cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מכון גרטנר
פעולות המכון
גישתו של המכון היא רב-תחומית כפי שניתן לראות ובין צוות חוקרי המכון ועובדיו עובדים רופאים ואחיות, פסיכולוגים וסוציולוגים, אפידמיולוגים, ביוסטטיסטיקאים, כלכלנים, משפטנים, מידענים ואנשי מחשוב. מחקרי המכון כרוכים בשיתוף פעולה בין-תחומי.
בראש הוועד המנהל של מכון גרטנר עומד החל משנת 2010 פרופ' בולסלב גולדמן.
במסגרת משבר מגפת הקורונה העולמית בשנת 2020, הוקם על ידי צה"ל, בשותפות עם מכון גרטנר, מרכז המידע והידע הלאומי למערכה בקורונה.
אגפים במכון
במכון כמה חטיבות:
החטיבה לחקר מדיניות בריאות:
החטיבה מספקת למערכת הבריאות מענה מחקרי-יישומי בסוגיות הקשורות בקביעת מדיניות בריאות ובקביעת קדימויות ודרכי פעולה במערכת הבריאות בטווח הקצר. החטיבה מרכזת את מחקרה בעיקר בתחומים הבאים: מדיניות גנטית וביואתיקה; טראומה ורפואה דחופה; כלכלת בריאות; הערכת טכנולוגיות בשירותי הבריאות; הערכות סיכונים.
החטיבה לאפידמיולוגיה
החטיבה מספקת למערכת הבריאות מענה מחקרי בסוגיות העומדות על סדר יומה בטווח הארוך ובטווח הבינוני. החטיבה מרכזת את מחקרה בעיקר בתחומים הבאים: אפידמיולוגיה של סרטן; אפידמיולוגיה של מחלות לב וכלי-דם; בריאות האישה והילד; אפידמיולוגיה של בריאות הנפש והיבטים פסיכו-סוציאליים של מחלות. בחטיבה זו מתבצע גם מחקר בין-תחומי; כן משולבים בה מחקרים בתחומי האפידמיולוגיה של הגנטיקה והאפידמיולוגיה של התזונה.
החטיבה לבריאות וחברה
החטיבה מובילה מיזמים חדשניים הקשורים לשילוב שבין בריאות וחברה. החוקרים בחטיבה יוזמים ללא הרף פעילויות ייחודיות ופרויקטים מובילים לקראת רווחה בתחום הבריאות בקהילה.
יחידות המטה של המכון
ביחידות המטה של המכון, ובהן יחידת המיחשוב והיחידה לביוסטטיסטיקה, מספקות שירות מקצועי בתחום התמחותן לכלל היחידות במכון, לפי צורכיהן.
ג'ורג' קיילי
הברונט השישי, סר ג'ורג' קיילי (באנגלית: George Cayley; 27 בדצמבר 1773 - 15 בדצמבר 1857), היה מהנדס, ממציא וחלוץ תעופה אנגלי, בנוסף להיותו בעל אחוזה, פוליטיקאי וחבר הפרלמנט הבריטי מטעם המפלגה הוויגית. קיילי נחשב למעצב עקרונות האווירודינמיקה, למדען האמיתי הראשון בתחום התעופה, ויש הרואים בו אבי התעופה המודרנית ומהנדס האווירונאוטיקה הראשון. בין השאר, קיילי נחשב לזה שהציג לראשונה את רעיון כלי הטיס הכבד מן האוויר, בעל הכנף הקבועה, וכן, זה שפיתח את הכנף בעלת הפרופיל האווירודינמי. תגליותיו והעקרונות שגילה וניסח משמשים, כאבן יסוד, את העוסקים בתחום התעופה עד ימינו.
עם זאת, עבודתו לא הוגבלה לתעופה, והקיפה תחומים רבים ושונים, כמו אופטיקה, חשמל, אקוסטיקה, בליסטיקה, תחבורה, ניקוז, פיתוח פרוטזות ועוד. בין היתר, קיילי הציג, כממציא או כמפתח, מתקנים ורכיבים הנדסיים שונים. בין אלה ניתן למנות את גלגל החישורים, בעל תיילי המתכת הנמתחים, את ההינע הזחלי ועוד.
ביוגרפיה
קיילי נולד בברומפטון-ביי-סאודון (Brompton-by-Sawdon), כ-13 ק"מ מסקרבורו אשר ביורקשייר, אנגליה. כבר בגיל צעיר הראה נטייה בולטת למדע ולהנדסה, וכפי שנתגלה בשנת 2007, עת נמצאו מחברות בית הספר שלו, כבר כנער התעניין גם בתחום התעופה. בשנת 1792, אביו, הברונט החמישי, הלך לעולמו, וג'ורג' קיילי בן ה-19, ירש, נוסף לתואר ברונט, אחוזה ונכסים ניכרים באזור מגוריו. בשנת 1795 ג'ורג' קיילי נישא לשרה ווקר (Walker), בתו של המורה למתמטיקה שלו, וחווה עמה שנים רבות, קרוב ל-60, של נישואין מאושרים. לזוג נולדו עשרה ילדים, שלושה מהם הלכו לעולמם בגיל צעיר מאד. מצד אחד, מצבו הכלכלי השפיר אפשר לקיילי להתמסר לנטייתו לעסוק בפרויקטים הנדסיים שונים, אך מצד שני, אולץ מגיל צעיר להקדיש זמן לניהול האחוזה והנכסים אשר עברו לבעלותו. כמו כן, מעמדו החברתי הרם, הביא להקדשת זמן וכוח רבים לצרכים ציבוריים שונים.
תרומתו לחקר האווירונאוטיקה
עיקר התעניינותו ומאמציו של קיילי הוקדשו לתחום התעופה. תחום זה רשם באותה תקופה את הצלחותיו הראשונות, עת האחים הצרפתים מונגולפיה הטיסו בהצלחה כדור פורח. שיטות עבודתו של קיילי בתחום התעופה נבדלו בכמה מרכיבים חשובים מאלה של קודמיו. כמעט כל קודמיו של קיילי ניסו לחקות, בדרך זו או אחרת, את מעוף הציפורים. כלומר, הניסיונות לטוס התבססו על נפנוף כנפיים. קיילי, לעומת זאת, לאחר כמה ניסיונות ראשוניים כושלים, הגיע למסקנה כי אין תוחלת, לפחות בטכנולוגיה של זמנו, לניסיון לחיקוי הציפורים. מכאן ואילך, קיילי התרכז בבניית כלי טיס בעלי כנף קבועה. בנוסף, בניגוד למרבית ניסיונות התעופה הקודמים, קיילי לא ניסה לטוס בעצמו, ובכך נמנע מהתרסקויות ומפציעות אפשריות, וכן מן העיכובים הכרוכים בכל אלה. במקום זאת, הוא ביצע את מחקריו התעופתיים באמצעות מודלים בגודל של טיסן. את אלה ערך תוך שימוש במעין מנהרת רוח. כדי לנצל את כלי הטיס שבנה, לצורך שימוש חוזר, קיילי התקין עבורם גלגלי נחיתה, וכיוון שניסה להקטין את משקלם ככל האפשר, המציא לשם כך את גלגל החישורים.
קיילי פירק את בעיית התעופה לשלושה מרכיבים: העילוי, הדחף והשליטה על כלי הטיס, כאשר לכל מרכיב ניסה למצוא פתרון נפרד. בשנת 1799, קיילי הגה את הצורה הבסיסית של המטוס המודרני: זוג כנפיים ישרות, גוף מוארך וצר וזנב בצורת צלב.
קיילי זיהה וניסח את הכוחות הפועלים על כלי טיס: כוח עילוי, גרר, דחף ובנוסף, כוח המשיכה של כדור הארץ, או משקלו העצמי. תרומה תאורטית נוספת של קיילי, הייתה העמידה על חשיבותו של הדיהדרל (נטייה קלה כלפי מעלה של הכנפיים) ליציבות כלי הטיס. בשאיפתו לייצב את כלי הטיס שבנה, קיילי קבע את מרכז הכובד מתחת לגובה הכנפיים. בהמשך המאה ה-19, תרמו מחקריו לפיתוח הגלישה האווירית.
בשנת 1804 קיילי החל לכתוב חיבור בשם "ניווט אווירי" (Aerial Navigation), אותו השלים לאחר כארבע שנים. חיבור זה התפרסם, בשלושה חלקים, בשנים 1810-1809.
הגלשן הראשון שקיילי הטיס בהצלחה, בשנת 1804, יכול להיחשב לכלי הטיס המודרני הראשון. כלומר, נבנה וטס על פי העקרונות ההנדסיים והפיזיקליים אותם ניסח קיילי עצמו.
בשנת 1816 קיילי העלה את רעיון ספינת האוויר. בין היתר ציין כי צורת הכדור, אשר אפיינה את הכדורים הפורחים של ימיו, אינה יעילה לצורך תנועה אווירית מכוונת.
בשנת 1843, קיילי העלה לראשונה את הרעיון ולפיו הכנף יכולה לשנות את צורתה, בהתאם לתנאי הטיסה ולצורכי ניהוג המטוס. ב-1849 קיילי תכנן ובנה כלי טיס דו-כנפי, וילד בן עשר טס בו. ב-1853 קיילי תכנן גרסה מוגדלת של אותו כלי טיס, ועליו טס מבוגר. הן זהות הילד, הן זהות המבוגר, אינן ידועות.
מסוק
הרעיון העקרוני של המסוק הועלה עוד לפני הספירה בצורת צעצוע סביבון סיני שנראה כמו מדחף של מטוס מוקדם, המחובר במרכזו למקל ארוך ומסוּבב באמצעות האצבעות. לאונרדו דה וינצ'י הגה את גרסתו למסוק שהיה בעצם סוג של בורג אוויר בהשראתו של בורג ארכימדס. התרשים צויר בשנת 1483, אך פורסם רק בסוף המאה ה-18. בשנת 1754, פיתח מיכאיל לומונוסוב הרוסי מכשיר בעל רוטור קואקסיאלי (שני רוטורים המורכבים אחד מעל לשני) שהונע על ידי קפיץ. בשנת 1783 פיתחו שני הצרפתים קריסטיאן דה לונואה (Christian de Launoy) יחד עם ביינוונו (Bienvenu) גרסה משלהם לצעצוע הסיני, שהיה בעצם שני רוטורים המורכבים על מוט זה לצד זה, כאשר את תפקיד הקפיץ לקחה קשת קטנה. כאשר השתחררה הקשת, היו מסתובבים הרוטורים, שהיו עשויים מארבע נוצות תרנגול הודו, ומעלים את המכשיר גבוה באוויר. בהשראת דגמים אלו, פרסם המתמטיקאי הצרפתי פאוקטון (A. J. P. Paucton) מאמר מדעי בשנת 1768, המציג את אחד הרעיונות הראשונים למסוק נושא אדם.
ג'ורג' קיילי התעניין רבות בצעצוע הסיני ויצר מספר דגמים מוצלחים אשר פעלו בעזרת קפיצי שעון. בשנת 1804 בנה קיילי את מנגנון הזרוע המסתחררת (whirling arm) שבו נעזר בחישובי עילוי וגרר. מנגנון זה היה בין המכשירים הראשונים ששימשו למחקר אווירונאוטי. בשנת 1843, לאחר שפרסם מספר מאמרים על עקרונות התעופה, פרסם קיילי מאמר המציג כלי טיס המשתמש בשני זוגות רוטורים המורכבים זה לצד זה. ההנעה קדימה התאפשרה על ידי מדחף סטנדרטי שהורכב באחורי הרכב שכונה 'הכרכרה האווירית'. בזמן טיסה קדימה, תוכננו להבי הרוטור להתיישר למצב אופקי וליצור דיסקות סיבוב מושלמות כדי להוות כנפיים עגולות. קיילי שיער שיידרש מנוע חדש וחזק "בעל הספק כוח גדול ביחס למשקל המנוע".
צניחה
לקיילי היה חלק-מה בהתפתחות הצניחה, תחום המשיק לתחום התעופה. הוא היה נוכח בצניחה הראשונה אשר נערכה באנגליה, ב-21 בספטמבר 1802. צניחה זו, מגובה של כ-900 מ', הושלמה בהצלחה, אך המצנח, בצורת חצי כדור, היה מאוד בלתי יציב בעת שהצנחן עשה דרכו מטה. כתוצאה, הצנחן, הצרפתי אנדרה-ז'אק גרנרן (Garnerin), היה חש ברע לעיתים קרובות, וסובל מבחילות והקאות. כדי להתגבר על חוסר היציבות, קיילי הציע לתכנן את המצנח כך שיהיה בצורת כיפה חרוטית, במקום בצורת חצי כדור.
ב-24 ביולי 1837 ערך הצייר והמדען החובב רוברט קוקינג (Cocking) ניסיון צניחה באמצעות מצנח שכלל את השיפורים שהציע קיילי. אלא שהמצנח, שהיה כבד מדי והותקן ברשלנות, על ידי קוקינג עצמו, התפרק בעודו באוויר. קוקינג נהרג, והיה הקורבן הראשון בהיסטוריה של תאונת צניחה.
עבודתו הציבורית
קיילי כיהן כחבר פרלמנט מטעם סקרבורו בין השנים 1832 ל-1835, ושוב ב-1838. בפעילותו הציבורית, קיילי עשה מאמץ לקדם את המדע בבריטניה. קיילי ניסה להקים מספר פעמים, ללא הצלחה, אגודה אווירונאוטית בריטית, וזאת כדי, כפי שהתבטא, שבריטניה תזכה לתהילה בזכות פעילותה החלוצית בפתיחת נתיבים באוקיינוס האווירי הפתוח לכל והאינסופי. כן ייסד שתי חברות מדעיות, בהן גם שימש כחבר. 'החברה הפילוסופית של יורקשייר' ו'החברה הפילוסופית של סקרבורו' (Yorkshire Philosophical Society ,Scarborough Philosophical Society). ב-1831, נטל חלק בייסודה של 'האגודה הבריטית לקידום המדע' (British Association for the Advancement of Science), בה שימש גם כחבר.
קישורים חיצוניים
עקרונות התעופה של קיילי, מודלים וטיסנים
הטיסנים של קיילי
סמסונג גלקסי A71
סמסונג גלקסי A71 (באנגלית: Samsung Galaxy A71) הוא טלפון חכם מבוסס אנדרואיד, המיוצר על ידי סמסונג אלקטרוניקה, כחלק מסדרת A של סמסונג גלקסי. הוא הוכרז בדצמבר 2019, והושק בינואר 2020.
חומרה
המכשיר מצויד במסך מסוג סופר AMOLED בגודל 6.7 אינץ' וברזולוציית 1080x2400 פיקסלים, ביחס גובה-רוחב של 20:9.
המכשיר מופעל על ידי מעבד בעל שמונה ליבות, כאשר 2 מהן פועלות בתדר עבודה של 2.2 ג'יגה הרץ וה-6 הנותרות פועלות בתדר עבודה של 1.8 ג'יגה הרץ. במכשיר ישנה מערכת על שבב מדגם "Snapdragon 730", שהיא מתוצרת קוואלקום בליתוגרפיית ייצור בת 8 ננומטר. המעבד הגרפי הוא מדגם Adreno 618. נפח הזיכרון RAM נע בין 6 ל-8 ג'יגה בייט. למכשיר אחסון פנימי בנפח 128 ג'יגה בייט. כמו כן, המכשיר מופעל על ידי סוללת ליתיום פולימר, בקיבולת 4500 מיליאמפר-שעה, שאינה ניתנת להסרה, במתח טעינה בן 25 וואט. בנוסף, למכשיר חיישן טביעות אצבע אופטי בתצוגה.
מצלמה
המכשיר מצויד במערך בעל ארבעה מצלמות אחוריות, ומצלמה אחת קדמית, הכולל: מצלמה רחבה ברזולוציה 64 מגה פיקסל; מצלמה ברזולוציה 12 מגה פיקסל; מצלמת מאקרו ברזולוציה 5 מגה פיקסל; חיישן עומק ברזולוציה 5 מגה פיקסל; כמו כן, למכשיר ישנה מצלמה קדמית ברזולוציה 32 מגה פיקסל. המצלמות האחוריות יכולות להקליט וידאו של עד 4K ב-30 פריימים לשנייה.
תוכנה
המכשיר הושק כשמותקנת עליו מערכת ההפעלה אנדרואיד 10 בממשק המותאם של סמסונג - One UI 2.0. הטלפון מכיל בתוכו קושחה ייעודית בשם "Samsung Knox" המספקת אבטחה נוספת לטלפון.
ב-18 באוגוסט 2020 הכריזה סמסונג כי מכשיר זה, יחד עם עוד מכשירים נבחרים, ייתמכו בשלושה דורות של עדכוני תוכנת אנדרואיד.
ב-2 בדצמבר 2020 הטלפון הוכרז ככשיר לשדרוג אנדרואיד 11 לממשק - One UI 3.1.
פאודה
פאודה (בערבית: فوضى, תעתיק מדויק: פַוְצָ'א, בתרגום לעברית: "כאוס", "בלאגן") היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוג דרמת-פעולה, ששידורה החל ב-15 בפברואר 2015, בערוץ yes EDGE. את הסדרה יצרו העיתונאי אבי יששכרוף והשחקן ליאור רז. השניים התבססו בין היתר גם על חוויותיהם משירותם הצבאי ביחידת דובדבן. יששכרוף משמש ככתב וכפרשן לענייני ערבים של אתר וואלה! ובעבר של קול ישראל. התסריטאי הראשי של העונה הראשונה היה משה זונדר. לסדרה ייעצו בין היתר גם גונן בן יצחק, רכז ביטחון בשב"כ לשעבר, אבירם אלעד, יוצא יחידת דובדבן, ועמוס הראל, הפרשן הצבאי של עיתון "הארץ".
ב-2016 זכתה הסדרה ב"פרס האקדמיה לטלוויזיה" בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר וב-2017 זכתה הסדרה ב-11 קטגוריות, בהן הדרמה הטובה ביותר, הבימוי הטוב ביותר (רותם שמיר) והשחקן הטוב ביותר בדרמה/דרמה יומית (ליאור רז).
בנובמבר 2016, נרכשה הסדרה והועלתה לשידור על ידי שירות הצפייה נטפליקס. מינואר 2017 משודרת הסדרה בערוץ הראשון, ובהמשך בערוץ כאן 11.
ב-26 בדצמבר 2019 החלו שידורי העונה השלישית, וב-13 ביולי 2022 עלתה לשידור העונה הרביעית, שעלתה לשידור בנטפליקס בינואר 2023, והגיעה למקום השביעי בדירוג העולמי של נטפליקס, ולטופ 10 ב-21 מדינות באירופה, אפריקה ואסיה.
עונה 1
הסדרה מגוללת את סיפורו של דורון קביליו, מפקד צוות מסתערבים של השב"כ, ושל חברי צוותו המנסים לחסל את בכיר מבוקשי חמאס ביהודה ושומרון, תאופיק חאמד. חאמד, המוכר גם בכינויים אבו אחמד ו"הפנתר", הוא מחבל שאחראי למותם של יותר ממאה אזרחים ישראלים בשורת פיגועים, ונחשב להרוג, אך השב"כ מגלה שהוא עדיין חי ואף מתכנן להוביל פיגוע גדול. השב"כ יוצא למרדף כדי להרוג את חאמד ולסכל את הפיגוע.
המרדף הבלתי פוסק גובה מחיר פיזי ונפשי כבד הן מהצד הישראלי והן מהצד הפלסטיני. האבדות והטרגדיות שהם נאלצים להתמודד איתן יוצרות תפניות והסלמות במהלך חייהם.
עונה 2
לאחר שבסוף הפרק האחרון של העונה הראשונה הורג וואליד את אבו אחמד, הוא הופך להיות "ראש הזרוע הצבאית של חמאס בגדה". אך הדמות המרכזית בעונה הוא נידאל עוודאללה (המכונה גם "אבו סיף אל-מקדסי"), בנו של השייח' שנהרג בעונה הראשונה, ופעיל בארגון המדינה האסלאמית שחזר מסוריה ורוצה לנקום בדורון על שהרג את אביו.
בעונה הזו המאבק הוא אישי יותר, בין דורון לנידאל, ומתמקד רבות בנסיונותיהם לפגוע זה במשפחתו של זה.
עונה 3
העונה מתרחשת בין השאר ברצועת עזה ועוסקת בדורון וצוותו אשר מסתננים לעזה על מנת לחלץ את יערה ואלעד אשר נחטפו על ידי ג׳יהאד חמדאן ובנו בשאר.
עונה 4
העונה מתרחשת כשנתיים לאחר אירועי העונה הקודמת. דורון חי בחווה של אביו, מנותק מהעולם ומחבריו ליחידה וחש תסכול רב על הדחתו ממנה.
קפטן איוב, בניסיון להוציא אותו מהמצב שנמצא בו, מבקש מדורון להצטרף בתור מאבטח למשימה פשוטה לכאורה בבריסל. שם דורון מתלווה לאיוב בפגישה עם עומאר טוואלבה (אמיר בוטרוס), מקור לבנוני חשוב במיוחד לאיוב. טוואלבה הוא למעשה בנו של משת"פ מג'נין שסייע לישראל בעבר ונחשף כבוגד בפלסטינים. איוב עזר למשפחתו והעביר אותה מהגדה לרמלה כדי לשמור על ביטחונם. אך מאז עומאר עבר ללבנון ואילו אחותו מאיה (לוסי איוב) השתלבה בחברה הישראלית ומנהלת קריירה מצליחה בתור קצינה במשטרת ישראל.
הפגישה בבריסל מסתבכת ודורון נקלע לסיטואציה מורכבת, הכוללת חוליית טרור מתוחכמת שחוטפת את קפטן איוב ומענה אותו. דורון ושאר היחידה יוצאים לבלגיה כדי להחזיר את הקפטן.
סמנתה בי
סמנתה אן בי (באנגלית: Samantha Anne Bee; נולדה ב-25 באוקטובר 1969) היא שחקנית, קומיקאית, תסריטאית, מפיקה, פרשנית פוליטית, ומנחת טלוויזיה קנדית-אמריקאית. בי קיבלה את פרסומה בבמה הבינלאומית ככתבת בתוכנית "הדיילי שואו עם ג'ון סטיוארט", בה היא הייתה הכתבת שהופיעה לאורך התקופה הארוכה ביותר. ב-2015, היא עזבה את התוכנית אחרי 12 שנים, כשקיבלה תוכנית טלוויזיה משלה, "פול פרונטל עם סמנתה בי".
ב-2017 מנה אותה טיים מגזין כאחת מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם ברשימה השנתית שלו, טיים 100.
גיבור בצרי
גיבור בצרי (מאנגלית: Gibor Basri; נולד ב-3 במאי 1951) הוא פרופסור במחלקה לאסטרונומיה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. מחקריו עוסקים בהיווצרות הכוכבים וננסים חומים.
סמנתה בי
ביוגרפיה
בי נולדה בטורונטו, אונטריו, בתם של דברה ורונלד בי. הוריה נפרדו זמן קצר לאחר לידתה, והיא גודלה במשך תקופה על ידי סבתא שלה, אשר עבדה כמזכירה בבית הספר הקתולי בו בי למדה.
גיבור בצרי
אודות
בצרי נולד בעיר ניו יורק. כעבור שנתיים עברה משפחתו לקולורדו, שם גדל. אביו, שאול, יהודי ממוצא עיראקי, היה פרופסור לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת קולורדו, ואמו פיליס הייתה רקדנית ומורה לבלט. פעמיים בילדותו עברה המשפחה למזרח אסיה בעקבות עבודת אביו כמרצה – בפעם הראשונה, בשנת 1957, נסעה המשפחה לשנתיים לבורמה, ובפעם השנייה, כשהיה בן 15, נסעה המשפחה לשנתיים לסרי לנקה, שם התיידד עם סופר המדע בדיוני ארתור סי. קלארק.
סמנתה בי
ביוגרפיה
לאחר שסיימה את לימודי התיכון, בי למדה לתואר ראשון במדעי הרוח באוניברסיטת מקגיל. היא לא הייתה מרוצה מן ההיצע שם, ועברה לאוניברסיטת אוטווה אחרי השנה הראשונה שלה. באוניברסיטת אוטווה, בי נרשמה לשיעור תיאטרון במחשבה שזה יהיה קל. הקורס הוביל אותה לגלות את אהבתה למשחק. מאוחר יותר, בי נרשמה לבית הספר לתיאטרון ג'ורג' בראון בטורונטו.
גיבור בצרי
אודות
בילדותו קרא הרבה סיפורי מדע בדיוני ומגיל צעיר התעניין באסטרונומיה. בשנת 1973 סיים לימודי תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1979 סיים דוקטורט באסטרופיזיקה באוניברסיטת קולורדו. בין השנים 1979-81 היה בפוסט דוקטורט בברקלי. בשנת 1982 הצטרף למחלקה לאסטרונומיה בברקלי, בשנת 1988 קיבל קביעות, ובשנת 1994 קיבל מעמד של פרופסור מן המניין.
סמנתה בי
התחלה
בי ניגשה לאודישנים בטורונטו בזמן שעבדה בתור מלצרית. בגיל 26, בי תיירה עם הפקה של "סיילור מון", בה היא שיחקה את התפקיד הראשי. במהלך מופע זה פגשה את מי שעתידה הייתה להינשא לו, ג'ייסון ג'ונס, שגם היה בצוות השחקנים.
בי הייתה אחת מארבע המייסדות של קבוצת הקומדיה מטורונטו, The Atomic Fireballs. כל חברות הלהקה היו נשים. מתוך מחויבות לתמיכה הדדית, בקבוצה ניסו לבצע כמה שיותר מהרעיונות אחת של השנייה.
2003-2014: "הדיילי שואו"
בי הפכה לכתבת בסדרה "הדיילי שואו עם ג'ון סטיוארט" ב-10 ביולי 2003 ששודרה בערוץ קומדי סנטרל. היא הייתה האישה היחידה בתפקיד זה עד שנת 2008, אז הצטרפה גם קריסטן שאל. היא גם הייתה הראשונה בתפקיד שלא הייתה אמריקאית. בי הפגינה יכולת לגרום לאנשים לעשות קריקטורות של עצמם—במיוחד בקטעים כמו "Kill Drill", שהיה על ציידים ומנהלים מחברות נפט שטענו שהם תומכי איכות הסביבה; ו-"Tropical Repression", על אד היני, פוליטיקאי מפלורידה שניהל את הקמפיין שלו במבוסס על התנגדות לזכויות להט"ב. היא פיתחה את הפינה הקבועה "Samantha Bee's So You Want To Bee A...", אשר הראה בדרך הומוריסטית איך להשיג סוגים שונים של עבודות, ועוד סדרות קטעים קבועים במהלך השנים.
גיבור בצרי
אודות
בצרי נשוי ואב לבן. הוא חבר באגודה האמריקאית לאסטרונומיה, האגודה של הפיזיקאים השחורים, והאיגוד הבינלאומי לאסטרונומיה.
סמנתה בי
2003-2014: "הדיילי שואו"
בין השנים 2008–2010, בי הרבתה להופיע בהופעות אורח בסדרות, בתפקידי דיבוב ובתוכניות משחקים ואירוח. ביניהם, עונה 20 של חוק וסדר, רחוב סומסום, "Bored to Death" של HBO, מסגד קטן בערבה, ועוד.
בי חיברה את הספר I Know I Am, But What Are You?, אשר יצא בשנת 2010. ב-2100 היא הפכה לכתבת בעלת הפז"ם הארוך ביותר ב"דיילי שואו", כשעברה את שיאו של סטיבן קולבר. באותה שנה, בי שיתפה פעולה עם חברתה הוותיקה אלאנה ארקין בכתיבת וניהול בלוג ההורות "Eating Over the Sink" עבור המגזין המקוון Babble. ב-7 באוקטובר 2014, בהיעדרו של ג'ון סטיוארט, היא אירחה את "הדיילי שואו" יחד עם ג'ונס.
2015–הווה: Full Frontal with Samantha Bee
בחודש מרץ 2015, הודיעה בי שהיא עוזבת את "הדיילי שואו" אחרי 12 שנים – כדי לארח תוכנית סאטירה חדשות משלה ברשת TBS. התוכנית החדשה שלה, Full Frontal with Samantha Bee, שודר לראשונה ב-8 בפברואר 2016. עם שידור הבכורה של התוכנית, בי הפכה לאישה הראשונה לארח תוכנית סאטירה לילית. בי גם יישמה תהליך גיוס שהיה מכוון להבטיח צוות יותר מגוון מאשר האופייני לתוכניות לילה קומיות. העונה הראשונה של Full Frontal זכה לשבחי המבקרים ובנובמבר 2016, הסדרה חודשה לעונה שנייה ב-2017.
בי היא מפיקה בפועל של סדרת קומדיה של TBS The Detour (2016–הווה), אשר היא יצרה עם בעלה, ג'ייסון ג'ונס. בסוף השנה הראשונה של Full Frontal, טיים מגזין מינה את בי כאחת מ-100 האנשים המשפיעים ביותר בעולם. ביולי 2017, קמפיין החולצות של בי "Nasty Woman" (בתגובה ומחאה לדבריו של טראמפ על הילרי קלינטון כשהיה מועמד לנשיאות) גייס מעל $1 מיליון דולר עבור ארגון Planned Parenthood, אשר איבד מימון תחת שלטונו של טראמפ. בינואר 2018, TBS חידשה את Full Frontal לעונה שלישית ורביעית, כך שתשודר לפחות עד 2020. החוזה של בי עם רשת טרנר תקפה עד שנת 2022.
סוגיית "Feckless cunt"
בפרק של Full Frontal ששודר ב-30 במאי 2018, בי הגיבה לציוץ של איוונקה טראמפ בו היא מופיעה יחד עם הילד שלה: "את יודעת, איוונקה, זו תמונה יפה שלך ושל הילד שלך, אבל תני לי רק לומר, כאמא אחת לחברתה: תעשי משהו לגבי מדיניות ההגירה של אבא שלך, יא כוסית חסרת תועלת (באנגלית: feckless cunt)! הוא מקשיב לך! תלבשי משהו צמוד עם מחשוף, ותגידי לאבא שלך פאקינג להפסיק עם זה". למחרת, בי התנצלה: "אני רוצה בכנות להתנצל בפני איוונקה טראמפ והצופים שלי על שימוש במילת גנאי כדי לתאר אותה בתוכנית שלי אמש. זה היה לא ראוי ולא נסלח. אני חציתי קו האדום, ואני מאוד מתחרטת על זה." בתגובה, צייץ הנשיא טראמפ בטוויטר: "למה הם לא מפטרים את סמנתה בי נטולת הכישרון על השפה הנוראית בתוכנית חסרת-הרייטינג שלה? סטנדרט כפול, אבל זה בסדר, אנחנו מנצחים, ונמשיך לעשות כן עוד הרבה זמן!" קתי גריפין, מישל וולף, שרה סילברמן, וג'ון סטיוארט הגנו על בי, וסטיוארט טען שהרבה מהזעם על הבדיחה הוא בעצם אסטרטגי ולא אמיתי. למופע היו פחות פרסומות לאומיות בשבוע שאחרי התקרית. בי החלה את התוכנית הבאה עם התנצלות לכל הנשים שהיא אולי העליבה, וביכתה שהשימוש במילה אחת האפילה על נושא מדיניות המעצר של ילדי מהגרים, אשר הייתה לב הביקורת. שבועיים אחרי השידור המקורי בה התנסחה בי באופן הזה, סטיבן קולבר סיים קטע בתוכניתו "לייט שואו עם סטיבן קולבר" על הפרדת משפחות בגבול עם המילים "אם אנחנו נותנים לזה לקרות בשמנו, אנחנו מדינה שהיא feckless... (אתנחתה)".
חיים אישיים
בי מחזיקה באזרחות כפולה בין קנדה וארצות הברית, משהפכה לאזרחית אמריקאית ב-2014.
פמונד
פמונד (בנורווגית: Femund) הוא האגם השלישי בגודלו והאגם הטבעי השני בגודלו בנורווגיה. הוא ממוקם במחוזות ינלנה וטרנדלג שבנורווגיה. האגם מרוחק מהגבול של נורווגיה עם שוודיה בכ-13 קילומטרים. שטחו של האגם הוא 203.52 קמ"ר ויש בו 6 קילומטרים מעוקבים של מים. עומקו המרבי של האגם הוא כ-130 מטר. גובה פני המים הם כ-662 מטר מעל פני הים.
שם
שמו של האגם הוא הלחם של שתי מילים. פירושה של תחילית המילה (Fe או Fem) אינו ידוע ואילו חלקה השני (mund או und) הוא סיומת נפוצה בנורווגיה.
פרסי המוזיקה של ARIA
פרסי המוזיקה של איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (ידוע גם בשם פרסי המוזיקה של ARIA; באנגלית: ARIA Music Awards) הוא סדרת טקסים הנערכת מדי שנה לכבוד תעשיית המוזיקה האוסטרלית, בהענקת איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי. האירוע נערך מדי שנה מאז שנת 1987.
קטגוריות נוכחיות
{{טורים
קטגוריות פתוחות להצבעה כללית
}}
קטגוריות עבר
{{טורים
המבנים והבניינים הגבוהים ביותר בעולם
המבנה המלאכותי הגבוה בעולם הוא בורג' ח'ליפה בדובאי (איחוד האמירויות הערביות), המתנשא לגובה של 829.8 מטר. המבנה זכה בתואר הרשמי של "הבניין הגבוה בעולם" והמבנה הגבוה ביותר התומך בעצמו עם פתיחתו ב־9 בינואר 2010. המבנה השני בגובהו (התומך בעצמו) והמגדל הגבוה בעולם הוא עץ השמיים בטוקיו. המבנה המעוגן הגבוה בעולם הוא תורן הטלוויזיה KVLY.
המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית, ארגון המאשר בניינים כ"גבוהים בעולם", מכיר במבנה רק אם לפחות 50% מגובהו מורכב מלוחות רצפה המכילים שטח רצפה ראוי למגורים. אלה נקראים "בניינים", ואילו מבנים שאינם עומדים בקריטריון זה, דוגמת מגדל CN, מוגדרים "מגדלים".
ישנם עשרות מגדלי שידור רדיו וטלוויזיה המתנשאים מעל ל-600 מטרים, אך רק הגבוהים ביותר נרשמים במקורות מידע הזמינים לציבור.
דיון על הגדרות
הערכת גובה המבנים המלאכותיים הייתה שנויה במחלוקת. סטנדרטים שונים שימשו ארגונים שונים, מה שאומר שהתואר של המבנה הגבוה ביותר בעולם או הבניין השתנה בהתאם לתקנים שהתקבלו. מועצת הבניינים הגבוהים שינתה את הגדרותיה לאורך זמן. חלק מהמחלוקת לגבי ההגדרות וההערכה של מבנים ומבנים גבוהים כללה את הדברים הבאים:
בתוך ההגדרה המקובלת של בניין, התעוררו מחלוקות נוספות, הכוללות את השאלות הבאות:
המבנים הגבוהים ביותר
קטגוריה זו אינה דורשת שהמבנה יהיה בניין "רשמי", אלא מחייב שהוא עומד.
המבנה המלאכותי הגבוה ביותר הוא בורג' ח'ליפה, גורד שחקים בדובאי (המתנשא לגובה של 829.8 מטר), שמחזיק בתואר החל מ-8 באפריל 2008, עת הוא עקף את קודמו בקטגוריה, תורן הטלוויזיה KVLY בצפון דקוטה, ארצות הברית. בספטמבר של אותה שנה הוא אף שבר את השיא העולמי למבנה, לכשעקף את גובהה של אנטנת הרדיו בוורשה, שהתנשאה לגובה של 646.38 מטרים (אך קרסה עוד בשנת 1991). בכך היה למבנה הגבוה ביותר שנבנה אי פעם. מגדלי סריג (אנטנות) כמו תרנים אלה החזיקו בשיא הגובה העולמי מאז שנת 1954.
משטח פטרוניוס ("אסדה", מבנה הבנוי בים) מתנשא לגובה של מעל קרקעית הים, נכלל בספר השיאים של גינס 2007, ונטען כי זה היה המבנה העצמאי הגבוה בעולם. עם זאת, התקיים דיון האם יש לספור את הגובה מתחת למים, באותו אופן שמתעלמים מהגובה מתחת לקרקע של בניינים. פלטפורמת ה-Troll A מתנשאת לגובה של, מבלי שחלק מאותו גובה נתמך על ידי חוטים. פלטפורמת נפט מסוג פלטפורמת מתיחת הרגל כוללת גבהים גדולים מתחת למים עם מספר דוגמאות של יותר מ- עומק. עם זאת, פלטפורמות אלה אינן נחשבות למבנים קבועים שכן רובו המוחלט של גובהן מורכב מאורך הגידים המחברים את הרציף הצף לקרקעית הים. למרות זאת, בספר השיאים של גינס במהדורת 2009 רשמו את פלטפורמת רגלי המתח אורסה כמבנה הגבוה בעולם עם גובה כולל של. פלטפורמת מתיחת רגל מגנוליה במפרץ מקסיקו גבוהה אף יותר, שכן גובהה הוא.
טאיפיי 101 בטאיפיי, טאיוואן, קבע שיאים בשלוש מתוך ארבע הקטגוריות של גורדי השחקים עם פתיחתו בשנת 2004 - הבניין המיושב הגבוה ביותר (509.2 מטר), הקומה המשומשת הגבוהה ביותר (439.2 מטרים), והגג הגבוה ביותר (449.2 מטרים). מתוך שלושת השיאים האלה הוא נותר (עד פתיחת הבורג' חליפה) הבניין המיושב הגבוה בעולם (כפי שהוא נמדד לפי גובהו האדריכלי הכולל את הצריח). שני שיאים נוספים, גובה הגג והקומה המשומשת הגבוהה ביותר, נשברו על ידי המרכז הפיננסי העולמי בשאנגחאי (גובה גג של 487 מטר, והקומה הגבוה ביותר היא בגובה 474 מטר). מגדל ויליס (לשעבר מגדל סירס, מעתה ואילך יקרא ויליס) היה הגבוה ביותר בקטגוריית הגובה המוחלט, כאשר עם ספירת גובה האנטנה שלו הוא מתנשא לגובה של 527 מטרים.
בורג' ח'ליפה שבר את שיא הגובה בכל ארבע הקטגוריות לבניינים שהושלמו.
המבנה הגבוה ביותר לפי קטגוריה
עקב המחלוקות לגבי מדידת גובה ומיון מבנים, המהנדסים יצרו הגדרות שונות עבור קטגוריות של בניינים ומבנים אחרים. מדד אחד כולל את הגובה המוחלט של הבניין, אחר כולל רק צריחים ותכונות ארכיטקטוניות קבועות אחרות, אך לא אנטנות. המסורת של הכללת הצריח על גבי בניין ללא הכללת האנטנה מתוארכת ליריבות בין בניין קרייזלר לבניין וול סטריט 40. דוגמה מודרנית היא שהאנטנה שמעל מגדל ויליס אינה נחשבת לחלק מגובהה האדריכלי, ואילו הצריחים בצמרת מגדלי פטרונס נספרים.
הערה: הטבלה הבאה היא רשימה של המבנה שהושלם הגבוה ביותר בכל אחת מהקטגוריות המבניות שלהלן. לקבלת רשימת מבנים לפי פונקציה ראו את הרשימה בהמשך המאמר. יכול להיות רק מבנה אחד בכל קטגוריה, אלא אם כן הגבוה ביותר זהה ליותר ממבנה אחד באותה קטגוריה.
המבנים ההרוסים הגבוהים ביותר לפי קטגוריות, שלא עלו בגובהם על מבנים קיימים
יש כמה מבנים ארכיטקטוניים הרוסים שהיו גבוהים מהמבנה הגבוה ביותר מסוגם. ישנם גם מבנים הרוסים שהושמטו מרשימה זו ששיאם נשבר טרם הריסתם.
הבניינים הגבוהים ביותר
עד סוף שנות ה-90 ההגדרה של "הבניין הגבוה ביותר" לא הייתה ברורה לחלוטין. בדרך כלל הובן כי גובהו של הבניין הוא עד לראש האלמנטים האדריכליים שלו כולל צריחים, אך לא כולל מבנים "זמניים" (כמו אנטנות או מוטות דגל), שניתן להוסיף או לשנות בקלות יחסית מבלי לדרוש שינויים גדולים בעיצוב הבניין. בדרך כלל לא נלקחו בחשבון קריטריונים אחרים למדידת גובה, מה שלעיתים הביא לוויכוח מסוים.
מקרה היסטורי אחד כלל את בניין Times Square Ball, המכונה One Times Square (ב־1475 ברודוויי במידטאון מנהטן), היה זה המטה של הניו יורק טיימס, שהעניק לטיימס סקוור את שמה. בנייתו הושלמה בשנת 1905, והוא הגיע לגובה של בגג שלו, או  אם כוללים את עמוד הדגל שעל הגג שלו, שהטיימס קיווה שיעניק לו את שיא הגובה. כיוון שעמוד דגל אינו חלק ארכיטקטוני בלתי נפרד מבניין, כיכר טיימס 1 לא נחשב בדרך כלל לגבוה יותר מ, ולכן בניין פארק רו במנהטן תחתית, היה עדיין הגבוה ביותר בניו יורק.
זה בתורו הפסיד את תוארו למגדלי התאומים של מרכז הסחר העולמי בניו יורק, בשנת 1972 שהתנשאו לגבהים של 417 ו 415.1 מטר. שהייתם בצמרת הרשימה נקטעה תוך שנתיים, עם השלמתו של מגדל ויליס בשיקגו בשנת 1974, נוכח גובהו שעמד על בגג השטוח שלו, או  עם כוללים את האנטנות המקוריות שלו. מנגד, בשנת 1978 הגיע מרכז סחר עולמי אחד (הידוע בכינוי המגדל הצפוני) לגובה מוחלט גבוה יותר כאשר נוספה לו אנטנת משדר בגובה, מה שהביא אותו לגובה כולל של. הבניין שמר על שיא גובה זה (כולל האנטנה שלו) משנת 1978 ועד שנת 2000, אז בעליו של מגדל ויליס האריך את אנטנות השידור שלו לגובה כולל של. כך שוחזר מעמדו של מגדל ויליס כ"גבוה ביותר", נוכח "איום חדש" העומד במזרח הרחוק - "התאומים הסיאמיים". מחלוקת גדולה התפרצה עם השלמת מגדלי פטרונס בקואלה לומפור, מלזיה בשנת 1998. מגדלים תאומים אלה, בגובה, היו בגובה ארכיטקטוני גבוה יותר (כשכוללים את הצריחים, ולא את האנטנות), אך גובה פסגה מוחלט נמוך יותר וקומה עליונה בשימוש נמוכה מזאת של מגדל וויליס בשיקגו. בספירת מבנים כמבנים עם קומות לכל אורכם, כולל האנטנות שלא הוחרגו, ויליס עדיין נחשב לגבוה ביותר באותה תקופה. למעט הצריחים שלהם, המתנשאים לגובה של יותר מגגו השטוח של וויליס, מגדלי פטרונס אינם גבוהים ממנו. בוועידתם בשיקגו, מועצת הבניינים הגבוהים והבית המחוזי העירוני (CTBUH) מצאה שמגדל ויליס (ללא האנטנות שלו) הוא הבניין השלישי בגובהו, ומגדלי פטרונס (עם הצריחים שלהם) הם שני הבניינים הגבוהים בעולם.
בתגובה למחלוקת שנערכה בעקבותיה, CTBUH שינו את הקריטריונים שלהם והגדירו ארבע קטגוריות בהן ניתן למדוד את הבניין הגבוה בעולם, על ידי שמירה על קריטריון הגובה הישן של הגובה האדריכלי, והוספת שלוש קטגוריות חדשות:
קריטריון הגובה עד הגג הושמט מכיוון שמעטים מהבניינים הגבוהים המודרניים הם בעלי גגות שטוחים, מה שמקשה על קריטריון זה ומדידתו. ה- CTBUH הבהירו עוד יותר את הגדרותיהם לגבי גובה הבניין, כולל קריטריונים ספציפיים הנוגעים למרתפי משנה וכניסות מפלס הקרקע (גובה שנמדד מהכניסה התחתונה, המשמעותית, פתוחה להולכי רגל ולא מ"הכניסה הראשית" שלא הוגדרה בעבר), השלמת הבניין (חובה להיות שלם מבחינה מבנית ומבחינה אדריכלית, מכוסה, ומסוגל להיות בשימוש), מצבה של הקומה המאוכלסת הגבוהה ביותר (יש להשתמש באופן רציף על ידי אנשים המתגוררים או עובדים במבנה, ובכך כלולה קומת תצפית, אבל לא קומה טכנית) והיבטים אחרים של בניינים גבוהים.
הגובה נמדד ממפלס הכניסה התחתונה, המשמעותית, באוויר הפתוח, להולכי רגל. באותה עת, מגדל ויליס החזיק במקום הראשון בקטגוריה השנייה והשלישית, מגדלי פטרונס החזיקו בקטגוריה הראשונה, והמגדל הצפוני במרכז הסחר העולמי החזיק בקטגוריה הרביעית (הגובה העליון המוחלט) עם האנטנה שלו. אולם בשנת 2000 הוצב כאמור על מגדל ויליס תורן אנטנה חדש שהעניק לו את השיא בקטגוריה הרביעית. ב 20 באפריל 2004, 101 קומות של טאייפי 101 בטאיוואן, הושלמו, והוא זכה בשיא הגובה בעולם לפי כל אחת משלוש הגדרות הראשונות. ב־21 ביולי 2007 פורסם כי בורג' ח'ליפה בדובאי, איחוד האמירויות הערביות, עלה בגובהו על טייפה 101. מאז שהושלם בתחילת 2010, בורג' חליפה מוביל בכל הקטגוריות (הבניין הראשון שעשה זאת) עם גובה הצריח שלו,.
לפני סיום בנייתו של בורג' חליפה, הוביל מגדל ויליס בקטגוריית הגובה העליון עם, לאחר שהאנטנה שלו הוארכה בשנת 2000, מה שהפך את מגדל ויליס לגובה מעט יותר מהגובה העליון של המגדל הצפוני במרכז הסחר בניו יורק. לאחר פיגועי 11 בספטמבר 2001 מגדלי התאומים קיבלו את תואר הבניינים הגבוהים ביותר בעולם שנהרסו, כשהם משאירים מאחוריהם את בניין סינגר, שהתנשא לגובה של עד סוף שנות ה-60.
סופרלטיב שונה עבור גורדי השחקים הוא מספר הקומות שלהם. מרכז הסחר העולמי המקורי קבע שיא זה עם כ-110 קומות בתחילת שנות ה-70, ושיא זה לא נשבר עד הקמת בורג' ח'ליפה בשנת 2010.
מבנים כמו מגדל CN, מגדל אוסטנקינו ומגדל פנינת המזרח אינם נכללים בקטגוריות אלה מכיוון שאינם "בניינים ראויים למגורים", המוגדרים כמבני מסגרת המיוצרים עם רצפות וקירות לכל אורכם.
המבנים החופשיים הגבוהים ביותר ביבשה
כדי שייחשבו לבניינים, אסור לתמוך במבנים על ידי כבלי עיגון, ים או סוגים אחרים של תמיכה. לפיכך הרשימה אינה כוללת תרנים מעוצבים, מגדלים עם ברזל חלקי ופלטפורמות קידוחים, אך היא כוללת מגדלים, גורדי שחקים (גובה הפסגה) וארובות (ראו גם היסטוריה של גורדי השחקים הגבוהים ביותר).
המבנה הגבוה בעולם העומד על היבשה מוגדר כמבנה המלאכותי הגבוה התומך בעצמו והעומד מעל פני האדמה. הגדרה זו שונה מזו של הבניין הגבוה בעולם או המבנה הגבוה בעולם, על סמך אחוז המבנה התפוס והאם הוא תומך בעצמו או נתמך על ידי כבלים חיצוניים. בדומה, הגדרה זו אינה סופרת מבנים הבנויים מתחת לאדמה או על קרקעית הים, כמו רציף פטרוניוס במפרץ מקסיקו. ניתן לקבל את הרשימה של ההגדרות האחרות בקישור הבא המבנה הגבוה בעולם לפי קטגוריה.
המבנה החופשי הגבוה ביותר ביבשה הוא בורג' חליפה בדובאי, איחוד האמירויות. הבניין כבש את הפסגה, תוך שהוא מנשל ממנה את מגדל CN בטורונטו, אונטריו, ב־12 בספטמבר 2007.
היסטוריה
להלן רשימת מבנים שהחזיקו בתואר כמבנה העצמאי הגבוה ביותר ביבשה.
אזכורים בולטים כוללים את פרוס (המגדלור) של אלכסנדריה, שנבנה במאה השלישית לפני הספירה, לגובה של . זה היה המבנה הגבוה ביותר בעולם שאינו בצורת פירמידה מזה מאות שנים. עוד אזכור ראוי לציון כולל את Jetavanaramaya סטופה באנורדפורה, סרי לנקה, אשר נבנתה במאה השלישית, והיה גבוה באופן דומה עם כ. אלה היו שני המבנים הגבוהים ביותר שאינם פירמידה מזה למעלה מאלף שנים.
הבניין הגבוה ביותר (לאורך זמן) בין התמוטטות המגדלור באלכסנדריה להקמת אנדרטת וושינגטון היה אולי טורה דל מנגיה בסיינה, שגובהו, ונבנה במחצית הראשונה של המאה הארבע עשרה, או Torre degli Asinelli בבולוניה, אף היא באיטליה, שנבנה בין 1109 ל־1119, והתנשא לגובה של 97 מטרים.
מרפסת התצפית הגבוהה בעולם
רשימה הכוללת את מרפסת התצפית הגבוהה ביותר בעולם מאז חנוכת מגדל אייפל. סיפוני תצפית גבוהים יותר היו על פסגות הרים או מצוקים, ולא על מבנים גבוהים. Skywalk Grand Canyon, שנבנה בשנת 2007, בולט כ מעל שפתו המערבית של הגרנד קניון, וגובהה בערך מעל נהר הקולורדו, מה שהופך אותו לגבוהה ביותר מבין סוגים אלה של מבנים.
ציר זמן של מבנים מעוגנים ביבשה
מכיוון שרוב המבנים הגבוהים ביותר הם תרנים מעוצבים, הנה ציר זמן של תרני העיגון הגבוהים בעולם, מאז תחילת טכנולוגיית הרדיו.
המגדלים הגבוהים ביותר
המגדלים, כוללים מגדלי תצפית, אנדרטאות ומבנים אחרים שאינם נחשבים בדרך כלל ל"בניינים ראויים למגורים", אך הם מיועדים ל"גישה קבועה על ידי בני אדם, אך לא למגורים בעבודה או במשרד, והם תומכים בעצמם או חופשיים, מה שאומר שאין כבלים או אמצעיים חיצוניים לתמיכה בהם", כלומר רשימה זו אינה כלולה ברשימה זו של בניינים וגורדי שחקים, כמו גם תרני רדיו וטלוויזיה.
מגדלי גשר או עמודונים, ארובות, מגדלי תמסורת ורוב הפסלים הגדולים מאפשרים גישה אנושית לתחזוקה, אך לא כחלק מפעולתם הרגילה, ולכן אינם נחשבים למגדלים.
Skytree של טוקיו, שהושלם בפברואר 2012, מיתמר לגובה של, מה שהופך אותו למגדל הגבוה ביותר, ולמבנה העצמאי השני בגובהו בעולם.
היסטוריה של המגדל הגבוה ביותר
להלן רשימת מבנים שהחזיקו בתואר המגדלים הגבוהים בעולם.
מבנים גבוהים ביותר, מבנים בודדים ומבנים
הערות:
סמיון גרפמן
סמיון גרפמן (באוקראינית: Семен Графман; נולד ב-27 בפברואר 1975) הוא אושיית רשת וטלוויזיה, שחקן, איש עסקים לשעבר, ופעיל חברתי ישראלי, יליד אוקראינה הסובייטית. הורשע בעבירות הלבנת הון בארצות הברית וריצה בפועל עונש שנת מאסר שם.
ביוגרפיה
גרפמן נולד בדניפרופטרובסק שבאוקראינה הסובייטית ולמד בבית הספר "67" בעיר הולדתו, עד שעלה לישראל בשנת 1990. בין השנים 1990–1993 למד בבית הספר התיכון גמנסיה סוקולוב לאור שבתל אביב, במגמת טכנאות שיניים. לאחר מכן המשיך ללימודי טכנאי שיניים מוסמך במכללת אורט יד שפירא.
התגייס לצה"ל בשנת 1994 ושובץ כנהג משאית תובלה בבסיס התובלה בית נבאלא.
לאחר שחרורו מצה"ל, עבד תקופה קצרה כסוכן מכירות בחברת "שקם אלקטריק", אך בשנת 1998 עזב את ישראל לטובת ניו יורק, שם החל לעבוד עם אביו במפעל לייצור בגדי ילדים. לאחר מכן, בעקבות סכסוך עם אביו, הקים מפעל מתחרה לייצור בגדים. המפעל הצליח מאוד והוא השקיע את כספו בתחום הבריאות והציוד הרפואי. בשנת 2001 אף הקים מרפאה פרטית בניו יורק. לאחר שנה, סגר את מפעל הבגדים, ונשאר בעסקי הבריאות בלבד.
לאחר חקירת היחידה נגד הלבנת כספים של מנהטן וה-FBI בשנת 2009 הורשע במעורבות ברשת הלבנת הון ובהונאת ביטוח ומס, על גרפמן נגזר עונש מאסר של שלוש שנים בכלא פדרלי, בעקבות פנייה של חברת ביטוח לגרפמן במטרה למצוא היכן נגנב הכסף בבתי החולים הגדולים החברה שילמה את כל הכנסות והחובות לממשלת ארצות הברית ובכך ריצה רק שנה אחת בפועל במקום שלוש. לאחר שהשתחרר בתום השנה הרשויות בארה״ב החליטו כי גרפמן מגורש מארצות הברית חזרה לישראל. בסוף שנת 2010 (שנת חזרתו לישראל לאחר גירושו) עזב שוב את ישראל לטובת מוסקבה.
בשנת 2015 שב לישראל כתושב חוזר.
בשנת 2020 השתתף בעונה השנייה של "נינג'ה ישראל VIP" (מקצה 2).
בהמשך 2020 השתתף גם ב"הישרדות VIP" עונה 3, ולאחר מכן היה במערכת יחסים עם מלכת היופי לשעבר ניקול רזניקוב שהשתתפה עמו באותה עונה.
בדצמבר 2022 עלתה לשידור עונה של תוכנית הדוקו-ריאליטי הישראלית "גולסטאר" שצולמה במרוקו, בה התמודד גם גרפמן, אך דמותו נחתכה בעריכה, והוא כמעט ולא הופיע בקטעים ששודרו בתוכנית.
גרפמן מתגורר באשקלון. הוא גרוש, ולו שלושה ילדים מאישה אמריקאית.
פעילות ברשת
ב-15 ביולי 2015 פרסם גרפמן סרטון הומוריסטי בעמוד הפייסבוק שלו שהפך לוויראלי ובעקבותיו נערכה עליו כתבה בתוכנית האקטואליה "הצינור" שחשפה את סיפורו האישי. לאחר שידור הכתבה הפך לחלק מצוות התוכנית והחל לעסוק בסוגיות חברתיות, בעיקר כאלה הנוגעות ליוקר המחיה ולהתמודדות היומיומית של אזרחים עם תאגידים גדולים כגון בנקים, חברות הסלולר וחברות האשראי.
מאז צבר גרפמן מעל 194 אלף עוקבים בעמוד הפייסבוק שלו וכ־214 אלף עוקבים בעמוד האינסטגרם.
בשנת 2015 העלה לסדר היום הציבורי את פרשת החייל אריק מרטויאן שנסע לביקור שורשים בארמניה ואולץ להישאר שם ולשרת בצבא המקומי, על אף שאינו אזרח ארמני ותושבותו בוטלה כאשר עלה לישראל בגיל צעיר. מרטויאן פנה לגרפמן באמצעות הפייסבוק, וזה העלה סדרת סרטונים ויראליים במטרה להפעיל לחץ ציבורי על מקבלי ההחלטות לפעול בעניין חזרתו לארץ של מרטויאן, שלבסוף חזר לישראל לאחר פעילות דיפלומטית גלויה וסמויה מול הארמנים. בנוסף הוביל קמפיין רשת לתמיכה בחייל אלאור אזריה שהורשע בהריגת מחבל.
במסגרת פרויקט "החזית" של התוכנית "הצינור" זכה סמיון לפינה קבועה בשם "סמיון לא-טוב", במסגרתה העלה על סדר היום נושאים חברתיים כגון: מחירי הנסיעה ברכבת בדרום הארץ, מחירי המזון בדיוטי פרי בנתב"ג וסוגיית קליטתם של הדור השני של יוצאי מדינות חבר המדינות בחברה הישראלית.
בשנת 2016 השתתף גרפמן, יחד עם אושיות הרשת יבגני זרובינסקי ודניס צ'רקוב, בסרטון ברכה הומוריסטי לכבוד חג הפסח עם יו"ר מפלגת ישראל ביתנו, אביגדור ליברמן, ובשנת 2021 בסרטון הומוריסטי נוסף לכבוד השנה החדשה האזרחית עם יו"ר הליכוד בנימין נתניהו.
פעילות פוליטית
המפלגה ראתה בבירוקרטיה והשחיתות הרב-מערכתית כבעיה המרכזית של מדינת ישראל. במצע המפלגה נכתב: "אזרחים מן השורה מנוצלים ונאנסים על ידי מערכת מיושנת, כבדה, עצלנית ונהנתנית." המפלגה התכוונה לפעול לקידום כלכלה חופשית, להורדת יוקר המחיה, להורדת המיסים, להגברת התחרות במשק, לקידום נישואים אזרחיים, לשקיפות וייעול המערכות הציבוריות, לקידום וחיזוק זכויות אזרחיות וזכויות הפרט ועוד.
סמיון החליט שלא לרשום את מפלגתו ל.
ספרינג ברייקרס
ספרינג ברייקרס (באנגלית: Spring Breakers, בתרגום לעברית: חופשת האביב) הוא סרט קולנוע קומי-מתח ואקשן, בבימוי הרמוני קורין ובכיכובן של סלינה גומז, ונסה הדג'נס, רייצ'ל קורין ואשלי בנסון, וג'יימס פרנקו בתפקיד סוחר סמים.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של ונציה בספטמבר 2012 וזכה לביקורות חיוביות, אולם משהוצג על כלל מסכי הקולנוע בתחילת 2013, נקטל על ידי המבקרים אף על פי שזכה להצלחה קופתית ביחס לתקציב הסרט.
תקציר העלילה
ארבע נערות קולג' (סלינה גומז, ונסה הדג'נס, אשלי בנסון, רייצ'ל קורין) מפרבר מנומנם, מממנות את חופשת האביב שלהן בעיר החוף הגדולה בשוד סניף רשת מזון. לאחר לילה פרוע, הן נתפסות על ידי המשטרה באשמת שימוש בסמים. עבריין קשוח (ג'יימס פרנקו) משחררן בערבות, ומציע להן להצטרף אליו. אחת הבנות נבהלת וחוזרת הביתה. השאר מצטרפות, אך אחת מהן חוטפת כדור בזרוע ממנהיג כנופיה יריבה וחוזרת גם היא. השתיים הנותרות יוצאות יחד עם מאהבן החדש לחסל את היריב. במהלך הקרב הוא נורה למוות אך הן ממשיכות ומחסלות בבת אחת את כל חברי הכנופיה היריבה.
אסכולת נהר הדסון
אסכולת נהר הדסון (באנגלית: Hudson River School), הוא כינויה של קבוצת ציירי נוף אמריקניים מן הזרם הנטורליסטי שפעלו במאה ה-19 וביקשו ליצור קשר ייחודי בתמונותיהם אל רוחה האמריקנית של יבשת אמריקה.
ציוריהם של חברי האסכולה משקפים שלושה נושאים מאמריקה של המאה ה-19: תגליות, מסעות והתיישבות. בתמונותיהם הנוף האמריקני מוצג כסביבה פסטורלית בו הטבע ובני אדם שוכנים יחד בהרמוניה.
תומאס קול נחשב למייסד האסכולה והאמן החשוב בה היה חברו הטוב, אשר דיורנד, שאף הנציח את קול בציורו הידוע הקרבה שברוח, יצירה המייצגת לרוב את האסכולה כולה. מלבד קול ודיורנד, יתר חברי הקבוצה היו קשורים זה לזה בצורה רופפת. בין חברי הקבוצה היו גם שלושת האחים הציירים: וילאם הרט, ג'ולי הרט בירס וג'יימס מקדוגל הרט, וכן הציירים: דניאל צ'ארלס גרוס, ויליאם סטנלי האסלטין, אלברט פיץ' בלוהוס ותומאס מורן.
גישתם לטבע של חברי הקבוצה הייתה רומנטית, והדגישה את ממדיהם ואת יפי מראיהם הנאצל של עמק נהר הדסון ושל מרחבי אמריקה הבלתי מיושבים, על הריה המיוערים והמים הרבים הזורמים בה. הגישה של האסכולה רווחה בציור האמריקני במשך כל המאה ה-19.
אנגולם
אַנגוּלֵם (בצרפתית: Angoulême) היא עיר בדרום-מערב צרפת, בירת מחוז שראנט. אוכלוסייתה כיום היא כ-50,000 נפש בלבד, אך בעבר הייתה עיר בעלת מעמד וחשיבות גבוהה בהיותה צומת דרכים מרכזי. מתקיים בה מרכז מנהלי, מסחרי ודתי באופן רצוף במשך למעלה מאלפיים שנה. העיר ידועה במיוחד בשל הקתדרלה הרומנסקית שלה, הקתדרלה של אנגולם ובשל היותה מרכז הקומיקס של צרפת. בין 1515 ל-1589 נשאו מלכי צרפת בתואר דוכס אנגולם (שושלת ולואה-אנגולם).
מימי הביניים עד המאה ה-20
העיר מוזכרת על ידי גרגוריוס מטור, המוסר כי היא הייתה דיוקסיה (מושב בישוף) מן המאה ה-3. בשנת 507 לאחר שנכבשה מן הויזיגותים על ידי קלוביס הראשון. בהמשך עברה העיר לידי הנורמנים במאה ה-9.
אחד מיורשי הרוזנות היה ב-1515 לפרנסואה הראשון, מלך צרפת. הוא הפך את מעמד העיר לדוכסות והעניקה לאמו, לואיז, נסיכת סבויה. בעת מלחמות הדת בצרפת סבלה העיר ממצור חוזר ונשנה ועברה בין הצדדים. ב-1568 נכבשה על ידי ההוגנוטים בראשות גאספאר דה קוליני השני ולאחר מכן שבה הדוכסות לרשות הכתר. מ-1515 ועד הכחדותה של שושלת ולואה ועליית בית בורבון ב-1589 נקראה שושלת מלכי צרפת שושלת ולואה-אנגולם ומלך צרפת נשא בתואר דוכס אנגולם. הדוכס האחרון של אנגולם היה לואי-אנטואן (נפטר ב-1844), בנו של שארל העשירי, מלך צרפת, הוא הוכרח לוותר על תוארו ב-1830.
המאה ה-20
בעקבות היותה של העיר צומת דרכים חשוב, הפכה במאה ה-20 לצומת מסילות רכבת מרכזי בו מתחברת המסילה מנמל לה רושל למסילת פריז-בורדו.
לאחר כיבוש צרפת במלחמת העולם השנייה הייתה העיר בשטח הכיבוש הגרמני. יהודי העיר והסביבה גורשו למחנות ריכוז מתחנת הרכבת שלה. חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית חיבלו ברכבות ובתחנת הרכבת, לזכרם ולזכר יהודי העיר, הוצבה בתחנה אנדרטה. בהמשך הפציצו בעלות הברית את התחנה לקראת הפלישה לנורמנדי.
עיר שלמה
"עיר שלמה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור ב-16 ביולי 2013, על ידי חברת התקליטים NMC, כסינגל שלא מתוך אלבום. הוא נכתב על ידי ארז ברזוליק והולחן והופק על ידי איתי זילברשטין ומאיר עמר.
אנגולם
אתרים
האתר המרכזי בעיר מבחינה תיירותית ודתית הוא הקתדרלה של אנגולם המוקדשת לפטרוס הקדוש. הקתדרלה שהוקמה במאה ה-12, היא דוגמה לאדריכלות ואמנות רומנסקית.
עיר שלמה
השיר זכה להצלחה בארץ ועשה את הכניסה הגבוהה ביותר במדיה פורסט.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי ארז ברזוליק והולחן והופק על ידי איתי זילברשטין ומאיר עמר. בביקורת של יוסי חרסונסקי במסגרתה העניק לשיר שלושה וחצי כוכבי זהב, נאמר: "What's new אינטרנשיונל? אני מוכן להיות איתה במאבקה הצודק לאהבה, אבל הקצב והשיר הזה לא ממש סוחפים אותי להמתין איתה ליד הפסיכולוג. האמת – אין כאן ביטוי לבעיות נפש. דאנס נחמד, קליל-קליט, מזיז, מחויך, מסוג האסקפיסטים שאולי ישפרו מצב רוח לשלוש דקות, יכנסו לכמה רשימות די-ג'ייז בקיץ הזה, וככל הנראה יתאיידו בקיץ הבא".
אנגולם
אתרים
אתרי העיר התיירותיים המרכזיים מלבד הקתדרלה הם החומות והביצורים, ארמון העירייה והממשל המקומי מן המאה ה-19 (hôtel de ville) פרי תכנונו של האדריכל פול אבדי שאף ערך את השיפוץ בקתדרלה והשוק העתיק.
עיר שלמה
רקע וכתיבה
בריאיון של אינטרנשיונל עם מאקו שפורסם בספטמבר 2021, הצהירה: "משבר גיל הארבעים של זמרות פופ זה החורבן האמיתי... פתאום את בת 40, הפוסטרים והתמונות עם יותר ויותר ריטושים. הגוף הופך לכבד יותר והתנועות לקלילות פחות. אם חצית את גיל ארבעים, קצת פתטי לשיר על מועדונים וריקודים ומועבט. עבור המון זמרות בעולם זה השלב של היאללה ביי, והן עוברות להזדקן באפלה. את השיר הזה, עם השורה "תנו לי שם של פסיכולוג", עשינו כי זו באמת הייתה התחושה שלי. לצערי לא קיבלתי עד היום שם של פסיכולוג טוב".
הצלחה
"עיר שלמה" זכה להצלחה בישראל ועשה את הכניסה הגבוהה ביותר במדיה פורסט. הוא דורג במצעדים של רדיו אמצע הדרך ורשת ג'.
אנגולם
ערים תאומות
הערים התאומות של אנגולם הן:
עיר שלמה
וידאו קליפ
ב-7 ביוני 2013 הופיעה אינטרנשיונל במסיבת גאווה של ליין ה-FFF, המסיבה שלכבודה הוקלט הסינגל הקודם, "Loca". שיר נוסף שהיא ביצעה היה "עיר שלמה". ההופעה עם השיר צולמה ונערכה לווידאו קליפ. זהו הקליפ הרשמי הראשון של אינטרנשיונל שצולם כהופעה על במה, בלי כמעט אף עריכה נלוות, ולא קליפ שצולם באולפן או בסט צילומים.
קליפ המילים הרשמי של "עיר שלמה" פורסם ב-17 ביולי 2013, בסמוך ליציאתו כסינגל.
Zivert
יוליה דמיטריבנה זיברט (ברוסית: Ю́лия Дми́триевна Зи́верт; נולדה ב-28 בנובמבר 1990), הידועה בשם הבמה Zivert, היא זמרת-יוצרת, פזמונאית ורקדנית רוסייה.
ביוגרפיה
יוליה דמיטריבנה זיברט נולדה ב-28 בנובמבר 1990 במוסקבה.
בשנת 2017 חתמה Zivert עם חברת התקליטית הרוסית First Music Publishing (FMP). את סינגל הבכורה שלה, "Чак", היא הציגה בערוץ היוטיוב שלה ב-1 באפריל 2017. ב-17 ביוני באותה השנה היא הוציאה את הווידאו קליפ של השיר. הסינגל השני שלה "Анестезия", יצא לאור ב-15 בספטמבר 2017, והווידאו קליפ שלו יצא לאור ב-17 בינואר 2018.
קבוצת נסיך יהלום
קבוצת נסיך יהלום (באנגלית: Jack Of Diamonds ברוסית: Бубновый валет), הייתה קבוצת אמנים אוונגרדים ברוסיה, שהושפעו מאוד מסגנונות צרפתיים, שביקשו "לאחד את המערכת הסגנונית של סזאן עם המסורות הפרימיטיביות של אמנות עממית, הלובוק הרוסי (הדפסים פופולריים) ושלטי סוחרים." על שם התערוכה שנערכה במוסקבה ב-1910, כוונת הקבוצה הייתה לעורר את הממסד האמנותי ברוסיה, לקרוא תיגר על "הטעם הטוב"המקובל. הקבוצה נשארה פעילה עד דצמבר 1917.
התחלה: תערוכת נסיך יהלום, מוסקבה, 1910
תערוכת "נסיך יהלום" נפתחה במוסקבה בסלון של בניין לוויסון ב-10 בדצמבר 1910, ונמשכה עד 16 בינואר 1911, וכללה עבודות של שלושים ושמונה אמנים. בתערוכה הוצגו ציורים קוביסטיים צרפתיים מאת אנרי לה פוקונייה, אנדרה לוט, אלברט גלייז וז'אן מצינגר. אוצר על ידי אלכסנדר מרסרו, התערוכה כללה בנוסף עבודות של האקספרסיוניסטית הגרמנית גבריאלה מינטר, וסילי קנדינסקי ואלכסיי פון יבלנסקי (ציירים רוסים שחיו אז באירופה), ואמנים רוסים שפעלו במוסקבה, כולל קבוצת אמנים צעירים שגורשה לאחרונה מבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה בשל "נטיותיהם השמאלניות".
מטרתה המוצהרת של התערוכה הייתה "להציע לאמנים רוסים צעירים שמתקשים מאוד להתקבל לתערוכות עקב השמרנות הקיימת של הממסד האמנותית שלנו, ולתת להם את ההזדמנות לעלות לתצוגה."
אבל שם התערוכה עצמו, שטבע מיכאיל לריונוב כי "הוא אהב את הצליל של השם." היה בעצמו גורם שעזר לתייג אותה בציבור של התקופה. תיאור אחד סיכם בצורה סתמית: "המארגנים ראו יוקרתיות בשם התערוכה בגלל המונח היהלום, שהיווה סמל להתלהבות ולתשוקה הצעירים, אבל, הציבור הרחב הבין את הסמליות של השם במגמה אחרת: הם "לא היו רגילים לכותרות במונחים זרים כאלה", הם הניחו שהתערוכה היא של מופע "בית הימורים או בית בושת", ו"בשום אופן לא תערוכת אמנות." הביקורות שלאחר מכן היו ביקורתיות במידה שווה.
ציירי מוסקבה, מעריצי סגנונות אמנותיים צרפתיים מודרניים ומבקרים בביתו של האספן סרגיי שצ'וקין וכוללים ציורים של סזאן, ואן גוך, גוגן ומאטיס, כללו את רוברט פלק, נטליה גונצ'רובה, פיוטר קונצ'לובסקי, אלכסנדר קופרין, מיכאיל לריונוב, אריסטארך לנטולוב, איליה משקוב, וסילי רוז'דסטבנסקי ומריאנה פון ורפקין. גם קזימיר מלביץ' השתתף.
צמיחת הקבוצה
הקבוצה כללה את דייוויד בורליוק, ולדימיר בורליוק, וסילי קמנסקי, ולימיר חלבניקוב, אלכסי קרוצ'ניק, ולדימיר מיאקובסקי, אנטונינה פדורובנה סופרונובה, אדולף מילמן, אלכסנדר אוסמרקין, ליובוב פופובה ומויסי פייגין. עבודותיהם מדגימות את התעניינותם של האמנים בפיתוח הסגנונות החדשים (פרימיטיביות רוסית, סזאניזם רוסי ועוד) שהופיעו סביב תערוכתם הראשונה כתוצאה משילוב האמנות העממית של המחוזות השונים. יצירות אמנות. סגנונות וז'אנרים חדשים כמו תצוגות ואמנות גוף, צצו מהשילוב הלא סביר הזה של אמנות אירופאית ואמנות עממית רוסית ופולקלור של ההמונים ברוסיה. מלבד המשמעות האמנותית של החברים הבודדים ב"קבוצת נסיך יהלום", פעילותם הביאה לשינוי איכותי באמנות הרוסית של שנות העשור הראשון במאה ה-20. בין השינויים החשובים ביותר היה הדמוקרטיזציה של אגודות האמנות ברוסיה.
האוונגרד השברירי של מוסקבה
כותרת המופע אומצה לאחר מכן כדי להקים אגודה אמנותית חדשה במוסקבה, אגודה שהפכה במהרה לגדולה ואחת מחברות התערוכות המשמעותיות ביותר. קבוצת אמנים זו טענה שבמוסקבה תהיה סצנת האמנות העתידית. האמנים שלה ינשימו את התרבות המערב אירופית המדולדלת עם הטוהר. הקבוצה כולה הקדישה תשומת לב רבה לצעצועים המעוצבים באופן מסורתי, צורות אמנות מקומיות, שלטים ואפילו אייקונים. סגנון הדפס הלובוק התפתח, ומוטיבים של פולקלור התחברו אליהם. "האמנים הרוסים הלכו בדרכים שגוגן, מאטיס ופיקאסו הלכו בגילוי המוטיבים הפרימיטיבים של אפריקה ואוקיאניה, עם ההבדל היחיד שהם לא היו צריכים ללכת רחוק כדי למצוא השראה אלא קיבלו אותה בבית - בחנות שלטים, בכלי פח או ביצירות של אומנים עממיים אחרים שאינם מקצועיים."
ב-1912 התפצלו החברים הרדיקליים יותר בקבוצה, כולל לריונוב, ויצרו את "קבוצת זנב חמור" הקיצונית.
שלוש השבועות
שלוש השְׁבוּעוֹת הוא כינוי מקובל לדברי חז"ל בתלמוד הבבלי ועוד, הנדרשים על פסוקים בשיר השירים העוסקים בשבועות שהשביעה הרעיה את בנות ירושלים בצביים ואיילות השדה, שעל פי הנמשל מיוחסות לשבועות שהשביע ה' את ישראל ואת אומות העולם. על פי פרשנות מקובלת, השבועות אוסרות על עם ישראל לעלות בצורה מאורגנת לארץ ישראל או למרוד בשלטון הגויים. המושג עומד בלב המחלוקת הדתית בין קבוצות דתיות אנטי ציוניות, כגון חסידות סאטמר, הנוהגות להציג את המדרש כראיה תאולוגית כנגד הציונות והקמת מדינת ישראל, לבין קבוצות דתיות-ציוניות הסבורות שאין כיום לשבועות תוקף מחייב.
המקור לשבועות
בהקשר לכך, מובאת ב בסוף מסכת כתובות אימרתו של רבי יוסי ברבי חנינא, הלומד מפסוקים אלו שלושה שבועות שהשביע ה':
מכפילות הלשון, למד רבי לוי שלוש שבועות נוספות:
התלמוד מבאר, שרבי זירא סבר אף הוא כרבי לוי, אך רב יהודה למד מכפילות הלשון את איסור העלייה מבבל לארץ ישראל.