cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגפת הקורונה בפורטוגל
התפשטות המגפה
לאחר ירידה דרסטית בתחלואה, במהלך יוני חלה עליה על רקע הגעת זן מדבק יותר של הנגיף. הוגבלה יציאה מליסבון לשאר המדינה. בהמשך הוטל סגר לילי בכמחצית מהמדינה.
בסוף יולי הודיעה הממשלה על 3 שלבי הקלות. עלה אחוז המחוסנים נגד קורונה ובמקביל החלה ירידה איטית בתחלואה.
בנובמבר חלה עליה. ב-25 בנובמבר, פורטוגל הטילה מחדש הגבלות קורונה מתונות בעקבות העלייה בתחלואה. בדצמבר הוחלט לסגור ברים מועדונים לילה החל מ-26 לחודש. בערב השנה הגרגוריאנית החדשה תותר התקהלות של עד 10 אנשים בלבד.
פנויים פנויות
פנויים פנויות (פו"פ) הם גברים ונשים שאינם נשואים או שאינם נמצאים במערכת יחסים רומנטית. בדרך כלל מתלווה למונחים פנוי או פנויה הקשר של חיפוש או המתנה פאסיבית לבן או לבת זוג.
פנויים ופנויות מהווים קבוצה נרחבת באוכלוסייה, בני גילים שונים, מצבם האישי עשוי להיות רווק, גרוש או אלמן (ומקביליהם הנשיים), ולעיתים ניתן גם לכלול בהם גם נשואים הנמצאים בהליכי פרידה או גירושים (פרודים). אף על פי שאין תחום גילאים מוגדר שניתן להכליל בקבוצה זו, אפשר להניח כי הפנוי או הפנויה עד אמצע שנות ה-20 לחייהם, לא ייכללו בהגדרת פנוי או פנויה, אם כי הדבר תלוי גם בקבוצת האוכלוסייה אליה הם משתייכים. כך למשל, בחברה דתית, קבוצות הפו"פ מתגבשות כבר בגיל צעיר יותר.
פנויים ופנויות המחפשים דרך להתקשר עם בני זוג, עושים זאת בדרכים שונות, ובהן: משרדי שידוכים, אתרי היכרויות באינטרנט, מדורי היכרויות בעיתונים, היכרויות אישיות יזומות. כמו כן קיימים מועדוני היכרויות המקיימים טיולים משותפים, מסיבות, וערבי מפגש חברתיים.
תופעת הפו"פ מקבלת ביטוי נרחב באמצעי התקשורת. בין היתר במדורי ייעוץ בעיתונים, בסדרות טלוויזיה כמו סקס והעיר הגדולה או בתוכניות מציאות כמו דאבל דייט, קחי אותי שרון, הרווק.
בירושלים העתיקה הייתה תקנה משנת תק"ז (1707) כי רווק מעל גיל 20 לא יגור בתוך ירושלים, אולם תקנה זו אינה נהוגה בירושלים המודרנית, גם לא בקרב דתיים.
דובריץ' (מחוז)
מחוז (אובלסט) דובריץ' (בבולגרית: Област Добрич) הוא אחד מ-28 מחוזות בולגריה השוכן בצפון מזרח המדינה. עיר הבירה של המחוז היא דובריץ'. המחוז מצוי בחבל דרום דוברוג'ה, חלקו המזרחי מצוי במישור הדנובה ההררי והוא גובל ברומניה במזרחו וצפונו, בים השחור במערבו וכן במחוזות שומן, וארנה וסיליסטרה.
היסטוריה
לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), נחתם חוזה סן סטפנו במסגרתו הפך המחוז חלק מנסיכות בולגריה. לאחר מלחמת הבלקן השנייה ותבוסת בולגריה, הועבר החבל לשלטון רומניה לפי תנאי הסכם בוקרשט. במהלך מלחמת העולם הראשונה הפך לזירת קרבות בין צבאות בולגריה וגרמניה מצד מעצמות המרכז לצבא הרומני מצד מדינות ההסכמה. האזור נכבש על ידי הבולגרים, אך הוחזר לרומניה במסגרת חוזה ניי ונותר בחזקת הרומנים עד 1940, עת הושב לבולגרים במסגרת הסכם קראיובה.
כלכלה ודמוגרפיה
80.3 אחוזים משטחי המחוז הם שטחים חקלאיים, 12.3 אחוזים הם שטחים מיוערים ו-5.5 אחוזים מיושבים. התוצר המקומי הגולמי לנפש עמד על 3,758 יורו במחירי 2004, כשהמגזר החקלאי מהווה 26.6 אחוזים מהתמ"ג, התעשייה 14.9 אחוזים והשירותים 59.8 אחוזים. בענף החקלאות הגידולים המרכזיים הם תבואה (31 אחוזים), גרעיני וזרעי חמניות (15.6 אחוזים), מטעי פירות (36.2 אחוזים) וירקות (3 אחוזים).
בשטח המחוז עובר הכביש המהיר E-87 המחבר את בולגריה לרומניה ונמל התעופה הקרוב נמצא בעיר וארנה, מרחק כ-50 ק"מ מגבול המחוז. בשטח המחוז עובר צינור גז טבעי המחבר בין בולגריה לחבר המדינות. האזור מהווה אתר משיכה לתיירים בשל מעיינות מרפא המצויים בשטחו וכן שטחי צייד.
דהידרו-אפיאנדרוסטרון
דֶהִידְרוֹ-אֶפִּיאַנְדרוֹסְטֶרוֹן (Dehydroepiandrosterone ובקיצור DHEA) הוא פרו-הורמון סטרואידי טבעי המיוצר בגוף מפרגננולון המיוצר מכולסטרול על ידי בלוטות יותרת הכליה (האדרֶנָל), וכן בבלוטות המין כגון השחלות והאשכים, בעור, ברקמות השומן ובמוח. ה-DHEA משמש בגוף כחומר קוֹדְמָן ליצירת ההורמון הסטרואידי אנדרוסטנדיון (Androstenedione), שבהמשך עובר המרה נוספת ומייצר את הורמוני המין הנקביים והזכריים, בהם האנדרוגן טסטוסטרון והאסטרוגנים אסטרון ואסטרדיול.
תפקידים
ה-DHEA הוא פרו-הורמון להורמוני המין, ולכן מכונה גם "אֵם ההורמונים". ייצורו במוח מרמז על כך שיש לו תפקיד כנוירו-סטרואיד. מאחר שמרבית ה-DHEA מיוצר בשכבה הנקראת zona reticularis ביותרת הכליה, יש הטוענים כי יש לו תפקיד חשוב בתגובה החיסונית ובתגובת עקה (stress) של הגוף, שכן באזור זה מיוצרים הורמוני עקה כגון אדרנלין וקטכולמינים.
מחקרים שנערכו בקרב חולי זָאֶבֶת מצביעים על כך שמתן DHEA מביא לשיפור ניכר בתסמיני המחלה. במקביל, נמצאה נסיגה במדידת רמותיהם של סַמָני המחלה בבדיקות הדם. לנוכח יעילותו המוכחת של הטיפול, דן ה- FDA בשנת 2001 ביישומו באמצעות תרופת מרשם לטיפול בזאבת המבוססת על ה-DHEA, הנקראת 701GL. מחקרים נוספים שנערכו בקרב קשישים הוכיחו כי מתן ה-DHEA הביא לעלייה במספר תאי הדם הלבנים, החיוניים למיגור זיהומים נגיפיים וחיידקיים, ובמספר תאי ה-NK – תאי מערכת החיסון האחראים להשמדת תאים סרטניים.
מתן תוסף DHEA נחקר גם כטיפול למחלת אלצהיימר, אך נמצא כבלתי יעיל למטרה זו. מספר מחקרים קטנים אך מבוקרי פלצבו ואקראיים הראו כי מתן DHEA לאנשים עם רמות נמוכות של הפרו-הורמון, משפרת באופן מובהק את מצב הרוח.
מצבי חסר
החל מגיל שלושים לערך פוחת ייצור ה- DHEA בגוף, עד שבגיל שמונים מגיעה הפרשתו ל-80–90 אחוזים מערכי גיל הנעורים. חֶסֶר ב-DHEA נמצא גם בקרב חולים במחלות קשות כמו סוכרת מסוג 2, מחלות לב, מחלות כליה, איידס, סרטן ומחלות אוטואימוניות. לעיתים חסר במצב של תת פעילות בלוטת יותרת הכליה. כשרמות ה-DHEA נמוכות, עלול להיווצר חֶסֶר בטסטוסטרון, ובעקבותיו עלולה להתרחש פגיעה בפעילויות שהטסטוסטרון מפקח עליהן, בהן פעילות חילוף החומרים, שימורה ושגשוגה של רקמת השרירים, מצב הרוח והתפקוד המיני של גברים.
סיכונים ותופעות לוואי
מאחר שה-DHEA משמש כקוֹדְמָן להורמונים אחרים, ומכיוון שסרטן השד וסרטן הערמונית רגישים במיוחד להורמונים – לא נוהגים כיום לרשום DHEA לנשים הלוקות או שלקו בעבר בסרטן השד או הרחם ולגברים שלוקים או לקו בסרטן הערמונית. כמו כן, ההורמון אינו ניתן לילדים, למתבגרים ולנשים הרות או מיניקות.
Lonely (שיר של ג'ואל קורי)
Lonely הוא סינגל של התקליטן והמפיק האנגלי ג'ואל קורי, בהשתתפות הזמרת הארלי (ללא קרדיט). הסינגל יצא ב-24 בינואר 2020. נכון ליוני 2021, לשיר למעלה מ-154 מיליון השמעות בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של הסינגל, שבויים על ידי אליוט סימפסון, יצא ב-24 בינואר 2020. נכון ליוני 2021, לווידאו קליפ למעלה מ-25 מיליון צפיות ביוטיוב.
אילנה אבן טוב-ישראלי
אילנה אבן טוב-ישראלי (נולדה ב-8 במאי 1940) היא משוררת, מנחה סדנאות כתיבה, חוקרת ומרצה בתחום תהליכי קריאה וכתיבה.
מלקולם מקלארן
מלקולם רוברט אנדרו מקלארן (באנגלית: Malcolm Robert Andrew McLaren; 22 בינואר 1946 – 8 באפריל 2010) היה אמרגן מוזיקה בריטי ומוזיקאי. נודע במיוחד כאמרגן של להקת הפאנק סקס פיסטולס. בעוד שמצד אביו היה ממוצא סקוטי, אמו הייתה בת למשפחה ממוצא יהודי ספרדי שעסקו בסחר ביהלומים.
אילנה אבן טוב-ישראלי
ביוגרפיה
אבן טוב-ישראלי, ילידת תל אביב, היא בתו של קלמן אבן טוב, יליד רהצ'וב, בלארוס, שעלה לארץ ישראל בעלייה רביעית, ולרחל (זיטלר) אבן טוב, ילידת וילנה, שעלתה לישראל ב-1935, ואיבדה את רוב משפחתה בשואה.
מלקולם מקלארן
מקלארן האמרגן
ב-1971 פתחו מקלארן וחברתו מעצבת האופנה ויויאן ווסטווד בלונדון חנות בגדים ששמה Let It Rock. בשנת 1972 נסע מקלארן לניו יורק שם עבד עם להקת ניו יורק דולס. ב-1975 חזר מקלארן ללונדון ושינה את שם החנות ל-Sex.
אילנה אבן טוב-ישראלי
ביוגרפיה
למדה בתיכון עירוני א' ואת שירותה הצבאי עשתה בחיל המודיעין, ביחידה 515, כיום 8200.
מלקולם מקלארן
מקלארן האמרגן
באותה שנה פגש מקלארן את ג'ון ליידון (לימים ג'וני רוטן). ליידון ומקלארן השתעשעו ברעיונות מוזיקליים והחליטו להקים להקה שאותה ינהל מקלארן. ללהקה החליטו לקרוא סקס פיסטולס ולצרף אליה את פול קוק (תופים), סטיב ג'ונס (גיטרה) וגלן מטלוק (גיטרה בס). בזכות הפרסום הרחב שעשה מקלארן ללהקה, הפכה הלהקה בתוך זמן קצר לאחת מלהקות הפאנק המצליחות ביותר באותה תקופה.
אילנה אבן טוב-ישראלי
ביוגרפיה
היא בוגרת האוניברסיטה העברית בספרות עברית ואנגלית. בעלת תואר שני מאוניברסיטת חיפה בתחום החינוך, תוכניות לימודים והדרכת מורים. נושא עבודת התיזה שלה היה "גישה לטיפוח כתיבה יוצרת בבית הספר היסודי" [בהצטיינות].
מלקולם מקלארן
מקלארן האמרגן
בשנת 1978, במהלך סיבוב הופעות בארצות הברית, התפרקה להקת "סקס פיסטולס". מיד לאחר פירוקה החליט מקלארן על הקמת להקה חדשה, שתיקרא Bow Wow Wow. בעזרת הידע בפרסום של מקלארן, זכו Bow Wow Wow בהצלחה מרובה, אך בעוד הם זוכים בתהילה התפרקה הלהקה מפני שאמה של הזמרת בת ה-14 של הלהקה הכריחה אותה לעזוב.
אילנה אבן טוב-ישראלי
ביוגרפיה
חייתה עם משפחתה 10 שנים בארצות הברית, שם לימדה ספרות ולשון עברית באוניברסיטת בוסטון ובישיבה תיכונית "רמב"ם", וכן למדה אמנות באוניברסיטת פרינסטון.
מלקולם מקלארן
קריירת סולו
לאחר פירוקה של Bow Wow Wow החליט מקלארן לנסות להיות מוזיקאי עצמאי. מקלארן החל לשיר מוזיקת פופ, ואת אלבומו הראשון Duck Rock הוציא ב-1983. האלבום זכה בהצלחה מרובה במיוחד בזכות שני הלהיטים שנכללו בתוכו - Buffalo Gals ו- Double Dutch. אלבומו השני של מקלארן, שנקרא Scratchin, יצא בשנת 1984. רוב האלבום כלל שירי היפ הופ. כמה חודשים לאחר מכן הוציא מקלארן אלבום נוסף, שנקרא Fans ושכלל בתוכו את הלהיט הנודע Madam Butterfly.
אילנה אבן טוב-ישראלי
ביוגרפיה
מאז 1978 הנחתה מפגשים לכתיבה יצירתית במכללת אורנים, אוניברסיטת חיפה, במרכז האוניברסיטאי להבעה ויצירה בשיתוף עם אוניברסיטת "לסלי" מבוסטון, בבית הספר להשתלמות עובדי חינוך והוראה, וכן בבתי-ספר בחיפה. הנחתה פרויקט בכתיבה יצירתית עם נוער יוצאי אתיופיה במשך 4 שנים מטעם משרד החינוך. כתבה מספר ספרים בתחום הכתיבה היצירתית וטיפוח תהליכי כתיבה. הרצתה בתחום זה בכנסים ברחבי הארץ ובאוניברסיטת ניו יורק.
מלקולם מקלארן
קריירת סולו
לאחר מכן הוציא מקלארן כמה אלבומים שלא זכו להצלחה. בשנת 1994 הוציא מקלארן אלבום ג'אז כפול בשם Paris ובו הלהיט "Jazz is Paris".
אילנה אבן טוב-ישראלי
ביוגרפיה
פרסמה מאמרים בעיקר בתחום כתיבה יצירתית ושירה, וכן ספרות ילדים, בעיתונות, בכתבי-עת ובאנתולוגיות. חלק משיריה לילדים ולמבוגרים תורגמו לאנגלית והופיעו בכתבי עת ובאנתולוגיות בארצות הברית ובקנדה.
מלקולם מקלארן
קריירת סולו
בשנת 2000 שקל מקלארן להתמודד על ראשות העיר לונדון. בשנת 2010 נפטר בשווייץ מסרטן.
אילנה אבן טוב-ישראלי
ביוגרפיה
חברה באקו"ם, אגודת הסופרים העברים במדינת ישראל וסומליו"ן.
זכתה בפרס זאב לספרות ילדים, פרס יצירה מטעם קרן תרבות חיפה ופרס ראשון בתחרות שירה בעילום שם מטעם עיריית חיפה וקרן ע"ש רון אדלר.
אבן טוב-ישראלי היא אלמנתו של פרופסור משה ישראלי מהפקולטה למדעי המחשב בטכניון. מתגוררת בחיפה.
בניה: יגיל רונן, בתחום בינה מלאכותית וצלם אמן.
יובל רונן, מלחין ומפיק מוזיקלי. גר בניו יורק.
בנה האמצעי, סגן, עתודאי בוגר הפקולטה למתמטיקה בהצטיינות בטכניון. נפל בעת מילוי תפקידו, והוא בן 20 ב-26.11.1990.
על ספריה
דקויות - שירה
Live at the Troubadour 1969
Live at the Troubadour 1969 הוא אלבום הופעה חיה של הזמר טים באקלי. האלבום הוקלט בזמן הופעה במועדון הטרובדור שבלוס אנג'לס ב-3 וה-4 בספטמבר, 1969.
מיכאיל סאקשווילי
מיכֵאיל (מישה) סָאַקַשווילי (בגאורגית: მიხეილ სააკაშვილი, באוקראינית: Міхеїл Саакашвілі; נולד ב-21 בדצמבר 1967) הוא משפטן ופוליטיקאי גאורגי, כיהן כנשיא גאורגיה משנת 2004 עד לשנת 2013. מ-30 במאי 2015 עד 9 בנובמבר 2016 כיהן כמושל מחוז אודסה באוקראינה.
עיטור העוז
היסטוריה
בינואר 1970 אישרה הכנסת את חוק העיטורים בצבא הגנה לישראל, שקבע את שלושת העיטורים הגבוהים ביותר עבור גילויי אומץ וגבורה במהלך לחימה - עיטור הגבורה, עיטור העוז ועיטור המופת. עיטורים אלה הוענקו בדיעבד גם לחלק ממעוטרי צל"ש הרמטכ"ל מאז קום המדינה, כאשר ועדה קבעה איזה עיטור חדש יחליף את הצל"ש, אם בכלל.
מיכאיל סאקשווילי
סאקשווילי עלה לשלטון לאחר "מהפכת הוורדים" בגאורגיה. במהפכה לא אלימה זו מחתה האופוזיציה, בתמיכתם של מפגינים רבים, על השחיתות בממשל, ובסופה התפטר הנשיא אדוארד שוורדנדזה. תחת הנהגתו של סקאשווילי צומצמה השחיתות ורוסנו מלחמות האזרחים. בתקופתו, חוזק הקשר בין ישראל לגאורגיה, ויועצים צבאיים ישראלים רבים סייעו לבניית הצבא הגאורגי.
עיטור העוז
היסטוריה
עד שנת 2007 הוענקו 220 עיטורים.
מיכאיל סאקשווילי
סאקשווילי הדגיש את מחויבותו להחלת השלטון הגאורגי במחוזות הבדלניים אבחזיה ודרום אוסטיה שהשיגו אוטונומיה עם השפעה רוסית. באוגוסט 2008, במהלך פתיחת אולימפיאדת בייג'ינג פלשו כוחות גאורגיים לדרום אוסטיה ובתגובה פלש צבא רוסיה לדרום אוסטיה ותקף יעדים בגאורגיה. סאקשווילי ביקש מהמערב להתערב לטובת גאורגיה.
עיטור העוז
היסטוריה
שני חיילים קיבלו את עיטור העוז פעמיים: עובד לדיז'נסקי ואמנון ליפקין-שחק.
מיכאיל סאקשווילי
בדצמבר 2014 האשימו אותו השלטונות הגאורגיים בשחיתות והוא נמלט לאוקראינה, בה שימש יועץ לשלטון האוקראיני. במאי 2015 הוענקה לו אזרחות אוקראינית שחייבה אותו לוותר על זו הגאורגית והוא מונה לעמוד בראש מחוז אודסה שבדרום אוקראינה. הוא שב לגאורגיה באוקטובר 2021 והוכנס לכלא בהוראת השלטונות למאסר עולם.
תחילת דרכו
סאקשווילי נולד בטביליסי בעת שעדיין שימשה כבירת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה בברית המועצות. הוריו משתייכים לשכבה המשכילה בחברה: אביו ניקולוז הוא רופא העוסק עדיין במקצועו בעיר טביליסי ומנהל מרכז מרחצאות מרפא. אימו, ג'יולי אלאסניה, היא היסטוריונית ומרצה באוניברסיטה של טביליסי. הוא דובר גאורגית, אנגלית, צרפתית, רוסית, אוקראינית, מעט אוסטית וספרדית.
עיטור העוז
עיצוב העיטור
העיטור מוטבע על ידי החברה הממשלתית למדליות ולמטבעות, משקלו 25 גרם כסף בטוהר 935. האבזם מצופה בכרום.
אות העיטור הוא בצבע אדום. לפי התקנות, כאשר העיטור מוענק יותר מפעם אחת לאדם הוא מקבל את תג העיטור שהוא גרסה מוקטנת של הפארה שאותו עונדים על תג העיטור. היחיד שזכה לכך בפועל, רב-אלוף אמנון ליפקין-שחק, נהג לענוד שני אותות במקביל, ללא הוספת תג.
מיכאיל סאקשווילי
תחילת דרכו
סאקשווילי סיים לימודי תואר ראשון בבית הספר למשפט בינלאומי באוניברסיטת קייב (אוקראינה) בשנת 1992. הוא עבד תקופה קצרה כממונה על זכויות אדם בממשלה הזמנית של גאורגיה מיד לאחר משטרו של זוויאד גמסחורדיה וזאת בטרם קיבל מלגת לימודים ממחלקת המדינה של ארצות הברית.
בשנת 1994 סיים סאקשווילי לימודי תואר ראשון במשפטים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת קולומביה. בשנת 1995 סיים לימודי תעודה במכון הבינלאומי לזכויות אדם בשטרסבורג, צרפת.
לאחר סיום לימודי תואר שני, בעודו עובד במשרד עורכי הדין פטרסון בלקנאפ וטיילר, אחד ממשרדי עורכי הדין הבולטים בארצות הברית אשר משרדיו בניו יורק, פנה אליו ידידו זוראב ז'ווניה בשם הנשיא אדוארד שוורדנדזה אשר ביקש לגייס לטובת ארצו צעירים מבטיחים. בעידודו של שוורדנדזה נבחר סאקשווילי בחודש דצמבר 1995 לפרלמנט הגאורגי, כחבר במפלגת איחוד האזרחים של גאורגיה.
עד מהרה יצא שמו של סאקשווילי למרחוק כיושב ראש ועדת הפרלמנט אשר מונתה לחקיקה בתחום הבחירות, מערכת המשפט והמשטרה. מסקרי דעת קהל שנערכו בגאורגיה עלה כי מידת האהדה הציבורית שצבר סאקשווילי הייתה שנייה רק לשוורדנדזה. בשנת 1997 בחר בו חבר עיתונאים ואנשי זכויות אדם ל"איש השנה" בגאורגיה. בינואר 2000 מונה סאקשווילי למשרת סגן נשיא הפרלמנט של מועצת אירופה.
ב-12 באוקטובר 2000 מונה סאקשווילי לשר המשפטים בממשלת שוורדנדזה. הוא יזם רפורמה עמוקה במערכת המשפט הפלילי בגאורגיה ובמערכת בתי הסוהר במדינה. יוזמותיו אלה זכו לשבח בפי פעילי זכויות אדם בינלאומיים. אולם, במהלך שנת 2001 היה סאקשווילי מעורב במחלוקת חריפה בממשלתו, כאשר האשים את שר הכלכלה, השר לביטחון פנים ומפקד המשטרה בטיביליסי בעשיית רווחים ממעשי שחיתות. ב-5 בספטמבר 2001 התפטר סאקשווילי ממשרת השר והצהיר: הוא הצהיר כי שחיתות שלטונית פשתה בכל מרכזי ממשלת גאורגיה וכי שוורדנדזה חסר כוח רצון להתמודד עם התופעה. סאקשווילי הזהיר כי
התנועה הלאומית המאוחדת
משהתפטר מממשלת שוורדנדזה ועזב את מפלגת איחוד האזרחים של גאורגיה, יסד סאקשווילי בחודש אוקטובר 2001 את "התנועה הלאומית המאוחדת"; זוהי מפלגת ימין-מרכז, המשלבת ליברליזם כלכלי וחברתי, סובלנות כלפי מיעוטים ולאומיות. מפלגה זו הייתה לציר מרכזי למבקשי הרפורמות בגאורגיה. ביוני 2002 סאקשווילי נבחר ליושב ראש מועצת העיר טביליסי לאחר שהושג הסכם בין מפלגתו למפלגת העבודה הגאורגית. מינוי זה סיפק לו במה מרכזית להשמעת ביקורתו על השלטון.
ב-2 בנובמבר 2003 התקיימו בגאורגיה בחירות לפרלמנט אשר זכו לביקורת רבה מצד משקיפים בינלאומיים עקב אי-סדרים. סאקשווילי טען לניצחון בבחירות (טענה שגובתה בסקרי מצביעים), ועודד את המוני האזרחים לצאת ולהפגין נגד ממשלת שוורדנדזה וכן לפעול בדרכי מרי אזרחי נגד הרשויות. מפלגתו של סאקשווילי יחד עם מפלגת הדמוקרטים דרשו את הפלתו של שוורדנדזה וקיום בחירות חוזרות.
במהלך חודש נובמבר 2003 ידעה טביליסי הפגנות המונים, בהשתתפות עשרות אלפי מפגינים. לאחר לחץ מצד ההמונים התפטר שוורדנדזה מכהונתו כנשיא, ב-23 בנובמבר ואת משרתו תפסה במינוי זמני נינו בורג'נדזה, שהייתה יושבת ראש הפרלמנט. אף שמנהיגי המפלגות שקראו להפלת שוורדנדזה ניסו לפעול במסגרת החוק, היו רבים שראו בהפלת הממשלה מעשה של הפיכה אזרחית ובפי רבים היא זכתה לכינוי מהפכת הוורדים.
ב-24 בפברואר 2004 התאחדו מפלגות "התנועה הלאומית המאוחדת" ו"הדמוקרטים המאוחדים". המפלגה המאוחדת נקראה "התנועה הלאומית - דמוקרטים". מטרותיה העיקריות של המפלגה החדשה היו העלאת שיעורי הפנסיה, מלחמה בשחיתות והגדלת הכנסות המדינה. המפלגה ניצחה גם בבחירות 2008 לפרלמנט, אך "הדמוקרטים המאוחדים" פרשו מאיחוד המפלגות ונהפכו ליריבי "התנועה הלאומית המאוחדת". בבחירות אוקטובר 2012 לפרלמנט, "התנועה הלאומית המאוחדת" נוצחה אחרי שזכתה ב-65 מושבים מתוך 150.
נשיאות - תקופת הכהונה הראשונה
ב-4 בינואר 2004 זכה מיכאיל סאקשווילי בבחירות לנשיאות גאורגיה עם יותר מ-96% מקולות הבוחרים ובכך היה לנשיא הצעיר ביותר באירופה. סאקשווילי רץ לנשיאות תחת מסר של מלחמה בשחיתות ושיפור תנאי השכר והפנסיה לעובדים. הוא הבטיח כי יפעל לשיפור יחסי החוץ של המדינה. אף שסאקשווילי ידוע בנטייתו הברורה למערב ודיבר ברורות על רצונה של ארצו להצטרף כחברה לנאט"ו ולאיחוד האירופי, הוא גם התבטא בנושא חשיבות שיפור יחסיה של גאורגיה עם רוסיה. התמודדותו הקשה ביותר בתקופת כהונה זו הייתה עם בעיותיה הכלכליות של ארצו וכן פתרון המצב במחוזות הבדלניים של אבחזיה ודרום אוסטיה. האבחזים לא נטלו חלק בבחירות והכריזו על עצמאותם ממדינת גאורגיה, בעוד שבדרום אוסטיה הכריזו הבדלנים על רצונם באיחוד עם צפון אוסטיה שהיא חלק מרוסיה.
ב-25 בינואר 2004 הושבע סאקשווילי כנשיא בבירה טביליסי. מיד לאחר הטקס הוא חתם על צו נשיאותי הקובע דגל חדש למדינה. ב-26 בינואר, במהלך טקס שנערך בכנסיית כשוותי, הוא הכריז על צו המתיר להשיב לטביליסי את גופתו של נשיאה הראשון זוויאד גמסחורדיה מן העיר גרוזני (שבצ'צ'ניה) ואף קרא לרחוב ראשי בבירה על שם גמסחורדיה. גאורגיה אף שחררה מכלאם 32 מתומכי גמסחורדיה אשר נכלאו לאחר עליית שוורדנדזה לשלטון.
בחודשים הראשונים לשלטונו התמודד סאקשווילי עם משבר פוליטי קשה ברפובליקה האוטונומית של אג'ריה אשר נשלטה על ידי אסלן אבשידזה ואשר התעלם מן השלטון המרכזי הגאורגי. המשבר איים להתפתח למאבק מזוין, אולם ב-6 במאי 2004 אולץ אבאשידזה להתפטר בלחץ השלטון המרכזי והמשבר נפתר בדרכי שלום. הצלחתו בפתרון המשבר באג'ריה עודד את סאקשווילי להגביר את מאמציו להביא את חבל דרום אוסטיה תחת שליטת ממשלת גאורגיה. שליטי המחוז הבדלני הגיבו בהגברת החימוש בחבל, דבר שהוביל להתנגשויות מזוינות באוגוסט 2004. לאחר התנגשויות אלה החלה הפסקת אש מתוחה ולמרות יוזמת שלום של ממשלת גאורגיה בשנת 2005, המשבר נותר ללא פתרון. ביולי 2006 הצליחה ממשלת סאקשווילי להתמודד עם משבר חריף נוסף, הפעם בעמק קודורי, בחבל אבחזיה שם כוחות משטרה גאורגים פרקו מנשקה מיליציה חמושה.
אף שלדעת פרשנים הרפורמות שהונהגו על ידי סאקשווילי בתקופת כהונתו הראשונה הניבו תוצאות מעורבות, רמת השחיתות במדינה ירדה באופן משמעותי. על פי דיווחי הבנק העולמי גאורגיה נמצאה כמדינה המובילה בעולם ברפורמות כלכליות ודורגה במקום ה-18 בעולם ב"קלות עשיית עסקים", בשעה שרוב שכנותיה נמצאות מעל מקום 100 באותו דירוג.
בתחום מדיניות החוץ סאקשווילי שמר על קשרים הדוקים עם ממשלת ארצות הברית וכן עם מדינות נאט"ו ונותר אחד ממנהיגי הארגון לפיתוח דמוקרטי וכלכלי (GUAM Organization for Democracy and Economic Development). "מהפכת הוורדים" אותה הנהיג תוארה על ידי הנשיא בוש כאחת מן התנועות החזקות בהיסטוריה המודרנית אשר שימשה השראה לרבים בתקוותיהם לחירות.
מדיניות כלכלית
סאקשווילי הוא תומך נלהב במדיניות השוק החופשי ומאמין כי יש להפחית את מעורבות הממשל בתחום העסקי. בתקופת כהונתו ידעה כלכלת גאורגיה התקדמות חסרת תקדים בתחום גביית המיסים, זאת לאחר שהופחתו שיעורי המס. גאורגיה אף הפכה מעורבת יותר בשוק העולמי ובשנת 2007 מכר סכרתוולוס בנקי (הבנק של גאורגיה) איגרות חוב בדרישה גבוהה. כאשר הציע הבנק 200 מיליון דולר של איגרות חוב לחמש שנים (עם פרעון בחודש ינואר 2012) בריבית שנתית של 9.5% הגיעו הביקושים בשוק ל-600 מיליון דולר.
יחסי החוץ
הנשיא סאקשווילי ראה בחברות ארצו בנאט"ו דרך להבטיח יציבות לגאורגיה. הוא אף הציע לקיים דו-שיח אינטנסיבי עם המחוזות הבדלניים של דרום אוסטיה ואבחזיה בשאיפה להגיע להסדר עם מחוזות אלה. בנוסף, הוא הצהיר על התנגדותו לשימוש בכוח לצורך פתרון המשברים ואמונתו כי ניתן להגיע לפתרון באמצעים דיפלומטיים. משטרו של סאקשווילי אף הכפיל את כוחותיה של ארצו בעיראק והפך את גאורגיה לתומך החזק ביותר בכוחות הקואליציה מחוץ לארצות הברית, זאת לצד כוחות צבא גאורגיים בקוסובו ובאפגניסטן.
ממשלת סאקשווילי שמרה על קשרים הדוקים עם מדינות אחרות בקווקז ובמזרח אירופה, כגון אזרבייג'ן, ארמניה, אוקראינה, לטביה, ליטא, אסטוניה, רומניה, פולין וטורקיה. בעקבות חניכת צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן ביקר סאקשווילי, באוקטובר 2006, בישראל, וחנך מרכז לחקר האנרגיה באוניברסיטת חיפה וקיבל מן המוסד תואר דוקטור לשם כבוד. את נאומו באוניברסיטה ניצל להתקפה חריפה על רוסיה והישווה את הרדיפה בה מתנסים אזרחי גאורגיה ברוסיה לרדיפת היהודים באירופה לאורך ההיסטוריה. עקב חששה של ממשלת ישראל מתגובתה של רוסיה, הביקור היה ביקור לא רשמי.
ביקורת
היו שחששו כי סאקשווילי ירכז בידיו כוחות לשלטון בלעדי לאחר בחירתו לנשיאות אולם כיבוד זכויות אדם בגאורגיה השתפר מאז מינויה של ממשלת סאקשווילי.
סאקשווילי התבטא לעיתים בתוקפנות. כך, בעת מסיבת עיתונאים ב-12 בינואר 2004 סאקשווילי יעץ לשר המשפטים "לעשות שימוש בכוח כאשר מתמודדים עם כל ניסיון לחולל מהומות בבתי הסוהר, ולפתוח באש, לירות על מנת להרוג ולהרוס כל פושע אשר מנסה לחולל מהומות. לא נחסוך בכדורי רובה כנגד האנשים האלה." בעת נאום השבעתו הצהיר סאקשווילי כי "עתה העת שהממשלה תפחד מן העם."
בשנת 2004 חוק עיתונות חדש חולל מחלוקת, בעקבותיה פנו מנהיגים בולטים במדינה במכתב גלוי לנשיא, אשר פורסם בכמה מן העיתונים המובילים, וטענו כי "חוסר סובלנות כלפי בני אדם המחזיקים בדעות שונות מוטמעת בפוליטיקה הגאורגית ובתחומים אחרים בחיי החברה."
ב-27 במרץ 2007 הכריזה ממשלת סאקשווילי כי הצליחה למנוע התפרצות מהומות בבתי הסוהר במדינה אותן זממו ראשי הפשע. פעולות המשטרה למניעת המהומות הסתיימו בשבעה הרוגים ו-17 פצועים. בעוד שהאופוזיציה בפרלמנט הטילה ספק בגרסה הממשלתית הרשמית ודרשה הקמת ועדת חקירה עצמאית, הצליחה מפלגת השלטון למנוע את מימוש היוזמה.
משבר שנת 2007
בשלהי שנת 2007 נקלעה גאורגיה למשבר הקשה ביותר שידעה עד אותה עת מאז מהפכת הוורדים. בחודש אוקטובר החלה סדרת הפגנות נגד הממשלה על רקע האשמות ברצח ובשחיתות שהושמעו על ידי איראקלי אוכרואשווילי, שר לשעבר בממשלת סאקשווילי. המחאה הציבורית הגיעה לשיאה בחודש נובמבר 2007. החלטת הממשלה לפזר את ההפגנות בכוח התדרדרה ב-7 בנובמבר להתנגשויות בין מפגינים וכוחות המשטרה ברחובות טביליסי, אחריהן הכריז סאקשווילי על מצב חירום במדינה, אשר נמשך עד ל-16 בנובמבר, כולל הגבלות שהוטלו על אמצעי תקשורת שונים. צעדים אלה הובילו לביקורת חריפה, מפנים ומחוץ, כנגד ממשלת סאקשווילי.
ב-8 בנובמבר 2007 הכריז סאקשווילי כי נמצא פתרון של פשרה למשבר ולפיו ב-5 בינואר 2008 ייערך משאל עם בשאלת הקדמת הבחירות הכלליות שהיו מתוכננות לחודש אוקטובר 2008 וכן בשאלה האם על גאורגיה להצטרף לנאט"ו, יחד עם בחירות מוקדמות לנשיאות. כמו כן שונה חוק הבחירות באופן שנעשו ויתורים מסוימים בנוסח החוק כדי להקל על מפלגות האופוזיציה.
ב-23 בנובמבר 2007 הכריזה מפלגת השלטון, התנועה הלאומית המאוחדת, על סאקשווילי כמועמדה לנשיאות. בהתאם לחוקת גאורגיה, סאקשווילי התפטר ב-25 בנובמבר ממשרתו כדי לפתוח במערכת הבחירות.
תקופת כהונה שנייה
בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות, ב-5 בינואר 2008, ניצח סאקשווילי כאשר גרף 53.4% מקולות המצביעים, כמעט כפליים מן הבא אחריו. בזכות הרוב המוחלט שקיבל התייתר הצורך בעריכת סיבוב בחירות שני. בבחירות אלה השתתפו גם אזרחי ישראל יוצאי גאורגיה שקיבלו, לאחר ששונה החוק הגאורגי בעניין, תעודת זהות גאורגית. תעמולת הבחירות התנהלה גם בישראל.
שינויים בהרכב הממשלה
זמן רב בטרם הבחירות לנשיאות הכריז סאקשווילי באופן פומבי על תוכניתו למודרניזציה של הרכב ממשלת גאורגיה. זמן קצר לאחר בחירתו בשנת 2008 הוא מינה מחדש לתפקידו את ראש הממשלה לאדו גורגנידזה וביקשו כי יציג ממשלה חדשה לאישור הפרלמנט הגאורגי.
גורגנידזה החליף את מרבית השרים שכיהנו בממשלתו לפני הבחירות, בהותירו על כיסאם שלושה שרים בלבד: איוונה מראבישווילי, שר הפנים השנוי במחלוקת, שר ההגנה היהודי דוד קזרשווילי ואת שר האוצר ניקה גילאורי.
יחסים עם רוסיה ופלישת רוסיה לגאורגיה
עם תחילת תקופת כהונתו השנייה הדגיש סאקשווילי את רצונו לשפר את יחסי ארצו עם רוסיה. ב-22 בפברואר 2008 הוא קיים פגישה רשמית עם ולדימיר פוטין, אשר עדיין שימש אז כנשיא רוסיה. הפגישה התקיימה במעונו הרשמי של נשיא רוסיה. בפגישה זו נדונה בין השאר בקשתה של גאורגיה להפסיק את האמברגו שהטילה רוסיה על הסחר עם גאורגיה ואשר פגע במידה רבה בכלכלת המדינה.
רוסיה הציבה את יציאת הכוחות הגאורגיים מדרום אוסטיה והדחת ממשלת סאקשוילי כתנאי להסגת כוחותיה מגאורגיה. הניסיון להפיל את ממשלת גאורגיה הביא להפגנת תמיכה בנשיא בכיכר החירות מול בנין הפרלמנט של גאורגיה ולהגעתם של נשיאי פולין, אוקראינה, ליטא ואסטוניה לצד סאקשווילי.
לאחר המלחמה
הלחץ נגד סאקשווילי התגבר ב-2009, כאשר האופוזיציה פתחה בהפגנות המוניות נגד שלטונו של סאקשווילי. ב-5 במאי 2009, משטרת גאורגיה אמרה כי במדינה מתוכננות הפרות סדר רחבות היקף, שהמרד הכושל של הצבא היה חלק מהן. לטענת המשטרה, הייתה מזימה לחיסולו של סאקשווילי. גורמי אופוזיציה חלקו על הטענה של ניסיון מרד ובמקום זאת אמרו כי החיילים סירבו לפקודה בלתי חוקית להשתמש בכוח נגד מפגיני האופוזיציה.
בדצמבר 2013 קיבל סאקשווילי את תפקיד המרצה והמדינאי הבכיר באוניברסיטת טאפטוס בארצות הברית.
פוליטיקאי אוקראיני
ב-2018, פתחו רשויות התביעה בגיאורגיה בחקירה, בעקבות הקלטה שחשפה חברת CGI GROUP הישראלית, ובה נשמעו סאקשווילי ובן דודו טאמור אלסניה משמיצים את העם הגיאורגי ה"טיפש והדפוק" ומדברים על שכירת צלף מקצועי שיוכל לפגוע בבידזינה איוונשווילי, האדם העשיר ביותר בגיאורגיה, ראש הממשלה בעבר, וכיום כיו"ר מפלגת השלטון בגאורגיה.
ב-26 ביולי 2017, נשללה מסאקשווילי (שבאותו זמן שהה בארצות הברית) האזרחות האוקראינית שלו, על ידי פטרו פורושנקו, והפך לאדם חסר אזרחות. ב-29 במאי 2019, הוא חזר לאוקראינה לאחר שהנשיא החדש שנבחר וולודימיר זלנסקי החזיר לו את אזרחותו.
במאי 2020 נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי הציע לו להתמנות לתפקיד ראש הוועד המנהל של המועצה הלאומית לרפורמות של אוקראינה וסגן ראש ממשלת אוקראינה, האחראי לניהול רפורמות ולניהול משא ומתן עם קרן המטבע הבינלאומית.
ב-1 באוקטובר 2021, חזר לגאורגיה שם נעצר כמה ימים לאחר הכניסה. סאקשווילי קרא לחסידיו לצעוד על הבירה טביליסי. המשטרה הגיאורגית, לעומת זאת, טענה שסאקשווילי לא חצה את גבול המדינה. הוא נעצר מאוחר יותר באותו יום בגאורגיה, לאחר שחצה את הגבול באופן בלתי חוקי. נשיא גאורגיה, סלומה זוראבישווילי, הצהירה כי היא "לעולם לא תעניק חנינה לסאקשווילי". ב-3 בנובמבר 2021 אישרה זוראבישווילי שוב את הצהרתה הראשונה.
ב-10 באוקטובר 2021, רופאו האישי ביקש מהרשויות להעבירו לבית החולים מאחר שהוא המשיך בשביתת הרעב שלו מאז מעצרו ומצבו הבריאותי החמיר לכאורה. גם עורך דינו ביקש לשחררו מהכלא בגלל מצבו הבריאותי אך בית המשפט דחה את הבקשה. מאז 1 באוקטובר 2021 סאקשווילי נמצא בכלא בגיאורגיה ונידון למאסר עולם בהוראת השלטונות.
משפחה
לסאקשווילי יש שני בנים מאשתו ההולנדית ו-2 ילדים מחוץ לנישואין משתי נשים שונות - ראש ממשלת אוקראינה וזמרת גיאורגית.
גיל ג'רארד
גילברט (גיל) ג'רארד (באנגלית: Gil Gerard; נולד ב-23 בינואר 1943) הוא שחקן אמריקאי הידוע בעיקר כמי שגילם את דמותו של קפטן ויליאם "באק" רוג'רס בסדרת הטלוויזיה "באק רוג'רס במאה ה-25", ששודרה בארצות הברית בשנים 1979–1981.
ביוגרפיה
ג'רארד נולד בליטל רוק שבארקנסו. הוא הצעיר מבין שלושת בניהם של גלדיס, מרצה במכללה מקומית, ופרנק ג'רארד, איש מכירות. למד בבית הספר התיכון הקתולי לבנים בליטל רוק. במהלך נעוריו השתתף בהצגות בבית הספר, עבד לפרנסתו במרכול "קרוגר" והשתתף בפעילות בתנועת הצופים (בה הגיע לדרגה הבכירה ביותר - Eagle Scout). לאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת מרכז ארקנסו, אך לא השלים את לימודיו. החל לעבוד ככימאי ותוך שנים ספורות התמנה למנהל אזורי בחברת כימיקלים גדולה בבעלותו של וינת'רופ רוקפלר (מושל ארקנסו, בנו של ג'ון ד. רוקפלר, הבן). מעסיקיו אמרו לו שיקודם לתפקיד סגן נשיא החברה אם ישלים תואר שני, אך הוא העדיף להתפטר על מנת שלא לחשוף את העובדה שלא השלים את התואר הראשון.
בעקבות התפטרותו נסע ג'רארד לניו יורק, שם למד משחק בבוקר ועבד כנהג מונית בערב. אחד מנוסעיו הזמינו להיבחן לתפקיד בסרט "סיפור אהבה", שצולם באותם ימים בניו יורק. ג'רארד קיבל תפקיד קטן, והקטע בו השתתף נחתך בעריכה. אולם הייתה זו הפעם הראשונה בה זכה בקרדיט פורמלי על השתתפות בסרט קולנוע.
בשנים שלאחר מכן השתתף ג'רארד בעיקר בפרסומות טלוויזיה (כ-400 פרסומות), בין היתר כדובר חברת פורד. באמצע שנות השבעים נבחר לגלם את ד"ר אלן סטוארט באופרת הסבון "The Doctors" (הרופאים). לאחר מכן השתתף בכמה סרטים ובפרק "The Handyman" בסדרה "בית קטן בערבה". בשנת 1979 נבחר לגלם את דמותו של קפטן ויליאם "באק" רוג'רס בסדרת הטלוויזיה "באק רוג'רס במאה ה-25". תפקיד זה, אותו גילם עד לשנת 1981, הקנה לו את עיקר פרסומו. אחריו השתתף בעוד כמה סרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה. בין היתר גילם תפקידים ראשיים בסדרות "ילד הקראטה" ו-"E.A.R.T.H. Force".
לאסלו פלדש (מבקר ספרות)
לאסלו פלדש (בהונגרית: Földes László; ארד, 26 ביוני 1922 – קלוז', 10 בינואר 1973) היה מבקר ועורך ספרותי הונגרי בולט ומגדיר של הביקורת הספרותית בשפה ההונגרית ברומניה. הוא היה בעלה של המחזאית מריה פלדש שהתאבדה בתל אביב ב-1976 לאחר עלייתה לישראל.
ביוגרפיה
פלדש סיים בית ספר תיכון בארד ובבודפשט וקיבל הסמכה של מורה ב-1947 באוניברסיטת בויאי בקלוז'-נפוקה, בהתמחות בפסיכולוגיה ובפילוסופיה. בין השנים 1947–1953 היה מרצה במחלקה לפסיכולוגיה ולאחר מכן לפילוסופיה של האוניברסיטה ומ-1953, היה מרצה לאסתטיקה בקולג' לאמנויות ובקונסרבטוריון למוזיקה בעיר. בגיל צעיר מאוד מילא כבר תפקידים חשובים מבחינת התפתחות הספרות ההונגרית ברומניה: בנוסף לתפקיד ההוראה שלו, היה בין 1950 לבין 1956 העורך הראשי בסניף קלוז' של "הוצאת הספרות והאמנות הממלכתית" (Állami Irodalmi és Művészeti Kiadó) ומ-1956, היה העורך הראשי של כתב העת "דרכנו" (Utunk). לאחר הפסקה ארוכה, מ-1970 שוב ביצע עבודת עריכה בהתאם להרכבו ולתחומי העניין הרחבים שלו כסגן העורך הראשי של כתב העת בשפה ההונגרית "השבוע" (A Hét) בבוקרשט.
מאמר הביקורת הראשון שלו פורסם ב"דרכנו" ב-1947 על ידי המורה והמאסטר שלו גאבור גאל. הרומנטיקה המהפכנית והדוגמטיות שהיו שזורות בה הטביעו מטבע הדברים את חותמם על תחילת דרכו הביקורתית של פלדש. מאמריו המוקדמים הוכיחו לא כל כך כישורים אנליטיים כמו כישרון ספרותי-פוליטי. הביקורות שלו, מאמריו ודיוקנאות הקריירה שלו עם דרישות היסטוריות ספרותיות מהמחצית השנייה של שנות ה-50 של המאה ה-20 לא רק עלו חזותית על ביקורותיו הקודמות, בעמדותיהן העיתונאיות ובסקרי ז'אנר מסכם, אלא גם – תוך שימוש בהשכלתו הפילוסופית והספרותית היסודית שלו, ובהשכלה הפסיכולוגית המודרנית שלו היו בולטות בביקורת הספרותית.
בניתוח הנוקב שלו לשירתו של המשורר לאיוש לטאיי, למשל, הוא התריע גם מפני הנזק של האידיליה באמנות (1957). מהתחדשותו הספרותית של פרנץ פאפ כסופר ומתרגם, הוא מראה את הלקחים של השפעת הדוגמטיות שמנוונת את הכישרון (1967). במחקרו הנרחב "שירתו של ינה דשידה" (1957) משורר בשפה ההונגרית, הוא היה מהראשונים שניסו לבצע הערכה מחודשת יותר של מורשת הספרות ההונגרית ברומניה בין שתי המלחמות, אם כי התוצאה אינה ברורה דיה בשל ההגזמה של ניתוח הצורות.
הוא יישם את כישוריו האנליטיים המצוינים בעיקר בפרשנות ובביקורת על היצירות הפואטיות של לאסלו סבדי ואימרה הורבאט, כרכי השירים הראשונים מאת אלדאר לאסלופי, שבהם המרכיבים הניתנים לתפיסה לוגית וניתנים לקטגוריה של השירה משחקים תפקיד מכריע. בניתוח של לסלופי, קווי המתאר של מחקר עצמאי של אטילה יוז'ף מבזיקים.
כמבקר, הוא חווה את עצמו ב"רפלקסים נפשיים". מחשבותיו המקוריות על ספרות, תיאטרון ואמנות חזותית אינן מאורגנות במערכת מוצקה, הרצאותיו, יוזמות העריכה שלו (בעיקר בעבודתו בהוצאת ספרים ובמהלך שנות עריכת "דרכנו"), טיעוניו שנרשמו בכתב או בעל פה היו חזקים בעיצוב דעת הקהל, גורמים משמעותיים בפיתוח ההשקפה של אמני הדור הצעיר.
הוא השאיר אחריו מעט חומר כמותי. יחד עם שאנדור טוט (פילוסוף) הוא ערך לדפוס את ההערות האוניברסיטאיות הפילוסופיות והחברתיות של גאבור גאל (קלוז', 1947). חלק נכבד מעבודתו כמבקר עדיין ניתן למצוא מפוזר בעיתונים של זמנו. בהספד שלו, טמאש דיאק תיאר אותו כך:
סילביו פורקרטה
סילביו פורקרטה (ברומנית: Silviu Purcărete, נולד ב-5 באפריל 1950 בבוקרשט) הוא במאי תיאטרון ואופרה רומני.
ביוגרפיה
סילביו פורקרטה סיים בשנת 1974 את החוג לבמאות במכון לאמנויות התיאטרון והקולנוע על שם יון לוקה קאראג'אלה בבוקרשט - בכיתה של הפרופסור ולריו מויססקו. את תחילת הקריירה כבמאי עשה פורקרטה בתיאטרון בפיאטרה ניאמץ ("רומיאו ויוליה" מאת שייקספיר) ובתיאטרון של קונסטנצה ("הקובה" מאת אוריפידס) ו"מילס גלוריוסוס" מאת פלאוטוס). החל משנת 1978 עבד בתיאטרון הקטן (תיאטרול מיק) בבוקרשט, שבו ביים מחזות מאת ז'ירודו, סארטר ושייקספיר והתמנה לפרופסור במכון לאמנויות התיאטרון והקולנוע שבו למד. בשנת 1986 זכה בפרס הלאומי לתיאטרון עם המחזה "קמפיאלו" מאת גולדוני. אחרי אירועי המהפכה הרומנית משנת 1989, ביים את דקמרון לפי ג'ובאני בוקאצ'ו בתיאטרון על שם אנטון פאן ברמניקו ולצ'ה. ב-1995 ביים מיזם תיאטרלי מיוחד עם המחזה "הדנאידות", הפקה משותפת עם התיאטרון הלאומי בקראיובה. בבכורה השתתפו מספר שיא של מאה שחקנים, ביניהם ראדו בליגן,
בשנת 1992 התמנה פורקרטה למנהל אמנותי של התיאטרון בולאנדרה בבוקרשט. שמו נקשר במיוחד בהפקותיו בתיאטרון הלאומי בקראיובה:"Piticul din grădina de vară" (הננס בגן הקיץ) מאת ד.ר. פופסקו (1989), "המלך אובו" עם מערכות מ"מקבט" לפי אלפרד ז'ארי ושייקספיר, (1990), טיטוס אנדרוניקוס מאת שייקספיר (1992), פדרה לפי סנקה ואוריפידס (1993), אורסטיה (1998) לפי איסכילוס, הלילה השנים עשר לפי שייקספיר (2004), מידה כנגד מידה מאת שייקספיר (2008), הסערה מאת שייקספיר (2012)
רבות מההצגות שביים בקראיובה (טיטוס אנדרוניקוס, המלך אובו, פדרה, הלילה השנים עשר, הסערה) הוזמנו בפסטיבלים רבים בכל העולם - אביניון, אדינבורו, טוקיו, מלבורן, מונטריאול, גלאזגו, בבאת', וארנה, בגדנסק, סרייבו, פסטיבל שייקספיר בתיאטרון הקאמרי בתל אביב.
בשנת 1996 התמנה פורקרטה למנהל המרכז לדרמה בעיר לימוז' בצרפת, בו הציג, בין השאר, את "אורסטיה", שלוש אחיות מאת צ'כוב ו"דון ז'ואן מאת מולייר. ב-1998 פתח שם בית ספר לשחקנים צעירים.
החל משנת 2001 ביים פורקרטה מעל 7 הצגות גם בתיאטרון הלאומי "ראדו סטאנקה" בסיביו, לרבות "פילאפים ובושם חמור", לפי "אלף לילה ולילה " (2001), "גיסתו של פנטגרואל" לפי פרנסואה ראבלה לפי כתבי ראבלה (2003), "מחכים לגודו" מאת סמואל בקט, (2005), "פאוסט" (2007) "לולו" מאת פרנק ודקינד "מטאמורפודות" לפי אובידיוס, "דאלה קארנוואלולוי" (2011) לפי יון לוקה קאראג'אלה
בחו"ל ביים פורקרטה אופרות ליריות כמו "בוהמה" מאת פוצ'יני, פרסיפל מאת וגנר, "רוברטו דוורה" מאת כגאטנו דוניצטי, מלאך האש מאת סרגיי פרוקופייב, "קסטור ופולקס" מאת ז'אן-פיליפ ראמו
בשנת 2002 הקים חברת תיאטרון משלו. ב-2006 שיתף פעולה עם תיאטרון יוז'ף קטונה באוראדיה. בשנת 2012 ביים את סרטו הראשון "אי שם בפאלילולה".
יריד הספרים של פרנקפורט
יריד הספרים של פרנקפורט (גרמנית: Frankfurter Buchmesse) הוא יריד הספרים הגדול בעולם (בהתבסס על מספר חברות ההוצאה לאור המיוצגות בו), המתקיים מדי שנה בעיר הגרמנית פרנקפורט במהלך חודש אוקטובר. יריד הספרים נחשב ליריד החשוב ביותר בעולם עבור עסקאות בינלאומיות ומסחר. שלושת הימים הראשונים (מתוך חמישה) מוגבלים בלעדית למסחר ורק לאחר מכן נפתח היריד לציבור הרחב.
ליריד חשיבות ומסורת המתפרשת על פני למעלה מ-500 שנים: זמן לא רב לאחר שיוהאן גוטנברג חולל את מהפכת הדפוס במאה ה-15, בעיר מיינץ השכנה לפרנקפורט, נערך היריד הראשון בידי מוכרי ספרים.
נציגי הוצאה לאור וחברות מולטימדיה מכל רחבי הגלובוס מגיעים ליריד הספרים של פרנקפורט כדי לשאת ולתת על זכויות פרסום ותמלוגים. היריד מאורגן על ידי חברת בת של "המו"לים הגרמנים והתאחדות מוכרי הספרים" (German Publishers and Booksellers Association). במשך חמשת ימי היריד פוקדים אותו 7,000 נציגים מכ-100 מדינות שונות ולמעלה מ-286,000 מבקרים.
ביריד מוענק פרס השלום של התאחדות הספרים הגרמנית.
Path of Exile
Path of Exile (מאנגלית: מסע הגלות) הוא משחק תפקידים-פעולה המתרחש בעולם בדיוני. המשחק, שפותח על ידי Grinding Gear Games הניו זילנדית, מופץ להורדה בחינם וממומן על ידי תרומות שהם מגדירים כ"מיקרו-תשלומים אתיים". מבחינת משחקיות, המשחק הוא בדגש פעולה בסגנון דיאבלו בו השחקן מסתובב בעולם הפנטזיה של המשחק ועליו לקטול כמה שיותר מפלצות.
עלילה
המשחק הוא משחק פנטזיה המתרחש ביבשת דמיונית בשם רייקלאסט (Wraeclast) שתפקידה לאכלס פושעים שנידונו לגלות. המשחק מתחיל כאשר השחקן מתעורר בחופי היבשת, ללא שום סיבה ידועה וללא היכרות עם רקע העבר שלו, ועליו להתמקד בהכרה והישרדות בעולם הזר ומלא הסכנות, להתמודד עם ילידיו המסוכנים וליצור קשרים עם גולים אחרים.
דמויות ותכונות בסיסיות
במשחק יש 3 תכונות בסיסיות (stats) שמשפיעות על תכונות ויכולות אחרות בשחקן:
גיבור המשחק נתון לבחירת המשחק מתוך 6 דמויות: Marauder (לוחם מבוסס כוח), Ranger (קשת מבוסס זריזות), Witch (מכשפה מבוססת אינטליגנציה), Duelist (דמות היברידית שמבוססת על כוח וזריזות), Templar (דמות היברידית שמבוססת על כוח ואינטליגנציה) ו Shadow (גם כן דמות היברידית שמבוססת על זריזות ואינטליגנציה).
מסחר
במשחק אין כסף, והמסחר מתבצע בשיטה של סחר חליפין כאשר ניתן להחליף חפצים עם דמויות בלי שחקן (NPC) שנמצאות בערים תמורת חפצים דוגמת מגילות וחלקי מגילות איתן ניתן לשפר או לשדרג חפצים, ולהפעיל חפצים נדירים (למשל Unidentified items, חפצים שנופלים ממפלצות ואי אפשר ללבוש אותם עד שמפעילים עליהם את המגילה, ועם הפעלתה מתווספות תכונות מיוחדות). ערך השחקן נקבע לפי חוזקו וחפצים נדירים מאוד שיש ברשותו.
ליגות
במשחק ישנה מערכת שחקן נגד שחקן (PVP) שמאפשרת לשחקנים להילחם אחד נגד השני ובה הם יכולים להילחם באזורים רנדומליים, יהיה מערכת דירוג, וחפצים ייחודיים שתוכלו לקבל מה-PVP. המשחק מציע מצבים שונים אלטרנטיביים בהם ניתן לשחק: Hardcore בהם שחקן שמת מוחזר לליגה המקורית שלו, Ironman בה אין אינטראקציה עם NPC והמאנה מתחדשת יותר לאט, Cut-throat בה שחקנים הורגים שחקנים אחרים כדי לגזול את חפציהם, Attrition בה שחקנים חלשים ומתקדמים לאט מחוסלים, וכן ליגה שמוצעת בתשלום וניתן לקבוע את חוקיה.
סוכן ארצות הברית
סוכן ארצות הברית (באנגלית: U.S Agent) הוא דמות בדיונית של אנטי-גיבור המופיעה בחוברות הקומיקס קפטן אמריקה והאוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Captain America #323 מנובמבר 1986 ונוצרה על ידי הכותב מארק גרונוולד והמאייר פול נירי.
סוכן ארצות הברית הוא האלטר אגו של ג'ון ווקר, חייל בצבא ארצות הברית אשר קיבל כוחות-על ממוטגן ניסיוני. למשך זמן מסוים הוא שירת את מדינתו תחת הזהות הסודית של "סופר פטריוט". באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, סטיב רוג'רס ניצב בפני ההחלטה האם לוותר על זהותו כקפטן אמריקה או לשרת באופן עיוור את ממשלת ארצות הברית. הוא התפטר, ומאוחר יותר חזר בתלבושת שחורה תחת הכינוי "הקפטן". ד"ר ולרי קופר, חברת הוועדה לפעילות על-אנושית, הציעה שווקר יהפוך לקפטן אמריקה החדש כסוכן העובד עבור הממשלה. יו"ר הוועדה, דגלאס רוקוול, שימש בחשאי כבן בריתו של הגולגולת האדומה, שתכנן מזימה כיצד להכפיש את שמו של קפטן אמריקה. עם שובו של רוג'רס לתפקיד כקפטן אמריקה, אורגנה לווקר זהות חדשה.
בהמשך, ווקר שב לחיי ההרפתקנות שלו. הוא נטל את שם הקוד "סוכן ארצות הברית", לבש תלבושת דומה לזו של קפטן אמריקה, ונשא דיסק עשוי מתכת ויברניום כמגן. הוא נלחם בתחילה נגד איירון מונגר תחת עינה הפקוחה של הוועדה, שגייסה את האוונג'רס מהחוף המערבי ואת ויז'ן כדי להשגיח עליו. בהוראתה של הוועדה, סוכן ארצות הברית נשלח לעצור את המעניש, אך לפני שהוא לוקח אותו למעצר, פרנק קאסל מגלה לו שהוא מתכוון לעצור את משפחת המאפיה מאגיה. ווקר מסכים לעזור למעניש, אך זה האחרון נמלט ממנו בסיום משימתם, תוך שהוא גורם לו להאמין כי מת בשריפה. מעבידיו של ווקר נוזפים בו שעבודתו היא לפעול ולא לחשוב, וכי אין זה פלא שהוא נכשל בתפקידו כקפטן אמריקה.
סוכן ארצות הברית נלחם לצד האוונג'רס מהחוף המערבי בכמה קרבות. בסופו של דבר הוא הוכיח את ערכו והורשה להצטרף אליהם. הוא השתתף עימם, עם האוונג'רס ועם האקס-מן באירוע הקרוס אובר "קשרי דם", שבו פרופסור אקסבייר ניסה לנהל משא ומתן על סיום מלחמת האזרחים באי המוטאנטים ג'נושה. סוכן ארצות הברית מונה לשמש כשומר ראשו. כשהאוונג'רס מהחוף המערבי התפרקו, ווקר זרק את תלבושתו ומגנו לנהר ההדסון. כאשר חברי הקבוצה התבקשו בידי טוני סטארק להתגייס לשורות קבוצת "פורס וורקס" החדשה, ווקר התלבט אך הצטרף לבסוף בשכנועה של מכשפת השני, שאמרה כי הקבוצה צריכה אחד שישמש לה כעמוד תווך בזמן משימותיהם מאחורי קווי האויב.
במהלך מלחמת האזרחים ביקום מארוול, סוכן ארצות הברית נאלץ לבחור בין הממשלה לה היה נאמן למשך כל חייו לבין גיבור-העל שבעקבותיו הלך ועל שמו הוא ניסה להגן. בעקבות מותם של חברי קבוצת אלפא פלייט הקנדית, מוצע לו לעמוד בראשה של קבוצה חדשה בשם "אומגה פלייט". בהמשך, הוא עוזר לאמן את נשק אומגה. נכון לתחילת 2013, ווקר משמש כמנהיג קבוצת האוונג'רס האפלים.
את דמותו של ג'ון ווקר בסדרת הטלוויזיה "הפלקון וחייל החורף" של שירות הסטרימינג דיסני+ מגלם השחקן ואייט ראסל.
נאות סמדר
תקופת שזפון
קיבוץ שזפון עלה על הקרקע בספטמבר 1980 על ידי גרעיני נח"ל. המתיישבים הראשונים במקום היו גרעין "זימרן" של תנועת הצופים, מחזור ע"ג, גיוס 1979, שלימים התיישבו בקטורה, שהחזיקו במקום כהיאחזות נח"ל לפני שהונח קו המים ליישוב ולפני שהיה אפילו חשמל (אף לא מגנרטור).
גרעיני נח"ל נוספים שאכלסו את קיבוץ שזפון בשנותיו הראשונות היו: גרעיני ראם, אשד, ערבה ופרא עברו הכשרה בשל"ת מוקדם בקיבוץ נצר סרני, אשר היה לקיבוץ האומן של שזפון.
בראשית דרכו נקרא הקיבוץ, שהיה היישוב השישי של התק"ם בערבה, "ערבה 6". בעת פינוי היישובים בסיני, הועבר חלק מהציוד שפורק בסיני לקיבוץ שיזפון, כולל מגרש הכדורסל שלו. נדמה כי שזפון היה הקיבוץ האחרון בישראל שהוקם ונוהל כולו על ידי בני גרעיני נח"ל, ובעיקר מבני גרעין ראשית וראם. שני גרעינים אלה אף סייעו בהקמתם ובנייתם של היישובים הסמוכים לשיזפון: נוה חריף ושיטים, ולקחו חלק בהקמת מחנות הצבא שבאזור, ובנטיעת חורשות דרך (לימנים) ביחד עם קק"ל. חורשות אלו עדיין ניכרות באזור.
תוכנית אכלוס היישוב, שהייתה מבוססת על השארות בני הגרעין במקום לאחר שירותם הצבאי, לא הצליחה. לפיכך, בספטמבר 1988, לאחר שנותרו בו רק 15 בני אדם, הוחלט לפנותו ולהחזיקו על ידי צעירים בשנת שירות עד למציאת מתיישבים אחרים שיתיישבו בו. חלק מיחידות הדיור הריקות הועברו להר עמשא.
הקמת נאות סמדר
הקיבוץ הוקם מחדש בקיץ 1989 על ידי קבוצת חברים מירושלים בעלי מקצועות חופשיים, שעזבו את העיר והתיישבו בנגב על מנת להקים קהילה לומדת, שליבה מכוון לשיתוף פעולה בין אדם לחברו ולסביבתו. היישוב הוא יישוב אורגני עם התייחסות לתחום האקולוגי הכוללת חקלאות אורגנית, בנייה מדברית, מיחזור והשבת מים. בשנת 2001 הוסב שם המקום משזפון לנאות סמדר. מקור שם הקיבוץ מגיע מהמילה נאות, כלומר נווה מדבר, ומהמילה סמדר, בשל פרי הגפן שבמקום, ולזכרה של סמדר ספרא, אשתו של יוסף ספרא, ממקימי היישוב, שנהרגה בתאונת דרכים ב-1981.
ענפים כלכליים בקיבוץ
הקיבוץ קולט מתנדבים.
תיירות ואירוח
בתחילת הדרך שמרו חברי הקיבוץ על פרטיותם. החל מהעשור השני של המאה ה-21 הם החלו להיפתח אל העולם בסדנאות וסמינרים של בנייה וחקלאות אקולוגית יחד עם התמקדות בתהליכים רוחניים. בנאות סמדר מספר מיזמי תיירות ואירוח כולל פונדק נאות סמדר היושב בצומת שיזפון הכולל מסעדה צמחונית ובית קפה, חנות המפעל של מוצרי נאות סמדר וסיורים במחלבה, ביקב ובבית האומניות. במרחק של כשני קילומטרים מבתי הקיבוץ בשטח של היאחזות יעלון לשעבר, שיפצו חברי הקיבוץ את בתי ההאיחזות הישנים בצורה אקולוגית והם משמשים כבתי אירוח לתיירות פנים וחוץ.
בשנת 2022 היה הקיבוץ מועמד להפיכה לכפר תיירות מומלץ על ידי ארגון התיירות של האו"ם (UNWTO), הכולל נכון לשנת 2023 167 כפרים ברחבי העולם, העומדים בתנאים שונים, כולל קיימות סביבתית, חברתית וכלכלית, שימור של משאבים תרבותיים וטבעיים ועוד. הקיבוץ לא הפך לחבר מלא ברשימה זו, אך נכנס לרשימה של 20 כפרים הדורשים שיפורים מסוימים כדי להפוך לחברים מלאים, ונכון לשנת 2023 הוא נמצא בתהליך מעבר לשם כך.
אורח החיים
נאות סמדר הוא קיבוץ שיתופי באופן מלא. ההחלטות מתקבלות בהסכמה, ההכנסות מתחלקות באופן שווה והחברים עובדים בעיקר בתוך הקיבוץ. חברי הקיבוץ שהגיעו למקום בשנת 1989 התקבצו סביב דמותו של הבמאי והמחזאי יוסף ספרא. הם מתרגלים תורות רוחניות הקשורות למשנתם של קרישנמורטי, גורדייף ואקהרט טולה. ספרא הלך לעולמו בשנת 2003. בקיבוץ, הרוחניות מתקיימת גם בחיי היום־יום. לדוגמא, לא אוכלים בשר, במהלך ארוחת הצהרים נהוג לא לדבר, אין טלוויזיות בבתים ונהוג לא להשתמש בטלפונים סלולרים במרחב הציבורי.
בשנת 2019 יצא הסרט התיעודי "האושר המוחלט", של אביב אור משולם, אחותה של רחל טיפנברונר אשר עזבה עם משפחתה את נאות סמדר בשנת 2012. בסרט מתארות רחל ומספר נשים אחרות שהיו חברות הקיבוץ, את החיים בו בצורה מורכבת המציגה חוויות חיוביות ומשמעותיות שחוו לצד חוויות שליליות וקשות הקשורות לצורת החיים ולספרא. בין השאר, תואר כי המקום איפשר למשתתפות צמיחה אישית ורוחנית אך כי ספרא ניצל מינית אחת מהן ולדעת אחת ממשתתפות הסרט הקיבוץ התנהל כ"כת לכל דבר ועניין".
אמריטה שר-גיל
אמריטה שר-גיל (בהינדי: अमृता शेरगिल; 30 בינואר 1913 – 5 בדצמבר 1941) הייתה ציירת הודית סיקית-יהודיה. מכונה "פרידה קאלו ההודית", ונחשבת אחת הציירות החשובות בהודו במאה ה-20. נחשבת גם אחת הציירות ה"יקרות" בהודו. ציוריה היו בין היקרים מבין ציירי הודו.
ביוגרפיה
שר-גיל נולדה בשנת 1913 בבודפשט, בירת ממלכת הונגריה. אביה היה אומראדו סיי שר גיל, אריסטוקרט סיקי וחוקר השפות סנסקריט ופרסית. אמה הייתה מארי אנטואנט גוטסמן, זמרת אופרה יהודייה, ממשפחה בורגנית אמידה מהונגריה. שר-גיל הייתה הבכורה מבין שתי בנות שנולדו להם. אחותה הצעירה אינדירה סאנדראם (שר-גיל) הייתה אמו של האמן העכשווי ויואן סאנדראם. שר-גיל הייתה אחייניתו מצד אמה של ההיסטוריון והצייר ההונגרי ארווין באקטאיי (גוטסמן), שהנחה אותה ועודד אותה ליצור, על ידי העברת ביקורת על עבודתה והדרכתה.
שר-גיל בילתה את רוב הילדות המוקדמת בבודפשט. בשנת 1921 עברה עם משפחתה לעיר שימלה, בירת מדינת הימאצ'ל פרדש שהייתה בירת הקיץ של הודו הבריטית. היא החלה ללמוד לנגן בפסנתר וכינור, וכבר בגיל 9, ביחד עם אחותה הצעירה אינדירה, החלו שתיהן להופיע בקונצרטים. בגיל 8 החלה ללמוד ציור. במקביל נחשפה לאמנות הפיסול האיטלקי.
בגיל 16 הפליגה שר-גיל לאירופה עם אמה, במטרה להכשירה כציירת, והחלה ללמוד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (École des Beaux-Arts) בפריז. היא שאבה השראה מציירים אירופיים כפול סזאן ופול גוגן, ועם התבגרותה נהגה להסתובב בחוגים הבוהמיים של פריז בתחילת 1930. בשנת 1932 יצרה את עבודתה המפורסמת הראשונה, "נערות צעירות" (Young Girls), שהובילה לבחירתה כשותפה של "גרנד סלון" בפריז בשנת 1933; היא הייתה השותפה הצעירה ביותר שזכתה לכך.
את ה-30 בינואר 2016 הקדיש דודל לציון יום הולדתה ה-103.
גור שלף
גור שלף (נולד ב-10 בינואר 1974) הוא כדורסלן עבר ששיחק בעמדת הסמול פורוורד. נחשב בעיני רבים לאחד השחקנים הישראלים הטובים ששיחקו בליגה. בין קבוצותיו הבולטות הפועל גליל עליון, מכבי תל אביב ואנטוורפן. שימש כמנהל המקצועי של מכבי תל אביב בשנים 2013-2008.
ילדות ומשפחה
גור שלף הוא בנו של השחקן עמי שלף ששיחק בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל וכיהן בתפקידים רבים, ביניהם יושב ראש הוועדה המקצועית באיגוד הכדורסל ויו"ר התאחדות הספורט. אחיו אורי שלף היה ממקימי הפועל אוסישקין.
שלף הוא בוגר בית הספר לאומנויות ותיכון עירוני א' שבתל אביב. מתגורר בתל עדשים.
קריירה
בשנת 2000 הגיע שלף יחד עם מכבי לגמר גביע אירופה אך שם הפסידו לפנאתינייקוס. שנה מאוחר יותר זכה שלף בפעם הראשונה בגביע אירופה כאשר מכבי ניצחה בגמר את פנאתינייקוס לאחר שכניסה שלו למשחק ברבע השלישי בפיגור 15 במשחק חצי הגמר נגד צסק"א מוסקבה הביאה למפנה במשחק. לאחר שעזב נדב הנפלד את מכבי מונה שלף לקפטן הקבוצה במקומו. בתור קפטן, הניף יחד עם מכבי תל אביב את גביע היורוליג פעמיים ברצף בשנים 2004 ו-2005.
אחת מהפעולות ששלף זכור בזכותן התרחשה במשחק מכריע לפני פיינל פור היורוליג ב-2004, במשחק הידוע כנס ז'לגיריס. שלף מסר אסיסט ממגרש שלם ("מסירת קוורטרבק") לדריק שארפ 2.2 שניות לפני סיום המשחק נגד ז'לגיריס קובנה. שארפ קלע שלשה לאחר אותה מסירה שהשוותה את תוצאת המשחק. מכבי ניצחה בתום ההארכה, העפילה לפיינל פור שנערך באותה עונה בתל אביב וזכתה בו. החל מאז, מסירה מסוג זה מכונה לפעמים בישראל "מסירת גור שלף".
שלף קלע 649 נקודות במדי מכבי בגביעי אירופה. הוא שיחק במכבי עד סוף עונת 2004/05, אז עזב אותה מכיוון שקיבל מעט מאוד דקות מהמאמן פיני גרשון.
בעונת עבר שלף לשחק בקבוצת אנטוורפ ג'יינטס מהליגה הבלגית תחת הדרכתו של המאמן הישראלי אריק שיבק. ב-23 באוגוסט 2007, לאחר שנתיים במדי אנטוורפן וזכייה בתואר נוסף - הגביע הבלגי, הודיע שלף על פרישה מכדורסל בגלל פציעה בגב.
שלף שיחק בכל נבחרות ישראל בגילאים השונים (קאדטים, נוער ועתודה) וכן שנים רבות בנבחרת ישראל ואף שימש שנים רבות כקפטן הנבחרת. בקיץ 2008 מונה גור שלף למנהל המקצועי של מכבי תל אביב במקום מוני פנאן. בקיץ 2013 הוחלף על ידי ניקולה וויצ'יץ'. מאז הוא משמש כפרשן בערוץ הספורט.
פרשיות מעוררות מחלוקת
ב-1 בינואר 2003, דקות ספורות לפני משחק אימון בכדורסל של נבחרת ישראל, קינטר את שלף אוהד של הפועל תל אביב בקריאות על אביו המנוח, עמי שלף. שלף בתגובה זרק כדור שפגע בצופה המקנטר, ולאחר מכן קפץ ליציע הקהל, השיג את האוהד המקניט, דחף אותו והפילו לקרקע. על כך הועמד לדין בעבירה של תקיפה. במשפטו טען שלף להגנת "זוטי דברים". השופטת דחתה טענה זו וציינה: "סבורני כי תגובתו של הנאשם באותו מעמד הייתה חסרת פרופורציה, חריגה ומיותרת בהשוואה לאמירות שהושמעו לעברו. המדובר, יש לזכור, בתקיפת אוהד - שהינו קטין בן 17, שנעשתה בתוך אצטדיון, אל מול קהל גדול שבא לחזות במשחק ידידות ספורטיבי, ובמקום זאת היה עד, שלא בטובתו, לחזיון אלימות, בו מילא קפטן נבחרת ישראל תפקיד מרכזי" (פ 1697/04 מדור תביעות פלילי ת"א נ' גור שלף). בעקבות זאת הגיעו הצדדים לעסקת טיעון לפיה לא יורשע שלף בפלילים אך יעסוק בעבודות לתועלת הציבור.
האיבה בין שלף לאוהדי הפועל הוביל לתקרית נוספת כאשר במהלך דרבי סוער בשנת 2005 הוביל שלף, אז קפטן מכבי תל אביב, את שחקני הקבוצה לבצע שכיבות סמיכה במהלך פסקי הזמן של קבוצתו. בהמשך התנצל שלף על התנהגותו וטען כי נגרר לפרובוקציה של אוהדי הפועל.
בשנת 2018 שוב נקלע שלף לעימות עם אוהדי הפועל. בסיומו של דרבי בו שימש כפרשן ספג שלף נאצות מהיציע ובתגובה ביצע תנועות מאיימות לעבר האוהדים. לבסוף נאלץ לעזוב את האולם תחת ליווי מאבטחים.
יהדות קרוליינה הדרומית
יהדות דרום קרוליינה היא אחת הקהילות היהודיות הוותיקות והחשובות בארצות הברית.
היהודים שהתיישבו בדרום קרוליינה בסוף המאה ה-17 נהנו מסובלנות דתית טובה יחסית עוד מתחילת התיישבותם במושבה זו. דרום קרוליינה היא גם המקום הראשון בחצי הכדור המערבי שבו הורשו היהודים לכהן בתפקיד במשרה ציבורית. היה זה פרנסיס סלוודור אשר כיהן בשתי כהונות בקונגרס המושבה עד לשנת 1776.