cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טסלה מודל S
Autopilot 2.0
בסוף 2016 התחילה טסלה לשווק את המודל S עם מערכת נהיגה אוטונומית משודרגת הכוללת 8 מצלמות מכיוונים שונים ומחשב חזק יותר מבית NVIDIA.
גרסאות
לטסלה מודל S יוצרו מספר גרסאות. כמה מבין הגרסאות שמשווקות וששווקו בעבר הן:
בשמות הדגמים, האותיות Rear Wheel Drive) RWD) מציינות הנעה אחורית, לעומת All Wheel Drive) AWD) בהנעה לכל ארבעת הגלגלים. האות D מציינת את הוספת המנוע השני בחלק מהדגמים (מנוע ראשי לגלגלים האחוריים, ומנוע נוסף לקדמיים). האות P מסמנת את גרסאות הביצועים.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012
הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2012 התקיימו ביום שלישי, 6 בנובמבר 2012 ובהן נבחר ברק אובמה לכהונה נוספת כנשיא ארצות הברית.
מערכות הבחירות של המועמדים החלו בתחילת 2011. לשלבי ההתמודדות הסופיים הגיעו אובמה, הנשיא המכהן והמועמד מטעם המפלגה הדמוקרטית ומולו מיט רומני, המועמד מטעם המפלגה הרפובליקנית. לסגני הנשיא היו מועמדים ג'ו ביידן סגן הנשיא המכהן ופול ראיין הרפובליקני.
השינויים שחלו במספרי האלקטורים
מפקד האוכלוסין האמריקני של 2010 שינה את חלוקת האלקטורים בבחירות לנשיאות שנערכו בארצות הברית בשנת 2012 ובבחירות שיערכו בארצות הברית בשנים 2016 ו-2020 במדינות המפורטות להלן.
הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית
משום שהנשיא המכהן הדמוקרטי התמודד הפעם על קדנציה שנייה ובשל הפופולריות הרבה שלו במפלגה הדמוקרטית, המירוץ למועמדות במפלגה הדמוקרטית אירע במידה רבה ללא אירועים מיוחדים. תהליך המינוי של מועמד המפלגה לנשיאות במפלגה הדמוקרטית הורכב מפריימריס, שנערכו ב-50 המדינות של ארצות הברית, כמו גם בגואם, פוארטו ריקו, וושינגטון די. סי., איי הבתולה של ארצות הברית, סמואה האמריקנית, ואיי מריאנה הצפוניים. בנוסף לכך, חברי מפלגה בכירים הידועים בתור צירי-על (superdelegates) קיבלו קול אחד בספירה הסופית שנערכה בוועידה הדמוקרטית.
מאחר שאף אחד מהמועמדים האחרים במפלגה הדמוקרטית לא הצליח לצבור כמות משמעותית של קולות צירים, לאובמה למעשה לא היה אף מתמודד בולט בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית. אובמה הבטיח את מעמדו כמועמד הדמוקרטי המשוער ב-3 באפריל 2012 כאשר הצליח לצבור את המספר הצירים (delegates) המינימלי אשר היה נחוץ על מנת להבטיח את מינויו לתפקיד מועמד המפלגה לנשיאות.
מתמודדים
מועמדים שפרשו במהלך הפריימריז
עימותי הבחירות
עימות בחירות שכלל את מועמדי המפלגות הקטנות התקיים ביום שלישי, 23 באוקטובר בשיקגו שבמדינת אילינוי. העימות נערך בהנחיית לארי קינג. גארי ג'ונסון (המפלגה הליברטנית), ג'יל שטיין (המפלגה הירוקה), וירג'יל גוד (מפלגת החוקה) ורוקי אנדרסון (מפלגת הצדק) השתתפו כולם בעימות זה. עימות בחירות נוסף נערך ב-5 בנובמבר בין שטיין וג'ונסון בוושינגטון. העימות נערך בהנחיית טום הרטמן וכריסטינה טובין.
תוצאות הבחירות
בבחירות ניצח המועמד הדמוקרטי אובמה שזכה ב-332 אלקטורים וב-51.06% מקולות הבוחרים (65,915,795 קולות), לעומת 206 אלקטורים ו-47.2% מקולות הבוחרים (60,933,504) שקיבל רומני.
עשרת
עֲשֶׂרֶת הוא יישוב קהילתי באזור השפלה ליד המועצה המקומית גדרה, השייך למועצה אזורית גדרות. היישוב נקרא על שם עשרת חברי ביל"ו שהקימו את גדרה.
היסטוריה
היישוב הוקם ב-1954 כמרכז יישובי של המועצה האזורית גדרות, ומתפקד כך גם כיום. בתחילה נודע המקום גם בשם הכפר בשית על חורבותיו הוקם.
עשרת הוא מרכז של שישה כפרים: מישר, משגב דב, כפר אביב, כפר מרדכי, שדמה וגן הדרום, המכונים "יישובי גדרות". בעשרת נמצאים המוסדות המוניציפליים הנותנים שירותים ליישובי המועצה האזורית "גדרות", כגון: בנין המועצה, בית הספר היסודי, גני הילדים, מעונות, המתנ"ס ובריכת השחייה, המרפאה, מועדון הוותיקים, הספרייה, בית הדואר, בית כנסת, שבט צופי "גדרות", מכון תערובת המשמש את לולי הסביבה, מרכז מסחרי, מפעל הנייר והדפוס "אניה" וגן דוד, שבו אנדרטה לזכר בני האזור שנפלו במלחמות ישראל ובעת מילוי תפקידם.
עשרת בנוי במקום בו שכנו בתי הכפר הערבי בשית ("בית שת") שבמהלך מבצע ברק נמלטו תושביו ולא הורשו לשוב. מסגד הכפר שרד חלקית ונמצא בשטח היישוב. לאחר הקמת המדינה הוכרזו אדמותיהם של ערביי בשית כנכסי נפקדים וסופחו לשטח היישוב כמו גם לשטחי יישובים סמוכים. בשטח היישוב נמצא קבר עתיק שיש המייחסים אותו לשת, בנו השלישי של אדם.
תורת המידות (אתיקה)
תורת המידות (אתיקה) (בלטינית: Ethica) מאת הפילוסוף היהודי-הולנדי ברוך שפינוזה, הוא ספר פורץ דרך במחשבה הפילוסופית - הן מבחינת תוכנו, והן מבחינת גישתו השיטתית לנושא. מטרתו היא הצגת אלטרנטיבה ל'גאולת הנפש' הדתית, על ידי שיטה פילוסופית מסודרת לגאולת הנפש בעזרת התבונה בלבד וללא צורך בהסתמכות על כתבי קודש או כהנים מתווכים.
שפינוזה כינה את שיטתו "גאומטרית", משום שהוא בנה את ספרו בדומה ליסודות של אוקלידס - בטיפול בכל נושא השתמש בהקדמה, הגדרות, אכסיומות, למות, טענות, הוכחות, ומסקנות. בלשון ימינו היינו אומרים ששפינוזה בנה את תורתו באופן ריגורוזי. בימיו התחום העיקרי שהשתמש בצורת טיעון ריגורוזית היה הגאומטריה, ולכן השתמש שפינוזה במלה זו כדי לתאר את שיטתו.
הספר היה מוכן כבר בשנת 1675 - כך על פי איגרת שפינוזה להיינריך אולדנבורג - אך שפינוזה דחה את הוצאתו עקב שמועות שהגיעו לאוזניו על כך שהואשם בכפירה. בסופו של דבר יצא הספר בשנת 1677, לאחר מותו של שפינוזה, על ידי תלמידיו שהחזיקו בכתבי היד כבר קודם לכן.
לא ברור אם הספר נכתב במקורו בהולנדית או לטינית, שפת הפילוסופיה של אותו הדור, אך הוא הופץ במהדורתו הלטינית, ועל בסיסה תורגם לשפות שונות. הספר תורגם לראשונה לעברית על ידי שלמה רובין בשנת תרמ"ה (1885). תרגום שני יצא על ידי יעקב קלצקין בשנת תרפ"ד (1924), ותרגום שלישי על ידי פרופסור ירמיהו יובל בשנת תשס"ג (2003).
שפינוזה פורש בפני הקורא תפיסת עולם אחדותית, בה האל זהה לעולם ומבטא את עצמו דרך כל הדברים הבאים לידי קיום. הוא מתאר את האדם כפגיע ומוגבל בתוך הטבע האינסופי, אך עם זאת כבעל יכולת לקחת חלק ולהשתתף באופן פעיל מבחינה רוחנית בעולם. הוא מציע לאדם נחמה בכלים תודעתיים שיעזרו לו להבין ולקבל את מוגבלותו דרך חיים בהנהגת התבונה.
מושגים באתיקה
להלן ביאור של מספר מונחים עיקריים בהם שפינוזה עושה שימוש:
אלוהים
כששפינוזה תיאר את אלוהים, הוא לא תיאר ישות פרסונלית, חיצונית לטבע, כזו ששולטת בו ומכופפת את החוקים שפועלים בו כדי לשנות את מהלך העניינים הטבעי. אלוהים של שפינוזה לא מתערב בשום דרך בחוקיות הקבועה של הטבע. האל הוא אינו ישות חיצונית (טרנסצנדנטי) לעולם, או כזו שמתערבת באופן שרירותי עם המתרחש בו. הוא העולם בעצמו (אימננטי), או בלשונו של שפינוזה: "כל מה שנמצא, נמצא באלוהים, ובלי אלוהים, שום דבר אינו יכול להימצא ולא להיות מושג".
חוקי הטבע הלא משתנים מבטאים את שלמותו של אלוהים.
אלוהים של שפינוזה הוא כל הקיים, וכל הקיים הוא אלוהים. המציאות היא ביטוי של הרצון האינסופי, הנצחי והלא משתנה של אלוהים. אלוהים זהה לטבע עצמו, וככזה הוא כפוף לאותה חוקיות קבועה שמבטאת את רצונו, לאותה שרשרת סיבתית שהטבע פועל בה.
עצם (Substance)
זהו מושג שמגיע מהפילוסופיה האריסטוטלית ובמקורו מצביע על העצמיות, על העניין העומד במהותו של כל דבר והופך אותו למה שהוא. העצם אצל אריסטו הוא תשתית מטאפיזית שנושאת את התכונות הפרטיות של כל דבר.
שפינוזה הרחיב את מושג העצם לקצה; אצלו העצם אינו תשתית של דברים פרטיים, אלא העצם הוא העצמיות של הקיום, או של היקום כולו, על שלל התופעות שבו. אם אצל אריסטו לכל דבר יש עצם משלו, אצל שפינוזה יש עצם אחד בלבד, והוא מוכיח שלא יכולים להיות יותר מעצם אחד - "עצם אינסופי באופן מוחלט אינו ניתן לחלוקה."
למעשה, העצם, התשתית לקיום כולו, זהה לאלוהים עצמו - "אלוהים, או העצם בן אינסוף תארים, שכל אחד מהם מבטא מהות נצחית ואינסופית, קיים בהכרח."
תוארי האל
בעוד שבתאולוגיה, בשירה הדתית או בכתבי הקודש תוארי אלוהים הם פשוט מילות תיאור הבאות לצייר בדמיון הקורא מושג על אלוהים או על פעולתו, הרי שאצל שפינוזה תואר אלוהים הוא מדיום בו אנחנו יכולים לתפוס אותו בעזרת שכלנו. אלוהים, בהיותו אינסופי, הוא בעל אינסוף תארים מעצם ההיקש הלוגי; "באלוהים אני מבין יש אינסופי באופן מוחלט, כלומר, עצם בן אינסוף תארים..." , אך לבני האדם יש את הכושר לתפוס רק שניים מהם: תואר ההתפשטות ותואר המחשבה.
תואר ההתפשטות הוא המהות החומרית שמתפשטת במרחב, בה אלוהים נגלה לנו. זהו האופן הגשמי בו אנו תופסים את אלוהים, אינסופי בחלל ובזמן. היכולת, או המאמץ שלנו להבין את החומר בעולם ואת החוקיות העומדת בבסיס ההתנהגות שלו, הם חלון להבנת המהות החומרית של אלוהים עצמו, ולא עוד איזה טבע מטריאליסטי או אקראי.
תואר המחשבה הוא המהות הרוחנית, בה מתקיימים המחשבה, הרגשות והרצון כביטוי של אלוהים כדבר חושב בעצמו. תואר המחשבה אינו תכונה אוטונומית של האדם - אלא הוא משקף את המחשבה האלוהית אשר המחשבה האנושית היא חלק ממנה.
אופן (Mode)
כל הדברים הפרטיים - עצמים, מחשבות ומקרים, הם אופנים שנובעים מאלוהים ודרכם הוא מממש את עצמו. בהיות אלוהים אינסופי באופן מוחלט, כך גם כמות האופנים בהם הוא מתבטא היא אינסופית. העוצמה שלו יוצאת לפועל בכל מקרה של הטבע, בכל מחשבה, בכל צירוף אפשרי של מבנה אטומי או תנועה של צביר גלקסיות שאי פעם היו או יתממשו לעתיד לבוא.
אחדות (מוניזם)
שפינוזה חלק על החלוקה הקרטיזיאנית של גוף ונפש. בעוד שדקארט הצביע על הגוף והנפש כעל עצמים מובחנים, שפינוזה טען כנגדו כי קיים רק עצם אחד - אלוהים, וכל האופנים הקיימים הם ביטויים שלו. הגוף והמחשבה, שניהם תארים שונים בהם ניתן לתפוש את אלוהים והם מתקיימים זה לצד זה במקביל בכל הפעלה של אדם. המחשבה אינה מנותקת מהגוף ואינה יכולה להשפיע עליו, המקור של שניהם הוא אחד, והם מתגלים לנו כשני תארים שונים. על שניהם פועלת אותה חוקיות, והם מונהגים במקביל, כפויים על ידי סיבותיהם הקודמות.
ב.מ.וו R27
ב.מ.וו R27 (בגרמנית: BMW R27) הוא אופנוע מתוצרת יצרנית מכוניות היוקרה והאופנועים הגרמנית BMW אשר יוצר בין השנים 1960–1966 בגרמניה.
מוניקה לווינסקי
מוניקה סמיל לווינסקי (באנגלית: Monica Samille Lewinsky; נולדה ב-23 ביולי 1973) היא אקטיביסטית, אישיות טלוויזיונית ומעצבת אופנה אמריקאית-יהודייה. התפרסמה בעקבות פרשת יחסי מין עם נשיא ארצות הברית ביל קלינטון. הפרשה החלה כשלווינסקי עבדה כמתמחה בבית הלבן באמצע שנות ה-90. הפרשה והשלכותיה על הנשיא קלינטון ידועה בתור "פרשת מוניקה לווינסקי".
פרשת מוניקה לווינסקי
בתקופת עבודתה בפנטגון, קיימה לווינסקי מערכת יחסים קצרה עם הנשיא. קלינטון ולווינסקי הכחישו שיחסיהם ערבו מגע מיני.
אשת סודה של מוניקה לווינסקי, לינדה טריפ, הקליטה בחשאי את שיחות הטלפון שניהלה עם לווינסקי בזמן הרומן עם קלינטון. מאוחר יותר, טריפ נתנה את ההקלטות לקנת' סטאר, שהיה עסוק באותה עת בחקירת "פרשת Whitewater".
לווינסקי הודתה שבמערכת יחסיה עם קלינטון התקיים מין אוראלי בחדר הסגלגל. הודאה זו תועדה בדיווחו של סטאר, שבסופו של דבר הובילה לניסיון הדחתו של קלינטון באשמת עדות שקר ושיבוש הליכי משפט בנוגע לפרשה. קלינטון הכחיש כל מגע מיני עם לווינסקי תחת שבועה במשפט אחר. בשידור טלוויזיה רשמי מהבית הלבן טען קלינטון "לא קיימתי יחסי מין עם האישה הזו, גברת לווינסקי" (I did not have sexual relations with that woman, Miss Lewinsky). תחת לחץ של סטאר, קלינטון, שידע שלסטאר יש שמלה כחולה עם כתם מנוזל הזרע שלו ושלווינסקי נתנה עדות שהנשיא השתמש בסיגר בזמן פגישתם, הודה שהטעה את העם האמריקני ושיחסיו עם לווינסקי היו "בלתי הולמים", בנאום שנתן ב-18 באוגוסט 1998. קלינטון הכחיש שנתן עדות שקר מפני שלפי דעתו, מין אוראלי אינו מגע מיני. קלינטון הורשע על ידי בית הנבחרים של ארצות הברית אך זוכה על ידי הסנאט של ארצות הברית כך שלא הודח מתפקידו.
המשך חייה
הרומן הביא לכך שלווינסקי הפכה ידוענית, שכן היא הייתה במוקד הסערה הפוליטית. הסכם החסינות שלה הגביל את מה שהיא יכולה לדבר עליו בפומבי, אך היא הצליחה לשתף פעולה עם מחבר הביוגרפיות אנדרו מורטון בכתיבתו של הספר "סיפורה של מוניקה', הביוגרפיה שלה, שכללה את הצד שלה בפרשת קלינטון. הספר ראה אור במרץ 1999. הוא גם יצאה כסיפור שער במגזין "טיים". ב-3 במרץ 1999 ראיינה ברברה וולטרס את לוינסקי בתוכנית מיוחדת של "20/20" ברשת ABC. התוכנית נצפתה על ידי 70 מיליון אמריקאים, שלדברי ABC הייתה שיא לתוכנית חדשות. לוינסקי הרוויחה כ-500,000 דולר מהביוגרפיה שלה ועוד מיליון דולר מהזכויות הבינלאומיות לראיון עם וולטרס, אך עדיין נאלצה להתמודד עם חשבונות משפטיים גבוהים ועלויות מחיה עם שמירה.
לווינסקי סיפרה כי שרדה את תשומת הלב התקשורתית העזה, בתקופת השערורייה, על ידי סריגה. בספטמבר 1999 היא החלה למכור שורה של תיקים הנושאים את שמה, תחת שם החברה The Real Monica, Inc. הם נמכרו באינטרנט וגם במספר חנויות יוקרה בניו יורק, בקליפורניה, ובלונדון. לוינסקי עיצבה את התיקים ונסעה לעיתים קרובות לפקח על ייצורם בלואיזיאנה.
בתחילת שנת 2000, לוינסקי החלה להופיע בפרסומות בטלוויזיה עבור חברת הדיאטה "ג'ני קרייג", תמורת מיליון דולר. ההסכם עם החברה חייב את לוינסקי להוריד כ-18 קילוגרם או יותר תוך שישה חודשים. לוינסקי אמרה כי למרות רצונה לחזור לחיים פרטיים יותר, היא זקוקה לכסף כדי לשלם שכר טרחה משפטי, והיא האמינה במוצר. דוברת חברת "ג'ני קרייג" אמרה על לוינסקי, "היא מייצגת אישה פעילה של ימינו עם אורח חיים קדחתני. ויש לה בעיות משקל ומאבקי משקל במשך זמן רב. זה מייצג הרבה נשים באמריקה". החברה הפסיקה לפרסם מודעות עם לוינסקי בפברואר 2000, סיימה את הקמפיין שלה לחלוטין באפריל 2000, ושילמה לה רק 300,000 דולר מתוך מיליון הדולרים שהובטחו לה.
במרץ 2002 הופיעה לוינסקי, שכבר לא מחויבת לתנאי הסכם החסינות שלה, בתוכנית ספיישל ברשת HBO, "מוניקה בשחור לבן". בה היא ענתה לשאלות הקהל באולפן על חייה ועל פרשת קלינטון.
בשנת 2003, לוינסקי אירחה תוכנית הכרויות בטלוויזיה, ברשת פוקס, שם ייעצה למתחרות צעירות שבחרו גברים שהוסתרו במסכות. כמה אמריקאים ניסו לארגן חרם על מפרסמים בתוכנית, כדי למחות על ניצולה של לווינסקי. אף על פי כן, התוכנית שודרה וזכתה תחילה לרייטינג גבוה מאוד. אך הרייטינג של התוכנית ירד במהירות, ולאחר עונה אחת בוטלה התוכנית.
בשנת 2005, לווינסקי מצאה שהיא לא יכולה להימלט מאור הזרקורים בארצות הברית, מה שהקשה על חייה המקצועיים והאישיים. היא הפסיקה למכור את קו התיקים שלה ועברה ללונדון, ללמוד פסיכולוגיה חברתית בבית הספר לכלכלה של לונדון. בדצמבר 2006 סיימה תואר שני. כותרתה של התזה שלה הייתה "בחיפוש אחר המושך הבלתי-חלקי: חקר השפעת צד שלישי ופרסום לפני משפט".
חזרה לפעילות ציבורית
במאי 2014, לוינסקי כתבה מאמר למגזין "ואניטי פייר" שכותרתו "בושה והישרדות", ובו דנה בחייה ובשערוריה. היא המשיכה לטעון כי היחסים היו הדדיים וכתבה שבעוד שקלינטון ניצל אותה, מדובר היה בקשר בהסכמה. היא הוסיפה וכתבה: "אני בעצמי מתחרטת מאוד על מה שקרה ביני לבין הנשיא קלינטון...הגיע הזמן לשרוף את כובע הבארט ולקבור את השמלה הכחולה...כדי שאוכל להחזיר את הנרטיב שלי". זמן קצר אחר כך הכריז המגזין "ואניטי פייר", שהיא תהיה בעלת טור, ותכתוב על נושאים רלוונטיים שמעניינים אותה. היא גם החלה להיות פעילה נגד בריונות רשת, ופתחה חשבון טוויטר בו כתבה על עצמה כי היא: "פעילה חברתית, מרצה, כותבת ל'ואניטי פייר' וסורגת דברים בלי שרוולים".
בספטמבר 2018, נאמה לוינסקי בכנס בירושלים. לאחר נאומה היא ישבה עם המארחת, העיתונאית יונית לוי לסדרה של שאלות ותשובות. השאלה הראשונה ששאלה לוי הייתה האם לוינסקי חושבת שקלינטון חייבת לה התנצלות פרטית. לוינסקי סירבה לענות על השאלה וירדה מהבמה. בהמשך צייצה כי השאלה הועלתה בפגישה שקדמה לאירוע עם לוי, ולווינסקי אמרה לה ששאלה כזו אינה מקובלת ושלוי "הפרה את ההסכם בינינו". דובר חברת החדשות, שאירחה את הכנס ומעסיקה של לוי, הגיב כי לוי קיימה את כל ההסכמים שערכה עם לוינסקי ונענתה לבקשותיה.
בנובמבר 2018 לוינסקי חשפה בסדרת דוקמנטרית, "The Clinton Affair", בערוץ A&E, פרטים שטרם סופרו אודות הרומן שניהלה עם קלינטון. הסדרה מעמידה במרכזה את גרסת לוינסקי לפרשייה.
בשנת 2019 היא התראיינה בתוכניתו של ג'ון אוליבר בערוץ HBO, שם הם דנו בחשיבות של פתרון בעיית השיימינג הציבורי, וכיצד מצבה היה שונה אם המדיה החברתית הייתה קיימת בתקופה בה השערורייה פרצה בסוף שנות התשעים.
לוינסקי הייתה שותפה בהפקתה של מיני סדרה על הפרשה, 'סיפור פשע אמריקאי: מוניקה לוינסקי", ששודרה בספטמבר 2021.
לאנה (מתאבקת)
קתרין ג'וי פרי (באנגלית: Catherine Joy Perry; נולדה ב-24 במרץ 1985), הידועה יותר בשם הבמה שלה, לאנה (Lana) היא מתאבקת אמריקאית, שחקנית, רקדנית, דוגמנית, מנהלת היאבקות וזמרת. היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות WWE.
ביוגרפיה
פרי נולדה בגיינסוויל, פלורידה שבארצות הברית, להורים ממוצא פורטוגזי וונצואלי. היא הגדולה מבין כל ארבעת אחיה. במשך כמה שנים מילדותה שהתה פרי בלטביה הסובייטית, שם אביה שימש כמיסיונר נוצרי. פרי ומשפחתה נשארו בלטביה לאחר שהשיבה לעצמה את עצמאותה ב-21 באוגוסט 1991. מגיל צעיר פרי שאפה להיות רקדנית בלט כמו האמא שלה. היא נכחה בבית ספר של האופרה הלאומית של לטביה והחלה לרקוד עימם בגיל 14.
בגיל 17 פרי שבה לארצות הברית ותחילה התגוררה בניו יורק שם רקדה בכמה מרכזי ריקוד ידועים. פרי נרשמה לאוניברסיטת המדינה של פלורידה בעיר טאלאהאסי שם סיימה תואר בריקוד ומשחק.
פרי החלה לקבל חשיפה כאשר נכנסה לקריירת הדוגמנות, כאשר היא מופיעה כפרזנטורית של חברת משקאות האנרגיה, רד בול. לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטה, פרי התמקמה בלוס אנג'לס, קליפורניה, במטרה לעבוד בעסקי הבידור.
קריירת המוזיקה והמשחק
בשנת 2009 פרי הצטרפה ללהקת הבנות "No Means Yes", אשר הוחתמה לחברת התקליטים של ני-יו. הלהקה הוציאה לאור סינגל אחד בשם "Would You Like That" עד שהתפרקה שנה לאחר מכן.
לאחר מכן פרי החלה לעבוד כרקדנית גיבוי לזמרים כמו קרי הילסון, נלי, פינק, אשר ואייקון. היא הופיעה בתפקידי אורח בסרטים כמו פיץ' פרפקט וסרט ההמשך, פיץ' פרפקט 2 ובסדרת הטלוויזיה באנשי. בחודש מרץ 2015 נודע שהיא תככב לצד המתאבק לשעבר וחבר היכל התהילה, אדג', בהפקתה של ה-WWE.
שימוש כמנג'רית של רוסב (2013–2017)
ביוני 2013 נודע כי פרי הוחתמה לחוזה בארגון ה-WWE ונשלחה להתאמן בארגון הפיתוח NXT. את הופעת הבכורה שלה ערכה ב-23 באוקטובר 2013 תחת השם לאנה, כאשר היא משמשת כסקאוטרית למתאבק אלכסנדר רוסב. ב-6 בנובמבר לאנה הפכה להיות ה"שגרירה הסוציאלית" של רוסב ופיתחה דמות המדברת במבטא רוסי שסיימה לימודים במדיניות חוץ. לאנה ערכה את הופעת הבכורה שלה ברוסטר הראשי ב-31 בינואר 2014 בתוכנית סמאקדאון כשהיא ורוסב מופיעים במשך שבועות בסדרת נאומים. בחודש מאי החלה להקדיש את ניצחונותיו של רוסב ל"גיבור" שלה, נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, ותוך כדי מאמצת דמות אנטי אמריקאית ופרו רוסית.
לאנה החלה במתן תגובות שנויות במחלוקת לפני הקרב של רוסב באירוע באטלגראונד כאשר היא מאשימה את ארצות הברית על סדרה של אירועים שקרו בעולם ומשבחת את הנשיא פוטין. למרות שלא הזכירה את המקרה ספציפית, נאמר ברשתות החברתיות שלאנה התכוונה להתרסקות של טיסה 17 של מלזיה איירליינס, שקרתה שלושה ימים קודם למופע. נציג של ה-WWE הגיב על המקרה ואמר מפורשות שלאנה לא התייחסה לאירוע התרסקות המטוס, אלא העלילה היא חלק מבניית הדמויות של לאנה ורוסב, כמו כן התנצל בפני מי שלא הבין בבירור את הנושא עליו דובר באירוע.
ב-3 בנובמבר בפרק של Raw רוסב ניצח את שיימוס כדי לזכות באליפות ארצות הברית, אך הפסיד אותה ברסלמניה 31 לג'ון סינה לאחר שבלי כוונה התנגש בלאנה. באירוע פייבאק, שנערך ב-17 במאי סינה ניצח את רוסב בקרב "אני נכנע" לאחר שלאנה היא זאת שנכנעה בשמו של רוסב. לילה לאחר מכן, לאנה הצדיקה את מעשיה לאחר שהסבירה שרוסב אמר שהוא נכנע בשפה הבולגרית, מאוחר יותר באותו הערב לאנה נישקה את דולף זיגלר, מה שהפך אותה לדמות טובה ולמעשה סיימה את הציוות בינה לבין רוסב. ב-11 באוקטובר לאנה אישרה שהיא התארסה לרוסב במציאות. ב-30 בנובמבר לאנה חזרה, שוב בדמות הרעה.
לאחר היעדרות מהמסך של חודשיים, לאנה חזרה בסוף חודש פברואר כאשר היא מתעמתת מאחורי הקלעים עם ברי בלה. שבועיים לאחר מכן הפריעה לברי בקרב זוגות וגרמה לה להפסיד. כל המעשים הללו הביאו להופעת הבכורה של לאנה כמתאבקת בקרב מקדים באירוע רסלמניה 32 כאשר קבוצתה מפסידה לקבוצתה של ברי בקרב חמש על חמש.
ב-25 באפריל לאנה שבה להיות המנג'רית של רוסב. ב-8 באוגוסט חתונתם של רוסב ולאנה נקטעה על ידי רומן ריינס ושבוע לאחר מכן רוסב התאבק נגד ריינס בקרב שהוגדר בתור "הכבוד של לאנה", אך רוסב הפסיד בקרב זה. בתחילת שנת 2017 רוסב ספג פציעה, מה שהכריח את שניהם להיות מחוץ להופעות בטלוויזיה.
תחרות יחידנית (2017–2021)
ב-11 באפריל נודע שלאנה הועברה מ-Raw לתוכנית סמאקדאון כחלק מהסופרסטאר שייק-אפ (הדראפט לשעבר). ב-6 ביוני לאנה חזרה ופתחה ישירות בריב נגד אלופת הנשים של סמאקדאון, נעמי. באירוע "כסף בבנק" שנערך שבועיים לאחר מכן הפסידה לנעמי בקרב על התואר. היא התאבקה שוב נגד נעמי ב-27 ביוני וב-4 ביולי ובשני הקרבות לאנה היא זו שהפסידה. ב-23 ביולי באירוע באטלגראונד לאנה התחרתה בקרב הדחות מחומש אשר קבע את המועמדת לאליפות הנשים, בקרב זה הודחה לאנה על ידי בקי לינץ'. ב-28 בינואר באירוע הרויאל ראמבל בקרב הראמבל הנשים הראשון בתולדות הארגון נכנסה כמספר ה-13 והודחה על ידי מישל מק'קול. במסגרת הסיבוב הראשון באתגר ה-Mixed Match Challenge לאנה תשתף פעולה ביחד עם בעלה, רוסב, נגד ביילי ואליאס. באתגר זה הצמידה לאנה את ביילי והעניקה לה ולבעלה רוסב ניצחון שהעלה אותם לשלב הבא. כמו כן, הצמדה זו לניצחון היא הניצחון הרשמי הראשון של לאנה בארגון. ב-13 במרץ לאנה ורוסב הודחו מהטורניר לאחר שהפסידו בסיבוב השני לשארלוט פלייר ובובי רוד. באחד הקרבות המקדימים לאירוע רסלמניה 34, לאנה השתתפה בקרב הבאטל רויאל נשים הראשון של רסלמניה. ב-22 במאי, לאנה ניצחה את בילי קיי והעפילה לקרב הסולם מסוג "כסף בבנק" באירוע כסף בבנק. ב-5 ביוני לאנה ואיידן אינגליש הפסידו בקרב זוגות לנעמי וג'ימי אוסו. ב-12 ביוני קבוצתה של לאנה ביחד עם אסקה, בקי לינץ', שארלוט פלייר ונעמי ניצחה את כרמלה, מנדי רוז, סוניה דוויל, בילי קיי ופייטון רויס. באירוע כסף בבנק, שנערך ב-17 ביוני, לאנה התחרתה בקרב ה"כסף בבנק", אך לא הצליחה לנצח בו, בקרב זה ניצחה אלכסה בליס. לאחר מכן, לאנה הפסידה בשני קרבות יחידים לזלינה וגה, המנג'רית העסקית של אנדרדה "סיין" אלמאס, גם ב-31 ביולי וגם ב-7 באוגוסט. לאנה ורוסב הפסידו לזלינה וגה ואנדרדה "סיין" אלמאס בקרב זוגות מעורב במסגרת המופע המקדים לאירוע סאמרסלאם, שנערך ב-19 באוגוסט. יומיים לאחר מכן, הזוגות התחרו שוב והפעם לאנה ורוסב ניצחו לאחר עזרה מצידו של איידן אינגליש. ב-25 בספטמבר, לאנה הפסידה לאלופת הנשים של סמאקדאון, בקי לינץ', בקרב שאינו היה על התואר. ב-2 באוקטובר במסגרת העונה השנייה של אתגר ה-Mixed Match Challenge, לאנה ורוסב הפסידו בקרב הראשון שלהם לנעמי וג'ימי אוסו. שבועיים לאחר מכן, לאנה ורוסב הפסידו לאסקה והמיז במסגרת האתגר. באירוע אבולושן, שנערך ב-28 באוקטובר, לאנה השתתפה בקרב הבאטל רויאל של הנשים, אך הודחה על ידי טמינה. ב-30 באוקטובר, במסגרת אתגר ה-Mixed Match Challenge, לאנה ורוסב הפסידו לשארלוט פלייר ו-AJ סטיילס. ב-20 בנובמבר, לאנה ורוסב הפסידו לכרמלה ו-R-Truth במסגרת אתגר ה-Mixed Match Challenge והודחו רשמית מהתחרות לאחר שרשמו במהלך שלב הבתים ארבעה הפסדים, ללא שום ניצחון. באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-27 בינואר 2019, לאנה הייתה אמורה להיכנס כמספר ה-28, אך בשל פציעתה במהלך הקרב של רוסב בקרב המקדים לאירוע, היא לא הייתה יכולה לקחת חלק בקרב, וכתוצאה מכך לינץ' תפסה את מקומה.
ב-30 בספטמבר בתוכנית Raw, לאנה ביצעה את חזרתה לארגון בתור הדמות ההילית (הבלתי אהובה על הקהל), כשבגדה בבעלה, רוסב, והתנשקה עם בובי לאשלי, במהלך הקרב של רוסב על האליפות האוניברסלית נגד סת' רולינס. ב-20 בינואר 2020, לאנה ובובי לאשלי ניצחו בקרב זוגות מעורב את ליב מורגן ורוסב. באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-26 בינואר, לאנה התחרתה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנסה לקרב כמספר החמישי, אך הודחה על ידי ליב מורגן. ב-27 בינואר וב-3 בפברואר, לאנה נחלה הפסדים בקרבות יחידים לליב מורגן. ב-31 באוגוסט, לאנה הפסידה למיקי ג'יימס. ב-12 באוקטובר, לאנה ניצחה בקרב באטל רויאל אשר קבע את זהות המועמדת לכתר לאליפות הנשים של Raw. ב-26 באוקטובר, לאנה ניצחה את לייסי אוואנס, פייטון רויס וניקי קרוס בקרב מרובע אשר קבע את זהות המשתתפת החמישית והאחרונה לקבוצת Raw לקראת קרב הדחות הנשים המסורתי של אירוע סדרת ההישרדות. ב-2 בנובמבר, לאנה הפסידה בקרב יחידים לניה ג'קס. ב-30 בנובמבר, לאנה ניצחה את שיינה בייזלר. באירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-22 בנובמבר, קבוצת Raw (ניה ג'קס, שיינה בייזלר, לאנה, לייסי אוואנס ופייטון רויס) ניצחה את קבוצת סמאקדאון (ביאנקה בלאייר, רובי ריוט, ליב מורגן, ביילי ונטליה) בקרב הדחות הנשים המסורתי, שבו לאנה הייתה השורדת האחרונה. ב-14 בדצמבר, ג'קס ובייזלר פצעו את ידה ורגלה של לאנה, מה שגרם לא להיות כשירה לקרב הזוגות שלה ביחד עם אסקה באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות נגד ג'קס ובייזלר על אליפות זוגות הנשים של ה-WWE. ב-8 בפברואר 2021, לאנה ניצחה את ניה ג'קס בקרב שולחנות. שבוע לאחר מכן, היא הפסידה כתוצאה מהכנעה לשיינה בייזלר. ב-19 באפריל, לאנה ונעמי ניצחו את ניה ג'קס ושיינה בייזלר בקרב שאינו היה על חגורות האליפות של האחרונות. ב-3 במאי, לאנה ונעמי כשלו בניסיונן לזכות באליפות זוגות הנשים לאחר שהפסידו לאותן ג'קס ובייזלר. ב-31 במאי, לאנה ונעמי הפסידו לדנה ברוק ומנדי רוז.
מריה פאשה
החיים בגרמניה
המרשטיין נולדה ב-1909 במגדבורג, אחת משבעה ילדים שנולדו למריה פון לוטביץ (בתו של ולטר פון ליטוויץ) ולקורט פון המרשטיין-אקוורד, גנרל שלימים ישמש כמפקד העליון של הרייכסווהר בשנות ה-30 של המאה ה-20. היא ואחיה עודדו לחקור רעיונות אינטלקטואליים ופוליטיים; היו לה חברים יהודים ואיתם תכננה לעבור לארץ ישראל. היא נרשמה לבית ספר ציבורי שבו יכלה ללמוד חקלאות, והמשיכה את לימודיה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין.
לאחר עלייתו של אדולף היטלר לשלטון בשנת 1933, פאשה עזרה ליהודים ואינטלקטואלים להימלט מגרמניה על ידי כך שלקחה אותם לפראג על האופנוע שלה. היא גם סיפקה לקהילה היהודית ומתנגדים לנאצים בפראג עיתונים והזהירה אותם מפני תוכניות של הנאצים שלמדה מאביה. ב-1935 היא נישאה לג'ון ה. פאשה, ממוצא יהודי שאביו, הנס פאשה, היה פציפיסט ידוע. מריה וג'ון עברו לארץ ישראל לזמן קצר לפני שחזרו לגרמניה בגלל התפרצות טיפוס הבטן. הם היגרו ליפן לאחר מספר חקירות שנערכו על ידי הגסטפו. אביה של מריה תכנן ללא הצלחה להרוג את היטלר ב-1939, ושניים מאחיה השתתפו בקנוניה נוספת להרוג את היטלר ב-1944; אמה ושני אחיה נכלאו במחנות ריכוז עד סוף מלחמת העולם השנייה.
החיים בארצות הברית
מריה וג'ון פאשה חיו מספר שנים ביפן, שם נולדו כל ארבעת ילדיהם, אך היגרו לסן פרנסיסקו ב-1948 עקב חשש מקהילת הגולים הגרמנית וממעקב על ידי המשטרה היפנית. בסן פרנסיסקו, מריה ניקתה בתחילה בתים בזמן שג'ון עבד במפעל שימורים של עגבניות. היא המשיכה להיות חוקרת ספרות, ודיברה בגרמנית, צרפתית, רוסית ואנגלית. בשלב מאוחר יותר, היא התגוררה בבית אבות יהודי בסן פרנסיסקו; היא הייתה התושבת הלא-יהודית השנייה אי פעם של המתקן. היא מתה בסן פרנסיסקו ב-21 בינואר 2000 מאי-ספיקת לב.
פאשה היה נושא לסרט דוקומנטרי משנת 1999, "אומץ שקט: מריה תרז פון המרשטיין והקרב שלה נגד הנאציזם", שמומן על ידי ארגון בני ברית וממשלת גרמניה.
לפני זמננו
לפני זמננו (אנגלית: before present, תכופות מקוצר לראשי התבות BP) היא ספירת זמן מקובלת במדעים רבים דוגמת ארכאולוגיה פרהיסטורית, פלאונטולוגיה, גאולוגיה ואסטרונומיה. היא משמשת לתיארוך מאורע עתיק, באמצעות מספר השנים שחלפו מאז התרחשותו ועד זמן הווה.
סימונים דומים
סימונים דומים נוספים הנפוצים בספרים ופרסומים מדעיים הם:
השיטה וחסרונותיה
השיטה משמשת בדרך-כלל לציון גיל מאורעות בני עשרות אלפי שנים לפחות, ולעיתים קרובות מיליוני שנים ואף מיליארדי שנים. בטווחי זמן אלה, הפרש הזמן בין ציון "לפני הספירה" לבין ציון "לפני זמננו" (מעט יותר מאלפיים שנה בתחילת המאה ה-21) הוא זניח. הפרש זה קטן לרוב משולי הדיוק של שיטת התיארוך בה השתמשו, המצוינים בסימן ±.
השגיאה הנובעת מן השוני בתאריך המדויק של זמן הווה קטנה אף יותר, בהנחה שהעושה שימוש בשיטה חי במאות השנים האחרונות. עם זאת, שגיאה זו עלולה להיות משמעותית בתיארוך פחמן 14, אשר משמש לעיתים קרובות למדידת גילים בני אלפי שנים בלבד. לכן, בתיארוך וכיול באמצעות שיטה זו מקובל כי הפירוש התקני של "לפני זמננו" הוא הזמן שחלף מן האירוע ועד שנת 1950 לספירה. תקן זה נובע מכך שתיארוך פחמן 14 פותח בשנות ה-50 של המאה ה-20.
שימושים
שיטת ספירה זו מצויה ביסודם של מדעים רבים החוקרים אירועים עתיקים. בדרך זו הורכב לוח הזמנים הגאולוגי, הקובע את השתייכותן של שכבות סלע לעידן מסוים על-פי הסטרטיגרפיה שלהן והימצאות מאובנים.
באופן דומה נעשה בה שימוש באסטרונומיה ובקוסמולוגיה, למשל בתאוריית המפץ הגדול ובקביעת גילה והתפתחותה של מערכת השמש.
דוגמאות נוספות לשימוש בשיטה הן אנתרופולוגיה וארכאולוגיה העוסקות בחקר האדם ותרבותו בתקופות היסטוריות ופרהיסטוריות.
זכויות להט"ב באוקלהומה
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במדינת אוקלהומה שבארצות הברית התקדמו במאה ה־21. עם זאת, להט"בים באוקלהומה עדיין עשויים לחוות מספר קשיים שהטרוסקסואלים אינם חווים מבחינת החוק. נישואים חד־מיניים וכן אימוץ על ידי זוגות חד־מיניים חוקיים באוקלהומה מאוקטובר 2014, אך חוקי המדינה אינם אוסרים אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, וההערכה היא שבערך 62,000 עובדים להט"בים באוקלהומה עשויים להיות חשופים לאפליה בתחום העבודה.
מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק
פעילות מינית של אנשים מאותו המין חוקית באוקלהומה משנת 2003, כשבית המשפט העליון של ארצות הברית ביטל את חוקי מעשי הסדום בכל המדינות שבהן היו חוקים כאלה בפסק דין לורנס נגד טקסס.
נישואים חד־מיניים
באפריל 2004 אושר איסור חוקתי על נישואים חד־מיניים באוקלהומה, לאחר שהסנאט של המדינה הצביע בעד האיסור ברוב של 38–7 ובית הנבחרים הצביע בעדו ברוב של 92–4. ב־2 בנובמבר 2004 אזרחי אוקלהומה אישרו במשאל עם תיקון לחוקת המדינה, שאוסר להכיר בנישואים חד־מיניים ובכל זכות חוקית אחרת לזוגות שאינם נשואים. משאל העם עבר ברוב של 76%–24%.
ב־14 בינואר 2014 השופט טרנס קרן, שכיהן כשופט בבית המשפט המחוזי במחוז הצפוני של אוקלהומה, קבע שההחלטה שהתקבלה במשאל העם בנובמבר 2004 אינה חוקתית. בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית אישר את החלטת בית המשפט המחוזי ב־18 ביולי 2014.
ב־6 באוקטובר 2014 בית המשפט העליון של ארצות הברית דחה את הערעור של מדינת אוקלהומה ואישר באופן סופי את החלטת בית המשפט המחוזי, שלפיה האיסור על נישואים חד־מיניים אינו חוקתי. לאחר שבית המשפט דחה את הערעור, מספר מחוזות במדינה, בהם מחוז אוקלהומה, החלו להנפיק רישיונות נישואים לזוגות חד־מיניים.
אימוץ והורות
אוקלהומה מתירה אימוץ לזוגות נשואים וכן למבוגרים יחידים שאינם נשואים, ללא קשר לנטייה מינית. משמעות הדבר היא שזוגות חד־מיניים מורשים לאמץ ילדים במשותף במדינה החל מ־6 באוקטובר 2014, כשנישואים חד־מיניים הפכו לחוקיים.
באוגוסט 2007 בית המשפט הפדרלי העשירי לערעורים של ארצות הברית הורה למדינת אוקלהומה להנפיק תעודת לידה מתוקנת עבור ילד שאומץ על ידי זוג חד־מיני שנישא במדינה אחרת. לפי קביעת בית המשפט, על תעודת הלידה המתוקנת להציג את שמותיהם של שני ההורים המאמצים.
חוק שנחתם על ידי מושלת אוקלהומה מרי פאלין במאי 2018 מאפשר לסוכנויות אימוץ לסרב למקם ילדים בבתים מסוימים אם הדבר מפר את האמונה הדתית או המוסרית שלהן. החוק ספג התנגדות מקבוצות שפועלות לזכויות להט"ב, בטענה שהוא מתיר אפליה נגד להט"בים שמעוניינים לאמץ ילדים.
הגנה מפני אפליה
[[קובץ:Oklahoma counties and cities with sexual orientation and gender identity protection.svg|ממוזער|שמאל|300 פיקסלים|ערים באוקלהומה שבהן יש תקנות האוסרות אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בתחום העבודה:
]] חוקי אוקלהומה אינם כוללים הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
עם זאת, בעיר נורמן ישנה מדיניות האוסרת אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית בהעסקת עובדים, בדיור ובשירותים ציבוריים. כמו כן, בערים אדמונד, אוקלהומה סיטי וטלסה החוק אוסר אפליה על רקע נטייה מינית במקומות עבודה ציבוריים.
פשעי שנאה
חוק פשעי השנאה של אוקלהומה אינו כולל פשעים שנעשים על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית. עם זאת, חוק פשעי השנאה הפדרלי של ארצות הברית כולל פשעים כאלה החל משנת 2009.
טרנסג'נדריות ושינוי מגדר
מדינת אוקלהומה מאפשרת לטרנסג'נדרים לשנות את מגדרם החוקי לאחר הצגת צו של בית משפט המאשר זאת. אין חובה לעבור ניתוח לשינוי מין לשם כך.
באוגוסט 2018 בית ספר מקומי בעיירה אשילה נסגר למספר ימים עקב חשש ביטחוני, לאחר שתלמידה טרנסג'נדרית בת 12 קיבלה איומי רצח וכן איומי קטיעת איברים, הצלפות וסירוס מאחד ההורים של תלמיד אחר בכיתתה.
המשמר הלאומי
בינואר 2012 מייק ריינולדס, נציג בבית הנבחרים של אוקלהומה, העלה הצעת חוק שמטרתה להסדיר מדיניות מקומית של "אל תשאל, אל תספר" במשמר הלאומי של אוקלהומה. (מדיניות זו מנעה בעבר מהומוסקסואלים ומלסביות לשרת בצבא ארצות הברית באופן גלוי, עד שבוטלה בשנת 2011.) הצעת החוק נדחתה בפברואר 2012.
ביוני 2013 בית המשפט העליון של ארצות הברית ביטל את סעיף 3 בחוק ההגנה הפדרלי על נישואים, שהגדיר נישואים כאיחוד בין גבר לאישה בלבד. לאחר פסיקת בית המשפט העליון, מחלקת ההגנה של ארצות הברית ביקשה מהמדינות להוסיף בני זוג של הומוסקסואלים ושל לסביות שמשרתים במשמר הלאומי לתוכניות ההטבה הפדרליות. אוקלהומה רשמה מספר זוגות חד־מיניים בתוכניות ההטבה עד ספטמבר 2013, כשהמושלת הרפובליקנית מרי פאלין דרשה להפסיק לעשות זאת. ב־31 באוקטובר 2013 צ'אק הייגל, מזכיר ההגנה של ארצות הברית דאז, קרא לכל המדינות לרשום בני זוג של חיילים להט"בים לתוכניות ההטבה. ב־6 בנובמבר 2013 המושלת פאלין הודיעה שחיילים להט"בים המשרתים במשמר הלאומי של אוקלהומה יוכלו לבקש הטבות עבור בני זוגם בשירותים הנמצאים בבעלות ממשלתית פדרלית בלבד, אך לא בשירותים הנמצאים בבעלות של מדינת אוקלהומה. לאחר שמחלקת ההגנה של ארצות הברית התנגדה לתוכנית, פאלין הודיעה שכל הזוגות הנשואים, ללא קשר לנטייה מינית, יוכלו לבקש הטבות רק בשירותים הנמצאים בבעלות ממשלתית פדרלית.
דעת קהל
סקר שנערך בשנת 2017 על ידי המכון הציבורי לחקר דת (PRRI) מצא ש־53% מתושבי אוקלהומה תומכים בנישואים חד־מיניים, בעוד ש־36% מתנגדים ו־10% לא בטוחים או מחזיקים בעמדה נייטרלית.
הומבורג
הוֹמבוּרג (בגרמנית: Homburg) היא בירת מחוז זארפלאץ שבמדינת חבל הסאר שבגרמניה. זוהי העיר השלישית בגודלה בחבל הסאר. בעיר שוכנת המחלקה לרפואה של אוניברסיטת חבל הסאר. בהומבורג פועלת מבשלת הבירה של חברת קרלסברג. מעסיקים נוספים בעיר הם חברת הצמיגים הצרפתית מישלן וחברת כלי העבודה בוש.
הומבורג ממוקמת בצפון מחוז סארפלאץ-קרייס, בקרבת הגבול של החבל עם מדינת ריינלנד-פפאלץ ולא הרחק מגבול צרפת. העיר שוכנת במרחק של 16 ק"מ מהעיר נוינקירכן ובמרחק של 36 ק"מ מבירת החבל זארבריקן. להומבורג הוענקו זכויות ב-1330 וב-1558 והיא הייתה נחלתם של הרוזנים של הומבורג. שטח העיר חולק ב-1499 בין בית נסאו-סארבורגן (Nassau-Saarbrücken) לבין בית פלאץ-צווייבריקן (Pfalz-Zweibrücken). ב-1815 הפכה העיר לחלק מממלכת בוואריה וב-1920 היא הייתה לחלק מחבל הסאר.
כיכר השוק של העיר מוקפת בבניינים מהמאה ה-17 ושרידיו של מבצר הוהנבורג (Hohenburg ), שנבנה במאה ה-12, ושל מבצר קרלסברג, שנבנה בשנים 1778-1785 ונהרס ב-1793, נמצאים בסמוך.
בריסאיס
מיתולוגיה
על פי המיתולוגיה, בריסאיס הייתה בתו של בריסאוס, אולם לא צוין שמה של אמה. היו לה שלושה אחים שמתו בפשיטה על לירנסוס.
כאשר הוביל אכילס את ההתקפה על לירנסוס במהלך מלחמת טרויה, הוא שבה את בריסאיס והרג את הוריה ואת אחיה. לאחר מכן היא ניתנה לאכילס כפרס מלחמה, להיות פילגשו. באיליאדה, כמו ביוון המיקנית, נשים שבויות כמו בריסאיס היו שפחות וניתן היה לסחור בהן בקרב הלוחמים.
על פי הספר הראשון של האיליאדה, כאשר אגממנון אולץ על ידי אפולו לוותר על שפחתו שלו, כריסאיס, הוא דרש לקבל את בריסאיס כפיצוי. הדבר עורר מריבה עם אכילס שהגיעה לשיאה עם מסירתה של בריסאיס לאגממנון ונסיגה מתמשכת של אכילס מהקרב. להיעדרו היו השלכות הרות אסון עבור היוונים. למרות הצעותיו הגדולות של אגממנון להעניק לו אוצר ונשים, הוא לא שב ללחימה עד מותו של פאטרוקלוס.
אכילס כעס על אגממנון, ורתח מזעם באוהלו כי אגממנון העז להעליב אותו על ידי גזילת הפרס שהוענק לו. כשחזר אכילס ללחימה כדי לנקום את מותו של פאטרוקלוס ואגממנון החזיר לו את בריסאיס, נשבע אגממנון לאכילס שלא שכב איתה.
כאשר אודיסאוס, איאס ופויניקס מבקרים אצל אכילס כדי לנהל משא ומתן על חזרתה בספר התשיעי, אכילס מתייחס לבריסאיס כאשתו או כלתו. הוא טוען כי אהב אותה ככל שגבר אוהב את אשתו, ובשלב מסוים השתמש במנלאוס והלנה כדי להתלונן על חוסר הצדק בכך ש'אשתו' שנלקחה ממנו. השקפה משפחתית רומנטית זו על מערכת היחסים שלהם מנוגדת לספר ה-19, בו מדברת בריסאיס עצמה. כשהיא מקוננת על מותו של פאטרוקלוס, היא תוהה מה יקרה לה ללא התערבותו למענה, ואומרת שפאטרוקלוס הבטיח לה שהוא יביא את אכילס להפוך אותה לאשתו החוקית.
מרידת ניקה
מרידת ניקה (ביוונית: ἡ Νίκα Στάσις) או מהומות ניקה (ביוונית: Στάση του Νίκα) הייתה אירוע שהתרחש במשך שבוע בקונסטנטינופול בינואר 532, במהלך תקופת שלטונו של יוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית. מהומות ניקה היו המהומות האלימות ביותר שהתרחשו בקונסטנטינופול עד שנה זו: מחצית העיר נשרפה ונהרסה ו30,000-35,000 אנשים נהרגו. הן נחשבות עד היום למהומות הקשות ביותר בתקופת שלהי העת העתיקה.
ברקע לפרוץ המהומות, המיסים הכבדים וצמצום המשק באימפריה הביזנטית לאחר החובות הכבדים שהותירה מלחמת איבריה נגד האימפריה הפרסית. במיוחד היה שנוא הממונה על הצמצומים, הפרפקט פראטורי, יואנס מקפדוקיה.
המורדים הורכבו בתחילה מאוהדי הקבוצות של מרוצי המרכבות בבירה, ובהמשך הצטרפו אליהם סנאטורים רבים ובכירי ממשל העיר.
פירוש השם "ניקה" הוא "ניצחון"', או "לכבוש" ביוונית, וזו הייתה ססמתם של המורדים.
הסיעות
ארגונים אשר במקור היו אחראים על ארגון משחקי קרקס. במקור חולקו ל-4 קבוצות לפי צבעים - כחולים, ירוקים, לבנים ואדומים. הסיעות הכחולות והירוקות היו היריבות העיקריות.
עם השנים, היריבות בין הקבוצות ותומכיהן גדלה, וקיבלה משמעות פוליטית, כאשר אפילו שכונות בתוך עיר הבירה חולקו בהתאם לאוהדים השונים.
הקיסר יוסטיניאנוס ואשתו תיאודורה, היו אוהדים מוכרים של הקבוצה הכחולה.
ההוצאה להורג שנכשלה
ביום ראשון, 10 בינואר 532, איודאימון, מושל העיר קונסטנטינופול, הורה על הוצאה להורג של מספר פושעים שהואשמו ברצח. שניים מהנידונים להורג, אחד מן הסיעה הכחולה ואחד מן הסיעה הירוקה היריבה, נשלחו לתלייה בגרדום. כאשר נתלו, הגרדום נשבר, והשניים נפלו על הרצפה בעודם חיים. הקהל שצפה במחזה, טען שזוהי התערבות אלוהית, וקרא לחנינתם. נזירים ממנזר St. Konon הצליחו להבריח את השניים אל מנזר St Lawrence והגנו עליהם שם.
איודאימון שלח כוח צבאי לצור על המקום, כאשר הנזירים והשניים כלואים בפנים.
מהלך האירועים
ביום שלישי, 13 בינואר, נערכו מרוצי המרכבות בהיפודרום העיר. תוכננו לאותו יום 24 מרוצי מרכבות, כאשר הקהל ביציעים מחולק לפי הסיעות - הכחולה והירוקה. מתחילת המרוצים ועד למירוץ ה-22, הקהל קרא לקיסר לחון את הפושעים הנמלטים. לאחר שלא קיבלו מענה על ידי הקיסר, התאחדו האוהדים וקראו "יחי הכחולים והירוקים"!
האוהדים המאוחדים החלו במהומות תוך קריאות Nika (ניצחון), והקיסר ואנשיו ברחו אל הארמון אשר היה מחובר ליציע המלכותי, והתבצרו בפנים.
המורדים עזבו את ההיפודרום והגיעו בערב למפקדת הצבא וכלא העיר, הפרטוריום, ודרשו את שחרור הנמלטים הכלואים במנזר. משלא קיבלו תשובה, פרצו המורדים לכלא, שרפו את המקום והרגו את פקידי הממשל שבו.
המורדים המשיכו במהומות, והחלו לשרוף אזורים נרחבים בעיר - כנסיית איה סופיה, מרחצאות זוקסיפוס, בתי העשירים, ומבני ציבור נוספים בחצר הקיסר.
המורדים קראו לקיסר להרוג את שלושת האנשים, ויוסטיניאנוס החליט לפטרם בתקווה להרגעת המהומות.
אך ביום החמישי למהומות, הורה הקיסר על גירושם של שני אחייניו של הקיסר הקודם לו, אנסטסיוס הראשון. האחיינים, היפאתיוס ופומפיאוס, שירתו בתפקידים בכירים בממשל יוסטיניאנוס, גורשו מהארמון לביתם, ככל הנראה עקב חשש הקיסר לכך שיצטרפו אל המורדים.
אך כעת, מששמעו המורדים על כך, הגיעו לביתם וקראו להכתרת היפאתיוס לקיסר, במקומו של יוסטיניאנוס.
הכתרתו של היפאתיוס
הכרוניקאי יואנס מלאלס, מספר כי המורדים לקחו את היפאתיוס ל, הלבישו אותו בבגדים מלכותיים והניחו לראשו כתר. לאחר מכן, המורדים והיפאתיוס חזרו להיפודרום, והושיבו את היפאתיוס בכס המלכותי ביציע הקיסר. גם יואנס וגם פרוקופיוס, מספרים כי היפאתיוס התנגד בהתחלה להכתרה, אך מששמע על כך שהקיסר עדיין מבוצר בארמון, החליט לקבל את דעת ההמונים והכריז על עצמו כקיסר.
התלבטותם של יוסטיניאנוס ותאודורה
במהלך המהומות, התבצרו הקיסר ואשתו בארמון. השניים התלבטו ביחד עם יועציהם האם עליהם להישאר בעיר ולהסתכן במותם, או לברוח ובכך לפרוש מתפקידיהם. תאודורה הקיסרית, קראה ליוסטיניאנוס ואמרה כי עליהם להישאר ולהילחם, מאחר שמבחינתה היא מעדיפה למות מאשר להפסיק ולשרת כקיסרית:
דיכוי המהומות
מונדוס הוביל כוח אל עבר הכניסה הדרומית המשויכת עם הירוקים, ובליסאריוס הוביל את כוחותיו אל הכניסה הצפונית המשויכת לכחולים. לאחר שנתקלו בהתנגדות חזקה משתי הכניסות, החליט בליסאריוס לנסות ולהסתנן עם כוח קטן יותר היישר אל היציע המלכותי, שם שהה היפאתיוס, הקיסר החדש.
בליסאריוס אסר את היפאתיוס ופומפיאוס, והרג את תומכיהם. בינתיים, שאר הכוחות אשר כיתרו את המורדים מצפון ומדרום, החלו לטבוח בהמוני המפגינים בתוך ההיפודרום, והביאו למותם של כ-30,000 איש.
סיום המהומות
היפאתיוס ופומפיאוס הובאו לפני יוסטיניאנוס, וטענו כי פעלו בחשאי למענו - הם הביאו את כלל המורדים אל ההיפודרום כדי להקל על יוסטיניאנוס לחסל את המהומות. פרוקופיוס בעצמו מעלה את הטענה כי ייתכן והיפאתיוס גורש מהארמון בתחילת המהומות, מתוך כוונה להפוך אותו למרגל אצל המורדים.
אך יוסטיניאנוס פנה אל השניים, ואמר להם כי אם הם אכן היו פועלים בשירותו, הם היו מורים למורדים על הפסקת המהומות עוד לפני כן, ובכך מונעים את שריפתה של העיר.
השניים נכלאו, והוצאו להורג ביום שלישי, 19 בינואר 532. בכך הסתיימו המהומות, והקיסר יוסטיניאנוס החל לבנות מחדש את העיר ההרוסה.
אלית ובר
אלית ובר (נולדה ב-3 בינואר 1972) היא במאית תיאטרון, בובנאית וביבליותרפיסטית. ביצירותיה משלבת תיאטרון בובות עם מחול, אנימציה ועוד.
הושפעה מאומני בובות בין-לאומיים כמו פרנק זונלה, אילקה שונביין, פיליפ ז'אנטי , ניקול מוסו ונוויל טרנטר.
גדלה בפתח תקווה ולמדה בתיכון ישורון בעיר. בוגרת מצטיינת של בית הספר לתיאטרון חזותי, ובעלת תואר ראשון בתיאטרון ותואר שני בטיפול ביבליותרפיה, שניהם מסמינר הקיבוצים.
חיים אישיים
ובר היא גרושה ואם לילדה. מתגוררת בכרכור.
RNA פולימראז II
RNA פולימראז II הוא אנזים הנמצא בתאים אֵיקַרְיוֹטִיים. הוא מזרז שעתוק של DNA ל־mRNA, snRNA ו-microRNA ראשוניים. לרוב האורגניזמים יש 12 תתי-יחידות של RNA פולימראז II, עם מסה של 550 kDa. RNA פולימראז II הוא הסוג הנחקר ביותר של RNA פולימראז. מספר רב של גורמי שעתוק דרוש לקישור לפרומוטורים ולתחילת השעתוק.
CTD
ב-RNA פולימראז נמצא מתחם קצה C (C-terminal domain; CTD) - חלק זה אחראי על תחילת השעתוק, על תהליך ה-capping בקצה ה-5' וקישור של ספלייסוזום עבור שחבור. הרצף מורכב לרוב מעד 52 רצפים חוזרים של חומצות האמינו Tyr-Ser-Pro-Thr-Ser-Pro-Ser. ה-CTD הוא נקודת השקה בין מערכת השעתוק למערכת עיבוד ה-RNA - כאשר הודות למודיפקיציות זרחון שונות שלו מסוגלים להיקשר אליו פקטורים שונים המעורבים בתהליכי עיבוד RNA.
קריגסמרינה
ה"קְרִיגְסמָרִינֶה" (בגרמנית: Kriegsmarine, בתרגום לעברית: "צי המלחמה") היה שמו של צי המלחמה של גרמניה הנאצית בין השנים 1935–1945. הוא החליף את ה"רייכסמרינה" ("הצי של הרייך").
מהפכת יולי 1830
מהפכת יולי 1830 (בצרפתית: Révolution de Juillet en 1830 או שלושת הימים המהוללים; בצרפתית: Les Trois Glorieuses) היא כינוי לחילופי שלטון בצרפת שבהם הדיח המעמד הבינוני מהשלטון את המלך שארל העשירי והעלה תחתיו את המלך לואי פיליפ. על אף שלאחר המהפכה נותר המשטר בצרפת מונרכיה, רבים רואים במהפכה זו מעבר מ"המשטר הישן", משטרו של בית בורבון, לצורה מרוככת יותר של מונרכיה המכונה המונרכיה של יולי. המהפכה מכונה בצרפתית "les trois glorieux" היות שהיא נמשכה שלושה ימים בלבד (29 עד 31 ביולי).
קריגסמרינה
היסטוריה
על פי תנאי הסכם ורסאי הותר לגרמניה להחזיק צי מלחמתי מינימלי. מיד עם עלות הנאצים לשלטון ב-1933 החל היטלר להתעלם מהגבלות רבות של ההסכם והאיץ את התחמשותה מחדש של גרמניה. ההסכם הימי האנגלי-גרמני מ-18 ביוני 1935 הרשה לגרמניה לבנות צי השווה בגודלו ל-35% מהדחק אוניות השטח של בריטניה ול-45% מהדחק הצוללות שלה; ממדי אוניות המערכה הוגבלו ל-35,000 טון לכל היותר. לאחר משבר חבל הסודטים ב-1938 פסקה גרמניה להעמיד פנים כאילו היא דבקה בהגבלות ההסכם על צייה המלחמתי.
תוכנית הבנייה הימית הגרמנית, שקיבלה את הכינוי "תוכנית צֶט" (Plan Z) ואשר הכנתה הושלמה ב-1938, כללה בניית כ-800 אוניות במשך שמונה השנים הבאות (1938-1947), ובהן 10 אוניות מערכה וסיירות-קרב, 4 נושאות-מטוסים, 15 אוניות מערכה זוטות (Panzerschiffe, Pocket Battleships), חמש סיירות כבדות, 44 סיירות קלות, 158 משחתות וספינות טורפדו, 249 צוללות ועוד מספר רב של כלי שיט קטנים יותר. מצבת כוח האדם של הצי תוכננה לעלות ל-200,000 איש ויותר.
הבנייה המהירה של הצבא וחיל האוויר הגרמניים בעת ובעונה אחת הצריכו מאמצים ומשאבים עצומים, ולכן לא התקדם מימוש תוכנית הבנייה הימית במידה ניכרת עד פרוץ מלחמת העולם השנייה. ואומנם, ביצועה החל רק בינואר 1939, עם תחילת בנייתן של שתי אוניות מערכה מדגם H. ב-1 בספטמבר 1939 מנה כוח האדם של הצי 78,000 איש בלבד, והוא לא היה מוכן כלל ועיקר לתפקידו העיקרי במלחמה. מאחר שהגרמנים ציפו לניצחון מהיר ביבשה, נדחתה למעשה "תוכנית צט", והמשאבים שיועדו מלכתחילה לביצועה הועברו בחלקם הגדול לבניית צוללות.
הפעולה המבצעית הראשונה של ה"קריגסמרינה" ארעה במהלך מלחמת האזרחים בספרד, כאשר אוניות גרמניות -יחד עם כוחות ימיים של בריטניה, צרפת ואיטליה - סיירו לאורך חופי ספרד כדי לאכוף את אמברגו הנשק הבינלאומי. האוניות הגרמניות סיירו בין אלמריה (Almería) וולנסיה (Valencia) שלחופי הים התיכון. למעשה, נוצלה הנוכחות הגרמנית להענקת סיוע לכוחות הלאומניים של פרנקו. בתגובה לכך הפגיזו ב-29 במאי כוחות רפובליקנים ספרדיים באיביזה את אוניית המערכה זוטא (Panzerschiff) "דויטשלנד" (Deutschland) והסבו לה נזקים.
הקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה
הפעולות העיקריות של ה"קריגסמרינה" במהלך השנה הראשונה למלחמת העולם השנייה היו קרב נהר לה פלטה והטבעת אה"מ "רויאל אוק" (HMS Royal Oak). באותה שנה החל גם הקרב על האטלנטי, אם כי הצוללות הגרמניות סבלו ממחסור בנמלים טובים מהם יכלו לתקוף את הספנות של בעלות הברית.
באפריל 1940 השתתף הצי בפלישה לנורווגיה (מבצע ווסראיבונג, Weserübung). אבדותיו היו כבדות למדי, ובהן הסיירת הכבדה "בליכר" (Blücher), שהוטבעה באוסלו, ועוד עשר משחתות. הוא עצמו הטביע כמה אוניות בריטיות, ובהן נושאת המטוסים "גלוריוס" (HMS Glorious).
כתוצאה מן האבדות במערכה על נורווגיה, רק קומץ אוניות גדולות היו מוכנות לפלישה המתוכננת לבריטניה בקיץ 1940 (מבצע "ארי הים", Unternehmen Seelöwe), פעולה שמעולם לא בוצעה. לאחר נפילת צרפת וכיבוש נורווגיה נמצאו הצוללות הגרמניות קרובות הרבה יותר לנתיבי הספנות הבריטיים באוקיינוס האטלנטי. בתחילה חסרו לשיירות הבריטיות אוניות-ליווי המצוידות במכ"ם, ולכן היה קשה ביותר לגלות את הצוללות במהלך ההתקפות העל-מימיות הליליות שלהן. שנה זו הייתה אפוא מן המוצלחות ביותר לצוללות הגרמניות, אם מודדים את תפוסת אוניות הסוחר אותן הטביעו בהשוואה למספר הצוללות שאבדו.
איטליה נכנסה למלחמה ביוני 1940, אז גם החל הקרב על הים התיכון. מספטמבר 1941 עד מאי 1944 הועברו אליו כ-62 צוללות גרמניות, כשהן חומקות בעד הבסיס הימי הבריטי בגיברלטר. הצוללות הגרמניות שפעלו בים התיכון הטביעו 24 אוניות מלחמה של בעלות הברית (12 משחתות, 4 סיירות, 2 נושאות מטוסים ואוניית מערכה אחת) ו-94 אוניות סוחר (בתפוסה של 449,206 טון). אף אחת מהצוללות הללו לא שבה יותר לגרמניה, מאחר שכולן טבעו בקרב או הוטבעו בכוונה תחילה על ידי צוותיהן בסוף המלחמה.
ב-1941 הטביעה "ביסמרק" (Bismark), אחת מאוניות המערכה הגרמניות החדישות, את "אה"מ הוד" (HMS Hood) בשעה שהבקיעה לעצמה דרך אל האוקיינוס האטלנטי כדי לפשוט על אוניות הסוחר של בעלות הברית. גורלה לא אחר לבוא, וב - 27 במאי 1941 "ביסמרק" הותקפה על ידי כוחות עדיפים בהרבה והוטבעה.
מהפכת יולי 1830
רקע היסטורי
שארל האמין כי מונרכיה אבסולוטית היא צורת השלטון הטובה ביותר. רבות מפעולותיו גרמו לחשש בקרב המעמד הבינוני. הוא החל לעודד את הכנסייה, והעביר אליה את השליטה במערכת החינוך. במעשה זה לא רק פגע ברגשות רבים, אלא גם גרם לפילוג במחנה המלוכני עצמו. מקורביו של שארל היו ישועים, זרם קיצוני אף בקרב אנשי הכנסייה, ורבים מהמונרכיסטים ומאנשי הכנסייה המתונים חששו מפניו. כמו כן חילק פיצויים בסכום ניכר לגולים מקרב האריסטוקרטיה שאיבדו את אחוזותיהם. הפיצויים היוו נטל על קופת המדינה, והשגת הכספים לשילומם נעשתה באמצעות תכסיס פיננסי של פגיעה בערכן של איגרות חוב ממשלתיות, פעולה שפגעה ברבים מאנשי המעמד הבינוני.
בינואר 1828, לאחר שבבחירות לבית הנבחרים השיגה האופוזיציה רוב, התפטר הרוזן וייל, ראש הממשלה החריף והתככן, שליווה את מלוכתו של שארל ואת מלוכתו של קודמו, לואי השמונה עשר. וייל עמד מאחורי רבים מהצעדים הקיצוניים של שארל, אך הצליח לעשות זאת בתבונה ובאורך רוח. את מקומו של וייל תפס הרוזן מרטיניאק, שנודע כמתון ופייסני. עלייתו של מרטיניאק לעמדת כוח הייתה אך ויתור פרסונלי מצדו של שארל. עקרונותיו הקיצוניים של המלך נותרו בעינם. מרטיניאק נקט בצעדים כהסרת הצנזורה על העיתונות והקטנת כוחם של הישועים. על אף שבכוחה של מדיניות זו היה לשמור על מלכותו של שארל, שארל קצר הרואי החליף את מרטיניאק ב-1829 בנסיך דה פוליניאק, אחד מהגולים ששבו מגלותם, והיה אדם בעל חזון מלוכני קיצוני, כמלכו שארל.
פוליניאק קיווה כי יהיה בכוחן של הצלחות במדיניות החוץ להסיט את תשומת הלב מן המשטר הקיצוני מבית. ואכן בתקופה זו נחלה צרפת הצלחה בקרב נבארינו (קרב ימי גדול שנערך ב-20 באוקטובר 1827 בין הצי הטורקי ובין כוחות משולבים של בריטניה, צרפת ורוסיה, במסגרת מלחמת העצמאות של יוון), והחלה במפעל הקולוניאלי הגדול של כיבוש אלג'יריה.
ביולי 1830 החליט פוליניאק לפתור את חילוקי הדעות שלו עם בית הנבחרים בנוגע לפררוגטיבה המלכותית - באמצעות צווים שבהם פיזר את הפרלמנט, הקטין את רשימת הזכאים לבחור ב-75% ודיכא את העיתונות.
המרד
הצלחתם המהירה של "שלושת ימי התהילה" (les Trois Glorieuses), כפי שנקראו הימים שבין 27 ל-29 ביולי 1830, שבהם נלחמו הפועלים במתרסים נגד צבא המלך, העמידה את האופוזיציה הליברלית לשלטונו של שארל במצב מביך. בעוד שהם ניסו לשנות את המשטר באמצעות מילים, הצליחה המפלגה הרפובליקנית הקטנה לנצל את המצב וליצור מהפכה.
עלייתו של הדוכס מאורליאן
המפלגה הרפובליקנית, שמטרתה המוצהרת הייתה החזרת הרפובליקה של 1793, כללה בעיקר פועלים וסטודנטים, שהונהגו בידי גודפרוא קוויניאק והכימאי רספיי חסרי הניסיון והצעירים. משכך, לא הייתה לה כל אחיזה בגופי השלטון, או בעמדות הכוח בפריז. עד מהרה השתלטו הבורגנים הליברלים על המצב, והחלו לקדם את עמדות ה"אורליאניסטים", אנשיו של הדוכס מאורליאן, אחיינו של המלך לואי השישה עשר, שפעלו בחשאי מאז 1829 בהנהגת אדולף תיאר. הדוכס הובהל בידי הליברלים ממקום מושבו מחוץ לפריז, ושוכן בארמון המלוכה, תוך שהוא נושא את התואר החדש "לויטננט גנרל של הממלכה", בעוד שמהצד השני, המרקיז לאפאייט, הגיבור הלאומי המכובד שעמד בראש קבוצת רפובליקנים, השתכן בבניין העירייה.
עימות בין שתי הממשלות היריבות נמנע, כאשר לאפאייט שינה את עמדתו והחל לתמוך בדוכס מאורליאן, אשר החל לשאת את השם "המלך לואי פיליפ". על מנת להימנע מהצרות שנגרמו לקודמיו, הסכים לואי פיליפ לתנאים הבאים:
עם המלכת לואי פיליפ החלה תקופה שלטונית חדשה בתולדות צרפת - תקופת המונרכיה של יולי.
קריגסמרינה
הקריגסמרינה במלחמת העולם השנייה
לאחר 1943, השנה בה הוטבעה סיירת המערכה שרנהורסט (Scharnhorst) בקרב כף הצפון, רוב אוניות השטח הגרמניות היו מסוגרות בנמליהן או בסמוך להם מחשש פן יאבדו, אך למרות זאת הוסיפו להעסיק את הצי הבריטי בהטלת הסגר ימי עליהן. הגדולה שבאוניות אלה, אוניית המערכה "טירפיץ", הוצבה בנורווגיה כאיום על הספנות של בעלות הברית וכן להגנה מפני פלישה אפשרית של בעלות הברית. לאחר שהוטבעה על ידי מפציצים בריטיים בסוף 1944 (מבצע קטכיזם), ניתן היה להעביר כמה מהאוניות הראשיות הבריטיות אל האוקיינוס השקט.