cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נבחרת קוריאה הדרומית בכדורגל נשים
נבחרת קוריאה הדרומית בכדורגל נשים מייצגת את קוריאה הדרומית בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של קוריאה הדרומית.
משחקה הראשון של הנבחרת נערך ב-1990 נגד יפן, במה שנחשבת עד היום לתבוסה הכי גדולה בתולדות הנבחרת (13-1). שנה לאחר מכן, היא כבר השתתפה בפעם הראשונה באליפות אסיה, אך לא הצליחה לעבור את שלב הבתים.
ב-2003, העפילה קוריאה הדרומית בפעם הראשונה בתולדותיה לגביע העולם של פיפ"א, לאחר שסיימה במקום השלישי באליפות אסיה ששימשה כטורניר המוקדמות. בטורניר זה, היא הפסידה בכל שלושת משחקיה ולא עברה את שלב הבתים. 12 שנים אחר כך, העפילה הנבחרת בפעם השנייה בתולדותיה לגביע העולם, ונעצרה רק בשמינית הגמר על ידי צרפת.
טרנסנטמיקלוש
טרנסנטמיקלוש (בהונגרית: Tarnaszentmiklós) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בטרנסנטמיקלוש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,040 תושבים ובשנת 2021 רק 818 תושבים.
האזור מיושב לסירוגין מהמאה ה-15 עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1424.
יהודי טרנסנטמיקלוש
יהודים חיו בטרנסנטמיקלוש במאה ה-18 ובמאה ה-19. בשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
.NET Framework
NET Framework. (״דוט נט פריימוורק״ או ״תשתית דוט נט״) היא שכבת תוכנה של מיקרוסופט שבאמצעותה מקודדות ומורצות תוכנות אחרות. שכבה זו מספקת לתוכנות שרצות מעליה סט כלים ושירותים כגון: ניהול זיכרון, שליטה בהתקני קלט/פלט, הצפנת הודעות וכולי, כך שהמתכנתים אינם צריכים לכתוב ספריות עזר המספקות שירותים אלה, אלא רק את הלוגיקה העיקרית של התוכנה. בנוסף, שימוש בשכבת תוכנה זו (הנקראת גם "סביבה וירטואלית") מאפשר להריץ תוכנות על פלטפורמות שונות: חלונות, לינוקס, יוניקס, טאבלטים, טלפונים סלולריים וכולי, בלי צורך בשינוי קוד התוכנה, כי התוכנה "מדברת" רק עם הסביבה הווירטואלית, וסביבה זו כבר יודעת איך לדבר עם הפלטפורמה הספציפית. הושקה ב־11 בפברואר 2002.
הפלטפורמה מספקת ממשק פיתוח אחיד הן לתוכנות שולחניות, לפיתוח אתרי Web, והן לתוכנות לסמארטפונים המריצים Windows Phone ואף מאפשרת לקשור ביחד התקני מחשוב שונים ולשתף ביניהם יישומים ומידע. היא פותחה כמענה תחרותי לארכיטקטורת J2EE מבית סאן מיקרוסיסטמס. בתחום התוכנות השולחניות, מספקת ספרייה אחידה לפיתוח על כל משפחת מערכת ההפעלה חלונות, החל מגרסת Windows 98, במקום ממשקי תכנות היישומים של מערכות ההפעלה עצמן, או ספריית MFC.
עד שנת 2016, יצאו אחת עשרה גרסאות של פלטפורמה זו. בראש צוות הפיתוח עמד הישראלי יובל נאמן, לשעבר סגן נשיא חטיבת כלי הפיתוח במיקרוסופט העולמית.
שמה של הטכנולוגיה נלקח מסיומת האינטרנט שמציינת אתרים רשתיים, וזאת מכיוון שהטכנולוגיה פותחה בשיא בועת האינטרנט (אם כי גרסתה הרשמית הראשונה, גרסה 1.0, הוכרזה לאחר התפוצצות הבועה, בתחילת 2002). פלטפורמת פיתוח זו תומכת במגוון רב של שפות תכנות, ביניהן: #C, VB.NET, #F, שפת BOO ו-Vala. וגם מחוללי יישומים כדוגמת PowerBuilder וסביבות כמו דלפי, מאפשרים עבודה בסביבה זו.
פריסה ושכיחות
מיקרוסופט הגישה את טכנולוגיית לגופי תקינה בינלאומיים, והיא תוקננה בתקן ECMA-335. טכנולוגיה זו שואבת חלק ניכר מעקרונותיה ואף מעיצוב מערכת האובייקטים שלה, מטכנולוגיית Java. בין היתר, היא משתמשת ברכיב החוצץ בין התוכנית המתבצעת לבין מערכת ההפעלה, המכונה Common Language Runtime, ושפתו נקראת Common Intermediate Language (בקיצור CIL, "שפת ביניים משותפת"). רכיב זה מהווה למעשה מכונה וירטואלית, המפרידה בין החומרה לתוכנה. רכיב זה מאפשר לפתח בשפות שונות ועבור מעבדים שונים, כל עוד השפה מהודרת לקובץ היכול לרוץ על ה־CLR. רכיב נוסף מהדר בדיוק בזמן (JIT – Just In Time) מהדר בזמן ריצה את קוד הביניים של המכונה הווירטואלית לקוד מכונה טבעי של המחשב הנוכחי, ומעניק ליישום יכולת להתבצע במהירות הקרובה למהירות של יישום שהודר לקוד מכונה טבעי, וזאת בדומה לשפת Java.
גרסאות
בשנת 2020 הוכרז כי לא יפותחו עוד גרסאות משמעותיות של NET Frameowrk, ושהפיתוח הפעיל יעבור לNET., ממשיכתה של NET Core.
מהדרים
ב-2 באפריל 2014 מיקרוסופט הוציאה לאור גרסת בטא למהדר חדש בשם DotNET Native, המאפשר להדר קוד בשפת #C ו-VB.NET לקוד מכונה באופן ישיר (Native Code), ללא שימוש ב-JIT (מהדר דינמי – Just-In-Time Compiler). לפי מיקרוסופט, מהדר זה מתבסס על המהדר של ויז'ואל סטודיו לשפת ++C, והוא מהדר סטטי. מהדר זה מיועד ליישומי Windows Store בלבד (יישומים למחשבי לוח של מיקרוסופט), אך לפי מיקרוסופט, בעתיד המהדר יתמוך גם ביישומי "חלונות" למחשבים נייחים (Desktop Applications), אך הדבר לא התממש עד הרבעון הראשון של 2016.
היתרון הבולט במהדר זה הוא הביצועים – ניתן לכתוב קוד בשפת #C עם ביצועים דומים לקוד בשפת ++C, לפי מיקרוסופט. בנוסף לכך, מהדר זה מאפשר ל-#C לרוץ על מספר פלטפורמות שונות, ומקשה על פענוח לשפת המקור של הקובץ המהודר (Assembly Executable). יתרון נוסף הוא שאף על פי שהקוד הוא קוד מכונה, ניהול הזיכרון האוטומטי ושאר היתרונות של NET. עדיין מתאפשרים באופן מלא לחלוטין, בניגוד לשפות אחרות שמתהדרות לקוד מכונה (כדוגמת ++C). מהדר זה לא יחליף את מהדר ה-JIT, אך הוא יספק חלופה למהדר ה-JIT (ניתן לקבוע את סוג ההידור, JIT או Native, לפני ההידור).
ניהול זיכרון
ניהול הזיכרון של שפות המפותחות בסביבה זו נעשה באופן אוטומטי בניגוד לתכנות בשפה כדוגמת ++C. ה-CLR מספק שירותים לטיפול בנושא של הקצאת זיכרון דינמית. אובייקטים שהוקצו אינם דורשים ניקוי ידני בתום השימוש ויש מערכת של "איסוף זבל" שדואגת לפנות זיכרון של אובייקטים שכבר אינם בשימוש.
קפטן מארוול (קהנ'נר)
קהנ'נר (באנגלית: Khn'nr) היה דמות בדיונית של גיבור-על שהופיעה בחוברות הקומיקס קפטן מארוול ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Civil War: The Return #1 ממרץ 2007 ונוצרה על ידי הכותב פול ג'נקינס והמאייר טום רייני. קהנ'נר הוא החמישי לשאת את זהות קפטן מארוול לאחר פילא-וול.
קהנ'נר הוא סוכן רדום של גזע הסקרול משני הצורה, שה-DNA שלו התמזג עם מאר-וול, קפטן מארוול המקורי. עקב כך, קהנ'נר ננעל בצורתו של מאר-וול וניתנו לו תעתיקים טכנולוגיים תוצרת הסקרול של צמידי השלילה מגזע הקרי. אולם, אפיוניו המנטליים של קהנ'נר נמחקו, ואישיותו של מאר-וול נותרה הדומיננטית. למרות שהיה חבר בצי פלישת הסקרול על כדור הארץ, קהנ'נר בחר ללחום יחד עם גיבורי-העל בכוחות הפלישה.
ביוגרפיה בדיונית
באירועי "פלישה סודית" של שנים 2008-2009, שבה גזע הסקרול משני הצורה פלש לכדור הארץ והתחזה לגיבורי-העל, חייזר סקרול בשם קהנ'נר ננעל בצורתו של מאר-וול, קפטן מארוול המקורי, וניתנו לו תעתיקים טכנולוגיים של צמידי השלילה כדי להעתיק את כוחות-העל שלו. קהנ'נר קיבל שתלי זכרונות שהפכו אותו לסוכן רדום. הוא האמין כי הוא עצמו קפטן מארוול עד לרגע הפלישה, וגירוי פסיכולוגי הופעל והחזיר אותו לאישיותו המקורית כחבר בגזע הסקרול.
מאר-וול המקורי מת ממחלת הסרטן, וכדי להסביר את החזרתו לחיים, זיכרון מבוים הושתל במאר-וול הסקרול שגרם לו להאמין שנתקל בעיוות בזמן בתקופת העבר. לפי הזיכרון המושתל, טוני סטארק, הנרי פים וריד ריצ'רדס הקימו בית כלא בתוך האזור השלילי, דבר אשר גרם לעיוות בזמן, וכאשר קפטן מארוול נגע בו, הוא הועבר לאזור השלילי שבזמן ההווה. גיבורי הארץ לא ידעו כיצד להתמודד עם הגעתו של מאר-וול לזמנם הנוכחי. הם סיפרו לו את ההיסטוריה המלאה שלו, והציעו לו מקום בזמן ההווה כסוהר בית הכלא עד אשר יחזור לזמנו בעבר.
בקרב האחרון של מלחמת האזרחים של יקום מארוול, הוא נקרא לעזור לגיבורי-העל התומכים בחוק רישום העל-אנושיים ואשר החיו אותו מחדש. אולם, הוא רואה את התוהו ובוהו שנוצר ועוזב לצרפת, שם הוא בוחן פורטרט של אלכסנדר הגדול במוזיאון הלובר וחש בנקודות דמיון בינו לבין מצביא יוון העתיקה. תמונה זו נועדה להיות גירוי פסיכולוגי, אולם עקב טעות בחישובים של מדעני הסקרול, קהנ'נר שמר על אישיותו ועל הזכרונות שלפני השבי שלו בידי הסקרול. מרבית מאישיותו של קהנ'נר נמחקה בטעות כתופעת לוואי מהטיפול המנטלי שעבר, וכתוצאה מכך, אישיותו של מאר-וול נותרה הדומיננטית. כאשר הסקרול הבינו את אשר נעשה, מספר חיילים ונבלי-על מתחזים ניסו ללכוד אותו.
כאשר קהנ'נר למד את האמת והתוודע לזהותו האמיתית, הוא בחר לאמץ את זכרונותיו של מאר-וול ולמרוד בגזע הסקרול הפולש. הוא עזר לגיבורי הארץ להגן על עולמם מפני הכוחות הפולשים. אולם, בזמן שמסתננים מגזע הסקרול מתקיפים את סוכנויות S.H.I.E.L.D ו-S.W.O.R.D וכן את בניין בקסטר - מפקדתם של ארבעת המופלאים - קהנ'נר פותח במתקפה על הר הרעם של קבוצת ת'נדרבולטס מתוך החלטה להשמיד את הגורמים אותם ראה כעושי צרות בעולם. הוא מביס את חברי הקבוצה, ונורמן אוסבורן משכנע אותו כי רק קהנ'נר עצמו יכול להחליט מי הוא באמת. לבסוף, קהנ'נר מוביל מתקפה נגד צי ספינות המלחמה של הסקרול וכמעט משמיד אותן, אך הוא מותקף בידי סופר סקרול, שכמעט והורג אותו.
כוחות ויכולות
למרות שקהנ'נר הוא מגזע הסקרול, יש לו את הזכרונות, הידע והכישורים של מאר-וול מגזע הקרי. הדבר כולל את מיומנותו הצבאית, המקנה לו שליטה בכל סוגי הלוחמה פנים אל פנים, כמו גם בכלי רכב ומתקנים טכנולוגיים של אימפריית הקרי. לא ידוע אם מחיקת הזיכרון השאירה בקהנ'נר את הידע שרכש מגזע הסקרול.
הסקרול יצרו גם תעתיקים טכנולוגיים של צמידי השלילה תוצרת הקרי, אשר מעניקים לו כוחות דומים של המרת אנרגיה יונית לכוח פיזי, חסינות לפגיעות, יצירת פרצי אנרגיה, יכולת השרדות בחלל ותעופה המהירה ממהירות הקול. כמו כן, הם מקושרים לצמידי השלילה המקוריים, והדבר בא לידי ביטוי כאשר גברת מארוול - אשר ענדה את צמידי השלילה המקוריים - הייתה מסוגלת לגרש אותו לאזור השלילי על ידי נקישה בצמידי השלילה שלו.
הנס ביבוב
הנס ביבוב (בגרמנית: Hans Biebow; 18 בדצמבר 1902 - 23 ביוני 1947) היה ראש הממשל הנאצי הגרמני בגטו לודז' בפולין הכבושה.
ראשית חייו
ביבוב נולד בברמן, בנו של יוליוס ביבוב, מנהל חברת ביטוח. הוא עבד בחברתו של אביו כמתמחה בשטוטגרט. הוא תכנן להגיע למשרתו של אביו. עקב המשבר הכלכלי של 1929 נפגעו עסקי האב. ביבוב עזב את עבודתו בחברתו של האב ועבר לבנק בברמן. בגיל 22 החל לנהל סניף של חברת דגנים בגטינגן. משנת 1924 עסק במסחר בקפה. ב-1939 הצטרף למפלגה הנאצית. בתחילת מלחמת העולם השנייה, העסיק כ-250 עובדים וגלגל מחזור שנתי של מיליון רייכסמארק.
בתקופת השואה
לאחר מכן הפך ביבוב לממונה על גטו לודז'. הוא הפך את גטו לודז למתחם החזקת עובדי כפייה כדי להניב רווחים לגרמניה הנאצית.
תחת ניהולו נדחסו 164,000 יהודי לודז', העיר השנייה בגודלה בפולין, לאזור קטן בעיר. התקשורת בין תושבי הגטו והעולם החיצוני נותקה והיצע המזון הוגבל, מה שגרם לתמותה מרעב בגטו. בשנות קיומו של הגטו עברו בו 204,000 איש, בהם יהודים ממרכז אירופה. ממשל הגטו התקיים מאפריל 1940 עד קיץ 1944, ומהגטו יצאו טרנספורטים למחנות ההשמדה (בעיקר אושוויץ וחלמנו).
ביבוב היה אחראי ישירות להרעבת אוכלוסיית הגטו וסייע לגסטפו לאסוף יהודים לגירוש.
ביבוב הפעיל את שליטתו באמצעות ממשל יהודי בראשות מרדכי חיים רומקובסקי. רומקובסקי האמין שהיהודים יכולים לשרוד אם ייצרו סחורות זולות וחיוניות עבור הנאצים. ביבוב הרוויח ממכירת תוצרת שייצרו יהודים וכן מרכושם המוחרם. מפעלי הגטו ייצרו מוצרים כגון מגפי חיילים גרמנים והיו רווחיים עבור הגרמנים מכיוון שהיהודים, שהיו מנותקים מכל משאב, עבדו תמורת שכר שכלל מזון בסיסי וצורכים חיוניים נוספים בלבד. הפרודוקטיביות של הגטו הייתה גורם בהישרדותו הארוכה יחסית. התושבים סבלו ארבע שנים של רעב, מחלות וצפיפות לפני שנשלחו למחנות ההשמדה חלמנו ואושוויץ. מתוך 204,000 תושבים, כ-10,000 שרדו.
בתחילה עודד ביבוב שימוש ביהודים כמקור לעבודה זולה במקום רציחתם, אך הוא הסתגל מהר למדיניות ההשמדה. הוא עודד את אחרוני היהודים בגטו בקיץ 1944 לעלות לרכבות לאושוויץ בנאום בו הבטיח להם שיעבדו במערב.
לפני שחרור לודז' על ידי הצבא האדום בינואר 1945, הורה ביבוב לחפור בורות קבורה גדולים בבית הקברות המקומי, מתוך כוונה שהגסטאפו יוציא להורג את 877 היהודים הנותרים ששירתו כצוות ניקיון בגטו. ייתכן שזה היה ניסיון של ביבוב לחסל עדים לתפקידו בפעילות הגטו. למעשה רובם לא שיתפו עמו פעולה, ורק כ-150 יהודים נאספו למקום הבורות על פי ציוויו. גם אלו שוחררו, אחר כניסת הצבא האדום ב-19 בינואר למחנה, לפני שהספיק להוציאם להורג.
לאחר השואה
לאחר הכניעה ללא תנאי של גרמניה בשנת 1945 הצליח ביבוב לברוח ולהתחבא בגרמניה, אך זוהה על ידי ניצול הגטו ונעצר לאחר מכן בברמן. הוא הוסגר על ידי בעלות הברית ללודז', הועמד לדין ב-23 באפריל 1947 וכעבור שבוע נפסק דינו. הוא הוצא להורג בתלייה ב-23 ביוני 1947.
שבועת יוסף ליעקב
שבועת יוסף ליעקב הוא אירוע מקראי המופיע בפרשת ויחי בספר בראשית, המתאר את השבועה שיוסף נשבע ליעקב שיקבור אותו בארץ ישראל.
ויקרא לבנו ליוסף
הבראשית רבה מסביר שיעקב פנה דווקא ליוסף כי היה המשנה למלך והייתה בידו היכולת.
חסד ואמת
חסד שעושים עם המת (קבורה) הוא חסד אמיתי כיוון שאינו מצפה לתמורה.
יוסי חמו
יוסף (יוסי) חמו (נולד ב-1962) הוא קצין משטרה ישראלי בדימוס בדרגת תת-ניצב. בתפקידו האחרון שירת כסגן מפקד מחוז חוף.
ביוגרפיה
במהלך שירותו במשטרה, שימש חמו ראש מפלג התשאול במרחב חוף, עמד כראש משרד הסיור בתחנת חיפה, שימש קצין אגף מבצעים של מרחב גליל, ראש ענף אג"ם/תנועה במרכז ללימודי משטרה ומפקד תחנת מגדל העמק. בתחילת 2012 מונה למפקד תחנת המשטרה בעפולה ובהמשך אותה שנה קודם לדרגת ניצב משנה ומונה למפקד תחנת המשטרה בנצרת. במרץ 2014 מונה לקצין אג"ם של מחוז צפון.
ב-2016 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לסגן מפקד אגף המבצעים שיטור וקהילה. ב-2017 מונה לסגן מפקד מחוז חוף ושירת בתפקיד זה עד פרישתו ב-2020.
חיים אישיים
חמו נשוי ואב לשלושה.
א-תנזים
א-תנזים (ערבית: "حركة المقاومة اللبنانية - التنظيم" פירוש: "תנועת התנגדות הלבנונית - הארגון". תעתיד מדויק: חרכת אלמקאומה אללבנאניה - אלתנט'ים) היה ארגון לאומני קיצוני לבנוני אשר התמקד בפעילות צבאית וחברתית. הארגון התבסס על מיליציה שהורכבה מנוצרים לבנונים בשנות ה-70 המוקדמות. הארגון שיחק תפקיד חשוב במלחמת האזרחים בלבנון.
NGC 5102
NGC 5102 היא גלקסיית עדשה שנמצאת בקבוצת הכוכבים קנטאור, במרחק של כ-12.2 מיליון שנות אור ממערכת השמש, ושייכת לקבוצת קנטאור A. הגלקסיה נמצאת כשליש מעלה ממזרח-צפון-מזרח לכוכב ι בקנטאור, שבהירותו מקשה על הצפייה בה, וכ-9 מעלות ממערב למנקנט. כ-6.4 מעלות מדרום לה נמצאת הגלקסיה קנטאור A.
היסטוריה
לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 9.65 והיא התגלתה ב-21 באפריל 1835 על ידי האסטרונום ג'ון הרשל, בזמן שצפה בשמי הדרום מכף התקווה הטובה בדרום אפריקה. הרשל כלל אותה בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1847 כערפילית מספר 3492 ותיאר אותה כ"בהירה מאוד, עגולה ובהירותה גדלה מאוד בפתאומיות במרכזה". בשנת 1863 הוא כלל אותה בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 3504 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 5102 כשהיא מתוארת כבהירה מאוד, קטנה למדי, עגולה ונעשית בהירה יותר באופן חד במרכזה.
מאפיינים
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-8.7 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של כ-30,860 שנות אור, כשליש מקוטר שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כ-2% ממסת שביל החלב, כאשר כ- מסות שמש ממנה היא מסת הכוכבים שבגלקסיה ועוד כ- מסות שמש של גז מימן נייטרלי. נראה שבמיליארד השנים האחרונות הגלקסיה עברה תקופה אינטנסיבית של יצירת כוכבים שבה נוצרו כ-20% מהכוכבים שבה, ככל הנראה בעקבות אירוע של ספיחת ענן גדול של גז במסה של כ- מסות שמש שכיום כמעט כולו הפך לכוכבים, וקצב יצירת הכוכבים ירד מאוד, כך שכיום כמעט לא נוצרים בגלקסיה כוכבים חדשים.
אברט
אברט הוא שם משפחה ממקור גרמני (Ebert).
חקיינות
בטבע:
מינים ששמם משקף את חקיינותם:
אחר:
ראו גם
}}
מתילדה מרקזי
תולדות חייה
מרקזי נולדה בפרנקפורט על נהר מיין (כיום בצד הגרמני של מדינת הסה). בגיל 22, אחרי שמשפחתה איבדה את הונה, נסעה לווינה לפתח את קולה. משם המשיכה לפריז, ללמוד אצל מנואל גארסיה השני, שהשפעתו עליה הייתה העיקרית בחייה. בערך באותה תקופה נישאה לבריטון האיטלקי סלבטורה מרקזי ופיתחה קריירה קצרה באופרה וברסיטלים. הואיל וקולה היה סביר ולא מעבר לזה, בחרה לעסוק בהוראה, ובתחום זה עשתה לה שם.
מרקזי לימדה בקונסרבטוריונים בקלן ובווינה ובשנת 1881 פתחה בית ספר משלה בפריז, שם נשארה למשך רוב חייה. בסופו של דבר נודעה ביותר כמורה לפיתוח קול של כמה זמרים דגולים. המפורסמת ביותר בין תלמידיה היא אולי נלי מלבה, אבל היא הדריכה גם את אמה קלווה ואת אמה איימס. מרקזי מתה בלונדון.
כיום אין זוכרים עוד את מרקזי בגין קריירת הזמרה שלה. תחת זאת, היא נודעת בראש ובראשונה כמורה של הרבה מאוד זמרים ידועי שם וכן כמורה לפיתוח קול וזמרה, שהביאה את טכניקת הבל קנטו אל המאה ה-20. עד היום יש הלומדים את רעיונותיה, בעיקר זמרות סופרן, שבפיתוח קולן התמחתה במיוחד.
מרקזי עודדה בדרך כלל סגנון שירה טבעי: היא הטיפה לשיטת נשימה אינסטינקטיבית במידה רבה וטענה כנגד תנוחת ה"חיוך" שהייתה מקובלת על מורות רבות בימיה. בעיקר העסיקה אותה החלוקה למשלבים הווקאליים והמעבר ביניהם, שבה ראתה את "האלפא והאומגה של יצירת הקול הנשי ופיתוחו, אבן הבוחן של כל שיטות השירה, ותיקות כחדשות." כמו כן ביטאה שוב ושוב את סלידתה ממורות בנות זמנה, שהשיטות שהציעו היו אמורות לפתח במלואו, באחריות גמורה, לטענתן, את הקול תוך שנה או שנתיים. היא, לעומת זאת, גרסה שהדרך הטובה והנכונה ביותר לגשת לפיתוח הקול היא במתינות ובשיקול דעת.
שניים מן המאפיינים הבולטים ביותר בתורתה היו "השיטה האנליטית" שלה ועמידתה התקיפה על פרקי תרגול קצרים מאוד למתחילים. "השיטה האנליטית" שלה ייחסה חשיבות רבה להבנה אינטלקטואלית של כל דבר שירה, הן מן הבחינה הטכנית והן האסתטית של היצירה, החל באריות נשגבות וכלה בתרגילי קול פשוטים. היא טענה, ששינון מכני ללא הבנה מזיק בסופו של דבר לשימוש האמנותי בקול. בלטה ביותר תביעתה להקפיד על פרקי זמן קצרים ביותר של אימון למתחילים, לא יותר מחמש דקות בכל פעם, שלוש או ארבע פעמים ביום, למתחילים גמורים. כמובן, פרקי הזמן האלה יכולים וצריכים להתארך ככל שהקול מבשיל ומתפתח.
תלמידיה
(רשימה חלקית) ועוד.
מקורות
מרקזי, מתילדה. בל קאנטו: שיטה ווקאלית תאורטית ומעשית. דובר (1970) ISBN 0-486-22315-9
דוד סוזנה
דוד סוזנה (3 ביולי 1946 - 24 בדצמבר 2014) היה אמן ופסל ישראלי.
ביוגרפיה
דוד סוזנה נולד בקיץ 1946 בטנג'יר שבצפון מרוקו. בבית הוריו דיברו ספרדית, והוא שלט בספרדית ובצרפתית. בשנת 1961 עלה ממרוקו. בתחילה הגיע לקיבוץ העוגן, וכעבור פחות משנה הגיע לירושלים ללימודי תואר ראשון בתולדות האמנות באוניברסיטה העברית. את התואר השני עשה באדריכלות בפורטוגל, וכששב ארצה התיישב בירושלים.
הקים את האנדרטה המונומנטלית "שערי המזרח" לציון עלייתם של יהודי מזרח אירופה וצפון אפריקה דרך מרסיי. ב-1996 חנך את הפסל המונומנטלי "האדם" בעיר טרגונה שליד ברצלונה, קטלוניה (ספרד). ב-2005 הכין פסל מונומנטלי לעיר הולדתו טנג'יר שבמרוקו. ב-2007 הציג את הפסל "מנורת דוד" ליד הכנסת בירושלים. ב-2011 הוצב ונחנך הפסל "שבריריות" בכיכר השלום באשדוד. פסל נוסף מוצג במבשרת ציון. בשנים 2010–2012 תכנן, עיצב והקים את הפסל "גלוריה", במינמיסנריקו שבמחוז מיאגי, יפן. "שגריר ישראל ביפן ביקש להדק את הידידות בין המדינות ולתרום ליפן פסל שיסמל ידידות זו. בפסל שיצרתי חמישה אנשים מחזיקים מגן דוד, ובמרכזו דגל יפן".
הציג תערוכות ותערוכות יחיד רבות וזכה בפרסים. יצירותיו מצויות במוזיאונים ואוספים פרטיים בישראל ומחוצה לה.
בשנים 1980–1982 שימש כעורך ירחון לספרות ואמנות "לטיטוד 35" בשפה הספרדית. בשנות ה-80 כיהן כקונסול הכללי של ישראל במרסיי ומונקו. השתלם באוניברסיטת אקס-אן-פרובאנס בסדנה בנושא אמנות וחברה.
ייצג את אגודת הציירים והפסלים בישראל בוועידות מטעם אונסק"ו בנושא אמנות בשטוטגרט (1979) ובהלסינקי (1983). ב-1983–1987 כיהן כיו"ר האגודה. בשנת 1986 כיהן כדירקטור מוזיאון ישראל. היה יועץ אמנותי לסימפוזיון הבינלאומי לפיסול באבן. ב-1984 היה יועץ אמנותי ליריד הספרים הבינלאומי בירושלים. ב-2006 שימש יועץ ראש העיר ירושלים לאמנות ועיצוב. כיהן כיועץ העירוני לאמנויות בעיריית ירושלים.
תערוכתו האחרונה, "אדם", הוצגה בגלריה "ארט טיים" בירושלים (2013). את התערוכה הקדיש סוזנה לצוות המחלקה האונקולוגית בבית החולים הדסה עין כרם, שלדבריו "מורכבת מאנשים שיש להם לב מיוחד. אנשים חזקים ויפים בנשמתם". הרעיון לתערוכה נולד מהשהות שלו במחלקה, וארבעה צבעים משמשים בה כסמלים: אדום, כחול, צהוב וירוק.
ב-19 במרץ 2014 הציב בבסיס מיטב (בקו"ם לשעבר) יצירה, "מגן גיבורים", שבה חמישה חיילים בגובה כ-6 מטר נושאים מגן דוד עשוי מברזל צבוע בצבעי צה"ל. היצירה נקראת. טקס חשיפת הפסל התקיים במעמד האלופה אורנה ברביבאי, ראש אכ"א קצינים בכירים ואישי ציבור.
סוזנה התגורר במבשרת ציון. היה נשוי לאניטה. לסוזנה נולדו שני בנים ובת, ובן נוסף שנולד מחוץ לנישואים.
נפטר בנר שמיני של חנוכה התשע"ה, 24 בדצמבר 2014.
תערוכות יחיד
מבחר תערוכות יחיד:
זואי דשנל
זואי קלייר דשנל (באנגלית: Zooey Claire Deschanel; נולדה ב-17 בינואר 1980) היא שחקנית, דוגמנית ומוזיקאית אמריקאית-יהודייה. דשנל מועמדת פרס אמי ושלושה פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר עבור תפקידה כג'סיקה דיי בסדרת הטלוויזיה הקומית "הבחורה החדשה", והתפרסמה ככוכבת סרטי קולנוע כמו "ממלכת טרביתיה", "יס מן", "500 ימים עם סאמר" וכחלק מהצמד המוזיקלי "She & Him".
ביוגרפיה
זואי דשנל נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית למשפחה נוצרית-קווייקרית, בתם של הבמאי קיילב דשנל, ושל השחקנית מארי ג'ו דשנל (לבית וייר). שמה הפרטי זואי הוא על-שם הדמות הראשית זואי גלאס מהספר "פראני וזואי" מאת ג'רום דייוויד סלינג'ר. גם אחותה הגדולה, אמילי דשנל, היא שחקנית.
בילדותה, דשנל בילתה זמן רב בנסיעות ובטיסות בעקבות עבודתו של אביה. עקב כך היא גרה במספר מדינות כמו קנדה, יוגוסלביה, אנגליה ודרום אפריקה. היא למדה בבית ספר פרטי בסנטה מוניקה, שם התחברה לשחקנים ג'ייק ג'ילנהול וקייט הדסון. החלה ללמוד באוניברסיטת נורת'ווסטרן, אך לאחר שבעה חודשים נשרה, כדי לפתח את קריירת המשחק שלה.
משחק
דשנל שיחקה בתפקידי משנה בסרטים שוברי קופות: "קטן עליו" (2003) לצד ויל פרל, "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה" (2005) לצד מרטין פרימן, ו"אין כמו בבית" (2006), משחקה בו זכה לביקורות טובות, על אף ביקורות שליליות שקיבל הסרט עצמו.
בשנת 2006 הופיעה גם כדמות אורחת במספר פרקים בסדרה הפשע הקומית "העשב של השכן".
ב-2008 קיבלה את תפקידה המרכזי הראשון בסרט הקומי שובר הקופות "יס מן", שם כיכבה לצידו של ג'ים קארי. באותה השנה כיכבה גם לצדו של מארק וולברג בסרט המותחן האפוקליפטי "ביום שזה יקרה" בבימויו של מ. נייט שאמלאן.
ב-2009 כיכבה בסרט הדרמה הקומית "500 ימים עם סאמר" לצד ג'וזף גורדון-לוויט, שהיה מועמד לפרס גלובוס הזהב לסרט הטוב ביותר - קומדיה או מוזיקלי. על תפקידה בסרט היא הייתה גם מועמדת לפרס סטלייט.
בשנים 2011−2018 כיכבה בסדרה הטלוויזיה הקומית "הבחורה החדשה" של רשת FOX, בתור ג'סיקה "ג'ס" דיי. היא שיחקה בכל שבע עונותיה של הסדרה, למעט שישה פרקים בעונתה החמישית עקב כך שהייתה בחופשת לידה. על תפקידה בסדרה הייתה מועמדת לפרס אמי לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה לשנת 2012 וכן לשלושה פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת קומדיה או סדרה מוזיקלית (2014-2012).
בשנת 2019 דשנל השתתפה בפורמט מיוחד שבו היא וג'יימס קורדן מארחים בתוכנית האירוח של קורדן באופן קבוע הופעה מיוחדת של ליאור סושרד.
דוגמנות
ב-2005 דיגמנה לשאנל ולבית האופנה הבריטית קלמנטס ריביירו. ב-2010 חתמה כפרזנטורית של מותג הקוסמטיקה הבריטי רימל.
בשנת 2012, היא הופיעה בסדרת פרסומת בטלוויזיה לאייפון 4s. בדצמבר 2020, דשאנל הופיע בקליפ לשירה של קייטי פרי "Not the End of the World"
חיים אישיים
דשנל אלרגית לביצים, למוצרי חלב ולגלוטן חיטה, ולכן הייתה בעבר טבעונית, אם כי מאז 2010 נאלצה לוותר על כך עקב בעיות בריאותיות שנבעו משילוב של המגבלות שנבעו מהאלרגיות שלה ביחד עם דיאטת הטבעונות.
בעלת הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות (ADHD).
בדצמבר 2008 התארסה למוזיקאי האמריקאי, בן גיבארד מלהקות האינדי Death Cab for Cutie ו-The Postal Service. בספטמבר 2009 הזוג נישא. בדצמבר 2012 הזוג התגרש.
בינואר 2015 התארסה למפיק האמריקאי-יהודי ג'ייקוב פצ'ניק, והתגיירה לקראת נישואיהם ביוני 2015. ביולי 2015 נולדה לזוג בת ובמאי 2017 נולד להם בן. הזוג הודיע על פרידה בספטמבר 2019, וב-1 ביוני 2020 הם התגרשו.
בספטמבר 2019 החלה במערכת יחסים עם האישיות הטלוויזיונית הקנדית, ג'ונתן סקוט ("אחים לנכס"). הם הכירו במהלך צילומי פרק של התוכנית "Carpool Karaoke".
אקספו 70'
אקספו 70' (ביפנית: 日本万国博覧会) הייתה תערוכה עולמית שנערכה באוסקה, יפן בין 15 במרץ ל-13 בספטמבר 1970. הייתה זו התערוכה העולמית הראשונה שהתקיימה ביבשת אסיה. נושא התערוכה הוגדר כ"קדמה והרמוניה למין האנושי". המתכנן הראשי של התערוכה, שנודעה בעיקר בזכות האדריכלות המודרניסטית שלה, היה האדריכל הנודע קנזו טנגה. 77 מדינות הציגו בתערוכה וביקרו בה 64,218,770 מבקרים.
התערוכה
הלשכה לתערוכות בינלאומיות בפריז החליטה על קיום תערוכה באוסקה ב-1965. קנזו טנגה הזמין 12 מעמיתיו על מנת לתכנן את המתחם ששטחו היה 3,300 דונם בפרברי אוסקה. המארגנים שמו דגש על הפיכת התערוכה למקום מפגש הדדי של אנשים מתרבויות שונות, למטרת הפריה הדדית, שיתוף ברעיונות והעשרה תרבותית ומחשבתית. זאת בניגוד לתמה השלטת בתערוכות העולמיות בדרך כלל, שבהן נהוג לשים דגש על כך שכל מדינה תציג לראווה את הישגיה.
לב התערוכה היה בנוי משדרה מרכזית רחבה בכיוון מדרום (מיקום השער הראשי) לצפון (מקומה של הכיכר המרכזית ששימשה אתר רב-תכליתי להופעות מוזיקה ותיאטרון). את השדרה חצו "רחובות" ממזרח למערב, בהם מוקמו ביתני המדינות והחברות העסקיות השונות. במרכז השדרה המרכזית הוקם "אזור הנושא", מבנה מקורה בן שלוש קומות (שייצגו את העבר, ההווה והעתיד). בפתחו, נשקף אל שער הכניסה הראשי, ניצב אחד מסמליה הבולטים של התערוכה, "מגדל השמש" אותו עיצב האמן טרו אוקמוטו. המגדל, המתנשא לגובה 65 מטרים, זכה לתגובות מעורבות שנעו בין התלהבות לתיעוב. רוב אורך השדרה המרכזית היה מקורה בגג ענק, שאיפשר תנועה רגלית חופשית ומפגשים אנושיים גם במהלך ימי הגשם הרבים בתקופת התערוכה.
מצפון למרכז התערוכה השתרע גן יפני בגודל 260 דונם, ששימש כתצוגה בוטנית ותצוגה היסטורית של תכנון נוף של ממשלת יפן. מדרום נמצא פארק שעשועים שזכה לשם "אקספולנד" (Expoland), הפארק המשיך להתקיים עד 2007, אז נסגר עקב תקלה קטלנית בה נהרג אדם ו-31 אחרים נפצעו עקב מצבם המוזנח של המתקנים. סביב שטח לב התערוכה השתרעו מתקני ספורט, בהם אצטדיון אקספו 70' אוסקה ופתרונות תחבורתיים כמגרשי חנייה, תחנות אוטובוס ורכבת. עד לשנת 2004 פעל גם המוזיאון הלאומי לאמנות של אוסקה במבנה ששימש כמוזיאון לאמנות של התערוכה.
כיום נמצא במקום "פארק הזיכרון לתערוכה", המשמר מספר מונומנטים, בהם "מגדל השמש" והגן היפני.
אטרקציות מרכזיות
בתערוכה הוצג לראשונה סרט קולנוע בטכנולוגיית IMAX, הסרט הקנדי "Tiger Child" שהוצג בביתן חברת פוג'י.
בביתן ארצות הברית הוצג סלע ירח גדול שהובא בטיסת אפולו 12.
הביתן של מערב גרמניה הציג אולם קונצרטים בצורת כדור, לפי תכנונו של קרלהיינץ שטוקהאוזן.
טייריים
טייריים (שם מדעי Dactylopteridae) היא משפחת דגים בסדרת העקרבנונאים המשתמשים ב"כנפיים" כדי לדאות מעל החולות הימיים. הם קרובי משפחה של משפחת הטריגליים (Triglidae).
הטיירים יכולים לפרוש את סנפירי הגחון שלהם לצורת כנפיים המסתיימות בדוקרנים. הם גם שוחים איתם בהליכה על החול ומחפשים בעזרתם יצורים קטנים הקבורים בחול, כמו דגים, סרטנים וצדפות ובולעים אותם במהירות. הגוף צבוע בצבעי החול ומוסווה מטורפים גדולים המשוטטים באזור. בנוסף יש להם סנפירים בולטים עוקצניים על הגב.
הטיירים נפוצים באזור האינדו פסיפי בין שוניות לחוליות פתוחות. כמה מינים חיים גם באוקיינוס האטלנטי באזורים חמימים וטרופיים.
מיון
משפחה זו שייכת לסדרת העקרבנונאים. בעבר שייכו אותה לסדרת האבובנאים ולסדרת העוקצנוניים.
טוטם ספרים
טוטם ספרים היא הוצאת ספרים עצמאית ישראלית, המוציאה לאור ספרי פרוזה ושירה ישראלים.
הוצאת טוטם נוסדה בשנת 2012 בידי הסופרת והמבקרת לילי פרי, שמשמשת גם כעורכת הראשית.
בהוצאה עובדים שלושה עורכים. עד אוגוסט 2020 ראו אור שלושים ושניים ספרים.
בנוסף לכך, מפעילה ההוצאה את אתר האינטרנט הספרותי "סלונט".
מוזיקה גרמנית
שפת המוזיקה הגרמנית כוללת מגוון רחב של סגנונות בהם מגוון סגנונות עכשוויים, שחלקם התפתחו בגרמניה וחלקם אומצו על ידי מבצעים גרמנים. בנוסף, קיימת בגרמניה מסורת ארוכת שנים של מוזיקה עממית הכוללת בין היתר ואלסים וכן מוזיקה קלאסית לסגנונותיה השונים.
מוזיקה קלאסית גרמנית היא מהשכיחות ומהמבוצעות בעולם; המלחינים הגרמנים היו בין המלחינים המוכשרים והפופולריים בהיסטוריה של המוזיקה, ששמם הפך לשם-דבר; בהם: יוהאן סבסטיאן באך, לודוויג ואן בטהובן, פרנץ שוברט, יוהנס ברהמס וריכרד וגנר. וולפגנג אמדאוס מוצרט, שנולד בזלצבורג (כיום אוסטריה) היה בקרב מלחיני אופרה רבים שיצרו את האופרה הגרמנית.
את ההתחלה של מה שנחשב כיום מוזיקה גרמנית, ניתן לייחס לקומפוזיציות של המאה ה-12 של המלחינה, המשוררת הילדגרד מבינגן שכתבה מגוון של מזמורים וסוגים שונים של מוזיקה נוצרית.
קישורים חיצוניים
Cultura da Alemanha
גרנולוציטופניה
גרנולוציטופניה (Granulocytopenia) ידוע גם כגרנולופניה (Granulopenia), היא לויקופניה (חוסר בתאי דם לבנים), בעיקר של נויטרופילים (תת-סוג של תאי דם לבנים), שגורמת לנויטרופניה (ירידה בכמות הנויטרופילים בדם). הפרעה זו מייצגת חוסר בקבוצה עיקרית אחת של תאי דם לבנים שנלחמים בזיהומים. בעלי הפרעה זו חשופים לזיהומים עקב דיכוי מערכת החיסון שלהם.
בגרנולוציטופניה, הריכוז של גרנולוציטים (קבוצה עיקרית של תאי דם לבנים שכוללת נויטרופילים, באזופילים ואאוזינופילים) יורד מתחת ל-500 תאים/מ"מ³ של דם, ריכוז של פחות מ-25% מהערך הנורמלי. גרנולוציטופניה היא הפרעה חמורה פחות מאגרנולוציטוזיס ויכולה לכלול מספר רב יותר של תתי-סוגים של תאי דם לבנים מאשר נויטרופניה.
אטימולוגיה
מקור המונח הוא מהשפה היוונית: גרנולוציט, קבוצת תאי דם לבנים; פניה, חוסר.
המונחים גרנולוצטיפניה, אגרנולוציטוזיס ונויטרופניה משמשים לעיתים בערבוביה. אגרנולוציטוזיס מציין הפרעה חמורה יותר מאשר גרנולוציטופניה, ונויטרופניה מציינת חוסר בנויטרופילים (תא הגרנולוציט הנפוץ ביותר) בלבד.
ליתר דיוק, גרנולוציטופניה הוא מונח המשמש באופן תקין לציון ספירת נויטרופילים אבסולוטית (ANC) של פחות מ-500 תאים למיקרוליטר, כאשר אגרנולוציטוזיס שמור למקרים עם ספירת נויטרופילים אבסולוטית (ANC) של פחות מ-100 תאים למיקרוליטר.
המונחים הבאים יכולים לשמש בהתייחסות פרטנית לסוג הגרנולוציט:
אבחון
על מנת לאבחן גרנולוציטופניה באופן רשמי, יש לשלול מצבים פתולוגיים אחרים בעלי תסמינים דומים, כגון אנמיה אפלסטית, המוגלובינוריה לילית פראוקסימלית (PNH) (סוג של אנמיה המוליטית כרונית שבה עקב חוסר בחלבונים המגינים על תאי דם אדומים יש הרס של תאי הדם האדומים), תסמונת מיאלודיספלסטית (MDS), ולוקמיה על שלל סוגיה. לשם כך יש לבצע בדיקת מח עצם, שמראה כמויות וסוגי תאים תקינים, עם פרומילוציטים (אחד השלבים המוקדמים בהתפתחות גרנולוציטים) לא מפותחים. אותם פרומילוציטים לא מפותחים, היו אמורים להבשיל לגרנולוציטים החסרים.
טיפול
בחולים ללא סימני זיהום, הטיפול הכולל מעקב קפדני ביחד עם ספירות דם סדרתיות, טיפול בגורם הפוגע, והסבר על משמעות הופעת חום אצל חולה זה.
עירוי של גרנולוציטים יכול להיות פתרון לבעיה. הבעיה היא שאורך החיים של גרנולוציטים בזרם הדם היא ~10 שעות (ועד ארבעה ימים בטחול וברקמות אחרות), מה שנותן השפעה קצרת טווח ביותר. בנוסף, יש סיבוכים רבים בפרוצדורה שכזו.
ראו גם
Granulocyte
כוח הסוואנה
כוח הסוואנה (שם מדעי: Varanus exanthematicus) הוא מין של לטאת כוח גדולה החיה בערבות העשב והסוואנות של אפריקה ומכאן שמה. בעבר נחשב לתת-מין של כוח הנילוס.
לכוח זה גפיים קצרות והוא קטן יחסית לבני משפחתו. אורכו המרבי 105-155 ס"מ, אך נפוץ יותר באורך 60-76 ס"מ ומשקלו 300-2,000 גרם, כשהנקבות קטנות בהרבה מהזכרים. הראש מעוגל וקצר יותר מקרוביו ועל הגוף קשקשים גרמיים כהים לאורך הצלעות. הזנב ארוך ושרירי וכך גם הצוואר. הלשון גדולה וכחולה ועוזרת לו להריח ולהתמצא בסביבה.
תפוצתם משתרעת לאורך אפריקה שמדרום לסהרה במדינות: מאורטניה, סנגל, גמביה, גינאה ביסאו, גינאה, סיירה לאון, ליבריה, מאלי, חוף השנהב, בורקינה פאסו, גאנה, טוגו, בנין, ניז'ר, ניגריה, צ'אד, קמרון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, סודאן, דרום סודאן, אתיופיה, אריתריאה, קניה, אוגנדה ואולי גם ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו וזימבבואה. כמו ששמם מרמז הם חיים בעיקר בערבות עשב וסוואנות ונמצאים מתחת לעצים ושיחים בשעות שאינם פעילים או מתחפרים במאורת טרמיטים או שנבובים.
קליפסו (דמות מיתולוגית)
קליפסו (יוונית: Καλυψώ) הייתה נימפה במיתולוגיה היוונית, בתו של אטלס, אחד מהטיטאנים ואלת הסערות. ביתה של קליפסו שכן באי המיוער אוגיגיה, ששימש כמרכזם של כל המים.
מלחמת האלים והטיטאנים
במלחמת האלים והטיטאנים, זאוס ואחיו ניצחו את הטיטאנים בהנהגת אביהם, קרונוס. יד ימינו ואחיינו של קרונוס, אטלס, היה אביה של קליפסו, וגורלו היה לסחוב את אורנוס (השמים) על גבו, מכיוון שהיה פצוע לאחר שבנו קרונוס קיצץ את איבר מינו. קליפסו, בתו של אטלס, תמכה בו במלחמה, ולכן נכלאה על אי בודד לנצח. במיתולוגיה הרומית קליפסו הוגלתה ונכלאה באי לפקדה, כאלף שנה לאחר מכן הגיע לאי פוסידון היא התאהבה בו אך היה לה ברור שעליה לוותר עליו. כתוצאה מאהבתם נולד לקליפסו בן בשם נקסוס. ע"פ המיתולוגיה הרומית קליפסו ביקשה מהאלים מזכרת שתזכיר לה את אהבתה לפוסידון וכהסכמה לבקשתה נולד נקסוס עם עיניים כחולות כצבע הים (פוסידון אל הים). כשהגיע נקסוס לבגרותו ייצר עבורו אל הים אי בודד והגלה אותו לשם. האי הידוע עד היום הוא האי נקסוס. ע"פ המיתולוגיה, כל אשר ינסה להגיע אל האי נקסוס גלי הים יעלו עד אשר הספינה תשקע אל מצולות הים וסערה תקיף את האי עד אשר יתרחק כל כובש המנסה לחדור אל האי. במיתולוגיה הרומית וגם במיתולוגיה היוונית מאמינים שנקסוס הוא אב הצאצאים של בעלי העיניים הכחולות בעולם כולו. לאורך כל תקופות ההיסטוריה בקרב הימאים הייתה אמונה לא להעלות לסיפון האנייה ואף לא ליצור קשר עין עם בעלי עיניים כחולות מחשש לזעמו של האל פוסידון לפגיעה כלשהי בצאצאיו. באשר לקליפסו עצמה גורלה היה, שבכל אלף שנה יגיע מישהו לאי והיא תתאהב בו, אך גם אם הוא יחזיר לה אהבה, הוא יהיה מוכרח לעזוב ולא יוכל לחזור לעולם.
קליפסו באודיסיאה
באודיסאה, היצירה המפורסמת אשר מיוחסת להומרוס ומתארת את מסעותיו של אודיסאוס מלך איתקה לאחר מלחמת טרויה, נזכרת קליפסו כנימפה אשר הצילה את אודיסאוס לאחר שספינותיו טבעו בסערה. תשעה ימים נאבק אודיסאוס בים על קורת עץ בודדת, עד אשר נסחף אל האי של קליפסו, והאלה טיפלה בו עד שהתאושש. קליפסו התאהבה בו וביקשה ממנו שיהיה לה לבעל, ואף הבטיחה לעשותו לבן אלמוות. שבע שנים שהה אודיסאוס באי שלה, אך ליבו עדיין התגעגע אל פנלופה, אשתו המחכה לו      באיתקה. לבסוף, נכמרו רחמיו של זאוס על אודיסאוס, ובעצה אחת עם שאר האלים שלח את הרמס להודיע לקליפסו, כי עליה לשחרר את אודיסאוס. בצער רב וביגון נאלצה קליפסו להניח לאהובה ללכת ולחזור לביתו.
רשתות טלוויזיה בארצות הברית
בארצות הברית פועלות כ-100 רשתות טלוויזיה ארציות, בהן שבע רשתות עיקריות. רוב הרשתות הן רשתות טלוויזיה מסחרית, חלקן מיועדות לשידורי דת, חלקן ערוצי קניות וחלקן מיועדות לדוברי ספרדית. בנוסף קיימים מאות ערוצים נוספים המשודרים בכבלים ובלוויין.
שתי הרשתות הראשונות, NBC ו-CBS, נוסדו כרשתות רדיו בשנות ה-20 והחלו לפתח שידורי טלוויזיה בשנות ה-40. רשת ABC נוסדה בשנת 1943, לאחר שממשלת ארצות הברית קבעה שרשת NBC פעלה כמונופול. שלוש הרשתות החלו לפעול כרשתות טלוויזיה יחד עם DuMont, ולאחר שזו הפסיקה את שידוריה ב-1956 הן נחשבו לרשתות הטלוויזיה העיקריות בארצות הברית עד לתחילת שנות ה-90. הרשת הראשונה שהצליחה להתחרות בהן בהצלחה היא רשת FOX, שנוסדה בשנת 1986. הרשת הציבורית NET נוסדה בשנת 1952, והוחלפה ברשת PBS בשנת 1969.
רשתות UPN ו-The WB שנוסדו בשנות ה-90 התמזגו לרשת אחת בשם The CW, בבעלות משותפת של חברת CBS וטיים וורנר, בספטמבר 2006.
רשתות הכבלים והלוויין הראשונות ששידרו תוכן מקורי קמו בשנות ה-70. רשתות בידור כלליות כגון HBO, Showtime ו-USA ורשתות ספציפיות כמו MTV (מוזיקה), CNN (חדשות), ניקולודאון (ילדים) ו-ESPN (ספורט).
ג'ון גיבסון (פסל)
ג'ון גיבסון (באנגלית: John Gibson; 1790, קונווי – 1866, רומא) היה פסל וויילסי, תלמיד של אנטוניו קנובה שפיסל בסגנון נאו-קלאסי. הוא השלים את לימודי התואר הראשון שלו באוניברסיטת ייל ולימד במכללת סמית ובבית הספר לעיצוב של רוד איילנד.
עבר בצעירותו עם משפחתו לליברפול שם למד אנטומיה, היה אוטודידקט באופיו, בגיל 27 עבר לרומא שם למד אצל אנטוניו קנובה, ובהמשך אצל ברטל תורוואלסן בשנת 1836 נבחר לאקדמיה המלכותית וציווה לה את כל תכולת הסטודיו שלו. עבודותיו של גיבסון כלולות באוספי מוזיאון המטרופוליטן בניו יורק, המוזיאון לאמנויות יפות בבוסטון והמוזיאון בבית הספר לעיצוב רוד איילנד.
סמיר אויקני
סמיר אויקני (באלבנית: Samir Ujkani; נולד ב-5 ביולי 1988) הוא כדורגלן קוסוברי המשחק באמפולי בעמדת השוער.
קריירת מועדונים
אויקני נולד בכפר ווצ'יטרן שביוגוסלביה. כעבור 6 שנים משפחתו הגרה לבלגיה שם התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ספורטינג ווסט הארלבקה, בגיל 18 עבר למחלקת הנוער של אנדרלכט. אויקני שיחק במחלקת הנוער של המועדון כאשר הוא הספיק לרשום עוד 10 הופעות בקבוצת המילואים.
ביוני הוא חתם על חוזה ל-5 שנים בפאלרמו. בעונתו הראשונה במועדון הוא שימש כשוער שלישי כאשר הוא גם שיחק במחלקת הנוער של המועדון, בעונת הפך לשוער השני של המועדון לאחר פרישתו של אלברטו פונטנה. ב-26 באפריל 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' נגד מילאן כאשר החליף את מרקו אמליה בדקה ה-64 במצב של 0–3 לטובת מילאן. הוא הצליח לשמור על רשת נקייה עד לסיום המשחק, ולמרות ההפסד של קבוצתו הוא זכה למחמאות מצידו של קאקה.
ביולי הוא הושאל לנובארה ששיחקה אז בליגה השלישית. בסיום העונה הוא עלה עם קבוצתו לסרייה ב' לראשונה מזה 33 עונות. עקב כך, נובארה ביקשה להאריך את הסכם ההשאלה עמו. ב-31 בינואר 2011 נובארה רכשה 50% מכרטיס השחקן שלו ושל חברו מיצ'ל מורגנאייה תמורת 1.5 מיליון אירו. אויקני היה שותף להעפלה של נובארה לסרייה א' בסיום העונה לראשונה מזה 55 שנים. ב-16 באוקטובר 2011 אויקני שבר את האף ואיבד 4 שיניים במהלך המשחק נגד בולוניה ונעדר כחודשיים מהמגרשים. ב-5 בדצמבר 2011 הוא חזר להרכב במשחק נגד לאציו.
ב-22 ביוני 2012 הודיעה פאלרמו כי אויקני יחזור לסגל הקבוצה לקראת עונת. בינואר פאלרמו החתימה את סטפנו סורנטינו, ואויקני הושאל לקבוצתו הקודמת של סורנטינו קייבו ורונה. בקייבו, אויקני, לא רשם דקות משחק ובסיום העונה חזר לפאלרמו שירדה לסרייה ב' ושימש כשוער שני במועדון. בדצמבר סורנטינו נפצע ואויקני הפך לשוער הראשון של הקבוצה בחודשיים בהם היה פצוע. בסיום העונה חזרה פאלרמו לסרייה א'.
ב-19 ביולי 2015 הצטרף לגנואה. בחודש ינואר 2016 הושאל ללאטינה עד לסיום העונה. בתום העונה הושאל לפיזה.
ב-18 ביולי 2018 אויקני חתם בריזספור מליגת העל הטורקית.
בקיץ אויקני חתם בטורינו.
קריירה בינלאומית
בקיץ קיבל דרכון אלבני והפך לשחקן סגל בנבחרת הצעירה של אלבניה. ב-1 ביוני 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הצעירה נגד איטליה במסגרת מוקדמות אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2009. ב-6 באוקטובר 2008 זומן לראשונה לסגל נבחרת אלבניה לקראת המשחקים נגד ו במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. ב-10 ביוני 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1-1 נגד.
ב-13 בינואר 2014 פיפ"א אישרה לנבחרת קוסובו לקיים משחקי ידידות נגד נבחרות החברות בה, עקב כך החליט אויקני לייצג את קוסובו בה נולד. ב-5 במרץ 2014 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד.
פדרו מריה סבלסה
פדרו מריה "מארי" סבלסה אינדה (בספרדית: Pedro María "Mari" Zabalza Inda, נולד ב-13 באפריל 1944 בפמפלונה שבספרד) הוא כדורגלן ומאמן עבר ספרדי. כשחקן, שיחק סבלסה כקשר בקבוצות אוסאסונה, ברצלונה ואתלטיק בילבאו במשך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. בנוסף, ערך 7 הופעות במדי נבחרת ספרד. לאחר פרישתו ממשחק עבד כמאמן, לתקופה ארוכה באוסאסונה ולזמן קצר בראיו ואיקאנו.
קריירה כשחקן
סבלסה החל לשחק כדורגל באוברנה, קבוצה מעיר הולדתו, פמפלונה, ששיחקה בליגה השלישית. ב-1964 עבר לקבוצה הבכירה בעיר, אוסאסונה, ששיחקה באותן שנים בליגה השנייה. את הופעת הבכורה במדיה ערך לקראת סוף עונת 1964/1965, ב-14 בפברואר 1965, כשפתח בהפסד 4-1 לל'הוספיטלט. עד סוף העונה ערך 5 הופעות נוספות בליגה. כמו כן, בהופעת הבכורה שלו בגביע הספרדי, במשחק מול ריאל אוביידו ב-25 באפריל, הבקיע גם שער ראשון במדי אוסאסונה, והוא עזר לקבוצתו לנצח 3-1. בעונה הבאה התברג בהרכב אוסאסונה והיה הכובש המוביל שלה, עם 10 שערים ב-28 משחקי ליגה, בנוסף לשני שערים בשלושה משחקים בגביע. בעונת 1966/1967 המשיך לשחק בעקביות בהרכב הקבוצה, והוא עזר לאוסאסונה להגיע למקום ה-4 בליגה בכך שכבש 7 פעמים ב-30 משחקים בהם שותף.
יכולתו הטובה של סבלסה במדי אוסאסונה משכה את עיניה של ברצלונה, מהקבוצות הבכירות בכדורגל בספרד, והוא הצטרף אליה בקיץ 1967. סבלסה השתלב במהרה בקבוצה, אותה אימן סלבדור ארטיגס, וכבר במשחק הליגה הראשון לעונת 1967/1968 ערך את הופעת הבכורה במדיה. הוא פתח בכל משחקי הקבוצה למעט שניים ועזר לברצלונה להגיע למקום השני בליגה כשהוא מבקיע 3 שערים, הראשון שבהם היה בניצחון 3-2 על קורדובה ב-12 בנובמבר. בנוסף, פתח בכל משחקיה של ברצלונה בגביע, בו זכתה לאחר ניצחון בגמר על ריאל מדריד. העונה הבאה המשיכה באופן דומה לקודמתה, כשסבלסה פותח ב-28 משחקי ליגה מבלי להבקיע שער, וברצלונה סיימה במקום ה-4. הוא שותף בכל משחקיה של ברצלונה בגביע מחזיקות הגביע לאותה עונה. כבר במשחקו הראשון במסגרת זו כבש שער, נגד לוגאנו, והוא כבש אחד נוסף במשחק הראשון של חצי גמר הטורניר נגד פ.צ. קלן שהסתיים בתוצאה 2-2. ברצלונה עלתה לגמר הודות לניצחון 4-1 בגומלין, אך הפסידה בגמר לסלובן ברטיסלאבה.
במהלך עונת 1969/1970 פוטר ארטיגס והוחלף בוויק בקינגהאם האנגלי. סבלסה שמר על מעמדו כשחקן הרכב גם תחת המאמן הזמני, ז'וזפ סגר, גם תחת המאמן החדש, והוא הופיע ב-23 משחקים, בהם הבקיע פעם אחת. בעונה הבאה פתח ב-11 מחזורי הליגה הראשונים, בהם הבקיע פעמיים - השני מביניהם היה השער היחיד בניצחון 1-0 בקלאסיקו על ריאל מדריד ב-25 באוקטובר 1970. לאחר מכן איבד סבלסה את מקומו בהרכב, ועד סוף העונה פתח בשני משחקים בלבד ונכנס כמחליף ב-6 נוספים. בגמר הגביע הספרדי מול ולנסיה, שנערך ב-4 ביולי 1971, פתח סבלסה בהרכב ברצלונה והבקיע צמד שערים, השני היה בהארכה, והוא עזר לברצלונה לנצח 4-3 ולזכות בתואר.
בקיץ 1971 החליף רינוס מיכלס ההולנדי את בקינגהאם, וגם עמו המשיך סבלסה לשחק ברוב משחקיה של ברצלונה. בעונתו הראשונה עם מיכלס, פתח סבלסה ב-25 משחקי ליגה, נכנס כמחליף בשניים נוספים, והוא הבקיע בשני משחקי ליגה רצופים, נגד לאס פאלמס וספורטינג חיחון. הוא עזר לברצלונה להגיע למקום ה-3, אך בגביע מחזיקות הגביע הודחה ברצלונה כבר בשמינית הגמר. גם בעונה הבאה, עונת 1972/1973, הבקיע שני שערים - הראשון היה בדקה הראשונה של המשחק הראשון לעונה זו, בניצחון 3-1 על דפורטיבו לה קורוניה, והשני היה בעיטת עונשין שהביאה את הניצחון במשחק מול אתלטיק בילבאו ב-11 במרץ 1973. הוא אמנם לא היה הבכיר בקשרי הקבוצה, אך בכל זאת ערך 24 הופעות, והוא סייע לקבוצתו לסיים בליגה במקום ה-2.
לקראת עונת 1973/1974 עזב סבלסה את ברצלונה והצטרף לאתלטיק בילבאו, הקבוצה הבכירה בחבל הבסקים, ששיחקה בליגה הראשונה בספרד. בעונתו הראשונה בבילבאו הבקיע שער אחד ב-29 משחקים בהם שותף, והוא לקח חלק בהגעת הקבוצה למקום ה-5 בסיום העונה. בעונה הבאה ערך הופעות כשחקן הרכב וספסל לסירוגין, ובסך הכול פתח ב-11 משחקים ונכנס כמחליף ב-11 נוספים. הוא הבקיע שער אחד, השער היחיד בניצחון 1-0 על גרנדה ב-20 באפריל 1975 ובילבאו הגיעה למקום ה-10 בסוף העונה. בעונתו השלישית בבילבאו צומצם חלקו משמעותית - הוא פתח במשחק אחד בלבד ונכנס כמחליף בחמישה משחקים, מבלי להבקיע אף שער. משום כך עזב את הקבוצה בקיץ 1976 ושב לאוסאסונה, שהייתה בליגה השלישית. הוא שיחק שם עונה אחת, בה לא הצליח לעזור לה להעפיל חזרה לליגה השנייה, ולבסוף פרש ממשחק, בהיותו בן 33.
בתחילת דרכו בברצלונה שיחק סבלסה במדי נבחרת ספרד. הופעת הבכורה שלו במדיה הייתה ב-17 באוקטובר 1968, במשחק ידידות מול בו ניצחה ספרד 3-1. בהמשך השתתף ב-4 משחקים במהלך מוקדמות מונדיאל 1970, אך נבחרתו סיימה את ביתה במקום השלישי ולא העפילה למונדיאל. משחקו התשיעי והאחרון במדי הנבחרת היה במחזור ה-5 של המוקדמות, ב-25 ביוני 1969, בו הפסידה ספרד ל 2-0.
קריירה כמאמן
לאחר פרישתו ממשחק עבד סבלסה כמאמן, במשך תקופה ארוכה במועדון נעוריו, אוסאסונה. באמצע עונת 1986/1987, עונה לאחר שאוסאסונה הופיעה לראשונה בגביע אופ"א, פוטר מאמנה איוואן ברזיץ' וסבלסה מונה להחליפו. אוסאסונה נתקלה בקשיים רבים במהלך העונה והיא סיימה את החלק הראשון שלה בשליש התחתון של הטבלה, מה שהעמיד אותה בסכנת ירידה לליגה השנייה. היא סיימה את העונה הרגילה במקום ה-15 ובשל כך התמודדה בפלייאוף על מקום בליגה הראשונה. הודות לניצחון על ראסינג סנטנדר הצליחה אוסאסונה במשימתה והיא נשארה בליגה הראשונה. העונה הבאה הייתה הפוכה לחלוטין מקודמתה. אוסאסונה התאוששה מהמשבר העמוק בו הייתה והצליחה לסיים את העונה במקום ה-5, אף מעל ברצלונה, עמה סיימה בתיקו במחזור האחרון של העונה.
בשתי העונות הבאות שמרה אוסאסונה על יציבות והיא בילתה את רוב זמנה במרכז הטבלה. היא סיימה במקום ה-10 בעונת 1988/1989 וה-8 בעונת 1989/1990. עונת 1990/1991 הייתה עונת השיא בהיסטוריית הקבוצה. אף על פי שבסגלה לא היו כוכבים גדולים, הצליחה אוסאסונה להגיע למקום הרביעי, עם 45 נקודות ורק 34 שערים לחובתה. בזכות כך העפילה לגביע אופ"א בפעם השנייה בתולדותיה. העונה הבאה הייתה מורכבת עבור הקבוצה והיא הידרדרה למקום ה-15. בגביע אופ"א הגיעה עד שמינית הגמר, שם הפסידה פעמיים 1-0 לאייאקס אמסטרדם והודחה מהטורניר. בעונה הבאה, עונת 1992/1993 התאוששה הקבוצה בליגה, הייתה במשך רוב חלקיה במרכז הטבלה וסיימה את העונה במקום ה-10
בקיץ 1993 צירפה אוסאסונה שני שחקנים פולנים לסגלה - רשרד שטנייק ויצק זיובר, שביחד עם יאן אורבן יצרו חוד התקפה פולני. למרות זאת, הקבוצה נחלה כישלון מקצועי, ולאחר הפסד ביתי ללוגרונייס בדצמבר, כשהקבוצה במקום ה-18 שמוביל לירידה לליגה השנייה, פוטר סבלסה מתפקידו. מחליפו לא הצליח להשאיר את אוסאסונה בליגה הראשונה, והיא ירדה ליגה מהמקום ה-20 והאחרון. בפתח עונת 1995/1996 מונה לתפקיד המאמן של ראיו ואיקאנו, אך לאחר 6 הפסדים ב-7 המחזורים הראשונים, עזב את הקבוצה. בנובמבר 1996 הושב לאוסאסונה, במטרה למנוע ממנה לרדת לליגה השלישית. אולם, הוא לא הצליח לשפר את מצבה, ובמרץ 1997 סיים את תפקידו, עוד לפני סיום העונה.
לאחר מכן אימן את נבחרת נווארה במספר משחקי ידידות בראשית המאה ה-21. נבחרת נווארה היא הנבחרת הלא רשמית של חבל הארץ נווארה, בה נולד וגדל סבלסה, והיא מקיימת לעיתים נדירות משחקי ידידות.
מעבר לכדורגל, נכנס סבלסה לעסקי המלונאות. הוא היה אחד מהשותפים הראשונים של רשת המלונות NH Hoteles, שהוקמה ב-1978. לאחר שנמכרה הרשת ב-1997, הקימו סבלסה ושותפים נוספים רשת חדשה בשם HG Hoteles.
יחסי ארמניה–כורדיסטן העיראקית
יחסי ארמניה–כורדיסטן העיראקית הם היחסים הבילטרליים שבין ארמניה לכורדיסטן העיראקית. היחסים מתוארים כ'לבביים'.
היסטוריה
היחסים ההיסטוריים בין הארמנים לכורדים התקיימו במהלך ההיסטוריה, כעמים באזור משותף וכמיעוטים באותן מדינות, כשקיים מיעוט ארמני בכורדיסטן, והם אף מיוצגים במושב השמור להם בהפרלמנט של כורדיסטן העיראקית והארמנים הטורקים חברים במפלגת העמים הדמוקרטית הפרו-כורדית.
היחסים בין המדינות החלו ב-1991, כשכורדיסטן העיראקית השיגה עצמאות דה פקטו וארמניה פרשה מברית המועצות. שתי המדינות היו מהמדינות המייסדות של ארגון העמים והאומות הלא מיוצגות (UNPO) ב-1991, אך ארמניה, פרשה ממנו כבר ב-1992, עקב התקבלותה לאו"ם.
הנהגת כורדיסטן העיראקית גינתה במידה רבה את זוועות רצח העם הארמני והתנצלה בשם העם הכורדי עליו רצח העם.
שר החוץ של ארמניה, אדוארד נאלבדין, אמר לקראת משאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית ב-2017, כי ארמניה מקווה ליישוב של שלום בייחס למצב שנוצר בעקבות משאל העם הכורדי. הוא גם אמר כי ארמניה מקווה כי השלטון המרכזי העיראקי והממשלה האזורית של כורדיסטן יצליחו להימנע מסיסוך, ולמצוא דרכים ליישב את העניין בשלום.
בשנת 2017, הקהילה הארמנית בכורדיסטן העיראקית תמכה במשאל העם על עצמאות כורדיסטן העיראקית, תוך שהיא מתייחסת גם לתמיכה הכורדית בארמנים במהלך רצח העם הארמני.
נציגויות
ארמניה מחזיקה בקונסוליה בארביל, אך כורדיסטן העיראקית אינה מחזיקה בנציגות בארמניה.
כוח אורנט
כוח אורנט (שם מדעי: Varanus ornatus) הוא מין של כוח החיה באפריקה שמדרום לסהרה. בעבר נחשב לתת-מין של כוח הנילוס וגם היום הוא נתון לוויכוח על סיווגו.
מאפיינים
כוח זה מזכיר מאוד את כוח הנילוס הגדול ממנו והוא מגיע לאורך 1.7-1.6 מטרים בממוצע (הארוכים שבהם מגיעים לאורך שני מטרים). צבעו מירוק זית עד לשחור ועליו פסים צהובים וגם הבטן צהובה. הזנב והצוואר שריריים ואפורים יותר משאר הגוף, והם עוזרים לכוח לנוע במהירות. הוא גם שחיין ומטפס די טוב. הלסתות מוארכות ובעלי שיניים חדות וכן הלשון ארוכה. כוחים אלה יכולים לחיות שנים רבות בשבי.
הוא חי ביערות, ביצות וביצות מנגרובים במערב ומרכז אפריקה במדינות: גינאה, סיירה לאון, ליבריה, גאנה, ניגריה, קמרון, גינאה המשוונית, גבון, הרפובליקה המרכז אפריקאית, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובנין. קיים קושי להבדיל בינו לבין כוח הנילוס. עם זאת, הוא כהה וקטן ממנו, וגם נפוץ הרבה פחות.
לא ידוע מה מצב שימורו של הכוח אך הוא נפגע מציד, סחר למטרות גידול וכריתת היערות בהם הוא חי.
עמוס אורי
נולד בקיבוץ לביא ולמד בישיבה תיכונית בנתניה כשנתיים ואחר כך פרש ולמד שנה אחת בישיבת מרכז הרב ושנה אחת למד לבדו לבחינות הבגרות. את שירותו הצבאי העביר בחיל השריון וכשהשתחרר עבר לקיבוץ מגדל עוז. למד לתואר ראשון, שני ודוקטורט באוניברסיטה העברית. את מחקר הפוסט-דוקטורט שלו ביצע במכון הטכנולוגי של קליפורניה.
מרכז עתיד
מרכז עתיד הוא סביבה המקדמת חשיבה ועבודה המסייעות לארגון להתכונן לעתיד בתהליך שיתופי מתמשך. הדפוס השכיח במרכזי העתיד הוא יצירה וישום של ידע באמצעות אינטראקציה ושיח בין האזרח לקובעי המדיניות בארגון הציבורי, ובין מקבלי ההחלטות לצרכני הקצה בארגון הפרטי, או המסחרי.
ההבדל המרכזי בין מרכזי עתיד לבין מחלקות מחקר ופיתוח (מו"פ) בחברות עסקיות הוא שבמרכזי מחקר ופיתוח מהסוג המסורתי הפיתוח הוא פרי פועלם של מספר מצומצם של עובדים או חוקרים, בעוד שהמהות של מרכז עתיד היא שיתוף נרחב של הקהילה בתכנון ופיתוח המוצרים, הפתרונות או המדיניות.
הנחות יסוד
מטרתם של מרכזי העתיד היא פיתוח פתרונות והתנסות במודלים פרקטיים של הרעיונות כדי ליצור תוכניות עתיד מוכחות המדגישות את מרכזיותו של התושב, הצרכן או בעל המניה. הנחות היסוד של מרכזי העתיד מיושמות במרכזים באמצעות תהליך בן שלושה שלבים:
מרכזי עתיד עושים שימוש במרחב פיזי ובתבניות עבודה לא שגרתיים. אמצעים אלו מאפשרים, במקרים רבים, ויתור על דפוסי חשיבה ישנים, הם עשויים לעורר השראה, לעודד תחושות נינוחות, פתיחות, הקשבה ויצירתיות.
רקע היסטורי
ב-17 במרץ 1996 נפתח מרכז העתיד של חברת הביטוח סקנדיה. בעקבות כינונו של מרכז העתיד הראשון קמו מאמצע שנות ה-90 עשרות מרכזי עתיד בעולם, רובם באירופה. בעקבות הווסדם של מרכזי העתיד קמו תוכניות מחקר ופיתוח מקומיות ובינלאומית בנושא. ארגון עתיד פתוח (Open Future) הוא הבולט שבהם. הארגון קיים שני מפגשי פסגה בינלאומיים הראשון ב-2005 בהולנד השני ב-2006 באיטליה, מפגש שלישי עתיד להתקיים במאי 2009 בסטוקהולם. בין המשתתפים בכנסי עתיד פתוח עד כה היו גם ארבעה ישראלים. ד"ר עדנה פשר מקבוצת ד"ר עדנה פשר ושות', רון דביר מאוניברסיטת בר-אילן, יעל שוורצברג מהמכון לחינוך דמוקרטי וחיה אבני ממרכז פסגה ניסויי באר שבע. בשנת 2003 שינה המרכז לפיתוח סגלי הוראה בבאר שבע את תפקודו ברוח עקרונות מרכז העתיד והפך למרכז העתיד הראשון בישראל, ולמרכז העתיד הראשון בעולם לפיתוח סגלי הוראה.
המהפכה האיראנית
המהפכה האיראנית (השם בפרסית: انقلاب ۱۳۵۷ ایران, בתרגום לעברית: מהפכת 1357 באיראן - בהתאם ל או انقلاب بهمن ۵۷  בתרגום לעברית: מהפכת [חודש] בהמן [שנת] 57) היא מהפכה שהתרחשה בשנת 1979, שהפכה את איראן ממדינה אוטוקרטית, פרו-מערבית, מונרכית, תחת שלטונו של השאה מוחמד רזה פהלווי, לרפובליקה אסלאמית-תיאוקרטית תחת שלטון האייתוללה ח'ומייני. למהפכה היו שני חלקים: בחלקה הראשון גורש פהלווי מהמדינה על ידי קואליציה של אנשי דת מוסלמים, פעילים סוציאליסטים ואנשי שמאל. בחלק השני, המכונה המהפכה האסלאמית, הועלה לשלטון האייתוללה ח'ומייני.