cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'ון סולסברי (מגלה ארצות)
מוניטין מודרניים
על אף שסולסברי מצא את נובה סקוטיה משעממת, המוניטין שלו כעובד מדינה מוכשר התבססו בעיני המתיישבים. כפי שמראה פנקס כנסיית סנט פול בהליפקס, הורים קראו לילדיהם על שם סולסברי – והוא אף שימש סנדק לכמה מהם בנסיבות שונות. למרות שהיה אדיב וחביב כלפי חוץ, מיומניו עולה שהיה אדם רגיש, שנפגע מהביקורות הקטנות ביותר, ולעיתים קרובות חש תסכול ומרירות על שלא זכה בקידום.
Salusbury's הוא שמו של הבית שנבנה על אדמתו בדארטמות', נובה סקוטיה (1830).
האח הגדול עונה 8
האח הגדול עונה 8 היא העונה השמינית של תוכנית הריאליטי "האח הגדול", ששודרה מ-18 בדצמבר 2016 עד ל-28 במרץ 2017 (בסך הכל 101 ימים). זו העונה האחרונה בבעלות הזכיינית קשת ובעריכתו של יורם זק, כאשר לאחריה התוכנית עוברת לזכיינית "רשת". כמו כן, זו גם העונה האחרונה ששודרה אי פעם בערוץ 2. זו העונה העשירית בהנחיית ארז טל והעונה השנייה בהנחיית קורין גדעון. זוכה העונה הוא אביחי אוחנה.
על העונה
נושא מרכזי בעונה הוא "פרידה מבית האח" לאור מעבר הזכויות על הפורמט מהזכיינית קשת לרשת. המשימות בעונה זו מהוות אזכורים למשימות מעונות קודמות. כל משימה התחילה באופן דומה לאופן בה התנהלה המשימה בעונה קודמת והמשיכה בצורה שונה. בעונה זו המשיכה משימת ההצלה "משחקי האח", בה לקחו חלק המועמדים להדחה באותו שבוע. "משחקי האח" הורכבו משלושה סבבי חידונים שונים. המנצח ב"משחקי האח" הוציא את עצמו מרשימת ההדחה והעמיד באופן פומבי דייר אחר במקומו. הפרס בעונה זו הוא דירה חדשה בשווי 1.4 מיליון ש"ח ומגוון פרסים נוספים.
מבנה ועיצוב הבית
המוטיב העיצובי המרכזי בבית הוא סדקים ושברים. קירות החדרים בנויים משלוש שכבות שונות, כאשר כל שכבה מייצגת מוטיב עיצובי מהעונות הקודמות. דוגמאות בולטות הן ציור הדג במטבח מהעונה ה-3, קוביות השוקולד בחדר האוכל מהעונה ה-7 ועיטורי העננים בחצר מהעונה ה-4. בעקבות העומס העיצובי על הקירות בכל החדרים נעשה שימוש ברהיטים בעלי עיצוב חלק, אמורפי ונקי. בנוסף נעשה שימוש חוזר ברהיטים מעונות קודמות, כמו הספה בסלון מהעונה הרביעית שרופדה מחדש, העץ הסרוג של שפרה בחצר וכדומה.
חדרי הבית:
דיירי הבית
רשימת 15 הדיירים הוותיקים שנכנסו לבית האח הגדול יחד עם ארבעת הדיירים החדשים שנכנסו ביום ה-59 לפי סדר כניסתם: דיירים שנכנסו בכניסה הראשונה דיירים שנכנסו בכניסה השנייה ٭ רשימת וסדר המודחים מפורטים בהמשך הערך.
דלדול שרירים
דלדול שרירים (באנגלית: Muscle atrophy) הוא קבוצה של מחלות שרירים המביאות להחלשה והתמוטטות של שרירי השלד לאורך זמן. ההפרעות השונות נבדלות זו מזו בשרירים המושפעים, בדרגת החולשה, מהירות ההחמרה ומועד תחילת הסימנים. רוב האנשים הסובלים מדלדול שרירים למעשה מגיעים למצב שבו אינם מסוגלים ללכת. ישנם סוגים שמקושרים גם לבעיות אחריות עם איברים אחרים.
קבוצת המחלות
אין תרופה לדלדול שרירים. טיפולי פיזיותרפיה, סד וניתוח מתקנים עשויים לעזור בתסמינים מסוימים. יכול להיות שיידרש אוורור בסיוע באנשים עם חולשות שרירי נשימה. תרופות שנעשה בהן שימוש הן תרופות הכוללות סטרואידים להאטת התנוונות שרירים, נוגדי פרכוסים לבקרת התקפים ופעילות מסוימת של שרירים, ודיכוי חיסוני לעיכוב הפגיעה בתאי השריר הגוסס. התוצאות תלויות בסוג ההפרעה הספציפי.
דלדול שרירים של דושן, המייצג כמחצית מכל המקרים של דלדול שרירים, משפיע על אחד מכל 5,000 גברים בלידה. דלדול שרירים תואר לראשונה בשנות השלושים של המאה העשרים על ידי צ'ארלס בל. מקור המונח הלועזי הוא מהדיס היווני שמשמעותה "קשה" ו"מזין". טיפול בגנים, כטיפול, נמצא בשלבים המוקדמים של המחקר בבני אדם.
סימנים וסימפטומים
הסימנים והתסמינים התואמים את דלדול השרירים הם:
גורמים
תנאים אלו עוברים בדרך כלל בתורשה, וסוגי דלדול השרירים השונים עוקב אחרי דפוסי ירושה שונים. דלדול שרירים יכול לעבור בתורשה כהפרעה הקשורה ל-X, הפרעה רצסיבית או דומיננטית. יתרה מזאת, זו יכולה להיות מוטציה ספונטנית שמשמעותה טעויות בשכפול DNA ונגעים ספונטניים. נגעים ספונטניים נובעים מפגיעה טבעית ב -DNA, כאשר הנפוצים שהם הם דפלורינציה ודפירציה.
חלבון דיסטרופין נמצא בקרום סיבי שריר, אופיו הסלילי מאפשר לו לפעול כמו קפיץ או בולם זעזועים. דיסטופין מקשר בין אקטין בציטוס - שלד ובדיסטרוגיקנים של קרום הפלזמה של תאי השריר המכונה הסרקולמה (חוץ - תאי). בנוסף לייצוב מכני, דיסטרופין מווסת גם את רמות הסידן. הגן לדיסטרופין ממוקם בכרומוזום X. אצל גברים, בכרומוזום X הבודד יש רק דיסטרופין אחד. אם יש מוטציה בגן זה, לשרירי הזכר יהיה חסר דיסטרופין ולהידרדר לאט; מוטציות בגן לדיסטרופין זוהו כגורם DMD על ידי חוקר מד"א בשנת 1986. לנקבה כמעט תמיד יש שני גני דיסטרופין, אחד בכל כרומוזום X, ואפילו אם אחד כזה לא עובד, הגן האחר מספיק לשמור על רמות דיסטרופין גבוהות מספיק כדי לשמור על תפקוד השרירים הן בשרירי הלב והן בשלד. עם זאת, מחקרים הראו שמיעוט קטן של נשים שיש להן גם גן ודיסטרופין שאינו עובד יכול להראות תסמינים של דלדול שרירים של דושן. מחקרים אחרונים שנערכו על אינטראקציה של חלבונים עם מוטציות מוטנסנס ושכנותיה הראו דרגת נוקשות גבוהה הקשורה לחלבוני רכזת מרכזיים המעורבים בקשירת חלבונים ורשתות משנה גמישות בעלות פונקציות מולקולריות המעורבות בסידן.
אבחון
האבחנה של דלדול שרירים מבוססת על תוצאות ביופסה של שרירים, עלייה מוגבת של קריאטין פוספוקינאז (CpK3), אלקטרומיוגרפיה ובדיקה גנטית. בדיקה גופנית וההיסטוריה הרפואית של המטופל יסייעו לרופא לקבוע את סוג דלדול השרירים. קבוצות שרירים ספציפיות מושפעות מסוגים שונים של דלדול שרירים. בדיקות נוספות שניתן לבצע הן צילום רנטגן בחזה, אקו לב, סריקת CT ובריקת תמונות תהודה מגנטית, אשר באמצעות דה מגנטי יכולות לייצר תמונות שפרטיה מסייעות באבחון דלדול שרירים. ניתן למדוד את איכות החיים באמצעות שאלונים ספציפיים. בנוסך, האבחון תלוי בצורת הפרט של דלדול שרירים. במקרים מסוימים, אדם הסובל ממחלת שרירים ייחלש בהדרגה במידה שהוא מקצר את תוחלת החיים כתוצאה מסיבוכי לב ונשימה. עם זאת, חלק ממחלות השריר אינן משפיעות כלל על תוחלת החיים והמחקר המתמשך מנסה למצוא תרופות וטיפולים להאטת חולשת שרירים.
התנהלות
נכון לעכשיו, אין תרופה לדלדול שרירים. מבחינת התנהלות, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, התערבות אורתוטית (למשל, אוטוזיס רגליים בקרסול), טיפולי דיבור וטיפול נשימתי עשויים להועיל. קורטיקוסטרואידים בעצימות נמוכה כמו פרדניזון ודפלקט עשויים לסייע בשמירה על טונוס השרירים. ייתכן ויהיה צורך לבצע אורטוזות (מכשירים אורתופדיים המשמים לתמיכה). ייתכן ויהיה צורך בניתוחים אורתופדיים מתקנים כדי לשפר את איכות החיים במקרים מסוימים. בעיות הלב שמתרחשות עם EDMD ודיסטורפיה שרירית מיוטונית עשויות לדרוש קוצב לב. ניתן לטפל במיוטוניה (עיכוב הרפיה של שריר לאחר התכווצות חזקה) המתרחשת בדלדול שרירים מיוטוני בתרופות כמו כינין. ריפוי בעיסוק מסייע לאדם הסובל מדלדול שרירים לעסוק בפעילות חיים יומיומית (כמו פעילות האכלה עצמית וטיפול עצמי) ובפעילות פנאי ברמה העצמאית ביותר האפשרית. ניתן להשיג זאת באמצעות מכשור מסתגל או שימוש בטכניקות לשימור אנרגיה. ריפוי בעיסוק עשוי ליישם שינויים בסביבתו של האדם, הן בביתו או בעבודתו, כדי להגדיל את תפקודו ונגישותו של האדם; יתר על כן, הוא מתייחס לשינויים פסיכו - סוציאלים וירידה קוגניטיבית העשויים ללוות מחלות חולים, ומספק תמיכה וחינוך אודות המחלה למשפחה ולאדם.
היסטוריה
בשנות ה-60 של המאה ה-19, התיאורים של נערים שנחלשו בהדרגה, איבדו את יכול ההליכה ומתו בגיל צעיר התבלטו יותר בכתבי עת רפואיים. בעשור שלאחר מכן הנוירולוג הצרפתי גיום דושן התייחס לדיווח מקיף על הצורה הנפוצה והחומרה ביותר למחלה, הנושאת כיום את שמו - ניוון שרירים על שם דושן.
צומי
צומי הוא מונח נפוץ בסלנג העברי ובתרבות הישראלית. פירוש המונח הוא תשומת לב, והוא מופיע בדרך כלל כאמירה צינית על אחר המחפש או זקוק לתשומת לב מהסביבה.
אטימולוגיה
המונח צומי הוא הלחם בסיסים של צמד המילים "צומת לב" שנעשו מהיווצרות של דיבור בהבלעת הברות מהמילים "תשומת לב" שמשמעותן "קשב". ההבלעה נוצרה מהחיבור בין האות ת' לאות ש' שמאלית (תחליף ל-ס), ולפיכך אמורה המילה להיכתב "תשומי". עוד דוגמה הנחשבת להבלעה נפוצה היוצרת את האות צ' היא המילה "בצפר" - בית ספר.
שימוש בתרבות
עם זאת קיימת השאלה של המונח הסלנגי למשמעות חיובית של נתינת תשומת לב, בתרבות הישראלית - שימושים בולטים הם:
במילון הסלנג המקיף מופיע כי יש הגורסים את המילה צומת (בשורוק).
לקריאה נוספת
מילון הסלנג המקיף, רוביק רוזנטל, עמ' 321, צומי.
Heaven on Earth
Heaven on Earth (בעברית: גן עדן עלי אדמות) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית בלינדה קרלייל. האלבום יצא לאור ב-5 באוקטובר 1987, על ידי חברות התקליטים וירג'ין רקורדס ו-MCA רקורדס. מתוך האלבום יצאו שישה סינגלים.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הרביעי במצעד האלבומים הבריטי.
רקע והצלחה
ב-AllMusic זכה האלבום לביקורת חיובית, תוך שהוא קיבל דירוג של ארבעה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכל. בשנת 1989, אף השוו את Runaway Horses לאלבום הזה. האלבום נחת במקום גבוה בשבוע צאתו במצעד הבילבורד 200, ובשבוע לאחר מכן הצליח להגיע אל המקום ה-13. בסך הכל, צעד האלבום במצעד במשך 51 שבועות, תוך שקיבל מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה ממיליון עותקים במדינה.
במצעד האלבומים הבריטי התברג האלבום בשבוע צאתו במקום הרביעי. בהמשך, קיבל את תואר הפלטינה המרובעת על מכירות של למעלה מ-1,200,000 מיליון עותקים במדינה, מה שהופך אותו לאחד מאלבומיה הנמכרים ביותר של קרלייל במדינה, ולאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר בבריטניה בשנת 1987.
מתוך האלבום יצאו הלהיט הבינלאומי "Heaven Is a Place on Earth", אשר הצליח לכבוש את פסגת מצעד הבילבורד הוט 100, מצעד הסינגלים הבריטי, ומצעדי שירים נוספים. השיר זכה למועמדות בטקס פרסי גראמי בקטגוריית "ביצוע הפופ הווקאלי הטוב ביותר ‑ אישה".
הארמייה הרביעית (האימפריה הגרמנית)
הארמייה הרביעית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.
היסטוריה
מפקדה של הארמייה בתחילת הקרבות היה אלברכט, דוכס וירטמברג. במסגרת תוכנית הפלישה הגרמנית לצרפת הוצבה הארמייה באגף המרכזי של הגרמנים יחד עם הארמייה החמישית. בתחילה נחלה הארמייה הצלחה מרובה, וניצחה את הצרפתים בקרב הארדנים, אולם לבסוף נבלמה כתוצאה מהקרב על המארן. לאחר מכן השתתפה הארמייה במרוץ אל הים. באוקטובר הועברה מפקדת הארמייה שקיבלה תחת פיקודה יחידות מילואים לפלנדריה, שם השתתפה בקרב איפר הראשון.
ב-22 באפריל 1915 תקפה הארמייה את מבלט איפר, תוך שהיא משתמשת בנשק כימי כנגד הבריטים, אך על אף הצלחות ראשוניות לא הצליחה בסופו של דבר לכבוש את העיר.
ב-1 באוגוסט 1916 מונה אלברכט למפקד קבוצת הארמיות אלברכט (שכללה את פלגת הארמייה A, ואת פלגת הארמייה B, ומאוחר יותר גם את פלגת הארמייה C), ובמקומו מונה למפקד הארמייה גנרל פרידריך זיקסט פון ארמין, שפיקד על הארמייה עד לסיום המלחמה.
ב-31 ביולי 1917 הותקפה הארמייה על ידי הכוחות הבריטים במסגרת קרב פשנדל. בתום ארבעה חודשי לחימה עזים, הצליחו מדינות ההסכמה להתקדם סך הכל כ-10 קילומטר לתוך קווי הגרמנים, וזאת במחיר של למעלה מחצי מיליון פצועים, שבויים או הרוגים לשני הצדדים. בשל כך נחשב קרב פשנדל לאחד הקרבות הנוראיים ביותר במלחמת העולם הראשונה, שמסמלים את מלחמת החפירות שאפיינה את החזית המערבית.
במהלך שנת 1918 פעלה הארמייה במסגרת קבוצת הארמיות של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה. ב-9 באפריל 1918 תקפה הארמייה את הכוחות הבריטים לכיוון נמלי התעלה, במסגרת מבצע ג'ורג'ט - קרב איפר הרביעי שהיה חלק ממתקפת האביב, אך נכשלה בכיבוש יעדיה. באוגוסט 1918 הותקפה הארמייה על ידי כוחות מדינות ההסכמה במסגרת מתקפת מאה הימים, ונאלצה לסגת מעמדותיה. נסיגת הארמייה נמשכה עד סיום המלחמה.
לאחר כניעת גרמניה בנובמבר 1918, הוחלט על פירוק הצבא הגרמני. בעקבות כך פורקה הארמייה הרביעית ב-24 בינואר 1919.
21 באוגוסט 1914
בקרב הארדנים ב-21 באוגוסט 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
אוקטובר - נובמבר 1914
בקרב איפר הראשון באקטובר - נובמבר 1914, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
30 באוקטובר 1918
בסוף המלחמה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
ויהי היום
ויהי היום הוא ספר מעשיות מאת חיים נחמן ביאליק, שהוא, כדברי ביאליק בפתח הספר "עיבוד ספרותי של אגדות ושברי-אגדות שאובים ממקורות שונים".
על הספר
עבודתו של ביאליק בספר זה היא עבודה ספרותית ולא פולקלוריסטית. הספר איננו ליקוט אגדות אלא עיבוד אמנותי שלהן המוגש בלבוש חדש ומקורי. הספר כולל 35 אגדות, מהן 12 במדור "אגדות המלך דוד", 21 במדור "אגדות המלך שלמה", ושתי יצירות נפרדות, אגדת ספר בראשית ו"אלוף בצלות ואלוף שום".
ביאליק החל את העבודה על הספר במקביל לעבודתו עם יהושע חנא רבניצקי על "ספר האגדה", שבו ליקטו השניים אגדות תלמודיות. מטרתו של ביאליק בקובץ "ויהי היום" הייתה ליצור עבור בני הנעורים חומר קריאה עברי מקורי, אשר יסתמך על אגדות מאוצרה של המסורת. ברוב יצירות הקובץ נטל ביאליק מהאגדות העממיות את הבסיס ואת הרוח, אך הקפיד על גלגול העלילה באופן הגיוני ורצוף והשתמש בלשון ובסגנון מקוריים משלו. כך הצליח להנגיש את האגדות המיושנות בלשונן ובסגנונן לבני הנעורים של תקופתו, ולפיכך השווה מרדכי בן יחזקאל את "גאולת האגדות העבריות" של ביאליק עם עבודתם של האחים גרים.
מקורות האגדות
ביאליק כותב בפתח הדבר שהאגדות בקובץ מהוות עיבוד ספרותי לחומרים ממקורות שונים, בכתב ובעל פה, עבריים, ערביים ולועזיים.
מרדכי בן יחזקאל חילק את החומר הבסיסי עליו נסמכות האגדות לארבעה סוגים:
מהדורות
הספר ראה אור לראשונה ב-1933 (תרצ"ד) עם איורים מאת נחום גוטמן. ב-1965 ראה במהדורה חדשה, שתיהן בהוצאת דביר.
חלק מסיפורי "ויהי היום" עובדו באמריקה כסיפורים לילדים על ידי דניאל פרסקי ואברהם יצחק איגוס, במטרה לספק ספרות עברית ליהודי ארצות הברית, וראו אור כסדרת ספרונים בהוצאת שיינברג.
דותן (אלבמה)
דותן (באנגלית: Dothan) היא עיר בפינה הדרום-מזרחית של מדינת אלבמה שבארצות הברית. העיר שוכנת במרחק של כ-32 ק"מ ממערב לגבול עם מדינת ג'ורג'יה וכ-26 ק"מ מצפון לגבול עם מדינת פלורידה. דותן היא העיר הראשית במחוז יוסטון, כשחלקים ממנה נמצאים במחוזות דייל והנרי. דותן קרויה על שם העיר דותן המקראית, המוזכרת בסיפור יוסף ואחיו.
דותן היא העיר הראשית במטרופולין הנושא את שמה והכולל את כל שטחיהם של מחוזות ז'נבה, הנרי ויוסטון ואוכלוסייתו מנתה ב-2010 145,639 תושבים. העיר משמשת כמרכז תחבורתי וכלכלי עבור חלקים משמעותיים של דרום-מזרח אלבמה, דרום-מערב ג'ורג'יה והחלקים הסמוכים של הידית של פלורידה (חלקה הצפון-מערבי). מאחר שכרבע מיבול הבוטנים בארצות הברית מופק באזור שרובו מעובד בעיר, דותן מכונה לעיתים "בירת הבוטנים העולמית". העיר גם מארחת מדי שנה את פסטיבל הבוטנים הלאומי.
השנים הראשונות
האזור בו שוכנת כיום דותן היה מיושב במשך אלפי שנים על ידי רצף תרבויות של עמים אינדיאנים. בתקופה ההיסטורית היה האזור מיושב על ידי שבטי האלבמה (שעל שמם קרויה המדינה) והקריק שהיו ציידים-לקטים ביערות האורנים הנרחבים שהשתרעו באזור. שבטים אלה פיתחו תרבויות מורכבות ונהגו לעיתים קרובות להתכנס ולחנות לצורכי סחר ליד מעיין גדול שעל צומת של שני שבילים.
בין השנים 1763 – 1783 היה האזור בו שוכנת כיום דותן חלק מהמושבה מערב פלורידה הבריטית. מתיישבים אירופאים שעברו באזור במהלך סוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 גילו את המעיין האינדיאני וקראו לו "ראש הצפצפה". רובם האמינו שהאדמה החולית המצויה באזור תצלח לחקלאות והם החליטו להתיישב שם. להגנת המתיישבים הוקם מתחם המגודר בגדר כלונסאות גסה. מבצר זה התקיים עד לשנות הארבעים של המאה ה-19, עם סיום מלחמות האינדיאנים באלבמה והעברתם של רוב אוכלוסייתם של חמישה שבטים אל טריטוריה אינדיאנית ממערב לנהר המיסיסיפי. חלק מהאינדיאנים נשארו באזור והפכו לאזרחי המדינה ואזרחי ארצות הברית לאחר שוויתרו על השתייכותם השבטית.
המתיישבים האירופאים הראשונים באזור היו תשע משפחות שעברו אליו בראשית שנות השלושים של המאה ה-19 כדי לעסוק בכריתת עצים. היישוב שהקימו ושנקרא "ראש הצפצפה" על שמו של המעיין, לא הצליח לשגשג ועד לפרוץ מלחמת האזרחים הוא היה כבר נטוש.
ב-12 באוקטובר 1889 התרחשה בדותן קטטה קטלנית שנבעה מוויכוח על מס שהוטל על הקרונות שפעלו בתחומי העיר. החוואים המקומיים התנגדו להטלת מס זה והם התאגדו בקבוצה שנקראה "ברית החוואים". מעצרם של כמה מחברי הקבוצה הובילה למהומות, ואף על פי שהאירוע האלים נמשך כמה דקות בלבד, הוא הסתיים במותם של שני אנשים ובפציעתם הקשה של כמה מהם. מפקד המשטרה המקומית, טובי דומינגוס, נמצא אשם ברצח ונדון לעשר שנות מאסר. בעקבות ערעור שהוגש לבית המשפט העליון של אלבמה, נפתח משפט חוזר ודומינגוס זוכה.
צמיחה והתרחבות
ב-1893 הוקמה תחנת עצירה בדותן על מסילת הרכבת שנסללה באזור. התפתחות זו הביאה לתנופת שגשוג וצמיחה חדשה על ידי כך שלחוואים המקומיים היו אמצעים לשיווק ולהעברת תוצרתם. יערות האורנים נכרתו לייצור טרפנטין ולתעשיית העץ, ששימשה לייצור תורני ספינות, לוחות ומוצרי עץ נוספים. לאחר בירוא יערות האורן, נזרעו במקומם שטחי גידול כותנה שהיוותה המרכיב העיקרי של הכלכלה המקומית. מכת חיפושיות שהכתה בשטחי הכותנה בראשית המאה ה-20 גרמה להרס היבולים.
גם המגזר התעשייתי בדותן התפתח ובנוסף לתעשיית הטקסטיל, נוספו במאה ה-20 מפעלי ייצור של חברות כמו סוני, מישלן וג'נרל אלקטריק. בתערוכה העולמית של ניו יורק ב-1939 הייתה לדותן תצוגה.
במקור הוקמה דותן כחלק ממחוז הנרי ובסופו של דבר הייתה למקום המושב של מחוז יוסטון החדש ב-9 במאי 1903. העיר המשיכה לפרוח ולגדול במשך כל המאה ה-20, ב-1965 נבנה בה נמל תעופה וב-1969 נפתח בה הקולג' הקהילתי של וואלס (Wallace Community College). ב-1961 נפתח הקמפוס המקומי של אוניברסיטת טרוי והוא שוכן בחלק הצפון-מערבי של העיר.
בין השנים 1970 – 1981 בנתה חברת החשמל הדרומית (Southern Company) את תחנת הכוח הגרעינית על שם ג'וזף מ. פיירלי. מתקן זה בהספק של 1,776 מגה-ואט מספק כעת חשמל בשיעור של כ-13,000 ג'יגה-ואט לשעה בשנה. בסוף שנות השבעים, נבנו בדותן המפעלים של סוני ומישלן. ב-2010 הודיעה סוני על סגירת המפעל המקומי.
חוב חיצוני
החוב החיצוני הוא הסכום הכולל שחייבת מדינה כלשהי כלפי בעלי חוב במדינות אחרות. הלכה למעשה מדובר בסכום הכולל שחייבים באופן קולקטיבי כלל אזרחי המדינה - בין בחוב פרטי או בחוב ציבורי - לממשלות זרות, אזרחים זרים, תאגידים זרים או מוסדות זרים.
חוב חיצוני נוצר כתוצאה מלקיחת הלוואת חיצונית במטבע חוץ, למשל, כדי לממן ייבוא.
בניגוד לחוב פנימי אשר מאזן את העושר של אזרחי מדינה נתונה, חוב חיצוני מכביד באופן קבוע על המדינה החייבת. במקרים של חוב חיצוני גבוה, הוא עלול להכביד על מאזן התשלומים השוטף במדינה, ואף לפגוע באופן עמוק בשגשוג המשק והגברת הסיכון למיתון. חוב חיצוני קבוע עלול לחייב תשלום לאורך דורות.
על פי קרן המטבע הבינלאומית, סך החובות הממשלתיים - אחד החלקים המרכזיים בחוב החיצוני העולמי - הוא 65.7 טריליון דולר נכון לסוף שנת 2018. בקרן המטבע קישרו את עלייתם של החובות הממשלתיים בצמיחה של שוקי אג"חים ברחבי העולם, ואת העלייה הכללית בחובות בעולם (כ-250 טריליון דולר) לריביות הנמוכות, המקלות על התאגידים והממשלות ללוות יותר כסף.
החוב החיצוני בישראל
בסוף שנת 2010 עמד החוב במטבע חוץ של ממשלת ישראל על כ-105.7 מיליארד ש"ח (כ-30 מיליארד דולר), שהם כ-17% מכלל החוב הממשלתי. החוב במטבע חוץ של מדינת ישראל נחלק לסוגים הבאים:
2. איגרות חוב סחירות שהונפקו בשוקי העולם ללא ערבוּת ('הנפקות עצמיות'), שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב-27.7 מיליארד ש"ח (כ־7.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
3. איגרות חוב שהונפקו על ידי ארגון הבונדס אשר יתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב 27.7 מיליארד ש"ח (כ־7.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
4. הלוואות ממשלות זרות ומלוות שונות, שיתרתן בסוף שנת 2010 הסתכמה ב 6.3 מיליארד ש"ח (כ־1.8 מיליארד דולר ארצות הברית).
אלף (כוכב לכת)
HAT-P-9b הנקרא רשמית "אָלֶף", הוא כוכב לכת חוץ-שמשי המרוחק כ-1,500 שנות אור בקבוצת הכוכבים עגלון. כוכב לכת זה התגלה בשיטת פוטומטריית מעבר (Transit photometry) ב-26 ביוני 2008. יש לו מסה של 0.78 מסות צדק, ורדיוס של 1.4 רדיוסי צדק.
כוכב לכת זה הוא "צדק חם", כלומר גרם הדומה בגודלו לצדק ומקיף את הכוכב שלו (תבל) במסלול קרוב מאוד, עם זמן הקפה של 3.92 ימים.
שמו של "אָלֶף" נבחר על ידי הציבור הישראלי כחלק מהמיזם לרגל חגיגות 100 שנה לאיגוד האסטרונומי הבינלאומי (IAU). במסגרת הפרויקט האיגוד הציע למאות מדינות להעניק שם לכוכב לכת ולכוכב במערכת שמש חיצונית שנבחרה לכל מדינה. מעל 110 מדינות השתתפו בבחירת השם לכוכבי הלכת שניתנו למדינות ומעל 400 אלף איש ברחבי העולם הצביעו לשם של כוכב הלכת שלהם.
המחנה הממלכתי
ראשי הסיעה הגדירו אותה כ"ימין ממלכתי ומרכז ביטחוני".
הקמת הרשימה
ב-10 ביולי 2022 חתמו בני גנץ וגדעון סער על הסכם ריצה משותפת של המפלגות "חוסן לישראל" ו"תקווה חדשה" בשם "כחול לבן תקווה חדשה". לפי ההסכם, המפלגות יפעלו יחדיו גם לאחר הבחירות וימליצו על בני גנץ לראשות הממשלה. נקבע כי היחס בין שתי המפלגות ברשימה המשותפת יהיה 2:1. דהיינו, שני נציגי כחול לבן ולאחריהם נציג תקווה חדשה וחוזר חלילה. מפלגת "דרך ארץ" שהתמודדה בבחירות לכנסת העשרים וארבע יחד עם תקווה חדשה אינה חלק מההסכם. במהלך הקמפיין יו"ר ועדת הבחירות המרכזית, השופט יצחק עמית, קיבל את עתירת כחול לבן ופסל מודעות של הליכוד בטענה שהן מטעות את הציבור שכן נראה כאילו הופצו על ידי כחול לבן וקבע שעל הליכוד לשלם לכחול לבן 20,000 ש"ח החזר הוצאות על העתירה.
ב-14 באוגוסט 2022 פורסם כי גדי איזנקוט, לשעבר ראש המטה הכללי של צה"ל, יצטרף לרשימה ושמה ישונה ל. במסגרת האיחוד, חוסן לישראל ותקווה חדשה התמודדו ברשימה אחת. בנוסף, הוסכם כי איזנקוט ישובץ במקום השלישי ברשימה, אליו צירף את מתן כהנא מימינה, שמוקם במקום התשיעי ברשימה. כמו כן, הוסכם כי החל מהבחירות לכנסת ה-26, ייערכו בחירות מקדימות לרשימה. ב־15 באוגוסט התפצלו חברי הכנסת שירלי פינטו, מתן כהנא ונפתלי בנט מסיעת ימינה בכנסת, והקימו סיעה בשם "המחנה הממלכתי". מיד לאחר מכן התפצל ראש הממשלה החלופי נפתלי בנט מהסיעה לסיעת יחיד, במטרה להתמזג שוב עם איילת שקד בימינה. ב-22 באוגוסט, הודיעה חברת הכנסת שירלי פינטו על הצטרפותה לרשימה ושיבוצה ברשימה על חשבון מפלגת תקווה חדשה.
הכנסת העשרים וחמש
הרשימה התמודדה בבחירות לכנסת העשרים וחמש וזכתה בהן ב-12 מנדטים. זאב אלקין מונה ליו"ר הסיעה בכנסת ה־25 ויפעת שאשא ביטון כסגנית יושב ראש הכנסת מטעם המפלגה. בנוסף אחרי התפטרותה של יעל רון בן משה מתפקיד מזכ"לית המפלגה ח"כ לשעבר איתן גינזבורג מונה לתפקיד. עם הקמת ממשלת ישראל השלושים ושבע הסיעה עברה אל ספסלי האופוזיציה. ח"כ פנינה תמנו שטה מונתה ליו"ר הוועדה לקידום מעמד האישה ושוויון חברתי וח"כ מיכאל ביטון מונה ליושב ראש הוועדה המיוחדת לחיזוק הנגב והגליל. במסגרת המחאה נגד הממשלה ונגד רפורמת לוין בפרט, מנהיגי המפלגה לקחו חלק מרכזי, ובני גנץ קרא לעצירת החקיקה ולהידברות בין קואליציה לאופוזיציה. הח"כים איזנקוט וכהנא גם קידמו את קיומן של שיחות הידברות בין תומכי למתנגדי הרפורמה.
אידאולוגיה
ברשימה אנשים מהמפלגות תקווה חדשה, הימין החדש וחוסן לישראל. חלק מחברי המפלגה האחרונה בעלי עמדות מרכז ואחרים מהימין הישראלי.
צעירי המחנה הממלכתי
צעירי המחנה הממלכתי הוא איחוד בין צעירי כחול לבן ( חוסן לישראל ) לצעירי תקווה חדשה. במטה הצעירים יש תאים סטודנטיאליים, אגף התנדבויות ותוכנית מתמחים.
אוסטרוז'ץ
אוסטרוז'ץ (באוקראינית: Острожець; בפולנית: Ostrożec) היא עיירה במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בין לוצק ודובנו, בה שכנה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב
בראשית המאה ה-16 הייתה אוסטרוז'ץ כפר בשליטת הנסיך פיוטר מיכיילוביץ'. מעמד עירוני ניתן ליישוב בשנת 1528 על ידי זיגמונט הראשון, מלך פולין, אשר העניק לה זכויות מגדבורג, בהן הותר ללאומים שונים להתיישב בה.
במלחמת העולם הראשונה נגרמו לעיירה נזקים, ולאחריה, ניתן לעיירה מעמד של מועצה מקומית.
יהודי אוסטרוז'ץ
יהודים התיישבו בעיירה עם היווסדה, אך הקהילה בעיירה נותרה קטנה, וכפופה לקהילת לוצק. בישיבת מחוז ווהלין בשנת 1700 הוטל על העיירה מס גולגולת קטן יחסית, המתאים לקהילות קטנות. לקראת סוף המאה ה-19 גדל מספר היהודים בעיירה, והיה בה בית כנסת. משנת 1870 כיהן ברבנות הקהילה הרב בנימין פירר. עיקר פרנסת היהודים בעיירה היה על המסחר הזעיר והמלאכה.
עד מלחמת העולם השנייה פעלו בעיירה שלושה בתי כנסת, מתוכם אחד של חסידות אליק ואחד של חסידות טריסק. כמו כן, היו בעיירה פעילים ציוניים.
בשואה
ביום 26 ביוני 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים. באותה עת חיו בעיירה 632 יהודים, למעלה משליש מסך תושביה. על יהודי העיירה הוטלו עבודות כפייה, והם נצטוו לשאת סרט עם מגן דוד על זרועם, שהוחלף בספטמבר בטלאי צהוב.
באוגוסט 1941 ריכזו הגרמנים 40 גברים יהודים למטרת עבודה לכאורה, והללו נרצחו. בספטמבר אותה השנה נרצחו באותה השיטה כ-100 גברים יהודים נוספים.
העיירה שוחררה ביום 12 בפברואר 1944. מיהודי העיירה ניצלו בין 20 ל-30 איש, כמחציתם - ביערות ובמקומות מסתור.
מולין
מולין (באנגלית: Moline) היא עיר של מחוז רוק איילנד במדינת אילינוי שבארצות הברית. לפי הערכת האוכלוסייה לשנת 2020 מונה אוכלוסיית העיר כ-43 אלף תושבים. מולין מהווה חלק של מטרופולין שנקרא Quad Cities וכולל גם הערים דבנפורט ובטנדורף באיווה ואת רוק איילנד ואיסט מולין באילינוי. הערים נבנו בסמיכות על שתי גדות של נהר מיסיסיפי.
היסטוריה
האזור היה מאוכלס על ידי אינדיאנים. בשנת 1832 ראש השבט המקומי הכריז על מלחמה עם ארצות הברית. לאחר ההפסד האינדיאנים נאלצו לעזוב את האזור. המתיישבים הראשונים הגיעו בשנת 1837. באותה שנה הגיע ג'ון דיר שהקים באזור את המפעל הראשון. גם כיום מטה של תאגיד ג'ון דיר נמצא בעיר.
בשנת 1854 העיר חוברה למערכת רכבת. כתוצאה מכך לעיר הגיעו תושבים חדשים רבים שרק עתה היגרו לארצות הברית משוודיה, בלגיה וגרמניה. היקף אוכלוסייה בעיר גדלה במהירות בין היתר הודות למפעילם "ג'ון דיר" שסיפקו מקום פרנסה.
בשנת 1913 אלדורדו ג'ונס פתחה במולין מפעל המוקדש לייצור פיתוחיה, המפעל העסיק רק נשים, רובן מעל גיל 40.
דקרטל
דקרטל (בלטינית: decretal) הוא מכתב מאת האפיפיור. מכתב זה אינו מכתב רשמי ולכן אינו חתום בחותם, כפי שנחתמו המכתבים מסוג בולה.
דקרטלים נועדו לרוב לפרש את החוק הכנסייתי של הכנסייה הקתולית. לדקרטלים עצמם אין כוח כפי שיש לחוק, אבל הם חשובים בתור תקדימים והם מהווים נדבך חשוב בקורפוס יוריס קנוניקי, שהוא הבסיס לחוק הכנסייתי של 1917 שהוא הבסיס לחוק הכנסייתי של 1983. לעיתים קרובות האפיפיור הורה לנמען של מכתבו להעביר את תשובת אפיפיור לרשויות הדת של המחוז אליו הוא שייך, וחובתם הייתה לפעול בהתאם לאמור במסמך במקרים דומים.
מולין
היסטוריה
בשנות ה-50 של המאה ה-20 פיתוח העיר נעצר. לפני זה היה צפי שאוכלוסיית העיר תגיע ל-80 אלף בשנת 1980, אך היא לא הגעיה לרמה זו גם בשנת 2022. מפעלי ג'ון דיר בהדרגה עזבו את האזור ורק מטה התאגיד נותר בעיר.
דקרטל
רוב הדקטרלים נכתבו כתשובה לשאלה שנשאל האפיפיור, אולם יש דקטרלים שנכתבו ביוזמת האפיפיורים. חלק ניכר מהם נכתבו בימי הביניים ושופכים אור על החיים והמנהגים באותה תקופה ובכך מהווים מקור היסטורי ראשוני. בנוסף לדקטרלים, כללה התכתבות האפיפיור גם תשובות לשאלות שנשאלו על ידי יחידים. תשובות אלו נקראו rescriptae או רסקריפט אפיפיורי.
הדקרטלים, כמו האנציקליקות, קרויים על שם מילותיהם הראשונות, שמכונות ה"אינקיפיט" (incipit, "מתחיל"), ואשר נכתבות פעמיים - פעם בכותרת המסמך (באותיות גדולות) ופעם בגופו. בין החשובים שבהם: novit ille ו-per venerabilem של האפיפיור אינוצנטיוס השלישי.
הדקרטל העתיק ביותר הידוע הוא מכתבו של סיריקיוס מפברואר 385 אל הבישוף הימריוס מטרגונה שבספרד בו ענה על חמש עשרה שאלות שונות בנושאים כמו טבילה, כפרה, משמעת כנסייתית ופרישותם של אנשי הכמורה. בתשובתו סיריקיוס קבע את עמדת האפיפיורות בנושאים אלו, כשהוא מדגיש את סמכותה העליונה של הכנסייה. סיריקיוס הורה להימריוס להפיץ את דבריו בפרובינקיות השכנות.
היום השמיני
היום השמיני (או האחים מרקוס, באנגלית: 8th day) הוא צמד מוזיקלי יהודי אמריקאי מלוס אנג'לס, קליפורניה, המבצע מוזיקת פופ רוקיסטית חסידית. הוא הוקם בשנת 2004 על ידי האחים שמואל ובן-ציון מרקוס.
הצמד פרסם שמונה אלבומי אולפן ואלבום הופעה אחד, וקיים הופעות ברחבי ארצות הברית והעולם, בין היתר במרכז לינקולן, באמריקן איירליינס ארנה ובטיילת יוניברסל סיטי.
שם ההרכב
השם "היום השמיני" הוא מעין פרדוקס שמשמעותו 'היום שלא קיים בימי השבוע' ומטרתו לחזק את התדמית ההומוריסטית של הצמד. בנוסף לכך, בחירת השם הייתה כנגד יום שמיני עצרת שהוא יום ההולדת של שמואל מרקוס, וגם בשל הרעיון המופיע בתורת החסידות שלפיהו המספר שמונה שייך לדרגה ש"למעלה מהטבע" לעורר התעלות.
סגנון
סגנון הצמד בעיקרו הוא מהמוזיקה החסידית, אך הוא מושפע מז'אנרים זרים, כמו פאוור-פופ, בלוז, רגאיי ועוד.
בנצי מרקוס תיאר את הלהקה כהרכב פאנק-קלייזר, אך "כל שיר הוא בפני עצמו, ישנם שירים המושפעים ממוזיקה ים-תיכונית, מוזיקה עממית, קאנטרי, רוק, ג'אז, בלוז, יש הכל.
היסטוריה
האחים שמולי ובנצי מרקוס הם אחים של הזמר אלי מרקוס, אחייניו של הזמר אברהם פריד ובני-דודים של הזמר בני פרידמן ושמחה פרידמן, ולכן הושפעו מוזיקלית ממשפחתם אם כי פיתחו סגנון משל עצמם.
בשנת 2004 הם החלו לשתף פעולה בעוד בנצי משמש כבסיסט ושמואל כותב ושר. באותה שנה הוציאו ארבעה שירי הדגמה שהלחין אחיהם חיים מרקוס, וב-2005 הפיצו את אלבום הבכורה "טראכט גוט" (לחשוב חיובי, ביידיש), בקולות רקע השתתפו גם חיים, זלמן, יוסי ואלי מרקוס. לפי דבריהם, הם נהנו מאוד לשבת יחד ולהעלות רעיונות יחד, ובתחילה לא התכוונו להקים להקה כלל.
ב-2007 הוציאו אלבום בשם "ברוקלין", וב-2008 פרסמו אלבום מתוך הופעה שנקרא "יום השמיני חי!". ב-2011 הוציאו את אלבומם "רודפי הנבואה" שהסינגל הראשון "יאלילי" הפך לסרטון ויראלי והקליפ, המתבצע באופן מקפיץ, סאטירי והומוריסטי במסדרונות חנות סופרמרקט צבר 7.1 מיליון צפיות באתר יוטיוב, הלהקה זכתה למרבית המוניטין שלה מסרטון זה, ורבים מכירים אותה בשם "האחים יאלילי".
בשנת 2021 הוציאו את האלבום התשיעי שלהם (אלבום האולפן השמיני) בשם מזל.
אלי מרקוס, שהשתתף בקולות הרקע, המשיך להיות אמן סולו עם אלבום הבכורה שלו "דוד המלך" שיצא בשנת 2015.
מולכו (ספר)
מולכו הוא הרומן השלישי מאת אברהם ב. יהושע, שיצא לאור בשנת 1987
הרומן מספר על השנה הראשונה של מולכו, גיבור הספר, לאחר שהתאלמן מאשתו. זוהי הפעם הראשונה שבה נוגע הסופר במוצאו המזרחי של גיבורו, ואף מעמת אותו עם מוצאה ה"ייקי" של אשתו, מהשפעתה עליו אין הוא משתחרר, אלא בסוף הספר.
מבקרים רבים מצביעים על כך, ש"מולכו" הוא הספר הראשון שבו נעזר א.ב. יהושע בפרטים מעברו הביוגרפי, וחלקם אף טוענים שזהו הטוב שבספריו.
"מולכו" תורגם ללמעלה מעשר שפות.
עלילה
בתחילת הסתיו נפטרה אשתו של מולכו, המתגורר בחיפה, לאחר שטיפל בה שבע שנים במחלתה. במהלך השנה הראשונה לאחר פטירתה, משתדל מולכו להשתחרר מאחיזתו בה בחייה, ולמצוא בת-זוג חדשה. למולכו שלושה ילדים מתבגרים, אם זקנה בירושלים, עיר הולדתו, וחמותו שמתגוררת סמוך לביתו בדיור מוגן ליוצאי גרמניה. ילדיו של מולכו כבר מסוגלים לדאוג לעצמם, ועיקר דאגתו מופנה לטיפול וטיפוח הקשרים עם חמותו ה"ייקית" הגאה מצד אחד, אך מצד שני הוא עסוק גם במציאת אישה שתוציא אותו מבדידותו ותעיר מחדש את תשוקתו.
אשתו של מולכו הייתה טיפוס אינטלקטואלי, ביקורתית ונוטה להתלונן, בעוד שהוא מגדיר את עצמו כטיפוס לא אינטלקטואלי, בינוני ופסיבי. הוא מנסה ליצור מערכת יחסים נפרדת עם שלוש נשים, שהן אלו שיוזמות את הקשר עמו, אך לאמיתו של דבר, אין הוא מצליח להשתחרר מדמותה ומחלתה של אשתו, ושלוש מערכות היחסים החדשות נידונות לכישלון.
במהלך השנה מבקר מולכו פעמיים בברלין המערבית והמזרחית, עם שתי נשים שונות, לשם סירבה אשתו להגיע לאחר שעלתה לארץ משם, ופעם אחת אצל בת דודתו בפריז. בכל המקומות, כולל עיר מגוריו חיפה, הוא מחדש את ביקוריו בקונצרטים ומתחבר בעוצמה מחודשת ואישית אל המוזיקה.
בסופה של השנה, שהיא גם סופו של הספר, נפטרה אמה של אשתו המנוחה, ובכך בעצם "משתחרר" מולכו מהצורך להתעמת או להתמזג עם השפעתה של התרבות האירופית. או כפי שהוא חוזר ומזכיר פעמים מספר בסופו של הספר בדרכים שונות: "השעה הייתה שלוש לפנות בוקר, ואפילו השעה אצלי [הוא חזר באותו ערב מברלין] רק שתיים, חשב מולכו, מה זה כבר משנה. היתרון האירופאי נמחק כלא היה"
הביקורת
אברהם בלבן כתב ספר שלם המנתח את הספרים: "מולכו" ו"מר מאני", והוא שם דגש על חשיפת הרקע המשפחתי של המחבר בספרים אלו. א.ב. יהושע, כתב בלבן, מספר סיפורים ורומנים לפני "מולכו" אך זוהי הפעם הראשונה שהוא חושף בספר את הרקע המשפחתי שלו. אין שום רמז בספריו הקודמים לכך, שיהושע הוא בן למשפחה ספרדית בעלת שורשים עמוקים בירושלים. "דרכו הספרותית של יהושע הוכתבה על ידי גורמים אישיים משפחתיים, כמו גם על ידי גורמים הקשורים למערכת הספרותית הישראלית" טוען בלבן.
סיפוריו המוקדמים של יהושע היו מופשטים, אלגוריים, אוניברסליים כביכול, ונעדרים כל סממנים של מקום וזמן, ויהושע מודה בראיונותיו שהנטייה המופשטת הזו תאמה את החינוך שקיבל מאמו, יוצאת מרוקו, בד בבד עם רצונו "להתבולל" בהוויה ובתרבות הישראלית. זמן קצר לפני כתיבת "מולכו" נפטר אביו של הסופר ונקבר בבית הקברות הספרדי הישן, וביהושע חלה התקרבות לשורשיו הספרדיים. מכאן הגיעו שני הספרים שבהם דן בלבן: "מולכו" ו"מר מאני".
הפואטיקה של הסיפורים המוקדמים, גורס בלבן, העמידה במרכזה את דחפי עולם המעמקים של האדם, המנותק ממקום ומזמן ונוטה אל המוגזם והגרוסטקי, בעוד שהפואטיקה של מולכו מעמידה במרכזה דמות עגולה שצומחת בתוך רשת משפחתית מפותלת ומעוגנת במציאות חברתית ברורה ומוגדרת.
דרור משעני אינו סבור שמולכו הוא רומן של שיבה לשורשים, אלא פרודיה על רומן כזה. מולכו משוטט בסיומו של הרומן ברחובות ברלין המזרחית בסוג של חיקוי למסע שורשים; החזרת אשתו הייקית שנפטרה - למקורותיה. למעשה, זהו דבר בלתי אפשרי, גרוטסקי, שהרי למולכו עצמו אין שורשים באירופה. שורשיו נעוצים במקום אחר, במקום בו נקבר אביו, בית הקברות הספרדי הישן בירושלים.
בלבן ומשעני כאחד מצביעים על השפעתו הגדולה של עגנון על סגנונו של יהושע. האחרון מודה בכך בעצמו באמרו בראיון: "קצת נעזרתי בשבתאי, קצת בעגנון." לדעת בלבן, הסיבה הנסתרת שבגינה מאמץ יהושע את עגנון היא: שהחיקוי של עגנון אפשר לו "להסתיר את הביוגרפיה המזרחית שלו ולהתחזות לסופר אירופי־מערבי, או, במילים אחרות, יהושע הצעיר ביקש להיבלע בעגנון, האב הספרותי המאומץ, כדי להסתיר את האב הביוגרפי. הדברים עלולים להישמע בוטים אבל לא אני כתבתי אותם אלא יהושע עצמו" טוען בלבן.
מנוחה גלבוע סוברת שבמובנים מסוימים הביא יהושע את הרומן לידי שלמות. הרומן נע בזרמים שקטים, ללא התפרצויות וללא מלודרמות, כפי שמתאים לגיבורו, מולכו. גבר פאסיבי, פשוט ולא אינטלקטואלי, כהגדרתו בעצמו. הרומן משתרע על פני חמישה פרקים שכוללים את ארבע עונות השנה וחוזרים בפרק האחרון אל הסתיו החדש. מולכו עצמו מקפיד לציין את השינויים שחלים בטבע בכל עונה.
מולכו מנסה לשחזר את טיפולו באשתו המנוחה ביועצת המשפטית, שאליה הוא מנסה להתחבר. הוא משרת אותה בעת התאונה, נותן לה את התרופה שנתן בזמנו לאשתו, וזו הרדימה את היועצת למספר ימים, ובעצם מאמת את מה שמזהה היועצת: "ואתה פשוט המתת אותה לאט לאט, לחשה לו... היום הבנתי את זה". והרי גם אשתו התלוננה מדי פעם שהוא ממית אותה. לחופש המלא מאשתו, חייה ומותה, מגיע מולכו רק לאחר מותה של חמותו, במשפט הסיום של הספר: "האם אני כבר חופשי לגמרי, הרהר בתמהון, בפחד קל. ומה אפשר יהיה לעשות בחירות הזאת [...] מוכרחים ממש להתאהב"
א.ב. יהושע על "מולכו"
בסדרת ההסכתים של אתר "עברית" מספר א.ב. יהושע שכתב את הספר בשלבים. הוא החל תחילה לכתוב את הספר "מר מאני" (הרומן הרביעי שלו) ונעצר לאחר הפרק השלישי. באותה תקופה יצא לאור "סוף דבר" של יעקב שבתאי, ויהושע התרשם מהספר שהוא כדבריו: ספר פשוט על אדם פשוט שחש במותו המדומיין הקרב. הוא נטש את כתיבת "מר מאני" והחל בכתיבת "מולכו".
"מולכו" מבוסס על הלילה שבו מתה חברתה הטובה של אשתו של הסופר, איקה. בעלה של החברה סיפר לאיקה על ליל המוות, ויהושע התרשם מהסיפור. שני הדפים הראשונים של הספר מבוססים, אפוא, על סיפורו של הבעל. לאחר מכן, אומר יהושע, הפלגתי בדמיוני. לגיבור הספר אכן יש כמה קווים ביוגרפיים שנלקחו מהאוטוביוגרפיה האישית שלו, מודה יהושע. הוא גבר ספרדי ישן, שנולד בירושלים, מתגורר בחיפה, ודמותו של אביו מזכירה את דמותו של אביו של יהושע, שנפטר מספר שנים טרם כתיבת הספר.
אשתו של מולכו עלתה עם אמה לארץ, ושתיהן מנהלות אורח חיים ותרבות אירופית-גרמנית, על אף ששתיהן פוסלות כל אפשרות של ביקור בארץ מוצאן: גרמניה. ברמה מסוימת, אומר יהושע, גם אשתו שלו הייתה קרובה לתרבות זו. אשתו של מולכו היא אינטלקטואלית מרירה ושמאלנית, ואילו מולכו הוא פאסיבי ללא עמדות נוקשות והשקפת עולם משלו, אך הוא הלך בעקבותיה. כאשר היא מתה, אומר מולכו לעצמו: אני חופשי! אלא שכל הספר מוכיח שאיננו חופשי; מולכו לא מצליח להשתחרר מהשפעתה של אשתו ואמה, עד מותה של האם בסופו של הספר.
מולכו עצמו כאילו לא אפשר לי להכניס אותו לזוגיות, מספר יהושע, והאמת שהוא משחרר את אשתו באמצעות המוזיקה. הוא כאילו מחזיר אותה לבית שלה בברלין שזרקו אותה משם. הלכתי לברלין בעקבות ההליכה שלו, ושם הוא בעצם קולט את המוזיקה והשפעתה עליו. הוא חשב להיות דון ג'ובאני, אבל האופרה כאילו נותנת לו מסר: אתה עדיין לא דון ג'ובאני, כי אשתך עדיין בך, אתה מנסה להשיב אותה מהשאול, כמו אורפאוס. אלא שהפעם הוא מתחבר אל המוזיקה לא בזכות אשתו, אלא בזכותו שלו, הספרדי הירושלמי. מולכו כאילו משכלל את עצמו באמצעות המוזיקה, אומר יהושע.
זהו ספר שהבנתי אותו בשלבים, מודה א.ב. יהושע, ויש הרבה אנשים שאומרים שזהו הספר הטוב ביותר שלי.
ג'ון ריצ'רדסון
ג'ון מייקל ריצ'רדסון (באנגלית: John Michael Richardson; נולד ב-8 באפריל 1960) הוא קצין בדימוס בדרגת אדמירל בצי ארצות הברית ששירת כראש המבצעים הימיים ה-31.
ביוגרפיה
ריצ'רדסון נולד בפטרסבורג שבוירג'יניה. ב-1982 סיים לימודי תואר ראשון בפיזיקה באקדמיה הימית של ארצות הברית, הוא בעל תואר שני בהנדסת אלקטרוניקה מ-MIT, בעל תואר שני מהמכון האוקיינוגרפי בוודס הול, ותואר שני באסטרטגיית ביטחון לאומי מהאוניברסיטה לביטחון לאומי.
ב-1982 הצטרף לצי ארצות הברית והוכשר כאיש צוות בצי הצוללות. שירת בצוללת התקיפה מסדרת סטרג'ן "USS Parche", בצוללת נושאת הטילים הבליסטיים מסדרת בנג'מין פרנקלין "USS ג'ורג' מרשל". שימש כסגן מפקד צוללת התקיפה מסדרת לוס אנג'לס "USS סולט לייק סיטי". בשנים 1995–1997 שימש עוזר לענייני הצי של נשיא ארצות הברית.
בספטמבר 2015 החל לכהן כראש המבצעים הימיים ושימש בתפקיד עד אוגוסט 2019.
לאחר פרישתו מהצי מונה לדירקטור בחברת בואינג, דירקטור בחברת אקסלון, דירקטור במכון האוקיינוגרפי בוודס הול ועמית במעבדת הפיזיקה השימושית של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס.
ריצ'רדסון נשוי לדנה ואב לחמישה.
קארן שחנזרוב
קארן גיאורגייביץ' שחנזרוב (ברוסית: Карен Георгиевич Шахназаров; נולד ב-8 ביולי 1952) הוא במאי קולנוע סובייטי ורוסי, תסריטאי, מפיק סרטים, איש ציבור. מאז 20 באפריל 1998 - מנכ"ל ויו"ר מועצת המנהלים של מוספילם.
ביוגרפיה
קארן שחנזרוב נולד ב-8 ביולי 1952. אבא - פעיל פרסטרויקה גאורגי שחנזרוב - ארמני, אמא אנה גריגורייבנה (ילידת 1928) - רוסייה.
קארן שחנזרוב התפרסם כבמאי ותסריטאי עם הסרט המוזיקלי "אנחנו מג'אז", שיצא ב-1983 על מסכי ברית המועצות. סרט זה, הוכתר כסרט הטוב ביותר של השנה על ידי קוראי המגזין " סובייטסקי אקרן", זכה גם בכמה פרסים בינלאומיים.
מ-2006 עד 2009, הוא היה חבר בלשכה הציבורית של רוסיה. היה סגן יו"ר הוועדה לפיתוח התרבות, משנת 2008 - יו"ר הוועדה לתרבות.
יצחק פרסקי
יצחק (געצל) פֶּרסקי (15 במאי 1898 – 4 בספטמבר 1982) היה ממתנדבי היישוב לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, נפל בשבי הגרמני וניסה לברוח ממנו מספר פעמים. אביו של נשיא מדינת ישראל התשיעי וראש ממשלת ישראל השמיני, שמעון פרס.
ראשית דרכו
געצל פרסקי נולד בוולוז'ין שבאימפריה הרוסית (כיום בבלארוס) והתגורר בעיירה וִישְׁנֶבָה, שהייתה אז בתחום פולין. היה צאצא של רבי חיים מוולוז'ין, למד בישיבה ולאחר מכן היה פועל. הפך לעצמאי ועסק במסחר בתבואה ועצים. ראה חיל בעסקיו. נשא לאשה את שרה לבית מלצר (1903–1969), שהייתה ספרנית ומורה לרוסית. נולדו להם שני בנים: שמעון (1923–2016) וגרשון, לימים, קבלן בנייה (1925–2011).
במלחמת העולם השנייה
לאחר פרוץ המלחמה ב-1939 התנדב יצחק פרסקי לצבא הבריטי. הוא היה מראשוני מתנדבי היישוב, והתנדב חרף גילו המבוגר יחסית, כשהוא בן 42. כיתר מתנדבי היישוב הוצב פרסקי בחיל החפרים, חיל עזר לביצוע עבודות ביצורים וחפירות הגנה עבור היחידות הלוחמות. שנתיים מילא תפקידים שונים במסגרת החיל והגיע לדרגת קורפורל - רב-טוראי. במרץ 1941 הגיע עם חיילי חיל החפרים ליוון כדי להשתתף בלחימה נגד הצבא הגרמני שפלש ליוון, כדי לסייע לבת בריתו איטליה הפשיסטית שכשלה בניסיונה לכבוש את יוון. ב-29 באפריל 1941 נכנעו חיילי חיל המשלוח הבריטי לצבא גרמניה ונלקחו בשבי. מתוך כ-9,000 חיילים בריטיים שנשבו, 1,383 היו יהודים ממתנדבי היישוב, ופרסקי בכללם.
בדרך למחנה השבויים, קפץ פרסקי מהרכבת והסתתר במשך תקופה ארוכה בהרים, כשהוא ניזון משיחים ומבעלי חיים שהצליח לצוד. נזירים יוונים שחיו במנזרים הררים נתנו לו מדי פעם ככרות לחם ושקי תירס. לבסוף, בעקבות הלשנה, נתפס על ידי הגרמנים. לאחר שנתפס, ברח שוב מן השבי ונתפס בשנית. הגרמנים עמדו להוציאו להורג, אך כומר צבאי אוסטרלי מהשבויים הבריטים התערב והציל אותו ממיתה והוא נשלח לכלא בגרמניה.
יצחק ו"הרוזן מאושוויץ"
בכלא בגרמניה התוודע פרסקי אל שבוי בריטי בשם צ'ארלס קווארד שהיה אלוף הבריחות. שניהם חפרו מנהרה ונמלטו מן הכלא, גנבו בגדים אזרחיים והתחזו לכפריים גרמנים. פרסקי, ששלט בשפה הגרמנית, אמר לחברו להעמיד פני אילם כדי שמבטאו האנגלי לא יסגיר אותו. הם עלו לרכבת במטרה להגיע לגבול שווייץ, אך שוטרים גרמנים עצרו אותם. קווארד ניסה לדבר והשוטרים גילו כי הם שבויים נמלטים. שניהם נחבשו בצינוק ולאחר מכן נשלחו למחנה שבויים בפולין E715 ליד העיירה אושוויינצ'ים, שהיה חלק ממחנה מוֹנוֹבִיץ, שפעל כמחנה עבודה עבור חברת אִי גֶה פַארבֶּן בקומפלקס המחנות של אושוויץ. עד מהרה נודע לשניהם דבר קיומו של מחנה ההשמדה אושוויץ-בירקנאו הסמוך, והתברר להם שמתנהלת בו השמדה המונית של יהודים.
כשנודע לו דבר ההשמדה נחלץ קווארד להציל יהודים מאושוויץ. הדבר היה כרוך בסכנת חיים עבורו ועבור חבריו לשבי שידעו על פעולותיו. סכנה מיוחדת נשקפה לשבויי היישוב בשל יהדותם. למרות הסכנה הצטרף יצחק פרסקי אל קווארד, שזכה בשל פעולתו הנועזת לכינוי "הרוזן מאושוויץ". קווארד לא היה בן אצולה, אך היה בעל חזות מרשימה כשל אציל ועל כן כונה בתואר זה. קווארד יצר רשת של שבויים שסייעו לו בפעולות ההצלה ויצחק פרסקי היה אחד מהם. בעזרת חברי הרשת הציל קווארד מאות יהודים מהשמדה. בשנת 1963 הוענק לקווארד אות חסיד אומות העולם על ידי מוסד יד ושם.
בהתקרב המלחמה לסיומה ברח יצחק פרסקי מן השבי. הוא גנב מאיכר גרמני עגלה רתומה לסוסים ודהר לעבר כוחות צבא ארצות הברית. הוא נחקר זמן רב על ידי האמריקאים שסירבו לקבל את סיפורו כפשוטו, ורק לאחר שהצליח להוכיח את זהותו הוא הוחזר לידי כוחות הצבא הבריטי.
במאי 1945 שוחרר פרסקי מהצבא ושב לארץ ישראל. בגלל התארכות חקירתו על ידי האמריקאים לא הצליח להגיע בזמן לחתונת בנו שמעון עם כלתו סוניה גלמן, חיילת משוחררת ממתנדבי היישוב לצבא הבריטי.
לאחר המלחמה
עם שובו של יצחק פרסקי לארץ הוא החל לעבוד כשכיר בצרכניה, אולם נמשך לעסקים פרטיים. בשנת 1947 ביקש משלטונות המנדט הבריטי רישיון לייבא עצים לארץ, אך נענה בסירוב. במקרה נזדמן אז לארץ צ'ארלס קווארד ידידו מן השבי, מששמע על כך פנה לגורמים ממשלתיים בבריטניה וכעבור ימים אחדים זומן יצחק פרסקי למשרדי הממשל בירושלים שם נמסר לו כי ניתנה הוראה להעניק לו רישיון של יבואן. מאז פרחו עסקיו.
פעם נוספת זכה יצחק פרסקי לארח בארץ את ידידו צ'ארלס קווארד. היה זה כאשר ב-3 בנובמבר 1962 הגיע קווארד לביקור קצר בישראל, כדי להיפגש עם חיילים מהארץ שיחד איתם היה עצור במחנות השבויים ועם ניצולי השואה שחייהם ניצלו על ידו. ביום בואו לארץ אירח אותו יצחק פרסקי ולמחרת התארח אצל השר יוסף אלמוגי, אף הוא משבויי היישוב שקווארד הכיר בשבי.
לאחר קום מדינת ישראל, ובמשך 34 השנים שלאחר מכן, זכה יצחק פרסקי לראות כיצד בנו שמעון פרס ממלא תפקידי מפתח בביטחון המדינה ובהנהגתה. רעייתו, שרה, שהייתה ספרנית ומורה לרוסית נפטרה ב-1969.
יצחק פרסקי נפטר בשנת 1982 והוא בו 84 שנים במותו. הותיר אחריו את שני בניו ונכדים. נטמן בבית העלמין קריית שאול.
באוגוסט 2012 יצא נשיא מדינת ישראל, שמעון פרס, לביקור ממלכתי ביוון. עבור הנשיא הביקור ביוון היה משום סגירת מעגל אישית. הנשיא ניצל את ההזדמנות על מנת להודות לעם היווני על הצלת אביו לאחר שברח מן השבי והסתתר במנזרים בהרי יוון בסיועם של נזירים יווניים. הנשיא פרס נפגש עם נשיא יוון קרלוס פפוליאס והודה לו אישית. "אבי מעולם לא שכח וגם אני לא אשכח כיצד בזכות היוונים הוא נותר בחיים", אמר פרס לעמיתו.
פרנק דיליין
פרנק סטפנסון דיליין (באנגלית: Frank Stephenson Dillane נולד ב-21 באפריל 1991) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה
דיליין התקבל לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (RADA) וסיים את לימודיו ב-2013, עם תואר ראשון במשחק.
קריירת משחק
דיליין שיחק בקולנוע, על הבמה ובטלוויזיה. את הופעת הבכורה שלו בסרט הוא עשה לצד אביו כניצב בסרט "סרייבו" בשנת 1997, כשהיה בן שש. הוא התפרסם יותר כאשר גילם את טום רידל ( לורד וולדמורט המתבגר) בסרט הקולנוע הארי פוטר והנסיך חצוי-הדם".
דילן גילם את ג'יימס פאפאדופולוס בסרט העצמאי Papadopoulos &amp; Sons בבימויו של מרקוס מרקו. בשנת 2011. לאחר שדיליין לוהק, אביו החליט לארגן מחדש את לוח הצילומים שלו כדי לגלם את הארי פאפאדופולוס (אבא של ג'יימס). סטיבן דיליין הכריז שזה נדיר לקבל את ההזדמנות "לעבוד עם הילדים שלך אחרי שהם עזבו את הבית". ביולי 2013, דילן שיחק במחזה "קנדידה" " בתיאטרון רויאל, בבאת', בבימויו של סיימון גודווין. ב-2014 שיחק דיליין בתפקיד של קיז בסרט הקולנוע "Viena and the Fantomes", בבימויו של ג'ררדו נאראנג'ו. כמו כן, בשנת 2014, דילן לוהק לעיבוד לרומן רב המכר מאסטרו של פיטר גולדסוורת'י, לבימוי קתרין ג'רוויס.
דילן כיכב בתפקיד ניק קלארק, בסדרת דרמת האימה אימת המתים המהלכים מ-2015 ועד עונתה הרביעית. התפקיד היה תפקיד פורץ עבור דיליין, שהיה חביב המעריצים בסדרה. בשנת 2016, הוא היה מועמד לפרס סאטורן לשחקן הצעיר הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה על משחקו בסדרה.
בשנת 2015 דיליין גילם את אוון קופין בסרט בלב ים. סרט הרפתקאות - דרמה זה בבימויו של רון הווארד מבוסס על ספר העיון של נתנאל פילבריק באותו שם על טביעת ספינת ציד הלווייתנים האמריקאית "אסקס" ב-1820, אירוע שהיווה השראה לרומן מובי-דיק.
דיליין גילם את שוג בסדרת הטלוויזיה בהפקת נטפליקס סנס8, בבימוי הוואצ'ובסקי.
בשנת 2019 הופיע דיליין לצד ביני פלדשטיין ואלפי אלן בסרט איך לבנות בחורה, בבימויו של קוקי גידרויץ'.
יחסי ארגנטינה–קנדה
יחסי ארגנטינה–קנדה הם היחסים שבין הרפובליקה הארגנטינאית לבין קנדה. לארגנטינה שגרירות באוטווה ושתי קונסוליות כלליות במונטריאול ובטורונטו; לקנדה שגרירות בבואנוס איירס. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוסדו ב-1945 כהמחאה.
קהילות הילידים בשתי המדינות
לאורך העשור הראשון של המאה ה-21 השתפרו היחסים בין קהילות הילידים בארגנטינה ובקנדה במידה ניכרת, ויוזמות בתחום הפוליטי, המסחרי, הבינלאומי, האקדמי, התרבותי וטכנולוגיית המידע (IT) נוצרו בתדירות גוברת והולכת. משלחות רבות משתי המדינות ביקרו אחת אצל השנייה והחליפו רשמים ודעות. בסוף 2005 נערכה ועידת הפסגה הילידית השנייה של אמריקה בבואנוס איירס ובמנדוזה בסיוע ממשלת קנדה ותמיכה ארגונית מאספת האומות הראשונות.
סחר
התוצר המקומי הגולמי של ארגנטינה צמח ב-9% בשנים 2014–2017. לחברות קנדיות יש קשר לצמיחה הזו, עקב ההבנה המתחזקת שביכולתן להציע טכנולוגיות שונות לסקטורים שונים במדינה דוגמת האנרגיה, הכרייה, התקשורת, הסביבה והחקלאות. הן נהנו מהאקלים, המשאבים הטבעיים, צפיפות האוכלוסייה והגאוגרפיה דומים לאלו בקנדה.
הודות להתאוששות הכלכלה הארגנטינאית, ייצוא הסחורות הקנדיות לארגנטינה יותר מגדל פי ארבעה במהלך שנים אלו ועבר את ה-175 מיליון דולר. בשנת 2005 הסחר הבילטרלי בטובין עבר את ה-625 מיליון דולר היווה הרוב במסחר עם סכום כולל של 452.5 מיליון דולר.
היקף ההשקעות הקנדיות בארגנטינה עבר את ה-4.6 מיליארד דולר. חלק ניכר מההשקעות בוצע בסקטור החקלאי-תעשייתי בו ובמגוון מוצרים כגון דגנים, דשן, מוצרי חלב, מוצרי דגים ומקנה. לקנדה גם כן יתרונות בתחומי הכרייה, האנרגיה, ההדפסה, התקשורת והבנייה.
סיגלית ליפשיץ
ביוגרפיה
סיגלית ליפשיץ נולדה בבאר שבע, כרביעית מבין שמונה ילדים, למדה באולפנת בני עקיבא בערד וכן במכללת אמונה ובבית ספר לקולנוע סם שפיגל בירושלים.
מאז שנת 2007 מלמדת בימוי ותסריטאות בבית הספר לקולנוע ע"ש סם שפיגל.
תסריטאות ובימוי
בשנת 2000 כתבה וביימה את הסרט קרב תרנגולים, סרט עלילתי, שהשתתף בחמישים פסטיבלים בינלאומיים וזכה בפרסים:פרס ראשון בפסטיבל מונפליה, מינכן, מילאנו, מלבורן שיקגו ועוד.
בשנת 2005 ביימה את סרט האנימציה "ירושלים של ברזל" (במסגרת פרויקט מבטים). הסרט השתתף בפסטיבל ירושלים 2005, פסטיבל מנהטן היהודי 2005, פסטיבל וינה היהודי 2005 ופסטיבל טיבורון הבינלאומי ארצות הברית 2006.
בשנת 2019 כתבה וביימה יחד עם שלום הגר, את הסרט הקצר "סלסול", התסריט זכה בציון לשבח בתחרות התסריט הקצר של "הארץ", סם שפיגל וקרן גשר.
בשנת 2019 הייתה אחראית על תסריט ובימוי לסדרת הטלוויזיה שישו ושמחו שהוקרנה בכאן 11 (2022), יחד עם שלום הגר.
יחיאל סגל
יחיאל סגל (1886 - 1962) היה מראשוני אדריכלי הנוף בישראל.
קורות חיים
יחיאל סגל נולד בעיירה פלונגיאן שבליטא למשפחה יהודית אורתודוקסית. בשנת 1901 נשלח ללמוד גננות בבית הספר היהודי לגננות באהלם (Ahlem כיום רובע בעיר הנובר) שבגרמניה. לאחר סיום הלימודים, בשנת 1904, עבד כגנן וכמתכנן גנים בגרמניה, בפרנקפורט. במלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הגרמני ועסק בגידול ירקות. לאחר המלחמה עבר לצרפת ומשם הגיע לארץ ישראל בשנת 1919–1920 בהזמנתו של ארתור רופין וחברת הכשרת הישוב. בשנים 1919–1920 הוא לקח חלק בתכנון המוקדם של קמפוס האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1920 הוא התיישב בתל אביב והחל לעבוד כגנן הראשי של עיריית תל אביב. משנת 1924 החל לעבוד כאדריכל עצמאי.
יחיאל סגל תכנן בשנים הראשונות גנים עירוניים ובתים פרטיים. בשנת 1929 תכנן את הגן הבוטני בבית הספר החקלאי במקוה ישראל ובהמשך תכנן גם את בית הספר החקלאי במגדיאל. בשנות ה-30 וה 40 תכנן גם בתים פרטיים ובתי הבראה של קופת חולים. בשנות ה-40 החל לתכנן גנים בקיבוצים. לאחר קום המדינה השתתף בצוות שתכנן את האוניברסיטה העברית בגבעת-רם. כולל תכנון של נטיעות היסוד ותוכניות הפיתוח של הפקולטות הראשונות. בנו, יוסף סגל, למד גם הוא אדריכלות נוף, בצרפת, בורסאי ולאחר סיום לימודיו, בשנת 1952, הצטרף לאביו ועבד איתו עד לפטירתו של יחיאל סגל בשנת 1962.
פרס סגל לאדריכלות נוף
עם פתיחת המסלול לאדריכלות נוף בטכניון הוחלט על ידי אגודת אדריכלי הנוף והמשפחה לתת מלגה לפרס לפרויקט השנתי המצטיין. הפרס ניתן כל שנתיים לפרויקט הגמר המצטיין. לאחר מותו של בנו, אדריכל הנוף יוסף סגל, שונה הפרס לפרס על שם יחיאל ויוסף סגל.
יחסי הממלכה המאוחדת–סוריה
יחסי הממלכה המאוחדת–סוריה הם יחסי החוץ בין הממלכה המאוחדת וסוריה.
מלחמת העולם הראשונה
בסתיו 1918 כבשו כוחות האימפריה הבריטית את שטחי סוריה, כחלק מהמערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה, בקרבות שכללו את כיבוש דמשק וחלב. לאחר המלחמה העבירו הבריטים את שטחי סוריה לצרפת, כחלק מהסכם סייקס–פיקו.
מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה סוריה תחת שלטון צרפת של וישי, אשר שיתף פעולה עם גרמניה הנאצית, ובעקבות כך פלשו כוחות חבר העמים הבריטי לסוריה ולבנון בקיץ 1941, ולאחר כיבושן מסרו אותן לכוחות צרפת החופשית.
מלחמת האזרחים הסורית
באמצע נובמבר 2015, ניסחה צרפת החלטה של מועצת הביטחון הקוראת לחברי האו"ם "לנקוט בכל האמצעים הדרושים" במאבק נגד המדינה האסלאמית וחזית אל-נוסרה. למחרת הממלכה המאוחדת קיבלה חסות משותפת להחלטה שנוסחה על ידי צרפת. ב-20 בנובמבר 2015, מועצת הביטחון של האו"ם קיבלה פה אחד את ההחלטה הצרפתית-בריטית שנערכה בחסות.
באפריל 2018 ביצעו צרפת, ארצות הברית ובריטניה סדרה של תקיפות צבאיות שבהן היו מעורבים מטוסים וטילים ששוגרו מספינות נגד אתרי ממשל מרובים בסוריה. התקיפות נעשו בתגובה לתקיפה הכימית של דומא נגד אזרחים ב-7 באפריל, שאותה ייחסו לממשלת סוריה. ממשלת סוריה הכחישה את המעורבות בתקיפות בדומא וכינתה את התקפות האוויר הפרה של החוק הבינלאומי.
נציגויות דיפלומטיות
בריטניה מחזיקה בסוריה שגרירות בדמשק וקונסוליות בחלב ולטקיה, אולם השגרירות הסורית בלונדון נסגרה בעקבות מלחמת האזרחים.
קטמרקה
סן פרננדו דל וז'ה דה קטמרקה (בספרדית: San Fernando del Valle de Catamarca), או בקיצור קטמרקה היא בירת פרובינציית קטמרקה בארגנטינה. בעיר מתגוררים כ-141,000 תושבים (לפי מפקד ב-2001). העיר ממוקמת על נהר ריו וז'ה, במרחק של 1,130 ק"מ מהבירה בואנוס איירס.
היסטוריה
התיישבות ראשונית ולא קבועה בשם לונדרס הוקמה ב-1558 על ידי קולוניאליסטים ספרדים.