cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המלחמות הבין-קולוניאליות בין בריטניה לצרפת
הרקע לעימותים
ב-1682 החלו הצרפתים ליישב את אזור לואיזיאנה, ולבנות מצודות לאורך נהר המיסיסיפי. ההתפשטות הצרפתית מקוויבק בצפון ועד מפרץ מקסיקו בדרום עוררה חששות כבדים בקרב המתיישבים הבריטים. המתיישבים שחיו ממזרח להרי האפלצ'ים חששו שימצאו עצמם מסוגרים בין הצרפתים מכאן והאוקיינוס האטלנטי מכאן. חשש נוסף של המתיישבים היה מהחלת השפעתם של האפיפיור והקתוליות על השטחים הצרפתיים, ומכירסום במעמדה של הכנסייה האנגליקנית.
מלחמת המלך ויליאם - המלחמה הבין-קולוניאלית הראשונה
ב-1689 פתחו הבריטים בתמיכת האינדיאנים משבטי האירוקוי במתקפה נגד הצרפתים, מערכה שנמשכה עד 1697. מלחמה זו היוותה זירת משנה למלחמה באירופה - מלחמת הברית הגדולה, והיא הראשונה בסדרה של המלחמות הבין-קולוניאליות בין בריטניה לצרפת.
במהלכה של המערכה נפלו אקדיה (היום נובה סקוטיה) והעיר פורט רויאל בידי הבריטים, אולם הם נכשלו בנסיונותיהם לכבוש את קוויבק סיטי ומונטריאול, ונסוגו לבסוף חזרה. המלחמה הסתיימה בהסכם רייסווייק.
מלחמת המלכה אן - המלחמה הבין-קולוניאלית השנייה
לא חלפו אלא חמש שנים, ומלחמה חדשה פרצה ב-1702. בעקבות פרוץ מלחמת הירושה הספרדית באירופה ב-1701, התלקחו עימותים בין הבריטים לבין הצרפתים ובעלי בריתם הספרדים גם בזירה האמריקנית. ב-1710 כבשו הבריטים שוב את פורט רויאל ואת אקדיה, והאזור הפך למחוז הבריטי נובה סקוטיה.
ב-1713 נחתם הסכם אוטרכט בו ויתרו הצרפתים על ניופאונדלנד ועל אזור מפרץ הדסון לטובת בריטניה. בעקבות המלחמה הושם הקץ ללגיטימיות של שודדי הים הקאריביים.
מלחמת המלך ג'ורג' - המלחמה הבין-קולוניאלית השלישית
[[קובץ:Nouvelle-France map-he.svg|שמאל|ממוזער|250px|מערכי הצדדים ב-1750:
בכחול שטחים בשליטת צרפת.
בוורוד שטחים בשליטת בריטניה.
בחום שטחים בשליטת ספרד.
בסגול - שטחים בשליטת בריטניה שהועברו אליה במסגרת הסכם אוטרכט]]
השקט נשמר באזור עד 1744, עת תקפו הבריטים שוב במערכה שנקראה "מלחמת המלך ג'ורג'", שוב על רקע מלחמה אחרת - מלחמת הירושה האוסטרית. המערכה נמשכה עד 1748, ובמסגרתה כבשו הבריטים את מצודת לואיסבורג (Louisbourg) אך השיבו אותה לצרפתים במסגרת הסכם אקס-לה-שאפל Aix-la-Chapelle.
מאגר העמק העגול
מאגר העמק העגול בעיירה קלינטון  שבמחוז האנטרדון, ניו ג'רזי, ארצות הברית, הוא מאגר מים שהוקם בשנת 1960 על ידי רשות המים של ניו ג'רזי שהקימה שני סכרים רחבים והציפה את העמק הגדול. המאגר הוא הגדול ביותר בניו ג'רזי. את שמו הוא קיבל על שם העמק העגול הטבעי אותו הוא מכסה.
מאפיינים, חי ופנאי
עומק המאגר מגיע ל-55 מטר, ושטחו עומד על 9.5 קמ"ר. הוא מכיל 55 מיליארד גלוני מים, לשימוש במרכז המדינה. המאגר מפורסם בשל מימיו הכחולים והצלולים. צלילותם של המים מאפשר להביט לתוכם כ-6 מטרים.
במאגר מצויים דגי פורל בשפע. המחלקה להגנת הסביבה בניו ג'רזי טוענת כי המאגר הוא המקום גידול הטבעי הדרומי ביותר עבור פורל האגם . במי האגם מצויים המינים: בס, פיקרל שרשרתי , שפמנונאים, צלופח אמריקאי, פרקה , טרוטה חומה, טרוטת עין-הקשת ועוד.
בסביבת האגם קיים פארק עם מתקני מחנאות, שחייה ומתקני צלילה. מסלולי הליכה ושבילי אופניים.
"משולש ברמודה" של ניו ג'רזי
המאגר מכונה "משולש ברמודה" של ניו ג'רזי. זמן קצר לאחר שנפתח האגם לדייג, ב-1972, "נבלע" בו האדם הראשון, ומאז עלה מספר הטובעים בו ל-26 איש. גופותיהם של שישה מהם לא נמצאו עד היום, למרות המאמצים לאיתורם. ב-2006 אף נשכרה צוללת לשם כך, אך לא נמצאו עקבות.
יש שאומרים כי בעת הקמתו של המאגר הוא הוצף על יישובים עם בתים ועצים, ואלו עדיין קיימים בקרקעית האגם. את סיבת הנעדרים הם רואים בהסתבכות גופותיהם בסבך העצים שבקרקעיתו. בעלי תפקיד מטעם הרשויות וחובבי דיג מצביעים על התעלומה בתופעת טבע חריגה של משבי רוח התוקפים בפתאומיות את האגם ומטלטלים בחוזקה את השוהים על פניו. הרוחות נגרמות על ידי ההרים הסוגרים את האגם מכל עבריו, וכל משב רוח שחודר ביניהם - נלכד בשטח האגם. הרוחות הלכודות נעות בסיבוביות מעל המים ויוצרות גלים בגובה של עשרות סנטימטרים. לאורך שפת האגם הותקנו פנסים, שבעת שהאגם הופך לסוער, הם מהבהבים ומתריעים בפני בעלי סירות השוחרים לדוג באגם. התופעה מתרחשת לרוב בשעת הבוקר שבין 10 ל-11. בנוסף לתופעה זו, הטמפרטורה הנמוכה של המים, שבמקומות עמוקים עשויה להגיע גם לטמפרטורה של 10 מעלות צלזיוס, מקררת את האדם שנופל לתוכה עד כדי קבלת הלם, התכווצויות הגורמות לבליעת מים, ואף היפותרמיה. דובר משטרת ניו ג'רזי טוען כי הדבר יכול לקחת 30 שניות בלבד מעת הנפילה למים. לדברי הרשויות, טמפרטורת האגם גורמת גם לגופים שבו להישאר מתחת לפני המים, משום שבטמפרטורה זו הגופים לא מתפרקים ולא משחררים גזים שמסוגלים להרים אותם לפני המים. רונדה קווין, פרופסורית מאוניברסיטת סיטון היל, שמבקרת את המקום באופן קבוע, רואה גורם נוסף לטביעה הקטלנית הגבוהה במקום; צורתו העגולה, המקשה על השוהה בתוכו למצוא את כיוונו ולאמוד את המרחק הנכון אל שפת האגם. לדבריה, אף שחיינים מיומנים יתקשו לשחות באגם בתנאים קשים אלו.
למרות הסכנה והתעלומה שבאגם, דייגים חובבים ממשיכים לבוא אל האגם ולדוג ממגוון דגיו.
קלדרה
קַלְדֶרָה היא לוע התמוטטות שקוע ועגול שנוצר לאחר קריסת תקרתו של תא המאגמה המצוי מתחת להר געש. קלדרה שונה באופן עקרוני מהתמוטטות של שפת לוע עקב רעידת אדמה, שחיקה או כוחות בליה, והמאפיין העיקרי שלה היא קריסה של תקרת תא המאגמה במהלך התפרצות געשית.
מקור השם: בספרדית (Caldera), בפורטוגזית (Caldeira) ובלטינית (Caldaria) – דוּד או קדֵרה. במונח "קלדרה" בנוגע ללוע התמוטטות השתמש לראשונה הגאולוג והפלאונטולוג הגרמני כריסטיאן לאופולד פון בוך (Christian Leopold von Buch). בשנת 1815 ביקר פון בוך באיים הקנריים, ארכיפלג במזרח האוקיינוס האטלנטי, בין היתר בקלדרת טיידה (Teide) בטנריפה ובקלדרת טבוריינטה (Taburiente) בלה פאלמה. כשפרסם את זכרונותיו מביקור זה טבע למעשה את המונח המקומי בלקסיקון הגאולוגי.
היווצרות קלדרה
קריסה הנגרמת מהתרוקנות תא המאגמה מתחת להר הגעש מתרחשת בדרך כלל כתוצאה מהתפרצות עזה. אם כמות גדולה של מאגמה נפלטת ופוחת הלחץ בתא, לא יכול התא המתרוקן להמשיך ולתמוך במבנה שמעליו. מסביב לשולי התא מתפתחים סדקים טבעתיים, המהווים מוקד חדירה לדייקים טבעתיים, ומעל סדקים אלה עשויים להתפתח לועות משניים. כשתא המאגמה מתרוקן מתחיל האזור שבתוך הסדקים הטבעתיים להתמוטט. התמוטטות כזו עשויה להתרחש כתוצאה מהתפרצות עזה אחת או באופן הדרגתי כתוצאה מסדרה של התפרצויות. אזור ההתמוטטות עשוי להגיע למאות ואלפי קמ"ר.
התמוטטות הלוע עשויה להתרחש לא רק בתום התפרצות געשית אלא גם במהלכה. במקרה כזה תתרומם במרכז הקלדרה כיפה געשית: מבנה כיפתי הנוצר כאשר המאגמה – הצמיגה מכדי להמשיך לזרום – נדחקת מלחץ הגזים במעלה צינור ההזנה ונקרשת, ויוצרת בתוך הקלדרה סלעים כטוף, איגנימבריט (טוף מולחם) וריוליט.
סוגי קלדרה
לצד קלדרת התמוטטות קיימים שני סוגים נוספים של קלדרה:
קלדרת התפוצצות
צמיגותה של מאגמה ריוליטית עשירה בסיליקה גבוהה ולכן אינה זורמת בקלות כמאגמה בזלתית. כתוצאה מכך נלכדים בה גזים בלחץ גבוה, וכאשר היא מגיעה לפני השטח הם משתחררים ממנה בעוצמה ויוצרים התפוצצות הרסנית ופיזור של אפר געשי על שטחים נרחבים. כל שנותר מהר הגעש הוא מסגרת חיצונית התוחמת את הקלדרה. מאגמה סיליקטית עשויה ליצור קלדרות בגדלים שונים, ללא קשר לעוצמת ההתפרצות, מקוטר של מאות מטרים ועד קוטר של עשרות קילומטרים. כך למשל קלדרת טובה שאורכה 100 ק"מ ורוחבה 30 ק"מ, והקלדרה של ילוסטון שאורכה כ-72 ק"מ ורוחבה 55 ק"מ. קלדרות התפוצצות נוספות קיימות למשל בהר סיינט הלנס, בפינטובו, בוזוב ובסנטוריני.
קלדרת זרימה
הרי געש מסוימים, דוגמת קילוואה בהוואיי, אינם מתמוטטים או מתפוצצים אלא יוצרים קלדרה באופן שונה: המאגמה המזינה את הר הגעש היא בזלתית ודלה בסיליקה. כתוצאה מכך המאגמה נוזלית ודלילה יותר ממאגמה ריוליטית ותא המאגמה מתרוקן לאיטו מפליטת זרמי לבה ולא מהתפרצות מתפוצצת. קלדרות נוספות שנוצרו בתהליך דומה נמצאות באי פרננדינה ובמאונה לואה. קלדרות מסוג זה מתרוקנות לרוב באמצעות ניקוז של לבה מותכת דרך סדקים בשולי הקלדרה. הקלדרות של טיידה בטנריפה וטבוריינטה בלה פאלמה התרוקנו לפני כ-500 אלף שנה באמצעות נהר של לבה שזרם מהן.
אגמים בקלדרה
לאחר הפסקה בפעילות הגעשית נוצר במקומות רבים אגם לוע מהצטברות מי גשמים, שאינם יכולים לזרום החוצה מאחר ששקע הלוע סגור ואינו מאפשר ניקוז. דוגמה לתופעה זו הוא אגם טאופו בניו זילנד, שנוצר כתוצאה מאחת ההתפרצויות הגעשיות הגדולות בהיסטוריה ונקווה בו אגם. דוגמאות נוספות הן ילוסטון בויומינג ולונג ואלי בקליפורניה.
בקלדרות זרימה עשוי להיקוות גם אגם לבה: לבה מותכת ונוזלית (לרוב בזלתית) חוזרת וזורמת לתוך הקלדרה ונותרת בו בשלבי התמצקות שונים. תופעה זו נראית היום רק בארבע מקומות: ארטה אלה באתיופיה, הר ארבוס באנטארקטיקה, קילוואה בהוואי וניאראגונגו בקונגו.
קלדרות מחוץ לכדור הארץ
מתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 ידוע כי גם בכוכבי לכת אחרים ובירחים מתקיימת או התקיימה בעבר פעילות געשית, והתגלו לה עדויות בנוגה, במאדים, בירח ובאיו (אחד מירחיו של צדק). הקלדרות שלהם דומות במבנה, אולם קיימים הבדלים ניכרים בגודליהן: הקוטר הממוצע של קלדרה בנוגה הוא 68 ק"מ, במאדים 48 ק"מ ובאיו 40 ק"מ. ממוצע קוטר הקלדרות בכדור הארץ הוא הקטן ביותר במערכת השמש – החל ב-1.6 ק"מ ומעטות בקוטר של עשרות ק"מ, כאשר הגדולה בהן מגיעה ל-100 ק"מ. לשם השוואה: קוטרה של הקלדרה הגדולה ביותר באיו הוא 290 ק"מ.
בירח
מאות שנים של התבוננות בירח גילו את הימצאותם של מכתשים על פניו, והסברה הייתה כי אלה לועות געשיים. במהלך המאה ה-20 נערכו מחקרים רבים שהוכיחו כי מכתשים אלה הם תוצאה של פגיעת מטאוריטים ושביטים סמוך לאחר היווצרותו. בשנת 1980 פורסם מאמר המביא הוכחות לכך ש"אינה" (Ina), ים ירחי המוכר בשם אגם השמחה (בלטינית: Lacus Felicitatis), הוא למעשה קלדרה בקוטר של 3 ק"מ ובעומק של 3 מ'.
במאדים
הפעילות הגעשית במאדים מתרכזת בשני אזורים עיקריים: אליסיום (Elysium), מישור געשי, השני בגודלו במאדים, ות'רסיס (Tharsis), בו נמצא אולימפוס מונס, הר הגעש הגבוה ביותר במערכת השמש. באולימפוס מונס קיים מערך קלדרות מתקופות שונות שנוצרו זו בתוך זו שאורכו 85 ק"מ, רוחבו 60 ק"מ ועומקו 3 ק"מ.
בנוגה
רוב מראות הנוף בנוגה הם תוצאה של התפרצויות של הרי געש וזרימה של לבה. פני השטח בנוגה מלאים במכתשים, בקעות, מישורים קטנים והרי געש נישאים שקוטרם 150–400 ק"מ וגובהם 2–4 ק"מ. הרי געש אלה הפולטים זרמי לבה עצומים האחראים ליצירת 80% מפני השטח של כוכב הלכת, ובפסגתם של רבים מהם קלדרות בקוטר ממוצע של יותר מ-60 ק"מ.
באיו
אִיוֹ הוא הגוף הגעשי הפעיל ביותר במערכת השמש, וההתפרצויות הגעשיות שלו יורקות זרמי לבה המגיעים לגובה של 300 ק"מ. גשושית המחקר גלילאו מצאה כי הירח כמעט שלא נפגע ממטאוריטים, שיש בו הרי געש פעילים רבים מאוד ואף שלחה צילומים של התפרצויות געשיות.
פני השטח של איו מנוקדים בלועות געשיים רבים המכונים "פָּטָרֵאָה" (patarea, ביוונית – קערה עמוקה). לפטראה קרקעית שטוחה והיא מוקפת קירות תלולים, וקיימת השערה שסוג זה של קלדרה נוצר מהתרוקנות סילים, שתוכנם הועף בעוצמה במהלך התפרצות. שלא כקלדרות אחרות במערכת השמש, פטראות אינן נמצאות בפסגות של הרי הגעש אלא באזורים שונים במורדותיהם.
מערב אגדר
מערב אגדר (או וסט-אגדר; בנורווגית: Vest-Agder) היה אחד מ-18 המחוזות (בנורווגית: fylke) בנורווגיה עד ל-1 בינואר 2020, אז הוא מוזג עם מזרח אגדר והפך לחלק ממחוז אגדר. נכון ל-2016 יש במחוז 182,701 תושבים, כ-3.5% מכלל אוכלוסיית נורווגיה. שטח המחוז הוא כ-7,277 קמ"ר. מרכזו המנהלי של המחוז שוכן בעיר הגדולה ביותר במחוז, קריסטיאנסנד.
ספנות, מסחר ותיירות הם מקורות הכלכלה העיקריים במחוז. מערב אגדר מייצא יוצר מוצרים לשווקים שונים בעולם מאשר רוב המחוזות. נושא בין-לאומי אחר הקשור למחוז הוא ההגירה ההמונית מצפון אמריקה למחוז שהחלה להתרחש החל משנות ה-50 של המאה ה-20, כתוצאה מההתפתחות הכלכלית שהתרחשה בכל חלקיה של נורווגיה החל גל הגירה בעיקר בערים קוונסדל ופרסונד. שתי הערים שומרות על קשרים תרבותיים חזקים עם ערים אחרות בארצות הברית.
עד שנת 1919 נקרא המחוז " ליסטר ומנדל" על שם שני ה"" ליסטר ומנדל.
סמל
הסמל הוא מהעת החדשה. הוא נוצר ב-12 בדצמבר 1958. הוא מציג עץ אלון בצהוב על רקע ירוק, המייצג את הטבע העשיר באזור.
גאוגרפיה
מערב אגדר הוא החלק הדרום-מערבי ביותר של המחוז הנוכחי אגדר, המשתרע על פני היבשה מהים הצפוני ועד לשוליה הדרומיים של סטסדלן. המחוז מוקף בשרשרת ההרים סטיטסטונהיין. הוא כולל את הנקודה הדרומית ביותר של המדינה כולה, את האי פייסן מדרום למנדל, ואת החלק הדרומי ביותר של נורווגיה, לינדסנס. השטח שם הררי מאוד. מהחוף ישנם שישה עמקים המשתרעים צפונה אל המחוז: אודנדלן, לינגדלן, קווינסדלן, מנדלן, סירדלן ואוטראדלן.
רובו של המחוז שוכן לאורך החוף, כולל העיירות קריסטיאנסאנד, מנדל, פלפקפיורד ופרסונד. החלק הצפוני של המחוז הוא הררי ומיושב בדלילות, ואילו המישור והעמקים המרכזיים משמשים למרעה של בקר וכבשים. מכיוון שזרם המפרץ נוגע בחופי מערב אגדר, הוא מכונה גם "הריביירה הנורווגית", ואגדר בכללותו מכונה גם "קליפורניה של נורווגיה".
היסטוריה
במאה ה16, ספינות סוחר הולנדיות החלו לבקר בנמלים בדרום נורווגיה כדי לרכוש סלמון וסחורות אחרות. זמן קצר לאחר מכן החל ייצוא העץ, שכן אלון מדרום נורווגיה היה מתאים במיוחד לבניית ספינות. עם התפתחות הולנד במאה ה-17, היא החלה לסבול ממחסור קשה בעבודה, ומשפחות רבות ממערב אגדר היגרו להולנד, במיוחד לאזורי החוף.
במאה ה19 התחילה ההגירה לארצות הברית. אחד הגורמים החשובים והמשפיעים ביותר להגירה זו היה הופעתן של ספינות קיטור. בעוד שמזרח אגדר ומערב אגדר היו בעלי עמדות חזקות מאוד בייצור ותיקון של ספינות מפרש, המעבר לספינות קיטור הביא לתקופות קשות מאוד לתעשייה זו. ההגירה לארצות הברית הייתה אמצעי לברוח מהאבטלה הגבוהה שבאה בעקבותיה.
נפות
ב-1 בינואר 1838 חולקו כל המחוזות ליחידות אדמיניסטרטיביות מקומיות שלכל אחת מהן ממשלות משלהן. מספרן וגבולותיהן של נפות אלה התבססו על קהילות כנסיית נורווגיה. עם הזמן מספרם ומיקומם השתנו, וכיום יש 15 נפות במערב אגדר. נפת אסלר הייתה חלק מהמחוז הסמוך מזרח אגדר עד שנת 1880, אז הועברה למערב אגדר.
יחסי יוון–מוזמביק
יחסי יוון–מוזמביק הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת מוזמביק.
סקירה כללית
על פי משרד החוץ היווני, "היחסים הבילטרליים בין שתי המדינות הם יחסים טובים וידידותיים". שיתוף הפעולה הגדול ביותר של יוון עם מוזמביק הוא שיתוף פעולה במגזרי הספנות התיירותית. במוזמביק ישנה קהילה יוונית של 150 נפשות, רובם מתגוררים בעיר הבירה מפוטו. הכנסייה היוונית-אורתודוקסית של מוזמביק הוקמה בשנת 2006.
אזרחי יוון חייבים באשרה כדי להיכנס בגבולותיה של מוזמביק. אזרחי מוזמביק חייבים באשרה כדי להיכנס בגבולותיה של יוון.
Meilleur Ouvrier de France
"Un des Meilleurs Ouvriers de France" (מילולית: אחד מבעלי האֻמָּנוּת הטובים בצרפת), ידוע בראשי תיבות MOF, היא תחרות של אומנים הנערכת אחת לארבע שנים בצרפת, אשר לזוכים בה מוענק התואר MOF, התואר היוקרתי ביותר לאומנים בצרפת. את התחרות מארגן משרד העבודה הצרפתי והזוכים מוכרים על ידי המשרד כבעלי תואר שלישי. לנשיא צרפת מוענק באופן מסורתי תואר MOF לשם כבוד. הענקת המדליות לזוכים בתחרויות השונות נערכת בסורבון ולאחריה נערך טקס בארמון האליזה בנוכחות נשיא צרפת. תחרות ה-MOF והתואר המלווה את זוכיה נוסדו בשנת 1924 ומאז התפתחה לענפים ולהתמחויות שונות של אומנים, כולל מלאכות מודרניות בתחום הטכנולוגיה העילית. בעת התחרות על המתחרה לעשות שימוש בחומרים הבסיסים של מקצועו, בזמן קצוב, כדי ליצור יצירת מופת הקרובה לאידיאל השלמות באותו התחום. שופטי התחרות שוקלים את שיטת העבודה, הארגון בזמן העבודה, אופן העבודה, מהירות הביצוע, מיומנות מקצועית והקפדה על הכללים והנהלים של התחום המקצועי, באותה מידה כפי שהתוצר הסופי מהווה משקל בקביעת הזוכים. הזוכים בתחרות מקבלים את התואר MOF לשארית חייהם, תוך שלצידו מצוין התחום המקצועי שבו זכו. תואר ה-MOF נושא עמו יוקרה מיוחדת לא רק בקרב בעלי המלאכה, אלא אף בציבור הרחב בצרפת, במיוחד בתחום הכנת מזון, עיצוב שיער ותכשיטנות. רבים מן האומנים בעלי התואר MOF אינם מסתפקים רק בעבודה מקצועית, אלא עוסקים אף בהוראת המלאכה לשוליות ולמתלמדים. תארם הוא אות למיומנותם הטכנית, חדשנותם, היותם מנחילי מסורת מקצועית, והצטיינותם הבולטת בתחום מלאכתם. במהלך שנות קיומה מאז שנת 1924 זכו בתואר למעלה מ-9,000 אומנים. לתחרות יכולים להירשם אומנים מעל גיל 23.
תוארי MOF מוענקים בתחומי המלאכה הבאים: מזון, בניה ועבודות ציבוריות, עזרי אופנה, עיצוב אופנה, קוסמטיקה ויופי, תעשיות הטקסטיל, עיצוב וריהוט הבית, מבני מתכת, תעשיות, מלאכות מדויקות, אמנות וטכניקות חומרים סינתטיים, בורסקאות, עיבוד זכוכית וקרמיקה, גרפיקה, פרזול מתכות, פרחים וגננות. בכל אחד מתחומים אלה מתקיימות מספר תחרויות למלאכות השונות באותו תחום, סך הכל מתקיימות תחרויות ב-162 תחומי מלאכה שונים. כך למשל, בתחום המזון מתקיימות תחרויות נפרדות במלאכות הבאות: מגדנאות וייצור דברי מתיקה, בישול בשר וקייטרינג, קצבות, בישול וניהול מסעדות, אפיה, הכנת גלידה וסורבה, שוקולד, הכנת גבינות, והכנת דגים. בין הבולטים בבעלי תואר MOF בתחום המזון נמנים פול בוקיז, ז'ואל רובישון, מישל גראר, ז'ורז' בלאן, ז'יל גוז'ון, פסקל קפה ואריק פרשון.
תזרים תהליך
תזרים תהליך הוא תרשים הנדסי המשמש בהנדסת תהליך, הנדסה כימית וכימיה. התרשים משמש להצגת הזרמים העיקריים, הציוד העיקרי והבקרה של מתקנים ומפעלים תהליכיים.
תזרים תהליך נקרא גם PFD לפי ראשי התיבות באנגלית Process Flow Diagram. תזרים התהליך מציג את הקשרים העיקריים בין פירטי הציוד ואיננו מראה קשרים משניים וחלקי ציוד משניים. תרשים התהליך משמש כלי עיקרי בתיכּוּן עקרוני ובהצגת התהליך של המתקן שיבצע את התהליך המתוכנן. תזרימי התהליך שורטטו בעבר על גבי רצף של דפי שרטוט גדולים תוך הקפדה והתאמה של הקווים העוברים מדף אל דף, משורטטים מאז תחילת המאה ה-21 באמצעות מחשב ובעזרת תוכנות מחשב מיוחדות.
תזרים תהליך של יחידה תהליכית בודדת
תזרים התהליך המוצג להלן מתאר יחידת תהליך הנדסית לייצור אמינים:
תזרים תהליך הכולל מספר יחידות מורכבות
תזרים התהליך המוצג להלן הוא דוגמה לתרשים כללי בצורת דיאגרמת מלבנים המתאר את היחידות השונות בתהליך אופייני של בית זיקוק של דלק:
טרוורסודונטיים
טרוורסודונטיים (שם מדעי: Traversodontidae) היא משפחה של דמויי יונקים מתת-סדרת הקיינודונטיים שבקבוצת הסינאפסידה שחיו בעידן המזוזואיקון. הם נכחדו בתחילת תור היורה. מאובני הסוגים נמצאו בין אפריקה לאמריקה הדרומית בעיקר, אך גם באירופה ואמריקה הצפונית, שם ככל הנראה היו ימים והיצורים שחיו שם עברו גמדות איים.
יצורים אלה נראו כמו יונקים קטנים יחסית ובעלי כסות פרווה. רובם היו אוכלי כל אך היו בעלי ניבים מגודלים ולסתות קצרות. בניגוד ליונקים רגילים הם הטילו ביצים, היו בעלי גפיים רחוקות מעמוד השדרה ולא יכלו לשמור על חום גופם.
אנטי-הומור
אנטי-הומור הוא סוג של הומור עקיף ואלטרנטיבי, המאופיין בבדיחה, המועברת באופן מכוון בצורה רצינית ונטולת ערך קומי. הומור זה מתבסס על הציפייה מצד הקהל לתפנית הומוריסטית, וכשזו לא מגיעה, לאירוניה עצמה יש ערך קומי. אנטי-הומור מהווה גם בסיס לסוגים שונים של מתיחות ותרמיות.
ההומור בבדיחות מסוג זה מתבסס על גורם ההפתעה, של היעדר בדיחה צפויה או של שורת מחץ, המודגשת לעיתים על ידי בניית ציפייה בעת קריינות הבדיחה. סוג זה של אנטיקלימקס דומה לזה של סיפור כלב פרוותי, המאופיין בבדיחה עתירת פרטים וללא שורת מחץ. למעשה, חלק מהחוקרים רואים בסיפור זה כסוג של אנטי-בדיחה. אנטי-הומור מתואר כצורה של אירוניה או היפוך ציפיות שעלולות לעורר רגש מנוגד להומור, כגון פחד, כאב, גועל, סרבול או אי נוחות.
דוגמאות
החוט, הנקרא גם סיפור כלב פרוותי, הוא סוג של אנטי-הומור שכרוך בסיפור בדיחה ארוכה במיוחד עם סיפור רקע מורכב (ולפעמים מזעזע) וקו עלילה סוריאליסטי או חוזר על עצמו, לפני שמסתיים סיפור הבדיחה עם ביטוי משוכל חלש, או עצירה פתאומית ללא שורת מחץ בכלל, או עם שורת מחץ שאינה קשורה כלל לתוכן הבדיחה.
שורת המחץ המובנת מאליה כוללת נרטיבים הבנויים דומה לבדיחה מסורתית כולל ההכנה לשורת מחץ ושורת מחץ, אבל ששורת המחץ שלה היא הברורה ביותר; דוגמה לכך היא למה התרנגולת חצתה את הכביש? דוגמה נוספת היא מערכת הבדיחות "מה אמר/עשה החקלאי", הכוללות מצבים שונים שבהם מספר הבדיחות שואל את המאזין מה החקלאי עשה בכל מצב נתון:
שורת המחץ הלא מובנת מאליה כוללת נרטיבים הבנויים דומה לבדיחה מסורתית כולל ההכנה לשורת מחץ ושורת מחץ, הבדיחה במצב זה מרמזת על שורת מחץ ברורה, אך בפועל שורת המחץ היא הפוכה למה שהמאזין מצפה:
חוסר בשורת מחץ כוללת נרטיב שמתחיל במבנה מסורתי (הכנה לשורת המחץ) אך אין לה שורת מחץ או בעלת שורת מחץ חלקית. בדיחה מסוג זה מכוונת לשני קהלי יעד, המאזין הראשי וקהל, והיא נועדה לבלבל את המאזין שלא יודע שלא אמורה להיות שורת מחץ בזמן שהוא מבדר את הקהל שכן.
הומור שחור
הסגנונות השונים של הומור זה משלבים לעיתים קרובות הומור שחור או אלמנט בעל אפקט זעזוע בכדי להעצים את גורם ההפתעה:
בסטנדאפ
אמני סטנד-אפ ישראלים רבים עושים שימוש באנטי-הומור, ביניהם הקומיקאי דודו ארז המאופיין בסגנון זה. תוכנית המערכונים הישראלית קומי קומי שילבה בתוכה קטעים רבים בעלי נרטיבים של אנטי-הומור.
סמיון בליץ-גיימן
סמיון ויקטורביץ' בליץ-גיימן (ברוסית: Семён Викторович Белиц-Гейман; נולד ב-16 בפברואר 1945). הוא שחיין עבר סובייטי-יהודי, בעל שתי מדליות אולימפיות במשחי שליחים(מקסיקו סיטי 1968), אלוף אירופה (אוטרכט 1966), אלוף האוניברסיאדה (בודפשט 1965) ושיאן עולם (1966) במשחה ל-800 מטר חופשי משחה שאינו אולימפי לגברים.
בגיל 29 שימש בליץ-גיימן כסגן נשיא הצעיר איגוד השחייה הסובייטי בשנים 1980-1974, הצעיר ביותר שכיהן בתפקיד זה.
קורות חיים
בליץ-גיימן נולד במוסקבה, אביו, ויקטור, יוצר סרטי תעודה ובן דודו בעל אותו השם, היה שחקן טניס מצטיין. הוא החל לשחות בגיל שמונה והצטרף לנבחרת ברית המועצות בשנת 1962. הוא בוגר תואר בכלכלה מהאוניברסיטה הממלכתית של מוסקבה בהנדסת רכבות ובוגר עיתונאות מאוניברסיטת מוסקבה.
באולימפיאדת טוקיו (1964) סיים בליץ-גיימן במקום שמיני במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:21.4 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 4:19.4 דקות. מקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:15.1 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 2:02.7 דקות. בשלב המוקדמות הוא קבע תוצאה של 2:02.3 דקות.
אלוף האוניברסיאדה
באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1965 זכה בליץ-גיימן בארבע מדליות, אחד זהב ושלוש כסף. מדליית זהב, במשחה ל-400 מטר בתוצאה של 4:15.6 דקות. מדליות כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:17.8 דקות, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
שיאן עולם ואלוף אירופה
בתחרות שנערכה בחרקוב אוקראינה ב-3 באוגוסט 1966 קבע בליץ-גיימן במשחה ל-800 מטר חופשי (משחה שאינו אולימפי לגברים) שיא עולם חדש של 8:47.4 דקות, שיפור לשיא עולם בן הארבע שנים של מארי רוז אוסטרליה (8:51.5 דקות). שיא זה החזיק מעמד כחמישה חודשים. שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, הולנד הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:58.5 דקות ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי (8:00.2 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:13.2 דקות, אחרי פרנק ויגנד מגרמניה המזרחית שקבע שיא עולם חדש של 4:11.1 דקות.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכה בליץ-גיימן בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:34.2 דקות, אחרי ארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש של 3:31.7 דקות ולפני אוסטרליה (3:34.7 דקות). מדליית ארד, במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 8:01.6 דקות, אחרי ארצות הברית (7:52.3 דקות) ואוסטרליה (7:53.7 דקות). נוסף לכך, הוא סיים במקום שביעי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:01.5 דקות ובמקום עשירי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:22.7 דקות.
לאחר שפרש מספורט תחרותי עבד כעיתונאי ספורט. בגיל 29 הוא שימש כסגן נשיא הצעיר איגוד השחייה הסובייטי בשנים 1980-1974, הצעיר ביותר שכיהן בתפקיד זה.
לאחר התפרקות ברית המועצות הוא היגר בשנת 1993 לסטמפורד, קונטיקט, ארצות הברית.
הנצחה
ב-2017 הונצח בליץ-גיימן ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
ייל יונסון
ייל יונסון (בשוודית: Jill Johnson; נולדה ב-24 במאי 1973) היא זמרת שוודית.
ביוגרפיה
יונסון נולדה בעיירה בדרום שוודיה.
בגיל ארבע החליטה שהיא מעוניינת להיות אמנית והייתה חברה במקהלה מקומית.
בגיל שתים עשרה נהייתה סולנית בלהקת "Tomboola" איתם ביצעה סיבוב הופעות בנורווגיה ובדנמרק.
היא חתמה חוזה חברת תקליטים דנית וב-1996 יצא אלבומה הראשון "Sugartree".
הדואט "Kommer tid, kommer vår" שביצעה עם הזמר יאן יוהנסן זכה להצלחה בשוודיה.
היא ייצגה את שוודיה באירוויזיון 1998 עם השיר "Kärleken är" והייתה במקום ה-10.
ב-2003 ניסתה לייצג את שוודיה בשנית באירוויזיון כשהשתתפה במלודיפסטיבלן עם השיר "Crazy in Love" וסיימה במקום העשירי בתחרות.
ב-2005 הנחתה את הגמר של המלודיפסטיבלן. באותה השנה הוציאה את אלבום חג המולד, The Christmas in You.
ב-2006 יצא אלבומה "The Woman I've Become" שזכה לאלבום זהב.
פוליטיקה של קוריאה הצפונית
קוריאה הצפונית או בשמה המלא הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה נחשבת על ידי העולם המערבי למדינה הדיקטטורית ביותר בעולם וכמו כן לאחת מארבע המדינות המושחתות בעולם (על פי מדד תפיסת השחיתות). נכון לשנת 2016, צפון קוריאה מוגדרת כאחרונה במדד הדמוקרטיה הבין לאומי, עם ציון 1.08.
צורת שלטון
על פי חוקת קוריאה הצפונית, המדינה מוגדרת כ"דמוקרטיה עממית", כלומר- דמוקרטיה שהשלטון בה נמצא בידי נציגי העם. אולם לאמיתו של דבר הכוח השלטוני מרוכז בידי אליטה מצומצמת בראשה עמד עד מותו של הנשיא קים איל-סונג ומאז בראשה עומד "המנהיג העליון". בקוריאה הצפונית זכויות אדם אינן מכובדות על פי רוב, ועל פי הערכה מערבית, עשרות עד מאות אלפים כלואים במחנות עבודה. השלטון עושה שימוש בכלי התקשורת כחלק מעיקרון פולחן האישיות של מנהיגו - האדרת הישגי המדינה והעם והאדרת דמויותיהם של המנהיגים המנוחים ממשפחת קים, קים ג'ונג איל ואביו קים איל-סונג.
במדינה קיימים מספר גופים שלטוניים ובראשם הועדה לענייני המדינה (עד 2016 ועדת ההגנה הלאומית), אספת העם העליונה, ממשלת קוריאה הצפונית ומפלגת הפועלים של קוריאה. לצבא השפעה לא מבוטלת על ההחלטות שמתקבלות.
בחירות בקוריאה הצפונית
הבחירות הכלל-ארציות לאספת העם העליונה, הרשות המחוקקת של קוריאה הצפונית, מתקיימות מדי חמש שנים. כמו כן, מדי ארבע שנים נערכות בחירות מקומיות לוועדות העממיות ברחבי קוריאה הצפונית. מאחר שבפועל, בקוריאה הצפונית קיים משטר חד מפלגתי, כלל המועמדים המשתתפים בבחירות הארציות נדרשים להיות חברים במפלגת הפועלים של קוריאה, מפלגת השלטון, או באחת ממפלגות הלווין שלה. על פי דיווחים מטעם המשטר הצפון-קוריאני, שיעור ההצבעה בבחירות עומד על קרוב ל-100%.
התפתחויות פוליטיות
מאז 9 בספטמבר 1948, תאריך ההקמה הרשמי של הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה, רסן השלטון בידי מפלגת הפועלים של קוריאה. למזכיר הכללי של המפלגה נבחר קים איל-סונג, אשר שימש בנוסף לכך כראש הממשלה. לאחר מלחמת קוריאה ערך קים איל-סונג טיהורים במתנגדי השלטון. מסוף שנות ה-50 (וביתר שאת משנות ה-80) קים איל-סונג פיתח פולחן אישיות שהתעלה פולחן האישיות של יוסיף סטלין ומאו דזה-דונג, כגון: סרטים המופקים אודותיו, פסליו המעטרים את ערי קוריאה הצפונית, ספרים שנכתבו עליו נלמדים במוסדות החינוך. כמו כן כיכרות, רחובות ומבנים ציבוריים נקראים על שמו. באמצע שנות השבעים נוצר גוף חדש וזהו מרכז המפלגה. מרכז המפלגה הורכב למעשה מבנו, קים ג'ונג איל. בוועידה העשירית של מפלגת הפועלים הקוריאנית באוקטובר 1980 התברר כי הוא יהיה היורש של אביו. ובשנות ה-80 קים ג'ונג איל הצטרף לניהול המדינה.
לאחר מות קים ג'ונג איל ב-2011 עבר השלטון לידי בנו הצעיר (בשנות השלושים לחייו) קים ג'ונג און.
קדימות הצבא
סונגון (בקוריאנית קדימות הצבא) היא אידאולוגיה אותה הגה קים ג'ונג איל, והיא חלק מהמדיניות הנוכחית של השלטון. לפי אידאולוגיה זו, כדי להגן על המדינה מפני אויבים פנימיים וחיצוניים, על המדינה להשקיע משאבים רבים בפיתוח כוחה הצבאי. וזה הגורם לכך שעל אף המשבר הכלכלי החמור שפקד את קוריאה הצפונית בשנות ה-90 והרעב ההמוני שגרם למות רבים, לא צומצם תקציב הצבא.
קישורים חיצוניים
উত্তর কোরিয়া
בית הכנסת בגרודנו
בית הכנסת הגדול בגרודנו הוא בית הכנסת הפעיל העתיק ביותר בחבר העמים. בית הכנסת נבנה בשנת ה'של"ח -1578 והוא נחשב לאחד מבתי הכנסת היפים באירופה.
רב העיר באותו הזמן, הפוסק ההלכתי המפורסם רבי מרדכי יפה, מחבר ספרי ה"לבושים", הזמין את האדריכל האיטלקי סאנטי גוצ'י ׁ(Santi Gucciׁׁׁ) לתכנן את בית הכנסת ונקרא אז ״בית הכנסת הגדול״. בשנת תרנ"ט - 1899 השתוללה שרפה בעיר שפגעה גם בבית הכנסת, בעקבות כך עבר הבניין שיפוץ יסודי שבמהלכו גם נוספו לו אגפים חדשים וחזיתו שונתה לחלוטין. בין השנים 1905-1902 נבנה בית הכנסת מחדש לפי תוכניותיו של אייה פרונקין (Iya Frunkin) בסגנון האר-נובו.
רב בית הכנסת כיום הוא הרב יצחק קופמן אשר משמש גם כשליח חב"ד ורב העיר, מאז שנת תשס"ג.
חלקו של בית הכנסת שופץ על ידו ומשמש לבית הכנסת פעיל אשר מתקיימים בו מנייני תפילות, כולל לימוד תורה יומי לגברים וכולל לימוד תורה שבועי לנשים אשר הרב עומד בראשו.
בבית הכנסת מתקיימות גם פעילויות לקהילה כגון מסיבת חנוכה, מסיבת פורים וסדר פסח ציבורי. בבית הכנסת נמצא גם גן ילדים יהודי ומקווה טהרה.
רומח הדרקון (ספרי הרחבה)
סדרת ספרי רומח הדרקון אינה מסתכמת בסדרות הליבה בלבד ("טרילוגיית הרשומות", "טרילוגיית האגדות", "מלחמת הכאוס", "טרילוגיית הדרקונים של העידן החדש" ו"טרילוגיית מלחמת הנשמות"), כי אם מסתעפת לסדרות וטרילוגיות נוספות המרחיבות את המאורעות השונים שבעולם קרין הבדיוני. נכון להיום קיימים מעל ל-190 נובלות הרחבה לספרי רומח הדרקון.
הערה: ספרים אלה לא תורגמו לעברית, אלא אם צוין אחרת.
טרילוגיית אומות האלפים
הטרילוגיה המספרת על מלחמת טבח השארים ועל הפיצול של ממלכת האלפים לשתי ממלכות. הסדרה פותחת בלידת תאומים למלך האלפים ובנבואה המנבאת ששניהם יחבשו כתר, דבר בלתי אפשרי באותה תקופה שבה יש רק ממלכה אחת. לאחר מכן הסדרה מתארת את המאורעות שהובילו למלחמת טבח השארים ואת המלחמה שהובילה לפיצול אומת האלפים. לבסוף, הטרילוגיה מתארת את הקמת קאלינסטי ואת השנים הראשונות לאחר הקמתה.
טרילוגיית אומות הגמדים
נכתבה על ידי דן פרקינסון.
טרילוגיית ארגות'
נכתבה על ידי פול תומפסון וטוניה קוק.
סדרת הברברים
נכתבה על ידי פול תומפסון וטוניה קוק.
טרילוגיות הגיבורים
טרילוגיה ראשונה: טרילוגיה שנייה:
טרילוגיית גלות האלפים
נכתבה על ידי פול תומפסון וטוניה קוק, ומתארת את קורות אומת האלפים לאחר מלחמת הנשמות.
סדרת גשרי הזמן
הסדרה מתארת את קורות דמויות מפתח בזמן שלאחר החורבן השני (מלחמת הכאוס) ועד לפתחה של מלחמת הנשמות. תקופה זו גם מתוארת בטרילוגיית דרקוני העידן החדש שנכתבה על ידי ג'יין רייב.
טרילוגיות ההקדמה
שתי טרילוגיות המתארות את קורותיהם של חבורת גיבורי הרומח בזמן שבין הרפתקתם הראשונה, המתוארת בספר החבורה (בשישיית המפגשים), ועד לפגישה בפונדק הבית האחרון בתחילת טרילוגיית רשומות רומח הדרקון. כל ספר בסדרה מתחיל באותה הנקודה שבה הסתיים ספר החבורה ומתפצל עם כל דמות או זוג דמויות.
סדרת המובחרים
אתנולוגיות אלו מכילות את הסיפורים הטובים, לדעת העורכים (היקמן וווייס), מתוך ספרי טרילוגיות מעשיות וסדרת הדרקונים השונות, וכן סיפור אחד חדש בכל אחד מהספרים.
טרילוגיית המלך הכוהן
נכתבה על ידי כריס פירסון ותורגמה לעברית. טרילוגיה זו עוסקת בתקופת זמן קריטית להיסטוריה של קרין - ארבעים השנים שקדמו לחורבן הגדול.
היא מתחילה בסוף כהונתו של המלך-הכוהן, סִימֶאוֹן הרביעי, וממשיכה אל נסיבות מותו המוזרות, יורשו לזמן קצר, קורונוס המשתלט שהושחת על ידי הקוסם המרושע פיסטנדנטילוס, ומחליפו, נזיר שהחל את דרכו הטובה כבלדין, והופך לבֶּלְדִינָס, המלך הכוהן האחרון של איסטר. הרומנים סובבים סביב בלדינס, המייסד את המקבת האלוהית ומהווה את זרועו הביצועית למלחמה כנגד הרוע והמושחת בקיסרות איסטר, וסביב ידידו הטוב קַתָאן, אשר עומד בראש המקבת. ברקע, תככיו של פיסטנדנטילוס לא פוסקים, והוא גורם לסדרת תקריות שבסופן פורצים הקרבות האבודים בין מכשפי מסדרי הכישוף הנעלה נגד כהונת איסטר, (תוך כדי "הגשת עזרה" למלך-הכוהן) ובסופן - להחרבת שני צריחי כישוף נעלה (בדלתיגות ובחורבות), מסירת השלישי (איסטר) למלך-הכוהן, והטלת קללה אפלה על הרביעי (פלאנתאס). לאחר זאת, הוא גם מצליח לאלץ את המלך-הכוהן להרשות לו להיות חלק מחצר קיסרותו, לא לפני שקתאן מחליט כי המלך-הכוהן, בשאיפותיו, הולך בנתיבים אפלים. לאחר מספר שנים הוא חוזר ומגלה כי העיר איסטר השתנתה, וכי הכהונה האיסטרית רודפת אפילו אחרי כנסיות של אלים נייטרלים ואף טובים, ופיסטנדנטילוס עדיין בוחש בקלחת. בסיום הטרילוגיה המלך-הכוהן מבצע את צעדו לדרוש מהאלים להיהפך לאל מן המניין, אך תוכניתו נכשלת, והחורבן הגדול מתרחש. בסוף הספר נשתלים מעט רמזים אשר מתחברים אל טרילוגיית רשומות.
טרילוגיית חומת הקרח
נכתבה על ידי דאגלס ניילס.
סדרת חטיבת קאנג
נכתב על ידי מרגרט וייס ודון פרין.
טרילוגיית לינשה
נכתבה על ידי מרי הרברט.
טרילוגיית מגיני הקסם
נכתב על ידי מרי קירשוף.
טרילוגיית מולדת הגמדים
נכתבה על ידי דאגלס ניילס.
טרילוגיית מלחמת המינוטאורים
נכתבה על ידי ריצ'רד נאק.
טרילוגיית מספרי האבנים
נכתבה על ידי ג'יין רייב.
סדרת סיפורי מלחמת הנשמות / דרקונים ממלחמת הנשמות
שני הספרים הראשונים נערכו על ידי טרייסי היקמן ומרגרט וייס, והשלישי על ידי וייס.
טרילוגיית עליית סולאמניה
נכתבה על ידי דאגלס ניילס.
טרילוגיית רשומות טלאדאס
טרגילוגיה זו מתרחשת ביבשת אחרת, טלאדאס, הנמצאת בחצי הכדור הצפוני של עולם קרין. עולם זה עבר היסטוריה שונה, ואירועי העבר מנותבים אל ההוה, כ-400 שנה אחרי האסון שפקד את היבשת, הכליה הגדולה (דומה לחורבן הגדול של אנסאלון). נכתבה על ידי כריס פירסון.
רשומות רייסטלין
תיאור חייהם של רייסטלין וקרמון לפני עלילת "הרשומות", וכן את המבחן שעבר רייסטלין בצריח הכישוף הנעלה בווירת כדי לקבל הכרה כמג (קוסם). תורגמו לעברית.
ספרים בודדים נוספים וספרי עיון
קיימים עוד ספרים נוספים, אשר אינם מהווים חלק מסדרה כלשהי וספרי עיון, אשר מכילים מידע לקוראים על עולם רומח הדרקון (והמשחק).
1966 באסטרונאוטיקה
אירועים בולטים
במהלך השנה בוצעו 144 שיגורים, מהם 81 (56%) על ידי ארצות הברית
שיגורי לוויינים
שיגורים שנכשלו מסומנים ב אדום. שיגורים מאוישים מסומנים ב ירוק.
The Box
The Box (בעברית: הקופסה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפר האמריקאי רודי ריץ'. השיר יצא לאור ב-10 בינואר 2020 כסינגל מאלבום הבכורה של רודי ריץ', Please Excuse Me for Being Antisocial.
בארצות הברית, השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 והיה לשיר המצליח ביותר במחצית הראשונה של 2020, תוך שנמכר ב-4.7 מיליון יחידות שקולות, נכון ל-2 ביולי 2020. אפל מיוזיק העניק לשיר את תואר "שיר השנה" על היותו השיר המושמע ביותר בפלטפורמה בשנת 2020. השיר קיבל שלוש מועמדויות בטקס פרסי גראמי ה-63, כולל שיר השנה.
רקע והרכב
"The Box" היה השיר האחרון שריץ' הקליט עבור Please Excuse Me for Being Antisocial. הוא הוקלט במשך 15 דקות בשעות הבוקר המוקדמות בניו יורק, לאחר שריץ' הקליט כל הלילה. השיר מתחיל ב"הקדמה ניצחת המסתכמת בהתנפחות תזמורתית", אותה ייחסו מאזינים רבים כסימפול לפתיחת השיר "Love Sex Magic" של סיארה. עם זאת, מפיק השיר, רוק 30, התעקש כי למרות שה"סוול" דומה, אינו סימפול של "Love Sex Magic", והסביר כי "זו לא דגימה. זה באמת VST [תוסף] מ-Omnisphere [תוכנת הפקה]". ריץ' אמר כי הוא החליט למקם את "The Box" כרצועה שנייה באלבום כי "זה פשוט דופק [ו]ה-808 הכה כל כך חזק".
המבוא של השיר מכיל "צליל חורק" המכונה "eee err", שנשמע גם בכל שאר השיר. על פי ה-A&R של אטלנטיק רקורדס קיפה בלאק, לאחר סיום השיר אמר ריץ', "חכה תן לי להוסיף משהו", והגה את הצליל בעצמו. כשדיבר על מקור ההשראה לצליל אמר, "ראיתי את מייקל ג'קסון עושה את זה… זה מה שגרם לי לרצות לעשות את זה. כי הוא היה באולפן פעם אחת והוא דיבר על איזה שיר שהוא הכין. אבל הוא התחיל ביטבוקס והוא אמר שהוא שם את זה בקצב". הצליל החורק עורר השראה לממים רבים ברשת. מוזיקולוג ופרופסור למוזיקה מאוניברסיטת נורת'איסטרן, אנדרו קניון, אמר כי צליל ה-"eee err" אינו בדיוק המרכיב המעניין ביותר בקצב השיר, ובמקום זאת הצביע על מיומנותו של ריץ' כפזמונאי: "אני באמת נפעם מהסינת'ים האתמוספריים העומדים בבסיס לעקוב ולספק את המרכיב ההרמוני המרכזי, במיוחד מכיוון שאין שום בס מלבד דגימת תוף בס". בקשר למלאכתו של ריץ' ככותב, ציין קניון: "העובדה שהוא שומר על אשראי כתיבה כאן ובכמה רצועות אחרות המופיעות במצעדים, כולל אלה שבהם הוא אמן משתתף, מדברת למומחה עסקי חזק מצדו".
פול תומפסון מ-Vulture אמר כי ריץ' "מראפרפ עם אמת", וכינה את השיר "מוזר ואקסצנטרי", תוך שהוא מציין את הרבגוניות הקולית של ריץ' בשיר וכותב כי הוא "עובר בקלות בין מצבי קול ונשמע מתריס ('I will never sell my soooooouuuuuullllll, and I can back that'), קונספירטיבי ('Got a bitch that's looking like Aaliyah — she a model') או שובב - כמו שהוא מפטר בצורה עצבנית בתחילת הבית השני".
ביקורת
יחד עם הרצועות "Boom Boom Room" ו-"Start wit Me" בהשתתפות גאנה, דריל רוברטסון מ-Vibe הרגיש ש-"The Box" הוא "הוכחה נוספת לכך שהחתום של אטלנטיק רקורדס יכול להכות תקליטים ממכרים ידידותיים לרדיו". ג'וש סווץ מ-HipHopDX הדהד את הרגש הדומה וכתב כי "הפנייה לרודי היא פשוטה; הילד יכול לכתוב הוק טוב. בין אם זה ההרמוניה המפליגה בראש של 'The Box' או הסינגל המגובה בחליל בסיוע גאנה, 'Start wit Me', רודי מצטיין בהפקת פזמונים מדבקים שרק משתפרים עם האזנות חוזרות". אלפונס פייר מפיצ'פורק כתב כי השיר, שכולל "פעימה קשה שנשמעת כמו קומקום והקנקן רותח ברקע, [ריץ'] מוצא מסירה חדשה ומגרש כמעט כל עשר שניות. הרצועה היא הדוגמה הטובה ביותר לרבגוניות של רודי, שהייתה גם ברכה וגם קללה".
הצלחה מסחרית
"The Box" בילה אחד עשר שבועות במקום הראשון של מצעד הבילבורד הוט 100, לאחר הופעת הבכורה שלו במקום ה-47 ב-21 בדצמבר 2019, תוך שהגיע למקום הראשון ארבעה שבועות לאחר מכן, והפך לשיר הראשון של ריץ' במקום הראשון במצעד ולשיר החדש הראשון במקום הראשון בעשור השלישי של המאה ה-21. במהלך אותו השבוע, השיר רשם את השבוע השני שלו במקום הראשון במצעד שירי הסטרימינג, עם 68.2 מיליון השמעות בסטרימינג, וקפץ למקום השמיני גם במצעד השירים הדיגיטליים, עם 11,000 הורדות שנמכרו. בנוסף, הגיע השיר למקום הראשון במצעד שירי ה-R&B\היפ הופ ומצעד שירי הראפ, והפך לשיר הראשון של ריץ' שהגיע למקום הראשון בשני המצעדים.
וידאו קליפ
האודיו קליפ של השיר פורסם ב-6 בדצמבר 2019, ואילו קליפ מילים הועלה ב-10 בינואר 2020. הראשון צבר למעלה מ-309 מיליון צפיות ביוטיוב, נכון לינואר 2021.
הקליפ הרשמי של השיר הוקרן לראשונה ביוטיוב ב-28 בפברואר 2020 ולו למעלה מ-281 מיליון צפיות, נכון לינואר 2021. את הקליפ ביים ריץ', בשיתוף עם כריסטיאן ברסלאואר, שביים גם את שני הקליפים הקודמים של ריץ', "Boom Boom Room" ו-"Tip Toe". ריץ' הסביר באמצעות טוויטר שהסיבה שבגללה לקח לקליפ "זמן קצר" להתפרסם היא כיוון שהוא ביים אותו.
ז'יל ז'אקוב
ז'יל ז'אקוב (בצרפתית: Gilles Jacob; נולד ב-22 ביוני 1930, פריז) הוא מבקר אמנות, מסאי, ובמאי קולנוע יהודי-צרפתי. מ-2001 עד 2015, כיהן כנשיא פסטיבל הקולנוע בקאן.
ביוגרפיה
עם שחרור צרפת הוא שב לפריז ונכנס לבית הספר התיכון "ליסה לואי-לה-גרנד". הוא התיידד שם עם קלוד שברול, וביקר תכופות בבתי קולנוע ובסינמטק הצרפתי ב-Rue d'Ulm. בעודו לומד, הוא יצר בשנת 1949 את מגזין הקולנוע "Raccords", שם הוא פרסם את אחד המאמרים הראשונים של פרנסואה טריפו. עם סיום לימודיו בתיכון ולאחר תקופת התמחות בבנק ז'ורדאן בפריז, הוא נכנס בשנת 1950 לעסקי משפחתו בקורבואה (Courbevoie).
פועלו
ז'אקוב לא נטש את עולם הקולנוע והספרות לזמן רב: לאחר מפגש שקיים עם יוצרי קולנוע במהלך ביקור בארצות הברית, הוא פרסם בשנת 1964 את מאמרו "הקולנוע המודרני", ובשנים 1964–1968 כתב ביקורות קולנוע על סרטי פסטיבל הסרטים בקאן עבור "סינמה 64". בשנים 1968–1971 כתב ביקורות עבור השבועון הנובל אובסרבטר, ומשנת 1972 עבור השבועון "ל'אקספרס". הוא המשיך לעבוד בעסק המשפחתי "Toledo Scale" בה כיהן באותה תקופה כמזכ"ל, ובמקביל היה לסגן המזכיר הכללי באגודה הצרפתית של מבקרי הקולנוע והטלוויזיה.
הוא נאלץ לעזוב את ל'אקספרס ארבע שנים מאוחר יותר, בשנת 1975, לאחר שכתב ביקורת קשה על "סיפורה של O" (Histoire d'O), סרט שנתמך על ידי אחד מבעלי השבועון ז'אן ז'אק סרבן-שרייבר. לאחר עזיבתו כתב יחד עם בנו את התסריט לסרט "זה יכול לקרות רק לי". בשנת 1976, כיהן כסגן המנכ"ל של פסטיבל קאן, מוריס בסי, וב-30 בספטמבר 1977 מונה למנכ"ל הפסטיבל, שתפקידו, בין היתר, לצפות באלפי סרטים ולבחור מועמדים לפרס דקל הזהב. בלי לחשוש מהסתבכויות דיפלומטיות, הוא אישר בשנת 1978 להקרין בשם חופש הביטוי את "איש השיש" של הבמאי הפולני אנדז'יי ויידה, שסרטו נאסר להקרנה בארצו. הבחירות השניות שלו בשנת 1979 היו, בין היתר, הסרטים תוף הפח, שיער, ואפוקליפסה עכשיו שזכה בפרס למרות קריאות לעג וביקורת.
תרומתו
לאורך שנות פעילותו בפסטיבל הוא פעל לפתיחת האירוע לאנשי קולנוע ברחבי העולם, ובחר להדגיש את יוצרי הקולנוע והשחקנים על פני המפיקים ומקבלי ההחלטות. במטרה להפוך את הפסטיבל לחלון ראווה עבור דור חדש של קולנוענים, הוא יצר בשנת 1978, את פרס מצלמת הזהב שמוענק לסרט הביכורים הטוב ביותר, ואת החלק בפסטיבל המכונה "Un certain Regard", במסגרתו מוצגים מבחר סרטים אלטרנטיביים. פעילותו הענפה הפכה במידה רבה את הפסטיבל לאירוע תקשורתי בינלאומי ולאירוע האמנותי הגדול בעולם.
בשנת 2011 פרסם את האוטוביוגרפיה "האזרח קאן" (Citizen Cannes), פרפרזה על סרטו של אורסון ולס משנת 1941, האזרח קיין ("Citizen Kane").
SBS 9
SBS 6 הוא ערוץ טלוויזיה הולנדי הנמצא בבעלות רשת Talpa. הערוץ הושק ב-1 בינואר 2015 בשעה 12:00 שעון מרכז אירופה (CET), עם מרתון סרטים. הערוץ משודר בכל שירותי הטלוויזיה הרב-ערוצית בהולנד. ערוצים אחרים הנמצאים בבעלות הקבוצה הם NET 5, SBS 6 ו-Veronica TV.
היסטוריה
SBS Broadcasting הודיעה כי בכוונתה להשיק ערוץ רביעי בהולנד כבר בשנת 2009. ב-22 באוגוסט 2014 פרסמה החברה באופן רשמי את תוכניותיה המפורטות להקמת ערוץ חדש שמושך את הצופים. הערוץ קיבל את שמו SBS 9 ב-27 בנובמבר 2014. תאריך השקת הערוץ נקבע לינואר 2015.
תוכניות
הערוץ משדר סרטים וסדרות טלוויזיה תוך אפיון כל יום בשבוע בסוגה אחרת:
סילי פרידום
סִילִי-פְרִידוֹם (בצרפתית: Sully Prudhomme; 16 במרץ 1839 – 7 בספטמבר 1907) היה שמו הספרותי של רנה פרנסואה ארמן פרידום (René François Armand Prudhomme), משורר צרפתי. זכה בפרס נובל לספרות לשנת 1901 (השנה הראשונה שבה חולק הפרס). בהודעה לעיתונות שפרסמה האקדמיה השוודית נומקה זכייתו: "כהוקרה מיוחדת עבור היצירה הפיוטית אשר מדגישה את האידיאליזם הנעלה, את השלמות האמנותית ושילוב נדיר של איכויות הלב והשכל".
ביוגרפיה
סילי פרידום נולד ב-16 במרץ 1839 בפריז, צרפת בשם רנה פרנסואה ארמן. הוא היה בנו של חנווני צרפתי ושאף להיות מהנדס או מדען, אך מאחר שסבל ממחלה בעינו, נאלץ כעבור זמן קצר להפסיק את לימודיו במכון הטכנולוגי. הוא התחיל ללמוד ספרות, וסיים לימודים אלה בהצטיינות יתרה בשנת 1857. במשרה הראשונה שלו, התקבל לעבוד כפקיד במשרד בית חרושת. לאחר שעבד בחוסר הצלחה תקופת בינים קצרה, הוא פרש מהתעשייה בשנת 1860 כדי לחזור ללימודים. הוא למד וסיים בהישגים לא מרשימים לימודי משפטים, ועבד במשרד פרקליטים. במקביל גם למד לימודי פילוסופיה.
בשנת 1870, בתחילת המלחמה בין צרפת ובין גרמניה, התנדב לשירות צבאי, אך חלה ושב מהחזית כשהוא משותק בחלק גדול מגופו. השתקמותו נמשכה זמן רב מאוד.
פרידום היה חבר בארגון סטודנטים בשם "Conférence La Bruyère", ובמסגרת ארגון זה השתתף בפגישות שגרמו לו להתחיל לכתוב שירה. בשנת 1865 פרסם פרידום את ספר השירים הראשון שלו: "חרוזים ושירים" ("Stances et Poèmes"). ספר שביסס את המוניטין של פרידום, בעקבות בקורת חיובית מאוד מאת המבקר הצרפתי החשוב של המאה ה-19 שרל אוגוסטין סן-בווה (Charles Augustin Sainte-Beuve).
פרידום היה ממנהיגי החברים של אסכולת הפארנאס (Parnassian), (אסכולת משוררים בספרות הצרפתית, במחצית השנייה של המאה התשע עשרה, שדגלה בדקדקנות אסתטית, מקצבית, ואלגנטית בבחירת המלה בשירה. והייתה ביסודה אסכולת תגובת נגד השירה הרומנטית), ובמיוחד היה פרידום נאמן לעקרונותיה האסתטיים של אסכולת הפארנאס. מקוריותו של פרידום הייתה בעיקר בניסיונו לבטא את התגליות המדעיות של זמנו בשירה.
שיריו המוקדמים של פרידום, כגון: "חרוזים ושירים" (Stances et Poèmes, 1865), "הגורלות" (Les Destines 1872), היו בעלי אופי מלנכולי. יצירותיו המאוחרות יותר עסקו בתאוריות מדעיות ופילוסופיות. המפורסמות שבהן, הפואמות: "הצדק" (La Justice ,1878), ו"האושר" (Le Bonheur, 1888), היו בעלי אופי של אסכולת הפרנס.
פרידום גם תרגם את ספרו הראשון של המשורר הרומי לוקרטיוס, על טבע היקום.
בשנת 1881 פרידום נבחר כחבר אקדמיה הצרפתית, ונשאר חבר בה עד שנפטר.
בשנת 1901 הוענק לפרידום פרס נובל בספרות. זכייתו בפרס לוותה במחאות של החושבים שאת הפרס היו צריכים להעניק לסופר הרוסי לב ניקולייביץ' טולסטוי. 42 סופרים ואמנים שוודיים חתמו על כרוז מחאה בעניין זה. המחאה נעשתה מתוך טעות, כי טולסטוי לא קיבל את הפרס בגלל בעיה טכנית - מועמדותו הוגשה בצורה לא-תקנית וחברי ועדת הפרס לא היו זכאים להעלות מועמדים מטעמם.
סילי פרידום נפטר ב-7 בספטמבר 1907 ב-Châtenay-Malabry, בקרבת פריז.
רוטיודון
רוטיודון (שם מדעי: Rutiodon; מילולית: "שן מקומטת") הוא סוג של זוחל דומה לתנין שחי בתור הטריאס במזרח אמריקה הצפונית. המאובנים נמצאו בניו יורק, ניו ג'רזי וצפון קרוליינה. למרות הדמיון החיצוני לתנין הוא השתייך לסדרה פייטוזאורים שלא קרובה לאף זוחל מודרני. מבני הסוג נמצאו 2 מינים.
מאפיינים
אורכו של זוחל זה הגיע ל-3-8 מטר והוא דמה במראהו לתנין גדול, עם לסת צרה כמו של גאביאל אך לעומת התנינים הקיימים היו לו פתחי נשימה בקצה הגולגולת, קרוב לעיניים. קצה הלסת העליונה שלו בלטה בקשת מעלה. גבו, זנבו וצלעותיו של התנין כוסו באוסטאודרם. ממבנה שיניו החדות אך הקטנות, נראה שהיה אוכל בעיקר דגים אך היה יכול גם לצוד בעלי חיים יבשתיים, כמו תנין רגיל.
יצור זה היה מהגדולים שבטורפי הטריאס והיה יכול לתפוס בעל חיים איטי או לא זהיר ששתה בקרבתו. הוא נכחד כנראה לאחר שהתחרות עם הדינוזאורים הייתה קשה מדי.
בתרבות
זוחל זה הופיע בסדרה כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה.
דגל קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית
דגל קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית (CPLP), המכונה גם דגל הלוסופוניה, מייצג את הארגון הבין ממשלתי לידידות בין מדינות דוברות פורטוגזית, מדינות בהן פורטוגזית היא השפה הרשמית. במדינות קהילת המדינות הדוברות פורטוגזית מתגוררים למעלה מ-270 מיליון אנשים ברחבי העולם. מדינות ה-CPLP משתרעות יחד על שטח של כ-10,772,000 קמ"ר.
היסטוריה
ה-CPLP הוקם בשנת 1996 עם שבע מדינות: פורטוגל, ברזיל, מושבה לשעבר בדרום אמריקה וחמש מושבות לשעבר באפריקה: אנגולה, כף ורדה, גינאה ביסאו, מוזמביק, סאו טומה ופרינסיפה. מזרח טימור הצטרפה לקהילה בשנת 2002 לאחר שהאזור קבל עצמאות מאינדונזיה; גינאה המשוונית הצטרפה בשנת 2014. סנגל ומאוריציוס חברים משקיפים.
לוטומיירסק
לוטומיירסק (בפולנית: Lutomiersk) הוא כפר במחוז פביאניצה שבפרובינציית לודז' בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
הכפר לוטומיירסק נוסד בין המאה ה-10 למאה ה-11, ובשנת 1274 הוענקו לו זכויות עיר. בשנת 1870, בעקבות השתתפות תושבי היישוב במרד ינואר, הוחזר היישוב למעמד כפרי.
יהודי לוטומיירסק
ליהודים הותר להתיישב בלוטומיירסק במאה ה-17, ובמהלך המאה ה-18 נעשו לרוב האוכלוסייה בו. בין מלחמות העולם נמנו ביישוב כ-750 יהודים, כשליש מתושביו, והתקיימה בו פעילות של אגודת ישראל ושל החוגים הציוניים. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי היישוב מחרם שהוטל על עסקיהם בידי פולנים מקומיים.
ב-7 בספטמבר 1939 נכבש היישוב בידי הגרמנים, ואלו החלו מיד במעשי שוד, התעללות ורצח בקרב יהודיו, תוך חטיפתם לעבודות כפייה.
המוקד לפליטים ולמהגרים
המוקד לפליטים ולמהגרים הוא ארגון זכויות אדם ישראלי הפועל לעיגון והגנה על זכויות של מבקשי מקלט, מהגרי עבודה, וכן של קורבנות סחר בבני אדם. הארגון מסייע גם לפליטים מאפריקה השוהים בישראל.
לוטומיירסק
יהודי לוטומיירסק
ביולי 1940 רוכזו יהודי היישוב בגטו שהוקם בו, בו הועסקו בעבודות כפייה, חלקן במחנות עבודה. בסוף יולי 1942 שולחו רוב יהודי היישוב למחנה ההשמדה חלמנו, ומיעוטם הועברו לגטו לודז'.
המוקד לפליטים ולמהגרים
היסטוריה
בתחילת דרכו התמקד הארגון בסיוע רק למהגרי עבודה שהיו נתונים בהליכי מעצר וגירוש מאחר שהסתיימה תקופת אשרת שהייתם בארץ, ושמו המקורי אף היה: מוקד סיוע לעובדים זרים במעצר. אולם כיום המוקד מטפל בקשת רחבה יותר של נושאים ואוכלוסיות נפגעות. אופני הפעולה של הארגון כוללים ייעוץ וייצוג משפטי, סיוע פרה-משפטי, מתן מידע על זכויות וסיוע פרטני אחר. המוקד לפליטים ולמהגרים הוא הארגון הישראלי היחיד שלו מותר לבקר בכל מתקני הכליאה המנוהלים על ידי שירות בתי הסוהר מהם מוחזקים מהגרים המיועדים לגירוש ומבקשי מקלט. כמו כן, המוקד פועל לשינוי מדיניות הממשלה והשפעה על עמדות הציבור. כל זאת (בלשונו של המוקד) על מנת להביא "למיגור הניצול של מהגרים, להבטחת יחס מכבד והוגן כלפיהם ולגיבוש מדיניות ממשלתית שתבטיח זאת". המוקד משתף פעולה בעתירות עקרוניות לבג"ץ, עם ארגוני זכויות נוספים, ובמיוחד עם האגודה לזכויות האזרח, קו לעובד, רופאים לזכויות אדם והמרכז לפלורליזם יהודי וכן עם הקליניקות המשפטיות באוניברסיטת תל אביב.
פעילות המוקד מתאפשרת הודות לעבודתם של מתנדבים ולתמיכתם של אנשים פרטיים, נציבות הפליטים של האו"ם וקרנות ממשלתיות ופרטיות. המוקד מורכב ממחלקות שונות, ובהן: הקו החם, שמפעיל מענה טלפוני במגוון שפות, הנותן מענה לפונים, ייעוץ ואף ייצוג פרה-משפטי מול רשויות המדינה, וממחלקה משפטית, המגישה עתירות לבג"ץ בנושאים עקרוניים, פועלת לשינוי מדיניות, ומייצגת במקרה הצורך מהגרי עבודה, מבקשי מקלט וקרבנות סחר בהליכי הסדרת מעמד, בקשות מקלט, שחרור ממעצר, יחס המדינה לפליטים ומבקשי מקלט, ועוד.
בין המאבקים המפורסמים שבהם לקח הארגון חלק היה המאבק למען הסדר למתן מעמד לילדי העובדים הזרים בשנים 2005–2006, וכן מאבק למען הסדר לילדי מהגרי העבודה ב-2010. בין המקרים המפורסמים שבהם טיפל המוקד והגיעו לידיעת הציבור הרחב היה סיפורה של ג'ני אסקוביו, מהגרת עבודה מהפיליפינים, שנעצרה בהיותה בחודש השמיני להריונה, ואשר משרד הפנים ביקש לגרשה מישראל מכיוון שהרתה לבן-זוגה, אף הוא מהגר עבודה, בניגוד לנוהל שאסר על מהגרי עבודה להקים משפחה בישראל.
בשנת 2002 קיבלו מרים דרמוני-שביט וסיגל רוזן, ממייסדות המוקד, את אות זכויות האדם ע"ש אמיל גרינצוויג, "לאות הוקרה על פעילות המוקד למען זכויות עובדים זרים".
בשנת 2007 זכה הארגון באות המופת החברתי מטעם כנס שדרות לחברה. את האות חלקו עם המוקד עמותת "הלב"- העמותה למלחמה בעוני ומר סעדי זיאד, יו"ר יד לבנים הבדואי.
בספטמבר 2008 קיבל הארגון את העיטור הממלכתי למאבק בסחר בבני-אדם בשנה הראשונה להענקתו. העיטור הוענק על ידי נשיא המדינה שמעון פרס, במעמד ראש הממשלה ושר המשפטים.
בשנים 2013 ו-2014, בעקבות עתירות שהגיש הארגון, ביחד עם ארגוני זכויות אדם נוספים, בוטלו תיקון מספר 3 ותיקון מספר 4 לחוק למניעת הסתננות.
במרץ 2018 עתר הוביל הארגון את עתירת ארגוני זכויות האדם כנגד דרישת המדינה מאזרחי אריתריאה וסודאן לצאת למדינות שלישיות באפריקה (אוגנדה ורואנדה) או לחלופין להיכלא במעצר מנהלי בכלא סהרונים. הייתה זאת העתירה היחידה כנגד תוכנית הגירוש שנותרה תלויה ועומדת עד לביטול התוכנית והודעתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו על חתימת ההסכם עם נציבות האו"ם לפליטים.
בשנת 2019 עתר הארגון כנגד החלטת רשות האוכלוסין וההגירה להסיר את ההגנה הקבוצתית מעל אזרחי הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו השוהים בישראל, בעקבות העתירה החליט שר הפנים, אריה דרעי, להשהות את ההחלטה.