cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פנתר (טנק)
שימוש זר שלאחר המלחמה
פנתר אחד לפחות היה בשימוש הצבא הבריטי (כינוי "קוקו").
יפן רכשה פנתר דגם Ausf. D למטרות הנדסה הפוכה ב-1943. הטנק מעולם לא הגיע ליפן.
לפנתר היה גם שימוש מחוץ לצבא הגרמני לאחר 1945. תכנונו לא השפיע רבות על התפתחות הטנקים שלאחר המלחמה. לאחר המלחמה הצליחו הצרפתים לתקן 50 פנתרים, והכניסו אותם לשירות בצבא הצרפתי ביחידת 503e Régiment de Chars de Combat שהוצבה במורמלון לה גרנד. טנקים אלו נשארו בשירות עד 1950, והוחלפו בטנק ה-ARL 44.
אב טיפוס הטנק AMX-50 הצרפתי שלאחר המלחמה הושפע בעיקר מתכנון הפנתר, אבל מעולם לא נכנס לייצור סדרתי. הצרפתים גם כן החליפו את תותח ה-75 מ"מ KwK 42 L/70 בתותח 75 מ"מ DEFA ותותח CN75-50. תותח זה היה בשימוש צה"ל לשדרוג טנק הסופר שרמן M50.
שימושים נוספים שלאחר המלחמה היו בבולגריה, צ'כוסלובקיה, הונגריה, רומניה ויוגוסלביה.
כלים ששרדו
שני פנתרים נוספים שוחזרו על ידי אספנים פרטיים באנגליה (קווין וויטקרופט) ובארצות הברית (ג'אק ליטלפילד).
פנתר Ausf. D ייחודי מוצג בפארק ווילהלמינה בברדה שבהולנד. הטנק שוחזר בין השנים 2004–2005 לתצוגה סטטית על ידי קווין וויטקרופט בתמורה לרכיבים.
הפנתר בתצוגת פאנצרמוזיאום טון, שווייץ מוצג כ- Ausf. D/G משולב, עם גוף D וצריח G. שאלות רבות עלו סביב כלי זה. לצריח של הטנק הוחלף חלק בשריון של דגם Ausf. G, בלי חלקים לתצפית תותחנים או מגל"ד משותף ציר. יציאת האקדח האחורית בצריח מצביעה על דגם Ausf. A או דגם Ausf G. הגוף עם האותיות MG שייך לדגם Ausf. D או דגם Ausf. A. לא ניתן להעריך כמה דגמים משולבים כדוגמת דגם זה יוצרו.
בינואר 2008, פנתר Ausf. A משוחזר חלקית הוצג בגלריית לברטון במוזיאון המלחמה הקנדי. הפנתר נתרם למוזיאון על ידי CFB בורדן, אשר רכשו אותו לכבוד חגיגות V-E מאי 1945. הטנק היה שנתיים בתהליכי שחזור לפני הצגתו הראשונה לקהל.
מפרט מורחב
(כל השיפועים ביחס לאופק).
ידידיה בארי
ידידיה בארי (30 בינואר 1931 - 1 ביולי 2004) היה חבר הכנסת ופעיל ציבורי ישראלי.
ביוגרפיה
בארי נולד בבויטן שבגרמניה בשם ידידיה טיפנברון. הוא עלה לישראל ב-1938, למד בגימנסיה בלפור ואחר כך בתיכון עירוני כללי א' בתל אביב. למד משפטים באוניברסיטת תל אביב. היה פעיל באצ"ל, ונפצע במלחמת העצמאות. היה חבר הנהלת התנועה למען ארץ ישראל השלמה, ויו"ר תנועת "ישראל הצעירה" בשנים 1967–1969.
בשנים 1974–1977 כיהן כחבר הכנסת השמינית.
בארי ניסה להיבחר לכנסת ה-14, התמודד בפריימריז של הליכוד ברשימה הארצית, אך נותר מחוץ לכנסת לאחר שדורג במקום ה-55 עם 4,407 קולות.
בארי נהג לפנות למשטרה וליועץ המשפטי לממשלה בדרישה להעמיד אנשים מהשמאל לדין על עבירות שונות הנוגעות למישור הפוליטי ובמספר מקרים אף עתר לבג"ץ בעניין. כך למשל, בשנת 1989 הוא פנה לבג"ץ בדרישה שחבר הכנסת מתי פלד יועמד לדין על הערות פוגעות כלפי שופטים. בשנת 1996 דרש להעמיד לדין מפרסם מודעה שנשאה את הכותרת "הרצחת וגם ירשת?" ביום השבעת ממשלתו של בנימין נתניהו, בטענה שמדובר בהמרדה. בשנת 2001 דרש שתפתח חקירה לגבי זיופים בבחירות המקדימות במפלגת העבודה. בשנותיו האחרונות, ניהל וריכז את פעילות "המדרשה הליברלית", גוף המארגן הרצאות בנושאים אקטואליים לציבור הרחב בערים שונות, ובהן תל אביב ונתניה.
הוא נפטר ב-1 ביולי 2004 והותיר אחריו את אלמנתו עטרה (נפטרה ב-29 באוקטובר 2009), שתי בנות ושלושה נכדים.
בשנת 1992 פרסם את הספר: חשיבותו של שם, או, למי שייכת המדינה?, בהוצאת ירון גולן.
מדי ביירוית
מדי ביירוית (בגרמנית: Medi Bayreuth), היא קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר ביירוית, המתמודדת בבונדסליגה.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-1975 תחת השם "Post SV Bayreuth" והייתה בין הקבוצות הראשונות של ליגת הכדורסל השנייה של גרמניה. כבר לאחר העונה הראשונה הקבוצה קודמה לליגת העל הגרמנית בכדורסל. לאחר עונת 1983/84 הקבוצה ירדה ליגה.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 המועדון שיחק תחת חסות של חברת אופטיקה מקומית. המועדון חזר לליגה הבכירה ובשנים 1988 ו-1989 היא זכתה בגביע ובסיום עונת 1988/89 זכתה באליפות הליגה.
בשנת 1997 הספונסור של המועדון עזב אותו ומועדון נכנס לבעיות כלכליות. בעקבות כך הוא ירד ליגה ושיחק תקופה ממושכת בליגת משנה.
בעונת 2009/2010 מדי ביירוית זכתה באליפות ליגת משנה וחזרה לליגה הבכירה. החל מעונת 2013/14 היא משחקת תחת שם "מדי ביירוית" בהתאם לחברת חסות.
בעונת 2016/17 לקבוצה הגיע ראול קורנר ותחת המאמן החדש הקבוצה זכתה במקום הרביעי בליגה ולראשונה זכתה לשחק בליגת האלופות בכדורסל. היא הצליחה להגיע לשלב רבע הגמר בה הודחה על ידי ריזן לודוויגסבורג. כוכה הקבוצה בעונה זו היה גייב יורק שסיים אותה עם ממוצע של 14.2 נקודות בליגה ותרם רבות להצלחת הקבוצה בזירה האירופית.
בעונת 2018/2019 בליגת האלופות בכדורסל לקבוצה לא היו הישגים והיא סיימה בין האחרונות בבית המוקדם.
בעונת 2019/2020 ביורופקאפ הקבוצה הגיע לשלב חצי הגמר אך משחקים לא התקיימו לאור הפסקת המפעל.
טומב ריידר 2: סוד החיים
טומב ריידר 2: סוד החיים (באנגלית: Lara Croft: Tomb Raider – The Cradle of Life) הוא סרט פעולה-הרפתקאות אמריקאי משנת 2003 המבוסס על סדרת משחקי הווידאו טומב ריידר. אנג'לינה ג'ולי מככבת בסרט בתפקיד לארה קרופט. הסרט, אשר בוים על ידי יאן דה בונט, הוא סרט ההמשך לסרט "טומב ריידר" משנת 2001. הסרט גרף 156 מיליון דולרים ברחבי העולם.
תקציר העלילה
בתחילת הסרט הארכאולוגית הבריטית לארה קרופט חוקרת מקדש תת-ימי עתיק שהתגלה בקרבת האי היווני סנטוריני, אותו בנה אלכסנדר הגדול על מנת לשמור בו את אוצרותיו היקרים ביותר. קרופט מגלה במקדש כדור מסתורי שמכיל מפה המובילה לתיבת פנדורה.
זמן קצר לאחר מציאת הכדור המסתורי כנופיית מתנקשים סינית בפיקודו של צ'ן לו רוצחת את כל חברי הצוות של קרופט ולוקחת ממנה את הכדור. כעת לארה חייבת לוודא שהפושע לא ינסה למכור את הכדור לחוקר ג'ונתן רייס שמעוניין להשתמש בתיבת פנדורה כנשק האולטימטיבי.
ראובן ארז
ראובן ארז (נולד ב־11 בנובמבר 1955 בתל אביב) הוא זמר ישראלי.
ביוגרפיה
ראובן ארז נולד בתל אביב. כנער היה סולן להקת הנוער העובד והלומד. בשנת 1970 השתתף בתוכנית הרדיו תשואות ראשונות וזכה במקום הראשון, באותה שנה הופיע בפעם הראשונה בטלוויזיה בתוכנית "עלם ועלמה". באמצע שנות ה-70 התגייס לצה"ל ושירת בלהקת פיקוד דרום. ב-1976 שר ושיחק ב"סדנת תיאטרון שכונת התקווה" וביצע איתם את השיר "אליהו הנביא" במסגרת פסטיבל הזמר "דרור למנצח שיר מזמור". בדצמבר 1977 ביצע ארז את השיר "אגדלך" במסגרת פסטיבל הזמר "דרור" תשל"ח. באפריל 1978 הצטרף ארז ללהקת א-ב של יזהר כהן בתחרות האירוויזיון בשיר אבניבי שהגיע למקום הראשון. בדצמבר אותה שנה ביצע ארז את השיר "מזלות" במסגרת פסטיבל הזמר "דרור" תשל"ט. ב-1980 הופיע במחזמר "חיידק במה", המבוסס על שורת המקהלה. ב–1982 הופיע בפסטיבל "דרור" עם השיר "יונת אהבה". ב-1985 השתתף פעם נוספת בפסטיבל "דרור" עם השיר "שורשי" המזוהה עמו עד היום. באותה שנה יצא לאור אלבום הבכורה שלו, "נער הלילה". ב–1987 השתתף בפסטיבל הזמר והפזמון עם השיר "יום ועוד יום" שכתב עבורו הזמר והיוצר דני רובס. ב-1990 הוציא תקליט שני שנקרא "דחף פנימי" וב-1992 הוציא אלבום קאברים מהופעה בפאב שנקרא "ראובן ארז בהופעה". ב-1995 יצא אלבום אוסף שנקרא "מתוך אהבה" שכלל שירים משני אלבומיו הקודמים, "נער הלילה" ו"דחף פנימי" ועוד 7 סינגלים נוספים. ב-2001 הוציא אלבום שנקרא "תהפוכות". ב-2005 יצא אלבום נוסף מתוך מופע שהפיק ושנקרא "דרך השירים". ב-2011 יצא דיסק נוסף מתוך מופע שנקרא "מופע מהסרטים " השירים הגדולים של הקולנוע הישראלי. עד היום העלה ארז את המופע "דרך השירים" למעלה מ-1,600 פעם.
אקטינופודיים
עכבישים אלה בעלי רגליים רחבות וראש וחזה שטוחים ורחבים, ורבים מהם בעלי גוונים חזקים של אדום וכחול. הניבים שלהם מעוקלים ופונים כלפי מעלה והם מכילים ארס רב העוזר להם להרוג טרף של חרקים גדולים או עכבישניים אחרים ואף חולייתנים קטנים. בניגוד לעכבישים אחרים הם לא בונים קורים חזקים והם חיים במחילות, בהם הם אורבים לטרף (ומכאן שמם העממי, "עכבישי עכבר"). גודלם הממוצע 1 עד 3 סנטימטרים כשהנקבות גדולות מהזכרים.
גי דליל
גי דליל (נכתב גם דה-ליל; בצרפתית-קנדית: Guy Deslile; נולד ב-19 בינואר 1966) הוא קריקטוריסט ואנימטור מקוויבק סיטי, הידוע בעיקר בזכות הרומנים הגרפיים שלו בהם הוא תיעד את מסעותיו לשנג'ן (2000), פיונגיאנג (2003), מיאנמר (2007) וירושלים (2011).
ביוגרפיה
דליל למד אנימציה במכללת שרידן באוקוויל, עיר קטנה במחוז אונטריו, קנדה. לאחר סיום לימודיו עבד באולפן האנימציה "CinéGroupe" במונטריאול, ולאחר מכן באולפנים שונים בקנדה, גרמניה, צרפת, סין וקוריאה הצפונית. את חוויותיו כמפקח באולפני אנימציה באסיה הוא העלה על הכתב בשני רומנים גרפיים, "שנג'ן" (2000) ו"פיונגיאנג: מסע בצפון קוריאה" (2003). שני הספרים יצאו לאור בצרפתית בהוצאת חברת הקומיקס "L'Association" ותורגמו לשפות רבות, בהן אנגלית, גרמנית, איטלקית, פולנית, צ'כית, ספרדית, פורטוגזית ופינית.
הספר "פיונגיאנג: מסע בצפון קוריאה" נבחר על ידי המגזין "רולינג סטון" כאחד הרומנים הגרפיים הטובים ביותר. תוכננה גם הפקת סרט על בסיס הספר, בכיכובו של סטיב קארל, אך היא בוטלה בדצמבר 2014 בעקבות מתקפת ההאקרים על סרטי סוני.
דליל נשוי לנאדז', הפעילה בארגון "רופאים ללא גבולות", ונסע עמה במסגרת עבודתה למיאנמר. את חוויותיו במיאנמר הוא העלה על הכתב ברומן הגרפי "יומני בורמה" (2007).
בשנת 2009 דליל שהה עם אשתו ושני ילדיו במשך שנה בשכונת בית חנינא שבמזרח ירושלים, ואת חוויותיו הוא העלה על הכתב ברומן הגרפי "ירושלים: יומנים מעיר הקודש" (2011). בין השאר מתאר דליל בספר את הרגשתו בתקופת מבצע עופרת יצוקה, וכן מפגשים רבים עם ישראלים ועם פלסטינים. גם ספר זה תורגם לשפות רבות. הספר היה לרב-מכר בצרפת, וזכה בפרס "אלבום השנה" בפסטיבל הקומיקס באנגולם בשנת 2012.
באוקטובר 2014 השתתף ב"פסטיבל הקומיקס הפלסטיני הראשון" בבית לחם.
דליל מתגורר כיום במונפלייה, צרפת.
ביבליוגרפיה
ספריו, שיצאו לאור בצרפתית:
תרגומי ספריו לאנגלית:
יחסי מולדובה–מונקו
יחסי מולדובה–מונקו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מולדובה לבין נסיכות מונקו.
סקירה כללית
היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת מולדובה לבין נסיכות מונקו כוננו ב-8 בספטמבר 2011. הסכם שיתוף פעולה בין רפובליקת מולדובה לנסיכות מונקו נחתם ב-4 במאי 2017 בקישינב, בעת ביקורו של אלבר השני, נסיך מונקו במדינה. ב-2010, עוד לפני כינון היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בין המדינות נחתם הסכם שיתוף פעולה בנושא כלכלה.
אגם קרקול
קרקול (באנגלית: Karakul Lake; בקירגיזית: Каракөл; בסינית: 喀拉库勒湖) הוא אגם בקצה המערבי של סין.
אגם קרקול (משמעות השם בקירגיזית: האגם השחור) ממוקם במחוז שינג'יאנג, ברמת פמיר, בגובה 3,600 מטר, במרחק 200 קילומטרים מקאשגאר, בירת האויגורים. האגם נמצא בחלק העליון של רמת פמיר, בקרבת הרי פמיר, ואורכו 33 ק"מ מצפון לדרום ו־24 ק"מ ממזרח למערב. שטחו הוא 380 קמ"ר. אי גדול ממוקם במרכזו של האגם ומחלק אותו לשני חלקים. המים בקרקול מלוחים. בקיץ טמפרטורת המים מגיעה ל־12 מעלות צלזיוס, ובחורף היא יורדת לאפס והאגם מכוסה בקרח שעוביו מטר. מהאגם ניתן לראות את ההרים המקיפים את הרמה, ובהם טיין שאן והרי קונלון.
ויקטור ינוקוביץ'
ויקטור פיידורוביץ' יָנוּקוֹבִיץ' (באוקראינית:  Віктор Федорович Янукович; נולד ב-9 ביולי 1950) הוא מדינאי אוקראיני, שכיהן כנשיא אוקראינה כנשיא בובה מפברואר 2010 עד פברואר 2014. הוא כיהן כראש ממשלת אוקראינה במשך שלוש קדנציות, והיה מועמד לתפקיד הנשיא בבחירות ב-2004. בסיבוב השני של בחירות 2010 הוא זכה במקום הראשון עם 48.5% מהקולות. בפברואר 2014 הוא נמלט לרוסיה שם קיבל מקלט מדיני, הפרלמנט האוקראיני הצביע בעד הדחתו ושלילת סמכויותיו כנשיא בשל אירועי יברומאידן.
ביוגרפיה
ינוקוביץ' נולד בינקייבו, ברית המועצות (כיום מזרח אוקראינה) בשנת 1950 למשפחת פועלים. אביו היה מכונאי רכבות ואמו אחות. אמו נפטרה כשהיה בן שנתיים ואביו התחתן בשנית.
בשנת 1967 נידון ל-3 שנות מאסר בעוון שוד וחברות בכנופיה פלילית, ושוחרר לאחר שנה ושבעה חודשים בכלא.
בשנת 1970 הורשע בתקיפת אדם ונידון לשנתיים מאסר, אך בשנת 1978 בוטלה ההרשעה בשל חוסר ראיות.
במשך 28 שנים כיהן בתפקידי ניהול, כמנכ"ל חברת תיקוני אמצעי תחבורה של דונבס, תעשיית הפחם, והאיגוד המחוזי של דונצק לתחבורה יבשתית. בשנים 1989 ו-1991 נבחר לנציג ועד הפועלים. באוגוסט 1996 מונה לסגן מינהל מחוז דונצק, ובספטמבר לסגן הראשון של יו"ר המינהל האזורי.
ינוקוביץ' תומך בקו פרו-רוסי בפוליטיקה של אוקראינה, ומחוזות אוקראינה המזרחיים, הקרובים יותר מבחינה היסטורית ואתנית לרוסיה, הם בסיס התמיכה שלו.
הוא בעל תואר ראשון במכוניות ומכונאות רכב מהמכון הפוליטכני של דונצק משנת 1980. הוא קיבל תואר שני במשפט בינלאומי מהאקדמיה האוקראינית לסחר חוץ מ-2001, והוא בעל תואר שלישי בכלכלה.
מ-14 במאי 1997 עד נובמבר 2002 שימש כיו"ר המינהל האזורי של דונצק וכחבר המועצה השלישית האזורית של מחוז דונייצק. ב-21 בנובמבר 2002 מונה לראש ממשלת אוקראינה.
ב-20 באפריל 2003 נבחר ליו"ר מפלגת האזורים.
אירועי המהפכה הכתומה
בבחירות 2004 היה ינוקוביץ' מעורב בחשד לזיוף בחירות, דבר שהוביל למהפכה הכתומה שהובילה למשבר חוקתי ולבחירות חוזרות שבהן הפסיד.
ינוקוביץ' היה למועמד לנשיאות מטעם מפלגת האזורים. מולו התמודד ויקטור יושצ'נקו. בתקופה זו נתקף יושצ'נקו במחלה שבה הושחתו פניו באבעבועות והוא נאלץ לעבור ניתוח בפניו. הבדיקות הרפואיות הצביעו על דיאוקסין שהוחדר למזונו והחשד נפל על ינוקוביץ'.
בבחירות שנערכו ב-21 בנובמבר 2004 ניצח לכאורה ינוקוביץ'. אולם לפי משקיפים מקומיים וזרים רבים שיפקחו על הבחירות, הבחירות זויפו לטובת ינוקוביץ'. כמו כן הספירה הרשמית שהעניקה יתרון של 3% ל-ינוקוביץ' הייתה שונה במידה ניכרת מתוצאות מדגם ההצבעה (שהתקיים ביציאה מהקלפיות) שהעניק ליושצ'נקו יתרון של 11%. תומכי יושצ'נקו פתחו בגל של הפגנות, התנגדות בלתי אלימה. ינוקוביץ' אושר רשמית כמנצח על ידי ועדת הבחירות המרכזית שלכאורה הייתה מעורבת בזיוף הבחירות.
ב-1 בדצמבר 2004 העביר הפרלמנט האוקראיני החלטה שגינתה בחריפות פעולות פרו-בדלניות (רוסית), והעבירה הצבעת אי אמון בקבינט השרים של אוקראינה, החלטה שראש הממשלה ינוקוביץ' סירב להכיר בה. לפי חוקת אוקראינה, הצבעת אי האמון חייבה את התפטרות הממשלה, אך לפרלמנט לא היו אמצעים לאכוף התפטרות ללא שיתוף הפעולה של ראש הממשלה ינוקוביץ' והנשיא היוצא קוצ'מה. משבר חוקתי זה נפתר כאשר ב-3 בדצמבר 2004, בית המשפט העליון של אוקראינה החליט כי בשל היקף הונאת הבחירות אי אפשר היה לקבוע את תוצאות הבחירות, והורה על על קיום סבב שני נוסף של הבחירות ב-26 בדצמבר 2004. בחירות אלה נערכו תחת בדיקה אינטנסיבית של משקיפים מקומיים ובינלאומיים, ובהם ניצח יושצ'נקו ביתרון ברור של 51.99% מול 44.20% עבור ינוקוביץ'.
כנשיא אוקראינה
ב-26 במרץ נבחר ליו"ר סיעת מפלגת המחוזות בראדה העליונה (הפרלמנט של אוקראינה). ב-4 באוגוסט 2006 התמנה שוב לראש הממשלה של אוקראינה.
ב-23 בנובמבר 2007 התפטר ומונה לממלא מקום ראש הממשלה. ב-18 בדצמבר 2007, בהצבעת הראדה העליונה, שוחרר מתפקידו ופינה את מקומו ליוליה טימושנקו.
בבחירות שהתקיימו ב-17 בינואר 2010 לנשיאות אוקראינה קיבל ינוקוביץ' ב-35.76% מהקולות וזכה במקום הראשון. בסיבוב השני, שנערך ב-7 בפברואר, זכה ב-48.95% מהקולות לעומת יוליה טימושנקו, שקיבלה 45.47%, ובכך זכה בבחירות לנשיאות. הוא מונה לנשיא אוקראינה ב-25 בפברואר 2010.
יברומאידן
בסופו של דבר, הפרלמנט האוקראיני, הראדה העליונה, הצביע בעד הדחתו מתפקיד הנשיא ושלילת סמכויותיו. באותו היום נמלט ינוקוביץ' מארמון הנשיאות בקייב ונסע למעוז תומכיו בעיר חרקוב.
בליל 21 בפברואר 2014 נמלט ינוקוביץ' לרוסיה.
לאחר בריחתו לרוסיה
תחילה שהה ברוסטוב על הדון בדרום רוסיה ולאחר מכן דווח בתקשורת הרוסית כי הוא חי בבארוויחה במחוז מוסקבה.
בשנת 2019 בית משפט באוקראינה הרשיע אותו ב"פשע נגד הביטחון הלאומי" בשל ניסיונותיו לדכא את המחאות ב-2014 נגד שלטונו, שהובילו לבסוף להפלת ממשלתו. הוא גם הורשע בכך שביקש מנשיא רוסיה ולדימיר פוטין לשלוח כוחות לפלוש למדינה אחרי שנמלט ממנה ונשלח ל-14 שנות מאסר. גזר הדין ניתן בהיעדרו.
על רקע המעורבות שלו בהרג מפגינים, ובקשת הסגרה מטעם באוקראינה, ינוקוביץ' מבוקש על ידי האינטרפול ולכן ממעט לצאת מרוסיה.
9K34 סטרלה-3
9K34 סטרלה-3 (ברוסית: 9К34 Стрела-3 (חץ), נאט"ו: SA-14 Gremlin) הוא טיל כתף מונחה נגד מטוסים ונגד מטרות מנמיכות טוס. הטיל פותח בברית המועצות כמענה ליכולת הירודה של הסטרלה-2. הטיל מסתמך רבות על הסטרלה-2, דבר שאפשר את פיתוחו המהיר. הטיל החדש הוכנס לשירות הצבא האדום בשנת 1974.
השינוי העיקרי של הטיל היה הכנסת ראש ביות אינפרה-אדום (מונחה חום) חדש, שעמיד יותר בפני ניסיונות שיבוש של מטוסי קרב. החסרון של הכנסת השיפורים בטיל היה המשקל שנוסף אליו, דבר שפגע מעט ביכולת הקינמטית של הטיל לעומת הסטרלה-2 (הסטרלה-3 איטי יותר). בסך הכל האפקטיביות של הטיל כנגד מטרות איטיות ומנמיכות טוס שופרה מאוד.
הטיל המקורי של הסטרלה-3 הוא ה-9M36. לטיל גם גרסה ימית המסומנת בנאט"ו כ-SA-N-8. המערכת שהחליפה את סטרלה והמתקדמת יותר היא איגלה.
מדינות המפעילות את המערכת
מעל 30 מדינות מפעילות את ה-9K34 סטרלה-3:
דראפטומניה
דראפטומניה (באנגלית: Drapetomania) נחשבת לפסאודו-מדע ומוגדרת לכאורה כמחלה של הנפש הגורמת לעבדים שחורים לאבד שליטה ולברוח מעבדות. המושג "דראפטומניה" נטבע על ידי ד"ר סמואל א. קארטרייט (Samuel A. Cartwright) והיה משויך בעיקר לעבד בעל צבע עור שחור בארצות הברית טרם ביטול מוסד העבדות בארצות הברית. בזמנים מודרניים יותר מחקריו של קארטרייט הם מושא ללעג וסאטירה, אך במאה ה-19 קארטרייט פעל רבות כדי להצדיק את מוסד העבדות בארצות הברית.
אטימולוגיה וטרמינולוגיה
המונח "דראפטומניה" הוא הלחם של שתי מילים ביוונית: דראפטיס (באנגלית: Drapetes. ביוונית: δραπέτης) שמשמעותה נמלט, או ליתר דיוק, עבד נמלט; ומאניה (באנגלית: Mania. ביוונית: μανία) שמשמעותה משוגע או מטורף.
אנשים שחיו במדינות הדרום של ארצות הברית טרם סיום מלחמת האזרחים (1865) היו נוהגים להשתמש במונח "דראפטומניה" במהלך משפטים אזרחיים כנגד עבדים כאשר בעצם התכוונו לתאר שתי מחלות אחרות שהיו משויכות לאדם השחור: "דיסיאסתזיה אתיופיקה" (בלטינית: dysesthesia aethiopica), המתארת את עצלות האדם השחור; ו"קקסיה אפריקנה" (בלטינית: cachexia africana) המתארת אכילת עפר. כמו כן, המונח "דראפטומניה" היה נפוץ בקרב האדם הלבן בארצות הברית כאשר תיאר את בריחתו של העבד, ו"התמכרויות והרגלים" שונים שהיו משויכים לאדם השחור (Negros).
היסטוריה
סמיואל א. קארטרייט (Samuel A. Cartwright) עבד כרופא-מאבחן במדינת לואיזיאנה (Lousiana), שהשתייכה למדינות הדרום אשר לא תמכו בביטול העבדות עד תום מלחמת האזרחים האמריקנית. כחלק מהקמפיין ליצור עצמאות בתחום הרפואה לרופאים-חוקרים אשר תומכים במוסד העבדות בארצות הברית (שעבוד אנשים שצבע עורם שחור), טענותיהם של הרופאים ממדינת לואיזיאנה בדרום ארצות הברית כללו צדק מוסרי, חברתי וכלכלי. הם אף השתמשו בפסוקים מהברית החדשה והתנ"ך כדי לגבות את טענתם כי שעבוד הגזע השחור (Negro Race) הוא המצב ההכרחי. קארטרייט היה מהמובילים והכי משפיעים של קמפיין זה עקב היותו חוקר מוערך בעל ניסיון רב ובעל שליטה מלאה במספר שפות (בין היתר בשפות: יוונית, עברית, גרמנית ולטינית). עם זאת, אף הקולגות של קארטרייט ממדינות הדרום ביקרו אותו וטענו כי מחקרו של קארטרייט הוא תוצר של קונפליקט בין רפואה לפוליטיקה.
בדצמבר 1849 מינתה הוועדה לרפואה של מדינת לואיזיאנה את קארטרייט ליושב הראש שלה, מה שאפשר לו לקדם את מחקריו אודות מחלות מיוחדות אצל שחורים. מחקרים אלו זכו להתייחסות ופרסום בקנה מידה רחבים. קארטרייט טען כי ביחס לאדם הלבן, יש לאדם השחור מוח וריאות קטנים מבחינה פיזיולוגית, המביא לשוני פסיכולוגי כך שהאדם השחור "אוהב" את עצם היותו עבד ומגלה אהדה למעמד העבדות. לטענת קארטרייט, מוחו של האדם השחור הוא כמוחו של ילד. לכן, קל למשול באדם השחור כפי שמשתמשים בסמכות הורית כלפי ילדים. האדם השחור מגלה סימפתיה לאדוניו, ואם לא ימשלו עליו הוא ירגיש כי הפך לחריג. קביעותיו של קארטרייט בעצם גרמו לו ליצור רשימה של מחלות פרטיקולריות לאדם השחור. ביניהן ניתן למצוא מחלה בשם "דראפטומניה", לפיה העבד נוהג בניגוד למוסר, מאבד את שפיותו ומחליט לברוח מאדוניו, בעיקר לאחר שחווה חופש.
קארטרייט טען כי כדי לרפא "דראפטומניה" צריכים האדונים לגרום לעבד להישאר במצבו הכנוע. קארטרייט ציין כי ניתן היה לעשות זאת על ידי התייחסות לעבד כפי שמתייחסים לילדים: בדאגה, בחמלה, נתינת יחס ואנושיות.
טענותיו של קארטרייט הן חלק מהתופעה שבה הממסד הרפואי השתמש בכוחו לצורכי שליטה על עבדים. כך למשל קטעו רופאים את בהונות הרגליים של עבדים נמלטים כדי למנוע מהם את היכולת הפיזית להימלט שוב. קארטרייט אומנם פרסם בכתבי עת המשויכים למדינות הדרום כגון: Southern Quarterly Review ו-DeBow's Review, אך הוא זכה גם לביקורות סאטיריות ממדינות הצפון. "דראפטומניה" הפכה מבחינה היסטורית לאחת הדוגמאות המקובלות של "פסאודו-מדע" (Pseudoscience) ו"מדע גזעני" (Scientific Racism).
דראפטומניה בתוצרים בני-זמננו
דראפטומניה עדיין מוזכרת במחקרים היסטוריים מהמאות ה-20 וה-21 בין שלל "מחלות הנפש" שנוצרו על ידי רופאים במאה ה-19, שתמכו במוסד העבדות ורצו לשמר אותו. אולם הדיון אודות דראפטומניה הוא דל.
בפברואר 2000 בפלורידה, ארצות הברית, עלתה תערוכה בשם "דראפטומניה: מחלה בשם חופש" (Drapetomania: A Disease Called Freedom). השם נלקח ממאמר אשר הופיע בכתב העת The Georgia Blister and Critic בשנת 1854 שעסק במחלות ייחודיות לאדם השחור. מטרת התערוכה הייתה להציג תוצרי תרבות, כמו פריטי אומנות ושירה, שנאספו על ידי דריק ג'ושוע בירד (Derrick Joshua Beard) ובאמצעותם להמחיש את חיי האפרו-אמריקניים במאות ה-18, ה-19 ותחילת המאה ה-20 שהגיעו מאפריקה (חלקם עברו דרך האיים הקריביים וקולומביה) והגיעו אל ארצות הברית.
גודווארי
גודווארי (בנפאלית: गोदावरी नगरपालिका) היא עיר במחוז קאילאלי בדרום פרובינציית סודורפשצ'ים שבמערב נפאל. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2021 אוכלוסיית העיר מנתה 98,746 תושבים.
היסטוריה
בתור יחידה מוניציפלית העיר היא חדשה, נוסדה ב-18 במאי 2014 וזאת בהתאם לדרישת החוקה החדשה של נפאל, 2015, כל העיריות והכפרים הישנים (שהיו יותר מ-3900 במספר) אורגנו מחדש ואוחדו לכדי יצירת 753 יחידות חדשות, וביניהן עיריית גודווארי שנוצרה מאיחוד של אטריה, מאלאחטי, סריפור וגטה.
יהודה יונוביץ
ד"ר יהודה יונוביץ (ט' באייר ה'תרל"ח, 12 במאי 1878 - ד' בשבט ה'תש"ח, 15 בינואר 1948) היה ממייסדי החברה למשפט עברי, מו"ל של הספרייה המשפטית והספרייה הפילוסופית בשנות ה-20 של המאה ה-20 בארץ ישראל.
ביוגרפיה
יונוביץ נולד בנבהרדק לשמואל ואסתר יונוביץ, וגדל בסבסטופול, שאביו היה לרבה. הוא למד תורה ולימודי חול תיכוניים ובאוניברסיטת שטרסבורג למד לשונות המזרח והוכתר בתואר דוקטור. בשנת 1905 חזר לרוסיה ולמד בישיבה של רב צעיר באודסה.
לאחר מכן היה רב מטעם בוואראנעזש, שם עסק בפעילות ציונית לאומית. הוא השתתף בוועידת ציוני רוסיה בהמבורג בדצמבר 1909, שם דרש להגביר את התעמולה בשפה הרוסית.
באוקטובר 1910 נבחר להיות רב מטעם בויטבסק, אך המינוי לא יצא אל הפועל בהתנגדות הממשלה בגלל שהיה ציוני. בשנת 1913, מיד לאחר שהשתתף בהקונגרס הציוני בווינה, עלה לארץ ישראל והשתתף במלחמת השפות בסידור בתי ספר חלופיים עבריים ובהוראה בסמינר המורים שהקים דוד ילין. בתחילת 1914 מילא את מקומו של דוד ילין בניהול סמינר המורים כשהלה נסע לחוץ לארץ בשליחות בתי הספר העבריים. בעקבות הצטרפות האימפריה העות'מאנית למלחמת העולם הראשונה גורש מארץ ישראל. תחילה שהה באלכסנדריה ובהמשך חזר לרוסיה, שם השתתף ביוני 1917 באספה ציונית. בשנת 1918 יסד במוסקבה יחד עם הרב יעקב מזא"ה, יהודה ליב אשר גולאק, ד"ר שמואל אייזנשטדט ויוסף ושושנה פרסיץ את חברת "המשפט העברי" והיה לסגן יו"ר החברה. בנוסף יסד במוסקבה, באותה שנה, את חברת רענניה.
בתחילת 1919 פרסם מאמר בו קרא לתחיית הפילוסופיה העברית, במסגרת שאיפתו לתחיית המדע העברי, והתווה תוכנית לחברה פילוסופית עברית.
בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל
בשנת 1920 היה ראשון מנהלי חברת המשפט העברי שעלה לארץ ישראל. הוא התיישב בירושלים, מול בית החולים האיטלקי. בירושלים היה יונוביץ מיוזמי חברת המשפט העברי בארץ ישראל. הוא הרצה על תוכנית החברה באספה לקידום הקמת החברה שהתקיימה באוקטובר 1920 בנוכחות הרב קוק, מנחם אוסישקין, ארתור רופין, גד פרומקין ונכבדים אחרים. הוא שב וכינס אספה של החברה במרץ 1922 במטרה להתניע את פעילותה.
יונוביץ הקים שתי הוצאות לקידום מטרותיו: ספרייה משפטית, וספריה פילוסופית.
על מניעיו בהקמת הספרייה המשפטית הוא כתב:
בשנת 1923 היה שותף ליסוד חברה להוצאת ספרים מדעיים בעברית. בספרייה המשפטית הוציא יונוביץ ששה ספרים, ומספר דומה הוצא בספרייה הפילוסופית. בנוסף הוא הוציא ספר אחד בספריה היסטורית-פילולוגית. היה זה הוצאה מחודשת של ספרו של יוסף קלוזנר, "הרעיון המשיחי בישראל". על הספרים שהוציא נכתב בדואר היום בשנת 1925:
בסוף שנות ה-20 היה יונוביץ פעיל בארגון המוציאים לאור ומוכרי הספרים.
בתחילת שנות ה-30 שקע יונוביץ בחובות. בקשותיו לסיוע מגורמים שונים ובמיוחד מהאוניברסיטה העברית לא נענו. יונוביץ פרסם בתחילת 1931 קריאה לדמוקרטיזציה של האוניברסיטה העברית, אותה האשים בהסתגרות במגדל שן עם מעט תלמידים והתעלמות מהמדע העברי. בשנת 1931 יונוביץ נסע להולנד וביוני 1932 הגיע לארצות הברית לחפש סיוע כספי לספריה המשפטית. דרכו לא צלחה ובסיועו של רב צעיר הוא קיבל עבודה באחד המכונים לחכמת ישראל בארצות הברית. הוא שב לאמסטרדם ולירושלים באמצע שנות ה-30, וניסה להתניע מחדש את הוצאת הספרים. הוא הפיץ שוב למכירה את "חכמי יוון" של תיאודור גומפרץ שהודפס בשנת 1931 והקים את החברה לתנ"ך ולתלמוד בסיוע מוסד הרב קוק. יוזמות אלו נקטעו ויונוביץ חזר לארצות הברית באוקטובר 1939. בשנת 1946 הוא שב לארץ ישראל, ובה נפטר ב-15 בינואר 1948.
חוף רופרט
חוף רופרט (באנגלית: Ruppert Coast) הוא חוף בארץ מרי בירד, במערב אנטארקטיקה.
חוף רופרט הוא החוף שבין נקודת ברנאן לבין כף ברקס. ובין חוף זונדרס שממערב לו, לבין חוף הובס שממזרח לו.
מקור השם
שמו של החוף ניתן לו על ידי אדמירל ריצ'רד בירד.
החוף נקרא על שם קולונל ג'ייקוב רופרט מניו יורק, שתמך במשלחת השנייה של בירד לחקר אנטארקטיקה (1935- 1933).
גילוי החוף
המשלחת של בירד בין השנים 1935 - 1933 עשתה את טיסת הסיור האווירי הראשון לאורך החוף הזה.
החוף מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית באמצעות סקרים על הקרקע ותצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1965–1959.
תחנת רוסקאיה
תחנת המחקר הסובייטית רוסקאיה נבנתה על חוף רופרט.
לקריאה נוספת
• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 194
• G. W. Grindley, D. C. Mildenhall A Mid-late Devonian Flora from the Ruppert Coast, Journal of the Royal Society of New Zealand, 1980, Vol. 10, No. 3, P 271
נחליאליים
נחליאליים (שם מדעי: Motacillidae) היא משפחת ציפורי שיר, בת 65 מינים ב־6 סוגים, כולל בין השאר הסוג נחליאלי, פיפיון. חלק מבני המשפחה נפוצים רק באזור האפרוטרופי, חלקם נפוצים באסיה, באירופה ובאפריקה וחלקם קוסמופוליטיים.
תיאור
גודל בני המשפחה נע בין 14 ל־17 ס"מ.הם בעלי צוואר קצר וזנב ארוך ובדרך כלל ללא דו-צורתיות זוויגית בגודל. הרגליים ארוכות, כהות ובעלות אצבעות וטופרים ארוכים, בעיקר האצבע האחורית, שיכולה להגיע עד ל־4 ס"מ. הסוג Macronyx הוא הגדול מבין סוגי המשפחה, ויכול להגיע עד ל־64 גרם, לעומת שאר סוגי המשפחה שמשקלם מגיע ל־31 גרם לכל היותר.
צבע הנוצות הוא לרוב חום, ומזכיר במידה מה את נוצותיהם של העפרוניים, אם כי קיימים גם צבעים אחרים. למשל, ה־Tmetothylacus tenellus הוא בעל נוצות זהובות בהירות. צבעים נפוצים נוספים הם אפור, שחור, לבן וצהוב.
מרבית בני המשפחה הם אוכלי חרקים ושוכני קרקע, לרוב בשטחים פתוחים. כמה מינים מעדיפים יערות, או שפת נחלים כמו נחליאלי זנבתן ואחרים.
כמעט כל הנחליאליים בונים את קינם על הקרקע ומטילים עד 6 ביצים בכל עונה.
נספרסו
נספרסו (באנגלית: Nespresso) היא חברה-בת של קונצרן נסטלה השווייצרי העולמי. החברה עוסקת בתחום הקפה ומשווקת מכונות קפה המכינות אספרסו מקפסולות קפה בטעמים שונים.
מכונות הקפה
לחברת נספרסו מגוון של מכונות קפה. מכונות אלה מיוצרות על ידי החברה השווייצרית Eugster / Frismag. במכונות שפיתחה נספרסו, המים מוחדרים לקפסולת האלומיניום בלחץ גבוה במיוחד (19 בר), בלחיצת כפתור. קיימים דגמים המיועדים להכנת אספרסו בלבד, ודגמים הכוללים מקציף חלב מובנה (כמו דגם לטיסימה +).
קפסולות הקפה
קפסולות נספרסו יקרות יותר מחומר הקפה הטחון שנמכר עבור מכונות הקיטור השונות. העלות לקפסולת נספרסו מקורית עשויה להגיע עד פי שלושה מהעלות של קפה טחון למכונת אספרסו רגילה.
כל קפסולה מכילה 5–6 גרם של קפה טחון, ממנו מופקת כוס אחת של קפה. הקפסולות המקוריות מיוצרות על ידי החברה ההולנדית Coffeeduck ומשווקות על ידי נספרסו באופן בלעדי. הקפסולות מופיעות בשני סטנדרטים, האחד מתאים למכונות נספרסו שיוצרו לפני אוקטובר 2010, והאחר עבור המכונות החדשות יותר. קפסולות הקפה מוצעות במגוון רחב של 23 תערובות קבועות, כאשר לכל תערובת צבע ייחודי בהתאם לטעמה. את הקפסולות ניתן לרכוש בחנויות החברה ברחבי העולם או באמצעות אתר האינטרנט שלה.
בשנת 2012 העלתה חברת נספרסו ישראל את מחירי הקפסולות, דבר שעורר זעם אצל חלק מלקוחותיה. בשנה זו פג תוקף הפטנט על קפסולות הנספרסו, וחברות רבות בישראל, כ"שטראוס עלית" ו"אספרסו קלאב", החלו להציע קפסולות קפה תואמות במחירים זולים יותר.
מבחר הקפסולות נחלק למספר משפחות: מדי שנה משווקת נספרסו גם מהדורות מוגבלות. אלה מוצגות לשוק פעמיים בשנה, בסתיו ובאביב.
השוק
בחודש אוגוסט 2010, דווח כי מכירות Nespresso גדלו בממוצע של 30 אחוזים בשנה במהלך עשר השנים האחרונות ויותר מ-20 מיליארדי קפסולות נמכרו מאז שנת 2000. נספרסו דיווחה על מכירות שנתיות של 3 מיליארד פרנק שווייצרי בשנת 2011, גידול של 20% במהלך שנת הכספים.
החברה מציעה גם קו מוצרים משלים תחת אותו מותג, כגון כוסות ותחתיות.
הליכים משפטיים
בדצמבר 2014 הגישה חברת נספרסו יחד עם ענקית המזון נסטלה, תביעה בבית המשפט המחוזי בתל אביב נגד חברת אספרסו קלאב בטענה להפרת זכויות יוצרים, הפרת סימן מסחר, תחרות בלתי הוגנת וגרימת נזק למוניטין של החברה. התביעה הוגשה כנגד אספרסו קלאב בשל כפיל של ג'ורג' קלוני שהופיע בפרסומת טלוויזיונית של החברה. בית המשפט דחה את טענותיה של חברת נספרסו במלואן וקיבל את טענותיה של אספרסו קלאב, כי החברה לא הפרה כל סמל מסחרי של נספרסו. כמו כן בית המשפט חייב אותה בהוצאות משפט בסך 110,070 ש"ח. נספרסו הגישה ערעור לבית המשפט העליון בבקשה לבטל את החלטת בית המשפט המחוזי ובתגובה חברת אספרסו קלאב הגישה ערעור שכנגד ביחס לסכום ההוצאות שקבע בית המשפט המחוזי. בית המשפט העליון דחה את הערעורים.
בקיץ 2019 הוגשה תובענה ייצוגית כנגד נספרסו בטענה שמוצרי הקפסולות של החברה יקרות יותר מבמדינות אחרות, ומאחר שנספרסו היא מונופול בתחום הקפסולות בישראל, החברה עברה על החוק בכך שמכרה את הקפסולות במחיר מופרז.
STS-56
STS-56 הייתה המשימה ה-16 של הדיסקברי וה-54 בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א ששוגרה ב-8 באפריל 1993 ונמשכה קרוב לתשעה ימים. המשימה התרכזה במחקרים בתחום חקר כדור הארץ והשמש.
תיאור המשימה
מעבורת החלל דיסקברי שוגרה מכן שיגור 39B במרכז החלל קנדי ב-8 באפריל 1993. המטען הראשי הייתה מערכת Atmospheric Laboratory for Applications and Science-2 (ATLAS-2) שהייתה מיועדת לחקר אטמוספירה. ב-11 באפריל היה שימוש בקנדארם לשחרור מערכת SPARTAN-201. בעזרת מערכת זו היה ניתן לבצע חקר רוח השמש עטרה של השמש. המערכת הוחזרה לתא המטען ב-13 באפריל. בנוסף לכך בוצעו מחקרים נוספים בתחום הרפואה והשפעת חוסר משקל על תפקוד חברי הצוות.
במהלך הטיסה בוצע שיחת רדיו עם צוות שהיה בתחנת החלל מיר.
המעבורת נחתה במסלול נחיתה מס' 33 במרכז החלל קנדי ב-17 באפריל.
חנן בן יגדליהו
חנן בן יגדליהו הוא דמות מקראית המוזכרת בתנ"ך פעם אחת בלבד, בספר ירמיה. על פי המתואר במקרא, לבניו של חנן הייתה לשכה בבית המקדש אשר שכנה ליד לשכות השרים, ומעל ללשכת מעשיהו בן שלֻם שומר הסף. הרקע לאזכור המקום בספר הוא שירמיהו מביא אל לשכת בניו של חנן את בני בית רכב, ומבקש מהם לשתות יין.
מכינוי של חנן כאיש האלוהים מסבירים הפרשנים המסורתיים שהוא כנראה היה נביא. גם במחקר מקובל לומר שזהו כינוי לנביא.
העדות על מיקומה המדויק של לשכת בניו של חנן משמשת כנקודת מחלוקת עבור חלק מן החוקרים. יחד עם מספר מקומות נוספים במקדש, היא מציינת בדיוק רב ובפירוט את מיקומם של אתרים שונים במקדש. יש בקרב החוקרים רבים שמוצאים בציון המקומות הגאוגרפיים עדות למהימנותם של הכתובים, אחרים רואים בכך סימן של תיחכום ספרותי של מחברי סיפורים בדיוניים.
מקור השם
השם חנן שכיח בחומר האפיגרפי בעברית, בפיניקית ובארמית. השם מופיע גם באוסטרקון מאותה תקופה. אולם בכל מקום שהוא בא קיים ספר אם יש לקרוא חָנָן או חָנֻן (בכתבי היתדות כתוב Khanunu). השם חנן נמצא גם בתעודות שבכתבי היתדות מארץ אשור ומניפור. השם הוא קיצורו של שם תאופורי המורכב בשם אלוהות כמו חננאל, חניאל או אלחנן.
וילהלם בוש
ביוגרפיה
נטייתו המקורית הייתה ציורי שמן, אך במהרה גילה כישרון גדול לאיורי קריקטורות, שאותן ליווה בחרוזים שנונים ומבדחים. כישרונו זה הביא אותו בגיל 27 להשתתף בקביעות בשבועון היתולי בשם Fliegende Blätter. מדי שבוע היה שולח למערכת העיתון את איוריו המשעשעים, מלווים בחרוזים עוקצניים ולגלגניים, אינו נרתע מביקורת חברתית ומשחיטת פרות קדושות.
יצירתו
סיפורו המפורסם ביותר של בוש, מקס ומוריץ, פורסם אף הוא בהמשכים באותו שבועון. הסיפור, רווי הומור שחור, מתאר בחרוזים מלווים באיורים מבדחים את תעלוליהם של צמד נערים מרושעים המתעללים בבני כפרם. הסיפור הופיע כספר לראשונה בשנת 1865, תורגם מאז לשפות רבות והפך פופולרי ברחבי העולם כולו.
פרט למקס ומוריץ, פרסם בוש עוד חרוזים מאוירים באותו שבועון בסגנון דומה.
בוש כתב גם מספר פואמות בסגנון דומה לסיפוריו המאוירים, אך בערוב ימיו התמקד בכתיבת שירים נטולי איורים ובעלי נימה רגשנית ונוגה יותר. כמו כן צייר בוש למעלה מאלף ציורי שמן שנמכרו רק לאחר מותו.
בוש מת בהרי הרץ בשנת 1908.
וולפגנג פרומל
וולפגנג פרומל (בגרמנית: Wolfgang Frommel; 1902, קרלסרוהה – 1986), היה סופר וחסיד אומות העולם מגרמניה.
קורות חיים
פרומל נולד במשפחה פרוטסטנטית דתית. הוא למד בהיידלברג לימודים גרמניים, פדגוגיה ותאולוגיה. בין רעיו ללימודים היו היסטוריון האמנות וילהלם פרנגר והעיתונאי ופעיל ה-SPD תאודור האובך. הוא ייסד עם חבריו קבוצת סטודנטים סוציאליסטים. בתקופה זו התוודע לכתביו של המשורר שטפן גאורגה ועוצבה חברותו עם פרסי גוטהיין. עוד למד פרומל בוורטהיים על מיין שבבאדן-וירטמברג. בשנת 1932 פרסם ספר נגד הנאציזם בשם "ההומניזם השלישי" (Der Dritte Humanismus) וב-1933 הגיש תוכניות ברשתות רדיו בדרום גרמניה ובברלין. בתוכניתו הייתה פינה בשם "הטוב ביותר באומה" (Die Besten der Nation) ובין אורחיו בפינה זו היו יהודים בשמות בדויים. המהדורה השלישית של ספרו, שנועדה להופיע בשנת 1935, הוחרמה על ידי הנאצים ופעילותו ברדיו הופסקה. בתקופה זו של ראשית שלטון הנאצים חי במשך כשנה בביתה של משפחה יהודית בברלין. ב-1936 עבר לבזל, משם לפירנצה ומשם לפריז.
בתקופת מלחמת העולם השנייה
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, שהה פרומל בהולנד ולא יכול היה לחזור לפריז. בתקופת שהותו בהולנד היה חברו של הצייר מקס בקמן. כמו כן היה מעורב במאמצים להצלת יהודים באמסטרדם. בין היתר סייע בהצלתם של ילדים יהודים מבית יתומים שהפעילו קווייקרים אנגלים, בית יתומים שהגרמנים הכובשים השתלטו עליו. בין היתר הציל פרומל את הילד היהודי קלאוס ויקטור בוק, בכך שהעבירו למסתור אל האחים יאן וכריס דקר (Jan and Chris Dekker). אלה העבירוהו לאמם, גברת דקר-מאטהויס (Dekker-Maathuis), בברגן שבצפון הולנד. עד שחרור הולנד דאג פרומל לבוק, שעבר בין מספר מקומות מסתור.
כמו כן הסתיר פרומל יהודים בביתו, בהם שני אחים וילד יהודי שהיה חולה בסכיזופרניה. פרומל מצא מסתור גם לסופר ההולנדי היהודי ויקטור ואן פריסלנד (Victor van Vriesland) ולאמן והמשורר בורי-וונגטשובסקי (Buri-Wongtschowski), אותו הכיר פרומל עוד בגרמניה.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה חי פרומל בהולנד, פרסם סיפורים בשמות בדויים ויסד את כתב העת הספרותי Castrum Peregrini.
בשנת 1973 הכיר יד ושם בוולפגנג פרומל בתור חסיד אומות העולם.
100,000
מאה אלף (100,000) הוא מספר טבעי השווה ל-\ 10^5.
בניגוד לחזקות קודמות של 10 (עשר, מאה, אלף, רבבה) ולחזקה הבאה של 10 (מיליון), למספר 100,000 אין שם ייחודי בעברית, ושמו נוצר מהרכבה של המספרים מאה ואלף, כמקובל בשמות מספרים. גם בשפות נוספות, כגון אנגלית, אין למספר זה שם ייחודי, אך בחלק ניכר מהשפות המדוברות במזרח אסיה יש לו שם ייחודי - בהינדי בבנגלית ובגוג'ראטית, למשל, הוא קרוי לאק. יש למספר שם גם בתאית, לאו ווייטנאמית. בהולנדית המספר נקרא ton.
גם ברשימת התחיליות במערכת היחידות הבינלאומית אין תחילית מיוחדת ל-100,000, אף שיש תחיליות לחזקות קודמות של 10 (דקה, הקטו ופיקו), ולחזקה הבאה (מגה).
חנא סניורה
חנא סִניורה (בערבית: حنا السنيورة, תעתיק מדויק: חנא אלסניורה, נולד ב-6 בנובמבר 1937) הוא פוליטיקאי ואיש עסקים ערבי ירושלמי, בן לעדה הנוצרית.
ביוגרפיה
חנא סניורה נולד בירושלים ב-6 בנובמבר 1937, למשפחה שהייתה מהמבוססות והמכובדות במשפחות הערביות בירושלים, בילדותו התגורר בשכונת בקעה במערב ירושלים. בבעלות המשפחה היו מספר עסקים, ביניהם בתי מרקחת בעיר העתיקה ו"אטליז סיניורה", שרבים מלקוחותיו בתקופת המנדט היו יהודים. בשנת 1969 השלים סניורה את השכלתו האקדמית בתחום הרוקחות בהודו והחל לעבוד במקצוע בירושלים, בבית המרקחת של המשפחה בשער שכם. ב-1974 נקרא לנהל את העיתון המזרח ירושלמי "אל-פג'ר" (השחר), לאחר העלמות המו"ל יוסוף נאסר בן דודו. תחילה לא אישרו משרד הביטחון ומשרד הפנים את מינויו של סניורה כמו"ל העיתון, תחילה בטענה שלא נרשם כחוק כעורך, ואחר כך בטענה שמכר תרופות ללא אישור כשהיה רוקח. לאחר שהגיש עתירה לבג"ץ באמצעות עורכת הדין פליציה לנגר, התירו שלטונות ישראל את יציאת העיתון. ב-1977 הודיע סניורה שיוציא שבועון בעברית "שיהיה מיועד לציבור הישראלי", בו יפרסמו מאמרים של כותבים יהודים וערבים. השבועון יצא במשך תקופה קצרה בעריכת זיאד אבו זיאד ונסגר מסיבות כלכליות.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 אימץ "אל-פג'ר", בעריכת סניורה, את הקו המדיני של תנועת הפת"ח והיה לנציג בלתי רשמי של הארגון בירושלים. סניורה הציג קו מתון וקרא לפשרה טריטוריאלית על בסיסי קווי 1967. ב-1985 היה בין הנציגים המקומיים שמדינת ישראל הסכימה לשתף במשלחת ירדנית-פלסטינית למשא ומתן מדיני בחסות ארצות הברית. בדצמבר 1985 השתתף במשחק סימולציה על עתיד המשא ומתן שארגן שר החוץ לשעבר אבא אבן. בתקופה זו נהגו פוליטיקאים ודיפלומטים זרים להיפגש עם סניורה, כנציג אש"ף בירושלים. בין השאר נפגש עם ראש-ממשלת בריטניה, מרגרט תאצ'ר, בעת ביקורה בישראל במאי 1986., שר החוץ של צרפת רולאן דומא ועם שר החוץ של גרמניה המערבית, הנס-דיטריך גנשר. באפריל 1986 השתתף בכנס שלום במלון "פארק" בחברון, בו השתתפו חברי הכנסת יוסי שריד, שולמית אלוני ואורי אבנרי. בדרכם לכנס הקימו מתנחלים מקריית ארבע וחברון מחסומי אבנים ותקפו אותם. אלוף פיקוד המרכז, אהוד ברק, הגיע למקום וחילץ אותם.
לקראת הבחירות המוניציפליות ב-1988 הודיע סניורה שיציג את מועמדותו בבחירות לעיריית ירושלים, ותמך ברעיון שירושלים תישאר עיר מאוחדת, כבירה משותפת של מדינת פלסטין במזרח ירושלים ומדינת ישראל במערב ירושלים. לא יושמו הגבלות על תנועת בני אדם וטובין בין חלקי העיר, ותושבי מזרח ירושלים היהודים יקבלו אזרחות של פלסטין כפי שיש לאזרחים הערבים בישראל, עם שוויון זכויות מלא. בתגובה יזמה סיעת התחיה בכנסת הצעת חוק שתחייב מועמדים בבחירות המוניציפליות להישבע אמונים למדינת ישראל, והוא החליט לא להשתתף בבחירות. ביוני 1988 קיבל סניורה מהאפיפיור יוחנן פאולוס השני את פרס יונת הזהב למען השלום, במשותף עם חבר הכנסת ויקטור שם-טוב. ב-1991, לקראת ועידת מדריד, קרא לקיים בחירות בשטחים, כך שתוכל להיבחר הנהגה מקומית למשא ומתן.
ב-2003 היה סניורה בין יוזמי רדיו כל השלום (אנגלית: All for peace; כהמשך לתחנת קול השלום של אייבי נתן), שהוקם כיוזמה משותפת של הארגון הפלסטיני בילאדי והמרכז היהודי-ערבי לשלום בגבעת חביבה. סניורה, יחד עם פעילי שלום ישראלים, עמדו מאחורי היוזמה לפתיחתה של התחנה. תחנת הרדיו משדרת 24 שעות ביממה בשלוש שפות: עברית, ערבית ואנגלית באינטרנט מוזיקה, חדשות ואקטואליה מאולפנים ברמאללה ובירושלים אל מדינות המזרח התיכון. עד שנת 2011 שידרה התחנה בתדר 107.2 FM, שידורים שנקלטו בישראל וברשות הפלסטינית, וזאת על מנת להניע דו-שיח דו-צדדי, ישראל-פלסטיני. משטרת ישראל ומשרד התקשורת הפסיקו את שידורי התחנה בטענה שהם משודרים באופן פיראטי. מנהלי הרדיו טענו שהמשדרים שלהם, המצויים בשטחי הרשות הפלסטינית, אינם כפופים לחוק הישראלי כי אם לזה הפלסטיני, ולכן אין למשרד התקשורת סמכות לסגור אותו.
עמדותיו
סניורה הציג באופן עקבי עמדה מתונה ביחס להסכסוך הישראלי-פלסטיני, והיה לאחד הפלסטינים הראשונים בשטחים שיצרו קשרים עם פעילי שלום ישראלים. בין השאר השתתף, החל משנות ה-70 של המאה ה-20, בכנסים ומפגשים לשלום ושיתוף פעולה שערך המגזין New Outlook.
בדצמבר 1983, ארגן ופרסם, יחד עם אישיים אחרים בגדה, הודעת גינוי נגד הפיגוע באוטובוס בקו 18 בירושלים.
במרץ 1988 השתתף במפגש ישראלי-פלסטיני בבריסל, בו השתתפו מהצד הישראלי חברי כנסת ופעילי שלום ובהם אבא אבן, אורה נמיר, חיים צדוק, אהרן יריב וצלי רשף. בכינוס הציג תוכנית שלום הכוללת הכרה הדדית בין ישראל ואש"ף והקמת מדינה פלסטינית מפורזת בקווי 1967. לפי דיווחים בעיתונות הישראלית אף נפגש בחשאי עם ראש הממשלה יצחק שמיר כדי להציג את התוכנית..
בעת האינתיפאדה הראשונה לימד באוניברסיטת ביר זית. הוא צידד במאבק לא אלים נגד ישראל וקרא לתושבים הפלסטינים לא לעבוד בישראל ולא לשלם מיסים לממשלת ישראל, וכן להחרים מוצרים המיוצרים בישראל, עד שישראל תכיר בזכויותיהם.
עונת 2013/2014 בליגת העל הרוסית בכדורגל
עונת 2013/2014 בליגת העל הרוסית היא העונה ה-22 של ליגת העל הרוסית מאז הקמתה ב-1992 והיא ליגת הכדורגל הבכירה ביותר ברוסיה. זו העונה הרביעית שנערכת במתכונת "סתיו-אביב", העונה החלה ב-14 ביולי 2013 והסתיימה ב-15 במאי 2014, חודש לפני פתיחת אליפות העולם בכדורגל שנערכה בברזיל.
צסק"א זכתה באליפות רוסיה בפעם השנייה ברציפות ובפעם החמישית בתולדותיה והגיעה להישג של 10 ניצחונות רצופים (מהמחזור ה-21 ועד למחזור ה-30).
מבנה
הקבוצות שסיימו במקומות 15 ו-16 מודחות לליגת המשנה. הקבוצות שסיימו במקומות 13 ו-14 מתחרות בפלייאוף הישרדות מול הקבוצות ממקום 3 ו-4 של ליגת הכדורגל הלאומית. מנצחות הפלייאוף מעפילות לליגת העל.
הסופר קאפ הרוסי
משחק הסופר קאפ הרוסי 2013 הפגיש בין אלופת רוסיה 2012/2013 ומחזיקת הגביע הרוסי בכדורגל 2012/2013 צסק"א מוסקבה וסגנית האלופה זניט סנקט פטרבורג. המשחק נערך ב-13 ביולי 2013.
הטורניר סימן את פתיחת עונת 2013/2014 וזכתה בו צסק"א מוסקבה לאחר שגברה על יריבתה בתוצאה 0:3.
מלכי השערים
הערה: נתונים בסוגריים מתייחסים לשערים שהובקעו באמצעות בעיטת עונשין
המהפכה המסחרית
המהפכה המסחרית באירופה הייתה התרחבות גדולה של המסחר, שהחלה במאה ה-11 ונמשכה עד הופעת המהפכה התעשייתית באמצע המאה ה-18.
החל ממסעי הצלב, גילו האירופים מחדש את הסחר בתבלינים, במשי ובמוצרים אחרים נדירים באירופה. התפתחות זו יצרה רצון חדש למסחר, והמסחר התרחב במחצית השנייה של ימי הביניים. מדינות אירופיות חדשות, במסעות של גילוי, חיפשו נתיבי מסחר חלופיים במאות ה-15 וה-16, שאיפשרו למעצמות האירופיות לבנות רשתות סחר בינלאומיות גדולות ומרובות. המהפכה המסחרית מתבטאת בגידול במסחר הכללי ובצמיחת שירותים פיננסיים כגון בנקאות, ביטוח והשקעות.
תופעת לוואי נוספת הייתה התפתחות הערים כמרכזי מסחר, התחזקותן ויצירת בריתות, דוגמת ברית ערי הנזה.
ג'ק למברט
ג'ון "ג'ק" למברט (באנגלית: John "Jack" Lambert; 22 במאי 1902, גריסבורו, יורקשייר - 7 בדצמבר 1940) היה כדורגלן אנגלי.
קריירה
למברט היה חלוץ מרכזי חסון, ובתחילת דרכו הוא נדחה על ידי שפילד ונסדיי לאחר משחק מבחן, ולפיכך החל את הקריירה שלו ברותרהאם קאונטי ב-1922. בתוך זמן קצר הוא עבר ללידס יונייטד, אך בשלוש עונותיו באלנד רואד לא זכה להצלחה רבה. הוא התפרסם לאחר שהחל להבקיע שערים רבים במדי המועדון דונקסטר רוברס, אליו הצטרף בינואר 1925. למברט משך את תשומת לבו של הרברט צ'פמן, מאמנו של המועדון האדרספילד טאון ממערב יורקשייר; כאשר צ'פמן התמנה לתפקיד המאמן של ארסנל הוא היה זקוק לחלוץ מרכזי טוב, וביוני 1926 החליט להחתים את למברט תמורת 2,000£.
למברט כבר היה בן 30 והשתתף בפחות משחקים (ארני קולמן הוביל את התקפת ארסנל לאורך רוב עונת 1932/1933), והוא הודח מההרכב סופית בעקבות החתמתו של ג'ימי דאן בספטמבר 1933; משחקו האחרון בארסנל היה נגד וסט ברומיץ' אלביון ב-13 בספטמבר 1933, והוא הועבר לפולהאם באוקטובר שלאחר מכן. למברט השתתף ב-161 משחקים במדי ארסנל, והבקיע בהם 109 שערים. למרות יחס השערים למשחק הגבוה של למברט הוא מעולם לא זומן לנבחרת אנגליה.
למברט שיחק בפולהאם במשך שתי עונות ופרש מכדורגל ב-1935. ב-1936 הוא החל לאמן את מועדון הכדורגל מרגייט, שבאותה תקופה היה "מועדון בת" של ארסנל, וחזר לארסנל כמאמן קבוצת המילואים ב-1938. הוא מת בתאונת דרכים שהתרחשה ברובע אנפילד שבלונדון ב-7 בדצמבר 1940.
Echoes of Silence
Echoes of Silence הוא המיקסטייפ השלישי של הזמר הקנדי דה ויקנד. המיקסטייפ יצא לאור ב-21 בדצמבר 2011. המיקסטייפ הוא החלק האחרון באלבום האוסף Trilogy.
פליקס סבר
פליקס סבר (בצרפתית: Félix Savart; 30 ביוני 1791 - 16 במרץ 1841) היה פיזיקאי ומתמטיקאי צרפתי הידוע בעיקר בשל חוק ביו-סבר של האלקטרומגנטיות, אותו הוא גילה יחד עם שותפו ז'אן-בטיסט ביו. תחום העניין העיקרי שלו היה אקוסטיקה וחקר תורת התנודות. עניין מיוחד בכינור הוביל אותו ליצור מודל טרפז ניסויי.
על שמו נקראת יחידת המדידה סבר לרווח מוזיקלי, ועל שמו נקרא גלגל-סבר - התקן בו הוא השתמש בעת חקירת טווח השמיעה האנושית.
יעקב מן
הרב יעקב משה מן (1849 - ט' בטבת תרס"ט ינואר 1909) היה מראשוני בוני ירושלים החדשה.
ביוגרפיה
נולד ברוסיה למשה לייב פרידלנד וללאה לבית ריזיס, נצר למשפחה שעלתה בעליית תלמידי הגר"א.
הרב מן סירב לבקשת הרב שמואל סלנט לשבת כדיין בבית הדין של ירושלים. הוא טען שדיינים ישנם רבים ומשום כך, העדיף לבנות את העיר ולהתפרנס כקבלן בניין. היה זה בתקופה שבה התפרסמו בעיתונות כתבות הפונות ליהודים לעסוק בבניין הארץ.
אחת העבודות הראשונות שלו הייתה חציבת חלון בקיר המערה בקבר שמעון הצדיק, כדי לשפר את האוורור של המקום. עבודתו הראשונה כמשגיח בנייה הייתה בשכונת משכנות ישראל, ובהמשך שימש כמשגיח הראשי על הבניה בשכונת מזכרת משה. מאוחר יותר שימש כקבלן ועסק בבניית שכונות ובתים בירושלים. בדרך כלל בחר הרב מן להעסיק יהודים בעבודות הבניה שלו. הרב מן גם הכשיר צעירים ירושלמיים בבנייה וסיתות.
כאשר העולים מתימן התקשו למצוא תעסוקה, ובקשו להתחיל לעסוק בחקלאות, העמיד לרשותם הרב מן בשנת תרנ"ה (1895), קרקע חקלאית ב"רמה" הסמוכה לקבר שמואל הנביא, שנודעה גם בשם נחלת ישראל. יהודים אחרים בירושלים חששו לעבוד שם. התימנים עיבדו שם את הקרקע במהלך השבוע, ובסופו היו חוזרים לנשיהם ובניהם בירושלים. כעבור שנה התימנים נטשו את המקום, לאחר פגיעות חוזרות ונשנות מצד ערביי הסביבה שהרסו את הנחלות המעובדות.
ר' יעקב מן נישא לחשא לבית חשין בתו של רבי יצחק חשין מעסקני הציבור בירושלים ומנהל בית החולים ביקור חולים ונין ונכד למייסדי היישוב הישן תלמידי הגר"א. בין בניו נמנים הרב חיים מן, ראש המלמדים בתלמוד תורה של ישיבת עץ חיים ויצחק דוד מן, תעשיין וחבר מועצת עיריית ירושלים, שעל שמו קרוי רחוב בשכונת גבעת מרדכי.
מן סבל ממחלת לב, וטופל על ידי הד"ר משה וולך. הוא נפטר בבית החולים שערי צדק בליל שבת בחצות של תשעה בטבת תרס"ט.
חוק דרסי
חוק דָרְסִי הוא חוק בהידרודינמיקה ובהידרולוגיה אודות זרימת נוזל במצע נקבובי, המתאר קשר בין ספיקת המים במצע נקבובי לבין גרדיאנט העומד והמוליכות ההידראולית של המצע.
החוק התגלה לראשונה על ידי המהנדס הצרפתי אנרי דרסי (Darcy) בשנים 1855-1856, שעסק בפתרון בעיות סינון מים. בדומה לחוקים אחרים בפיזיקה (למשל חוק אוהם, חוק הדיפוזיה של פיק וכדומה) חוק דרסי הוא חוק שטף הקושר את גרדיאנט העומדים לשטף המים באמצעות קבוע (במקרה זה המוליכות ההידראולית).
חוק גודווין
חוק גודווין (מאנגלית: Godwin's law, ידוע גם כחוק גודווין להקבלות נאציות) הוא חוק הומוריסטי בתרבות האינטרנט, הקובע כי:
שכלול של החוק, שהתקבל כמסורת בקבוצות דיון, בפורומים ובאתרים אחרים המאפשרים דיון או פורום מקוון, קובע כי בכל פעם שהקבלה כזו מתרחשת, הדיון מסתיים, וכל מי שהזכיר את הנאצים הפסיד אוטומטית בדיון שהתרחש. כפי שניתן להבין מניסוחו במקור, החוק אינו פוסל הקבלות ואזכורים לנאציזם, ורק קובע את ההסתברות להתרחשותם.
הפיגוע בקדומים
הפיגוע בקדומים היה פיגוע התאבדות שאירע ב-30 במרץ 2006 בקרבת ההתיישבות קדומים שבשומרון. בפיגוע נרצחו ארבעה אזרחים ישראלים.
חוק גודווין
מקור
חוק גודווין נקרא על שם מייק גודווין, שהיה היועץ המשפטי של קרן החזית האלקטרונית בשנות ה־90 המוקדמות של המאה ה־20, כשהחוק פרץ לראשונה אל דפי האינטרנט. ריצ'רד סקסטון טוען שהחוק הוא שכתוב של גרסתו שלו מ־16 באוקטובר 1989:
הפיגוע בקדומים
הארגון גדודי חללי אלאקצא נטל אחריות לפיגוע.
חוק גודווין
מקור
אולם יש הרואים הבדל בין דברי סקסטון שהטענה הופכת את הדיון ל'ישן' לבין חוק גודווין שהשוואה או הקבלה כזו משמעה שהדיון הסתיים.
הפיגוע בקדומים
הפיגוע
ביום חמישי, 30 במרץ 2006, בסביבות השעה 21:35, אספו בני הזוג הלנה ורפי הלוי, שנסעו במכוניתם מפתח תקווה לקדומים, שלושה טרמפיסטים בצומת קרני שומרון: שקד לסקר שחזר מחוג קפוארה, רעות פלדמן, ששירתה כבת-שירות בקדומים ועוד מחבל ערבי שהיה לבוש בגדים שחורים וקוצים בשיער. כעבור עשר דקות של נסיעה, בכניסה לקדומים, בשעה 21:45, פוצץ המחבל את חומר הנפץ שעל גופו. כל היושבים ברכב, נרצחו.
חוק גודווין
מקור
אנשים רבים הרחיבו את משמעותו של חוק גודווין כך שכל שימוש בנאצים כטקטיקת ויכוח (בכל ויכוח שאינו קשור ישירות למלחמת העולם השנייה או לשואה), גורם להפסד מיידי ואוטומטי בוויכוח, פשוט מכיוון שטבעם של האירועים הללו הוא כזה שכל השוואה שלהם לאירוע שחשיבותו פחותה מרצח־עם או השמדה היא פסולה וחסרת טעם.
בנוסף ניתן לומר שהחוק הוא ביטוי לתופעה רחבה יותר של דמוניזציה כאשר בהיעדר טיעונים ענייניים נעשית השוואה בין נושא הדיון או היריב לבין דמות המגלמת את הרוע בעיני הטוען. לפני מלחמת העולם השנייה, הדוגמה הנפוצה לכך הייתה בתחום הדת - השוואה עם השטן (מכאן שם התופעה) ועם עבודה זרה. כיום ישנן הרחבות מהחוק שחלות על דמויות כמו סטלין ואף "מעריץ לא אמיתי" בפורומים של מעריצים.
מעניין שהשימוש בחוק גודווין נעשה היום גם מחוץ לפורומים האינטרנטיים למיניהם ועובר לחיים האמיתיים. בהיבט זה החוק מהווה ביטוי לעוצמת השיח הווירטואלי בחיי היומיום שלנו.
התנגדות לחוק וטיעוני נגד
טיעון נגדי נפוץ לחוק גודווין הוא שמדי פעם השימוש בהיטלר או בנאצים מתאים על מנת להבהיר נקודה מסוימת. למשל, אם אדם כלשהו מתווכח על טיבו של מנהיג מסוים, ואז טוען משהו בסגנון: "הוא מנהיג מצוין, ראו למשל איך הוא הבריא את הכלכלה", אדם אחר עשוי לטעון ש"רק משום שהוא הבריא את הכלכלה לא עושה אותו למנהיג טוב. אפילו היטלר הבריא את כלכלת גרמניה". רבים יראו הקבלה זו כהגיונית וקבילה לחלוטין. השימוש בהיטלר נעשה משום שהוא נחשב למנהיג ידוע בקנה מידה עולמי, והשימוש בו כדוגמה לא מצריך הסבר נוסף. כולם, פחות או יותר, ידעו בדיוק למה התכוון הכותב בהביאו את הדוגמה הזו.
לעומת זאת, אחרים טוענים שחוק גודווין תקף גם עבור התרחיש שתואר מעלה, מכיוון שהוא פונה באורח בלתי נמנע לרגשות הקוראים, וכן משום שהוא מכיל שימוש מרומז בטיעון אד הומינם (לגופו של אדם) כלפי נשוא ההשוואה, וזוהי שגיאה לוגית קלאסית. המונח היטלר מכיל קונוטציות שליליות רבות הקשורות אליו מכדי שיוכל לשמש ככלי להשוואה בין נושאים שאינם עוסקים בדיקטטורים אכזריים.
התשובה של גודווין לטיעון זה היא שאכן התייחסות או השוואה להיטלר או לנאצים עשויה להתאים במקרים מסוימים. דווקא בגלל זה גודווין טוען שיש להימנע משימוש יתר בהשוואות כאלו. לטענתו, הימנעות משימוש יתר כזה, היא הדרך להבטיח שכאשר השוואות לגיטימיות אכן יעשו, לא תהיה להן השפעה רגשית על הקוראים.
כמו כן החוק אינו מיועד לדיונים אמיתיים על הנאצים או על הנושאים הקשורים בהם אלא כאמור להאשמות חסרות שחר או השוואות פוגעניות במהלך הדיונים. לפיכך נראה שהטענה שחוק גודווין "סותם פיות" ומצנזר דיונים מהווה יותר אי הבנת כוונתו של גודווין. הוא עצמו לא פוסל השוואות עם הנאצים כאשר אלו נעשות בקשר לאירועים המתרחשים גם היום (טבח עם וכדומה).
עברנו את פרעה
"עברנו את פרעה" הוא מיני אלבום שהוציא הזמר מאיר אריאל בשנת 1990, ושמו של שיר הנושא מתוך המיני-אלבום. מאז שיצא המיני-אלבום על גבי תקליט שדרים הוא מעולם לא יצא על גבי תקליטור והפך לנכס אספנים.