cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
דף עבודה
חינוך
בכלליות, מחקרים של חינוך בגיל הרך מצביעים על כך שדפי צביעה מומלצים בעיקר לצורכי הערכה של הילד. דפי עבודה אינם מיועדים להוראה כיוון שבגיל הרך הם לא מתאימים מבחינה התפתחותית לחינוך ילדים רכים.
אדם שטבהולץ
ביוגרפיה
שטבהולץ נשוי לאיילה שטבהולץ, אף היא פרופסור בפקולטה לרפואת שיניים, אב לשלושה. אחיו, יוסף שטבהולץ, עורך דין במקצועו, שיחק בנבחרת גביע דייוויס של ישראל.
דאלור
דאלור (בפארואזית: Dalur; בדנית: Dal) הוא כפר הממוקם בצד המזרחי של האי סוד'ורוי באיי פארו. הכפר שוכן בקרקעיתו של עמק גדול ועל כן שמו "Dalur" - עמק בפארואזית. דרך קטנה מובילה מדאלור לקצהו הדרומי של האי. משם אפשר ללכת ברגל אל צוק הציפורים סקורין. בדאלור כנסייה אחת שנבנתה בשנת 1957.
האישה בחלון (סרט, 1944)
האישה בחלון (באנגלית: The Woman in the Window) הוא סרט פשע אפל אמריקאי משנת 1944.
התסריט מבוסס על הנובלה Once Off Guard של ג'.ה. וואליס, בשינויים קלים כדי שיתאים לקוד הייז באותה תקופה.
רוב הסרט מצולם ברחובות ואתרים אפלים כפי שמתאים לסרט אפל. העלילה היא על פרופסור מכובד החולם שאישה פאם פאטאל מושכת אותו להסתבך בפשע. חלק מהשחקנים מופיע בתפקידים שונים במציאות ובחלום.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר, דרמה או קומדיה.
תקציר העלילה
לאחר שתיית מספר כוסות הם נפרדים מוונלי והוא נשאר במועדון ומעיין בשיר השירים. הוא יוצא משם ונתקל שוב בדיוקן המצויר בחלון. לידו מופיעה אישה נאה (ג'ואן בנט) בשם אליס ריד הדומה לזו שבציור. היא משוחחת איתו על בדידות והוא מסכים להצעתה להיכנס לבר לשתייה ואחר כך לדירתה.
לפתע מתפרץ לדירה קלוד מאזרד (ארתור לופט) שהוא אדם עשיר בעל תאגיד ובן זוגה של אליס. כשהוא רואה אותה עם ונלי הוא תוקף אותה ואחר כך מנסה לחנוק את ונלי. בעזרת מספריים שמגיעה לו אליס, מצליח ונלי לדקור אותו ולהרגו.
ונלי גורר את הגופה למכוניתו בלילה גשום וזורק אותה בשדה נטוש. מאזרד הוא אדם ידוע ומיד מתחילים חיפושים אחריו. ונלי נפגש מדי פעם עם חברו פרנק וזה מדווח לו על התקדמות החקירה. פרנק לוקח אותו גם לזירת מציאת הגופה וונלי מרגיש שהטבעת מתהדקת מסביבו.
העלילה מסתבכת כששומר הראש של מזארד, אדם מפוקפק בשם היידט (דן דוריה) יודע על קשריו של הבוס שלו עם אליס ומתחיל לסחוט אותה. הוא מבקש 5,000 דולר דמי שתיקה והיא נותנת לו בעזרתו של ונלי חלק מהסכום. בינתיים מקבל ונלי מחברו הרופא מרשם לסם שינה בצורת אבקה. הוא מוסר זאת לאליס בתקווה שתמהל זאת בכוס היין של היידט. היידט שב לקבל את יתרת הכסף אך לא מתפתה לשתות. הוא לא יודע שהמשטרה מחפשת אותו בתור הרוצח וכשהוא יוצא הוא נתקל בשוטרים שיורים בו לאחר שניסה לברוח. הידיעה מגיעה לאליס והיא מתקשרת לונלי להודיע לו שהיידט נהרג והסכנה חלפה. הטלפון מצלצל וונלי שקוע בשינה עמוקה וכאן יש קטע של ג'אמפ קאט. וונלי מתעורר במועדון ולאט לאט מתחיל להבין שכל הסיוט הזה היה חלום.
הוא עוזב את המועדון ונעצר ליד הדיוקן בחלון. אישה נעצרת לידו ומבקשת ממנו אש לסיגריה. הוא בורח מהמקום במהירות וקורא לעברה: לא, אפילו לא עבור מיליון דולר".
רועי יוזביץ'
רועי יוזביץ' (נולד ב-30 באפריל 1982) הוא סופר, מרצה וחוקר ישראלי רב-תחומי, ד"ר להנדסת אלקטרוניקה ומדעי המחשב. יוזביץ' ידוע לציבור הרחב בעיקר בזכות הרצאותיו, סרטיו הלימודיים וספריו העוסקים במצוינות והשכלה.
ביוגרפיה
יוזביץ' נולד בישראל, שירת כקצין בחיל האוויר בין השנים 2005–2008, בעל תואר ראשון בהנדסת אלקטרוניקה מאוניברסיטת תל אביב. בשנת 2018 קיבל תואר דוקטור להנדסת חשמל ומחשבים באוניברסיטת אריאל על עבודת מחקר בהנחיית פרופסור בועז בן משה.
משנת 2012 מלמד באוניברסיטת אריאל, כיהן בעבר כמנהל פרויקט הלוויין הזעיר החברתי הראשון בישראל, במסגרת מעבדת KCG באוניברסיטת אריאל. תחומי המחקר שלו כוללים בין היתר בינה מלאכותית, שיפור דיוק GPS, יעילות אבחונים פסיכולוגיים ושיפור מיומנויות למידה. על אחד ממחקריו יוזביץ' זכה בשנת 2017 במלגת וולף לקידום המדע והאומנות.
בנוסף לפעילותו האקדמית, יוזביץ' מרצה בכנסים של חברות וארגונים, בהם הוא מעביר הרצאות וסדנאות בנושאי בינה מלאכותית, מצוינות ולמידה מקוונת. יוזביץ' מעביר הרצאות גם לקהל הרחב ולנוער שוחר מדע. בין השנים 2010–2018 שיתף פעולה באופן הדוק עם תוכנית עתידים מטעם מכון ברנקו וייס, בעיקר בהקשר קידום נוער הפריפריה.
מאז שנת 2005 ד"ר יוזביץ' מעלה מופעי בידור ואומנות חושים בהפקות שונות. בשנת 2015 החל לשלב במופעיו מסרים לעידוד מצוינות והשכלה גבוהה.
בשנת 2007 כתב והוציא לאור את הספר "ראש גדול - הישגיות, הנאה והבלתי אפשרי". הספר עוסק במצוינות, מתוך סקירה של מחקרים וספרים בתחומי מדעי החברה והמתמטיקה. הספר זכה לשבחים מזוכי פרס נובל פרופסור ישראל אומן, פרופסור אהרן צ'חנובר, פרופסור דן אריאלי, פרופסור טל בן שחר ועוד. בשנת 2017 הוציא לאור את הספר "מהפכת ההשכלה" בהוצאת ידיעות ספרים. הספר עוסק בשיפור מיומנויות למידה עצמאית עם דגש על השכלה מקוונת. בשנת 2019 יצא לאור הספר "האמת הלא נעימה על אינטליגנציה", בו ד"ר יוזביץ' מציג את מחקרו בתחום האינטליגנציה האנושית, מתוך נקודת מבטו של מומחה לבינה מלאכותית. בשנת 2021 יצא לאור ספרו ״הצלחה בלימודים״.
בשנת 2020, עלה הקורס הדיגיטלי שלו, "אלגוריתמי ניווט ושערוך מיקום" לאתר קמפוס IL ובשנת 2021 עלה הקורס לפלטפורמת edX העולמית.
לד״ר יוזביץ פודקאסט פילוסופי בו הוא מראיין מדענים ואנשי רוח שונים.
בנוסף יוזביץ' מעביר בישובו מדי שבוע שיעור במורה נבוכים אשר מועלה ליוטיוב ולאפליקציות הפודקאסטים. השיעור הוא בין השיעורים במורה נבוכים המושמעים ביותר בעולם.
חיים אישיים
נשוי ואב לארבעה ילדים, מתגורר באחד מישובי השומרון.
מדריך הבייביסיטר לציד מפלצות (סרט)
הפצה
הסרט עלה לשידור בכל הפלטפורמות של שירות הזרמת המדיה של נטפליקס ב-15 באוקטובר 2020, עם תרגום לשפת המקור ודיבוב לשפות שונות.
קורנליו ג'ורג'ה
'''קורנליוּ א. ג'וּרג'ה (ברומנית: Corneliu E. Giurgea'''; 6 בינואר 1923— 30 בדצמבר 1995) היה רופא, פיזיולוג, פסיכולוג ופרמקולוג רומני-בלגי, ממוצא יהודי. בשנת 1964 סינתז את החומר פיראצטם, אותו הגדיר כ"נואוטרופ", כלומר חומר המשפר את הפעילות הקוגניטיבית של המוח, בדרך שהיא ככל הנראה אינטגרטיבית.
שנותיו הראשונות
קורנליו ג'ורג'ה נולד בבוקרשט, ברומניה, כבן למשפחה ממוצא יהודי. בבגרותו הציג את עצמו כאתאיסט. הוא סיים בשנת 1949 תואר דוקטור ברפואה באוניברסיטת בוקרשט. בהמשך למד באוניברסיטה הממלכתית לרפואה על שם פבלוב בלנינגרד, בה סיים דוקטורט במדעים ב-1952.
פעילותו ברומניה
בשובו לרומניה, התמנה כמנהל מחלקה במכון לפיזיולוגיה של האקדמיה הרומנית (אז האקדמיה של הרפובליקה העממית הרומנית), פרופסור קרש קתדרה לפיזיולוגיה נורמלית ופתולוגית באוניברסיטה לרפואה ולרוקחות בבוקרשט, ומזכיר כללי של החברה הרומנית לפיזיולוגיה. בין היתר, הוא לימד באוניברסיטה לרפואה קורס לפסיכופרמקולוגיה. התעניין במיוחד בחקר השפעת התרופות על מצב הרוח, התפיסה וכן החשיבה וההתנהגות.
פעילותו בבלגיה
בעת שנסע לבלגיה, אמנואל יאנסן שעמד בראש חברת התרופות UCB - Union Chimique Belge הציע לו לנהל את מחלקת הנוירופרמקולוגיה בחברה ושכנע אותו לעזוב את רומניה הקומוניסטית ולהתיישב בבלגיה. פרט לתפקיד זה, התמנה ג'ורג'ה גם ליועץ מדעי במחלקה למחקר ופיתוח של החברה, וכן ראש מחלקת פסיכוביולוגיה במכון "אלבר מישוט" בבריסל. החל משנת 1965 לימד כפרופסור שלא מן המניין באוניברסיטת לובן.
בשנת 1963 התחילו ג'ורג'ה והצוות שלו לחקור תרופות "מעכבות" מרגיעות והתרכזו, בין השאר, בנגזרות מעגליות (ציקליות) של המתווך העצבי גאבא (החומצה ה-גאמא-אמינובוטירית). השערת העבודה שלהם הייתה שהנגזרות שייצרו תשמשנה כתרופות לשינה (היפנוטיות), מכיוון שהן מתווכות פעילות מעכבת במוח. עם זאת, מחקרים על בעלי חיים (חולדות וארנבים) לא הראו לגבי התרופות הללו כל פעילות מעכבת.
רמוטק אנדרוס
אנדרוס (באנגלית: ANDROS, מכונה גם "REMOTEC ANDROS") היא משפחה של רובוטים צבאיים בשלט רחוק, שתוכננה בידי חטיבת REMOTEC של נורת'רופ גרומן. רובוטי האנדרוס מיועדים בעיקר לשימושיים צבאיים ומשטרתיים של חבלה וסילוק פצצות, ולכן מסווגים כרובוטי חבלה וסילוק פצצות. רובוטים מסדרת אנדרוס נמצאים בשירות יחידות צבא ומשטרה רבות, בהן יהל"ם, יחידת העילית של חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל, ומערך החבלה של משטרת ישראל. לפי נורת'רופ גרומן, למעלה מ-1,000 רובוטים מסדרת אנדרוס נמצאים בשימוש ברחבי העולם.
קורנליו ג'ורג'ה
פעילותו בבלגיה
לעומת זאת מצא ג'ורג'ה תכונות פרמקולוגיות מיוחדות אצל חומר ספציפי שהוא כינה בשם UCB 6215, שעיכב את הניסטגמוס הווסטיבולרי אצל ארנבים. בהמשך בדק ג'ורג'ה את החומר גם בניסויים על בני אדם. אצל מטופלים שעברו זעזוע מוח שקיבלו את החומר, נמצא בהשוואה לקבוצת ביקורת שיפור משמעותי סטטיסטית בתהליך ההחלמה ושיפור בזיכרון. מצד שני, לא נמצאו תופעות של רעילות כימית של החומר בבני אדם.
החומר UCB 6215 שווק בשם "פירצטאם", וג'ורג'ה טבע בשנת 1972 בשבילו ובשביל חומרים דומים את המושג "נואוטרופי" - כלומר חומר (תרופה או תוסף מזון) המגרה תפקודים קוגניטיביים. כדבריו, "האדם לא יחכה פסיבית מיליוני שנים עד שהאבולוציה תעניק לו מוח טוב יותר".
בשנת 2000 נתגלתה על ידי חוקרי UCB נגזרת של הפירצטאם - לבפירצטאם, שהיא בעלת השפעה יעילה אנטיאפילפטית, אך איננה "נואוטרופית".
קורנליו ג'ורג'ה נפטר בבריסל בשנת 1995.
הערות שוליים
\
סמאש היט קומבו
סמאש היט קומבו (באנגלית: Smash Hit Combo) היא להקת ראפ מטאל מסרנה שבחבל אלזס שבצרפת. יצירתם המוזיקלית משלבת שירה בסגנון ראפקור; ריפים, גראולינג ודאבל בס בסגנון הדת' מטאל; וצרחות וברייקדאון בסגנון דת'קור.
הקמה (2004–2007)
הלהקה הוקמה בשנת 2004 בסרנה שבחבל אלזס, על ידי חברים מרקעים מוזיקליים שונים, מה שהביא לשילוב של ראפ, היפ-הופ וקרוסאובר ת'ראש (סגנון המהווה שילוב בין ת'ראש מטאל להארדקור פאנק). לחברי הלהקה עניין משותף במשחקי וידאו, ושירתם עוסקת בנושאים המבקרים את דור המסכים שנוצר, ואת האלימות כתוצאה מהתרבות שיצר. מילות השירים לרוב אלימות, לא מוסריות, גסות וכוללות אזכורים למשחקי מחשב פופולריים כמו "Grand Theft Auto", "Need for Speed", "מריו" ועוד.
לאחר חזרות מאומצות החלה הלהקה להופיע במועדונים קטנים וצברה קהל מעריצים מקומי. באוגוסט 2005 הוציאה הלהקה דמו בדמות מיני-אלבום בשם Next Level שכלל שש רצועות. הלהקה המשיכה להופיע, ובשנת 2007, לאחר שצברה ניסיון של כמה עשרות הופעות, הוציאה מיני אלבום בשם Hardcore Gamer ובו תשע רצועות.
Nolife ו-Loading (2008–2011)
הלהקה המשיכה לצבור פופולריות, היא החלה להופיע בכל רחבי צרפת והגיעה לכמאה הופעות חיות. היא החלה לחמם להקות מטאל צרפתיות מפורסמות כמו גוז'ירה, אנאנסר, Eths, X-Vision ובלאק בומב A. בסוף 2008 לקחה הלהקה פסק זמן מהופעות במטרה לעבוד על אלבום האולפן הראשון שלה. האלבום יצא לאור במרץ 2009 ונקרא Nolife. את האלבום הפיקו סטפן בוריז וכריסטוף אדריץ'. האלבום זכה לביקורות חיוביות בקרב מבקרי המטאל. מספר שירים מתוכו, למשל "Hardcore Gamer" ו-"Les vertus de la haine" הופיעו בעבר במיני-אלבומים, אך יצאו מחדש באלבום זה בסגנון מוזיקלי שונה ואיכות הפקה עדיפה.
הלהקה יצאה למסע הופעות שליווה את האלבום, ואחריו חזרה לאולפן במטרה להקליט את אריך הנגן הבא שלהם, Loading, גם כן בהפקת כריסטוף אדריץ'. האלבום יצא כשילוב של תקליטור ו-DVD שכלל את כל הקליפים של הלהקה עד אז, וכן מספר סרטונים תיעודיים המתארים את תהליך היצירה. עטיפת האלבום עוצבה בהשראת משחק המחשב "Final Fantasy VII".
לאחר מסע הופעות ממושך שכלל הופעות בצרפת, אירופה, רוסיה וכמה מארצות הגוש המזרחי, חתמה הלהקה על הסכמי חסות עם חברות כמו שכטר גיטרות וארני בול, וחתמה על חוזה עם חברת התקליטים הקנדית "Slam Disques", תחתיו הוציאה את אלבום האוסף Génération Test שכלל שירים משני אלבומיה הקודמים. לאחר צאת האלבום יצאה למסע הופעות בצפון אמריקה, יחד עם הלהקות Ok Volca ו-Never More than Less הקנדיות.
Reset ו-Playmore (2012–2017)
באוקטובר 2012 יצא לאור האלבום Reset, שסגנונו היה הראפקור שאפיין את הלהקה. הלהקה יצאה למסע הופעות בצרפת, רוסיה וקוויבק. בנובמבר 2014 הודיעה הלהקה שנפרדה מסולנה דאז, סאמי, והוא הוחלף על ידי מקסים קלר, סולן להקת Boars.
ב-28 במרץ 2015 הוציאה הלהקה את האלבום Playmore שכלל 11 רצועות. באלבום זה שיתפה הלהקה פעולה עם הראפר None Like Joshua והוא כלל שירים בצרפתית ובאנגלית.
L33T (2017 ואילך)
ב-5 במאי הוציאה הלהקה את השיר "RPG" בליווי קליפ, בערוץ היוטיוב שלה.
שבועיים לאחר מכן, ב-19 במאי, יצא הקליפ השני, "Spin The Wheel". בקליפ זה השתתף בשירה גם NLJ.
האלבום יצא לאור ב-26 במאי, בשתי גרסאות. גרסה בצרפתית, בה מבצע את קטעי הראפ פול "HP" הנרי, וגרסה באנגלית בה מבצע את קטעי הראפ הראפר NLJ. הגרסה האנגלית נחשבת פחות אהודה בקרב דוברי הצרפתית, בעיקר מאחר שהלהקה התגאתה תמיד בשירה בצרפתית.
עם צאת האלבום יצאה הלהקה לסיבוב הופעות בצרפת ובקוויבק, ולאחר מכן הופיעה בפסטיבל Download 2017 בפריז.
WWE 2K17
WWE 2K17 הוא משחק היאבקות מקצועית שיצא בשנת 2016. המשחק פותח בשיתוף פעולה בין חברת Yuke's לחברת Visual Concepts והופץ על ידי חברת 2K Sports לפלטפורמות פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 4, Xbox 360, Xbox One ו-Microsoft Windows. המשחק הוא המשחק ה-18 בסדרת המשחקים של ה-WWE (רביעי תחת הפצתם של WWE 2K).
מצבי משחק
המשחק כלל מצבי משחק רבים ומגוונים:
בנוסף, המצב מקושר למנוע הפרומו, כך שהמתאבקים יכולים להביע את עצמם בפני ה-WWE Universe וגם להגיב למתאבקים אחרים. ראיונות מאחורי הקלעים עם רנה יאנג קיבלו מימד אחר לגמרי בעקבות חידוש המתחם של מאחורי הקלעים. במשחק זה, יותר ממשחקים קודמים, יש חשיבות לאיך שהשחקן מתחרה, מגיב, אומר ואפילו מתלבש ביחס לאיך שהוא מתקדם במסע שלו ב-WWE. בשלב מסוים, השחקנים יכולים לפגוש במשחק את ברוק לסנר ופול היימן.
שיווק
ב-31 במאי 2016, 2K הכריזו על המשחק WWE 2K17, כשהמתאבק גולדברג הוכרז כדמות הבונוס של ההזמנה המוקדמת. בנוסף, 2K הכריזה שהמשחק יכלול שתי גרסאות של גולדברג (האחת WCW והאחרת WWE), לצד שני אולמות (Halloween Havoc ו-WCW Monday Nitro). ב-27 ביוני 2016, שוחרר טריילר שחשף את המתאבק ברוק לסנר אשר יהיה על כריכת המשחק. ב-14 ביולי 2016, WWE הכריזו על גרסת האספנים של NXT. הגרסה כללה מתאבקים כמו אפולו קרוז, ניה ג'קס ושינסקה נקאמורה כדמויות שניתן היה לשחק איתן כחלק מחבילת ההרחבה של NXT לצד הטבות נוספות. ב-8 באוגוסט 2016, 2K חשפה את פסקול המשחק.
רוסטר
ב-15 ביוני 2016, ה-WWE הודיעו שחשיפת המתאבקים אשר יהיו ברוסטר תקרה באירוע ה-E3 2016. באירוע נחשפו ג'ון סינה, אולטימייט ווריור וסשה בנקס כשלושת המתאבקים הראשונים. ב-26 ביוני, IGN פרסמה שמשפחת מקמהן תהיה גם במשחק ותכלול את סטפני מקמהן, שיין מקמהן ווינס מקמהן. ב-2 באוגוסט 2016, IGN הודיעה שהרוסטר ייחשף כל יום שלישי לאורך חמישה שבועות. המשחק חשף רוסטר של 136 מתאבקים שכלל מתאבקים עכשוויים, אגדות ומתאבקי NXT. 11 דמויות נוספות נוספו למשחק כחלק מחבילת ה-DLC.
ביקורות
WWE 2K17 קיבל ביקורת ממוצעת מהמבקרים לפי Metacritic (אתר אינטרנט האוסף ביקורת בין היתר על משחקי וידאו).
עיקר הביקורת הייתה על החוסר של מצב המשחק "ארון התצוגה" (באנגלית: Showcase mode), שלא נכלל במשחק במטרה לשפר את מצב המשחק MyCareer. המגזין PC Gamer נתן לגרסת הווינדוס ציון של 45 מתוך 100, והחמיא למשחק על המשחקיות, אך ביקר אותו בעיקר על הביצועים.
יחסי גואטמלה–גרמניה
יחסי גואטמלה–גרמניה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין גואטמלה לגרמניה.
סקירה כללית
היחסים המדיניים בין גואטמלה וגרמניה כוננו בשנת 1887. במהלך מלחמת העולם השנייה נותקו היחסים בין המדינות, לאזרחי גרמניה בגואטמלה נשלחו למחנות מעצר. במהלך המלחמה, בלחץ ארצות הברית, גורשו רבים מהם למחנות ריכוז בארצות הברית ונושלו מנכסיהם.
שתי המדינות מקיימות יחסים טובים ואינטנסיביים בתחומים הפוליטיים, התרבותיים והכלכליים, כמו גם בשיתופי פעולה לפיתוח. גרמניה והגרמנים נהנים ממוניטין טוב בגואטמלה, כאשר יותר מ-4,000 אזרחים גרמנים וגואטמלים רבים ממוצא גרמני במדינה עדיין ממלאים חלק חשוב.
יחסים כלכליים
הסכם הגנת השקעות נכנס לתוקף באוקטובר 2006.
לשכת התעשייה והמסחר הגרמנית-גואטמלית מונה כ-150 חברים והיא ממלאת תפקיד מרכזי בקידום היחסים הכלכליים הדו-צדדיים.
שיתוף פעולה בפיתוח
שיתוף פעולה בפיתוח דו-צדדי מתמקד בממשל דמוקרטי, בחינוך, בהגנת הסביבה ובהתאמה לשינויי האקלים. בנוסף, גרמניה מעניקה תמיכה בתחומי המדיניות הפיסקלית ומניעת אלימות. לארגונים KfW ו-GIZ יש משרדים בגואטמלה. חברות אזרחיות גרמניות רבות מיישמים פרויקטים של פיתוח בגואטמלה, בעיקר באזורים המאוכלסים בעיקר על ידי ילידים.
שיתוף פעולה בחינוך
סטודנטים רבים מעוניינים ללמוד בגרמניה, בין השאר בזכות המספר הגדול יחסית של גואטמלים ממוצא גרמני. שירות החליפין האקדמי הגרמני (DAAD) מעניק מלגות לימודים לסטודנטים בגואטמלה.
שארל ניקול
שארל ז'ול אנרי ניקול (בצרפתית: Charles Jules Henri Nicolle; 21 בספטמבר 1866 – 28 בפברואר 1936) היה רופא ומיקרוביולוג צרפתי, חתן פרס נובל לרפואה בשנת 1928 על גילוי התפקיד של כיני הגוף כווקטור במיפות של טיפוס הבהרות אצל בני אדם (1909).
שנותיו המוקדמות
שארל ניקול נולד וגדל ברואן, בחבל נורמנדיה, כבנם האמצעי של אז'ן ניקול (1884-1832), רופא בבית חולים מקומי ושל אלין לבית לובריה (1925-1839). נמשך מילדות לספרות, היסטוריה ואמנות, משיכה שלא עזבה אותו כל חייו. את השכלתו הקלאסית הרחבה העשיר בימי לימודיו בבית הספר התיכון ע"ש פייר קורניי בעיר הולדתו. אחרי התעמקות בביולוגיה בהדרכת אביו, הוא למד, בהתאם לרצון המשפחה ובעקבות אחיו הגדול, מוריס, למשך שלוש שנים בבית הספר לרפואה של העיר (L’École préparatoire de médecine et pharmacie).
אחרי שהשלים לימודי הרפואה בפריז אצל אלבר גומבו (Albert Gombault) ובמכון פסטר (שבו שימש כמדריך בקורס למיקרוביולוגיה) אצל אמיל רו, סיים ניקול בשנת 1893 את עבודתו לתואר דוקטור לרפואה (MD) בנושא "חקר השאנקר הרך" (Recherches sur le chancre mou). בשובו לרואן, עבד בבית הספר לרפואה המקומי ובבית חולים והקדיש את פעילותו בעיקר לדרמטולוגיה ולסיפיליגרפיה, כלומר חקר העגבת וטיפולה. כמו כן לימד מיקרוביולוגיה.
המשך פעילותו המדעית בצרפת ובתוניסיה
בגלל הידרדרות מהירה בשמיעתו, נאלץ להפסיק את עבודתו הקלינית שדרשה, בין השאר אוסקולטציה בנקודות שונות בגוף המטופלים והעביר את רוב עבודתו למישור המעבדתי. בשנת 1896 התמנה לראש המעבדה הבקטריולוגית של רואן. בין הנושאים שהעסיקו אותו בתחילת הקריירה היו חקר הסרטן והכנת אנטי-נסיוב נגד דיפתריה. עם זאת בשמונה השנים ברואן הרגיש ניקול מתוסכל מפני שלא קיבל מעמד קבוע בעבודה ורבים מעמיתיו הסתייגו מרעיונותיו המודרניים בתחום המיקרוביולוגיה.
העברת הטיפוס על ידי כיני גוף
מגפות הטיפוס היו פורצות בתוניסיה בעיקר בעונה הקרירה ופגעו במיוחד במקומות צפופי אדם כמו בתי כלא, בתי מחסה, כפרי מאהלים וגם בבתי חולים, בהם זרעו מוות בקרב צוות חדרי הקבלה והרופאים הבודקים. יחד עם ארנסט קונסיי ושארל קונט חקר ניקול מגפות אלה במשך מספר שנים. הצוות הוכיח בשנת 1909 כי הסוכן המפיץ את המחלה הוא הכינת הגוף. הרופאים הבחינו כי בבית החולים צאדיקי (כיום בית החולים "עזיזה עות'מאנה"), שהיה משרת אוכלוסייה ענייה, אנשי הצוות הרפואי לא נדבקו אף פעם בטיפוס, פרט לאדם שקיבל את החולים והחליף להם את הבגדים לבגדי בית החולים בהתאם לתקנון המוסד. בתחום בית החולי צאדיקי, קסרקטין לשעבר, היה קיים חמאם מורי. שם החולה גולח ונוקה מכינים. מן הרגע הזה הוא הפסיק להדביק אנשים אחרים. על סמך תצפיות אלה, הסיק הצוות את המסקנה כי פעולות פשוטות של היגיינה וסילוק החרק הטפיל היו מספיקות כדי למנוע מגפה ולהציל נפשות רבות. אחרי התצפיות הארוכות ערכו ניקול וצוותו שישה ניסויים על קופים, (שימפנזות ובעיקר מקוקים). הם הזריקו, למשל, דם של אדם חולה לשימפנזה אשר פיתחה את המחלה כעבור 24 שעות. אחר כך הזריקו דם מאותה שימפנזה למקוק. אצל הקוף הופיעו סימני המחלה כעבור 13 יום. 29 כיני גוף שהובאו במגע עם אותו מקוק העבירו את המחלה לקבוצה של מקוקים נוספים. הניסויים נמשכו בין יוני ובין אוגוסט 1909. בספטמבר היה יכול ניקול להודיע לאקדמיה למדעים הצרפתית על ממצאיו החד משמעים. מאוחר יותר, התברר שהכינים מדביקים לא על ידי עקיצתם אלא על ידי חיכוך צואתם בעור ובעיניים של בני האדם.
כשנה אחרי מחקריו של ניקול, ריקטס וויילדר שעבדו במקסיקו אישרו את דבר העברת המחלה באמצעות כיני גוף. בשנת 1916 אנריקה דה רוסה-לימה זיהה את הגורם הפאתוגני וקרא לו ריקטסיה פרובצקי, לזכר שני החוקרים ריקטס ופרובאצק שמתו מטיפוס תוך כדי מחקריהם המדעיים. בשנת 1903 ניצל ניקול עצמו כשביטל ביקורו בבית כלא שבו פרצה המגפה. שני הקולגות שלו שביקרו שם בלעדיו מתו מהמחלה.
בעד מחקריו על הטיפוס, זכה ניקול בשנת 1928 בפרס נובל לרפואה. כעבור שנה הוא נבחר לאקדמיה הצרפתית למדעים.
תרומה לחקר השפעת
בימי מגפת השפעת הספרדית אחרי 1 בספטמבר 1918 ערך ניקול בעקבות אמיל רו ואחרים ניסויים בעזרת פילטרים שמברלאן. רו מצא בזמנו 10 סוגים של חיידקים ונגיפים שנראו חשודים בהעברת השפעת. ניקול הזריק לבני אדם מתנדבים ולקופים דכמי רוק של חולי שפעת שעברו סינון בפילטר וכאלה שלא. בכמה מקרים הצליח לשחזר אצל המוזרקים מחלת חום דמוית שפעת. מאוחר יותר חוקרים יפנים הצליח להגיע לתוצאות דומות. כשכעבור עשור זוהו הנגיפים של שפעת, הוכר הישגו של ניקול כבידוד ראשון של גורמי השפעת וכאחד שתרם תרומה חשובה בדרך לגילוים.
זיהומים סמויים ונשאות אסימפטומתית
ניקול ייחס את החשיבות המרבית לתגלית אחרת שלו: הנשאות האסימפטומתית. תוך כדי מחקרים על הטיפוס הניסויי, מצא ניקול כי קביות מסוימות הן אכסניות טובות לגורם הטיפוס ושאחדות מהן יכולות לפתח טיפוס ללא חום אחרי הידבקות ראשונה בטיפוס עם חום. בהמשך הוא גילה תופעות דומות גם במקרים אחרים של זיהומים בקטריאליים, טפיליים או נגיפיים. לדעת צ'ארלס וינסלו (1943) המושג של זיהום סמוי ונשאות ללא תסמינים הוא אחד המושגים החשובים ביותר באפידמיולוגיה של המחלות הזיהומיות ובמשך מאות שנים הוא היה אחת החוליות החסרות, שמנעה את הבנתם המלאה של עקרונות העברת המחלות המדבקות.
במותו בשנת 1936 הובא לקבורה במכון פסטר בתוניס. על מצבתו עוצבו ענף עץ תפוח וענף עץ זית מחוברים זה לזה, סמלי נורמנדיה ותוניסיה.
אחיו הבכור של שארל ניקול, מוריס ניקול (1932-1862) היה גם הוא מיקרוביולוג, כיהן כמנהל המכון המיקרוביולוגי באיסטנבול וכפרופסור במכון פסטר בפריז. האח הקטן, מרסל ניקול (1871–1934) היה מבקר אמנות.
שונות
ברוסיה ואוקראינה מעריכים כי החוקר הרוסי גריגורי מינך פרסם ברוסית על תפקיד הכינה בהפצת הטיפוס עוד בשנת 1892.
קורסים בקולז' דה פראנס
(מבוא למסלול של הרפואה הניסויית) (גורל המחולות הזיהומיות) (הניסויים ברפואה ) (תחומי האחראיות של הרפואה) בנוסף למאמרים מדעיים, חיבר שארל ניקול גם מספר יצירות ספרותיות ופילוסופיות.
כתבי פילוסופיה ביולוגית ורפואית
(לידה, חיים ומוות של מחלות זיהומיות) (ביולוגיית ההמצאה) (הטבע)
ארץ האבודים
ארץ האבודים (באנגלית: Land of the Lost) הוא סרט קומדיה והרפתקאות אמריקאי שיצא לאקרנים ב-5 ביוני 2009 בידי אולפן סרטי יוניברסל. הסרט בכיכובם של ויל פרל, אנה פריל, דני מקברייד וג'ורמה טאקונה מבוסס על סדרת הטלוויזיה ארץ האבודים, בה קבוצת מדענים מגלה יקום שונה הנשלט בידי דינוזאורים, אנשי מערות ואנשי לטאה. עם זאת היו הרבה מאוד הבדלים בין הסרט לסדרת הטלוויזיה.
סרט זה לא הצליח בקופות וגרף רק 68.8 מיליון דולר אף שהפקתו עלתה 100 מיליון דולר, כך שהוא הפסיד בקופות. הוא גם נקטל בידי המבקרים שנתנו לו ציונים שליליים. הסרט זכה בפרס פטל הזהב לפריקוול, הרימייק, ההמשך או ההעתק הגרוע ביותר לשנת 2010.
עלילה
ד"ר רייק מרשל, פלאונטולוג בעל תאוריות מוזרות, מקבל עבודות זולות כמורה בבית ספר לאחר פיצוץ ריאיון עם המגיש מאט לאוור בתוכניתו לפני 3 שנים. באחד הימים מועמדת דוקטורט בשם הולי קנטרל מספרת לו שתאוריה שלו על מסעות בזמן אפשרית ומוכיחה זאת באמצעות מאובן שהגיע ממערה נידחה. הם נוסעים לחקור אותה מלווים בוויל סטנטון, בעל חנות ממתקים המסיע אותם ברפסודה שלו. המערה מכוסה בגבישים חזקים בעלי אנרגיית טכיון חזקה וכשמרשל מפעיל את הממיר שהכין הוא מסיע אותם לשממה נידחה.
בשממה מדברית זו הם מצילים פרימט אנושי בשם צא-קא מזוג שודדים והוא חובר אליהם. הם נמלטים מטירנוזאורוסית גדולה שמתקרבת לעברם, מתחבאים במערה ושם ישנים. מרשל מקבל בבוקר הודעה טלפתית מאיש הלטאה אנוק הצריך עזרה ומצוי בקצה חורבות בקצה העמק. מרשל וחבריו מגיעים לשם ונתקלים בצבא אנשי לטאה קטלניים המובילים אותם לאנוק, המודיע להם שגורש משבטו ומנסה למנוע מהמנהיג זארם לכבוש את כדור הארץ בעזרתם.
לאחר מכן הם יוצאים לשממה ומוצאים מכונת גלידה המושכת קומפסוגנתוסים, ולוצירפטורים ונקבה של אלוזאורוס רעבה הנתקלת בטירנוזאורוסית. שני הענקים מחליטים לרדוף אחרי האנשים ולאחר מרדף מרשל זורק לעבר האלוזאורוסית מיכל של חנקן נוזלי הגורם לה להתפוצץ ומחלץ מגופה את הממיר שלהם ואולם הוא נחטף מהם בידי פטרנודון. הם מחלצים את הממיר מהקן מלא הביצים והולי משתמשת בו, בזמן שהחבורה נרגעת בחיפוש ביצי הלטאים. אך היא נתפסת ומובאת אל המנהיג זארם, המודיע לה שאנוק משקר להם ומנסה בעצמו לכבוש את כדור הארץ.
מרשל וסטנטון לצד צא-קא מגיעים לחלץ אותה משוביה ומצליח. המאבק מושך את הטירנוזאורוסית המכונה "גראמפי" ומרשל לוחם איתה בדו-קרב שבסופו הוא נבלע בבטנה אך שורד. הטירנוזאורוסית מתיידדת איתו ויחדיו הם נעים לצבא אנשי הלטאה ומביסים אותם ואז עוברים דרך דלת גבישית לחדרו של אנוק. הם לוחמים איתו ושוברים את גביש הבדולח, איתו הוא יכול לחדור לכדור אך להולי יש גביש נוסף שאיתו הם יכולים לחזור לכדור. ואולם וויל מחליט להישאר בעולם האבוד, כדי למנוע מאנוק להגיע לכדור הארץ.
שלמה ילוז
הרב שלמה ילוז (1909–1984) היה אב בית דין ורבה הראשי של לוב, ראש מוסדות "אוצר התורה" בקזבלנקה שבמרוקו, דיין בבית הדין הרבני האזורי בחיפה, אב בית הדין הרבני האזורי באשדוד וחבר הוועד הפועל הציוני.
ביוגרפיה
בחודש יולי 1946 (ה'תש"ו) עבר להתגורר בטריפולי שבלוב, ומונה לשמש כאב בית הדין והרב הראשי של יהדות לוב בהמלצת הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל ואברהם אלמליח. בתפקיד זה שימש במשך כשלוש שנים, עד לחודש יולי 1949 (ה'תש"ט). בלוב תיקן מספר תקנות לטובת הקהילה היהודית, וחידש בה את מערכת החינוך לאחר שנפגעה במלחמת העולם השנייה. בשנות פעילותו הקים בטריפולי את ישיבת "נווה שלום" וסמינר למורים הראשון מסוגו בצפון אפריקה, והעמיד בראשו את הרב ד"ר משה אוירבך ובנו הרב שמואל.
בחודש ינואר 1963 (ה'תשכ"ג) עלה לישראל עם אשתו ובנו הקטן והשתכן בחיפה. בחודש יוני 1965 (ה'תשכ"ה) מונה לשמש כדיין בבית הדין הרבני האזורי בעיר, לאחר שנבחן לכך מחדש. בחודש דצמבר 1967 (כסלו ה'תשכ"ז) נשלח על ידי משרד הדתות לטהראן שבאיראן, כדי להקים בעיר בית דין מקומי ולעמוד בראשו, ולסדר מספר תיקים שהמתינו לפתרון. חזר לישראל והמשיך בתפקידו בבית הדין הרבני האזורי בחיפה. בתחילת חודש מרץ 1971 (אדר ה'תשל״א) עבר להתגורר באשדוד ומונה לשמש כאב בית הדין הרבני האזורי, ורב בית הכנסת "אהבה ואחווה" בעיר.
נמנה עם עשרת הרבנים שפסקו להיתר בעילום שמם בפרשת האח והאחות, ושעל חוות דעתם ביסס הרב שלמה גורן את ההיתר המפורסם בפרשה
מילדיו: ד"ר רפאל ילוז, קרדיולוג; ד"ר אביעזר ילוז, רופא ילדים; ד"ר מיכל דנינו-ילוז, רופאת שיניים; מרים חן-ילוז, הנשואה לד"ר דוד חן.
חיבוריו
חיבורים נוספים שלו הודפסו במספר ירחונים תורניים:
שאטל
שאטל לנמל תעופה
שאטל לנמל תעופה או אוטובוס לנמל תעופה הוא קו אוטובוס (ובמקרים נדירים סוג של רכבת) הנוסע בין מרכז עיר לנמל התעופה שלה. מערכת שאטלים לנמלי תעופה תהיה זולה יותר לתפעול מאשר מערכת רכבות לנמל תעופה, אך יעילה פחות ובעלת טווח קטן יותר. לעיתים שאטלים אלה יעברו באזורי מלונות ותיירות, ויקבלו את הכינויים "שאטל מלונות" או "קו מלונות". באילת, מופעלים קווים 7, 8 ו-280 של חברת קווים משכונות העיר לנמל התעופה רמון, וקו 282 ממעבר טאבה דרך אזורי התיירות והמלונאות לשדה, ולכיוון השני, גם הוא של קווים.
שאטל נמל תעופה
שאטל נמל תעופה או אוטובוס נמל תעופה הוא קו אוטובוס פנימי בנמל תעופה, המקשר בין חלקיו. שאטל כזה יכול לקשר בין התחבורה הציבורית המקומית המרכזית (כמו חניונים פנימיים ותחנות רכבת) לטרמינלים השונים בשדה. שאטלים כאלה מופעלים בעיקר בשדות תעופה גדולים, ובישראל מוכרים במיוחד הקווים הפנימיים בנמל התעופה בן-גוריון, הנוסעים בקו בין החניונים פנימיים - טרמינל 3 ותחנת הרכבת - טרמינל 1.
שאטל למערכת תחבורה
שאטל למערכת התחבורה מקשר בין יישובים או שכונות לתחבורה הציבורית המרכזית באזורם. כך, לדוגמה, יישוב הנמצא מרחק קילומטרים אחדים מהכביש הראשי הקרוב לו, יוכל להפעיל שאטל לכביש ראשי על מנת למנוע מתושביו הליכה מרובה. עיר תוכל להוציא שאטל לתחנת רכבת בין שכונותיה לתחנה הקרובה אליהן. שיטה זו נפוצה בארץ בפרוורי המרכז, פתח תקווה לדוגמה, כמענה לתושביהן הגרים רחוק יחסית מתחנות הרכבת.
שאטל ארגון פנימי
שאטל ארגון פנימי עובד בין תחנות מסוימות של אזור פרטי גדול, כאשר הסוג הנפוץ בהם הוא שאטל אוניברסיטאי הפועל בין קמפוסים ושערים שונים ב אוניברסיטאות. שאטלים כאלה לעיתים רחוקות ישמשו גם כשאטל למערכת התחבורה. שאטלים פנימיים עשויים להיות מוצא יחיד במקומות שאינם מאפשרים לכלי רכב חיצוניים לנסוע בהם. שאטלים אוניברסיטאיים משמשים כמעט בכל האוניברסיטאות בישראל, ודוגמה בולטת לשאטל ארגון פנימי באזור פרטי גדול נמצא בפארקי שעשועים גדולים בעולם, ובעבר גם בלונה פארק תל אביב.
שאטל עובדים
שאטל עובדים ואוטובוס תלמידים מקשרים בין בתי עובדים או תלמידים למקום העבודה או הלימודים שלהם. שאטלים אלה יכולים לעיתים לקשר בין מקומות עבודה או בתי ספר שונים. סוג זה של שאטלים הוא נדיר ביותר.
שאטל קהילתי
שאטל קהילתי העוזר לבעלי מוגבלויות ולמתקשים בתנועה וכולל ציוד מיוחד המותאם להם, כגון כבשים או מעלונים. מוכרים במיוחד הנכוניות של יד שרה, המסייעות למוגבלי תנועה ושימוש בהם כרוך בהשתתפות סמלית.
יהודה דרכסלר
יהודה דרכסלר (7 בינואר 1924 – 6 בספטמבר 2005) היה ממפקדי הפלמ"ח ואדריכל שעבד כמתכנן הראשי במחלקה הטכנית של הסוכנות היהודית בירושלים וכמתכנן מחוז הנגב. תכנן מבנים רבים בהתיישבות באזור הנגב ובסיני (בעת השליטה הישראלית בסיני בשנים 1967–1982) ותרם תרומה חשובה לתכנון היישובים בפריפריה בשנות ה-60 וה-70, ולתכנון חלק מהשכונות שנבנו בירושלים לאחר מלחמת ששת הימים.
אדריכלות
ב-1951 השתחרר מצה"ל והחל לימודי ארכיטקטורה ב, אותם סיים ב-1955. לאחר סיום לימודיו, עבד כמתכנן הראשי במחלקה הטכנית של הסוכנות היהודית בירושלים וכמתכנן מחוז הנגב. במסגרת זאת תכנן בתים רבים במחוז הנגב. בין הבתים שתכנן:
ב-1962 נשלח לאיראן עם מיכה טלמון לתכנן מחדש את הכפרים שנהרסו ברעידת האדמה בחבל קזווין.
ב-1967 תכנן יחד עם אברהם ונטורה מבנן (קבוצת מבנים המקושרים פיזית) של שיכון מדורג בנצרת עלית.
לאחר מלחמת ששת הימים עמד בראש צוות המתכננים של העיר ימית, וראה אותה בחזונו ככרך דרומי גדול שיחצוץ בין מצרים ובין רצועת עזה. כמו כן, תכנן יחד עם זאב דרוקמן מרכז אזורי בפתחת רפיח. עוד פרויקט שתכנן, היה בניית היישוב האזרחי בבירנית, אך זו לא הפכה ליישוב.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 עבר מהסוכנות אל משרד השיכון ושימש כראש צוות, אחראי לתכנון בירושלים וסגן ראש אגף לתכנון והנדסה. ובמסגרת תפקידיו היה אחראי להקמת צוותי תכנון לפרויקטים בשכונות החדשות: רמות, רמת שרת, מעלות דפנה ובשכונה הוותיקה שמואל הנביא. בתפקידו זה ניסה להביא סגנון אדריכלי חדש לבניית השיכונים במקום הסגנון שרווח בישראל בשנות ה-60. לאחר חילוקי דעות עם שר השיכון, אברהם עופר פוטר דרכסלר ב-1975. האדריכל רם כרמי החליפו בתפקיד, ודרכסלר עבר למינהל מקרקעי ישראל, לתפקיד מנהל האגף לתכנון ולפיתוח במנהל. בתפקידו זה פעל להקמת והרחבת שכונות יהודיות סביב ירושלים במטרה למנוע את חלוקת העיר מחדש.
ב-1974 הוענק לו, יחד עם עמיתיו, פרס רכטר מטעם משרד התרבות והספורט, על תכנון שכונת מעלות דפנה בירושלים.
היה נשוי לצביה, התגורר בחולון, ונפטר בשנת 2005.
גיום קוסטו האב
גיום קוסטו האב (בצרפתית: Guillaume Coustou; 1677, ליון – 1746, פריז) היה פסל צרפתי, שפיסל בסגנון הבארוק ועבד עבור לואי הארבעה עשר ולואי החמישה עשר והפך למנהל האקדמיה המלכותית לציור ופיסול.
ביוגרפיה
גיום בדומה לאחיו המבוגר ניקולה זכה בפרס רומא שאיפשר לו ארבע שנות לימוד ברומא אבל נטש לימודים אלו ובחר להתחיל בעבודה מעשית כאמן, עבד זמן מה בסטודיו של פייר לה גרוס וחזר לפריז. כאשר חזר לפריז עזר לדודו אנטואן קואזוו בבנית מונומנט תהילה ומרקורי עבור ארמון מרלי (מקום מנוחה חדש של לואי הארבעה עשר סמוך לארמון ורסאי), בשנים 1740–1745 לאחר מכן יצר עבור ארמון מרלי את סוסי מרלי כתחליף על בסיס פסלי מאלפי הסוסים של כיכר הקווירינאלה ברומא.
בשנת 1704 התקבל קוסטו לאקדמיה המלכותית לציור ופיסול ובשנת 1733 הפך למנהלה.
בשנת 1714 שיתף פעולע עם אחיו ניקולה ביצירת צמד הפסלים סביב נושא אפולו רודף אחר דפנה גיום פיסל את דפנה.
רברי
רברי (הינדי: राबड़ी; אנגלית: Rabri) הוא קינוח מתוק מהמטבח ההודי, המבוסס על חלב מרוכז ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית.
הרברי מיוצר על ידי הרתחה של חלב בכלי גדול הנקרא קדהאי. לאחר שנוצרת שכבת הקרום, מורידים את הרברי מהאש ושומרים בצד.
לקינוח מספר גרסאות המכילות אגוזים, שקדים, דבש ותבלינים שונים המוסיפים טעם ומשנים את המרקם.
הרברי דומה בטעמו לקינוח הבסונדי (Basundi) ונהוג לאכול אותו כאשר הוא קר או צונן.
היסטוריה
הקינוח הוזכר לראשונה במאה ה-14, בספר הצ'אנדימאנגל (Chandimangal), בו הוא מוזכר יחד עם ממתקים אחרים.
בשנת 1965, נכנסה העיר קלקוטה למיתון ובית המשפט אסר על התושבים להכין את הקינוח בטענה שהוא עושה שימוש מוגזם בחלב.
כביש 866
כביש 866 הוא כביש אורך אזורי בגליל העליון המקשר בין צומת חנניה בכביש 85 לבין צומת מירון בכביש 89. אורכו של הכביש הוא 11.4 ק"מ. הכביש מהווה את ציר התנועה הראשי אל קבר רבי שמעון בר יוחאי.
תולדות הכביש
הכביש נסלל בראשית שנות ה־30 כדי לחבר את כביש 85 לכביש 89 ובכך ליצור את כביש עכו-צפת. בצפת התחבר כביש 89 לכביש ראש פינה - צפת שנסלל כבר במהלך מלחמת העולם הראשונה, והסתיים בצומת עם כביש 90 בראש פינה. סלילת קטע זה סייעה לקישור בין צפת לחיפה, בעקבות קיצור מסלול הנסיעה שעבר קודם לכן דרך טבריה, או בשיירות גמלים בנתיב צר.
בראשית שנות ה־50 אירעו בכביש שני פיגועי ירי בקטע הכביש הסמוך למירון, בהם נהרגו 3 אנשים ונפצעו נוספים.
בשנות ה־50 הוקמו בצד הכביש היישובים פרוד, שפר ואמירים.
סרגיי מליקוב
סרגיי אלימוביץ' מליקוב (ברוסית: Серге́й Али́мович Ме́ликов; נולד ב-12 בספטמבר 1965, אורחובו-זויבו, מחוז מוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא פוליטיקאי רוסי. משמש כממלא מקום ראש הרפובליקה של דאגסטן החל מ-5 באוקטובר 2020.
לאחר סיום בית הספר וסיום האקדמיה הצבאית החל בקריירה צבאית.
כיהן כסנטור של האספה הפדרלית של הפדרציה הרוסית מטעם חבל סטברופול בתאריכים 27 בספטמבר 2019 – 5 באוקטובר 2020. קודם לכן שימש כסגן המנהל הראשון של השירות הפדרלי של המשמר הלאומי של הפדרציה הרוסית, מ-28 ביולי 2016 – 27 בספטמבר 2019. היה נציגו של נשיא הפדרציה הרוסית במחוז הפדרלי של צפון הקווקז (12 במאי 2014 – 28 ביולי 2016).
פריז סן-ז'רמן (כדורגל נשים)
פריז סן-ז'רמן נשים (בצרפתית: Paris Saint-Germain Féminines) הוא מועדון כדורגל נשים מפריז, צרפת.
מאז 2001, משחקת הקבוצה בליגת העל הצרפתית ונכון ל-2021 היא אלופת צרפת. לזכות הקבוצה שתי סגנויות ליגת האלופות, שמונה סגנויות צרפת ושני גביעי מדינה.
היסטוריה בזירה המקומית
הקבוצה הוקמה ב-1971 כחלק ממועדון הכדורגל של פריז סן-ז'רמן. בשנת 1979 העפילה הקבוצה לראשונה לליגת העל, אך לא ביססה את עצמה וחזרה לליגה השנייה ב-1982. במהלך שנות ה-80 וה-90 הקבוצה עלתה וירדה בתדירות גבוהה מהליגה השנייה לראשונה, ולהפך. מצבה התייצב בשנת 2001, אז עלתה הקבוצה ליגה ונשארה בה עד היום.
בשנת 2008 העפילה הקבוצה בפעם הראשונה לגמר הגביע הצרפתי, אך הפסידה 0–3 לאולימפיק ליון. שנתיים לאחר מכן היא כבר זכתה בתואר, לאחר ניצחון 0–5 בגמר על מונפלייה.
בשנת 2011 סיימה סן-ז'רמן במקום השני בליגה, בעוד קשרית הקבוצה אליס בוסגליה, זכתה בפרס שחקנית השנה בצרפת והפכה לשחקנית הראשונה מפריז סן-ז'רמן שזוכה בפרס זה. במהלך עשור זה זכתה הקבוצה 8 פעמים בסגנות האליפות לאולימפיק ליון ששמרה על התואר לאורך כל העשור. בתקופה זו הגיעה עוד 4 פעמים לגמר הגביע ואף זכתה בגביע השני בתולדותיה בשנת 2018.
בעונת 2021/2020 זכתה הקבוצה לראשונה בתולדותיה באליפות היסטורית כשהקדימה את אולימפיק ליון בנקודה אחת. במהלך העונה, הנחילה הקבוצה הפסד ליגה ראשון לאולימפיק ליון לאחר רצף של 80 משחקים ללא הפסד. בתום העונה, בנוסף לאליפות זכתה מארי אנטואנט קטוטו בתואר מלכת השערים, קדידיאטו דיאני נבחרה לשחקנית העונה, כריסטיאן אנדלר לשוערת העונה, סנדי באלטימור לתגלית העונה ואוליבר אשוואפני למאמן העונה.
בליגת האלופות
בסוף עונת 2015 הגיעה הקבוצה להישג השיא שלה - גמר ליגת האלופות - המפעל היוקרתי ביותר למועדוני נשים בכדורגל האירופי. בגמר עצמו, שנערך מול 17,147 צופים בברלין, הפסידה הקבוצה 1–2 לפרנקפורט, אך היא ביססה את עצמה כאחת מהקבוצות המובילות ביבשת.
הקבוצה חזרה על הישג זה גם בעונת 2017/2016 שבה הפסידה בגמר לאולימפיק ליון בבעיטות הכרעה לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 0-0 לאחר הארכה.
תארים
נכון לסוף עונת 2020/21:
סגל נוכחי
מעודכן ל-30 בינואר 2021
ענת בן-דוד
ענת בן-דוד (נולדה ב-5 ביוני 1977) היא חוקרת תקשורת דיגיטלית ישראלית, שותפה להקמת המעבדה למדיה ולמידע באוניברסיטה הפתוחה ומכהנת בה כפרופ' חבר במחלקה לסוציולוגיה, למדע המדינה ולתקשורת.
ביוגרפיה
בן-דוד נולדה וגדלה בירושלים. למדה בבית הספר היסודי יפה נוף ובבית הספר התיכון על שם זיו ומרקס.
בין השנים 1998 ו-2001 למדה לתואר ראשון דו-חוגי בפסיכולוגיה ובספרות השוואתית באוניברסיטה העברית. עם סיום לימודיה לתואר ראשון, קיבלה מלגת חילופי סטודנטים עם אוניברסיטת אמסטרדם והמשיכה ללימודי תואר שני בלימודי מדיה ותרבות בהולנד. ב-2004, כתבה את עבודת המ.א. שלה על רשתות קישורים בין ארגוני חברה אזרחית ישראלים, פלסטיניים ובין-לאומיים בהקשר של הסכסוך הישראלי-פלסטיני, בהדרכתו של פרופ' ריצ'רד רוג'רס (Richard Rogers). עם חזרתה לישראל, החלה ללמוד לתואר שלישי באוניברסיטת בר-אילן, בתוכנית ללימודי מדע, טכנולוגיה וחברה (Science, Technology, and Society - STS), וסיימה שם את התואר ב-2013. את עבודת הדוקטור שלה העוסקת באינטרנט כטכנולוגיה מעצבת גבול כתבה בהדרכתם של פרופ' ריצ'רד רוג'רס ופרופ' נח עפרון.
לאחר סיום לימודיה נסעה שוב להולנד לפוסט-דוקטורט במחלקה ללימודי תקשורת באוניברסיטת אמסטרדם.
ב-2014 החלה לעבוד כחברת סגל בכיר באוניברסיטה הפתוחה. ב-2020 התמנתה לפרופ'-חבר.
מחקרה
בן-דוד מתמקדת בשלושה נושאים עיקריים:
יחד עם עמיתה, ד"ר שוקי וולפוס, היא זכתה בפרס דיקן הלימודים האקדמיים באוניברסיטה הפתוחה, ליוזמות ולהתחדשות בהוראה בשנת 2019 על שילוב מעורר השראה של כלים דיגיטליים בהוראה.
The Legend of Xanadu
The Legend of Xanadu (בעברית: אגדת קסנדו) הוא סינגל של להקת דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ' שהגיע בשנת 1968 למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והיה הלהיט המצליח ביותר של הלהקה. כמו רבים משירי הלהקה, כתבו את השיר הפזמונאים קן הווארד ואלן בלייקלי. בדומה להקלטות אחרות של הלהקה השיר כולל חידושים כגון קטע של חצוצרה, וקול ברור של הצלפה בשוט. את הליווי המוזיקלי ניהל ג'ון גרגורי.
ענת בן-דוד
הקמת המעבדה למדיה ומידע של האוניברסיטה הפתוחה
במהלך שהותה בהולנד, בן-דוד הייתה שותפה לקבוצת Digital Methods Initiative המתמחה בפיתוח שיטות מחקר דיגיטליות לחקר האינטרנט. עם שובה לישראל, הקימה יחד עם פרופ' אורן סופר את המעבדה למדיה ומידע של האוניברסיטה הפתוחה.
The Legend of Xanadu
גרסאות כיסוי
להקת The Fall הקליטה את השיר עבור אלבום האוסף "Ruby Trax" בהוצאת NME.
אזכורים בתרבות הפופולרית
בפרק "Timeslides" של הסדרה "ננס אדום" דייב ליסטר בממד אחר הוא אדם עשיר שחי בארמון בשם "קסנדו", כמחווה לשירם של דייב די, דוזי, ביקי, מיק וטיץ'.
ענת בן-דוד
קורסים שפיתחה באוניברסיטה הפתוחה
בתחום התקשורת, בן-דוד הייתה שותפה לעדכון תוכנית הלימודים בתקשורת באוניברסיטה הפתוחה בתחום המדיה החדשים והתקשורת הדיגיטלית.
להלן הקורסים הבולטים שפיתחה:
פעילות ציבורית
לצד עבודתה המחקרית, בן-דוד עוסקת בפעילות ציבורית המתמקדת בקידום השיח הדמוקרטי, הזכות לפרטיות, ועיתונות עצמאית במרחבים הדיגיטליים בישראל.
משפחתה
בן-דוד היא בת זוגו של המוזיקאי שרון מולדאבי. אם לשניים.
מתגוררת בתל אביב.
מאמרים מדעיים
להלן מבחר ממאמריה המדעיים האחרונים של בן-דוד:
קישורים חיצוניים
הדף של בן-דוד באתר האוניברסיטה הפתוחה: https://www.openu.ac.il/en/personalsites/AnatBenDavid.aspx
בית הסוהר רמון
בית הסוהר רמון הוא בית סוהר הממוקם כ- 15 קילומטרים צפונית ליישוב מצפה רמון, ובצמוד לבית הסוהר נפחא.
בית הסוהר הכיל תחילה מספר אגפים בשנת 2006, והיה כפוף לבית הסוהר נפחא הסמוך. בשנת 2007 הופרד מבית הסוהר נפחא עם השלמת בניית בית הסוהר במטרה לתת מענה לכליאת אסירים ביטחוניים, עקב מחסור במקומות הכליאה בעקבות האינתיפאדה השנייה.
בנייתו של בית הסוהר הסתיימה בשנת 2007, הוא מכיל תשעה אגפי כליאה לאסירים ועצירים ביטחוניים, ואגף אחד אשר מיועד ל-80 האסירים הפליליים המרצים את עונשי המאסר שנגזרו עליהם בבית הסוהר ומשמשים כאסירי עבודה. בבית הסוהר תקן כליאה ל-850 אסירים סך הכל.
שירותי הטיפול הסוציאלי והחינוך ניתנים לאסירים הפליליים ומתמקדים בהתמודדות עם אי שימוש בסמים, בעיות אלימות במשפחה והליכי השיקום של האסירים לקראת תום ריצוי מאסרם.
כמו כן, ניתנים לאסירים הפליליים בבית הסוהר שירותי חינוך בלתי פורמליים, המתמקדים במתן כלים מתקנים וחוויה מתקנת לאסירים על ידי הפעלת חוגים, סדנאות, פעילויות הווי ותרבות וקבוצות טיפול.
על תפקודו של בית הסוהר נמתחה לא אחת ביקורת באמצעי התקשורת, כאשר נתגלו פרשיות הברחה של דברים אסורים לתחומי בית הסוהר.
סמל קנטבריה
הסמל מעוצב כמגן "ספרדי" מחולק במאוזן. החלק העליון הוא שדה כחול שבו בצד שמאל שני ראשים מוקפים בהילה, והם מסמלים את אמטריוס (Emeterius) וסלדוניוס (Celedonius) הקדושים המגנים של ערי האוטונומיה. מתחת להם, ספינה בצבעים טבעיים ששוברת שרשרת שחורה שנמשכת מהקצה השמאלי של המגן עד לטירת זהב בעלת חלון ודלת כחולים ושינות, שנמצאת בחלק הימני. בתחתית, שלושה גלים לבנים. כל זה מסמל את כיבוש סביליה שמיוצגת בטורה דל אורו שבה, על ידי צי ספינות מקטנבריה ששט על נהר גואדלקיביר (Guadalquivir) ב-1248, במהלך הרקונקיסטה. החלק התחתון הוא שדה אדום שבו אסטלה לבנה עגולה, מקושטת בסגנון קנטברי עתיק, והיא מסמנת את תושביה הקדומים של האוטונומיה ואת תרבותם. מעל המגן מותקן כתר ממלכת ספרד.
הסמל עוצב על ידי מומחים מהאקדמיה המלכותית להיסטוריה ונקבע בחוק ב-22 בדצמבר 1984.
גארט ורינג
גארט ורינג (באנגלית: Garrett Wareing; נולד ב-31 באוגוסט 2001) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי, הידוע בזכות תפקידיו כסטטסון "סטט" טייט בסרט הקולנוע "נער מקהלה" משנת 2014, כזאק בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות: הפרפקציוניסטיות" ובתור טי.ג'יי מוריסון בסדרת הטלוויזיה "מניפסט".
ביוגרפיה
ורינג נולד ב-31 באוגוסט 2001 בקולג' סטיישן, טקסס.
קריירה
ורינג ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 2013 כשהופיע בשני סרטים קצרים "Dreams Sweet" ו- "Master Origami".
בשנת 2014 גילם ורינג את סטטסון "סטט" טייט בסרט הקולנוע "נער מקהלה" לצד דסטין הופמן, קתי בייטס וקווין מקהייל. באותה שנה הוא הופיע גם בשני סרטים קצרים "Saudade" ו-"Hidden".
בשנת 2016 הוא הופיע בסרטו של רולנד אמריך "היום השלישי: התחדשות".
בשנת 2019 ורינג גילם את דמותו של זאק בסדרת הטלוויזיה "שקרניות קטנות: הפרפקציוניסטיות".
בשנת 2020 החל לגלם את דמותו של טי.ג'יי מוריסון בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מניפסט" ברשת NBC; בשנת 2022 שב עם דמות זו גם לעונה הרביעית.
בשנת 2021 הצטלם לסרט הקולנוע "God Is a Bullet ", שביים ניק קסאווטס.
טיגריס באלינזי
הפרט האחרון הודאי שדווח היה בסומבאר קימה (Sumbar Kima), מערב באלי, ב-27 בספטמבר 1937. עם זאת סביר להניח כנראה כי כמה פרטים שרדו עד 1940 ואף עד 1950. תת-המין נכחד בגלל אובדן בית הגידול והציד שלו. לאור גודלו הקטן של האי, ומעבה היער המוגבל, האוכלוסייה המקורית לא הייתה יכולה להיות גדולה.
גודל
הטיגריס הבאלינזי היה הקטן ביותר מכל תשעת תת-המינים טיגריס, דומה למדי לנמר או פומה בגודלו. המשקל של טיגריס זכר נע בדרך כלל בין 90-100 ק"ג, ושל הנקבה היה 65-80 ק"ג. אורך הזכר היה כ-220 ס"מ (יחד עם הזנב), והנקבה 195-200 ס"מ.
מראה חיצוני
לטיגריס הבאלינזי הייתה פרווה קצרה וכהה יותר ובעלת פחות פסים מאשר שאר תת-המינים הטיגריס האחרים. מדי פעם, בין הפסים, היו כתמים שחורים קטנים. הטיגריס הבאלינזי היה גם יוצא דופן בכתם בצורת פס על ראשו. הפרווה הלבנה על בטנו, בלטה לעיתים קרובות יותר מזו של תת-מינים אחרים בגלל שפרוותם הייתה בצבע כהה יותר. הפרווה הלבנה הייתה גם בעלת קו ברור יותר ומעוקל.
תזונה
הטיגריס צד את רוב היונקים שחיו בתוך בית הגידול שלו. הטרף התבסס על: חזירי בר, אייל טימור, מונטיאק מצוי, תרנגול בר, כוח, קופים וסביר להניח שגם בנטנג (שנכחדו גם הם מהאי). האויב הידוע היחיד של הטיגריס הבאלינזי היה האדם.
רבייה
לנקבת הטיגריס הבאלינזי הייתה תקופת היריון ממוצעת של 14-15 שבועות. היא ילדה שניים או שלושה גורים בכל המלטה. משקל הלידה הממוצע של גור היה שניים או שלושה קילו. הגורים נולדו עיוורים וחסרי ישע, ונגמלו בסביבות גיל שנה, והפכו עצמאיים באופן מלא בגיל 18 חודשים עד שנתיים. תוחלת החיים של טיגריס באלינזי הייתה כ-8-10 שנים.
הקשר לטיגריס הג'אווני
ישנן שתי תאוריות רווחות לגבי ההבדלים בין הטיגריס הבאלינזי לג'אווני. התאוריה הראשונה מציעה כי שני תת-המינים התפתחו יחדיו, וכאשר באלי הפכה למבודדת מהאי ג'אווה עצמו ידי היווצרות מיצר באלי עקב עליית גובה פני הים לאחר תקופת הקרח, דבר שגרם להתפצלות של תת-המין הבאלי מן הג'אווי, לשתי קבוצות אשר לאחר מכן המשיכו להתפתח באופן עצמאי.
התאוריה השנייה היא, כי הטיגריס חצה בשחייה מאי לאי כדי לתור אחרי טרף. רוחב מצר באלי הוא רק 2.4 ק"מ, מה שהופך אותו למרחק שביכולת השחייה של טיגריס ממוצע. לפי תאוריה זו, שני תת-המינים, שונים לגמרי.
תותח L7
תותח L7 (בשמו הרשמי: Royal Ordnance L7; כינויו בצה"ל: "שָרִיר") הוא שמו של תותח טנקים תוצרת בריטניה, בקוטר ובאורך 52 קליברים, שהוכנס לשימוש לראשונה בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-20. ה-L7 נחשב לאחד מתותחי הטנקים המוצלחים בזמנו, והותקן במרוצת השנים על כלי רק"ם רבים ברחבי העולם ויוצר בכמויות גדולות. עדות ליעילותו ניתן למצוא בכך שגם בשנות האלפיים הוא נמצא בשימוש.
פיתוח
במהלך המרד ההונגרי האנטי קומוניסטי ב-1956, טנק T-54A נתפס על ידי המורדים ההונגרים והובא לשגרירות הבריטית בבודפשט. בחינה של מיגון וכוח האש של הטנק הביאה את הבריטים למסקנה כי תותח ה-20 ליטראות, מערכת הנשק העיקרית של הצבא הבריטי, איננו מספק. בתוך כך הוחל בפיתוח של תותח בקוטר 105 מ"מ, שתוכנן להתאמה בטנקי הצנטוריון. ב-1959 הוכנס לראשונה טנק צנטוריון 7, החמוש בתותח החדש.
מאוחר יותר, ארצות הברית אימצה את התותח M68, שפותח על בסיס ה-L7, ושימש את טנקי הפטון ומאוחר יותר גם את טנק ה-M1 אברמס. בשנת 1961 הסכימו הבריטים למכור לישראל את התותח, שכינויו בצה"ל "שָרִיר", וב-1963 החלו בהרכבתו בטנקי השוט הישראלי, וערב מלחמת ששת הימים היו כל טנקי השוט מצוידים בתותח זה.
התותח בצה"ל
במלחמת ששת הימים נטלו טנקי השוט חלק מכריע בקרבות שנערכו בסיני במלחמת ששת הימים ב-1967. מיומנות הצוותים, השריון העבה ואיכות התותח סייעו לכוחות השריון של צה"ל להכריע קרבות שריון בירי מטווחים ארוכים. במהלך הקרבות גילו טנקי השוט עליונות מוחלטת, והיו חלק מציר ההבקעה בציר הצפוני. בנוסף, טנקי השוט חסמו את הצבא המצרי הנסוג תוך תפיסת מעברי מפתח וניהול קרבות שריון בציר המרכזי.
במלחמת יום הכיפורים טנקי השוט הצה"ליים הוכיחו שוב את איכותם. חטיבות 7 ו-188 שהיו מצוידות בטנק השוט-קל, שעליו הורכב התותח החדש, ושודרג המנוע וטווח הפעולה, היוו את עמוד השדרה של ההתגוננות נגד התקפות השריון הסורי. אוגדה 146 שהייתה מושתת על טנקי שוט, פתחה בהתקפת הנגד בחזית הצפונית. כמו כן, כוחות המצוידים בטנקי השוט המשודרגים פרצו לתוך סוריה, הדפו את התקפות הנגד של חילות הסיוע העיראקיים והירדנים. כמו כן, הם גילו עמידה איתנה בקרבות הבלימה בחזית המצרית.
בניתוחים שבוצעו לאחר מלחמת יום הכיפורים, התבררה החלפת התותחים בטנקי השוט הצה"ליים כמשפיעה ואף מכרעת. קצב האש של צוות מיומן בעזרת התותח הזה היה גבוה, ועמד על 10 בדקה, בעוד הטנקים הסובייטים, דוגמת הT-54/55, שהיה טנק מקביל לצנטוריון, ירה בקצב אש מקסימלי של 4–5 פגזים בדקה. יתרון זה של טנקי הצנטוריון אשר השתמשו בתותח ה-L-7 היה בעל השפעה מכרעת בקרבות ברמת הגולן במלחמת יום הכיפורים.
התותח על כלל גרסאותיו (בכלל זה גם ה-M68) הותקן גם בטנקי טירן 4 ו-5 שנתפסו שלל, בכלל גרסאות המגח ובטנקי המרכבה סימן 1 וסימן 2.
צבאות אחרים
התותח הותקן גם בטנק הלאופרד 1 הגרמני, הסטרידסואגן 103 השוודי וה-Type 74 היפני ועוד רבים אחרים. נערכו ניסיונות גם להתקין תותח מסוג זה על הנגמ"ש האופני הקל האמריקאי, סטרייקר.
ישנוניים
ישנוניים (שם מדעי: Somniosidae) היא משפחה של דמויי כריש מסדרת הקוצנאים החיים במים עמוקים בים וחלקם חיים גם במים ארקטייים או תת-ארקטיים. הם קיבלו את שמם עקב איטיותם הנראות כמו שינה.
אורך כרישים אלה גדול ומגיע למעל 4.5 מטר ושוקלים קרוב ל-1 טון. הם בעלי עור כהה או בהיר וכמעט חסרי קשקשים והם מותאמים לחיים במצולות. ואולם אחרים קטנים יותר וחיים באזורים טרופיים ורדודים.
הם טורפים הניזונים ממגוון דגים ויצורי ים בגדלים שונים. חלק מהם מחבבים במיוחד רכיכות ענקיות כמו דיונון ענק או דיונון עצום - חסרי החוליות הגדולים ביותר בעולם. רבים גם יאכלו נבלות של חיות אחרות.
אברהם יפה שלזינגר
הרב אברהם יפה שלזינגר (נולד בכ"ג באדר א' תש"ח, 4 במרץ 1948) הוא רבה של קהילת "מחזיקי הדת" בעיר ז'נבה לשעבר, כיום הוא נשיא ישיבת ורב קהילת "בצל החכמה" בירושלים
ביוגרפיה
נולד בתל אביב כבן זקונים לרב מרדכי יפה-שלזינגר אב"ד אייזנשטט, רב קהילת "חוג חת"ם סופר" בתל אביב וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל, ולרבנית רייזל. למד בתלמוד תורה "יסודי התורה" בתל אביב, ובישיבת קול תורה בראשות הרב שלמה זלמן אוירבך. בחלק מתקופה זו ישן בביתו של הרב יחזקאל אברמסקי. לאחר מכן עבר לישיבת חברון, ששכנה אז בגאולה, ובין היתר למד בחברותא עם הרב אהרן יפה'ן.
עוד לפני חתונתו כבר סמכו לרבנות הרב אברהם יפה'ן. כמו כן קיבל היתר הוראה מהרב ישראל ולץ, מהרב משה חברוני ומהרב שמואל הלוי וואזנר.
בשנת תשכ"ח נישא לגיטל, בתו של הרב בצלאל שטרן, גאב"ד מלבורן ווינה ובעל תשובות 'בצל החכמה'. בני הזוג התגוררו בקריית מטרסדורף בירושלים. בתקופה זו מסר 'חבורות' שבועיות בביתו. בין משתתפי החבורה היה הרב יהושע ארנברג. לאחר כשנתיים עבר לתל אביב ועמד שם בראשות הכולל המקומי של קהילת 'חוג חת"ם סופר'.
בחודש חשוון תשל"ג נבחר לכהן כרב קהילת "מחזיקי הדת" בז'נבה, וכעבור חצי שנה החל לכהן שם.
בשנת תשס"ו פתח בית מדרש ברחוב סורוצקין בירושלים, וקרא לו "בצל החכמה", על שם חמיו. במקום בית כנסת וכולל ערב ללימוד סדר קדשים בראשות חתנו הרב אברהם הירשוביץ.
הרב שלזינגר עומד בנשיאות "גנזך קידוש השם" יחד עם הרב ישראל מאיר לאו, כמו כן הוא נשיא "כולל זיבנברגן", ובשנת ה'תשנ"א התמנה לאמרכל 'כולל שומרי החומות – קופת רבי מאיר בעל הנס'. כיהן כחבר נשיאות מרכז רבני אירופה עד תשס"ט.
הרב שלזינגר הוא חתן פרס ירושלים לספרות תורנית לשנת תשס"ח.
ספריו
הוציא גם את ספרו של סבו, הרב שמואל שלזינגר, "מילי דאבות" ובסופו קונטרס ממנו בשם "מילי איש" (תשל"ו); את ספרי סבו הרב שמואל צילץ, ספרי סבו הרב אברהם גלזנר מקלוז' - "חזון למועד" ו"דור דורשיו", וספר של אביו, "בגדי מרדכי" (תשנ"ח).
משפחתו
אחיו הם הרב שמואל עקיבא, רב קהילת "עץ חיים" בשטרסבורג, והרב יוסף, רבה של פרנקפורט. גיסיו הם הרב אליהו ברוך וואלט, רבה של סאו פאולו (חתן אביו), הרב חיים שטרן - רבה קהילת מחזיקי הדת בווינה והרב שמחה בונם סופר מפרשבורג (חתן חמיו).
יהודה בן סעדיה
רבי יהודה בן סעדיה היה רב ורופא ששימש כנגיד יהודי מצרים. לפי חלק מהחוקרים, הוא היה הנגיד הראשון של יהודי מצרים.
קורות חיים
רבי יהודה נולד בעיר פוסטאט שבמצרים (אז חלק מהאימפריה הפאטמית) לאביו רבי סעדיה בן מבורך ששימש כדיין בבית הדין של הקהילה. ככל הנראה למד רבי יהודה אצל אביו ואצל חכמים נוספים בקהילה. כשגדל נהיה רבי יהודה עצמו לחכם חשוב והוא מונה לשמש כחבר מטעם הישיבה הארץ ישראלית, ובמקביל קבל מאחת מישיבות בבל את התואר ריש כלה.
בנוסף לעיסוקיו התורניים, עסק רבי יהודה ברפואה ושימש כרופא החצר של השלטונות הפאטמים בקהיר. בעקבות עיסוקו כרופא יצר קשרים אם אנשי הממשל, וקשרים אלו הובילו למינויו ל"ראיס אל-יהוד" (ראש היהודים) ובמקביל העניק לו הגאון את התואר העברי נגיד. לפי השערתה של ההיסטוריונית אלינער ברקת מינויו של רבי יהודה לנגידות התרחש בסביבות שנת 1064.