cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרקוס אורליוס
ספרו "רעיונות"
התוכן וצורת הארגון של "רעיונות" משקפים היטב את נסיבות חיבורו: הספר בנוי מקטעים קצרים המופיעים בסדר שרירותי, ללא עריכה או ניסיון לארגון שיטתי. הפרק הראשון חריג ביחס לשאר חלקי היצירה ונושא אופי אוטוביוגרפי, ובו אורליוס מזכיר דמויות שונות מחייו, אשר להן הוא מכיר תודה. אורליוס מונה את תכונותיהם החיוביות של דמויות חשובות בחייו, ומציין מה למד הוא מהם בין היתר נזכרים בספר אביו, אמו והקיסר אנטונינוס פיוס, שהיה אביו המאמץ להערכותיו של אורליוס את האישים הסובבים אותו יש חשיבות למחקר ההיסטורי: הערותיו מסייעות, בשרטוט דיוקנו של הקיסר אנטונינוס פיוס, אחיו המאומץ ושותפו לשלטון לוקיוס ורוס, שמקורות היסטוריים אחרים חרצו משפט שלילי על אודותיו, אשתו של אורליוס, פאוסטינה, אשר מקורות היסטוריים אחרים ייחסו לה חלק במרידה כנגד אורליוס.
ניקי אימבר
איגנץ אימברמן (Ignaz Imbermann; 20 באוקטובר 1920 – 1996) הידוע בכינוי ניקי אימבר (Nicky Imber) היה פסל וצלם יהודי. ידוע בשל סדרת פסלי "משואה לתקומה" המוצבים בגן ציבורי בכרמיאל.
אימבר נולד בווינה בירת אוסטריה ב-1920. (קרוב של נפתלי הרץ אימבר, מחבר "התקווה".) לאחר סיפוח אוסטריה על ידי הנאצים ב-1938 נכלא במחנה הריכוז דכאו משם הצליח להימלט. ב-1943 הצטרף לצבא הבריטי, ולאחר המלחמה שהה בקניה ובדרום אמריקה, שם עסק באומנות ועשה לעצמו שם כפסל. בין 1978 ל-1981 בנה סדרת פסלי ענק המנציחים את השואה והתקומה, המוצבים בגן הפסלים בכניסה לעיר כרמיאל. בשלב זה עלה לישראל, וביסס בה את ביתו. נפטר ב-1996 בווינה.
מצנפת שינה
כובעי השינה של הנשים היו בדרך כלל פיסת בד ארוכה כרוכה סביב הראש, או כובע בד רך ועגול ששוליו מכווצים. מצנפות השינה של הגברים היו מחודדות, לרוב עם קצה מוארך שבראשו פונפון, אשר שימש כצעיף לחימום הצוואר אך לא היה ארוך כצעיף כדי למנוע סכנת חנק בעת השינה.
בימי טייברן וכלא ניוגייט בהיסטוריית ההוצאות להורג בתלייה בבריטניה, המצנפת ששימשה להסתרת יסורי האסירים הייתה לרוב מצנפת שינה אשר הסוהרים סיפקו לאסירים שיכלו להרשות זאת לעצמם. לאחר שהאסיר סיים להתפלל, התליין משך את המצנפת על פניו של האסיר. נשים בחרו בחלק מהמקרים במצנפת עם רעלה. מסביבות 1850 הרשויות סיפקו מצנפת פשתן לבנה כחלק מתהליך ההוצאה להורג.
כיום כמעט ואין חובשים מצנפות שינה, אולם הן מוצגות תדיר בסרטי אנימציה (ולעיתים בסרטים אחרים), כחלק מבגדי השינה של הדמויות.
יואל בוכוולד
יואל בּוּכוַולד (1920 – 5 בפברואר 1997) היה קריקטוריסט וצייר ישראלי. עלה לארץ בשנת 1950. יצירותיו התפרסמו ברבים מן העיתונים היומיים בארץ.
ביוגרפיה
יואל בוכוולד נולד בשנת 1920 בווינה בירת אוסטריה. עסק באמנות מגיל צעיר. בשנת 1938, בהיותו בפולין, חש בסכנה האורבת ליהודים והחליט לברוח. לאחר מסע ארוך הגיע לאוזבקיסטן, שם הכיר את מי שלימים תהיה אשתו. את פרנסתו הדלה מצא בציור פורטרטים של תושבי המקום בעזרת פחם.
עם חזרתו לפולין בשנת 1946, גילה כי אמו ואחיו הצעיר נספו בשואה. המשטר הקומוניסטי בפולין העניק לבוכוולד רשות לפתוח סטודיו לציור, וגופים הקשורים למפלגה הקומוניסטית הזמינו ממנו ציורי-ענק של אישים דוגמת סטלין ולנין, לצורך הצגתם בחוצות הערים.
בשנת 1950 עלה עם משפחתו לישראל. הם נקלטו במעברת עולים בהרצליה לתקופה של ארבע שנים וחצי. באותה עת החל לעבוד בציור קריקטורות של עוברי-אורח ברחוב אלנבי בתל אביב, שם פגש את עורך עיתון "הדור" (של מפלגת מפא"י), שהתרשם מציוריו והציע לו עבודה קבועה בעיתון. עבודותיו התפרסמו בעיתונים "הדור", "היום" (של מפלגת גח"ל), "העולם הזה", "ידיעות אחרונות", "מעריב" ו"דבר השבוע". בסוף שנות ה-50 יצא לאור אוסף גלויות עם קריקטורות צבעוניות של שׂרי ממשלה מאת בוכוולד. בשנת 1956 ראה אור הקובץ "500 קריקטורות של צירי הקונגרס הכ"ד" (ירושלים–תל אביב: לעצטע נייעס), שהתקיים בשנת תשט"ז.
בוכוולד נפטר בפברואר 1997. נקבר בבית עלמין הדרום.
מנזר טיסמנה
מנזר טיסמנה (ברומנית: Mănăstirea Tismana) הוא המנזר העתיק ביותר הפעיל עדיין בחבל ולאכיה, ונמצא ביתר דיוק בחבל אולטניה הנחשב לחלק מוולאכיה ההיסטורית ("הארץ הרומנית"). הוא שוכן בעיירה טיסמנה במחוז גורז', 36 ק"מ מרחק מן העיר טרגו ז'יו.
מיקום
מנזר טיסמנה נמצא על צוק שעל ההר סטרמיה (Stârmina), מוקף בפסגות מיוערות וסלעיות , בסמוך לפתח מערתו של ניקודים הקדוש ומתחת לחומותיו זורם מפל מגובה של 40 מ' אל הנחל טיסמנה. ביולי 1657 ביקר במקום הנוסע המפורסם הדיאקון פאולוס מחלב שליווה את הפרטאירך היווני-אורתודוקסי של אנטיוכיה, מקריוס. פאולוס מחבל ציין, בין היתר, בספר המסע שלו הכתוב בערבית :
היסטוריה
המנזר נבנה מיוזמת הנזיר ניקודים ("הקדוש ניקודים החסוד") (1406-1310) במקביל לעוד מנזר - המנזר וודיצה הראשון שנהרס זמן קצר אחרי בנייתו. המנזר טיסמנה נותר למשך מעל שש מאות שנה מבצר יחיד של הנצרות האורתודוקסית בסביבה. שני המנזרים נבנו תחילה מעץ בימי השליטים (ולדיסלב הראשון) הידוע כ"ולייקו הראשון" (1377-1364) ואחיו, ראדו הראשון, שהיה שליט שותף בשנת 1372 וב-1377 ירש את כס הנסיכות. 1372.ניקודים כיהן כאב (stareț -סטראץ ) שני המנזרים. השליט ולייקו וודה בנה אחר כך את מנזר וודיצה השני ממלט ובימי ראדו הראשון נכנסה גם בטיסמנה כנסייה ממלט. ניקודים החסוד מטיסמנה שהיה יוזם בניית המנזר היה זה שבחר את הסגנון האדריכלי ואת קישוטיו. הבנייה במלט הוגשמה בעזרת תרומות משליטים מבית בסאראב - ראדו הראשון (1383-1377), ובניו דן הראשון (1386-1383) ומירצ'ה הזקן (1418-1386)
ניקודים, שהיה יליד אזור מקדוניה הצרפונית הקים בטיסמנהאת בית הספר הראשון לקליגרפים וכתבנים שהעתיקו ספרים כנסתיים משפות שונות. במקום פעל גם בית ספר ראשון ללימודי כמורה ומנהל שבו למדו נזירים מלומדים שמתוך שורותיהם נבחרו הבישופים, המיטרופוליטים, מנהלי לשכות השליטים והבויארים הבכירים. בטיסמנה נשמרו התעודות העתיקות ביותר החל מהמאה ה-14 שהיוו בסיס להיסטוריוגפיה הרומנית. בימי מלחמת העולם הראשונה חפצי ערך מכאן הועברו למקום בטוח במוסקבה.
בשנת 1406 במנזר התקיים מפגש בין השליט הוולאכי מירצ'ה הזקן והקיסר זיגמונד לבית לוכסמבורג מתוך ניסיון להקים ברית נגד הטורקים העות'מאנים. במפגש נכח גם ניקודים הבא בימים. ב1458 אירח המנזר את השליט ולאד המשפד. כמו כן המקום שימש מפלט לניאגויה בסאראב שהסתתר מפני השליט מיכניה הרע. המנזר נהרס בדליקה ונבנה מחדש ב-1542 ב-12 במאי 1818 הטיל השליט הפנריוט יואן גאורגה קאראג'ה על 26 פנדורים את משימת השמירה על המנזר. אחד מהם, טודור ולדימירסקו אירגן מתוך המנזר את המרד שלו נגד המשטר המושחת של השליטים הפנריוטים. משם הוא הפיץ את "הצהרת פאדש" מ-22 בינואר 1821. הוא דאג לתגבר את חיל המצב במנזר.
הציורים
בהחלתה צוירה הכנסייה בצבע אחיד:אוקר, עם צורות גאומטרייות ופרחוניים. הציור האיקונוגרפי הראשון בוצע ב1564 על ידי הצייר דוברומיר מטרגובישטה. ציור זה בצבעים צמחיים נמצא גם היום על קירות הפרונאוס ונחשב לציור הראשון בסגנון ביזנטי ששרד בוולאכיה. ב-1766 צוייר מעליו פרסקו חדש על ידי הצייר דימיטריה דיאקונו. ב-1955 במסגרת עבודות השיפוץ בניהולו של ג'ורג'ה רוסו הפרסקו הזה נשאב  החוצה - פעולה יחידה במינה -  והועבר על קירות מוזיאון המנזר ושל פרוזדורי הכוכים ונחשף מחדש הציוק המקורי מ-1564. ב-1732 בעזרת הבויארית סטנקה גלוגוביאנו שופץ הציור בספינה והמזבח החדש.
האוצר
אוצר המנזר טיסמנה היה גדול מאוד אבל במשך מאות השנים אבד במידה רבה. חלק מחפצי הערך של המנזר נשמרים במוזיאון לאמנות של רומניה בבוקרשט. במוזיאון המנזר נמצא אוסף עשיר של ציורי קיר (שמקורם בפרונאוס, הציור מ-1766, איקונות ישנות מעץ, כלי פולחן, תלבושות, הדלתות הישנות של הכנסייה (1782) וכו'. בכנסייה נמצא ארון כסף שיוצר על ידי האמן גאורגה סטויקה מבוקרשט והוא כולל שלושה קטעים של שרידים קדושים:האצבע הימנית של ניקודים הקדוש, צלב העופרת שהוא תלה בצוואר, כמו כן קטעי שרידים של איגנטיוס הקדוש מאנטיוכיה "תאופורוס"  ושל יוחנן כריסוסטומוס המנזר מוכר כ"מונומנט אומנות" בזכות יצירות אמנות כגון:האיקונוסטאזיס (ברומנית מכונה גם "קאתאפטיאזמה") עשוי עץ אלון, מיוצר בשנת 1766 בסגנון פוסט-ברנקובאני עם קישוטים פרחוניים, מוזהבים, ואיקונות קיסריות (1844); איקונוסטאזיס קטן מגולף בעץ תרזה, מוזהב, יצירה של הנזיר גנאדיה (1742-1741),קלירוסים (עם דוכן מסוג אנאלוגיון או טטרפודיון)", מפוסלים על ידי הנזירים בשנים 1731 ו- 1735; נברשת (פוליקנדלון, ברומנית - פוליקנדרו) גדולה מפליז  מבריק מהמאה ה-19, סמנטרון בצורת העיט הדו-ראשי- סמל האימפריה הביזנטית  שאומץ  בכנסיות האורתודוקסיות וכו'. בהתחלת המאה ה-20 המשורר ג'ורג'ה קושבוק תרם לקפלה הנבנתה על ידי מאתיי בסראב  שני ויטראז'ים מ-1916 לזכר בנו אלכסנדרו. גם ג.ספטיה תרם ויטראז' נוסף לזכר אמו מריה. הוויטראז'ים נמצאים במוזיאון המנזר.
הסגנון
פרונאוס הכנסייה מקושט על ידי ציורי קיר, פרי יצירתו של דוברומיר הצעיר מן העיר טרגובישטה משנת 1564. התווספו בספינת הכנסייה ציורים מאת צוותו של גריגוריה ראניטה מ-1732. ב-1766 צייר דומיטרו דיאקונו מעליהם פרסקו בימינו הכנסייה, בנויה מחדש ב-1855 בסגנון רומנסקי עם יסודות קישוט נאו-גותיים.
סוג המנזר כיום
בשנת 1949 בימי המשטר הקומוניסטי הפך מנזר טיסמנה לקומונה (קנוביון) של נזירות המשלבת עבודת כפיים עם תפילה. עבודת הקודש מתבצעת לפי המסורת: ליטורגיה כל יום, תפילות גם בערב (וצ'רניה) ובחצות. השירה הדתית היא פסלטית ביזנטית בשפה הרומנית. במנזר כיום חיות 60 נזירות, מתוכן חמש חיות בהרמיטאז'ים (סקיט) של המנזר. אם המנזר היא מזה למעלה מ-40 שנה הסטברופורה ירוסלימה גליגור.
ניקודים. לאוורה גדולה
הקדוש ניקודים ולד בפרילפ כיום במקדוניה הצפונית) במשפחה בעלת שורשים רומנים (ארומנים) וסרביים..לפי המסורת מצד האם היה מיוחס לבני בית בסאראב  ומצד האב לקניאז לזר חרבליאנוביץ' של סרביה. בגיל 16 הוא עזב את בית הוריו ובעזרת כמהנזירים הגיע למנזר חילנדר על ההר אתוס. שם השתלם במקצועות לימוד רבים - לימוד השפות יוונית סלבונית, ובאמנות אנשי אתוס  - קליגרפיה, ציור, צורפות בכסף, אדריכלות, בנאות, בייצור חישוקים וכו'. לפי התגלות אלהית, ניקודים נקרא לפי המסורת להקים בוולאכיה מנזר במקום נבחר על ידי האל. הוא הקים מנזרים כאלה גם בסרביה - וראטנה ומנסטיריצה ובפריסלופ בחבל חאצג שבטרנסילבניה. ניקודים משך איתו קבוצת נזירים  וישב איתם בהתחלה במערה הנמצאת על יד המנזר העתידי.  הוא התבקש לתווך בין הכנסייה הסרבית להפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופול כדי להשיג ב-1375 הסרת הנידוי שהוכרז ב-1346 ביניהן.  הפטריארך פילתאוס של קונסטנטינופול העריך מאוד את ניקודים, העניק לו במתנה את מטה הכמורה שלו , שלוש חלקי שרידי קדושים ומינה אותו כארכימנדריט. מנזר טיסמנה זכה איפוא להיות לאוורה גדולה והארכימנדריה הראשונה בארץ ולאכיה.
במנזר טיסמנה הקים ניקודים כאמור את בית הספר לקליגרפיה עבור מעתיקי ספרי ם כנסייתיים בשפות שונות. הוא עצמו בשנת 1405 העתיק, כתב בקפדנות ואייר ספר על  קלף ארבעת האוונגליונים (טטרוונגליון), עטף אותו בעטיפות מכסף מוזהב , מלאכת מחשבת שהיוותה נכס צאן ברזל של תקופה. הטטרוונגליון של ניקודים הוא הספר המתוארך הראשון שהוצא לאור בוולאכיה והוא שמור במוזיאון להיטוריה של בוקרשט. ניקודים הלך לעולמו ב-26 בדצמבר 1406 ונקבר באכסדרת הכנסייה. קברו נשמר על ידי נר תמיד
ברנדון פלאוורס
ברנדון ריצ'רד פלאוורס (באנגלית: Brandon Richard Flowers; נולד ב-21 ביוני 1981) הוא זמר וכותב שירים אמריקאי. פלאוורס הוא סולן להקת הרוק האמריקאית, הקילרס. בשנת 2010 הוציא פלאוורס אלבום סולו ראשון בשם Flamingo. אלבום הסולו השני של פלאוורס, The Desired Effect, יצא לאור בשנת 2015.
ביוגרפיה
ברנדון פלאוורס נולד בהנדרסון, נבדה, ארצות הברית. אביו טרי היה בעל מכולת, ואמו ג'ין, עקרת בית. הוא הצעיר מבין שישה ילדים. יש לו ארבע אחיות: סטפני, שלי, איימי ואפריל, ואח אחד, שיין.
כשהיה בן שמונה, עברה משפחתו לפייסון, יוטה. כשהיה בתיכון עבר ברנדון ללאס וגאס כדי לגור עם דודתו וסיים את לימודי תיכון "Chaparral" בשנת 1999.
2001-הווה: הקילרס
פלאוורס הצטרף לקילרס כאשר ראה מודעה בעיתון שפורסמה על ידי חבר הלהקה, דייב קונינג. לאחר מכן הצטרפו הבסיסט מארק סטורמר והמתופף רוני ונוצ'י, והחבורה הפכה לרשמית באוגוסט 2002.
בשנת 2004 יצא לאור אלבומה הראשון של הלהקה, Hot Fuss. האלבום השני, Sam's Town, יצא בשנת 2006, והאלבום השלישי, Day & Age יצא בשנת 2008. אלבום האוסף שלהם, Sawdust יצא בשנת 2007. בשנת 2009, הלהקה הוציאה לאור אלבום הופעה חיה, וDVD שנקראים Live from the Royal Albert Hall. לאחר הפסקה של מספר שנים בהן חברי הלהקה פנו לקריירות סולו, הוציאה הלהקה את אלבום האולפן הרביעי שלה, Battle Born, בשנת 2012 ובשנת 2017 הוציאה את האלבום החמישי, Wonderful Wonderful.
נכון להיום, הלהקה מכרה מעל 6 מיליון אלבומים בארצות הברית, מעל 5 מיליון אלבומים בבריטניה, ומעל 15 מיליון ברחבי העולם.
2010–2011: Flamingo
אלבום הסולו הראשון של ברנדון, Flamingo, יצא לאור ב-6 בספטמבר 2010 בבריטניה ואירלנד, וכשבועיים לאחר מכן, ב-14 בספטמבר, בארצות הברית וקנדה.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Crossfire", יצא לאור ב-21 ביוני 2010. הקליפ לשיר יצא כחודש לאחר מכן, ב-8 ביולי. בקליפ השתתפה השחקנית שרליז ת'רון. האלבום זכה לשבחים ולביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה והגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של בריטניה, שם גם הגיע למעמד זהב.
2015–הווה: The Desired Effect
ב-24 בפברואר 2015 הודיע פלאוורס כי אלבומו השני, The Desired Effect, צפוי לצאת לאור ב-18 במאי באותה השנה. ב-23 במרץ, כחודשיים לפני הוצאת האלבום, יצא לאור הסינגל הראשון ממנו, "Can't Deny My Love". ב-13 באפריל 2015 יצא לאור הסינגל השני מהאלבום, "Still Want You", יחד עם הקליפ לשיר. שבועיים לאחר מכן, ב-27 באפריל, יצא לאור הסינגל השלישי מהאלבום, "Lonely Town".
האלבום יצא לאור ב-15 במאי 2015, וכמו אלבום הסולו הקודם של פלאוורס, הגיע גם הוא לפסגת מצעד האלבומים של בריטניה. את האלבום מקדם פלאוורס בסיבוב ההופעות "The Desired Effect Tour", שהחל ב-12 במרץ 2015 וצפוי להסתיים ב-11 באוקטובר באותה השנה.
חיים אישיים
פלאוורס נישא לטאנה ברוק מונדקוסקי ב-2 באוגוסט 2005. לזוג שלושה בנים, אמון, נולד ב-2007, גאנר, נולד ב-2009, והנרי, נולד ב-2011.
פלאוורס הוא מורמוני, והוא חבר בכנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים.
טופאים
חדפי עצים או טופאים (שם מדעי: Scandentia) הם סדרת יונקים הקרובה לפרימטים ולגלשנאים, אם כי בעבר סווגה כקרובה לאוכלי חרקים. זו סדרה קטנה של יצורים ליליים וארוכי זנב החיים ביערות דרום-מזרח אסיה וסביבתה. חדפי עצים הם בעלי המוח הגדול ביותר בממלכת החי ביחס לגודל גופם.
חדפי העצים הם אוכלי כל שאוכלים מגוון מזונות מהחי והצומח ובין השאר אוכלים את פירות הצמח המסריח רפלסיה.
תזונה
הטופאים הם בעלי חיים אוכלי-כל, ניזונים מבעלי חיים קטנים (כולל חרקים), פירות וזרעים. ישנם טופאים הניזונים גם מרפלסיה (Rafflesia).
במלזיה נצפו טופנים שיכולים לצרוך מזון, שעבר תסיסה, עם תכולת אלכוהול עד 3.8%. האלכוהול לא השפיע על התנהגותם.
טופאים אחרים נצפו אוכלים מזון עם ריכוזי קפסאיצין (אחראי על חריפות במיני פלפלת) גבוהים. לכן הם היונקים היחידים מלבד בני אדם שיכולים לאכל מזון חריף. הסיבה לכך היא מוטציה בגן TRPV1 שמפחיתה את תגובת הכאב לקפסאיצינואידים המהווה אדפטציה לצריכת מזון חריף.
מיון
בסדרה יש 20 מינים ב-5 סוגים ו-2 משפחות.
קישורים חיצוניים
https://www.nationalgeographic.co.uk/animals/2018/07/only-two-known-mammals-spicy-food
דגי גרם עילאיים
דגי גרם עילאיים (שם מדעי: Neopterygii) היא תת-מחלקה של מקריני סנפיר בה נמצאים רוב החולייתנים בעולם וכן רוב הדגים ודגי המאכל.
בני קבוצה זו מתחלקים לשתי אינפרא-מחלקות: תמים גרמיים שהם פרימיטיביים יותר ובעלי קרבה לסחוס גרמיים וכליל גרמיים שהם הדגים הפותחים יותר והמותאמים יותר למים וכוללים את מרבת המינים בקבוצה.
מינים אלו חיים בכל האוקיינוסים והיבשות במגוון בתי גידול, מנהרות וביצות ואף אזורים יבשים יותר ועד למצולות הים. רובם הגדול נושם אוויר על ידי הזימים, אך חלקם גם בעלי שלפוחית ריאות לא מפותחת העוזרת להם לנשום ביבשה.
הגדול שבדגים אלה הוא דג שמש מגובשש (Mola mola) שיכול להגיע לאורך 3.3 מטר ולמשקל 2,300 ק"ג. מקאירה כחולה (Makaira nigricans) ארוכה יותר (5–6 מטר) אך שוקלת פחות (כ-800 ק"ג). המפרשניים ודג-החרב הם הדגים המהירים ביותר, שיכולים להגיע למהירות של כ-80 קמ"ש.
הולגר ורפל שוירמן
הולגר ורפל שוירמן (בדנית: Holger Werfel Scheuermann, 12 בפברואר 1877 הרסהולם - 3 במרץ 1960 רוסקילה) היה רופא אורתופד ורדיולוג דני. תיאר את העקשת של המתבגרים (Osteochondritis deformans juvenilis dorsi) הקרויה גם מחלת שוירמן.
חייו
הולגר ורפל שוירמן נולד ב-1877 במשפחת רופאים מהרסהולם, עיירה השוכנת בין קופנהגן ובין ארסונד. אביו היה הרופא פטר לודוויג ולדמר שוירמן ואמו - אנדראה וילהלמינה לואיזה האנסן. הוא סיים לימודי תיכון ב"בית הספר הלטיני" (גימנסיה) בפרדריקסברג. הוא למד רפואה באוניברסיטת קופנהגן בין השנים 1902-1895. בתום לימודיו התמחה בבתי חולים בקופנהגן - "ריגסהוספיטלט", (שנודע אז כבית החולים ע"ש המלך פרידריק), בית החולים סנקט יוהנס. בשנת 1905 התחתן עם אגדה אנדראה אלרנדסן. בשנת 1918 סיים התמחות באורתופדיה ורדיולוגיה. בשנים 1919-1910 עבד שוירמן כעוזר כירורג בבית המחסה לנכים בקופנהגן. מאוחר יותר התמנה למנהל המחלקה הרדיולוגית של בית החולים הצבאי והחל משנת 1935 בתפקיד דומה בית החולים העירוני "סונדבי" בקופנהגן. כיהן תקופה כרופא ראשי של חיל הים הדני.
בהמשך יצא להשתלמויות בגרמניה, אוסטריה ושוודיה. בשנים 1922-1920 נבחר ליושב ראש איגוד הרדיולוגים בדנמרק ובשנים 1934-1933 עמד בראש החברה הדנית לרדיולוגיה. בשנת 1936 נבחר כחבר בהתכתבות באקדמיה האמריקאית של הכירורגים האורתופדים. אחרי פרישתו לגמלאות בשנת 1947 עבד עוד שנים רבות כרדיולוג פרטי.
בשנת 1921 פרסם את תיאורו את תסמונת עקשת המתבגרים הנושאת את שמו, אותה מצא, בין השאר, אצל חניכי שענים ואצל צעירים שעבדו בחוות חקלאיות. עבודתו בנושא זה לא התקבלה בשנת 1934 על ידי האוניברסיטה לצורך הדוקטורט. החוקר, שהפך לחשוב שברדיולוגים של דנמרק, פוצה על כך רק כעבור 38 שנה על ידי הענקת תואר דוקטור לרפואה לשם כבוד. שוירמן נודע גם במחקריו על האוכף הטורקי הנורמלי והפתולוגי והמציא טכניקה רדיולוגית להדמיית ה foramen opticum.
שוירמן נפטר ברוסקילה ב-1960 בגיל 83 והובא לקבורה בבית הקברות ביישוב הולדתו, הרסהולם.
פרסומים
Zeitschrift fur Orthopadische Chirurgie 4\ : 305, 1921. Translated and edited by Erne t Bettmann, White Plains, ew York.
סירן (קנטל)
סירן (בצרפתית: Siran) היא קומונה במחוז קנטל באוברן-רון-אלפ הצרפתי. היישוב ממוקם כ-30 ק"מ מעיר המחוז אוריאק.
בשנת 1793 התגוררו ביישוב 1255 תושבים. במפקד אוכלוסין של שנת 1921 מספר תושבים פחת מ-1000. כיום מתגוררים בו פחות מ-500 תושבים.
הבניין הבולט בעיירה הוא בניין הכנסייה שנבנה בשנת 1752 ומאז עבר מספר שיפוצים. הוא כולל מגדל בגובה של 25 מ'. ביישוב פועל מוזיאון האקורדיון שמושך אליו תיירים רבים לאורך כל השנה.
בזמן מלחמת העולם השנייה בעיר פעלה אמפארו אוטרו שהצילה יהודים וקיבלה הכרה כחסיד אומות העולם.
ליבקה
ליבקה (בגרמנית: Lübbecke) היא עיר בצפון-מזרח מדינת נורדריין-וסטפאליה בצפון גרמניה. עיר המחוז לשעבר שוכנת על השיפולים הצפוניים של גבעות ויהן (בגרמנית: Wiehengebirge) ומונה כ-26,000 תושבים. העיר משתייכת למחוז המזרח-וסטפאלי מינדן-ליבקה, המשתייך לריגירונגסבצירק דטמולד.
קהילה יהודית
קהילה יהודית התקיימה בליבקה עוד בימי הביניים. ב-1350 נערכו פרעות ביהודי העיר על רקע האשמת היהודים במוות השחור. הפרעות הביאו להפסקת הקיום היהודי בעיר עד לראשית המאה ה-17. במהלך המאה ה-18 גדלה בהדרגה הקהילה היהודית הקטנה בליבקה. בשנת 1855 נחנך בעיר בית כנסת חדש, שהחליף אולמות תפילה בבתי שונים בבתיהם של חברי הקהילה היהודית המקומית. בית הכנסת בליבקה נהרס עד היסוד בפרעות ליל הבדולח ב-10 בנובמבר 1938. חברי הקהילה שלא היגרו נספו בשואה. כיום ניצבת אנדרטה במקום בו עמד בית הכנסת המקומי. בליבקה בית קברות יהודי שנחנך באמצע המאה ה-18.
הקורפוס ה-13 (ורמאכט)
הקורפוס ה-13 (בגרמנית: XIII. Armeekorps) היה קורפוס של הוורמאכט שלחם במלחמת העולם השנייה.
הקמה ראשונה
הקורפוס הוקם בנירנברג ב-1 באוקטובר 1937, וכמפקדו הראשון מונה מקסימיליאן פון וייכס. הקורפוס לחם במסגרת המערכה בפולין כחלק מהארמייה השמינית של קבוצת ארמיות דרום. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16 במסגרת קבוצת ארמיות A, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית, ולאחר מכן כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתף בקרב ביאליסטוק-מינסק ובקרב סמולנסק. ביולי 1942 הוכפף הקורפוס לארמייה השנייה, ולחם עמה בקרבות בגזרה הדרומית, ולאחר מכן בגזרה המרכזית. בספטמבר 1943 הוכפף הקורפוס לארמיית הפאנצר הרביעית, ולחם עמה בקרבות באוקראינה. ב-22 ביולי 1944 הושמד הקורפוס במבצע לבוב-סנדומייז', וב-5 באוגוסט הוכפפו שרידיו לקורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד.
הקמה שנייה
ב-6 באוקטובר 1944 הוקם הקורפוס מחדש, על בסיס מפקדת הכוחות בהרי הווז', ולמפקדו מונה הנס פלבר. הקורפוס לחם כחלק מהארמייה השביעית בדרום-מערב גרמניה, בתורינגיה ובסקסוניה, עד שנכנע לאמריקנים ב-8 במאי 1945.
המערכה בפולין
במהלך המערכה בפולין, כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
המערכה בצרפת
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
מבצע ברברוסה
בתחילת מבצע ברברוסה כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
צ'ארלי בארנט
צ'רלי בארנט (באנגלית: Charlie Barnett; נולד ב-4 בפברואר 1988) הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בשל משחקו בסדרת הטלוויזיה "שיקגו FIRE" ובסדרה "בובה רוסית".
ביוגרפיה
הוא החל לשחק כשהיה בן שש והופיע באופרות ומחזות זמר רבים עם האופרה הצעירה של סרסוטה. בארנט הוא בוגר בית הספר התיכון בוקר (אנ'). הוא השתתף בתוכנית הקיץ של התיאטרון המוזיקלי של אוניברסיטת קרנגי מלון. לאחר התיכון, למד בארנט בבית הספר ג'וליארד, שם סיים את לימודיו בשנת 2010 בפקולטה לדרמה.
קריירה
מ-2012 עד 2015, במשך שלוש עונות, כיכב בארנט בתפקיד פיטר מילס בסדרת הטלוויזיה "שיקגו FIRE". במהלך הצילומים לסדרה, בארנט התגורר עם השחקנים ג'ו מינסו ויורי סרדרוב ששיחקו עמו בסדרה.
בשנת 2017, בארנט לוהק לתפקיד הראשי של איאן פורטר בסדרת הטלוויזיה "חירות ואומץ".
בשנת 2018, בארנט לוהק לתפקיד הראשי של אלן זאורי בסדרת הטלוויזיה בהפקת נטפליקס "בובה רוסית". באותה שנה לוהק בארנט לתפקיד הראשי במיני-סדרה של נטפליקס, "סיפורי סן פרנסיסקו".
בשנת 2019, בארנט לוהק לתפקיד חוזר בעונה השנייה של מותחן הטלוויזיה "את". ביולי 2019, בארנט לוהק לתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "החץ" לעונתה השמינית והאחרונה, כשגילם את ג'ון דיגל ג'וניור תפקידו הוכרז בפאנל של קומיקון.
חיים אישיים
בארנט הבין שהוא הומו בגיל 13. בארנט נאבק בהתמכרות לאלכוהול. הוא מתגורר בלוס אנג'לס. הוא תומך נלהב של שיקגו וייט סוקס ושיקגו ברס.
באפריל 2022, הוא פרסם שהוא מאורס למעצב התפאורה דרו בינדר.
בארנט הופיע ברשימת Out100 של המגזין אאוט בשנת 2019.
לוטרות
לוטרות (שם מדעי: Lutrinae) הוא שמה של תת-משפחה במשפחת הסמוריים, הכוללת 13 מינים של יונקים מימיים, הניזונים מדגים ורכיכות, וכן מחסרי חוליות אחרים, דו-חיים, ציפורים ויונקים קטנים.
מחזור החיים
משך ההריון של הלוטרות הוא 60–86 יום. את הגורים מגדלת רק האם, והאב אינו משתתף בגידולם. הגורים יונקים מאימם חלב. הנקבה מגיעה לבגרות מינית בערך בגיל שנתיים, והזכרים בגיל שלוש שנים. בגיל חודש יכולה הלוטרה הצעירה לצאת מן המאורה, ובגיל חודשיים היא יכולה לשחות. הלוטרה נשארת עם האם והאב עד לגיל שנה לערך. אורך החיים של הלוטרות כ-16 שנה.
מאפיינים
ללוטרות גוף צר וארוך, וגפיים קצרות יחסית עם כפות קרומיות. לרוב יש להם טפרים חדים, ולכל המינים, מלבד לוטרת הים, יש זנב ארוך ושרירי. אורכו של הבוגר במינים השונים נע בין 60 ל-180 ס"מ, ומשקלם בין 1 ל-45 ק"ג. הלוטרה חסרת הטופר האסייתית היא הקטנה ביותר, ולוטרת הים ולוטרת הענק הם המינים הגדולים ביותר. בעבר היו מינים גדולים יותר מהסוגים מגלנהידריס, סיאמוגל והגדול ביותר, האנהידריודון שהגיע לאורך 2 מטרים ולמשקל 100–200 ק"ג והיה הסמור הגדול מעולם.
ללוטרות יש פרווה פנימית רכה ומבודדת, המוגנת על ידי שכבה חיצונית של שיער. השיער לוכד שכבת אוויר השומרת על הלוטרה יבשה וחמה מתחת למים. הפרווה של הלוטרה היא הצפופה ביותר בבעלי החיים. בכל סמ"ר יש כ-200 אלף שערות.
לוטרות רבות חיות במים קרים, ויש להם חילוף חומרים גבוה, המאפשר להם לשמור על חום הגוף. הלוטרה האירופית חייבת לאכול כ-15% ממשקל גופה מדי יום, ולוטרת הים 20-25%, בהתאם לטמפרטורה. רוב מיני הלוטרה צדים 3–5 שעות ביום, ואמהות מניקות צדות עד 8 שעות ביום.
דגים מהווים מרכיב עיקרי בתזונה של הלוטרה, לעיתים קרובות בתוספת צפרדעים, סרטני נהרות וסרטנים. יש לוטרות שהתמחו בפתיחה צדפות (כלוטרת הים הנעזרת באבנים), ואחרות יצודו יונקים קטנים או ציפורים. התלות בטרף גורמת ללוטרות להיות פגיעות מאוד לתופעות של דלדול במאגרי המזון.
הלוטרות פעילות מאוד, רודפות אחרי טרף במים או על מצע הנהר, קרקעית האגם או קרקעית הים. רוב המינים חיים לצד מים, אבל נכנסות אל המים רק לצורך ציד או מעבר מרחקים, ומבלות את שאר הזמן על היבשה, על מנת לשמור על הפרווה מלספוג מים. לוטרות הים הן מימיות וחיות באוקיינוס במשך רוב חייהם.
הלוטרות הן חיות שובבות, ואפשר לעיתים קרובות למצוא אותן משחקות. מינים ביולוגיים שונים נבדלים במבנה החברתי שלהם: חלק מהלוטרות הן מתבודדות, ואחרות חיות בקבוצות, העשויות להיות גדולות למדי.
מיון
בתת-משפחה זו ישנם 7 סוגים ב-13 מינים:
סרטן העין
סרטן העין הוא מונח שתפקידו לתאר סוגים שונים של גידולים המתרחשים בחלקים שונים של העין. סרטן זה מתרחש כאשר תאים מתחילים לגדול ללא בקרה ויוצרים מסה הנקראת גידול. הגידולים מתחלקים לשני סוגים: גידול שפיר (לא סרטני) או גידול ממאיר (סרטני, יכול לשלוח גרורות לחלקים שונים של הגוף). שני סוגי מחלות הסרטן הנפוצות המתפשטות באמצעות גרורות אל העין הם סרטן השד וסרטן הריאות.
קיימים מספר סוגים של סרטן העין: מלנומה של הענביה (הנפוץ מבין הסוגים השונים), לימפומה תוך עינית, רטינובלסטומה (מחלת סרטן נדירה בקרב עיני ילדים), מלנומה של הלחמית, קרצינומה של עפעף וגידול של בלוטת הדמעות.
מלנומה של הענביה
מלנומה של הענביה הוא הנפוץ ביותר מבין הגידולים התוך העיניים אף על פי שמדובר בסרטן נדיר, שכיחותו היא בין 6-8 מקרים חדשים למיליון נפש לשנה. הענביה היא השכבה בעין הכוללת את הקשתית, החלק הצבעוני בעין אשר אחראי על ויסות כמות האור הנכנסת אל העין. מבנה זה עשיר במלנוציטים.
לימפומה תוך עינית
לימפומה היא סוג של סרטן שמתחיל בתאים לימופציטים של מערכת החיסון. הסרטן מתחיל בדרך כלל בבלוטות הלימפה אך גם יכול להתחיל באיברים פנימיים בגוף כדוגמת קיבה, ריאות ולעיתים נדירות גם בעיניים.
לימפומה ניתן לסווג לשני סוגים עיקריים. לימפומת הודג'קין ולימפומה שאינה הודג'קין. לימפומה תוך עינית היא לימפומה שאינה הודג'קין. בסרטן זה לוקים בעיקר קשישים או אנשים בעלי בעיות במערכת החיסון כדוגמת איידס.
רטינובלסטומה
רטינובלסטומה היא סרטן נדיר בעין בו לוקים כ-4 מיליון ילדים ברחבי העולם. על אף נדירותו מדובר בגידול הממאיר הנפוץ ביותר בקרב ילדים.
רטינובלסטומה יכולה להופיע בשתי העיניים (רטינובלסטומה בילטרלית) והיא תעבור בדרך כלל בתורשה אצל תינוקות וילדים צעירים. רטינובלסטומה הפוגעת בעין אחת בלבד (רטינובלסטומה אונילטרלית) איננה עוברת בתורשה והיא מופיעה בדרך כלל בקרב ילדים בוגרים יותר. במקרים מסוימים תיפגע גם בלוטת האצטרובל (רטינובלסטומה משולשת). על מנת לקבוע כיצד לטפל בגידול חשוב לסווג את מקרה הרטינובלסטומה לפי מיקום, גודל וכמות הגידולים.
מלנומה של הלחמית
מלנומה של הלחמית הוא גידול על פני שטח העין. סרטן זה מהווה רק כ-2% עד 3% מכלל מקרי סרטן העין. הסרטן מתחיל מצמיחה הנראית ככתם חום ללא כאבים בעין או כאשר מתרחש שינוי צבע של גידול שטוח על פני שטח העין ולא מורגש כאב. לעיתים רחוקות טועים וחושבים על נמש שהוא שפיר כשלמעשה מדובר במצב טרום סרטני חמור. מלנומה של הלחמית נוטה להופיע אצל אנשים בשנות ה-50 או ה-60 לחייהם. אך לעיתים נדירות גם בקרב אנשים צעירים מגיל 20.
קרצינומה של העפעף
קרצינומה בזלית של העפעף (Basal Cell Carcinoma – BCC), היא הגידול השכיח ביותר של העפעפיים (בדרך כלל מתרחש על העפעף התחתון). אף על פי שמדובר בגידול ממאיר הוא אינו שולח גרורות, קצב גדילתו מאוד איטי ונמשך זמן רב והתפשטותו מקומית. הטיפול היעיל במחלה הוא כריתה מלאה של הגידול, ביחד עם שולי הרקמה הנקיים ושחזור העפעף. בהתאם לגודל החסר לאחר הכריתה, לעיתים ניתן לבצע חיבור ראשוני של העפעף, אך במקרים רבים יש צורך בשתל רקמה ממקור אחר כדוגמת עפעף עליון, עור, רקמת רירית הפה.
גורמי סיכון
קיימים מספר גורמי סיכון אשר מגבירים את סיכויי הפרט לחלות בסרטן העין:
הקרנות פנימיות
הטיפול ניתן באמצעות מקור רדיואקטיבי הנקרא פלאק. באמצעות לוחית מתכת הממוקמת על פניו של הגידול המוחדרת בעזרת ניתוח. הלוחית נשארת במקומה מספר ימים (בין 1-4 ימים) ומתבצעת בהרדמה כללית, במקרים מסוימים ניתן לבצע אותו גם באמצעות הרדמה מקומית. בתום ההקרנות יש לבצע ניתוח נוסף על מנת להסיר את הלוחית.
טיפול בלייזר
טיפול בלייזר נקרא גם תרמותרפיה (tranpupillary thermotherapy TTT) מבצעים שימוש בלייזר על מנת לכווץ גידולים קטנים. היתרון בטיפול בלייזר הוא שקיימות בו פחות תופעות לוואי מאשר בניתוח. ניתן לשלב טיפול בלייזר ביחד עם הקרנות.
טיפול כירורגי
ניתן לבצע הסרה של הגידול בלבד, הסרת חלק קטן של העין או במקרים מסוימים הסרת כל העין. סוג הניתוח תלוי בגודלו ובמיקומו של הגידול. האפשרויות הכירורגיות הן: הסרת חלק מהקשתית (Iridectomy), הסרת חלק מהקשתית וגוף הריסים (iridocyclectomy) והסרת העין (enucleation).
במקרים מסוימים הטיפול היחידי במלנומה היא הסרת עין. בעקבות אובדן הראייה, אדם בעל עין אחת יתקשה בתפיסת עומק. לאחר הסרת העין מתבצע ניתוח נוסף בו משתילים למנותח עין מלאכותית. באמצעות שימוש בשתל ניתן לגרום לתותב להיראות ולהתנהג במידה רבה כפי שנראית עין אמיתית.
במקרה של קרצינומה של העפעף כיוון שמדובר בגידול ממאיר המתפתח באופן מקומי ניתן לטפל בו באמצעות כריתה מלאה של הגידול ביחד עם שולי הרקמה. לאחר שבוצע הניתוח יש לשחזר את העפעף.
מוחמד אלק
ביוגרפיה
אלק התמודד במשחקים הפאראלימפיים לראשונה באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996). הוא התחרה בריצת 400 מטר, אך לא הצליח לסיים את התחרות. בריצת 100 מטר הוא זכה במדליית זהב כשקבע שיא עולם של 12.03 שניות (קטגוריה T36), לפני הגרמני פיטר האבר (12.45 שניות) והמצרי אחמד חסן מחמוד (12.65 שניות) בריצת 200 מטר קבע אלק שיא עולם במקצה המוקדם עם 24.61 שניות, אותו שיפר במקצה הגמר כשזכה במדליית זהב נוספת עם תוצאה של 24.32 שניות.
באולימפיאדת הנכים סידני (2000) הגיע אלק לשיאו. הוא זכה במדליית הזהב בריצת 100 מטר עם שיא פאראלימפי של 11.99 שניות, במדליית זהב נוספת בריצת 200 מטר עם תוצאה של 24.39 שניות, ובמדליית זהב שלישית בריצת 400 מטר עם שיא עולם של 54.66 שניות.
באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) השתתף אלק בריצת 200 מטר בלבד, וזכה במדליית הארד עם תוצאה של 25.10 שניות, אחרי צ'ן יאנג הסיני ומאט סלייד הניו זילנדי. הוא חזר והתחרה גם באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) אך לא הצליח להעפיל לריצות הגמר ב-100 וב-200 מטר.
נבחרת קוראסאו בכדורגל
נבחרת קוראסאו בכדורגל, היא נבחרת הכדורגל הלאומית של קוראסאו. הגוף המפקח על הנבחרת הלאומית ועל הכדורגל בקוראסאו היא התאחדות הכדורגל של קוראסאו החברה בפיפ"א ו-CONCACAF.
משחקה הבינלאומי הראשון של הנבחרת היה בשנת 1934 תחת השם קוראסאו. בשנת 1948 הישות של הטריטוריה של קורסאו אוחדה אל תוך האנטילים ההולנדיים, אך הנבחרת הלאומית המשיכה להשתמש בשם קוראסאו עד 1958. בשנת 2010, עם פירוק האנטילים ההולנדיים לישויות מדיניות שונות חדלו ההתאחדות והנבחרת הלאומית של האנטילים ההולנדיים להתקיים. נבחרת קוראסאו בכדורגל ירשה אותה כחברה בפיפ"א ואילו סנט מארטן ובונייר הקימו התאחדויות ונבחרות לאומיות, אך טרם התקבלו כחברות בפיפ"א.
שיאי שחקנים
נכון ל-16 ביוני 2023.
דרור 1
דרור 1 הוא לוויין תקשורת ממשלתי ישראלי.
ב-2 בינואר 2020 הודיעה ממשלת ישראל על תחילת פיתוחו של לווין תקשורת עצמאי בשם דרור 1 שעתיד לשמש את צורכי מדינת ישראל למשך 15 שנה ללא תלות בחברות פרטיות.
הלוויין יפותח על ידי התעשייה האווירית ויכלול בתוכו טכנולוגיות דיגיטליות מתקדמות ביותר, בדגש על טכנולוגיות 'כחול לבן', כדוגמת מטע"ד תקשורת דיגיטלי מתקדם, וכן יכולות "סמארטפון בחלל", המאפשרת גמישות תקשורתית לאורך כל שנות פעילותו בחלל.
הלוויין יפותח בחטיבת מערכות טילים וחלל של התעשייה האווירית.
חנן פדידה
חנן פדידה (נולד ב-1 בדצמבר 1981) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן הפועל גדרה מליגה ב'.
קריירה ככדורגלן
פדידה גדל באשדוד והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי עירוני אשדוד. בעונת 1998/1999 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק מול מכבי פתח תקווה, ב-20 בפברואר 1999 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 1–0 על מכבי פתח תקווה. כאשר סיים את גיל הנוער עבר לשחק בקבוצה המאוחדת מועדון ספורט אשדוד, ובעונת 1999/2000 לשחקן מפתח כאשר רשם 26 הופעות בהן כבש שני שערים. בעונת 2000/2001 שותף בכל המשחקים של הקבוצה בליגה. לאחר ששחקן העבר אמיל ולב ראה את פדידה והתרשם ממנו הוא המליץ עליו ללבסקי סופיה, וביוני הושאל לקבוצה מליגת העל הבולגרית תמורת 47 אלף דולר. במחזור השמיני שוחרר פדידה מלבסקי לאחר שלא הצליח להתאקלם במועדון, וב-11 בדצמבר 2003 חתם בבית"ר ירושלים עד לסיום העונה עם אופציה לעונה נוספת. כעבור שלושה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–0 נגד מכבי חיפה.
ב-2 בנובמבר 2005 חתם פדידה בהפועל באר שבע ששיחקה אז בליגה הלאומית. במהלך שנותיו בבאר שבע היה פדידה שחקן מפתח ובתום עונת 2008/2009 עלה עם הקבוצה בחזרה לליגת העל אחרי ארבע עונות בליגה השנייה. ב-9 ביולי 2010 חתם פדידה בהפועל אשקלון, העולה החדשה לליגת העל. פדידה לא הצליח להשתלב בקבוצה, ובינואר שב לליגה הלאומית וחתם בהפועל כפר סבא עד לסיום העונה.
ב-16 בספטמבר 2011 חתם פדידה במכבי קריית מלאכי מליגה א'. בקיץ חתם בהפועל מרמורק, שיחק במהלך חודש דצמבר במכבי עירוני בת ים, ואז חזר להפועל מרמורק. ב-20 בדצמבר 2014 הודיע על פרישה ממשחק פעיל למרות זאת לאחר הפרישה הוא רשם 3 הופעות במדי הפועל אזור בה שימש כמנהל מקצועי. ב-11 באוגוסט 2015 חזר מפרישה כאשר חתם בהפועל אדומים אשדוד שקמה מחדש בליגה ג'. בדצמבר שוחרר מהמועדון וחתם במ.ס. באר שבע מליגה ב'.
קריירה כמאמן
ב-31 במאי 2018 מונה פדידה למאמן הפועל בני אשדוד מליגה ג'.
באוקטובר מונה למאמן הפועל גדרה מליגה ב'.
כיום מאמן בקבוצת נערים ג' במכבי עירוני אשדוד.
חיים אישיים
פדידה נשוי בשנית לטל, ולהם 2 ילדים משותפים. בנוסף, יש לו 4 ילדים מנישואיו הראשונים.
מנישביץ
מנישביץ (באנגלית: Manischewitz) הוא מותג מזון מוביל של מוצרים בכשרות יהודית, בבעלות חברת מנישביץ (The Manischewitz Company) שבסיסה בניו ג'רזי, ארצות הברית.
החברה מפורסמת בעיקר בשל המצות המיוצרות על ידה, ובשל היין הכשר שלה. היא נוסדה בשנת 1888 והפכה לחברה ציבורית ב-1923. משפחת מנישביץ, שהקימה את החברה, החזיקה בשליטה בה עד שנת 1990, אז נרכשה "מנישביץ" בידי חברת השקעות פרטית. מאז אפריל 2014 מחזיקה בשליטה בחברה קרן ההשקעות ביין קפיטל.
מנישביץ היא היצרנית הגדולה בעולם של מצות, ואחד ממותגי הכשרות הגדולים ביותר באמריקה. לצד החברה הוקם גוף כשרות מיוחד שנקרא "חבר הרבנים של מנישביץ", בראשו עמד סגן נשיא "אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה", הרב והעורך חיים קרלינסקי.
בפסח 2018, לאור הגידול בכמות של האנשים הרגישים לגלוטן בישראל, שלפי הערכות מדובר ב"למעלה מ-60 אלף חולי צליאק, מתוכם רק 10,000 מאובחנים", החלה החברה בהפצת מצות ללא גלוטן – גם לישראל, באמצעות רשתות שיווק גדולות למגזר החרדי בבני ברק וירושלים.
סלמון (נהר, קליפורניה)
הנהר סלמון (באנגלית: Salmon River, תעתיק מדויק "הנהר סמון") הוא יובל של הנהר קלאמת באורך של 31.5 קילומטרים בצפון קליפורניה בארצות הברית.
אגן ניקוז
אגן הניקוז של הנהר, ששטחו 1,950 קמ"ר, נמצא כולו בתוך היער הלאומי קלאמת, ופחות משני אחוזים משטח הקרקע הם בבעלות פרטית. כמעט מחצית מאגן הניקוז היא אזורי טבע בראשיתי מוגנים פדרלית, כולל חלקים של בדרום,  במזרח, ו בצפון. עשרים וחמישה אחוזים נוספים מאגן הניקוז מוגדרים כשמורת רצף מאוחרת (Late Successional Reserve) במסגרת  ומנוהלים במטרה לשפר ולשמר את מאפייני היער הראשוני ואת בית הגידול.
אקולוגיה
בניגוד למרבית נהרות קליפורניה הגדולים האחרים, הסלמון זורם חופשי לחלוטין, ללא סכרים או הטיות משמעותיות של מימיו מכל סוג שהוא. זהו אחד האזורים הבתוליים ביותר במערכת הנהר קלאמת ואחד מהנהרות הבתוליים ביותר בקליפורניה. הוא שומר על האוכלוסייה הקיימת היחידה בטבע של אלתית גמלונית באגן הניקוז של הקלאמת ומכיל כמה מבתי הגידול הטובים ביותר בחוף המערבי של ארצות הברית לאלתית, סטילהד, חדקן ירוק, צמד פסיפי ודגים אחרים. נהר הסלמון הראשי, הנורת פורק, הסאות פורק והוולי קריק הם חלק מהמערכת הלאומית של נהרות פראיים ונופיים, לאחר שהוגדרה על ידי שר הפנים ססיל אנדרוס בינואר 1981, שפעל בתגובה לעצומה של מושל קליפורניה ג'רי בראון להוספת הנהרות למערכת הנהרות הפדרלית והנופית.
שריפות יער הן המנגנון המשמעותי ביותר של שינוי אקולוגי ואחד האיומים הגדולים ביותר על הנהר ועל אגן הניקוז שלו. שריפות הן חלק טבעי מהמערכת האקולוגית הזו, אך כיום הן מתודלקות לעיתים קרובות על ידי נסורת מכריתת עצים וחומר צמחי יבש שהצטברו במהלך עשרות שנים של מאמצים לדכא שריפות, ולכן שריפות הן הרבה יותר חמות, אינטנסיביות ותדירות מכפי שהיו השריפות שפרצו באופן טבעי בעבר. שריפות גדולות בשנים 1977, 1987, 1994, 2006, 2008, 2013, 2014 ו-2017 תרמו להגברת הסחיפה, וגרמו לעלייה במשקעים בנהר ויובליו. המשקעים העודפים פוגעים באיכות בית הגידול של אורגניזמים מימיים, במיוחד עבור אלתית כסופה, אלתית גמלונית, חדקן וטרוטת עין-הקשת.
אלכסנדר ורנק
אלכסנדר ורנק (באנגלית: Alexander Varnek; 1782 – 1843 ) היה צייר רוסי, שנודע בזכות דיוקנאותיו של דמויות החברה הרוסית.
ביוגרפיה
הוא היה תלמידם של דמיטרי לויצקי וסטפן שצ'וקין באקדמיה הקיסרית לאמנויות. הוא יצא לאירופה (1801–1809) כנציג האקדמיה ולאחר מכן חזר כפרופסור ויועץ.
יחד עם אמנים אחרים מהתקופה, ורנק היה מוגבל בבחירת נושאי הציור שלו בשל האקלים הפוליטי והצנזורה שפעלו, במיוחד בתקופת שלטונו של ניקולאי הראשון. תחת הצנזורה, ציפו מהאמנים להיות שאננים לגבי תנאי החיים הרוסיים. הם התפרנסו מפטרונים שהזמינו עבודות, וכמעט ולא סטו מנושאים דתיים והיסטוריים מקובלים, בעוד שאמנים שבחרו את הנושאים שלהם נטו להסתפק בציור "נושאים בטוחים". לפיכך, המומחיות של ורנק הפכה לפורטרטים. בֿימי חייו הוא נחשב כ"אמן מפורסמים".
יצירה
הוא זכה לציון בציור המופתי שלו, בצביעה ההרמונית, אם לא החיה במיוחד, ביכולת ללכוד דמיון קרוב, בתאורה מתאימה, ובכלל בביצוע שלו ללא קישוטים. בני זמנו העריכו מאוד את דיוקנאותיו, וכתוצאה מכך הוא יצר יצירות רבות מסוג זה: דיוקן של מאדאם ח'טובה (אשתו של הגנרל אלכסנדר איליך ח'טוב), דיוקן בגודל טבעי של הרוזן אלכסנדר סטרוגנוב, דיוקן של נשיא האקדמיה לשעבר, אלכסיי אולינין, והציורים "ראשו של טורקי צעיר", " ילד עם כלב", ו"כנר".
בנוסף, ורנק צייר אייקונים המייצגים את הבשורה ואת ארבעת האוונגליסטים. אלה האחרונים נמצאים בקפלה של האקדמיה לאמנויות.
ג'יאנלוקה מאריה
ג'יאנלוקה ג'אנני מראדונה מאריה (נולד ב-26 ביוני 1992) הוא כדורגלן הולנדי-קוראסאואי המשחק בעמדת הקיצוני בקבוצת אספרנסה פלט מהליגה הבלגית החמישית.
קריירה
מאריה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פ.ס.וו. איינדהובן. בינואר הושאל למועדון הכדורגל איינדהובן מליגת המשנה. ביולי הצטרף למאסטריכט במדיה שיחק 2 עונות. בתום העונה שוחרר מהמועדון והפך לשחקן חופשי, ב-5 בינואר 2015 חתם בוואלבייק עד לסיום העונה.
ב-9 באוגוסט 2015 עזב לראשונה את הולנד כאשר חתם בהפועל אשקלון. את העונה פתח רק במחזור ה-7 עקב פציעה ולאחר שלא היה מרוצה מאפון הטיפול בפציעתו, טס להולנד על מנת לעבור טיפולים. ב-18 בנובמבר 2015 דווח כי מאריה נעלם מהקבוצה.
בתום העונה שוחרר מהמועדון וחתם בקוייק מהליגה ההולנדית השלישית. בינואר חתם בטיילסה.
בספטמבר, מאריה חתם באספרנסה פלט.
ב-12 בנובמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקוראסאו בהפסד 3-2 ל בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
זרימת ריילי
זרימת ריילי מתייחסת לזרימה לא אדיאבטית בתוך צינור בעל שטח חתך קבוע כאשר מתחשבים בהוספה וסילוק חום. במקרים רבים קיימת התחשבות בדחיסות הזורם, אם כי מודל זרימת ריילי חל גם עבור זורם בלתי דחיס. עבור מודל זה שטח החתך נשאר קבוע ללא הוספת מסה בתוך הצינור. בשל הוספת החום וכתוצאה משימור אנרגיה, בניגוד לזרימת פאנו, טמפרטורת הסטגנציה משתנה. הוספת החום גורמת למפל בלחץ הסטגנציה, הידוע כאפקט ריילי וקריטי לתכנון מערכות בעירה. הוספת חום גורמת למספר מאך עבור זרימה תת-קולית וגם עבור זרימה על-קולית להתקרב למהירות קולית M=1, ולגרום לזרימה חנוקה. לעומת זאת, סילוק חום גורמת למספר מאך התת-קולי לרדת ולמספר מאך העל-קולי לעלות לאורך הצינור. ניתן לראות כי עבור זורמים אידיאלים האנטרופיה המקסימלית נוצרת ב M=1. זרימת ריילי נקראת על שמו של ג'ון ויליאם סטראט ריילי.
תאוריה
מודל זרימת ריילי מתחיל עם משוואה דיפרנציאלית המתייחסת לשינוי במספר מאך עם השינוי בטמפרטורת סטגנציה, T0. המשוואת הדיפרנציאלי מוצגת למטה. פתרון המשוואה הדיפרנציאלית מוביל ליחס המוצג למטה, בו T0* היא טמפרטורת הסטגנציה במיקום צוואר של הצינור אשר דרוש לחנק של הזורם. ערכים אלה הם משמעותיים בעיצוב של מערכות בעירה. לדוגמה, אם בתא בעירה סילוני יש טמפרטורה מרבית של T0* = 2000 K, אזי T0 ומספר מאך בכניסה לתא הבעירה חייבים להיבחר אחרת לא תהיה חניקה של הזורם, אשר יגביל את שיעור הספיקה המסית של האוויר לתוך המנוע ויפחית את הדחף. למודל זרימת ריילי, שינוי הממדים ביחס אנטרופיה מוצג למטה. מהמשוואה הקודמת ניתן להציג קו ריילי של השתנות האנטרופיה האל-ממדית כפונקציה של מספר מאך, אולם היחס בין האנתלפיה האל-ממדית לאנטרופיה נמצא בשימוש רב יותר. האנתלפיה האל-ממדית כפונקציה של מספר מאך מוצגת למטה, כאשר היא מבטאת את היחס בין האנתלפיה במקום מסוים לאנתלפית חניקה. עבור גז אידיאלי יחס זה שווה ליחס הטמפרטורות התואמות כאשר cp הוא קיבול חום בלחץ קבוע. מהמשוואות הנ"ל ניתן לבנות גרף (איור 1) של אנתלפיה אל-ממדית H ואנטרופיה אל-ממדית ΔS כאשר מספר מאך M הוא משתנה חופשי. איור 1 מראה כי חימום יגדיל את מספר מאך התת-קולי במעלה הזרם למהירות קולית M=1 עד לחניקה של הזורם, בניגוד למספר מאך על-קולי אשר בתוספת חום במעלה הזרם יקטן למהירות קולית M=1 עד לחניקה של הזורם. קירור יבצע פעולה הפוכה עבור כל אחד משני המקרים. מודל זרימת ריילי משיג אנטרופיה מקסימלית עבור M=1.
יחסים נוספים בזרימת ריילי
בזרימת ריילי שטח החתך והספיקה המסית נשארים קבועים לאורך הזרימה. פתרון המשוואות הדפרנציאליות מניב יחסים של תכונות נוספות בזרימת ריילי ביחס לנקודת החניקה אשר מסומנת בסימון *, כגון: לחץ, צפיפות, טמפרטורה, מהירות, ולחץ סטגנציה, כפי שמוצג למטה בהתאמה. באיור 2 ניתן לראות את השתנות הערכים במקרים השונים.
יישומים
למודל זרימת ריילי שימושים אנליטיים רבים, בעיקר במנועי סילון, מכיוון שבדרך כלל תא הבעירה בעל שטח חתך קבוע, כמו כן תוספת הדלק זניחה כך שניתן להתייחס לזרימה כבעלת ספיקה קבועה. תכונות אלו הופכות את מודל זרימה ריילי ישים עבור תוספת חום בזרימה דרך תא בעירה. יצירתם גל הלם בתוך תא הבעירה כתוצאה מחניקה של הזורם מאוד לא רצויה מפני שיכולה לגרום לירידה בספיקה המסית ובכך לירידה בדחף. לכן מודל זרימת ריילי קריטי לתכנון התחלתי של הגאומטריה וטמפרטורת הבעירה של המנוע. מודל זרימה ריילי נמצא גם בשימוש נרחב במודל זרימה פאנו. שני מודלים אלה מצטלבים בנקודות על גרף האנתלפיה-אנטרופיה וגרף מספר מאך-אנטרופיה דבר המשמעותי למגוון שימושים. עם זאת, ערכי האנטרופיה עבור כל מודל אינם שווים במצב הקולי M=1. הנגזרת של האנטרופיה מתאפסת ב M=1 בשני המודלים, אך מההצהרה הקודמת ניתן להבין כי השינוי באנטרופיה מאותה נקודה שרירותית עד לנקודה הקולית M=1 שונה עבור המודלים של פאנו וריילי. אם נתונים ערכים התחלתיים של אנטרופיה Si ומספר מאך Mi, משוואה חדשה של אנטרופיה אל-ממדית כפונקציה של מספר מאך מתקבלת עבור כל מודל. משוואה זו מוצגת למטה עבור מודל זרימה פאנו וריילי, בהתאמה.
איור 3 מציג את הצטלבות קווי ריילי ופאנו עבור תנאי התחלה Si=0 Mi=3 נקודת ההצטלבות מחושבת באמצעות השוואת משוואות האנטרופיה האל ממדית החדשות האחת עם השנייה, מתקבלת המשוואה הבאה.
בצורה מעניינת, ההצטלבות נוצרת במספר מאך הראשוני ובמספר מאך לאחר גל הלם מאונך. עבור איור 3, הערכים הם M=3 ו- M=0.4752 ערכים אלו ניתן למצוא בטבלאות עבור גל הלם ניצב בספרים רבים העוסקים בזרימה דחיסה. זורם נתון בשטח חתך קבוע יכול להחליף בין שני המודלים, פאנו וריילי, עבור אותן נקודות.
המועצה הלאומית המייעצת (ירדן)
רקע
בעקבות סיפוח יהודה ושומרון לירדן באפריל 1950 בידי המלך עבדאללה הוקנו לתושבים הפלסטינים זכויות פוליטיות מלאות. במסגרת זאת ניתנו ליהודה ושומרון מחצית מן המושבים בבית הנבחרים. בחירת נציגי יהודה ושומרון הפסיקה להיות אפשרית לאחר מלחמת ששת הימים, שבה כבשה ישראל את יהודה ושומרון מידי ירדן. הפרלמנט הירדני שנבחר באפריל 1967, ערב המלחמה, המשיך בתפקידו באין אפשרות לקיים בחירות נוספות. אולם, בעקבות ועידת רבאט באוקטובר 1974 החליטה הליגה הערבית כי הייצוג של הפלסטינים יינתן לאש"ף ולא לירדן. במצב זה המלך חוסיין לא יכול היה לקיים בחירות חדשות במתכונתן הנוכחית, כי פירושן היה ייצוג כפול של תושבי יהודה ושומרון (באש"ף ובירדן). מצד שני, חוסיין גם לא היה יכול לשנות את חוקי הבחירות כך שיהיו תקפים רק בגדה המזרחית של הירדן, כיוון שצעד זה היה מתפרש כניתוק סופי של ירדן מיהודה ושומרון. לפיכך החליט חוסיין לדחות מספר פעמים את הבחירות לפרלמנט, ובסופו של דבר בכינוס הפרלמנט בראשית 1976 הוחלט על דחיית הבחירות לזמן בלתי מוגבל.
באין רשות מחוקקת פעילה, הממשלה הירדנית תפקדה למן נובמבר 1974 גם בתור הרשות המחוקקת, זאת במסגרת של חוקים זמניים. כך תפקדה ממשלתו של זיד א-ריפאעי, וכן ממשלתו של מודר בדראן שהחלה לכהן ביולי 1976. בעקבות מבצע ליטני שהחל במרץ 1978 גברה האופוזיציה האנטי-מערבית בירדן, ובהפגנות שהתקיימו בעמאן ובריכוזים פלסטיניים נשמעו דרישות להפסקת ההגבלה על החופש האזרחי. כדי לשוות מראית עין של דמוקרטיזציה, ולבטל את המצב שבו הממשלה שימשה גם כרשות המחוקקת באופן מוחלט, המלך חוסיין החליט להקים גוף פוליטי שיהווה חלופה לפרלמנט המושעה ויעמוד לצד הממשלה בתחום החקיקה.
הקמת המועצה ופעילותה
המועצה הלאומית הראשונה קמה באפריל 1978 לכהונה קצובה של שנתיים. היו חברים בה 60 נציגים, 13 מהם פלסטינים, ולנשיא המועצה התמנה ראש הממשלה לשעבר אחמד א-לווזי. המועצה השנייה החליפה את הראשונה באפריל 1980. מועצה זו הקימה מחדש את המשרד לענייני השטחים הכבושים שפעילותו הופסקה לאחר ועידת רבאט. המועצה השלישית, שקמה באפריל 1982, הורחבה ל-75 נציגים כדי לאפשר מעורבות גדולה יותר בקבלת ההחלטות. חברי המועצה מתחו ביקורת על ראש הממשלה מודר בדראן בעקבות המשבר הכלכלי שפקד את ירדן, דבר שהביא בסופו של דבר להתפטרותו בינואר 1984.
במועצה הלאומית הראשונה היו חברות שלוש נשים, ובשתי המועצות הבאות היו חברות ארבע נשים. אחת מאלו הייתה לילא שרף, אשתו של עבד אלחמיד שרף ולימים שרת ההסברה של ירדן.
פיזור המועצה והשבת הפרלמנט
המועצה הלאומית המייעצת השלישית פוזרה בינואר 1984, כנראה בגלל ניסיונות פשרה של חוסיין עם אש"ף. המלך כינס את הפרלמנט (לראשונה מאז 1976) והעביר שינוי בחוקה שאפשר עריכת בחירות רק במחצית מן הממלכה. בחירות אלו התקיימו במרץ 1984, והפרלמנט שב לפעילות בתור הרשות המחוקקת של ירדן. הקריאות לליברליזציה ולזכויות אזרחיות שהנצו בתקופה המועצה עברו לאחר מכן לפרלמנט.
אקספדיטוס
אקספדיטוס הוא מרטיר וקדוש נוצרי. לפי החיבור "Martyrologium Hieronymianum", אקספדיטוס היה חיל בצבא הרומי אשר המיר את דתו לנצרות, והוצא להורג בעריפת ראש עקב אמונתו הנוצרית, במהלך הרדיפות של הקיסר דיוקלטיאנוס, בתחילת המאה ה-4 לספירה.
לפי האמונה, בעת שהחליט אקספדיטוס להתנצר, הופיע בפניו השטן בצורת נחש או עורב, וביקש ממנו להמתין עם המעשה. אולם אקספדיטוס דרך עליו והרג את החיה, ואמר "אני אהפוך לנוצרי היום!". בגרמניה במאה ה-17, היה נהוג לצייר את אקספדיטוס כעורך דין אשר מוחץ ברגלו עורב, אשר צועק "Cra! Cra!", אשר בלטינית מפורש כ"מחר".
"אקספדיטוס", אשר משמעו "מהירות", משמש כפטרון של מאמינים אשר נדרשים לפתרונות מהירים ולהימנע מעיכובים.
הסנדקית (סרט)
הסנדקית (באנגלית: Godmother) הוא סרט דרמת פשע ביוגרפי אמריקאי, בימויו של ג'רארד ג'ונסון על פי תסריט מאת פרנק בולדווין. בסרט מככבים קטלינה סנדינו מורנו, מהדי דהבי, דיאן גררו וסקילר גיסונדו. הסרט מגולל את סיפורה של סוחרת הסמים גריסלדה בלאנקו, המכונה מלכת הקוקאין. הסרט בשלבי הפקה וטרם נקבע לו תאריך יציאה לאקרנים.
תומר סיסלי
תומר סיסלי (בצרפתית: Tomer Sisley; נולד ב-14 באוגוסט 1974) הוא הומוריסט, שחקן, תסריטאי, קומיקאי ובמאי קולנוע צרפתי-ישראלי.
קורות חייו
נולד בשם תומר גזית במערב ברלין, שבגרמניה המערבית, להורים צברים-ישראלים. סבו וסבתו עלו לישראל מליטא, בלארוס ומתימן. הוריו נפרדו כשהיה בן חמש. בגיל 9 עזב את ברלין להתגורר עם אביו בדרום צרפת. בגיל 12 הוא כבר דיבר 4 שפות (גרמנית, עברית, צרפתית ואנגלית). אביו, ג'וזף, היה מדען במחקר דרמטולוגי.
קריירה
סיסלי היה הסטנדאפיסט הצרפתי הראשון שזכה בפסטיבל הקומדיה Just for Laughs, הגדול בעולם, בשנת 2003. בשנת 2011, סיסלי קיבל את התפקיד הראשי בסרט הצרפתי "לילה נטול שינה". את הסרט קנו טרייבקה פילמס, חברת ההפצה של רוברט דה נירו, והאחים וורנר קנו את הזכויות להפקת רימייק. הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים של טרייבקה, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ובפסטיבל הקולנוע ברומא.
בשנת 2011, במהלך צילומי הסרט לארגו וינץ' 2 הוא ביצע קטטה תוך כדי צניחה חופשית ממטוס ללא מצנח. סיסלי רוכב על סוסים, התאמן 5 שנים בקרב מגע והוא בעל הכשרה בג'ו-ג'יטסו ואיגרוף.
פורמולה 1 עונת 2010
עונת 2010 בפורמולה 1 היא העונה ה-61 בה התקיימה האליפות. 27 נהגים ו-12 קבוצות השתתפו ב-19 מרוצים שהתקיימו לאורך העונה. העונה החלה ב-14 במרץ בגרנד פרי האוסטרלי והסתיימה ב-14 בנובמבר בגרנד פרי אבו דאבי. סבסטיאן פטל, שזכה באליפות במרוץ האחרון של העונה, הוא הזוכה הצעיר ביותר בתולדות האליפות. קבוצתו, רד בול רייסינג, זכתה בפעם הראשונה באליפות היצרנים.
מיכאל שומאכר, שזכה בעבר בשבע אליפויות, חזר להתחרות לאחר שלוש עונות פרישה. הוא הצטרף לקבוצת מרצדס, שחזרה לאליפות לראשונה מאז שנת 1955.
דירוג האליפות
לקראת העונה עברה שיטת הניקוד את השינוי הגדול בתולדות האליפות. מספר הנקודות הכולל הוגדל בכ-150% (101 נקודות לעשרה נהגים, כאשר המנצח מקבל 25 נקודות במקום 10).
היפומי סוזוקי
היפומי סוזוקי (ביפנית: ひふみ スズキ; נולדה ב-18 באוקטובר 1957) היא ספורטאית יפנית שהתחרתה במשחקים הפאראלימפיים בעבור המשלחת היפנית. סוזוקי היא אלופה פאראלימפית בתחרות הקשתות באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996).
ביוגרפיה
סוזוקי השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ברצלונה (1992) והצליחה לזכות במדליית הארד בתחרות הקשתות בתחרות היחידים, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לפאולה פנטאטו, האלופה האיטלקית הנכנסת, וניצחה בקרב על מדליית הארד את הבריטית קרן ניוטון.
באולימפיאדת הנכים אטלנטה (1996) הצליחה לזכות במדליית הזהב בתחרות האישית לאחר שגברה בתחרות הגמר על סנדרה טרוקולו האיטלקייה. בתחרות הקבוצתית הוסיפה סוזוקי מדליה נוספת כשזכתה עם נבחרתה במדליית הכסף, לאחר הפסד לאיטליה בגמר.
סוזוקי חזרה והתחרתה באולימפיאדת הנכים סידני (2000) בפעם האחרונה. בתחרות ליחידים היא הצליחה להעפיל רק עד לשלב רבע הגמר, ובתחרות הקבוצתית סייעה לקבוצתה לזכות במדליית הארד, לאחר הפסד בחצי הגמר לנבחרת הבריטית, וניצחון במשחק על מדליית הארד מול המשלחת האוקראינית.
יובלים
יוּבָלִים הוא יישוב קהילתי הנמצא בגליל התחתון, בתחום השיפוט של המועצה האזורית משגב. הוא ממוקם דרומית לעיר כרמיאל וליישוב שורשים, מערבית לעיר סח'נין וצפונית לפארק תעשיות משגב.
בכניסה ליישוב נמצאים פסלים של דליה מאירי, תושבת המקום.
בקצה היישוב נמצאת "גבעת ארבל" על שם ארבל רייך, יליד יובלים שנפל בקרב ברצועת עזה בשנת 2007. מהגבעה - תצפית נוף על האזור ועל יובלים.
ביישוב קיימת תנועת נוער, תנועת הנוער העובד והלומד.
היסטוריה
כשגרעין גילון של עובדי רפא"ל הגיע לגודל של כ-350 משפחות, הוא סגר את ההרשמה ונפתחה הרשמה לגרעין גילון ב' שהקים את יובלים. טקס העלייה על הקרקע התקיים באוקטובר 1982. באותו חודש נסלל כביש הגישה ליישוב. נכון למרץ 2017 מתגוררות בו 340 משפחות.
סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה
סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה (12 במאי 1258 – 25 באפריל 1295) היה מלך קסטיליה בין השנים 1284–1295.
ביוגרפיה
סנצ'ו הרביעי נולד ב-12 במאי 1258 לאלפונסו העשירי, מלך קסטיליה וויולנטה מאראגון, בתם של חיימה הראשון, מלך אראגון ויולאנטה מהונגריה. בשנת 1275 מת אחיו הבכור של סנצ'ו - פרננדו דה לה סרדה במהלך קרב אסיחה נגד הכוחות המוסלמים, והשאיר אחריו שני בנים קטנים. סנצ'ו הכריז על עצמו כיורש העצר, תוך שהוא מבסס את טענתו על מנהג קסטיליאני ישן, שהתבסס על כך שלאחר מותו של הבן הבכור הנחלה עוברת לבנים האחרים. אביו, אלפונסו העשירי, העדיף להשאיר את הכתר בידי נכדיו, אבל סנצ'ו זכה לתמיכה של האצולה. כתוצאה מכך פרצה מלחמת אזרחים מרה, ובשנת 1282 נאלץ אלפונסו העשירי לקבל את סנצ'ו כיורשו במקום נכדיו הצעירים.
ב-25 באפריל 1295 מת סנצ'ו משחפת, ובנו פרננדו עלה לשלטון במקומו, כשאמו לצידו כעוצרת.
משפחתו
בשנת 1282 התחתן פרננדו עם מריה דה מולינה, בתם של אלפונסו דה מולינה ומיור אלפונסו דה מנסס, ממנה היה לו שבעה ילדים:
בנוסף, היו לסנצ'ו שלושה ילדים לא חוקיים.