר בעולם מבחינה מסחרית. אלבום האולפן העשירי של הלהקה, Pump, הפך להצלחה מסחרית מסחררת ואף זיכה את אירוסמית' בפרס גראמי עבור השיר "Janie's Got a Gun".
שנות ה-90
בשנת 1993 הוציאה הלהקה את האלבום Get a Grip אשר היה להצלחה אדירה וזכה בתואר פלטינה כפולה. שלושת הסינגלים אשר הביאו להצלחת האלבום,
בשנת 1994 יצא אלבום האוסף השלישי של הלהקה, Big Ones, אשר כלל גם שירים מאלבומם הקודם. ב-12 ביולי באותה השנה הופיעה הלהקה בתל אביב, בפארק הירקון.
בשנת 1996 החליטו חברי הלהקה להיגמל מסמים, החלטה אשר קיימו.
בשנת 1997 יצא אלבום האולפן ה-14 במספר של הלהקה- Nine Lives. האלבום כלל את הלהיטים "pink" ו- "(Falling in Love (Is Hard on the Knees" אשר זכו להצלחה גדולה.
בשנת 1998 ביצעו אירוסמית' את שיר הנושא של הסרט שובר-הקופות ארמגדון - "I Don't Want to Miss a Thing". השיר היה להצלחה מסחררת כאשר הגיע לראש פסגת ה- Billboard Hot 100 והיה מועמד לפרס האוסקר לשיר הטוב ביותר. בסרט כיכבה בתו של סטיבן, ליב טיילר.
באותה שנה יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ענק אשר כלל את כל להיטיה עד אותה שנה והקליטה את אלבום ההופעה הרביעי שלה, A Little South of Sanity, באותו סבב.
העשור הראשון של המאה ה-21 - עד היום
בשנת 2001 הוציאה הלהקה את אלבום האולפן ה-15 שלה, Just Push Play, אשר זכה להצלחה גדולה, ובשנת 2002 החלה בסיבוב ההופעות של האלבום. שיאו של הסבב היה עם סיומו בטקס של פיפ"א בו התארחה והופיעה הלהקה.
בשנת 2004 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות נוסף בשם You Gotta Move. ההופעות הוקלטו והופצו כאלבום הופעה אשר נושא את שם המופע. בנוסף לתוכן ההופעה, באלבום מדברים חברי הלהקה על התמכרותם לסמים, הגמילה מהם ומהלך הקריירה שלהם. האלבום וההופעה זכו להצלחה מסחררת.
בשנת 2007 השיקה אירוסמית' ביחד עם חברת סוני את משחק הווידאו Guitar Hero: Aerosmith אשר זכה להצלחה גדולה. במשחק נכללו גרסאות חדשות של השירים "Dream On" ו-"Walk This Way". בעקבות הצלחת המשחק, החליטה הלהקה לצאת לסיבוב הופעות גדול, כולל ב-Quilmes Rock שבארגנטינה. באותו סיבוב הופעות, נפגעו היכולות הווקליות של הסולן סטיבן טיילר בעקבות מחלת הצהבת הנגיפית שבה לקה, ולמרות זאת זכה סיבוב ההופעות בתואר "הופעת השנה", וגרף יותר מ-170,000,000 דולר.
בשנת 2008 הלהקה עבדה יחד עם מפתחי משחק הווידאו המצליח "Guitar Hero", ויצא משחקה של הלהקה שכלל בתוכו את שיריה. בנוסף, כלל המשחק שירים שהשפיעו על התפתחותה של הלהקה, ומיד לאחר השקת המשחק יצאה לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית כדי לעודד את מכירות המשחק.
בשנת 2009 החלה הלהקה לעבוד על אלבום האולפן האחרון שלה עם חברת סוני. בנוסף, ב-10 ביוני, פתחה הלהקה בסיבוב הופעות ברחבי אמריקה שאמור היה להימשך עד סוף הקיץ. ב-5 באוגוסט נפל סטיבן טיילר מהבמה במהלך הופעה בדרום דקוטה, נפילה אשר הסתיימה בחבלות בראש, בצוואר ובשבר בכתף. בשל הפציעה הקשה בוטלו שאר הופעות הסבב. להקת ZZ Top שימשה כלהקת החימום ברוב ההופעות.
בשנת 2010 יצאו לסבב הופעות בשם Cocked Locked: Ready to Rock. הסיבוב נערך באירופה ובאמריקה, בלמעלה מ-18 מדינות, וכלל 42 הופעות. נוסף לכך, הופיעה הלהקה לראשונה בתולדותיה ביוון, בקולומביה ובפרו. מספר השירים הממוצע בהופעה היה כ-20 שירים, וכלל להיטים מכל הזמנים, כמו "Crazy" ,"Cryin'" ,"Pink" ,"Dream On" ,"I Don't Want to Miss a Thing" ואחרים. לאחר סיום הסיבוב, הצטרף סטיבן טיילר לצוות השופטים בתוכנית "אמריקן איידול" במקום סיימון קאוול שעזב את התוכנית.
בשנת 2012 הודיעו חברי הלהקה על פתיחת סיבוב הופעות חדש, "The Global Warming Tour", שיקדם את אלבומם החדש שעתיד לצאת ב-6 בנובמבר, בשם "Music From Another Dimension". הלהקה הוציאה שלושה סינגלים מהאלבום החדש: "What Could Have Been Love", "Lover alot ו"Legendary Child", אשר מככבים במצעדי הרוק.
הלהקה משתתפת בפסטיבל המוזיקה המצליח "iHeart Radio Music Festivle" בלאס וגאס יחד עם אמנים רבים, כמו בון ג'ובי, ריהאנה ונו דאוט.
ב-17 במאי 2017 הופיעה אירוסמית' בישראל בפעם השנייה, בפני כ-50 אלף איש בפארק הירקון.
ב-4 במאי 2023 הודיעה הלהקה שהיא תצא לסיבוב הופעות אחרון, שיתחיל ב-2 לספטמבר של אותה שנה ויסתיים ב-26 בינואר.
סטאלובה וולה
סטאלובה וולה (בפולנית: Stalowa Wola) היא עיר, שנמצאת במחוז סטאלובה וולה, שבפרובינציית פּוֹדְקַרְפָּאטִי, שבפולין.
גאוגרפיה
העיר נמצאת כ-48 ק"מ מז'שוב וכ-178 ק"מ מורשה.
תנועה ותחבורה
העיר נמצאת ליד הכבישים 77, 855 ו-871.
רנו אסטפט
רנו אסטפט (בצרפתית: Renault Estafette) היא מכונית מסחרית מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו, אשר יוצרה בין השנים 1959–1980 בצרפת.
בנוסף דגמי "רנו אסטפט" יוצרו בין השנים 1965–1969 באלג'יריה על ידי CARAL, בין השנים 1975–1978 יוצרו ברומניה על ידי דאצ'יה, ובין השנים 1964–1986 יוצרו במקסיקו על ידי DINA S.A (ברישיון רנו).
מני פקיאו
מני פקיאו (Emmanuel Dapidran "Manny" Pacquiao; נולד ב-17 בדצמבר 1978) הוא מתאגרף עבר מקצועי ופוליטיקאי פיליפיני. הוא היה אלוף עולם בשמונה ארגוני אגרוף מקצועי נפרדים והמתאגרף הראשון שזכה בעשרה תוארי אלוף עולם בשמונה קטגוריות משקל שונות. הוא כונה בתואר "מתאגרף העשור", לעשור הראשון של המאה ה-21, על ידי התאחדות עיתונאי האיגרוף של ארצות הברית, והוא המתאגרף היחיד בהיסטוריה שהחזיק בחגורת אליפות במשך ארבעה עשורים שונים.
לצד עיסוקו באיגרוף, פקיאו עוסק אף במשחק, מוזיקה, ופוליטיקה. בחודש מאי 2010 הוא נבחר לבית הנבחרים של הפיליפינים כנציג פרובינציית סרנגני.
תחילת דרכו
פקיאו נולד ב-17 בדצמבר 1978 במחוז בוקידנון שעל האי מינדנאו בפיליפינים. הוא הרביעי מבין שישה ילדים למשפחה ענייה. כאשר היה בכיתה ו' נפרדו הוריו. פקיאו נשר מבית ספר תיכון על רקע קשיים כלכליים. הוא עזב את אימו בגיל 14 ועבר למנילה לאחר שלא הצליחה לתמוך כלכלית בילדיה. את לימודי התיכון השלים רק בשנת 2007 והתקבל ללימודים אקדמיים בתחום ניהול עסקים. הוא היה חסר בית במנילה ולאחר שהחל מתאגרף והתקבל לנבחרת החובבים הלאומית של הפיליפינים קיבל מזון ומחסה על חשבון הממשל. הוא ניהל 64 קרבות חובבים, מתוכם ניצח ב-60.
דרכו כמתאגרף מקצועי
בשנת 1995 פתח בקריירה מקצועית כשהוא בן 16, גובהו היה 150 ס"מ והוא שקל אז 44.5 ק"ג בלבד (למעלה מ-3 ק"ג מתחת לקטגוריית המשקל המינימלית). בראיון שנתן מאוחר יותר בחייו הודה כי רימה בעת השקילה בטרם הקרב וטמן בכיסיו משקולות כדי שיגיע למשקל המינימלי המותר. קרבותיו המקצועיים הראשונים היו בקטגוריית משקל "קש". בקרב האיגרוף המקצועי בו השתתף, ב-22 בינואר 1995, ניצח בנקודות מתאגרף אחר. את הפסדו הראשון, בנוקאאוט, נחל כשהיה במשקל זבוב בקרב ה-12 שניהל. לאחר שלא הצליח להגיע למשקל המינימלי לקטגוריה, נאלץ לעטות כפפות כבדות מיריבו כדי להגיע למשקל הדרוש, עובדה שהעניקה יתרון ליריבו.
לאחר הפסדו הראשון המשיך פקיאו וניצח ב-15 קרבות רצופים במשקל זבוב, באחד מהם זכה באליפות משקל זבוב של פדרציית האיגרוף של המזרח והאוקיינוס השקט (Oriental and Pacific Boxing Federation). לאחר שהגן על תוארו בקרב אחד קיבל הזדמנות לקרב על אליפות העולם במשקל זבוב של ה-WBC וניצח בנוקאאוט בסיבוב השמיני. הוא הגן על תואר זה בקרב אחד, אולם בקרב שני הפסיד את התואר למתאגרף מדגון סינגסורט מתאילנד. לאחר הפסדו העלה פקיאו במשקל, פסח על משקל תרנגול והחל מתאגרף במשקל נוצה-קל (עד 55 ק"ג) ובו זכה בתואר העולמי של ה-IBF, בקרב שנערך בלאס וגאס. הוא הגן על תוארו זה בארבעה קרבות באימונו של מאמן האיגרוף הנודע פרדי רואץ'.
מערב פקיסטן
מערב פקיסטן (אורדו: مغربی پاکستان בנגלית: পশ্চিম পাকিস্তান) הייתה אחת מן המדינות הפקיסטניות שהוקמה בשנת 1955, לאחר תוכנית יחידה אחת.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-15 בנובמבר 2003 התמודד פקיאו נגד מרקו אנטוניו בררה (Marco Antonio Barrera) בסן אנטוניו, טקסס, בקרב שרבים רואים בו את פריצת הדרך הגדולה שלו בעולם האיגרוף. הקרב נערך בקטגוריית משקל נוצה, לראשונה בקריירה של פקיאו, ובו הביס את בררה וזכה בתואר אלוף העולם במשקל נוצה של המגזין The Ring. בכך היה לפיליפיני הראשון הזוכה בתארים עולמיים באיגרוף בשלוש קטגוריות משקל. הוא הגן על תוארו זה פעמיים בטרם ויתר עליו בשנת 2005.
ב-19 במרץ 2005 התמודד פקיאו לראשונה בקטגוריית משקל קל-נמוך (עד 59 ק"ג) נגד אלוף העולם המקסיקני אריק מורלס על התואר הפנוי של ה-WBC וה-IBA. קרב זה נערך במלון MGM בלאס וגאס ופקיאו הפסיד בו בנקודות, ובהחלטה פה אחד של שלושת השופטים, לאחר 12 סיבובים. ב-10 בספטמבר 2005 התמודד על התואר הבינלאומי של ה-WBC במשקל קל-נמוך ובו ניצח. הוא הגן על תוארו זה בחמישה קרבות.
מערב פקיסטן
מערב פקיסטן הייתה למעשה המדינה הפוליטית השולטת באיחוד, למרות שלמזרח פקיסטן יותר מחצי אוכלוסייתו. למזרח היו גם מספר מושבים קטן מזה של השנייה באספה המכוננת של פקיסטן. כדי לסיים את אי השוויון הנגרם, החליטה ממשלת פקיסטן לחלק את המדינה הגדולה לשתי מדינות קטנות יותר: מזרח ומערב פקיסטן. הרעיון הועלה במסגרת תוכנית יחידה אחת על ידי ראש ממשלת פקיסטן צ'אודהרי מוחמד עלי ב-22 בנובמבר 1954. הרעיון מומש על ידי חוסיין שהיד סוהרוורדי.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-21 בינואר 2006 התמודד פקיאו פעם נוספת נגד אריק מורלס וזכה בניצחון בנוקאאוט בסיבוב ה-10. ב-2 ביולי הגן פקיאו על תואר ה-WBC במשקל קל-נמוך. ב-2 ביולי 2006 הגן פקיאו על תואר ה-WBC נגד אוסקר לאריוס. פקיאו זכה בקרב בהחלטה פה אחד של השופטים, לאחר שהפיל את לאריוס פעמיים במהלך קרב בן 12 סיבובים בפיליפינים. למחרת הקרב העניקה לו נשיאת הפיליפינים גלוריה מקפגל ארויו את עיטור אביר מסדר הכבוד של לאקאנדולה לכל חייו.
מערב פקיסטן
מערב פקיסטן התפרקה לאחר שמרכת המשפט למעשה ביטלה את תוכנית יחידה אחת, ושינתה את שם המדינה ל-"הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן".
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-18 בנובמבר 2006 נפגש פקיאו עם מורלס לקרב שלישי בין השניים, לפני קהל של למעלה מ-18,000 צופים בלאס וגס, בו ניצח פקיאו בנוקאאוט בסיבוב השלישי. ב-14 באפריל 2007 התמודד פקיאו עם חורחה סוליס, בקרב שנערך בסן אנטוניו ואשר הסתיים בניצחון של פקיאו בנוקאאוט בסיבוב השמיני. לאחר קרב זה רשם פקיאו 44 ניצחונות, 3 הפסדים, ושני קרבות בתיקו בקריירה המקצועית שלו.
מערב פקיסטן
עצמאות לאחר השלטון הבריטי
בזמן עצמאותה של פקיסטן, נפגשו מייסדי המדינה בוועידה. הם דנו על עתידה של הארץ ועל חלוקת השטחים של פקיסטן והודו. לאחר מכן, נהפכה לשני אזורים נפרדים, שהיו במרחק של כ-1,600 ק"מ אחת מן השנייה. החלק המזרחי - השתרע על פני שטחי בנגלדש של ימינו, והמערבי - על שטחי פקיסטן המודרנית. התהליך הוביל לבעיות גדולות בממשלה החדשה.
מני פקיאו
דרכו כמתאגרף מקצועי
ב-6 באוקטובר 2007 נפגש פקיאו לקרב שני עם אנטוניו בררה וניצח בהחלטה פה-אחד של השופטים.