cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רוק הדסון
רוק הדסון (באנגלית: Rock Hudson; 17 בנובמבר 1925 – 2 באוקטובר 1985) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, נודע בזכות תפקידי "הגבר הרומנטי" המוביל בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20.
הדסון זכה בתארים רבים, כגון כוכב השנה וגבר השנה על ידי כתבי-עת שעוסקים בקולנוע, והיה אחד השחקנים הפופולריים הידועים בזמנו לאורך כארבעה עשורים. הוא היה אחד מהידוענים הראשונים בהוליווד שנפטרו מאיידס.
תקופת ילדותו ונעוריו
הדסון נולד בשם רוי הרולד שירר הבן (.Roy Harold Scherer Jr) בווינטקה, אילינוי. בנם של קטרין ווד, מרכזנית טלפון, ורוי הרולד שירר האב, מכונאי רכב, שנטש את משפחתו בתקופת השפל הגדול. אימו נישאה בשנית, ואביו החורג וולאס "וואלי" פיצג'רלד אימץ אותו, ושם משפחתו שונה לפיצג'רלד. הדסון למד בתיכון ניו טרייר ושנים אלו לא היו "מזהירות". הוא שר במועדון השירה של בית הספר והיה ידוע כנער ביישן שעסק בשליחויות, חלוקת עיתונים ונשיאת מטות גולף. בסיום לימודי התיכון הוא שירת בפיליפינים כמכונאי מטוסים בצי של ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. בשנת 1946 עבר ללוס אנג'לס על מנת לפתח קריירת משחק. הוא למד דרמה באוניברסיטת דרום קליפורניה, אך נזרק בגלל ציונים נמוכים. הוא עבד כנהג משאית בציפייה לפריצת דרך בקריירה הקולנועית שלו. פגישה עם מאתר כישרונות (סקאוטר) מהוליווד בשם הנרי וילסון ב-1948 הניעה את תחילת הקריירה הקולנועית שלו.
תחילת הקריירה
הופעתו הראשונה של הדסון הייתה ב-1948 בתפקיד קטן בסרטם של האחים וורנר "Fighter Squadron". הדסון נזקק ללא פחות מ-38 טייקים כדי להגיש את השורה היחידה שלו בסרט.
הוא התאמן במשחק, שירה, ריקוד, סיוף ורכיבה והחל להתפרסם בכתבי עת שעסקו בקולנוע. בשנת 1954 שיחק, לצדה של הכוכבת ג'יין ויימן, בתפקיד הנער הרע בסרטו של דאגלס סירק "השיגעון הנפלא" (Magnificent Obsession). הסרט זכה לתשומת לב תקשורתית רבה והפך את הדסון לשחקן מפורסם. באחת הכתבות אף תואר הדסון כשחקן הפופולרי של השנה. ב-1955 הופיע שוב לצידה של ג'יין ויימן בסרט "כל שהשמים מרשים", גם הוא בבימויו של סירק.
הפופולריות של הדסון הלכה וגברה עם צאתו בשנת 1956 של "ענק", סרטו של ג'ורג' סטיבנס על פי ספרה של עדנה פרבר. בסרט שיחק הדסון לצידם של הכוכבים אליזבת טיילור וג'יימס דין. הופעתם המרשימה של הדסון ודין בסרט זיכתה את שניהם במועמדות לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
קריירה מאוחרת
הפופולריות שלו בקולנוע דעכה בסוף שנות השישים, אך במקביל הוא החל להופיע בטלוויזיה בהצלחה יחסית. הצלחתו הגדולה ביותר הייתה בסדרת הטלוויזיה "מקמילאן ואשתו" לצידה של סוזאן סיינט ג'יימס בשנים 1971–1977. הוא שיחק בסדרה קצין משטרה בכיר בשם סטיוארט "מק" מקמילאן, בעוד סיינט ג'יימס משחקת את סאלי אשתו.
הדסון החלים מהניתוח, אך המשיך לעשן. הוא נראה חולה בסרט "השגריר" בשנת 1984 לצידו של רוברט מיצ'ם. בין שני הכוכבים שררה איבה, ומיצ'ם עצמו סבל מבעיית שתייה חמורה. זה היה סרטו האחרון, שנה מאוחר יותר בריאותו של הדסון הידרדרה והוא מת מאיידס.
מ-1984 ועד 1985 הוא השתתף בסדרה המצליחה של חברת (ABC) "שושלת" בתפקיד דניאל ריס. הוא שיחק כמאהבה של קריסטל קרינגטון, תפקיד שגולם על ידי לינדה אוונס, ובתור אביה הביולוגי של סמי ג'ו קרינגטון, תפקיד שגילמה הת'ר לוקליר. במהלך הצילומים לסדרה הוא סבל מבעיית זיכרון וכן מקושי בדיבור. מצבו הבריאותי ותפקודו הכללי הלכו והתדרדרו.
חייו הפרטיים
בספרה האוטוביוגרפי "בעלי, רוק הדסון", שהתפרסם בשנת 1987 ונכתב ביחד עם בוב תומאס, גייטס סיפרה שיצאה עם הדסון חודשים אחדים בטרם הציע לה נישואים. לאחר מותה בינואר 2006 מסרטן ריאות התפרסם שהייתה לסבית שהתחתנה עם הדסון בנישואי תועלת בגלל כספו וידעה מההתחלה שהוא הומוסקסואל. היא מעולם לא נישאה שוב.
לפי ספרה של שרה דייווידסון, "רוק הדסון: הסיפור שלו", שיצא לאור בשנת 1986, רוק הדסון היה חברו של הסופר האמריקאי ההומוסקסואל ארמיסטד מופין. היו להדסון מספר מאהבים: ג'ק קוטס (נולד ב-1944), העיתונאי ההוליוודי טום קלרק (1933–1995), שמאוחר יותר פרסם את זכרונותיו בספר "רוק הדסון: החבר שלי", ומרק כריסטיאן, שזכה מאוחר יותר בתביעה נגד הסוכנות של הדסון.
אגדה אורבנית נפוצה בשנות השבעים שהדסון התחתן עם ג'ים נייבורס. נייבורס מעולם לא התחתן ושמועות החלו צצות על נטייתו המינית ובאותה תקופה הדסון היה בארון. בנוסף לכך הם היו מיודדים. האגדה החלה על ידי חבורה של הומוסקסואלים בגיל העמידה מ"הנטינגטון ביץ'". בעקבות השמועה הדסון ונייבורס לא דיברו עוד זה עם זה.
שנים מאוחרות יותר
ביולי 1985 הדסון התארח בתוכניתה החדשה של ידידתו הוותיקה דוריס דיי בטלוויזיה בכבלים "החברים הטובים של דוריס דיי". גופו הכחוש ודיבורו המבולבל הכו בתדהמה את הצופים, והידיעה הגיעה לכל מהדורות החדשות ברחבי המדינה באותו הערב וגם בשבועות שלאחר מכן.
סרטו האחרון היה "השגריר" (1984) שצולם בישראל.
הדסון אובחן כחולה HIV ב-5 ביוני 1984. כשסימני המחלה החלו להיראות, אנשי יחסי הציבור שלו לא יכלו עוד להתעלם ודיווחו שהוא חולה בסרטן כבד. ב-25 ביולי 1985 העיתונות פרסמה בפריז שם טופל שהוא גוסס מאיידס. ההשערה הייתה שהוא לקה במחלה כתוצאה מעירוי דם נגוע במהלך עירויי הדם הרבים שקיבל בעת ניתוח המעקפים. הדסון טס בחזרה ללוס אנג'לס ב-31 ביולי, ואושפז בבית החולים כחודש ימים. לאחר שרופאיו הודיעו לו שימיו ספורים ואין סיכוי להבריא מהמחלה כי היא מתקדמת, הוא חזר לביתו "הטירה" שבבוורלי הילס שם חי עד מותו ב-2 באוקטובר.
לאחר הלוויה שלו, שותפו לחיים מרק כריסטיאן הגיש תביעה נגד הסוכנות של הדסון בגלל "יצירה מכוונת של מתח נפשי". כריסטיאן נבדק ונמצא שלילי ל-HIV. למרות שהדסון ידע על מחלתו, הוא קיים איתו יחסי מין עד פברואר 1985, שמונה חודשים לאחר שנודע לו שהוא חלה באיידס. שרה דייווידסון דיווחה שמרק כריסטיאן גר בבית האורחים ואילו טום קלרק שהיה שותפו לחיים מספר שנים קודם לכן גר בבית.
הדסון היה הנושא להצגה "רוק" שנכתבה על ידי טים פונטיין; היא הועלתה על הבמה בלונדון בשנת 2008. בשנת 2020 הופיעה דמותו של הדסון במיני-סדרה "הוליווד", שם גילם אותו ג'ק פיקינג.
פרסים
פרס האוסקר: מועמדות לתפקיד השחקן הראשי הטוב של השנה בשנת 1956 בסרט ענק.
פרס גלובוס הזהב: זכייה במסגרת הסרט האהוב העולמי (פרס הנרייטה) בתפקיד שחקן ראשי בשנת 1959
פרס גלובוס הזהב: זכייה משותפת עם טוני קרטיס במסגרת הסרט האהוב העולמי (פרס הנרייטה) בתפקיד שחקן ראשי בשנת 1960
פרס גלובוס הזהב: זכייה במסגרת הסרט האהוב העולמי (פרס הנרייטה) בתפקיד שחקן ראשי בשנת 1962
הדסון קיבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
צוללת ולטר
צוללת ולטר (בגרמנית: Walter-Antrieb) היא צוללת שפותחה בגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה במטרה לחולל מהפכה בעולם הצוללות. לצוללת הייתה מערכת הנעה שלא צרכה אוויר חיצוני, וכך יכלה לשהות בצלילה משכי זמן ארוכים מהמקובל באותם ימים. גם מהירותה בצלילה הייתה גבוהה מאוד.
רקע
במשך המחצית הראשונה של מלחמת העולם השנייה, היו הצוללות הגרמניות (ולמעשה כל הצוללות בכל הציים), כלי שיט שנעו במרבית הזמן על פני השטח, וצללו בעיקר כדי להתחמק מכלי שיט מלחמתיים שרדפו אחריהן עם התגלותן, או לאחר תקיפת טורפדו שהן ביצעו.
עד שנת 1942 לא היו מכ"מים מוטסים או מושטים, ולכן האמצעי היחידי לגלות צוללת היה בעזרת ראיה. יכולת גילוי זאת הייתה מוגבלת, כי נדרשו תנאי ראות טובים. לא הייתה כלל אפשרות לגלות צוללת בלילות או במזג אוויר קשה, מצב שהתרחש באוקיינוס לעיתים קרובות. בנוסף לכך, עד סוף שנת 1942 חיילות בעלות הברית לא הכניסו למערכה נושאות מטוסים, לכן גם לא היה כיסוי אווירי של מטוסי סיור על פני כל הזירות. בהתאם לכך היו בנויות הצוללות לבצע את עיקר מלחמתן על פני השטח. הייתה להן מהירות על מימית גבוהה יחסית, צללית נמוכה (בעיקר כשהן נעו בציפה חלקית בלבד), ולעומת זאת הייתה להן מהירות לא גבוהה בצלילה, ומשך השהייה בצלילה היה מוגבל.
עם שילובם של מכמ"ים מושטים ומוטסים, ועם כניסתן של נושאות המטוסים למערכה, השתנתה התמונה מן הקצה אל הקצה. הצוללות הגרמניות נאלצו לפעול בעיקר בצלילה, הן לנוע והן לתקוף. יכולתן המוגבלת להישאר בצלילה, וחוסר אפשרותן לנוע במהירויות גבוהות הביא את מטה הצוללות (בראשות אדמירל קרל דניץ) לחפש דרכים להתאמת תכנון הצוללות לדרישות החדשות, דהיינו לשפר את מהירות הצוללות בצלילה ולהאריך את משך שהייתן בצלילה.
על רקע זה, ולמרות המאמץ העצום שנדרש מכל התעשייה הנאצית כדי לייצר צוללות רגילות, ניתנה הוראה לעסוק בפיתוח שייתן מענה לדרישות החדשות.
במקביל, השקיעו הגרמנים מאמצים לתת מענה לתנאים החדשים שנוצרו על ידי תכנון צוללות חדשות שכונו צוללת חשמלית.
היסטוריה
עוד בשנת 1933 עבד הלמוט ולטר, מהנדס מכונות, על רעיון של הנעת צוללת בעזרת טורבינה במעגל סגור. הוא חלם על הנעה בעזרת גרסה יציבה של מי חמצן שנקראת פרהידרול (Perhydrol). המערכת הייתה מאוד מורכבת אבל הייתה קטנה יותר ושקלה פחות מהמערכת המקובלת של דיזל/גנרטור שהייתה צורת ההנעה הרגילה.
ההצעה הראשונה שלו למטה חיל הים הוגשה באוקטובר 1934, והייתה על צוללת ניסיונית בת 300 טון, עם מהירות על מימית של 25 קשר, ומהירות בצלילה של 30 קשר. החישובים שלו הראו שהצוללת יכולה לעבור טווח של 2,500 מיילים במהירות 15 קשר על מימי, ו-500 מיילים במהירות כזאת בצלילה. צוללת רגילה באותו זמן הייתה בעלת ביצועים הרבה פחות מרשימים (11 קשר על מימי ו-7 קשרים בצלילה).
כל הצעותיו נדחו על הסף, בטענה שהן יותר מדי יוצאות דופן ודמיוניות. ולטר לא התייאש ובשנת 1937 הוא הראה את תוכניותיו לאל"ם (באותה עת, לימים אדמירל, מפקד צי הצוללות) קרל דניץ שהיה אז מפקד שייטת האימונים. דניץ התרשם מאוד מהתכנון, והפנה את הבקשות לגורמים המתאימים, ובשנת 1939 התקבל אישור לחתום על חוזה תכנון ובנייה של צוללת ניסוי. שם הפרויקט (ולאחר מכן גם שם הצוללת) היה V-80.
הצוללת נבנתה בסודיות גמורה, והושקה ב-14 באפריל 1940. תוצאות הניסויים שנערכו באביב של אותה שנה היו סנסציוניות. היא שטה בצלילה במהירות של 23 קשרים ימיים, מהירות שהייתה יותר מכפליים המהירות המרבית של צוללות רגילות.
בינואר 1942 נחתם חוזה תכנון ובנייה של ארבע צוללות. הבנייה החלה בדצמבר של אותה שנה, והצוללת הראשונה הושקה בספטמבר 1943. כל ארבע הצוללות שימשו רק לניסויים ולאימונים. מהירותן בצלילה הגיעה ל-25 קשרים ימיים.
בשלהי 1943, הציע ולטר לבנות צוללות גדולות, 1,475 טון, שיוכלו להיות מבצעיות, בעלות מהירות גבוהה ויכולת לשאת 23 טורפדו. חוזה נחתם לבניית שתי צוללות, אולם לאחר תחילת הבנייה נתנה הוראה לעצור את הפרויקט ולהפנות המשאשבים לבניית צוללות אחרות. בזאת נסתם הגולל על בניית צוללות ולטר.
בתום מלחמת העולם השנייה הועברה צוללת אחת לבריטניה, שופצה והיוותה צוללת ניסויים בצי הבריטי.
התכנון
ולטר השיג את הישגיו המצוינים כשהוא משתמש בפרהידרול, מי-חמצן בדרגת ניקיון גבוהה, בתור החומר המחמצן. חומר זה עבר דרך מערכת קטליזטור, שפרקה את מי החמצן למים ואטומי חמצן, מאחר שהתהליך היה אקזותרמי, המים הפכו לקיטור בלחץ וטמפרטורה גבוהים. כיוון שהטמפרטורה הייתה גבוהה מספיק כדי לגרום להצתת דלק, הוזרם לתערובת סולר שניצת, תוך שהוא מנצל את החמצן החופשי וכך הגביר את הלחץ והטמפרטורה של הגזים (הקיטור וגזי השריפה). הגזים נוצלו להניע טורבינה.
בעיה נוספת שדרשה פתרון הייתה העובדה שהצוללת נשאה בתוכה גם מי חמצן בכמויות גדולות, בנוסף לדלק (סולר) שצרכה. כדי לפתור את הבעיה, אימץ ולטר את הרעיון ההולנדי של שני צילינדרים מחוברים לאורכם בצורה כזאת שהחתך הרוחבי של גוף הלחץ הוא בעל צורה של 8. על ידי פתרון זה גדל הנפח החופשי בתוך גוף הצוללת, שיכול להיות מנוצל לאחסון הדלק ומי החמצן.
יואי יושיאוקה
יוּאי יוֹשיאוֹקה (Yui Yoshioka) ששם הבמה שלה הוא יוּאי (YUI) (נולדה ב-26 במרץ 1987) היא זמרת, רב נגנית, פזמונאית ושחקנית יפנית.
ביוגרפיה
ב-2004, בעת שלמדה בבית הספר הפרטי, מוריה ייעצו לה ללכת לאודישן שנערך על ידי חברת המוזיקה סוני. באודישן עצמו היא שרה שלושה שירים וקיבלה ציון מקסימלי מהשופטים עבור הופעתה, וזה החל את הקריירה המקצועית שלה. היא הוציאה לאור שניים מהשירים האלו תחת חברת מוזיקה עצמאית בשם "Leaflet Records" (את השלישי הוציאה לאור בזמן מאוחר יותר) ועמדה להוציא עוד שיר תחת חברת מוזיקה עצמאית, אבל מפיק טלוויזיה שמע אותו והחליט להשתמש בו בסדרת דרמה טלוויזיונית בשם "Fukigen na Gene".
בעקבות הופעת השיר בתוכנית הטלוויזיה יואי הוציאה אותו לאור ומכרה 100,000 עותקים ממנו, והוא הגיע למקום השמיני בטבלת המצעד "Oricon Weekly Charts". לסינגלים הבאים שלה ולאלבום הבכורה שלה, "From Me To You", הייתה הצלחה בינונית (האלבום נמכר ב-200,000 עותקים).
בשנת 2006 התחילה את קריירת המשחק שלה כשהופיעה בסרט באורך מלא בשם "Midnight Sun", שהוקרן בפסטיבל הקולנוע בקאן. עבור סרט זה קיבלה את פרס האקדמיה היפנית עבור היותה השחקנית החדשה הכי טובה באותה שנה. במהלך צילומי הסרט המשיכה לעסוק במוזיקה והוציאה לאור סינגל שנכתב עבור הסרט, שנהיה הסינגל הכי נמכר שלה (הוא נמכר ב-200,000 עותקים). בהמשך היא הוציאה לאור עוד מספר סינגלים שזכו להצלחה מסוימת, שאחד מהם הופיע בתוכנית אנימה ושני בפרסומת.
ב-4 באפריל 2007 יואי הוציאה לאור את האלבום המלא השני שלה, "Can't Buy Me Love", שהגיע למקום הראשון בטבלת המצעדים "Oricon" ונשאר שם במשך שבועיים. האלבום נמכר בכ-680,000 עותקים ובגלל הצלחתו האלבום הקודם של יואי נמכר בעוד 9,000 עותקים. יואי המשיכה להוציא סינגלים, שהגיעו למקום הראשון בטבלת המצעדים "Oricon" או למיקומים דומים, והופיעו באנימה ובסרטים, וב-4 בנובמבר הוציאה די.וי.די של הופעה חיה שלה מסבב ההופעות השני שלה.
יואי המשיכה לנחול הצלחה ולהוציא לאור סינגלים, וכשהוציאה לאור את אלבומה השלישי הוא נמכר ב-400,000 עותקים והגיע למקום הראשון בטבלת המצעדים "Oricon Weekly Charts". בעקבות הצלחת האלבום יצאה לסבב הופעות שלישי, מכרה עוד שיר לתוכנית טלוויזיה והוציאה אלבום קומפילציה. אלבום הקומפילציה, שיצא ב-2008 בשם "My Short Stories", כלל רק שירי צד ב' מסינגלים קודמים שהיא הוציאה לאור. האלבום הצליח והגיע למקום הראשון בטבלת המצעדים "Oricon" - דבר שהפך אותה לאישה השנייה שאלבום הקומפילציה שלה הגיע למקום הראשון בטבלה.
קליקאייר
החברה נוסדה בשנת 2006 ונקראה בתחילה "קאטאייר" על שם קטלוניה. החברה החלה את פעילותה באוקטובר 2006 והפעילה שלושה מטוסי איירבוס A320 וטסה לחמישה יעדים מבסיסה בברצלונה. ביולי 2009 התאחדה החברה עם חברת התעופה וולינג איירליינס תחת השם וולינג איירליינס.
נציגויות דיפלומטיות של אנגולה בעולם
אנגולה היא מדינה בדרום-מערב אפריקה, הגובלת בנמיביה בדרום, ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בצפון, ברפובליקה של קונגו ממובלעת קבינדה בצפון ובזמביה במזרח. אנגולה הייתה המדינה השנייה שפתחה נציגות דיפלומטית במקאו. כמו כן, אנגולה מחזיקה 58 שגרירויות ו-11 קונסוליות כלליות ברחבי העולם, בעיקר במדינות שכונותיה ואירופה.
אמריקה
ריו דה ז'ניירו (קונסוליה כללית)
שלומי דהן
שלומי דהן, הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על החטיבה הדרומית ברצועת עזה.
שירותו הצבאי
עם גיוסו לצה"ל התנדב דהן לשייטת 13. הוא השלים את הכשרת מסלול הלוחם בקומנדו הימי ויצא לקורס קציני חי"ר. עם תום הקורס שב לשייטת, שם שימש כמפקד צוות. הוא השתתף במבצע ההשתלטות על קארין A כמוביל כוח הגלישה ממסוקים אל הספינה. דהן שימש בשייטת במספר תפקידי פיקוד ובהם מפקד פלגת הלוחמים בשייטת 13 וסגן מפקד היחידה. לאחר מכן פיקד על החטיבה הדרומית ברצועת עזה. דהן הוביל את החטיבה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני. עם תום תפקידו הוחלט על מינויו למפקד שייטת 13, אולם בשנת 2008 נפצע קשה בתאונת דרכים, כאשר נסע עם רכב החפ"ק שלו בעקבות התראה על גילוי מנהרה בגזרתו. בעקבות התאונה נותר משותק חלקית עם פגיעת ראש. הוא שוחרר משירות בצה"ל בשנת 2013.
מתן קליין
מתן קליין (נולד ב-24 באוגוסט 1973) הוא מוזיקאי, חלילן, מלחין, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי.
ביוגרפיה
קליין נולד וגדל בירושלים. אביו, פרופ׳ מיכאל קליין, היה דיקן היברו יוניון קולג', מכון למדעי היהדות, ואמו מורה למוזיקה במשרד החינוך.בשנת 1994, לקראת סוף השירות הצבאי הסדיר, עבר ליחידת חינוך 8200 והופיע עם להקת חיל המודיעין.
בשנת 1995 החל ללמוד באקדמיה למוסיקה ומחול על שם רובין בירושלים, במחלקת הג'אז. בשנת 1996 עבר לבוסטון וסיים את לימודי התואר במכללת ברקלי למוזיקה.
בשנת 1997 הופיע קליין בבוסטון עם חברי סגל מהמכללה, וביניהם ויקטור מנדוסה, שאותו הביא לישראל לשבע הופעות במועדון קמלוט ת"א.
בין השנים 1998–2008 התגורר קליין בניו יורק. באותה תקופה הלחין מוזיקה והקליט כמה אלבומים. יצירותיו זכו בפרס במסגרת תחרות ע״ש ג'ון לנון ובתחרות הכתיבה USA Songwriting Competition. בשנים הללו ניגן עם אמנים ישראלים שהגיעו להופעות בארה״ב, וביניהם מיקי גבריאלוב ויוני רכטר. קליין הופיע בין השאר גם בקנדי סנטר ובקרנגי הול.
בשנת 2008 חזר לישראל והשתלב בסצנת הג'אז. באותה שנה הקים את ההרכב Four Flute Flight, הרכב שכלל ארבעה חלילנים וחטיבת קצב. ההרכב הופיע בפסטיבל "חג הג׳אז" באמפי שוני בקיץ 2009. מתן קליין קיבל מלגה עבור הקלטת אלבום ארבעת החלילים ממנהל התרבות במשרד התרבות והספורט.
בשנת 2011 הקליט קליין אלבום נוסף בניו יורק בהשתתפות החלילנים איתי כריס והדר נויברג.
בשנת 2012 הקליט קליין אלבום מחווה לשיריה של נעמי שמר בשם "גרוב לנעמי", עיבודי מוזיקת עולם לשיריה של שמר. באלבום השתתפו מוזיקאי ג׳אז רבים כגון עמוס הופמן, עופר גנור, גלעד דוברצקי, רועי אוליאל, תום אורן ואלה תדמור.
בשנת 2013 הוביל בפסטיבל ג׳אז תל אביב מופע שאירח את החלילן האיטלקי ניקולה סטילו. בשנה זו החל קליין ללוות בקביעות את מיקי גבריאלוב בהופעותיו.
בשנת 2016 יצא אלבומו Sound Tracks, המורכב מחומרים מקוריים ואישיים. בשנה זו הופיע קליין בפסטיבל הג׳אז הבינלאומי של לונדון, והיה סולן במסגרת ביג בנד החלילים הבינלאומי. באותה שנה הופיע גם במונטריאול, קנדה, במסגרת סדרת Power Jazz Series.
בשנת 2017 השתתף בפסטיבל Jazz Education Network בניו אורלינס, והוביל הרכב חלילים במסגרת בית הספר לאמנויות תלמה ילין. בשנה זאת הופיע בפסטיבל הג׳אז של תל אביב לרגל השקת אלבומו Sound Tracks. במופע התארחה הזמרת תמי שפר. באותה שנה נבחר ההרכב של קליין להופיע בגאנה במסגרת שבוע ישראל באקרה.
בשנת 2019 השיק את אלבומו Wag the Mammoth in the China Store בהפצת הליקון. האלבום קיבל ביקורות מצוינות בתקשורת וזכה לתמיכה של אקו״ם.
קליין השתתף באוקטובר 2019 בפסטיבל הג׳אז הבינלאומי של טירנה, אלבניה. באותה שנה הצטרף להרכב סוואן בנד בהובלת ירון אמיתי ונועה שמר. בדצמבר 2019 שיתפו פעולה עם הצ'רצ'ילים באיחוד המלא של הלהקה, כולל רוב האקסלי, במועדון השבלול.
בין השנים 2010–2019 הפיק מוזיקלית ועיבד באירועי "גיבורי תרבות בחוף השרון" במועצה אזורית חוף השרון. בין השאר התארחו שם שלמה גרוניך, יוני רכטר, שם טוב לוי, אפרים שמיר, אלון אולארצ'יק, מיקי גבריאלוב, נורית גלרון ויצחק קלפטר.
בשנת 2020 השתתף בשנית בפסטיבל Jazz Education Network בניו אורלינס, והוביל הרכב חלילים במסגרת תלמה ילין.
בשנת 2021 מתן יסד את פסטיבל הג׳אז של כפר יונה בשיתוף מחלקת התרבות במרכז הקהילתי כפר יונה ועיריית כפר יונה. מתן היה המנהל האמנותי של הפסטיבל. בפסטיבל השתתפו בין היתר דורי בן זאב ואלון אולארצ'יק. ביולי השתתף באלבום "חלום אמיתי" של ירון אמיתי בשירים "משאלה" בו אמיתי אירח את אלי מגן ושיר הנושא מתוך האלבום "חלום אמיתי" בו אמיתי מארח את ורד קלפטר.
בשנת 2022 בינואר יצא האלבום השמיני The Long Run בחברת התקליטים Ubuntu. ביולי מתן השתתף בפסטיבל הג'אז הבינלאומי Klaipeda שנמצא בליטא לצד המלחין והפסנתרן טל בביצקי.
במהלך השנה החל להפיק מוזיקלית יחד עם ירון אמיתי את אלבום שיריו של הזמר והמלחין ירון רביד. מתוך אותו אלבום כבר יצאו 6 סינגלים. מתן וירון אמיתי ייסדו להקת מחווה ללהקת ג'תרו טאל קליין על החליל ואמיתי על השירה והגיטרה האקוסטית, עם הופעה בכפר חוגלה ובשבלול תל אביב. במאי הוכרז שישתתף בפסטיבלים Summertime TLV Jazzfest ו-Nisville Jazz Festival Serbia.
בשנת 2023 קליין ניהל אמנותית את פסטיבל החליל הבינלאומי הראשון מסוגו בארץ שנערך בתחילת חודש יוני. בין המשתתפים שם-טוב לוי.
ג'ובאני בטיסטה גראציולי
גובאני בטיסטה גראציולי (באיטלקית: Giovanni Battista Grazioli; 6 ביולי 1746 – 6 בפברואר 1820) היה מלחין איטלקי מן התקופה הקלאסית, בן תקופתו של מוצרט.
ביוגרפיה
גראציולי נולד בווילאוטרו די גארניאנו. הוא עבר לוונציה, שם היה תלמידו של פרדיננדו ברטוני, נגן עוגב בקפלה של בזיליקת סן מרקו. ב-2 במרץ 1781 יצא ברטוני לחופשה של שנתיים וגראציולי מילא את מקומו. ב-28 במאי 1782, עם מותו של דומניקו ברטוני, נגן העוגב השני, תפס גראציולי את מקומו. במשרתו זו נשאר עד 1785, אז הלך בלדאסארה גאלופי לעולמו וגראציולי היה לנגן העוגב הראשון. בסביבות 1780 יצאו לאור בדפוס 12 סונאטות שלו לצ'מבלו ו-6 סונאטות לצ'מבלו עם כינור אובליגטו. נוסף לסונאטות לצ'מבלו, הניח אחריו גראציולי כ-400 יצירות, כמעט כולן שמורות בוונציה. ידוע בוודאות, שכתב מוזיקה ליטורגית לשימוש הקאפלה וייתכן שחלק ממוזיקת הקודש שלו נכתבה בהזמנה.
גראציולי מת ממחלת השחפת ב-1820 בוונציה. בכפר הולדתו, וילאווטרו, נשמר הבית שבו נולד, ברחוב הקרוי כיום על שמו. שלט הנצחה מתנוססת על הבית.
Like a Rolling Stone
השיר נחשב אחד השירים הבולטים בקריירה של דילן וכאחד השירים המשפיעים בשנות ה-60. בשנת 2004 דירג מגזין הרולינג סטון את השיר במקום הראשון ברשימת 500 השירים הגדולים בכל הזמנים. ניתן לציין כי מגזין זה נקרא "רולינג סטון" בהשראת השיר. השיר פתח את האלבום Highway 61 Revisited שיצא בשנת 1965 ונחשב על ידי רבים לאלבומו הבולט ביותר של דילן ביחד עם האלבום Blonde on Blonde שיצא שנה אחריו.
אורך השיר הוא מעל לשש דקות ונחשב כאבן יסוד ביצירת ז'אנר הפולק רוק. האלבום עצמו מייצג את המעבר של דילן לגיטרות חשמליות, מעבר שזכה לביקורות רבות בקרב אוהדי הפולק שראו בדילן באותה תקופה משיח ולאחר המעבר ראו בו בוגד, אך זכה גם לביקורות מהללות מצד מבקרי המוזיקה ונחשב לאחד מהאירועים שהשפיעו בצורה ניכרת על המוזיקה במאה ה-20 לצד פסטיבל וודסטוק והאלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band של הביטלס.
לנצ'יה ג'וטה
לנצ'יה ג'וטה (באיטלקית: Lancia Jota) הם סדרות משאיות, וסדרת אוטובוסים מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה, אשר יוצרו בין השנים 1915–1935.
דגמי "לנצ'יה ג'וטה" נבנו במספר תצורות של "בסיס גלגלים" (מ-3,000 מ"מ ועד 5,180 מ"מ).
מוינשט
מוינשט (ברומנית: Moineşti) היא עיר במחוז בקאו, ברומניה.
מוינשט הוזכרה לראשונה במסמך משנת 1467 וסומנה לראשונה על מפה בשנת 1783. בשנת 1832 הוכרזה מוינשט כיריד ובשנת 1921 קיבלה מעמד של מועצה עירונית ולבסוף בשנת 2001 קיבלה מעמד של עיר.
בשנת 2002 התגוררו בעיר 24,210 תושבים.
יהדות מוינשט
במוינשט הייתה קהילה יהודית שמתוכה יצאו מרבית חלוצי העלייה הראשונה שהקימו את ראש פינה, ביניהם דוד שוב ומרדכי ברנשטיין. יהודי מוינשט היו דתיים, חסידי רבי יצחק פרידמן מבוהוש.
במוינשט נולדו טריסטן צארה, מראשוני זרם הדאדא, ודוד משה רוז ן, שהיה הרב הראשי של יהדות רומניה בתקופה הקומוניסטית.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1970
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1970 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי דשא במועדון הטניס ווסט סייד בקווינס. התחרויות התחילו ב-2 בספטמבר והסתיימו ב-13 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-90 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1969 רוד לייבר הודח בסיבוב הרביעי. קן רוזוול נפגש במשחק הגמר עם  טוני רוץ'  וניצח ב-4 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות וימבלדון.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1969 מרגרט קורט נפגשה במשחק הגמר עם רוזמרי קזאלס  וניצחה ב-3 מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות צרפת הפתוחה. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות צרפת הפתוחה, אליפות וימבלדון ואליפות אוסטרליה הפתוחה. בכך הוא זכה ב-4 אליפויות גראנד סלאם בתחרות גברים במהלך השנה
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 61 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 1969 קן רוזוול ופרד סטולי, הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר פייר ברתה וניקולה פיליץ'  נפגשו עם רוד לייבר ורוי אמרסון,  וניצחו ב-4 מערכות.
לייף סטייל
לייף סטייל (באנגלית: Lifestyle), ובעברית גם סגנון חיים, הוא מושג המאגד בתוכו מספר תחומים של טיפוח אישי, טיפוח גוף ואיפור, אופנה ועיצוב, אוכל, ריהוט, עיצוב פנים, ספורט וכושר גופני, תיירות ובילויים שונים בתרבות הפנאי. תחומים אלו מכוסים במספר רב של כתבי עת, מגזינים, כתבות בעיתונים, ספרי הדרכה, בלוגים ותוכניות טלוויזיה. מטרת העיסוק ב"לייף סטייל" מצד האדם הפרטי היא שיפור איכות החיים ותרבות הפנאי, כמו גם נהייה אחר אורח חיים "נכון", ובכך להגביר את האושר, הסיפוק וההערכה בחברה. חברות העוסקות ב"לייף סטייל" מוכרות מוצרים רבים כגון בגדים, תכשיטים, מוצרי קוסמטיקה, סדקית וחפצים לבית, לצד מכירת כתבי עת העוסקים בטיפים לסגנון חיים. עיסוק ב"לייף סטייל" רווח בעיקר במדינות העולם המערבי בהן יש כלכלה מפותחת ומעמד ביניים אמיד דיו לרכוש מוצרים אלו, שנחשבים בחלקם הגדול למותרות.
הענק הירוק (סדרת אנימציה, 1996)
הסדרה כללה מספר הופעות אורח של דמויות אחרות מיקום מארוול באותה תקופה, ביניהן בטי רוס, ריק ג'ונס, גנרל רוס, אבומיניישן והמנהיג. בעקבות ההחלטה שהעונה הראשונה הייתה אפלה מדי, פורמט הסדרה השתנה לקראת עונתה השנייה כדי להכליל את דמותה של הענקית הירוקה, ושם הסדרה השתנה להענק הירוק והענקית הירוקה.
יחסי אתיופיה–קובה
יחסי אתיופיה–קובה הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה לבין הרפובליקה של קובה. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
היסטוריה
אתיופיה וקובה כוננו יחסים דיפלומטיים ב-18 ביולי 1975, זמן קצר אחרי שהחונטה הצבאית האתיופית (שכונתה הדרג) הפרו-סובייטית תפסה את השלטון והדיחה את הקיסר הפרו-מערבי, היילה סלאסי. זמן קצר אחרי ההפיכה הצליחו שתי המדינות ליצור יחסים דיפלומטיים קרובים, ובאוגוסט 1976 פתחו שגרירויות אחת אצל השנייה.
ב-1977 החלו איומים מצד סומליה לפלוש לאוגדן שבאתיופיה במטרה לאחד את האוכלוסייה דוברת הסומלית תחת שלטון סומליה. במרץ 1977, כשרוחות המלחמה התלהטו, ביקר פידל קסטרו בסומליה ובאתיופיה והצליח לכנס פגישה משולשת של מנהיגי שתי המדינות וכן של דרום תימן, בה הציע ששלושת המדינות יתאחדו להקמת מדינה סוציאליסטית פדרלית, אולם הרעיון לא התקבל. ארבעה חודשים לאחר מכן פרצה מלחמת אוגדן כשסומליה פלשה לאתיופיה.
בינואר 2018 ביקר נשיא אתיופיה, מולטו טשומה בקובה. במאי 2019, ביקר סלוודור ולדס מסה, סגן נשיא קובה באתיופיה. ב-2020 שתי המדינות ציינו 45 שנות יחסים דיפלומטיים.
השכלה
ממשלת קובה מעניקה מדי שנה מלגות לסטודנטים מאתיופיה, ומעל 5,000 סטודנטים למדו בה עד כה. בנוסף, היא שולחת רופאים שיסייעו במרכזים הרפואיים באדיס אבבה ובג'ימה.
Turn Off the Light, Vol. 1
Turn Off the Light, Vol. 1 (בעברית: כַּבּוּ אֶת הָאוֹר, כֶּרֶךְ 1) הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת-יוצרת הגרמנייה קים פטרס. המיני-אלבום יצא לאור ב-1 באוקטובר 2018, על ידי חברת התקליטים של פטרס, BunHead. האלבום יצא לכבוד ליל כל הקדושים.
המיני-אלבום הגיע למקום ה-21 במצעד אלבומי ה-Heatseekers.
רקע והפקה
המיני-אלבום הופק על ידי מייד אין צ'יינה, ארון ג'וסף וווהן אוליבר. בספטמבר 2018, החלה פטרס לפרסם באינסטגרם תמונות וקטעי וידאו הקשורים למיני-אלבום. בהמשך, פרסמה תמונה של עצמה, כשהיא מאופרת כמלאכית מתה של ויקטוריה'ס סיקרט, תוך שסיפרה על בואו של המיני-אלבום.
לבסוף, יצא המיני-אלבום ב-1 באוקטובר 2018, ובסמוך לכך, עלה לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
ביקורות
המיני-אלבום זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה. אתר המוזיקה Idolator דירג אותו במקום ה-13 ברשימת "המיני-אלבומים והמיקסטייפים הטובים ביותר של 2018". באתר המוזיקה Album of the Year, קיבל האלבום דירוג של 77.
מגזין אאוט, סקר את כל שירי המיני-אלבום, תוך שהפנה כלפיו ביקורת חיובית.
מאיר גור אריה
קורות חיים
גור אריה נולד בשם מאיר גורודצקי בסוף שנת 1891 בעיר בּוֹבְּרוּיְסְק שברוסיה הלבנה, באימפריה הרוסית (כיום במחוז מוהילב בלארוס). שם למד אמנות בין השנים 1907 ל-1909. בשנת 1913 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, ובארץ המשיך בלימודי האמנות ב"בצלאל".
ב-1913 היה שותף בהקמת בית מלאכה בשם "מנורה" ביחד עם זאב רבן ועם שמואל פרסוב, בו יצרו חפצי אמנות שימושית ותבליטים בנושאים השאובים מ"אמנות בצלאל". בין השנים 1918–1921 כיהן כמורה ב"בצלאל". בשנת 1923 פתח עם רבן סדנה חדשה בשם "בית עבודה לאמנות אינדוסטריאלית" (=תעשייתית), בה עסקו בעיצוב גרפי ובעיצוב חפצים אחרים.
בשנה זו היה גור אריה בין מעצבי התבליטים, הפסלים והריהוט בבניין ימק"א ירושלים - אחד הבניינים המפוארים בישראל. ברבות הימים הוכרז הבניין כבניין לשימור.
אחיו ישראל גור אריה היה אמן אף הוא ובמשך תקופה עבד כפסל עבורו.
גור-אריה נפטר בשנת 1951, בגיל 59, לאחר מחלה ממושכת. נקבר בבית הקברות סנהדריה.
לאה אבני, בתו, הייתה אחות ראשית בבית החולים הדסה הר הצופים. ונכדתו היא פרופ' לחינוך יעל פישר.
משפחת לוריא
משפחת לוריא היא משפחה יהודית אשכנזית מיוחסת. מגילת יוחסין של המשפחה נרשמה במאה ה-15 למספר דורות אחורה, המגיעים לפחות למאה ה-14. לפי מסורת המשפחה הם מתייחסים לרש"י, וממנו להלל הזקן ולדוד המלך.
בין בני המשפחה המפורסמים,
מחשוב לביש
מחשוב לביש או מכשור לביש (באנגלית: Wearable Computing) הוא אוסף של אביזרים אלקטרוניים, כגון חיישנים, מצלמות, שעון חכם, טבעת חכמה, מסכים וכדומה, שניתנים לנשיאה על הגוף. אביזרים אלה מספקים ללובשיהם מידע נוסף על הסביבה באמצעות מציאות מתוגברת, מידע על סכנות מתקרבות באמצעות שימוש בחיישן תרמי, לדוגמה לזיהוי נחשים, ומידע מסחרי ופרסומי.
מטרת המחשוב הלביש היא ללוות את האדם במהלך חיי היום יום, כך שיהיה נגיש לשימוש בעת הצורך.
השימוש במחשוב לביש תפס תאוצה בעשור השני של המאה ה-21 כחלק מטכנולוגיות האינטרנט של הדברים (IoT).
תיבה (גאומטריה)
ממוזער|250px| תיבה ב[[גאומטריה של המרחב, תיבה היא פאון תלת-ממדי בן שש פאות, שכולן מלבנים.
אף שצורת התיבה נדירה בטבע, היא נוחה מאוד לשימושים תעשייתיים, למשל משום שאפשר לרצף בה חללים מרחביים בקלות יחסית. לתיבות אריזה, ספרים, חדרים בבניין ובניינים, יש בדרך כלל צורת תיבה.
תיבה היא מקרה פרטי של מקבילון. תיבה שכל פאותיה הן ריבועים נקראת קובייה.
תכונות קומבינטוריות
לתיבה שמונה קודקודים, ובכל אחד מהם נפגשות שלוש צלעות בזווית ישרה מרחבית; יחד יש לתיבה 12 צלעות, מקצועות. פאותיה של התיבה מקבילות זו לזו בשלושה זוגות, העשויים להיות שונים זה מזה.
חבורת הסימטריות המרחביות של תיבה שאינה ריבועית היא חבורת הארבעה של קליין הכוללת ארבע סימטריות: הפעולה הטריוויאלית ושלושת חצאי-הסיבובים סביב האנכים המרכזיים של הפאות (חבורה זו איזומורפית ל-). אם כוללים גם את השיקוף המרחבי (שאינו ניתן למימוש במרחב הרגיל), מתקבלת החבורה האבלית בת שמונה איברים ואקספוננט 2 (דהיינו ).
חבורת הסימטריות המרחביות של תיבה ריבועית שאינה קובייה היא החבורה הדיהדרלית מסדר 8; אם מתירים שיקוף מרחבי מתקבלת חבורה מסדר 16, שהיא מכפלה ישרה של החבורה הקודמת, עם החבורה בת שני האיברים הנוצרת מן השיקוף.
תכונות גאומטריות
תיבה אפשר לאפיין בשלושה מספרים, a,b,c, המסמנים את אורכי הצלעות השונות (ארבע צלעות באורך a, ארבע באורך b וארבע באורך c). הפאות בגודל, ולכן שטח הפנים של התיבה הוא , ונפחה \ abc. מבין הגופים בעלי הנפח במרחב התלת-ממדי, התיבה היא היסודית ביותר, ולכן משמש כיסוי בתיבות כהגדרה למידת הנפח המקובלת במרחב האוקלידי התלת-ממדי, מידת לבג.
הכללות בממדים אחרים
בשפת הדיבור, "תיבה" היא עצם תלת-ממדי. מבחינה מתמטית, אפשר לבנות בנקל תיבות בכל ממד. התיבה החד-ממדית אינה אלא קטע ישר; התיבה הדו-ממדית היא מלבן, והתיבה ה-n-ממדית היא מכפלה קרטזית של n קטעים: לתיבה כזו יש \ 2^n קודקודים, צלעות,  פאות דו-ממדיות, ו-  פאות k-ממדיות, ובפרט \ 2nפאות (n-1)-ממדיות, שכל אחת מהן תיבה מהממד המתאים.
חישוב נפח ושטח פנים
שטח פנים: )רוחב*אורך+גובה*רוחב+גובה*אורך2*(. כלומר, (יחידות - מ״ר)
עונת 1976/1977 בליגה הלאומית
עונת 1976/1977 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-21 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. הקבוצות שעלו לליגה הלאומית לעונת 1976/1977 היו הפועל עכו והפועל יהוד. בתום העונה סיימה מכבי תל אביב במקום הראשון וזכתה באליפות. המבקיע המצטיין של העונה היה ויקי פרץ ממכבי תל אביב שכבש 17 שערים.
בעקבות החלטת ההתאחדות לכדורגל להקטין את מספר הקבוצות בליגה ל-14 קבוצות, לליגת המשנה ירדו הפועל כפר סבא, מכבי חיפה ומכבי פתח תקווה. לעונת 1977/1978 לליגה הלאומית עלתה קבוצת הפועל חדרה.
לורי (סוג)
בני הסוג בינוניים בגודלם, בעלי מקורים גדולים ומעוקלים בצבע אפור או כתום והם בעלי גוונים אדומים-ורודים. מזונם העיקרי הוא פירות אך גם צוף פרחים.
הבריגדה הארצישראלית
הבריגדה הארצישראלית כללה שתי כנפות:
באוגוסט 1918 חוזקה הבריגדה הארצישראלית במפציץ דו-כנפי מדגם הנדלי פייג' O שהוטס מאנגליה.
הבריגדה הארצישראלית השתתפה במערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, ובפרט בקרב מגידו ובקרב בנחל תרצה.
Dear Future Husband
Dear Future Husband הוא סינגל של הזמרת-יוצרת האמריקאית, מייגן טריינור, שיצא כסינגל השני של המיני-אלבום Title, וכסינגל השלישי של אלבום האולפן Title. השיר נכתב על ידי מייגן טריינור וקווין קדיש, והופק על ידי קווין קדיש.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי פטימה רובינסון, בהשראה מהרומן The Stepford Wives של איירה לוין. טיזר בשחור-לבן מהווידאו קליפ פורסם על ידי טריינור בחשבון האינסטגרם שלה ב-12 במרץ 2015. ארבעה ימים לאחר מכן, היא הציגה את הווידאו קליפ ב-Today. צ'ארלי פות', איתו שיתפה פעולה בשיר "Marvin Gaye", מופיע בווידאו קליפ. נכון לאוקטובר 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-610 מיליון פעמים ביוטיוב.
חלק מהמבקרים שיבחו את הנראות הכללית של הווידאו קליפ והלוק של טריינור בווידאו קליפ. מבקרים אחרים היו ביקורתיים יותר והשוו את הווידאו קליפ עם ווידאו קליפים אחרים, בין היתר עם "Blank Space" של טיילור סוויפט ו-"Before He Cheats" של קארי אנדרווד.
הווידאו קליפ עורר מחלוקת וספג ביקורות באינטרנט, על האשמות של אנטי-פמיניזם, סקסיזם והנצחה של סטריאוטיפים מגדריים, בדומה ל-"All About That Bass". כמו כן, הווידאו קליפ הואשם במיזוגיניה, בכך שהוצע שנשים יכולות להיות אך ורק עקרות בית. טריינור כחישה את ההאשמות והסבירה את כוונתה: "אני חושבת שרק כתבתי את השיר שלי לבעלי לעתיד שם בחוץ, היכן שהוא נמצא. הוא מצמרר עכשיו, לוקח דקה להתכונן בשבילי; זה הולך להיות נהדר." וונדי גלר, מ-Yahoo!, חשבה כי: "זה צריך להיות ברור שהשיר והווידאו קליפ לא אמורים להילקח ברצינות", והאמינה שהמחלוקת עלולה להניע ללא כוונה את הצפיות בווידאו קליפ.
דונה וולפולק קרוס
דונה ווּלְפוֹלְק קְרוֹס (Donna Woolfolk Cross; נולדה ב־1947) היא מרצה וסופרת אמריקאית, מחברת הרומן "האפיפיורית יוהנה", על אודות אישה קתולית שהייתה לאפיפיורית בשנים 855–858.
ביוגרפיה
קרוס נולדה בניו יורק לדורותי וולפולק, חלוצה בתעשיית ספרי הקומיקס האמריקאים, ולסופר ויליאם וולפולק. קרוס קיבלה תואר ראשון באנגלית מאוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1969. לאחר מכן עבדה כעוזרת עורך בחברת ההוצאה לאור "וירג'ין בוקס" בלונדון, ומאוחר יותר שבה לארצות הברית לעבודה בסוכנות הפרסום "יאנג אנד רוביקאם" בניו יורק סיטי.
בנימין תלם
בנימין (ביני) תלם (30 ביולי 1928 – 16 ביוני 2008) היה מפקד חיל הים הישראלי בשנים 1972 – 1976.
עד הקמת המדינה
תלם נולד בשם קלאוס, בעיר דסאו בגרמניה לד"ר קורט וארנה בלומנטל, ובשנת 1933 עלתה משפחתו לישראל והתיישבה בחיפה.
לאחר סיום הלימודים הפליג תחילה כקדט על אניית הנוסעים "קדמה" ואחר כך התגייס לפלי"ם. כמי שכבר רכש הכשרה ימית, עבר רק אימונים צבאיים ומיד שולב בפעילות: הוא חזר להפליג על ה"קדמה" ויחד עם רב המלחים עסק בהברחת נשק ארצה.
יוזף ברם
יוזף ברם (בגרמנית: Josef Bremm; 3 במאי 1914 – 21 באוקטובר 1998), היה קצין בצבא גרמניה הנאצית שקיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות.
בנימין תלם
שירות בחיל הים
ביוני 1948, זמן קצר אחרי הקמת המדינה, עבר תלם לחיל הים והוצב על אח"י וג'ווד (ק-18), קורבטה שנבנתה בקנדה והגיעה ארצה ביוני 1946 כספינת מעפילים. במהלך מלחמת העצמאות השתתף בין היתר:
יוזף ברם
קריירה מוקדמת
ברם נולד ב-3 במאי 1914 במנבאך, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לאדולף ברם, שהיה מורה בבית ספר יסודי, ולמריה לבית מילר. ב-1 בנובמבר 1935 התגייס ברם לוורמאכט, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-7, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-8, ובשנת 1936 היווה את הבסיס להקמת הדיוויזיה ה-28. ב-31 באוקטובר 1938 הוא שוחרר מהשירות הצבאי בדרגת לויטננט, וצורף לרגימנט הרגלים ה-425, ולמחרת הוא הצטרף למפלגה הנאצית.
בנימין תלם
שירות בחיל הים
אחרי מלחמת העצמאות עבר תלם לשרת בשייטת הקטנה, שפעלו בה ספינות משמר חופים. הספינה הראשונה שעליה פיקד הייתה 'אח"י פלמ"ח (מ-19)' ואחר כך פיקד על ספינת הנחיתה 'אח"י ניצנים (פ-53)'. בהמשך, בשנים 1951 עד 1954, עבר תלם לשרת בטרפדות, תחילה כמפקד ספינה, אחר כך כמפל"ג ולבסוף כסגן מפקד שייטת הטרפדות.
יוזף ברם
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה מונה ברם למפקד מחלקה ברגימנט הרגלים ה-453, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-253, ולחם עמה במהלך המערכה על צרפת, שם קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, ובאוקטובר 1940 הוא מונה לשליש בגדוד ה-3 של רגימנט הרגלים ה-426. במבצע ברברוסה הוא שוב פיקד על מחלקה, ובתחילת יולי נפצע לראשונה מרסיסים. ב-5 באוגוסט 1941 הוא מונה למפקד הפלוגה ה-5 ברגימנט הרגלים ה-426, שהיה חלק מהדיוויזיה ה-126, ובאוקטובר הוא הועלה לדרגת אובר לויטננט. במהלך קרבות החורף של 1941-42 הצליחו ברם ופלוגתו החלשה להדוף מתקפה רוסית כבדה, ועל כך הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל ב-18 בפברואר 1942. באביב 1942 נפצע ברם בזרוע, ולאחר התאוששותו הוא מונה ב-28 בספטמבר 1942 למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הרגלים ה-426. בסוף ספטמבר 1942 הצליחה היחידה שלו להחזיק בעמדות ההגנה מדרום-מזרח לאגם אילמן, ועל כך הוענק לו ב-23 בדצמבר 1942 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. בינואר 1943 נפצע ברם שוב וקיבל את אות הפציעה בזהב, ולאחר מכן הוא נשלח כמדריך באקדמיה הצבאית. ב-1 בפברואר 1943 הועלה ברם לדרגת מיור, וב-15 במרץ 1944 הוחזר על פי בקשתו לחזית, ומונה למפקד גדוד הרובאים בדיוויזיה ה-712 בחזית המערבית. לאחר הפלישה לנורמנדי הוא מונה באוגוסט 1944 למפקד רגימנט הגרנדירים ה-990, שהיה חלק מדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-277, וב-1 בנובמבר 1944 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. לאחר הנסיגה מצרפת ומבלגיה נפצע שוב מרסיסים ב-16 בדצמבר 1944, היום הראשון לקרב הארדנים, אך נשאר עם יחידתו. באפריל 1945 לחם ברם עם יחידתו כחלק מדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-326 בקרב קאסל, ועל פעולותיו בקרב הוענק לו תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ומיד לאחר מכן הוא נפל בשבי האמריקני.
בנימין תלם
שירות בחיל הים
בשנת 1956, במהלך מלחמת סיני, שירת כראש ענף המבצעים של חיל הים, וזמן קצר אחרי המלחמה, ב-1957, מונה למפקד המשחתת אח"י יפו, תפקיד שמילא במשך שנתיים. בהמשך עבר קורס קציני מטה בגריניץ' (אנגליה), ועם סיומו שימש כשלוש שנים כמפקד פו"מ זרוע ים.
יוזף ברם
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הוא התחתן עם אגנס שטפנס, ועבר לגור במונטריאול, שם חי עד מותו ב-21 באוקטובר 1998.
בנימין תלם
שירות בחיל הים
לאחר ששירת במשך כשנה כסגן ראש מחלקת ים (כיום מספן ים), מונה בשנת 1964 כמפקד שייטת המשחתות - שייטת 1. תלם מילא את התפקיד עד אוקטובר 1966, מועד בו מונה לעמוד בראש צוות "שלכת", למימוש תוכנית ספינות סער. בהגדרתו מונה תלם למפקד הראשון של שייטת ספינות הטילים.
מלחמת ששת הימים
בשנת 1967, בתקופת ההמתנה שלפני מלחמת ששת הימים הוזעק תלם ארצה. ובימי המלחמה היה מפקד הכוח הימי (אח"י יפו ושלוש ספינות טורפדו) שהוביל את לוחמי שייטת 13 לפעולת פורט סעיד (1967). בפעולה כח של ארבעה צוללים בשני "חזירים" הורד מהמשחתת בקרבת הנמל ונכנס בצלילה. על אף שהותקפו במטעני נפץ סרקו את כל הרציפים אך לא היו בהם כלי שיט אויב. ביציאה המתינו באזור המפגש עד שהוקם קשר עם סירת האיסוף. כדי לאפשר תנועה מהירה האנשים עברו לסירה והחזירים הושמדו.
המצרים גילו את סירת האיסוף בשלב ההמתנה וכיוונו אליה שתי ספינות אוסה שהיו בסיור. למשחתת הגיע מידע על זוג ספינות אוסה שקיבלו הוראת תקיפה בכיוון בו נמצאה. לפי הנתונים שנקלטו נראה שהאוסות נערכות לירי טילים. אח"י יפו הפעילה מטרות דמה ואת הטרפדות ובעצמה התרחקה. למכ"ם המצרי בחוף התגלו מטרות רבות. המפקדה המצרית ראתה בכך מארב מתוכנן והחזירה את ספינות האוסה לנמל. ספינות הטורפדו תקפו את האוסות אך אלה המשיכו בדרכן לנמל. למחרת הודיעו המצרים שהטביעו ארבעה כלי שיט ישראליים אך טבעה להם ספינה אחת. באותו יום פינו המצרים את יתר הכח מנמל פורט סעיד וחזרו לשם אחרי הפסקת האש.
על אף הסיכון הרב שנלקח ופעולת הצוללים המקצועית הנועזת לא נרשם הישג. הייתה זו הפעולה המוצלחת ביותר מבין הפעולות שנערכו אותו הלילה. בתחקירי שייטת 13 הטבעת מחצית כמות כלי הרכב התת-מימיים של השייטת מבלי שתושג פגיעה באף כלי שיט אויב גרמה להציג גם את הפעולה הזאת ככושלת. בסיכומים פנימיים בשייטת 13 הועלתה טענה כי ניתן היה לגרור את החזירים ולא להשמידם. מעבר להורדת ה"חזירים" בקרבת הנמל לא הייתה לתלם השפעה על הפעולה. החלטתו להרחיק את המשחתת והטרפדות מתא השטח שבו הייתה למצרים עדיפות מוחלטת הוכחה כנכונה כאשר המשחתת אילת נחשפה למצרים והוטבעה באותו אזור.
למחרת ב-6 ביוני נשלח לצרפת בעקבות פניה בהולה של פליקס אמיו משרבורג, כדי להתעמת עם האמברגו הצרפתי שהורחב לכלול את ספינות הסער. כאשר מפקד חיל הים שלמה אראל הורה לשייטת המשחתות לצאת לכיוון אלכסנדריה היות שלא היה קשר עם הצוללים. חשב תלם שזו פעולה לא שקולה וכתב על כך לאראל. הרמטכ"ל יצחק רבין ביטל אותה.
בתקופת מלחמת ההתשה
על פעילותו של תלם בפעולת פורט סעיד (1967) נמתחה ביקורת בתחקירים שנערכו בלא נוכחותו. תלם נשלח בדחיפות לשרבורג כדי למנוע כוונה למינוי קצין צי צרפתי על הספינות בבניה. תלם נפגע מהביקורת וביקש פסיקת הרמטכ"ל בעניין והציע להתפטר. הרמטכ"ל יצחק רבין דחה את ההתפטרות. בספרו תלם בים, סיפר תלם שהצטער על כי שיקוליו לא עמדו לביקורת. לדעתו צדק בהרחיקו את המשחתת מספינות הטילים. וייתכן כי אם היה עומד על כך אז לא היו שולחים את אח"י אילת לפורט סעיד.
בשנת 1968, לאחר שאברהם בוצר מונה למפקד חיל הים, מונה תלם לראש מחלקת ים. בתפקידו זה היה אחראי, בין היתר, על תכנון מבצע נועה, שבו חולצו והוברחו לישראל ספינות שרבורג, חמש ספינות טילים שנקנו בידי ישראל ובנייתן הושלמה בצרפת, אך עוכבו בה בשל אמברגו הנשק הצרפתי על ישראל.
מפקד חיל הים
בחודש ספטמבר 1972 מונה תלם למפקד חיל הים והועלה לדרגת אלוף. העברת מפקדת חיל הים לקריה - בסוף שנת 1972 הועברה מפקדת חיל הים מחיפה לקריה בתל אביב. ההחלטה על העברת המפקדה ותחילת בנייתה היו בימיו של אברהם בוצר, אך ההעברה עצמה התבצעה בתקופת הפיקוד של תלם. לעובדה שמפקדת חיל הים שכנה בקריה הייתה חשיבות רבה במהלך מלחמת יום הכיפורים.
מבצעי ביטחון שוטף
בשנים שבהן פיקד תלם על חיל הים השתתף החיל במבצעי ביטחון שוטף רבים בחופי לבנון, ובהם מבצע ברדס 54–55 בפברואר 1973, שבו תקפו לוחמי שייטת 13 מטרות מחבלים באזור טריפולי בצפון לבנון, ומבצע אביב נעורים באפריל 1973, שבו תקפו לוחמי סיירת מטכ"ל ושייטת 13 יעדי מחבלים בביירות.
מלחמת יום הכיפורים
האירוע המרכזי בתקופת הפיקוד של תלם על חיל הים היה מלחמת יום הכיפורים. ערב המלחמה קיבל תלם את הערכת מודיעין חיל הים לפיה צפויה לפרוץ מלחמה. כלי שיט הוכשרו, יומיים לפני המלחמה נערך תרגיל מקיף של שייטת הסטי"לים, ומיום שישי, יום לפני פרוץ המלחמה, הוכרזה כוננות שיא בכל יחידות החיל. עם פרוץ הקרבות היה חיל הים ערוך ללחימה יותר מכל זרוע אחרת בצה"ל.
ההתרחשות הבולטת בלחימה הימית היו קרבות ימיים בין ספינות נושאות טילים. למעשה הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריה הימית שנערכו קרבות בהם הפעילו שני הצדדים ספינות טילים. הקרב הראשון, קרב לטקיה, נערך באזור החוף הסורי שעות אחדות לאחר פרוץ המלחמה. על הקרב פיקד מיכאל ברקאי, מפקד שייטת הסטי"לים ולימים מפקד חיל הים, ובמהלכו הוטבעו חמישה כלי שיט של הצי הסורי, ובהם שלוש ספינות טילים. בלילות הבאים נערכו שני קרבות באזור החוף המצרי, קרב פורט סעיד, שבו איבדו המצרים סטי"ל אחד, וקרב דמייט, שבו איבדו המצרים שלושה סטי"לים.
בעקבות נחיתותם בקרבות אלו הסתגרו הצי המצרי והצי הסורי בנמליהם, ופעילות חיל הים בים התיכון התמקדה בתקיפת מטרות בחופי סוריה ומצרים, ובאבטחת נתיבי הספנות לישראל. ואכן, בימי המלחמה הגיעו לנמלי חיפה ואשדוד והפליגו מהם כ-200 אוניות סוחר.
בזירת ים סוף, שבה לא היו לחיל הים ספינות טילים, התבצעה פעילות נרחבת של שייטת 13, ספינות דבור וספינות נחיתה. בזירה זו הצליחו המצרים להטביע את המכלית "סיריס" שהובילה נפט ממפרץ סואץ לאילת.
חיל הים הטביע במלחמת יום הכיפורים עשרות ספינות מצריות וסוריות, השאיר את נתיבי האספקה הימית לישראל פתוחים להובלת תחמושת, מזון ודלק, חסם העברת אספקות לאויב, השמיד לו מאגרי תחמושת ודלק, הנחית כוחות, יזם תקיפות, הטיל מצור ושלט בקרבות ובים. מתחילת המלחמה יזם חיל הים תקיפות והוביל פשיטות כדי לאלץ את האויב להיות במגננה מתמדת, וכך הוביל וניצח לאורך כל המערכה. למרות עשרות קרבות ישירים, מניין ההרוגים בחיל הים במהלך המלחמה היה שלושה: 2 לוחמי שייטת 13 שנהרגו במבצע ליידי, ולוחם אחד שנהרג על סיפון דבור בעת פשיטה לתוך מעגן מצרי. במהלך המלחמה לא נפגע אף כלי שיט של חיל הים הישראלי.
הפלגות ארוכות טווח
בתקופת פיקודו של תלם ביצע החיל את ההפלגות הארוכות ביותר בתולדותיו:
לאחר תקופת הפיקוד על חיל הים
בספטמבר 1976 סיים תלם את תפקידו כמפקד חיל הים. בעקבות בקשתו של שר הביטחון, שמעון פרס, מונה תלם כעוזר מיוחד לשגריר ישראל בדרום אפריקה וטיפל בעסקות נשק גדולות. עם שובו ארצה ב-1979 השתחרר מצה"ל ועבר לעבוד במספנות ישראל. בשנת 1980 נענה להצעתו של מנכ"ל תע"ש ועבר לתעשייה הצבאית, שם עבד עד יציאתו לגמלאות ב-1991. בשנת 1981 השתתף בוועדה שחקרה את נסיבות טביעת האונייה מצדה. בשנת 1987 היה ממקימי עמותת חיל הים ושימש כיו"ר הראשון בה עד שנת 1996 שאז מסר את התפקיד לאלוף דימ' אברהם בן שושן. תלם מת ב-2008 והשאיר אחריו שתי בנות ובן.
אכילה תחרותית
אכילה תחרותית או אכילה מהירה הוא תחרות שבו המשתתפים מתחרים אחד נגד השני בצריכת כמויות גדולות של מזון בפרק זמן קצר. משך זמני התחרויות הם בדרך כלל פחות מ-15 דקות שבסיומן האדם שצרך את כמות המזון הגדולה ביותר מוכרז כמנצח. אכילה תחרותית פופולרית ביותר בארצות הברית ויפן. תחרויות אכילה מקצועיות מסוימות מציעות פרסים כספיים בסך $10,000 ולמעלה מכך למנצחים.
תחרויות אכילה בחסות מסעדות יכולים לערב אתגר לאכול פריטי מזון גדולים או מתובלים במיוחד כמו סטייקים או המבורגרים ענקיים או קארי מתובל במיוחד בזמן קצוב. אלו שמצליחים במשימה מתוגמלים פעמים רבות בכך שלא יצטרכו לשלם עבור הפריט, חולצה והוספת השם שלהם עליה, תמונה על הקיר של המנצחים באתגר ושורה של פרסים קטנים דומים.
קיים ארגון עולמי בשם IFOCE שמנטר ומבקר תחרויות אכילה.
סוגי מזון
סוגי המזון המשמשים בתחרויות אכילה מגוונים מאוד. ישנן תחרויות בהם משתמשים בדרך כלל רק סוג אחד של מזון (למשל, תחרות אכילת נקניקיות). לעומת זאת, ישנם תחרויות שבהם כלל המתחרים אוכלים סוגי מזונות רבים זהים. מזונות המשמשים בתחרויות אכילה מקצועיות כוללים המבורגרים, נקניקיות, פשטידות, לביבות, כנפי עוף, אספרגוס, פיצה, צלעות, תרנגולי הודו וסוגים רבים אחרים של מזון.
הכשרה והכנה
רבים מספורטאי תחרויות אכילה המקצועיים עוברים אימון אישי קפדני על מנת להגדיל את קיבולת הקיבה שלהם, המהירות והיעילות עם מזונות שונים. גמישות הקיבה נחשבת בדרך כלל המפתח לאכילה מוצלחת. מתחרים בדרך כלל עושים זאת על ידי שתיית כמויות גדולות של מים על פני פרק זמן קצר כדי למתוח את הבטן. אחרים משלבים את צריכת המים עם כמויות גדולות של מזונות דלי קלוריות כמו ירקות או סלטים. חלק מהאכלנים לועסים כמויות גדולות של מסטיק כדי לבנות כוח בלסת. לפני תחרויות משמעותיות, אכלנים מסוימים, מתחילים להתאמן חודשים מספר לפני התחרות עם בדיקת כמות הזמן שלוקח להם לאכול את המזון בתחרות. אכלן תחרותי בדימוס בשם אד "קוקי" ג'ארוויס היה אוכל באימונים לפני תחרויות מספר ראשים של כרוב מבושל ולאחריהם שתיית עד שני ליטרים של מים כל יום במשך שבועיים לפני תחרות. בשל הסיכונים הכרוכים עם אימון לבד או ללא השגחת חירום רפואית IFOCE מרתיעה מכל אימון מכל סוג שהוא.
ביקורת
הביקורת העיקרית על אכילה תחרותית היא המסר הזללני שספורט זה שולח בעידן של עלייה בהשמנה בקרב אמריקנים ועל הדוגמה שהיא מציבה לנוער של היום. אחרים, כמו השחקן ראיין ריינולדס (שטען זאת במאמר נוקב בהפינגטון פוסט), טוענים כי אכילה תחרותית היא דוגמה נוספת לגרגרנות המערבית בשעה שכל כך הרבה אנשים אחרים ברחבי העולם גוועים ברעב. באותו מאמר, הציג ספורטאי אוכל תחרותי בשם דון "מוזס" לרמן את הסכנות של אכילה תחרותית והודה "אני מוכן למתוח את הבטן עד שיגרם דימום פנימי".
סכנות
הטענה כי אכילה תחרותית יכולה לגרום לעלייה במשקל, אשר עלולה להוביל להשמנה והעלאת רמת הכולסטרול ולחץ הדם היא ברורה והגיונית. התאוריה שגורסת כי אכילה תחרותית יכולה לגרום לנזק בקיבה ובמערכת העיכול הייתה הנושא של מחקר של בית הספר לרפואה של אוניברסיטת פנסילבניה בשנת 2007. המחקר בחן ספורטאי אכילה מקצועי בשם טים יאנוס אשר אכל 36 נקניקיות ב-10 דקות לפני שהרופאים בדקו אותו. המסקנה הייתה כי בעקבות האימונים של יאנוס לתחרויות אכילה התכווצויות השרירים הנורמליות בקיבה של יאנוס (תנועה פריסטלטית) נהרסו. התנועה הפריסטלטית מעבירה מזון מהקיבה לאורך מערכת העיכול.
טענות רפואיות אחרות הן שאכילה מוגזמת יכולה לגרום נקבים לקיבה בחולים עם כיבים וששתיית כמויות גדולות של מים במהלך אימון לתחרויות אכילה יכולה להוביל להרעלת מים - מצב בו כתוצאה משתיית מים מרובה נוצר דילול של האלקטרוליטים בדם.
שיתוק קיבה, או בשמה הלועזי "Gastroparesis", היא סכנה נוספת לאלו שנוהגים למתוח את קיבתם בצורה קיצונית. מצב זה עלול להוביל לחוסר יכולת של הקיבה להתכווץ ולאבד את היכולת של הקיבה לעבוד "על ריק". תופעות לוואי של שיתוק קיבה כוללים בעיות עיכול כרוניות, בחילות והקאות.
WWE Performance Center
ה-WWE Performance Center הוא מתחם אימונים של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE, המשמש כבית ספר להיאבקות. מתחם זה ממוקם באורלנדו, פלורידה ונפתח ב-11 ביולי 2013. המתחם קרוב לאוניברסיטת פול סייל, שבה מצולמות התוכניות של NXT Wrestling.
אכילה תחרותית
בתרבות הפופולרית
אכילה תחרותית מתוארת בצורה בדיונית כספורט ארצי מוכר בתקופה הסובייטית בהונגריה בסרט ההונגרי Taxidermia.
בסיפורו של דיימון ראניון, "פשטידת דלעת", תחרות אכילה עומדת במרכז הסיפור.
WWE Performance Center
רקע
המתחם מסוגל להכיל כ-70 מתאבקים בבת אחת. האימונים בו הם במגוון שונה של רמות, ממתחילים בלי ניסיון בהיאבקות ועד למתאבקים מנוסים המגיעים מהארגונים העצמאיים. המתאבקים מתאמנים כדי לשפר את יכולות הזירה והחוזקה שלהם, בנוסף לבניית הדמות שלהם. בנוסף לכך, המתחם משמש גם מתאבקים אשר עברו פציעה וזקוקים לשיקום, בעוד שבזמן זה הם גם עוזרים למתאמנים הנמצאים במתחם.
מתחם האימונים משתמש במתאבקי עבר כמאמנים. המאמן הראשון היה ביל דמוט, שעזב את החברה ב-2015 והוחלף על ידי מאט בלום. בין המאמנים השונים ניתן למצוא את שרה אמאטו, רובי ברוקסייד, נורמן סמיילי, אדם פירס ושרה סטוק. דאסטי רודס היה אחראי על תחום בניית הדמות ושיפור יכולות הדיבור של המתאבקים עד שנפטר בשנת 2015. בנוסף לשימושו של המתחם כמתחם אימונים, הוא גם משמש כמתחם שבו נעשים מבחני קבלה.
תקרית ירי
ב-31 באוגוסט 2015, שוטרי משרד השריף של מחוז אורנג' ירו בארמנדו מונטאלבו בן ה-29 מחוץ למתחם האימונים של ה-WWE לאחר שהוא איים עליהם וטען עליהם. מונטאלבו היה אובססיבי בכל מה שקשור למתאבקת AJ לי וניסה שוב ושוב לפלוש למתקן, אף על פי שהוגש נגדו צו הרחקה על ידי ה-WWE. ימים לאחרי הירי, מונטאלבו טען שהייתה לו הפרעה דו-קוטבית בזמן שנחקר על ידי הבלשים. הוא נידון למשפט בפברואר 2016 באשמת תקיפה חמורה, התנגדות אלימה לקצין והסגת גבול.
ב-19 באפריל 2018, ה-WWE הגישו צו מניעה חירום נגד מונטאלבו לאחר שחזר למתחם בחודש שעבר ואף הטריד את העובדים. בנוסף, פרסם מונטאלבו הודעה מאיימת על המתאבקים ואנשי הצוות של ה-WWE בחשבון האינסטגרם שלו.
סימונה מרטיני
סימונה מרטיני (באיטלקית: Simone Martini; 1284, סיינה – 1344, אביניון), היה צייר איטלקי מסיינה, שבחבל טוסקנה באיטליה. סימונה מרטיני היה דמות מרכזית בהתפתחות הציור האיטלקי המוקדם, והייתה לו השפעה רבה על התפתחות הסגנון הגותי הבינלאומי.
מקורות המידע
המידע המתועד על קורות חייו מועט, כך גם מועטות היצירות שהן שלו בוודאות. הוא מוזכר בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר", אלא שספר זה נכתב מעל מאתיים שנה מאוחר יותר ויש ספקות לגבי דיוק נתוניו. על כן הביוגרפיה של מרטיני היא משוערת ברובה, משוחזרת על פי מעט המידע ובמידה רבה על סמך זיהוי יצירותיו שנעשה בעיקר על פי סגנון הציור.