cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוח וראוקס
אוח זה הוא המין הכבד ביותר של אוח לאחר המינים אוח מצוי, אוח בלקיסטון (Bubo blakistoni) וקטופה כתומה (Bubo flavipes) - כולם שייכים לסוג אוח, המכונה גם "ינשוף עיטי". כמו כן הוא הינשוף הארוך ביותר לאחר אוח מצוי, אוח בלקינסטון ולילית אפורה. אורכם הממוצע של אוחים אלה 60-66 ס"מ ומוטת כנפיים של 140 ס"מ. משקלו של האוח 1,600-2,000 גרם בזכרים. הנקבות גדולות מהזכרים ושוקלות 2,500-3,150 גרם. הזנב מגי לאורך 22.5-27 ס"מ וכפות הרגל מגיעות לאורך 8 ס"מ.
האוחים הם חומים-אפורים במראם עם אזור עיניים מאופיים בסימונים שחורים והעיניים שחורות. המקור לבן והכנפיים חומות מנומרות בעלות כתמים לבנים קטנים. הבטן ואזור הרגליים לבנים והכפות אפורות עם קצוות שחורים. מו מיני אוחים אחרים הוא משמיע קריאות גרוניות עמוקות. הם מאותתים בכך אחד לשני, כלומר לבני זוגם, על סכנה או על תפיסת טרף (אותה מבצע בעיקר הזכר).
הינשוף מצוי בטבע בערבות והחורשים הפתוחים של אפריקה וכן באזורים יבשים ותת-מדבריים, ביצות וגדות נהר וכן בהרים, אך נעדר מיערות גשם סבוכים. ייתכן שהוא חי גם במזרח התיכון.
אלה עופות לילה הנחים במרומי הצמרות במשך היום, אך יתעוררו כשיפריעו להם. הם חיים בזוגות עם צאצאים ויוצאים לצוד בלילה.
האוח הוא טורף על בתחומי מחייתו ויוצא לצוד בלילות ובין הערביים, אם כי נצפו גם בשעות היום לעיתים נדירות. האוח יושב על ענף ומקשיב לרחשים של טרף המצוי על הקרקע או בין העצים, באמצעות אוזניים הענקיות. בשעה שהוא עט על הטרף הוא לא משמיע כמעט צלילים עקב נוצותיו המיוחדות. הטרף נתפס באמצעות הטפריו הגדולים ומומת על ידי המקור. המזון העיקרי הוא יונקים קטנים עד בינוניים כמו קופים, פדטים, ארנבות, גחנים, נמיות, שפנים, עטלפים, סנאים ומכרסמים קטנים והם לא יהססו להתקיף גם קיפודים. בנוסף ליונקים הם טורפים עופות כמו ברווזים, אנפות, חובתיים, פניניות, פרנקולין, ציפורי שיר שונות כמו אורגיים, אסטרילדיים, רמיזיים (Remizidae) ואף דורסי יום ולילה קטנים יותר וכן אפרוחים של עופות שונים כולל אפרוחי יען. בנוסף הוא יאכל זוחלים, דו-חיים, דגים וחסרי חוליות גדולים. הם יכולים לתפוס טרף גדול כמו גורי חזיר יבלות או חובת דנהם.
למרות שהוא בראש שרשרת המזון, עופות דורסים אחרים הפעילים ביום כמו נשרים, עיטים ועיטי כתר חוטפים להם את מזונם. הם גם נטרפים על ידי תנים ועיטים גדולים, אך רק לעיתים נדירות. בנוסף לטורפים, לעיתים הם מופרעים בעת הקינון וכן נפגעים מהרעלת מזון אך הם אינם בסכנה.
ג'ון דילינג'ר
ג'ון דילינג'ר (באנגלית: John Dillinger; 22 ביוני 1903 - 22 ביולי 1934) היה שודד בנקים אמריקאי, שפעל בשנות השפל הגדול בארצות הברית כשיצא עם כנופייתו למסע של שוד בנקים במערב ארצות הברית. דילינג'ר, שמשך תשומת לב רבה מצד התקשורת, נחשב על ידי רבים לפושע מסוכן, בעוד אחרים ראו בו גרסה מודרנית לרובין הוד.
נעוריו
ג'ון דילינג'ר נולד ב-22 ביוני 1903 באינדיאנפוליס, אינדיאנה. בגיל 16 עזב את בית הספר, והחל לעבוד כמכונאי בעבודות מזדמנות. בגיל 20 התגייס לחיל הים ושירת על אוניית המערכה "יוטה" אולם כעבור 5 חודשים כאשר האונייה עגנה בבוסטון הוא ברח ממנה וחזר לביתו שבאינדיאנה. דילינג'ר התכוון להשתקע ונשא לאישה נערה מקומית בשם בריל הוביוס, אולם הוא התקשה להחזיק מעמד בעבודה ונישואיו התפוררו.
בליל 6 בספטמבר 1924, אד סינגלטון, פושע מקומי שהיה חברו של דילינג'ר, שכנע אותו לחבור אליו לשדוד סוחר מקומי בשם פרנק מורגן אך זמן קצר לאחר השוד הם נתפסו. סינגלטון אשר יוצג על ידי עורך דין נידון למאסר של שנתיים בעוד דילינג'ר, שלא יכול היה לממן לעצמו ייצוג משפטי, נידון לתקופת מאסר של 10–20 שנה אף על פי שעד למקרה זה היה ללא רישום פלילי.
קריירת הפשע
מאחורי הסורגים, דילינג'ר החל ליצור קשר עם עבריינים נוספים (ביניהם: בייבי פייס נלסון, הארי פיירפונט, צ'ארלס מקליי, הומר ואן מטר ואחרים) שלימדו אותו את רזי הפשע ואתם תכנן לבצע מעשי שוד לכשישתחררו מבית הכלא. דילינג'ר, שהיה חבר בנבחרת הבייסבול של בית הכלא שיחק ברמה כה גבוהה ואף עיתונאים דווחו כי בתנאים נורמלים הוא היה יכול לשחק בקבוצה מקצוענית כשחקן מוביל.
ב-10 במאי 1933, לאחר ריצוי שמונה וחצי שנות מאסר הוא שוחרר על תנאי. מיד עם שחרורו הוא ביצע שוד בנק בבלופטון, אוהיו, נתפס זמן קצר לאחר מכן והוחזק במעצר משטרתי בהמתנה למשפטו. במהלך סריקה בתאו של דילינג'ר נמצא פתק ובו פירוט של תוכנית בריחה. דילינג'ר הכחיש כל קשר למסמך אולם שמונה מחבריו של דילינג'ר ברחו ארבעה ימים לאחר מכן באמצעות התוכנית. במהלך הבריחה מבית הכלא הראשי של אינדיאנה נעזרו ברובי ציד שהוברחו לתוך תאיהם. לאחר מספר ימים, שלושה מחבריו הנמלטים וחבר נוסף ששוחרר קודם לכן על תנאי, הגיעו מחופשים לשוטרים לבית המעצר בו הוחזק דילינג'ר וטענו בפני השריף שעליהם לקחת את דילינג'ר לבית הכלא הראשי של אינדיאנה בעוון ההפרה של סעיפי שחרורו על תנאי. כאשר השריף ביקש לראות את מסמכי ההעברה, שלף אחד הפושעים אקדח, ירה בשריף, ואף הכה אותו לאחר מכן. הכנופיה שחררה את דילינג'ר מתאו, כלאה את אשתו של השריף (שהייתה עמו במקרה באותו היום) ואת סגנו בתא והותירה את השריף מתבוסס בדמו למוות.
בינתיים, שדדו דילינג'ר וכנופייתו מספר בנקים, פרצו למחסני נשק של המשטרה וגנבו אקדחים, תת-מקלעים, אפודי מגן ותחמושת רבה. על מנת להקשות על איתורם הם שינו מקום מגורים מידי מספר ימים, אך במהלך שהייתם תחת שמות בדויים בבית מלון פרצה שרפה. צוות מכבי אש ומשטרה הגיעו למקום ואחד הכבאים זיהה את פניהם של שניים מהכנופיה, והביא למעצר הכנופיה כאשר ברשותם נשק רב ו-25,000 דולר שנשדדו מבנק בשיקגו. הכנופיה הושמה במעצר במתקן שמור היטב אולם גם הפעם היתל דילינג'ר בסוהריו כאשר איים עליהם באקדח אשר בדיעבד התגלה כגילוף מעץ. דילינג'ר וחבריו כלאו את הסוהרים בתא אחד, לקחו מספר תת-מקלעים וברחו מהמתקן המאובטח תוך שימוש בבני ערובה. אולם, במהלך הבריחה גנב דילינג'ר את רכבו של השריף המקומי ונסע בדרך אינדיאנה-אילינוי לכיוון שיקגו ובכך ביצע עבירה פדרלית של העברת רכב גנוב ממדינה אחת לאחרת. מנקודה זו, ה-FBI החל לפעול באופן נמרץ במצוד אחר דילינג'ר. ג'ון אדגר הובר, ראש ה-FBI תאב הכוח, הקים כוח משימה מיוחד שבראשו עמד הסוכן מלווין פרביס. לאחר כישלון חמור ראשון של ה-FBI לתפוס את הכנופיה במדינת ויסקונסין אשר הביא למותם של סוכן FBI ואזרח עובר אורח, הבין הובר שמשרתו בסכנה אם לא יצליח לתפוס את דילינג'ר.
מספר שבועות לאחר הבריחה, נתפסו חבריו של דילינג'ר וחלקם נידון למוות וחלקם למאסר עולם. בינתיים, דילינג'ר הגיע לשיקגו ושם התארגן עם פושעים נוספים שהכיר במהלך תקופת מאסרו וביצע מספר רב של שודי בנקים שבמהלכם גנב סכומי עתק. בתגובה, משרד המשפטים האמריקאי הציע פרס בסך $20,000 למי שיתפוס את דילינג'ר והיקצה סוכני FBI נוספים למצוד אחריו. בקיץ 1934, דילינג'ר החליט לשמור על פרופיל נמוך, עבר לשיקגו, אימץ שם בדוי, ועבד כפקיד. כאשר המשטרה המקומית מצאה את אחד מרכבי המילוט של דילינג'ר בפרוור של שיקגו, הטבעת החלה להתהדק סביבו.
מותו
ב-22 ביולי 1934, דילינג'ר יצא לצפות בסרט "מלודרמה במנהטן", בכיכובם של ויליאם פאוול, מירנה לוי וקלארק גייבל, שגילם בו דמות של מהמר ורוצח. הסרט הוקרן בבניין תיאטרון "ביוגרף" שבפארק לינקולן בשיקגו. דילינג'ר הגיע עם חברתו, פולי המילטון, ועם אנה קמפנאס (פייג'), חברתה של פולי. אנה, שידעה יום קודם כי השלושה אמורים לצפות בסרט זה, וזיהתה את דילינג'ר מתמונתו כמבוקש, רקמה עסקה עם ה-FBI וסיפרה להם על הבילוי המתוכנן. בתמורה למידע, הובטח לאנה שייעשה מאמץ לבטל אישומים פליליים שעמדו נגדה, וייעצר הליך גירושה מארצות הברית. מאחר שהסרט הוקרן בשני אתרים שונים באותו לילה, נשלחו צוותים של ה-FBI לשני האתרים.
בשעה 20:30 השלושה נצפו נכנסים לתיאטרון ביוגרף, כאשר אנה לבשה שמלה כתומה, וזאת על פי סיכום מראש שהיה לה עם מלווין פרביס. באור הניאון של אולם בית הקולנוע השמלה הכתומה נראתה אדומה ומכאן יש טעות רווחת לפיה שמלתה של אנה הייתה אדומה, טעות אשר שימשה השראה לדמויות קולנועיות רבות ששיחקו את תפקיד "האישה באדום" הבוגדנית.
פרביס החליט להימנע מפריצה לבניין ולהמתין ליציאתם בתום הסרט. בשעה 22:30 השלושה יצאו מהתיאטרון, פרביס הדליק סיגר וזה היה האות לסוכני ה-FBI לעצור את דילינג'ר. דילינג'ר ניסה לשלוף אקדח אולם הוא הוכרע מיד על ידי ארבעה כדורים שנורו על ידי סוכני ה-FBI שהקיפו אותו. זמן קצר לאחר מכן הוכרז על מותו בבית חולים בשיקגו. מאז נקשר שמו של הסרט "מלודרמה במנהטן" עם הריגתו של דילינג'ר.
המיתוס
דילינג'ר היה פושע אכזרי וגנב ידוע לשמצה. בתקופה מספטמבר 1933 עד יולי 1934, דילינג'ר וכנופייתו השליטו פחד במערב התיכון במהלכם הרגו 10 אזרחים, פצעו 7 אחרים ושדדו בנקים ומחסני נשק משטרתיים. אף על פי כן, היו רבים שרחשו לו אהדה וראו בו גיבור. הייתה זו תקופה בה הבורסה לניירות ערך בניו יורק קרסה, בנקים ועסקים פשטו רגל, אלפי חוות חקלאיות נסגרו, האינפלציה יצאה מכלל שליטה, האבטלה זינקה ותורים ארוכים של אזרחים מיואשים ורעבים השתרכו בערי ארצות הברית ובדרכים בתקווה למצוא עבודה מזדמנת. הבנקים נתפסו בעיני האזרחים כחומסי הציבור, משום שהם ריכזו בתוכם את הדבר שהיה חסר לכל אחד - כסף, ולכן פושעים אלימים באותה תקופה כגון ג'ון דילינג'ר, בייבי פייס נלסון, אמא בארקר ובוני וקלייד נחשבו סוג של מיתוס מהלך כשיצאו למסעות שוד הבנקים ופגעו במה שנחשב כביכול לממסד שרמס אותם.
התייחסות תרבותית
בשנת 1973 יצא לאקרנים בארצות הברית הסרט דילינג'ר, שתיאר את מעלליו של הפושע וכנופייתו, עד להריגתו בידי סוכני ה-FBI. בסרט השתתפו בן ג'ונסון, ריצ'רד דרייפוס, הארי דין סטנטון, קלוריס ליצ'מן ווורן אוטס.
בשנת 2009 יצא הסרט אויבי הציבור בכיכובם של ג'וני דפ (בתפקיד דילינג'ר) וכריסטיאן בייל (בתפקיד מלווין פרביס) בו מסופר סיפורו של דילינג'ר. חלק מהסצנות בסרט צולמו בקראון פוינט שבאינדיאנה, שם נכלא (ולבסוף נמלט) דילינג'ר במקור.
בסרט כלבי אשמורת 'מר פינק' שואל את ג'ו קאבוט האם 'מר בלו' מת, ג'ו קאבוט עונה: "מת כמו דילינג'ר".
בסדרה נשואים פלוס עונה 2 פרק 4, אומר סטיב רודס לאל באנדי, לאחר שחשב שהוא גנב כסף מהבנק: "היא לובשת אדום, ככה הם תפסו את דילינג'ר"
על שמו הוקמה להקת ההארדקור פאנק המצליחה, Dillinger Escape Plan.
בסדרה שובר שורות, בעונה 5 פרק 15, אומר סול גודמן לוולטר וויט, "כמה זמן נשאר? לך בראש מורם. אתה תהיה הג'ון דיליניג'ר של הכלא העירוני".
מריה ירמצ'וק
מריה נזריבנה ירמצ'וק (באוקראינית: Марія Назарівна Яремчук; נולדה ב-2 במרץ 1993) היא זמרת אוקראינית, אשר ייצגה את אוקראינה באירוויזיון 2014 שנערך בקופנהגן, דנמרק.
ביוגרפיה
ירמצ'וק נולדה בצ'רנוביץ, אוקראינה, והיא בתו של המוזיקאי נצריה ירמצ'וק. אביה של ירמצ'וק נפטר מסרטן הקיבה כשהייתה בת שנתיים. לירמצ'וק יש אחות למחצה, אשר בוגרת ממנה והיא מנישואיה הראשונים של אמה ושני אחים מצד אביה, דמיטרו ונצריה.
קריירה
ירמצ'וק השתתפה בתוכנית הטלוויזיה המקומית Holos Krayiny, היא הגיעה לגמר וסיימה במקום הרביעי. בשנת 2012 ייצגה את אוקראינה בתחרות הבינלאומית לזמרים צעירים "הגל החדש 2012", שם הגיעה למקום השלישי. בעקבות הופעתה בתחרות, ירמצ'וק קיבלה חסות על ידי רינאט אחמטוב, אחמטוב נחשב לבן אדם העשיר ביותר באוקראינה. מריה השתתפה גם ב-Evrobachennya 2013 - Natsionalyni vidbir, הגמר הלאומי המשמש למציאת נציג אוקראינה בתחרות האירוויזיון, מריה לא נבחרה לאחר שסיימה בגמר במקום החמישי עם השיר "Imagine".
ב-21 בדצמבר 2013, ירמצ'וק נבחרה לייצג את אוקראינה באירוויזיון 2014 עם השיר "טיק-טוק".
בשנת 2023 הופיעה מריה יארמצ'וק, כאורחת מוזמנת, באירוויזיון בליברפול. יחד עם OTOY ומשתתפת האירוויזיון לילדים 2022, זלטה דז'יונקה, היא ביצעה את השירים: "משפחה", "גן דובדבנים מסביב לבית" ו"שצ'דריק".
קאראווג'ו
מיכלאנג'לו מריזי דה קאראווג'ו (באיטלקית: Michelangelo Merisi da Caravaggio; 29 בספטמבר 1571 – 18 ביולי 1610), הקרוי לרוב בקיצור קאראווג'ו על שם עיירה במחוז ברגמו שבאיטליה, היה צייר איטלקי בתקופת הרנסאנס שהרבה לצייר ציורים ריאליסטיים של סצנות תנ"כיות וסיפורי קדושים נוצרים שצוירו בדמות אנשים יומיומיים (למורת רוחה של הכנסייה). ציוריו נודעו בשל המבט המפוכח והאפל שלהם על טבע האדם, תוך שימוש דרמטי בהצללה. הוא נחשב לחלוץ סגנון הבארוק, שהתפתח באירופה בתקופה שלאחר מותו, בעיקר בזכות השימוש שעשה במשחקי אור וצל (קיארוסקורו), וזכה עוד במהלך חייו להכרה כאחד מגדולי הציירים האיטלקים.
קורות חייו
קאראווג'ו החל לשמש כשוליה לצייר המילנזי סימון פצראנו, שהצהיר כי היה תלמיד של הצייר טיציאן, בשנת 1584. באותה השנה נפטרה אמו. באותן השנים נחשף קארוואג'ו ליצירות של אמנים כגון ג'ורג'ונה וטיציאן, ואף ליצירתו הנודעת של לאונרדו דה וינצ'י, "הסעודה האחרונה".
בשנת 1592 עבר לרומא לאחר הסתבכות עם החוק, שם החל לעבוד בבית המלאכה של הצייר ג'וזפה סזרי. באותה העת גבר הביקוש לציורים שיעטרו כנסיות וארמונות, ויצירותיו של קאראווג'ו הציעו מבע חדש של נטורליזם, ששילב התבוננות מקרוב והתחקות מדויקת אחר הפרטים הקטנים ביותר, יחד עם שימוש דרמטי באור והצללה (שימוש ניכר במיוחד בקיארוסקורו, שנודע לימים בשם טנבריזם). בין יצירותיו המפורסמות מאותה העת ניתן למנות את נער עם סל פירות ואת בכחוס החולה.
קאראווג'ו עזב את סזרי לאחר שככל הנראה התגלעו בין השניים חילוקי דעות ויצא לדרך עצמאית. בתקופה הזו קשר קשרים חשובים עם אמנים שונים, בהם מריו מיניטי הסיציליאני, ששימש מודל לציורים של קאראווג'ו ואף סייע לו בהמשך להשיג עבודה. בתקופה הזאת קארוואג'ו, שנודע בשל מזגו החם ונטייתו להשתתף בקטטות, החל להיות מעורב בקטטות רחוב ברומא.
בשנת 1594 צייר את הציור מגדת העתידות שקנה לו פרסום רב, ובו נערה צוענייה הקוראת בכף ידו של בחור צעיר, ושנתיים לאחר מכן צייר עבור פטרונו, הקרדינל דל מונטה, את הציור בכחוס, המוצג בגלריית אופיצי בפירנצה. כמו כן צייר באותה התקופה יצירות בעלות גוון דתי, עם תיאור דרמטי של סצינות הלקוחות מחיי היומיום.
בשנת 1606, בשיא הקריירה שלו ברומא, היה מעורב בקטטה שגרמה למותו של צעיר ממחוז אומבריה בשם רנוציו טומאסוני, כשנסיבות האירוע המדויקות אינן ברורות. כתוצאה מהקטטה הקטלנית נאלץ קאראווג'ו לעזוב את העיר וברח לעיר נאפולי, כשהוא נעזר בקשרי משפחתו עם משפחות האצולה כדי למצוא מחסה ולהשיג עבודות נוספות. לאחר מספר חודשים, על אף הצלחתו, עבר למלטה. הוא המשיך לצייר אך הסתבך שוב בקטטה אלימה בשנת 1608. הוא נאסר, אך הצליח לברוח.
משם המשיך קאראווג'ו לסיציליה, שם התאחד עם חברו הוותיק מאריו מיניטי והמשיך לקבל עבודות, כאשר סגנונו נעשה אפל יותר וציוריו כללו דמויות מעוררות רחמים בתוך שטחים גדולים של אפילה. כמו כן, לפי דיווחים מאותה תקופה, התנהגותו של הצייר נעשתה יותר ויותר מוזרה וקיצונית. בין היתר נטען כי נהג לישון חמוש בנשק, ושקרע את אחד מציוריו בחרב לאחר שקיבל עליו ביקורת.
בקיץ 1609 חזר קאראווג'ו לנאפולי לאחר שהסתבך עם מספר אנשים, ושב לחסותה של משפחת קולונה, בתקווה להשיג בשלב מאוחר יותר חנינה מהאפיפיור ולחזור לרומא, שם צייר מספר יצירות והסתבך במספר קטטות.
יצירתו
יצירתו של קאראווג'ו, חלוץ הבארוק, מאופיינת בריאליזם מפורט וחריף, בבחירת מודלים לא-שגרתיים, במשחקי אור וצל (קיארוסקורו) ובחוש מדויק לצבע והעמדה. קאראווג'ו בחר בקפידה אילו פרטים להדגיש באור, על מנת ליצור דרמטיות רבה בסצנה המצוירת. דוגמאות בולטות לכך ניתן לראות בציוריו "הקריאה למתי" ו"צליבת פטרוס הקדוש".
השפעה
אף בזמנים המודרניים, ציירים כאוד נרדרום הנורווגי וטיבור סרנוס הרומני הודו כי הם מנסים לחקות את קאראווג'ו בלבוש עדכני. מעטים הם הציירים שהשפיעו על פני תקופה ארוכה כל כך של אמנות הציור כמו קאראווג'ו.
בשנים האחרונות חקרו מבקרי אמנות ואנשי אקדמיה את מוטיב ההומוארוטיקה ביצירותיו של קאראווג'יו, ויש המשערים שקיים אורח חיים הומוסקסואלי.
ביל אוונס
ויליאם ג'ון אוונס (באנגלית: William John Evans; 16 באוגוסט 1929 - 15 בספטמבר 1980), שהיה מוכר כביל אוונס, היה מלחין ופסנתרן ג'אז אמריקאי.
ביוגרפיה
ויליאם ג'ון אוונס נולד בפליינפילד, ניו ג'רזי ב-16 באוגוסט 1929. כשהיה בן שש החל ללמוד פסנתר ומאוחר יותר למד לנגן גם בכינור ובחליל צד. המפגש הראשון שלו עם עולם הג'אז היה בגיל 12, עת החליף את אחיו בתזמורת ריקודים בעיר מגוריו. אוונס המשיך בגיל מאוחר יותר ללימודי מוזיקה בקולג' והחל להופיע בהרכבים מקומיים שונים. בשנת 1951 התגייס לצבא ארצות הברית, שם ניגן על חליל צד בתזמורת.
בסוף שנת 1956 הקליט אוונס את אלבומו הראשון כמנהיג, "New Jazz Conceptions", יחד עם הבסיסט טדי קוטיק והמתופף פול מושן, איתו הרבה לעבוד גם בהמשך הקריירה המוזיקלית שלו. האלבום סימן כי באותה התקופה אוונס הושפע עמוקות מפסנתרן הבי בופ באד פאוול וממוזיקה קלאסית, עם מהלכי אקורדים והירמוני אקורדים חדשניים, שהיוו את אבן היסוד של הג'אז המודרני.
בשנת 1958 הצטרף אוונס לשישייה של מיילס דייוויס, בה היה המוזיקאי הלבן היחיד. אוונס היה חבר בהרכב למשך פחות משמונה חודשים, אך לבקשת דייוויס, חזר אליו בתחילת 1959 להקלטת "Kind of Blue", שהפך לאלבום הג'אז הנמכר ביותר בכל הזמנים.
בשנת 1959 הקים אוונס יחד עם הבסיסט סקוט לאפארו והמתופף פול מושן שלישייה הנחשבת לאחד מהרכבי הג'אז הטובים בכל הזמנים. השלישייה ניגנה הן סטנדרטי ג'אז מסורתיים והן קטעים מקוריים של אוונס, וחבריה שיכללו את האינטראקציה המוזיקלית ביניהם ליצירת אלתורים קולקטיביים שטישטשו את הגבולות שבין סולן למלווה. אלבומה הראשון של השלישייה, "Portrait in jazz", יצא לאור בשנת 1959. בשנת 1961 ניגנה השלישייה במועדון הווילג' ונגארד, שם הקליטה עוד שני אלבומים בהופעה חיה, "Sunday at the Village Vanguard" ו-"Waltz for Debby", המציגים את השלישייה בשיאה. אירוע טרגי קטע את פעילותה של השלישייה, כאשר לאפארו נהרג בתאונת דרכים כשהוא בן 25 בלבד.
מותו של לאפארו זיעזע את אוונס. הוא פרש מפעילות מוזיקלית למספר חודשים, ולאחריהם הקליט את אלבומו הבא, "Undercurrent", יחד עם הגיטריסט ג'ים הול. הוא הקים את השלישייה מחדש ב-1962, כשהבסיסט צ'אק יזראלס מחליף את לאפארו, לצד פול מושן. בשנת 1968 התיישב מתופף קבוע בשלישייה, מרטי מורל, ויחד עם הבסיסט אדי גומז היו לשלישייה השנייה המפורסמת של אוונס. יחדיו הקליטה השלישייה מספר אלבומים, בהם "Since We Met", שהוקלט אף הוא בהופעה חיה בווילג' ונגארד. בשנת 1975 החליף את מורל המתופף אליוט זיגמונד, ויחד הקליטה השלישייה את האלבום "You Must Believe in Spring".
ביל אוונס נפטר בניו יורק ב-15 בספטמבר 1980, מסיבוכים הקשורים לשימוש רב-שנים בסמים.
ילפת שטוחה
יַלֶּפֶת שטוחה (בלטינית: Lichen planus, ליכן פלנוס) היא מחלת עור חזזתית-קשקשית אדיופטית, שקשורה עם מהלך כרוני. היא מהווה אחת מתוך 4 המחלות בקבוצת המחלות הפפולוסקוומטיות (קבוצת מחלות בה יש התבטאות בצורת רבדים המכוסים קשקשת) יחד עם פסוריאזיס, פיטיריאזיס רוברה פילריס ופיטיריאזיס רוזאה.
המחלה פוגעת בעור, בריריות, בשיער ובציפורניים, והיא מלוּוה בעקצוץ חזק. היא יכולה להיות תת-חריפה או כרונית.
פתוגנזה
הסיבה למחלה לא ידועה (אידיופתית). ישנה סברה שהמחלה קשורה למערכת החיסון:
מאפייני המחלה
הנגע הראשוני מורכב מפפולות פוליגונליות פוריטיות וסגולות (PPPP), כאשר הנגע הראשוני מבריק ושטוח. בעזרת זכוכית מגדלת ניתן להבחין ב-Whickham Striae - קווים אפורים-לבנים היוצרים מבנה של רשת על גבי הפפולה. הקשקשת המופיעה על גבי הרובד עדינה ומקובעת יותר מאשר הקשקשת המופיעה במחלת הפסוריאזיס.
מיקום הנגע
המיקום השכיח ביותר הוא באמות ובשורשי הידיים, בעיקר באזורים פלקסורים. בנוסף, יש מעורבות של הירכיים הפנימיות, שוקיים, גב תחתון וגניטליה, וכן של הריריות.
ריריות - יש מעורבות של הריריות ב-2/3 מהמקרים. ב-1/4 מהחולים המעורבות היא רק בריריות. המעורבות השכיחה ביותר היא בריריות הלחיים והפה (90% מהמקרים), והיא מתבטאת בצורת כיבים וארוזיות בפה היכולים לעבור התמרה ל-Squamous Cell Carcinoma.
מהלך המחלה
ב- 75% מהחולים הפגיעה העורית חולפת לאחר שנה. המחלה הפוגעת בריריות היא קשה יותר ועמידה יותר לטיפול.
ינשוף לבן-פנים
ינשוף לבן-פנים (שם מדעי: Ptilopsis) הוא סוג עוף מסדרת דורסי לילה וממשפחת הינשופיים ובו שני מינים החיים באפריקה הטרופית והחמימה.
ינשופים קטנים אלה דומים אחד לשני במראם והם קרובים רחוקים של השעיר וסימני ההיכר שלהם הם עיניהם הכתומות, אזור העיניים הלבן מוקף הפסים השחורים וה"שפם" מעל המקור. כמו מרבית הינשופים הם יוצאים לצוד בעיקר בשעות החשיכה.
קרחון קרול (מפרץ גליישר)
קרחון קרול (באנגלית: Carroll Glacier) הוא קרחון הממוקם בשטח הפארק הלאומי גליישר ביי, במדינת אלסקה שבארצות הברית.
מוצאו של הקרחון בסמוך לגבול ארצות הברית - קנדה. הקרחון זורם לכיוון דרום-מזרח, עד שפכו אל מפרצון קווינס (Queens Inlet).
אורכו של הקרחון 24 קילומטרים.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1892 על ידי רייד (Reid), עובד הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
הקרחון נקרא על שמו של רב החובל ג'יימס קרול (James Carroll), רב החובל של הספינה קווין (S.S. Queen), אשר באותה שנה היה הראשון שהגיע בהפלגה לחלקו העליון של מפרץ גליישר.
ועדת הגבולות הבינלאומית בשנת 1898 קראה לקרחון בשם "קרחון וודס" (Woods Glacier).
לקריאה נוספת
• Smith, Norman. (1990), The effects of glacial surging on sedimentation in a modern ice-contact lake, Alaska, Geological Society of America Bulletin - GEOL SOC AMER BULL. 102. 1393-1403. 10.1130/0016-7606(1990)102<1393:TEOGSO>2.3.CO;2
ארון וולף
ארון וולף (ביפנית: ウルフ・アロン; באנגלית: Aaron Wolf; נולד ב-25 בפברואר 1996) הוא ג'ודוקא יפני אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 100 ק"ג, אלוף אולימפי מטוקיו 2020 ואלוף עולם (2017).
ביוגרפיה וקריירה
וולף נולד בשנת 1996 בטוקיו. אמו של וולף היא יפנית ואביו אמריקאי.
באליפות העולם 2019 שנערכה בטוקיו, זכה וולף במדליית הארד. הוא הגיע עד שלב רבע הגמר בו הפסיד בווזארי לצ'ו גוהאם הקוריאני ונשר לקרבות בית הניחומים. לאחר שניצח באיפון את שאדי אלהנס הקנדי, הוא עלה לקרב על מדליית הארד בו גבר בניקוד ווזארי על אלמר גסימוב האזרי כאשר ביצע תרגיל סומי-אוטושי.
באולימפיאדת טוקיו 2020, וולף זכה במדליית זהב. הוא הגיע לתחרות האולימפית מדורג במקום החמישי מבין המתחרים והחל את דרכו בשלב שמינית הגמר, שם ניצח באיפון את מוחמדקרים חוראמוב האוזבקי תוך דקה ו-20 שניות. ברבע הגמר הוא ניצח בווזארי את פיטר פלצ'יק הישראלי ובחצי הגמר ניצח שוב בווזארי את ורלאם ליפרטליאני הגיאורגי. בגמר וולף התמודד מול צ'ו גו-האם הדרום-קוריאני ולאחר ארבע דקות ללא ניקוד, הקרב נכנס לזמן ניקוד זהב. בתום כתשע דקות וחצי של קרב, ניצח וולף באיפון כאשר הטיל את יריבו על גבו לאחר תרגיל אוצ'י-גרי. בנוסף למדליה בתחרות האישית, וולף זכה במדליית כסף יחד עם נבחרת יפן בתחרות הקבוצתית.
צ'ארלי ובר
צ'ארלס אלן "צ'ארלי" ובר ג'וניור (באנגלית: .Charles Alan "Charlie" Weber, Jr; נולד ב-20 בספטמבר 1978) הוא שחקן ודוגמן עבר אמריקאי. מוכר מתפקידו כבן ווילקנסון בסדרה "באפי ציידת הערפדים", ולאחר מכן בשל תפקידו בתור פרנק דלפינו בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח".
ביוגרפיה
צ'ארלי ובר נולד בשם צ'ארלס אלן ובר ג'וניור בג'פרסון סיטי, מיזורי. ובר נשר מהמכללה אחרי שנה ועבר לניו יורק כשהיה בן 19, על מנת ללמוד בסטודיו למשחק הנחשב של סטלה אדלר. בתור דוגמן, הופיע בקטלוג חג המולד של מותג האופנה אברקרומבי אנד פיץ' בשנת 1998.
קריירה
ובר עשה את הופעת הבכורה שלו על המסך ב-2000 בסרט "מועדון הלבבות השבורים: קומדיה רומנטית" בכיכובו של טימותי אוליפנט. מאוחר יותר באותה השנה, הוא לוהק לתפקיד חוזר של בן בעונתה החמישית של סדרת הטלוויזיה "באפי ציידת הערפדים", בין השנים 2000 עד 2001. מאוחר יותר עשה הופעות אורח בסדרות "CSI", "המופע של דרו קארי", "מכושפות", "ורוניקה מארס", "האוס", "סוכן מחוק" ו"בונז".
ב-2014, לוהק ובר לאחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח" שהופקה על ידי שונדה ריימס. מגלם את דמותו של פרנק דלפינו ומשחק לצד ויולה דייוויס.
חיים אישיים
לובר יש ילדה (ילידת 2008) ממערכת היחסים שניהל עם בת זוג שאת שמה הוא שומר בסוד.
בפברואר 2015 בראיון שערך עם סטיב הארווי, הודיע ובר כי הוא מאורס ושומר על האנונימיות של בת זוגו. ב-21 באפריל 2015 נישא לעורכת הדין ג'יזל שרה, הצעירה ממנו בשמונה שנים, בעיר הנופש קאבו סן לוקאס, מקסיקו, בטקס פרטי שערכו לצד משפחה וחברים קרובים. במרץ 2016, תוך פחות משנה, הגיש ובר בקשה לגירושין מאשתו בלוס אנג'לס.
ביוני 2016, פרסם שהוא נמצא בזוגיות עם השחקנית ליזה וייל, אשר כיכבה לצדו בסדרה "המדריך לרוצח". השניים נפרדו במהלך 2019, ובתגובה אמר ובר "נמשיך לתמוך אחד בשני ותמיד נאהב לעבוד יחד."
ליס טאפו
ליס טאפו (באסטונית: Liis Tappo; נולדה ב-2 בינואר 1970) היא שחקנית אסטונית.
ביוגרפיה
טאפו נולדה בטרטו וב-1990 זכתה בתואר מיס אסטוניה.
היא גם זכתה בתחרות מיס הים הבלטי והייתה נציגת אסטוניה בתחרויות מיס אירופה ומיס גלוב (Miss Globe).
ב-2006 החלה לשמש כחברה ב"מפלגת המרכז האסטונית" (Eesti Keskerakond) והביעה את תוכניותיה לקידום המדיניות הסוציאלית במדינה את ערכי המשפחה, היא גם הייתה מועמדת לשמש כחברה בפרלמנט אך לא זכתה במספר קולות שעובר את אחוז החסימה.
בשנת 2012 השתתפה בתוכנית המציאות "רוקדים על הקרח".
היא יושבת ראש הקרן לזכר איינו יארבסו (Aino Järvesoo) שהיה אתנוגרף אסטוני.
היא נשואה ולה ארבעה ילדים.
מרקוטבדגה
מרקוטבדגה (בהונגרית: Markotabödöge) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם במרקוטבדגה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 577 תושבים, ובשנת 2019 רק 488 תושבים.
יהודי מרקוטבדגה
במרקוטבדגה חיו 16 יהודים בשנת 1880.
מוס
במגדנאות, מוּס (בצרפתית: Mousse) או קְצִיפָה הוא סוג של קרם המוגש לרוב כקינוח. מוס עשוי לרוב מביצה וחלב או שמנת בשילוב של טעמים נוספים. כאשר מדובר בקינוח, הטעמים מתוקים ונפוצים שילובים של פירות או שוקולד במוס. כאשר מדובר במנות ראשונות או עיקריות, המוס נעשה בשילוב של מוצרי מזון אחרים כגון פירות (כגון אבוקדו) ואף בשרים או דגים, למשל מוס סלמון.
הכנת המוס מתבצעת על ידי הקצפת הביצים והשמנת בנפרד והוספתם יחד בהליך המכונה "קיפול" (בניגוד לערבוב). פעולה זו שומרת על מרקמו הקרמי והאוורירי של המוס.
לרוב מוס מוגש קר או בטמפרטורת חדר.
הידוע בסוגי המוס הוא מוס השוקולד, שהפך פופולרי בשנות ה-60 של המאה ה-20.
בשל השימוש בביצים לא מבושלות בהכנת המוס, הכנה לא זהירה או שמירת המוס בצורה לא נאותה יכולה להביא להרעלת מזון הנגרמת בשל חיידק הסלמונלה, לכן כדי למנוע זאת, במקרים רבים מפסטרים את הביצים המשמשות למוס.
להק תעופה
להק תעופה היא חברה המפעילה מסוקי פינוי רפואיים, מסוקי נוסעים בישראל, ומסוקי תובלת עובדים לאסדות קידוח בים התיכון. החברה נמצאת בבעלות משקיעים פרטיים אשר מממנים את פעילות החברה. לחברה צי ובו 4 מסוקים מסוג בולקו, שלושה מסוקים מסוג איירבאס ביקי 117 (קוואסקי) ושני מסוקי סיקורסקי 76 סי פלוס פלוס.
הצוותים הרפואיים של מסוקי הפינוי הם פרמדיקים של איחוד הצלה (החל מתאריך 12 במרץ 2023).כל טייסי החברה הם טייסים יוצאי מערך המסוקים של חיל האוויר הישראלי.
להק תעופה יחד עם איחוד הצלה עתרו לבג"ץ כנגד מגן דוד אדום ומשרד הבריאות בטענה שמונעים מהם להזניק את המסוקים לקריאות חירום ובכך עלולים לפגוע בחיי אדם.
קולינס פאי
קולינס נגוראן סוריו פאי (בצרפתית: Collins Ngoran Suiru Fai; נולד ב-13 באוגוסט 1992) הוא כדורגלן קמרוני, המשחק בעמדת המגן באל טאי.
להק תעופה
היסטוריה
הפינוי בהיטס נועד להעביר פצועים לבתי חולים מרכזיים (מרכזי טראומה) מהר יותר ועל ידי כך להשיג שתי מטרות בסיסיות - הקטנת שיעורי התמותה והפחתת חומרת הפציעות. בישראל, הפינוי בהיטס במסוקים בוצע במשך שנים על ידי טייסות מסוקי הסער של חיל האוויר, תוך היעזרות בצוותים רפואיים של יחידה 669. במשך השנים נוצר פער בין צורכי האוכלוסייה האזרחית כתוצאה מגידול טבעי, פריסת בתי החולים ומענה חיל האוויר שהלך והצטמצם לאורך השנים.
קולינס פאי
קריירת מועדונים
פאי, התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של במנדה מהליגה השלישית בקמרון. בקיץ, פאי חתם באוניון דואלה מליגת העל הקמרונית עמה זכה באליפות בסיום העונה. בינואר, הושאל לנקסה עד לסיום העונה.
ב-1 ביולי 2013, פאי חתם בדינמו בוקרשט מליגת העל הרומנית. ב-19 ביולי, פאי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 0–2 לפולי טימישוארה. את העונה סיים עם 11 הופעות ללא שער. עונה לאחר מכן, הפך לשחקן הרכב בקבוצה.
להק תעופה
היסטוריה
בשנת 2005 נוסדה חברת "להק תעופה", במטרה להקים שירות פינוי בהיטס אזרחי לשירות תושבי ישראל. הפעילות המבצעית מתבצעת על ידי צי של מסוקי בולקו BO-105 שנרכשו מחברת יורוקופטר, ואשר מופעלים מבצעית ומסחרית על ידי חברת הבת שפירית שירותי תעופה בע"מ. "להק תעופה" שוכרת את השירותים הרפואיים מאיחוד הצלה, והצוות הרפואי במסוק הוא צוות פרמדיקים של איחוד הצלה אשר הודרכו והוסמכו למשימת הפינוי בהיטס.
קולינס פאי
קריירת מועדונים
ב-16 בינואר 2016, פאי חתם בסטנדרד לייז' מליגת העל הבלגית. ב-20 בפברואר, פאי ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–3 נגד שרלרואה. ב-11 במרץ 2018, פאי הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 2–3 נגד אוסטנדה.
להק תעופה
היסטוריה
"להק תעופה" החלה את הכוננות המבצעית הראשונה בתחילת נובמבר 2007 באתר הפריסה הראשון בבית החולים פוריה שליד טבריה, ומאז מסוק הצפון (אות קריאה 'להק 1') ערך מאות משימות פינוי. אתר הפריסה השני התחיל לפעול במרכז הארץ במנחת מנועי בית-שמש בפברואר 2008 (אות קריאה 'להק 2') הוקפא חודשיים לאחר מכן. האתר השלישי בדרום הארץ במנחת ירוחם התחיל לפעול באפריל 2008 (אות קריאה 'להק 3') והוקפא ביולי 2008.
קולינס פאי
קריירה בינלאומית
ב-16 בנובמבר 2012, פאי ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קמרון, בתיקו 0-0 נגד. פאי, זכה עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2017.
להק תעופה
היסטוריה
בשנת 2012 הוכנס הפינוי הרפואי לסל הבריאות בישראל ועקב כך נפתח אתר פריסה נוסף בדרום הארץ, בקיבוץ דביר.
קולינס פאי
קריירה בינלאומית
פאי, השתתף עם הנבחרת גם בבגביע הקונפדרציות 2017 ובגביע אפריקה לאומות 2019.
נכלל בסגל נבחרת קמרון לטורניר מונדיאל 2022.
להק תעופה
היסטוריה
בשנת 2021 הוצב מסוק פינוי רפואי של החברה באופן קבוע בבית החולים יוספטל באילת, בעקבות החלטת ממשלה מ-2019.
כעת פועלת החברה בכיסוי ארצי (צפון ודרום), במשך כל שעות היום ולאורך כל ימות השבוע.
תחומי פעילות
לחברה שלושה מסוקים אשר מבצעים משימות פינוי רפואיות. המסוקים מותאמים במיוחד לפינוי בהיטס ומותקנת בהם תצורה מיוחדת מתוצרת חברת בוכר השווייצרית. לכל אתר פריסה מסוק כוננות אחד וצוות טייסים ופרמדיקים בכוננות מיידית להמראה.
צי המסוקים
להלן פירוט המסוקים שבבעלות או ברשות החברה:
אופוסום עכברי אפור
אופוסום עכברי אפור או טלקואצ׳ין (שם מדעי: Tlacuatzin) הוא סוג של אופוסום קטן-בינוני שאנדמי למקסיקו. בעבר סווג כמין בסוג אופוסום עכברי. זהו הסוג היחיד במשפחה שכל מיניו נמצאים רק באמריקה הצפונית.
טקסונומיה
אופוסום זה הוכר כסוג עצמאי רק בשנת 2003, וקודם לכן נחשב לחלק ממיני האופוסום העכברי. מאז ההכרה בו כסוג עצמאי, הוא נחשב לטקסון מונוטיפי כלומר: סוג בעל מין יחיד; בתקופה זו הוכרו 4 תת-מינים; בשנת 2018, מספר זואולוגים קבעו בתום מחקר מורפולוגי שיש 5 תת-מינים וכולם זכאים למעמד של מינים נפרדים. בכך, האופוסום העכברי האפור הפך לסוג עם 5 מינים.
השם המדעי - טלקואצ׳ין, מקורו בכינוי מקומי עבור האופוסום בשפות הנאוואטל במקסיקו. נכון לשנת 2023, הסיווג החדש טרם עודכן במערכת המשולבת למידע טקסונומי (ITIS), הרשימה האדומה של IUCN או אתר האינטרנט הבינלאומי למגוון בעלי החיים; ערך זה מתייחס לסוג בהתאם למחקר העדכני מ-2018.
תיאור
האופוסום האפור הוא יונק קטן למדי, אך גדול יחסית לאופוסומים הקטנים במשפחה; אורך ראשו וגופו: 35-25 ס״מ אורך זנבו: 16-11 ס״מ ומשקלו 38–60 גרם. מבנה גופו דק וקומפקטי, ראשו מחודד וצר, ואוזניו גדולות ועגולות. חוטמו קירח, אפו קטנטן ועיניו בולטות. זנבו דק וארוך טידיו ורגליו קטנות.
לטלקואצין פרווה קצרה ורכה עם מרקם צמרירי במקצת. צבעה הכללי נע בדרך כלל בין אפור כסוף לאפור בהיר או אפור כהה, ולעיתים היא עשויה להיות בצבע בז׳ או חום אפרורי חיוור. על פלג הגוף האחורי והכתפיים יש לעיתים פרווה כהה יותר. הצד התחתון בצבע לבן בוהק או שמנת, והזנב כהה ברובו להוציא את הקצה הבהיר. הפנים בצבע אפרפר או בז׳, הלחיים והסנטר לבנבנים וסביב העיניים יש טבעות שחורות גדולות. כפות היד והרגל והחוטם ורודים והאף אדמדם או סגלגל. לנקבות יש לעיתים כתמים כתומים באזור המפשעה והירכיים.
תפוצה ואקולוגיה
כל מיניו של האופוסום האפור אנדמיים כאמור למדינת מקסיקו, וייתכן שטווח התפוצה שלו גולש מעט לתוך גואטמלה; בין המדינות המקסיקניות שבהם הוא נוכח ניתן למנות את: סינלואה, סונורה, קולימה, צ׳יאמפס, ואחאקה ויוקטן. בית הגידול שלו מורכב מאזורים צחיחים למחצה או צחיחים עונתית, כולל יערות נשירים, סוואנות, ערבות עשב וכיסי סבך. הוא מצוי במדרונות הרריים עד גובה 2,000 מטר מעל פני הים.
האופוסום האפור הוא יונק בודד ושוכן עצים למחצה, כשהוא נוטה להיות קרקעי יותר מסוגים אחרים. הוא חי באזור מחיה קטן יחסית בגודל כ-70 מטר. על אף שהוא אוכל-כל, בפועל הוא ניזון בעיקר מג׳וקים, עשים, חיפושיות וחרקים מזדמנים. מדי פעם הוא צד לטאות, פושט על ביצי ציפורים, או אוכל קקטוסים, קוקוסים, תפוזים ותאנים. האופוסום האפור הוא יונק לילי שמבלה את רוב היום בקינים נטושים של ציפורים, מפרקי עצים, שיחים, קקטוסים ונקיקי סלעים; הוא עשוי גם לבנות קינים כדוריים מעלים וגבעולים שמרופדי בסיבי צמחים רכים.
הרבייה מתרחשת בסוף הקיץ ותחילת הסתיו. ההיריון נמשך כ-14 ימים לאחריהם הנקבה ממליטה 8–14 וולדות. מכיוון שיש לה 9 פטמות, רק הגורים שמצליחים לתפוס אחת שורדים. לאופוסומית אין כיס אמיתי, אלא שכבת שיער עבה שמגינה במקצת על הגורים. הגורים הופכים לעצמאיים ברגע שהם מגיעים למשקל של 20 גרם.
אינטליגנציה
אִינְטֵלִיגֶנְצִיָה (בעברית: מִשְׂכַּל) או בינה היא היכולת לפתור בעיות במהירות ובמדויק.
מקור המילה אִינְטֶלִיגֶנְצְיָה במילה הלטינית intelligere, שמשמעה "לבחור", "להחליט", "להבחין" (כשם שמברכים בתפילה היהודית "הנותן לשכוי בינה להבחין בין יום ובין לילה"). בהתאם לכך, הפירוש המילולי של אינטליגנציה הוא היכולת להבין דבר מתוך דבר וכן היכולת להבחין בין דבר לדבר. אינטליגנציה היא "היכולת להסיק, לתכנן, לפתור בעיות, לחשוב באופן מופשט, להבין רעיונות מורכבים, ללמוד מהר וללמוד מניסיון. לא מדובר רק בלמידה מספרים, כישורים אקדמיים צרים או חכמה של מבחנים. מדובר ביכולת רחבה ועמוקה יותר להבין את הסביבה שלנו, "לתפוס" את מה שקורה, לחשוב בהגיון ולהבין מה לעשות." האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה התייחסה לשונות באינטליגנציה באופן הבא: "פרטים מובחנים זה מזה ביכולתם להבין רעיונות מורכבים, להסתגל באופן אפקטיבי לסביבה, ללמוד מניסיון, לעסוק בצורות שונות של הסקה, ולהתגבר על מכשולים בעזרת חשיבה."
מושגים דומים לאינטליגנציה הם יכולת קוגניטיבית, יכולת שכלית, ביצועים קוגניטיביים ותפקוד קוגניטיבי.
אינטליגנציה אינה ייחודית לאדם. קיימת גם אינטליגנציה בבעלי חיים אחרים ואינטליגנציה מלאכותית הנוצרת בקרב מכונות.
מדידה והערכה
האינטליגנציה ניתנת למדידה והערכה. מבחני האינטליגנציה מחולקים לכמה קטגוריות: כמותיים, מילוליים, מרחביים, מעשיים ועוד. כיום קיימות שיטות מדידה פורמליות של אינטליגנציה, כלומר, דרכים לתת אמת מידה כמותית ליכולתו השכלית של האדם לפתרון בעיות, בלא התייחסות למכלול אישיותו וערכיו.
מנת משכל - IQ
מנת משכל היא הערך המקובל לביטוי רמת האינטליגנציה של האדם. מנת המשכל באוכלוסייה מתפלגת נורמלית, כשהממוצע (שהוא גם החציון) מוגדר כ-100 עם סטיית תקן של 15. האינטליגנציה מאופיינת בהתפלגות נורמלית, כך שלרוב האנשים יש אינטליגנציה ממוצעת ורק לאחוז קטן יחסית יש אינטליגנציה חריג. לקות שכלית היא מצב המאופיין באינטליגנציה נמוכה במיוחד, לצד זאת מחוננות מאופיינת באינטליגנציה גבוהה מאוד.
מבחני בינה סימון
על פי מבחני בינה סימון והפיתוח של שטרן - מנת המשכל מציינת את היחס שבין גילו השכלי של הילד (רמת ביצועו במבחן) לבין גילו הכרונולוגי. הנוסחה לחישוב אינטליגנציה תהא כלהלן:<BR> מנת משכל = גיל שכלי / גיל כרונולוגי * 100
מבחני וקסלר
מבחני וקסלר מפרידים בין טווחי גיל שונים. על כן נעשה שימוש במבחן וקסלר לילדי גן, מבחן וקסלר לילדים, או מבחן וקסלר למבוגרים, בהתאם לגיל הנבדק.
על פי מבחני וקסלר, אינטליגנציה היא היכולת של היחיד לפעול בתכליתיות, לחשוב בהגיון ולהתמודד ביעילות עם הסביבה. על כן, לפי מבחנים אלו, הכושר השכלי מורכב מכישורים ספציפיים בלתי תלויים זה בזה (גורם ה-S). לדוגמה, היכולת המילולית (S1) אינה תלויה ביכולת הביצועית (S2) ועל כן ניתנים למבחן כמה ציונים נפרדים:
התפתחות לאורך החיים
מנת המשכל יציבה מאוד לאורך השנים. המתאם בין מנת המשכל של גיל 11 לזו של גיל 80 נע בין 0.7 ל-0.8. אין זאת אומרת שמנת המשכל נשארת אותו הדבר, רק שמיקומו היחסי של האדם בהשוואה לאחרים נשאר דומה. יחד עם זאת, הציונים במבחני אינטליגנציה הבוחנים מידע נלמד כמו אוצר מילים וידע כללי נוטים להיות יציבים לאורך זמן. סוג זה של אינטליגנציה נקרא אינטליגנציה גבישית. לעומתם, הציונים במבחני אינטליגנציה הבוחנים אינטליגנציה נוזלית (מהירות עיבוד, זיכרון עבודה, תפיסה מרחבית והסקה מופשטת) נוטים לרדת בגיל מבוגר.
ג'יימס פלין הציג עדויות כי ההישגים במבחני IQ בתחילת המאה היו נמוכים בממוצע ב-20 נקודות לעומת ההישגים הממוצעים כיום. תופעה זו ידועה כיום בשם "אפקט פלין". . ישנם הסברים רבים ומגוונים למקורו של האפקט. יש חוקרים המסיקים מכך ששיפורים גדולים בחינוך ובתזונה עשויים להשפיע על מדדי אינטֶליגנציה, בעוד אחרים מציינים את הטלוויזיה ומשחקי המחשב כמפתחים יכולות מרחביות-ויזואליות שהובילו להעלאת הציונים. עם זאת, ההסבר המקובל ביותר הוא המיומנות של הנבחנים בביצוע מבחנים. בתחילת המאה העשרים מבחנים לא היו נפוצים ואנשים לא היו כה מתורגלים בביצועם, לעומת המצב כיום. בניגוד לפרשנים אחרים של ממצאיו, פלין עצמו אינו טוען כי בני האדם כיום חכמים מבני האדם שחיו לפני כמאה שנה.
פיזיולוגיים
הבדלים בין אישיים באינטליגנציה נובעים הן מתורשה והן מהשפעות סביבתיות. מידת השפעתה של התורשה משתנה לפי שיטת המחקר. לפי מחקרי תאומים, הבדלים תורשתיים מסבירים 50% מהשונות בין אנשים במנת המשכל. נתון זה תלוי בגיל, כאשר בקרב ילדים הוא נמוך יותר (20-30%) ובקרב מבוגרים גבוה יותר (כ־70%). כלומר, בקרב ילדים לסביבה יש השפעה גדולה יותר על מנת המשכל שלהם, אך ככל שהגיל עולה, כך פוחתת תרומתה של הסביבה ועולה תרומתה של התורשה. לפי מחקרים גנטיים של ניתוח משוואות מבני, גורם גנטי כללי מסביר בממוצע 58% מהשונות במנת המשכל. משנת 2011, כלי המחקר השכיח יותר להערכת השפעתה של התורשה הוא בחינה של SNPs. במחקרים אלה משווים את רמת הדמיון בין אנשים באינטליגנציה לרמת הדמיון ביניהם במאות או אלפים של SNPs. לפי מחקרים אלה, גורמים גנטיים מסבירים רק 20-30% מהשונות במנת המשכל. הפערים בין התוצאות במחקרים מוסברים בין השאר על-ידי הנחות עבודה שונות של כל אחת מהן. נכון לשנת 2022, לא אותרו גנים ספציפיים הקשורים למנת המשכל פרט לגן APOE הקשור לתפקוד קוניטיבי מעט נמוך יותר בגיל הזיקנה ומסביר כ-1% מהשונות בתפקוד זה. לכן, משוער שהתרומה של התורשה למנת המשכל היא ברובה פוליגנית, כלומר קיים מספר רב של גנים הקשורים למנת המשכל, ולכל אחד מהם ישנה תרומה זעירה.
נמצאו מספר קשרים בין אינטליגנציה לבין מאפיינים עצביים. המנבא הפיזיולוגי הטוב ביותר לאינטליגנציה הוא נפח המוח. נפח המוח מסביר 9 עד 16 אחוזים מהשונות באינטליגנציה. מטא־אנליזה של מחקרי הדמיה מראה שלרשת הקדמית־פריאטלית יש תפקיד חשוב באינטליגנציה. המחקר מצא גם עדויות נרחבות למבנים מוחיים הקשורים לאינטליגנציה, כולל אזורים תת־קורטיקליים. נמצא מתאם, אם כי לא גבוה, בין מהירות ההולכה החשמלית לבין האינטליגנציה. מתאמים נוספים, לא גבוהים, נמצאו בין היחס מוח-גוף לבין מנת המשכל. גם הפעילות המטבולית במוח נמצאה קשורה לאינטליגנציה במידת מה.
סביבתיים
קיימים ניסיונות רבים ליצור תוכניות התערבות שמטרתן לשפר את מנת המשכל של ילדים. מחקר מטא־אנליזה שכלל 39 ניסויים מבוקרים עם הקצאה אקראית מצא שתוכניות אלה אכן מעלות את מנת המשכל של ילדים, אך עם סיומה של תוכנית ההתערבות מנת המשכל חזרה לרמתה ההתחלתית. נתונים אלה מעידים על כך שהאפקטיביות של תוכניות התערבות שכאלה קצרת מועד בלבד.
השלכות
לאינטליגנציה קיימים קשרים עם מספר תופעות התנהגותיות. ראשית, האינטליגנציה היא המנבא הטוב ביותר להישגים אקדמיים. רמת משכל קשורה לפתרון בעיות.
מנת המשכל קשורה גם לתכונות אישיותיות. מחקר מטא־אנליזה מצא שאנשים עם מנת משכל גבוהה יותר נוטים להראות רגישות בינאישית גבוהה יותר. אינטליגנציה מנבאת גם יכולת הסתגלות טובה יותר. נמצא מתאם בין אינטליגנציה להצלחה בחיים, למעמד סוציו־אקונומי ולבריאות. מוערך שעלייה בסטיית תקן אחת במנת המשכל קשורה לירידה של 20-25% בתחלואה ותמותה עשרות שנים לאחר מכן. קיים גם קשר חלש בין מנת המשכל למדדי שינה, אם כי קשה לומר מה כיוון הסיבתיות בקשר זה. כמו כן, פשיעה נפוצה הרבה יותר אצל בעלי אינטליגנציה נמוכה ואילו שביעות רצון מנישואין, גבוהה יותר אצל בעלי אינטליגנציה גבוהה.
אנשים עם מנת משכל גבוהה מאופיינים בתחומי עניין ייחודיים. מחקר מטא־אנליזה מצא שאנשים אלה מאופיינים יותר בתחומי עניין ריאליסטיים וחקרניים ופחות בתחומי עניין חברתיים ויזמיים (לפי החלוקה של הולנד). אינטליגנציה היא גם אחד המנבאים הטובים לביצועים בעבודה וללמידה בעבודה.
מנת משכל גבוהה אינה תנאי הכרחי ליצירתיות. עם זאת אינטליגנציה יכול להקנות יתרון בתחום היצירתיות לליקוי אשר בדרך כלל מקושר לפתולוגיה. למשל, מנת משכל גבוהה יכולה לשמש כגורם ממתן ומועיל עבור הנמכה בעכבה סמויה ובכך לשנות את הביטוי שלה מפגיעה בקשב להגברת היכולת היצירתית.
מחקר מטא־אנליזה משנת 2013 המבוסס על 63 מחקרים הראה קשר שלילי בין אינטליגנציה לבין רמת הדתיות. ככל שהאינטליגנציה עלתה, רמת הדתיות ירדה, במתאם של 0.24-. קשר זה היה חלש יותר כאשר הוא נבחן בילדים, דבר המרמז על כך שכשהאדם מתבגר וחופשי יותר לבחור את תפיסת עולמו, האינטליגנציה שלו תשפיע יותר על רמת הדתיות שלו. החוקרים הציעו שלושה הסברים לקשר זה: (1) אנשים אינטליגנטים הם פחות קונפורמיסטיים, ולכן יסרבו לקבל דוגמות דתיות, (2) אנשים אינטליגנטים נוטים לחשוב באופן אנליטי ולא אינטואיטיבי, תכונה הקשורה לרמת דתיות, (3) אנשים אינטליגנטיים מאופיינים ביותר ויסות עצמי ותכונות דומות, ופחות נזקקים לדת לצורך כך. מטא־אנליזה נוספת נערכה בשנת 2019 ואוששה את הממצאים הקודמים.
נראה שלאינטליגנציה ישנן השפעות ברמת המדינה, ולא רק ברמת הפרט. מנת המשכל הממוצעת במדינה קשורה למדדים כלכליים, חברתיים, דמוגרפיים, ובריאותיים. לדוגמה, במדינות בהן מנת המשכל הממוצעת נמוכה קיים יותר עוני ופשיעה.
מכיוון שרוב המחקרים העוסקים בגורמים ובהשלכות של אינטליגנציה הם מתאמיים, לעיתים לא ניתן לקבוע אם האינטליגנציה היא הסיבה או התוצאה בקשר המתאמי.
פגיעה באינטליגנציה
ישנם כמה גורמים היכולים להוביל לפגיעה באינטליגנציה. הפרעה נוירו-התפתחותית חמורה במיוחד עלולה להוביל לפגיעה באינטליגנציה. פגיעה באינטליגנציה יכולה להיגרם גם מטראומה גופנית כמו פגיעת ראש. בגיל מבוגר (75 ומעלה) מתחילה ירידה ניכרת ביכולות הקוגניטיביות, אך מידתה המדויקת שונה מאדם לאדם. כיום נהוג לראות בירידה זו השפעה של מחלות נוירולוגיות וניווניות (כגון מחלת אלצהיימר ומחלת פרקינסון), גם אם המחלה עדיין לא אובחנה אצל האדם.
תאורית ה-g
בתחילתם של מבחני האינטליגנציה נמצא שהציונים בכל הסוגים נמצאים במתאם חיובי אלה עם אלה. למעשה, ישנו קשר חיובי בין כל שני מבחני יכולת מנטלית שאדם מבצע, כולל מבחני מהירות פשוטים. תופעה זו מכונה בשם קשר חיובי רב פנים. צ'ארלס ספירמן טבע את המונח "גורם g" כדי להסביר תופעה זו, ולפיו ישנו גורם קוגניטיבי אחד (אם כי לא יחיד) העומד בבסיסם של תהליכי פתרון בעיות רבים. תוצאה זו הודגמה פעמים רבות מאז. גורם g מוסבר על־ידי שליטה של קליפת המוח הקדם־מצחית בעזרת הקשב על אזורים אחוריים במוח.
אינטליגנציה נוזלית וגבישית
ריימונד קאטל מבחין בין שני סוגים של אינטליגנציה: ברוב המקרים שני סוגי האינטליגנציה באים יחדיו.
תאוריית האינטגרציה הפריאטו־פרונטלית P-FIT
תאוריית ה־P-FIT היא תיאוריה פיזיולוגית המרכזת ממצאים ממחקרים על מבנה המוח ותפקודו. מאז שהוצעה, היא התפתחה לכלול בתוכה ממצאים חדשים המזהים אזורים ומנגנונים במוח הקשורים לאינטליגנציה.
מחלוקות
בסוף המאה ה-19 אחיינו של צ'ארלס דרווין, פרנסיס גלטון, טען שיכולות קוגניטיביות הן כלליות, מתפלגות נורמלית ועוברות בתורשה, במידת מה. גלטון טבע גם את המושג הידוע לשמצה - אאוגנטיקה. צ'ארלס ספירמן זיהה שקיימים מתאמים בין סוגים שונים של אינטליגנציה ופיתח את מודל שני הגורמים לאינטליגנציה: גורם כללי (g: אינטליגנציה כללית) ויכולות ספציפיות (s). היו חוקרים, כמו תורנסטון וגרדנר שלא הסכימו עם הטענה שלאינטליגנציה יש גורם אחד, וטענו שיש כמה אינטליגנציות שונות. קיימות גם טענות שניתן להגיע למתאמים גבוהים בין כישורים קוגניטיביים שונים, גם אם אין גורם כללי לאינטליגנציה. נכון לשנת 2022, הוויכוח על קיומו של g נמשך.
מבחני האינטליגנציה של בינה הובאו לארצות הברית ויש הטוענים שנעשה בהם שימוש יתר וכן שימוש שגוי. בשנת 1994 התפרסם הספר "עקומת הפעמון" מאת הרנסטיין ומארי. בספר נטען שמנת משכל גבוהה בסוף גיל ההתבגרות קשורה לתוצאות טובות יותר בחיים בשנות ה־30. הספר חולל שערורייה כשטען שאי הצלחתם של שחורים במבחני האינטליגנציה וה-SAT (המקביל האמריקאי לפסיכומטרי הישראלי) מקורה בסיבות גנטיות. טענה זו נתמכת במחקרים שמצאו כי ילדים שחורים שאומצו במשפחות לבנות היו בעלי סיכויים גבוהים יותר להתקדם ולהצליח, אך רמת האינטליגנציה שלהם בבגרותם לא הייתה שונה במידה משמעותית מהממוצע אצל השחורים באמריקה.
בשל המחלוקות שהתעוררו, האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה הקימה צוות משימה בשנת 1996 שסיכם את הממצאים המחקריים לאותה התקופה. בין שאר הטענות שהופיעו במאמר זה, טען הצוות שלמרות חשיבותה של האינטליגנציה, קיימים הבדלים בינאישיים חשובים נוספים (קוגניטיביים ושאינם קוגניטיביים), שלא נמדדים במבחני אינטליגנציה.
תאוריות חלופיות
יש הטוענים שקיים רובד של אינטליגנציה "מעשית" בעל השפעה מהותית על ההצלחה בחיים, אך כזה שאינו נמדד במבחני אינטליגנציה. למשל, בקרב מהמרים על סוסים התברר שאלו המצליחים יותר היו בעלי יכולות לבצע הערכות מתוחכמות ביותר, אך כישרון זה היה מוגבל לתחום הימורי הסוסים בלבד ולא השתקף במבחני אינטליגנציה.
התאוריה הטריארכלית
רוברט סטרנברג הוא אחד ממבקריה המרכזיים של התפיסה הפסיכומטרית. לטענתו, מבחנים פסיכומטריים מתמקדים במדידה היכולת האנליטית בלבד ולא מתייחסים ליכולת יצירתית ומעשית, וגם תחום זה אינו נמדד כהלכה. סטרנברג מטעים שלושה מרכיבי אינטליגנציה: המסוגלויות הקוגניטיביות הבסיסיות (זיכרון, עיבוד, שליפת מידע וכדומה), ניסיון ולימוד הקשר תרבותי. לטענתו העובדה שהממסד האקדמי מסתמך על מבחנים פסיכומטריים כממיינים, יוצרת עיוות כפול: ברמה האישית היא יוצרת העדפה לבעלי יכולות ספציפיות ומקפחת בעלי יכולות אחרות לא פחות חשובות, וברמה החברתית - כלכלית, מביאה לאי מיצוי פוטנציאל הצמיחה, היות שנוצר חסם כניסה לפוזיציות משפיעות בעולם הכלכלה, בפני אנשים יצירתיים ומעשיים.
אינטליגנציות מרובות
תורת האינטליגנציות המרובות היא גישה חלופית להמשגה ולהערכה של אינטליגנציות אנושיות. הפסיכולוג הווארד גרדנר טען שהתייחסות לאינטליגציה כולה כמכלול אחד חסרה מרכיבים בלתי מדידים כמותית ופיתח את גישת האינטליגנציות מרובות. על פי גישה זו, ניתן לתאר כל אדם באמצעות שבעה אופנים שונים ועצמאיים לעבד מידע: אינטליגנציה לשונית, לוגית-מתמטית, מרחבית, גופנית-תנועתית, מוזיקלית, תוך-אישית, בין אישית ונטורליסטית. כאשר אנשים נבדלים זה מזה בפרופיל הספציפי של אינטליגנציות שהם מפגינים.לטענתו של גרדנר, למרות שקיימים מתאמים חיוביים בין כל סוגי מבחני האינטליגנציה, חלקם נמוכים במידה המצדיקה הבחנה ברורה ביניהם. בתחום החינוך גישה זו נפוצה יותר, אך בפסיכולוגיה ובפסיכומטריקה ההתייחסות אליה פחותה, בטיעון שהתאוריה חסרת ביסוס מחקרי.
אינטליגנציה קולקטיבית
למושג אינטליגנציה קולקטיבית ישנם שימושים סוציולוגיים ומיחשוביים. במובן הסוציולוגי, המושג מתאר איך קבוצה יכולה לפתור בעיות טוב יותר מאשר פרטים. במובן המיחשובי, המושג מתייחס לחיבור בין אנשים למחשבים היכולים יחד לפעול באופן אינטליגנטי יותר ממה שעשו בעבר אנשים, קבוצות או מחשבים.
החזית האוקראינית השנייה
היסטוריה
ב-20 באוקטובר 1943 שונה שמה של חזית הערבה לחזית האוקראינית השנייה, ולמפקדה מונה איוואן קונייב.
החזית לחמה במבצע דנייפר-קרפטי, בקרב קורסון-צ'רקאסי, ולאחר מכן השתתפה במבצע יאשי-קישינב. במאי 1944 החליף רודיון מלינובסקי את קונייב בפיקוד על החזית החזית. בינואר 1945 השתתפה החזית בקרב על הונגריה, ולאחר מכן השתתפה בבלימת מתקפת הנגד הגרמנית.
הסכם אדמס-אוניס
הסכם אדמס-אוניס (באנגלית: Adams–Onís Treaty, בספרדית: Tratado de Adams-Onís), ידוע גם כחוזה 1819, או רכישת פלורידה, היה חוזה שנחתם בין ארצות הברית לאימפריה הספרדית, אשר במסגרתו נמכרה פלורידה לארצות הברית, ושורטט גבול מוסכם בין ארצות הברית למלכות המשנה של ספרד החדשה באזור טקסס, נהר ארקנסו, הנהר האדום ונהר הסבין, דרך הרי הרוקי ומערבה עד לאוקיינוס השקט. החוזה יישב סכסוך גבולות עיקש בין שתי המדינות, והוא נחשב כניצחון הדיפלומטיה האמריקאית, על רקע ההיחלשות של האימפריה הספרדית. בתמורה לשטחים החדשים שקיבלה ארצות הברית, היא שילמה לממשלה הספרדית סכום שהגיע לכ-5,000,000 דולר, והסכימה לוותר על טענתה לשטחים באזור טקסס ונהר הסבין ואזורים אחרים שבשליטה ספרדית תחת התנאים של רכישת לואיזיאנה.
ההסכם הושג בתום משא ומתן בין הנציג האמריקאי, ג'ון קווינסי אדמס, אז מזכיר המדינה ולימים נשיא ארצות הברית, לבין הנציג הדיפלומטי הספרדי לואיס דה אוניס.
ג'והור (מלזיה)
ג'והור (במלאית: Johor) היא מדינה במלזיה. בראש המדינה עומד סולטאן. ג'והור נמצאת בחלקה המערבי של מלזיה, בדרום חצי האי המלאי, והיא גובלת במלאקה ונגרי סמבילן בצפון-מערב, פהנג בצפון, ים סין הדרומי במזרח, מצר ג'והור (אשר מפריד בינה ובין סינגפור) בדרום ומצר מלאקה במערב. בירתה היא ג'והור באהרו והבירה המלכותית שלה (מקום משכנו של הסולטאן) היא מואר.
שמה המורחב של המדינה הוא ג'והור דרול טקזים (במלאית: Johor Darul Takzim, בג'אווי: جوهر دارالتّعظيم). מקור "דרול טקזים" הוא מערבית (دارالتّعظيم, בתעתיק מדויק: דאר אלתעט'ים, בתעתיק חופשי: דאר א-תעזים) ומשמעות השם היא "בית ההאדרה".
היסטוריה
בשטחים בהם נמצאת ג'והור כיום נוסדה בתחילת המאה ה-16 סולטנות ג'והור. הסולטנות הוקמה על ידי בנו של הסולטאן האחרון של סולטנות מלאקה לאחר שפורטוגל כבשה אותה. בשיאה, במחצית השנייה של המאה ה-17, שלטה הסולטנות החדשה גם בשטחי מדינות מלאקה ופהנג של היום ובחלקים מסומטרה והייתה מרכז מסחרי חשוב באזור. עם זאת בהמשך המאה ה-17 ובמאה ה-18 היא החלה להיחלש ולאבד מריבונותה.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה ג'והור על ידי האימפריה היפנית ולקראת סוף המלחמה היא שוחררה על ידי כוחות בעלות הברית. ב-1946 צורפה ג'והור לאיחוד המלאי, שהיה ניסיון להקים קולוניה בריטית פדרטיבית שתאגד בתוכה את כל השטחים של מלזיה כיום בחצי האי המלאי. ג'והור, כמו יתר חלקי האיחוד, התנגדה לו ופעלה למען השגת עצמאות. ב-1948 האיחוד הפך להיות פדרציית מלאיה, אשר קיבלה את עצמאותה ב-1957. פדרציית מלאיה הייתה בין המרכיבים של מלזיה שהוקמה ב-1963.
הבחירות הכלליות בבריטניה 1959
הבחירות הכלליות בבריטניה ב-1959 נערכו ב-8 באוקטובר 1959, כארבע שנים לאחר הבחירות הקודמות. בחירות אלו היוו ניצחון שלישי ברציפות עבור המפלגה השמרנית (שאף הגדילה את כוחה בבית הנבחרים) ובהן הרולד מקמילן נבחר לכהן כראש ממשלת בריטניה. בחירות אלו היו הפעם היחידה מאז מלחמת העולם השנייה שבה מפלגת השלטון הצליחה להגדיל את כוחה בבית הנבחרים כשלוש פעמים ברציפות. בחירות אלו היו גם הפעם הראשונה בה המפלגה השמרנית לא זכתה ברוב המושבים בסקוטלנד- תרחיש שהמשיך לקרות בכל מערכות הבחירות עד היום (נכון ל-2018). בבחירות אלו מרגרט תאצ'ר (שעתידה לכהן כראש הממשלה כעשרים שנה מאוחר יותר) נבחרה לראשונה לבית הנבחרים.
קרב צ'סמה
רקע
הקרב התרחש במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1768–1774) במסגרתה הכוח הימי הרוסי הגיע לים האגאי וניהל מערכה ימית תוך ניצול עזרה מהאנגלים. בקרב השתתף גם כוח אנגלי בפיקוד ג'ון אלפינסטון שתמך ברוסים.
הקרב
במהלך 6 ביולי הצדדים התארגנו לקרב מכריע. הרוסים הכינו לקראת הקרב 4 ספינות הבערה במטרה לנצל אותן במתקפה. הקרב החל במהלך הלילה אור ל־7 ביולי. ספינות רוסיות החלו בירי תותחים ותוך שעה אחת האוניות הטורקיות התפוצצה. מהחלקים הבוערים שהתפזרו התפוצצה אונייה טורקית נוספת. לקראת בוקר, ספינות הבערה החלו להתקדם לאוניות הטורקיות. רק שתיים מהן הצליחו להתקרב לאוניות טורקיות ולהבעיר אותן. מהלך זה הביא לנזק משמעותי ל־5 אוניות קרב טורקיות. ההתפוצצויות באוניות טורקיות נמשכו עד הבוקר והתפוצצו עוד 10 אוניות מלחמה.
תוצאות הקרב
כתוצאה מהמפלה ומאיבוד מספר רב של אוניות הטורקים התקשו לשמור על נתיבי האספקה בים האגאי. יתרה מכך, הרוסים הצליחו להתחיל במצור על דרדנלים.
יקטרינה הגדולה נתנה כבוד גדול למשתתפי הקרב ובמיוחד למפקדים. בארמון הגדול בפטרהוף הוקם אולם מיוחד לזכר הקרב, הוקמו מספר פסלים, ארמון צ'סמה בסנקט פטרבורג וכנסיית צ'סמה.
לזכר הקרב בוצע יציקת מדליות מזהב ומכסף וכל משתתפי הקרב קיבלו אותם. גריגורי אורלוב קיבל אישור להוסיף לשם משפחה שלו סיומת "צ'סמנסקי".
בצי הקיסרי הייתה אוניית מלחמה בשם "צ'סמה" ואחד מיישובי בהרי אורל נקרא צ'סמה על שם הקרב.
שימיאן
שימיאן (ברומנית: Șimian) הוא אי בנהר הדנובה, בדרום מערב רומניה, בקרבת הגבול עם סרביה.
שטח האי הוא כחצי קילומטר רבוע והוא שימש לצורכי העברת הצלה של מבנים וקברים מהאי אדה קלה לפני הצפתו לצורכי הקמת אגם צבירה עבור תחנות הכוח ההידרו-חשמליות של שערי הברזל.
באי שורר אקלים ים-תיכוני, להבדיל מרומניה עצמה וזה מאפשר קיומם של צמחים, שלא גדלים ברומניה.
בלקן בוטבגרד
מועדון כדורסל בלקן (בבולגרית: Баскетболен клуб Балкан) היא קבוצת כדורסל בולגרית מהעיר בוטבגרד. המתמודדת בליגת העל הבולגרית וביורופקאפ.