cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תוכנית דג הפוגו
רקע
בשנת 1920, שלחו היפנים כוחות לאזור מזרח סיביר במטרה לסייע לצבא הלבן. שם, נתקלו היפנים לראשונה בספר הפרוטוקולים של זקני ציון וזה הפך לאחד הספרים הנפוצים בצבא היפני. הפצת הספר היוותה את ניצניה של האנטישמיות ביפן. הספר ותפיסתו קודמו בידי בכירים בממשל ובצבא היפנים ובראשם סגני האלופים נוריהירו יאסואה וקורשיגה אינוזוקא. הן יאסואה והן אינזוקא נבחרו כמומחים לענייני יהודים ויעצו לממשל היפני כיצד לנהוג עם אלפי הגולים היהודים. בשנת 1924, תרגם נוריהוירו יאסואה את הפרוטוקולים ליפנית והוא זכה לפופולריות עצומה. יאסואה ואינזוקא יחסו כוח כמעט קסום ליהודים ואינזוקא אף פרסם מאמר בו כתב: "ליפן נשקפת סכנה גדולה מפני היהודים אלא שהסכנה הזו מקדמת דנא - מימיהם של מרקו פולו וקולומבוס" (שלדעתו היו אף הם יהודים). אולם הוא סייג עצמו ואמר כי אם יפן תדע לנהוג בתבונה עם היהודים היא תפיק מכך תועלת רבה.
באביב שנת 1926, הוחלט לשלוח את סגן האלוף יאסואה לארץ ישראל מטעם משרד החוץ היפני במטרה לבחון את התרבות היהודית. יאסואה הגיע ארצה בדצמבר של אותה השנה. בשליחות זו, נפגש בין היתר עם מנהיגי היישוב העברי דוד בן-גוריון וחיים ויצמן. נוהריהירו התעניין במיוחד בקיבוץ, מכיוון שלדעתו הייתה זו שיטה יעילה ליסוד קולוניות וטען שרצוי שזו תאומץ על ידי הממשל היפני. חברי המשלחת חזרו ללא עדות לקונספירציה היהודית.
התוכנית
בשנת 1934, עקב רדיפת היהודים מצד המשטר הנאצי, הוצע על ידי מטסואוקה יוסוקה ואיוקאווה יושיסוקה (נשיא חברת מסילת הברזל הדרום-מנצ'ורית ויו"ר האיגוד לתעשיות הכבדות במנצ'וריה בהתאמה) ליישב יהודים גרמנים נרדפים בשטחים הסינים הכבושים (בעיקר מנצ'וריה ושאנגחאי). נטען שהדבר ישפר את הכלכלה היפנית, ימשוך משקיעים יהודים וישפר את מעמדה של יפן מול ארצות הברית. תחילה תוכנן ליישב חמישים אלף יהודים ומאוחר יותר המספר גדל למאות אלפים ואף מיליון יהודים ולצרפם לקהילות היהודיות הקיימות והמשגשגות ממילא באזורים הללו. בדצמבר 1938 התוכנית גובשה סופית וכללה פירוט רב. התוכנית אושרה על ידי הדרג הבכיר (שר האוצר, ראש הממשלה, מפקד הכוחות הימיים, מפקד הכוחות היבשתיים ושר החוץ). נוסף על כך, התוכנית כללה הענקת חופש דתי ותרבותי מלא ליהודים באזור. בשנת 1939 התוכנית בוטלה באופן סופי עקב מספר סיבות, בהן מעבר ברית המועצות לצד בעלות הברית אשר מנעה העברה של יהודים מאירופה לסין, הקרירות היחסית שנוצרה בממשל היפני מקשר עם גולים יהודים, ובעיקר התחזקות הברית עם גרמניה הנאצית אשר מתוקף האידאולוגיה שלה אסרה על הדבר.
תבלין
תבלין הוא חומר המוסף למזון לשם שיפור טעמו, בדרך כלל בכמויות קטנות יחסית לשאר מרכיבי המנה. התבלינים מיוצרים בדרך כלל מצמחי תבלין. הם יכולים להיות מופקים מפרי, מזרע, משורש או מקליפה של צמח, לרוב לאחר תהליך של ייבוש, כתישה ועוד. צמחים המשמשים כתבלין ללא כל עיבוד קרויים עשבי תיבול. יש גם תבלינים המיוצרים באופן מלאכותי והם קרויים חומרי טעם וריח. אין לבלבל את המושג תבלין עם מושג קונדימנט הכולל גם את הרטבים המוכנים שמוגשים לצד האוכל.
צמחי תבלין רבים משמשים גם לבישום. לכמה מהתבלינים תכונות המסייעות בשימור המזון. בתבלינים בעלי טעם דומיננטי נעשה שימוש לעיתים גם כדי לטשטש טעם של תחילת ריקבון במאכל. בייחוד בתקופות שבהן הייתה בעיה בשימור וקירור מזון. תבלינים שימשו להוספת צבע לשטיחים בתהליך האריגה בבוכרה ובפרס. לתעשיית הקוסמטיקה היו משמשים בתור בשמים, שמן אתרי, קרמים לגוף וגם בתעשיית הסבון. יש תבלינים המוספים כמות שהם, ויש העוברים עיבוד כמו ייבוש, טחינה וקלייה. בימינו אפשר לקנות תבלינים באריזות סגורות או במשקל.
ישנו מגוון גדול של תבלינים ובכל מטבח משתמשים בתבלינים לפי אופיו: יש מטבחים המאופיינים בשימוש בתבלינים חריפים (כמו פלפל), ויש המאופיינים בשימוש בתבלינים מתקתקים. גם מלח נחשב בדרך כלל כתבלין, אף שאינו ממקור צמחי.
מקור המילה
לפי האקדמיה ללשון העברית מקור המילה "תְּבָלִין" הוא מצורת הרבים של המילה הארמית תֶּבֶל, ובלשון חכמים המילה תבלין משמשת כצורת רבים. אמנם כבר בתלמוד בבלי נמצא שימוש בתבלין כצורת יחיד. עם הזמן החל השימוש במילה כצורת יחיד (ופעמים רבות בניקוד תַּבְלִין) ואילו לרבים משתמשים בצורת הריבוי הכפולה והשגויה "תבלינים".
תבלינים המגיעים בצורה לחה - בתערובת עם שמן או נוזל אחר - נקראים "ציק". נראה כי חלק מהרטבים יכולים להיכלל בקטגוריה זו.
סיווג בוטני
התבלינים נכללים במאות משפחות בוטניות שונות. המשפחות העשירות ביותר במספר מיני התבלינים הן השפתניים (נענע, בזיליקום, מרווה, רוזמרין ועוד), הסוככיים (כוסברה, כמון, פטרוזיליה, סלרי ועוד), המורכבים, השושניים והדגניים. בחלק מהתבלינים הצמח נאכל כמות שהוא (בדרך כלל החלקים הירוקים), ובאחרים משתמשים בחלקים שונים שלו: ישנם צמחים שמשתמשים במספר חלקים שלהם כתבלין, דוגמת חרדל, שבו משתמשים הן בעלים והן בזרעים. תפקידם של חומרי התבלין בצמחים אינו ברור, ומשערים שבחלק מהמקרים מטרתו למנוע אכילה של הצמח על ידי בעלי חיים.
סיווג קולינרי
מטבחים מארצות מוצא שונות מתאפיינים באוספי תבלינים שונים, ולעיתים בתערובות תבלינים מסוימות.
היסטוריה של התבלינים
בני אדם השתמשו בתבלינים כבר בתקופות קדומות ביותר. ככל הנראה השימוש בתבלינים החל כאמצעי לשימור מזון, כאשר התבלינים עיכבו או מנעו התפתחות של יצורונים במזון, וגם הסתירו את טעמו של המזון המקולקל. במחקר ארכאולוגי שהתפרסם ב-2013 על ידי ארכאולוגים מאוניברסיטת יורק באנגליה (הארכאולוגים אוליבר קרייג (Oliver Craig) והיילי סול (Hailey Saul)), נמצאו הוכחות לשימוש בחרדל באתרים שנחפרו בגרמניה (נוישטאדט Neustadt) ובשני אתרים בדנמרק. במחקר נבדקו שברים של כלי חרס שנמצאו עליהם פיטוליתים של תבלינים שונים והחוקרים הצליחו לזהות בבירור נוכחות של חרדל השום שבושל בקדירות יחד עם בעלי חיים ודגים. זהו הממצא הקדום ביותר של שימוש בתבלינים ובחרדל שנתגלה עד כה. הממצא הארכאולוגי מעיד על כך שבני-אדם השתמשו בתבלינים כבר בתקופות קדומות ביותר. מחברי המחקר סבורים שהחרדל שימש כתיבול ועורבב עם המזונות שבושלו בכלי החרס, שגילם נאמד בין 5800 ל-6150 שנה. שאריות שומן החיות ושומן הדגים שנתגלו בחרסים זוהו בבדיקות כימיות של ליפידים. החיות ששימשו כמזון היו כנראה איילים. מאחר שהערך האנרגטי של הזרעים של החרדל הוא נמוך ביותר, סבורים החוקרים ששימושו העיקרי היה לתיבול המאכלים ולא כמקור למזון. זוהי הראיה הקדומה ביותר לשימוש בתבלינים לתיבול מזון בבישול.
הסחר בתבלינים התפתח בדרום-מזרח אסיה והמזרח התיכון סביב 2000 לפני הספירה, ואחד התבלינים הראשונים שנסחרו היה הפלפל, שהגיע בעיקר מהודו, ובשל מחירו כונה לעיתים "זהב שחור", ואף שימש כמטבע עובר לסוחר. (ראו גם תבלינים מהמזרח הרחוק בארצות המקרא).
בגלל תכונות השימור שלהם, המצרים השתמשו בתבלינים לחניטה, ודרישתם לתבלינים סייעה לעורר את הסחר העולמי. עם נפילת האימפריה הרומית והאימפריה הביזנטית ועד לסוף ימי הביניים רוב סחר התבלינים הוחזק בידי שלטון האסלאם, ובידי ערי המדינה האיטלקיות ונציה וג'נובה. מכיוון שתבלינים רבים מקורם באקלים טרופי, המסחר בהם התרחש בין אזורים מרוחקים זה מזה. סוחרים אינדונזיים נסעו ברחבי סין, הודו, המזרח התיכון, והחוף המזרחי של אפריקה. סוחרים ערבים אכלסו את הנתיבים דרך המזרח התיכון והודו. דרך הבשמים, שהובילה מדרומו של חצי האי ערב אל חופי הים התיכון, והייתה אחת מדרכי המסחר החשובות והידועות ביותר בעת העתיקה, שימשה גם סוחרי תבלינים.
הצורך בתבלינים היה מניע מרכזי במסעות למזרח גם בימי הביניים על ידי סוחרים אירופאיים, מסעות שהיו לעיתים מסובכים ומסוכנים. אותם מסעות הם שהובילו בהמשך אף לגילוי יבשת אמריקה, והתבלינים המגיעים ממנה. עד היום תבלינים נסחרים בעולם בכמויות גדולות, וישנם תבלינים כמו הזעפרן או הכמהין שנחשבים ליקרים במיוחד.
תבלינים בתרבות
ישנם מספר תבלינים שמוזכרים כבר במקרא: גד השדה, כמון, כרכום, קינמון ועוד. גם בספרות חז"ל אפשר למצוא התייחסויות שונות לתבלינים - הן בדיונים הלכתיים, והן בדיונים אחרים כמו המשנה המפורסמת ממסכת שבת (המופיעה בגרסה שונה מעט גם בבראשית רבא) המדמה את השבת לתבלין המשפר את טעמו של האוכל הנאכל בה. סיפור זה אף זכה לעיבוד על ידי דבורה עומר בספרה "התבלין החסר". אגדה יוונית מפורסמת מספרת על אפולו אל השמש שהתאהב בנימפה שהפכה לעץ הדפנה.
גם בספרות מאוחרת יותר אפשר למצוא תבלינים המופיעים כמוטיב מרכזי, ואחת הדוגמאות המפורסמות לכך היא אלוף בצלות ואלוף שום של ח.נ ביאליק.
אפשר לראות את השפעתם התרבותית של תבלינים גם בעקבות כניסתם אל מטבעות לשון ופתגמים שונים. בעברית נפוצה האמירה "חסר לו פלפל" על אדם יבש. בערבית "מי שיש לו מרווה תחת ידו מרחיק מחלה מביתו". פתגם רוסי אומר "אוכל בצל – משבע צרות ניצל".
כימיה ורפואה
רוב התבלינים מכילים שמנים אתריים או תרכובות ארומטיות המקנים להם את הריח והטעם האופייניים. מבחינה כימית אין ביניהם מכנה משותף, אם כי רובם תרכובות אורגניות. לדוגמה: ריחו וטעמו של הוניל מגיע ממולקולת הונילין, שהיא אלדהיד, וטעמו האופייני של הפלפל השחור, מקורו במולקולת הפיפרין, שהיא אלקלואיד. חלק גדול מחומרים אלו משמש גם כתוספות מקנות-ריח ליינות וליקרים, למוצרים קוסמטיים שונים ועוד. בנוסף, לרבים מבין החומרים האלה מיוחסות תכונות רפואיות שונות. כבר בשנת 1000 לפני הספירה, כבר ניתן היה למצוא מערכות רפואיות המבוססות על עשבי תיבול בסין, קוריאה והודו. בעת העתיקה, בימי הביניים ואף לאחר מכן, היו התבלינים פריטי מסחר יקרים ומבוקשים ביותר, בין השאר מכיוון שלתבלינים שונים יוחסו סגולות ריפוי, שהעלו את ערכם עוד יותר. דוגמה לכך מהווה הכרזתם של רופאי אנגליה האליזבתנית (במאה ה-17) שמרקחות אגוז המוסקט שלהם הן המרפא הוודאי היחיד לדבר. גם בימינו התרכובות הפעילות בתבלינים רבים נחקרות לשימוש ברפואה. לכורכום לדוגמה, סגולות מוכחות במניעת סרטן.
חוסיין רופא
חוסיין רופא (אנגלית: Husein Rofé; במקור פיטר רופא, Peter Rofé, 3 במאי 1922, מנצ'סטר, אנגליה - פברואר 2008?, סינגפור) היה מורה רוחני בריטי, ממוצא יהודי, שתרם תרומה מכרעת להפצת התנועה המיסטית סובוד של מוחמד סובוח סומוחדיויג'ויו המוכר גם בשם באפאק, בעולם, ממולדתה באינדונזיה. היה בלשן, מורה לשפות וככל הנראה איש מודיעין.
נעוריו ותחילת דרכו
התעניין באסטרולוגיה ובשפות ולבסוף למד באוניברסיטת לונדון התמחה בבלשנות והיה לחבר בחברה המלכותית למזרחנות - "החברה האסיאתית המלכותית" (Royal Asiatic Society). לפי עדות מכריו חוסיין רופא שלט בשלושים שפות שונות. בימי מלחמת העולם השנייה שרת בחיל האוויר הבריטי, ככל הנראה במודיעין. בין השנים 1945 – 1946 לימד בבית הספר לשפות בלונדון (London School of Languages). לאחר מכן עבד כמתורגמן בקונסוליה הבריטית במרוקו בין השנים 1947–1949. בילה תקופה במזרח התיכון והתפרנס מלימוד שפות, אך הפך לאישיות בלתי רצויה וגורש כנראה בחשד לפעילויות ריגול לטובת בריטניה.
אחד מחבריו הקרובים היה צעיר הולנדי בשם ארנואוט חישלר, שהיה שותפו לטיולי אופניים ברחבי מערב אירופה. מתוסכל אחרי הגירוש מהמזרח התיכון, ביקר חוסיין אצל משפחת אותו חבר בהולנד. חישלר עבד באותם הימים בחברת ספנות באינדונזיה ואמו של חישלר שכנע את רופא לבקר אצל בנה.
מאוחר יותר סיפר רופא, כי מגיד עתידות בפריז ניבא לו כי באינדונזיה יפגוש את מורו הרוחני.
מפגשו עם באפאק ופעילותו בהפצת בשורתו בעולם
ביוני 1950 רופא הגיע לג'קרטה והתגורר אצל חברו ארנאוט. בתיווך החבר, יצר קשר עם קצינים אינדונזים שהשיגו לו התר כניסה ליוגיאקרטה, שהייתה חסומה בפני כניסת זרים בגלל מרד המקומיים נגד הולנד. בעיר פגש חוסיין את מוחמד סובוח - מנהיג קבוצה קטנה, שרק מעטים הכירו, כשחלק מחסידיה היו כבר אז גם קומץ אזרחים זרים, והתלהב מתרגילי הלטיהאן, המסר האלהי שקיבל הג'אוונזי. רופא החליט להפיץ את המסר הרוחני הזה באזורים אחרים באינדונזיה - בבאלי, שם צירף אל הכת החדשה את הצייר ההולנדי אוק סונחה (1910–1963) (Auke Sonnega), ובג'קרטה ובאי סומטרה שם הקים שלוחות חדשות של התנועה. בשנת 1954 השתתף בכנס בין-דתי בעיר שיזואוקה ביפן, ביקר אחר כך גם בטוקיו ובקיוטו והצליח לשכנע מספר אנשי רוח ודת יפנים להתנסות בלטיהאן.
בהמשך הפיץ את בשורת סובוד של באפאק גם בקפריסין ובארצות רבות אחרות ולבסוף בשנת 1956 ארגן את מסעו של מדריכו לבריטניה ומסביב לעולם. בבריטניה כבש את לבו של ג'ון בנט שהפך גם הוא לאחד מעמודי התווך של תנועת סובוד.
חוסיין רופא היה נשוי לדורותי לבית לקשטיין (1924–2004), יהודייה בוהמיינית בת להורים יוצאי פולין ורוסיה, תלמידה של מתיאס אלכסנדר, אבי טכניקת אלכסנדר, שהצטרפה גם היא לתנועת סובוד. היא הייתה ידועה כרוזי רופא, אחרי שבאפאק העניקה לה את השם "רוזאן".
צבי רטרט
צבי רטרט (13 בנובמבר 1929 - 6 במרץ 2014) היה עסקן ספורט ישראלי יו"ר איגוד השחייה בישראל.
רטרט שימש שנים רבות חבר ועדת המאסטרס בשחייה ב-LEN (Ligue Européenne de Natation) וזכה בשנת 2012 ב"סיכת הזהב", שהיא העיטור הגבוה ביותר של איגוד השחייה האירופאי ושימש חבר בוועדת המסטרס העולמית בשחייה וכיהן בתפקיד סגן יו"ר הוועדה.
ביוגרפיה
רטרט, שנבחר בשנת 1978 באופן מפתיע לתפקיד יו"ר וועדת השחייה מטעם ההתאחדות לספורט בישראל, וחבר נשיאות ההתאחדות, תפקיד אותו מילא בהתנדבות; היה אלמוני עד אז, ועבד כמנהל סופרמרקט בסביון. בתפקידו זה הוא כיהן עד פברואר 1986. הוא הוביל את ישראל, שהורחקה בשנות ה-70 ממוסדות הספורט באסיה, אל המסגרת האירופאית, אליה היא שייכת גם במאה ה-21. בשנת 1995 הוא הביא את קונגרס איגוד השחייה האירופאי (LEN - Ligue Européenne de Natation) לישראל ופעל להבאת אירועים בינלאומיים רבים נוספים לישראל. עם הקמת איגוד השחייה בשנת 1996 נבחר כחבר הנהלה ומונה אחראי על הנושאים הבינלאומיים.
הבריחה מסוביבור
הבריחה מסוביבור (באנגלית: Escape from Sobibor) הוא סרט טלוויזיה בריטי על סיפור המרד במחנה ההשמדה סוביבור שבוים על ידי ג'ק גולד ויצא לאקרנים בשנת 1987. תסריט הסרט נכתב על ידי ניצול מחנה סוביבור, תומאס בלאט, והתבסס על ספרו של ריצ'רד ראשקה (Rashke) שהתפרסם תחת אותו השם כמה שנים קודם לכן. הסרט, שצולם בשטחה של יוגוסלביה, זכה בפרס גלובוס הזהב בקטגוריית סרט הטלוויזיה הטוב ביותר. הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע ירושלים, ביולי 1987, בנוכחות הבמאי ג'ק גולד והשחקן אלן ארקין.
עלילה
עלילת הסרט מתרחשת כולה בתקופת השואה בשטח מחנה ההשמדה סוביבור. עלילת הסרט מתרחשת בין החודשים מאי 1942 לאוקטובר 1943, שבהם פעלה מכונת ההשמדה במחנה, אם כי לא תמיד סדר האירועים בסרט תואם הסדר הכרונולוגי של אירועים כפי שאירעו במציאות.
העלילה מתמקדת בסיפורם של מספר עובדי כפייה יהודים במחנה, שהוצאו מן המשלוחים המיועדים להשמדה, על מנת לעבוד בעבודות כפייה עבור הנאצים. תוך זמן קצר הם מתוודעים למציאות הזוועתית של מחנה ההשמדה בו הם נמצאים, ולכך שחיי העבדות שלהם במחנה הם זמניים עד למוות הצפוי.
בקרב מאות היהודים הכלואים במחנה נעשים מדי פעם ניסיונות בריחה של בודדים וקבוצות קטנות, אולם מרבית ניסיונות אלו אינם מצליחים ומסתיימים בתפיסתם והריגתם של הבורחים וכן להוצאתם להורג של אסירים יהודים נוספים. אחד האסירים היהודים הבולטים במחנה, ליאון פלדהנדלר, (שדמותו מגולמת על ידי השחקן היהודי-אמריקאי אלן ארקין) מנסה לגבש תוכנית בריחה עם קבוצת אסירים קטנה, אולם עד מהרה חברי הקבוצה מגיעים למסקנה שגם אם יצליחו לברוח ולהינצל, יעלה הדבר בחייהם של האסירים האחרים הכלואים במחנה. הם משנים את תוכניתם ומנסים לחשוב על דרך לארגון בריחה כללית של כל האסירים במחנה, אולם הדבר לא עולה בידם.
העלילה מתפתחת בעקבות הגעתם של קבוצת שבויי מלחמה סובייטים ממוצא יהודי. ליאון פלדהנדלר, יהודי פולני חסר ניסיון צבאי, יוצר קשר עם סגן סאשה פצ'רסקי (שדמותו מגולמת על ידי רוטגר האוור ההולנדי) ומבקש את סיועו לטובת רעיון הבריחה לכלל האסירים. למרות החשדנות ההדדית והשוני העדתי והמנטלי ביניהם, הם מצליחים להתיידד, ובאמצעות חשיבה מקורית ועבודת צוות משותפת, הם מתכננים את הריגתם של כל 16 אנשי האס אס הגרמנים (שאר שומרי המחנה היו חיילים אוקראינים) ויציאה מאורגנת של כל האסירים משער המחנה הראשי. מועד הבריחה נקבע לחג סוכות, 14 באוקטובר 1943, לשעה 4 אחה"צ, סמוך לשקיעה. הקביעה של תאריך זה נעוצה בכך שבאותם ימים יצא וגנר, מפקד המחנה, לחופשה בת שלושה ימים, דבר שהקל על ההתקוממות.
בהתחלה מצליחים קבוצת האסירים המעורבים בתכנון המרד לבודד ולהרוג את מרבית אנשי הפיקוד הנאצי הנמצאים במחנה, לנתק את המחנה מקווי חשמל וטלפון וכן לגנוב נשק מחדרי השומרים האוקראינים, אולם בהמשך חלים שיבושים וכמה מן המפקדים הנאצים ניצלים מההרג ומנסים להשתלט על הנעשה במחנה. תוכנית היציאה המאורגנת של האסירים דרך השער הראשי לא יוצאת לפועל, ומן המחנה מתפתחת בריחה מבוהלת של מרבית האסירים היהודים. במהלך הבריחה נהרגים עשרות רבות של אסירים מירי באש חיה עליהם, ומעלייה על המוקשים שהוטמנו סביב המחנה, אך גם חלק מהזקיפים האוקראינים נהרגים. לבסוף יותר מ-300 אסירים מצליחים להגיע ליער ומיעוטם זוכים אף להינצל ולשרוד את השואה.
סיפור מרד האסירים ובריחת מסוביבור מביא לסגירתו ופירוקו של מחנה ההשמדה בסוביבור וזוכה להיות מרד האסירים המוצלח והגדול ביותר בהיקפו בתקופת מלחמת העולם השנייה.
הסרט הוקרן לראשונה בישראל בערוץ הראשון, במוצאי יום הזיכרון לשואה ולגבורה 1989.
ביקורת
חוקרי פעילותו של מחנה סוביבור בתקופת השואה יכולים לשים לב, לאי דיוקים היסטוריים העולים בפני הצופים בסרט. הדוגמה הבולטת ביותר היא הסצנה בה משה שמייזנר מגיע למחנה 3 ועד להרג ההמונים בתאי הגז, אירוע שכפי הנראה לא יכול היה להתרחש במציאות, שכן הנאצים דאגו להפרדה מוחלטת בין אסירי מחנה 3 לשאר האסירים והידיעות על המתרחש במחנה 3 הגיעו אליהם בדרכים אחרות. בנוסף, צריף ההתפשטות ממנו הגיעו הקורבנות לעבר תאי הגז, היה במחנה 2 ולא במחנה 3 כפי שנראה בסצנה, גם וגנר לא היה מפקד המחנה כפי שמוצג, מפקד המחנה היה ריכלייטנר ווגנר היה סגנו
גם אירועים בעלי משמעות רבה חסרו מן הסרט, דוגמת משלוח אסירי מחנה ההשמדה בלז'ץ שהגיע לסוביבור ביוני 1943, שאנשיו התקוממו כנגד הנאצים ונורו למוות על הרציף. אירוע שזירז את אסירי סוביבור לחשוב על התקוממות.
ניצול סוביבור דב פרייברג שהרצה מאות פעמים על סיפור הישרדותו במחנה ובשואה בפני תלמידי תיכון וחיילי צה"ל, העביר בתחילה ביקורת בפני קהל שומעיו על הסרט, בשמם של עוד כמה מחבריו ניצולי המחנה, שהסרט אינו מקובל עליהם שכן השחקנים בו נראים הרבה יותר טוב ממה שהאסירים במחנה נראו, ושתנאי החיים היו גרועים פי כמה ממה שעולה מן הסרט. לאחר זמן מה שינה את דעתו וטען, שלמרות שהסרט משקף בצורה חלקית את המציאות הזוועתית עימה התמודדו אסירי סוביבור, הוא מכיר בהשפעתו החיובית של הסרט בסיועו להבנת גודל מצוקת היהודים בתקופת השואה.
עץ
עץ הוא שם כללי לצמחים רב-שנתיים גבוהים, אשר בסיסם עשוי גזע מרכזי ניכר, ממנו לרוב צומחים ענפים מכוסי עלים, ולעיתים אף פרחים ופירות ובמקרים מסויימים מכנים שיחים גם כעצים. עצים אינם קבוצה טקסונומית מובהקת, אם כי כולם שייכים לקבוצה צמחי זרע.
קיבוץ רב של עצים יכול להפוך ליער או לסבך וכשהם מגודלים בידי האדם לפרדס, מטע ועוד. עצים שונים מגודלים במיוחד למאכל, ברובם עצי פרי. לעומתם עצים יכולים להיכרת, הן למטרות חקלאיות והן להפקת העץ מהם.
הגדרת העצים
עצים מופיעים באלפי משפחות שונות של צמחים. בהערכה גסה קיימים כ-100,000 מיני עצים; מספר זה מהווה רבע ממספר מיני הצמחים הווסקולריים (שאינם טחבים, בעלי קשקשים או אצות). התחום בבוטניקה העוסק בחמש הקבוצות של הצמחים העציים קרוי דנדרולוגיה (Dendrology; מיוונית: דנדרוס פירושו "עץ", לוגיה (λογία) פירושו "תורה"). הענף מתמקד בעצים בעלי תועלת לאדם ובטכניקות לגידולם.
קיימים חמישה סוגים ראשיים של צמחים עציים, אך רק שניים מהם נחשבים לעצים אמיתיים: המחטניים והעצים רחבי-העלים. גזעם וענפיהם של העצים המשתייכים לשני סוגים אלו עשויים עץ. עץ כחומר גלם המופק מעצים רחבי-עלים מכונה באופן מסורתי עץ קשה, ואילו העץ של המחטניים מכונה עץ רך. לחלוקה זו קשר רופף בלבד לקושיו האמיתי של העץ; עץ האורן, למשל, המחטנאי הידוע ביותר, קשה בהרבה מרוב העצים רחבי-עלים.
הצמחים בשלוש הקבוצות הנותרות נחשבים לדמויי-עצים; אלו הם שרכי עצים, דקלאים והציקסינים. בשלוש קבוצות אלו אין התעבות שנתית של הגזע, ולפיכך קוטרו אחיד במידה זו או אחרת לכל אורכו אך הוא חסר ענפים אמיתיים.
לצמחים מסוימים תכונות רבות המשותפות להם ולעצים, אך הם אינם נחשבים אף לדמויי-עץ. הבמבוק, למשל, משתייך למשפחת הדגניים והוא חסר ענפים או פירות, על אף שגובהם מגיע ל-40 מטרים וגזעם עשוי רקמות הדומות לעץ. באופן דומה נהוג לכנות את הפפאיה, בננה, עץ יהושע והדרקונית כעצים, אף שמבניהם שונה דומה יותר לצמחי קרקע דמויי-עשבים.
תיאור כללי
המאפיין המובהק של עצים הוא גודלם וגובהם ביחס לצמחים אחרים, וכמות עליהם. גובהם הוא תכונה הישרדותית המאפשרת לעצים להתחרות על אור כשמשאבים אחרים, כגון מים או מינרלים חיוניים, מצויים בשפע, ובעצם להיהפך למין הצמחי השליט בסביבות כאלה. גם בסביבות יבשות יותר כמו בסוואנה באפריקה גובהם של עצים משמש תכונה הישרדותית. שם גדלים למשל עצי שיטה לגובה כדי להתחמק מרעייה של ג'ירפות. בתנאי גידול רבים, מפתחים עצים גזע מרכזי אחד, המקנה להם את תצורת הגידול המקושרת פעמים רבות עם עצים. אולם עצים רבים, מפתחים גזעים מרובים במיוחד כשגידולם אינו מוגבל בכמויות אור. גמישות זאת בצורת הגידול היא גם מאפיין של עצים רבים ומבטאת את יכולת התאמתם לתנאים שונים. אם כן, עצים נבדלים משיחים בעיקר בגובהם ולעיתים גם במספר הגזעים, אך במקרים רבים קשה להבחין בין עץ לשיח, שכן מיני עצים ושיחים בתנאים שונים יוצרים רצף של תצורות גידול שקשה לשרטט בו גבול בין שתי התצורות. כיום גם מצויים עצים ננסיים רבים מעשי ידי אדם שגודלם קטן משל שיחים רבים, כמו עצי בונסאי, אשר נחשבים עדיין עצים.
שני מאפיינים חשובים של העצים הם העלווה (מכלול הענפים והעלים), אשר במקרים רבים אינה צומחת בסמוך לקרקע, אלא במרחק מה ממנה, דבר המותיר מקטע של גזע חשוף מהקרקע ועד לעלווה, והחומר העיקרי המרכיב את הגזע והענפים: העץ, אשר קרוי על שם הצמח עצמו. בעברית המילה עץ משותפת גם לחומר הגלם וגם לצמח, בעוד המילה אילן משמשת רק לעץ הצומח. גם ברוב השפות האחרות קיימות מילים נפרדות לציון הצמח והחומר; כך למשל באנגלית משמש tree לציון הצמח ו-wood לציון החומר.
מבחינה היסטולוגית נחשב החומר עץ לסוג של עצה שניונית. עצה היא אחת משתי הרקמות העיקריות המשמשות להעברת חומרים בצמחים וסקולריים: השיפה מעבירה חומרי מזון אורגניים - ובעיקר סוכרוז - לכל חלקי הצמח שאינם ירוקים ולפיכך אינם פוטוסינתטיים (מקור הסוכרוז בתאים הפוטוסינתטיים, בהם הוא נוצר ממים ומפחמן דו-חמצני בתהליך הקרוי מעגל קלווין). העצה מעבירה בעיקר מים, מלחים ומינרלים, והיא מורכבת ברובה מתאים מתים - בניגוד לשיפה. עצה שניונית היא עצה דחוסה שהתפתחה במשך שנים. הצורה הנפוצה ביותר של עצה שניונית היא חומר העץ, כאמור המרכיב העיקרי של גזע וענפי צמח העץ.
החומר עץ מורכב מכמה תרכובות בסיסיות:
אנטומיה ופיזיולוגיה
המרכיבים העיקריים של העצים הם השורשים, הגזע, הענפים והעלים. למרבית העצים יש פרחים; כל הפרחים באשר הם הופכים במרוצת הזמן לפירות, אם כי לא בהכרח אכילים לאדם.
העצים מתחלקים לשתי חלוקות עיקריות:
מגוון העלים בעצי הקבוצה הראשונה עצום; קוצים, למשל, נחשבים בעצים רבים כעלים רחבים, למרות צורתם הקרובה למחט. הבדלים גדולים קיימים גם בצורת הניצנים, האיברים מהם מתפתחים עלים וענפים חדשים. גזעם של עצים מסוימים מגיע עד לקצה העץ, וכל הענפים צומחים ממנו; הענפים הצעירים ביותר קצרים ומופיעים בראש העץ, כך שהעלווה מקבלת צורת פירמידה. זהו המצב בעצי אשוח ואשוחית, למשל. בעצים אחרים מתפצל הגזע בשלב מוקדם למספר ענפים ראשיים, מהם מתפתחים ענפים משניים. עצי בוקיצה, אשור ותרזה נוהגים כך. הגובה מעל האדמה שבו מתחילים הענפים הראשונים לצמוח תלוי גם בקרבתו של העץ לעצים אחרים; ביער צפוף מתחילים הענפים לצמוח בגובה רב, ואילו עצים העומדים לבדם מצמיחים ענפים קרוב יחסית לקרקע. סידור הענפים בעצים רבים מאפשר חשיפה מרבית לאור השמש, וביערות צפופים לעצים הצומחים לגובה רב שרידות טובה יותר מאשר זו של העצים הנמוכים.
העצים נבדלים ביניהם בצורת השורש. עצים מסוימים, כגון אלון, שומרים את השורש הבודד עמו נולדו, והלה גדל באופן תמידי ומעמיק בצורה מאונכת אל תוך האדמה. בעצים אחרים מתפצל השורש בשלב מוקדם. בעצי תרזה, למשל, צומחים שורשי המשנה עמוק אל תוך האדמה, ואילו בעצי צפצפה נשארים השורשים קרוב לפני הקרקע וצומחים לרוחב.
כיוון צמיחת השורשים תלוי, בין השאר, בצפיפות האדמה ובעומק שבו מתחילה שכבת הסלע שמתחת לאדמה. בקרקע אוורירית ועמוקה יצמחו השורשים ברוב המקרים לעומק, ואילו בקרקע צפופה ורדודה יצמחו השורשים בדרך כלל לרוחב. צמחים דמויי-עץ, כגון הדקלים, לעולם לא מצמיחים שורש בודד ומאונך, אלא ניזונים משורשי-משנה רוחביים. שורשיהם של עצים גדולים עשויים להתפרש על פני שטח עצום ולגרום לבקיעת האדמה ולהרס של מדרכות וכבישים במקרה והשורש מנסה לבצבץ אל מעל לפני האדמה.
פרח הוא איבר הרבייה של עצים רבים. רוב הפרחים זכריים ונקביים כאחד, ומכילים את איבר הרבייה הנקבי (השחלה) ואת האיברים הזכריים (אבקנים) זה לצד זה. עצים מסוימים מצמיחים פרחים זכריים או נקביים בלבד, כך שניתן להגדיר כל פרט כ"עץ זכרי" או "עץ נקבי". היות שרק הפרחים הנקביים המופרים הופכים לפירות, הרי שרק העצים הנקביים או העצים המעורבים נושאים פרי. רוב פירות העצים הם סוגים שונים של אגוזים שאינם ניתנים למאכל האדם. אגוז מוגדר כפרי יבש שבו קיים זרע אחד (ולעיתים נדירות שניים) ושבו דופן השחלה של הפרח התקשתה עד מאוד והפכה דמוית עץ. רק מעט עצים מפיקים פירות מאכל עסיסיים.
ישנם עצים שרק קצות הצמרת שלהם נמצאת מעל פני הקרקע, לעיתים נראית כשיח, ורוב העץ הוא למעשה תת-קרקעי. לעצים אלו ענפים, ואף גזעים ושורשים היכולים להיות מאוד עמוקים. כיוון שלמעשה הם עצים, הרי שעל פני הקרקע הצמרת שלהם תיראה כמו שיחים בפיזור מסוים. אחד מעצים אלו הוא ינבוט השדה, המהווה לעיתים מטרד בשדות, והיותו עץ מקשה על מיגורו, כיוון שהוא חוזר ומתחדש.
טבעות העץ
מאפיין ידוע של העצים הוא הטבעות השנתיות שלהם, שבהן ניתן להבחין בחתך רוחבי של הגזע וכן ברהיטים ובמבנים אחרים העשויים עץ, המשמרים בדרך כלל את הטבעות (הפסים המופיעים ברהיטי עץ רבים הם למעשה טבעות, אלא שבמקרה זה נוסר העץ לאורך במקום לרוחב). גזע העץ מתעבה בהתמדה הודות לקמביום הווסקולרי (Vascular cambium). זוהי רקמה המצויה בין קליפת העץ ובין הליבה, ואשר מורכבת מתאי נבט (תאים בעלי יכולת התמיינות בלתי-מוגבלת; בעולם הצומח קרויים אלו תאי מריסטם) המתרבים ומתמיינים ללא הרף. תאים המתפתחים מהקמביום פנימה, לכיוון מרכז הגזע, הופכים לעצה שניונית, כלומר לעץ; תאים המתפתחים מהקמביום החוצה הופכים לשיפה שניונית - זוהי קליפת העץ.
אופייה של העצה השניונית המתפתחת מהקמביום משתנה בהתאם לתנאי האקלים: עונה שחונה גורמת להתפתחות של עץ דליל יחסית, ואילו עונה גשומה גורמת להתפתחות עץ דחוס. בהיעדר משקעים מסתגל העץ למצב באמצעות יצירת עצה דלילה, רכה ובהירה, אשר דרכה מסוגלים המים לזרום ביתר קלות לכל חלקי העץ; תאי העצה הבהירה מכילים נוזלים רבים ודופן התא שלהם דקה. עם תחילת הגשמים מתגברת צפיפותה של העצה וצבעה מתכהה. חומרי מזון רבים נאגרים בתאי העצה, דבר הגורם לשינוי הצבע. היות שבשנה קיימת בדרך כלל עונה גשומה אחת ועונה שחונה אחת, הרי שטבעת כהה אחת וטבעת בהירה אחת מייצגות יחדיו שנה אחת בחייו של העץ, אם כי באזורים בהם קיימות שתי עונות גשומות וביניהן שתי עונות שחונות בשנה נוצרות טבעות חצי-שנתיות. באזורים על פני כדור הארץ אשר בהם אין עונות גשומות ושחונות (במדבר ובאזור קו המשווה, למשל) כמעט ולא מפתחים העצים טבעות שנתיות. בצמחים דמויי-עץ, כגון הדקלים, העצה, השיפה והקמביום מעורבים זה בזה ואינם מסודרים כמו בעצים אמיתיים; לפיכך לא מתרחשת התעבות מתמידה של הגזע ולא נוצרות טבעות.
ייתכנו הבדלים גדולים ברוחב הטבעות של עצים ממינים שונים. טבעותיהם של עצי אלון, ערבה, צפצפה ודולב עשויות לעלות על רוחב של סנטימטר אחד, זאת לעומת עצי הטקסוס (סוג של מחטניים) ועצים גמדיים, אשר רוחב טבעותיהם קטן מ־3 מילימטרים. בעצים מחטניים רוחבן של הטבעות הכהות בלבד אינו מושפע מגורמים חיצוניים; שיעור הטבעות הבהירות (מבחינת הכמות הכללית של העץ הבהיר בגזע) לעומת הטבעות הכהות גדל בשנים גשומות וקטן בשנים שחונות; לפיכך עץ מחטני הגדל במהירות רך יותר מעץ הגדל באיטיות, שכן גדילה מהירה נעשית הודות לטבעות הבהירות בלבד, אשר רכות יותר מהכהות. בעצים רחבי עלים המצב הפוך, ורוחב הטבעות הבהירות בלבד אינו מושפע מגורמים חיצוניים.
דנדרוכרונולוגיה היא טכניקה בה נעשה תיארוך מדעי על פי טבעות העצים. באמצעות שיטה זו ניתן לדלות פרטים היסטוריים רבים. כפי שהוסבר לעיל, רוחבן של טבעות העץ משתנה בהתאם לתנאי האקלים בזמן בו התפתחו; תת-הענף הקרוי דנדרוקלימטולוגיה עוסק בדליית פרטים על האקלים באזור מסוים לפני שנים רבות בהתאם לרוחבן של טבעות העצים. בדנדרוארכאולוגיה, לעומת זאת, נאספות קורות עץ ממבנים עתיקים וגילן (ומכאן - גיל המבנה) מוערך באמצעות ניתוח הטבעות. גורמים מסוימים - נמלים, למשל - מסוגלים להרוס את טבעות העץ, דבר המהווה מכשול לדנדרוכרונולוגיה. מכשול נוסף הוא הריקבון המתרחש לעיתים בליבת הגזע של עצים עתיקים. ניתן עדיין לשער את גיל העץ לפי הטבעות החיצוניות, אך שיעור זה רחוק מלהיות מדויק.
אקולוגיה
אזורים ומערכות אקולוגיות רבות על פני כדור הארץ מוגדרים על פי סוג וצפיפות העצים הצומחים בהם. שטח שבו גדלים עצים בצפיפות בינונית, המאפשרת מעבר של קרני השמש ביניהם, נקרא חורש. עצים הגדלים בצפיפות גבוהה יותר, כך שהאדמה שביניהם נשארת מוצלת, מהווים יער, ואילו שטח שבו גדל בעיקר עשב עם עצים בצפיפות נמוכה נקרא סוואנה. אזורי יער מוגדרים לפי סוג העצים הצומחים בהם: אזור המיוער בעצי מחט נקרא טייגה, ואילו אזור של עצים רחבי-עלים וירוקי עד מכונה יער גשם טרופי, יער גשם ממוזג או יער נשיר. לא כל היערות מסווגים לסוג יער ברור וחלק מהיערות הם "כלאיים", בהם צומחים עצים שונים.
גובהו של אזור מסוים מעל לפני הים משפיע גם הוא על גדילת העצים בו. הטמפרטורות הנמוכות והרוחות החזקות מקטינות את הסיכוי לצמיחת עצים באזורים גבוהים; צמיחתם של העצים שכן צומחים בגבהים איטית והם לעיתים קרובות אינם מגיעים לממדים של עצים זהים הצומחים באזורים נמוכים. הסיכוי לצמיחת עץ בגובה רב תלוי גם בכמות השלג באזור: באזורים גבוהים הקרובים לקו המשווה (הרי האנדים בצ'ילה, למשל), צומחים עצים בגובה של 2,800 מטרים מעל לפני הים, ואילו בהרי האלפים שבמרכז אירופה מפסיקה צמיחת העצים כבר בגובה של 1,600 מטרים. בהרי ההימלאיה האזורים המושלגים גבוהים יחסית מסיבות אקלימיות שונות וכתוצאה מכך ניתן להבחין בעצים אף בגובה של 3,800 מטרים. הפרט שנצפה בגובה הרב ביותר בעולם הוא מין של אשוח (Abies squamata) אשר גדל בגובה של 4,600 מעל לפני הים באזור של רכס ההימלאיה בסין. העצים העמידים ביותר לטמפרטורות נמוכות הם מינים מסוימים של לֶגֶש (Larix gmelini) ואורן ננסי (Pinus pumila), אשר מסוגלים לשרוד קור של 70- מעלות צלזיוס. מין זה של לגש נצפה בקו רוחב של 72 מעלות צפון, העץ המרוחק ביותר מקו המשווה.
שורשי העצים מגינים על קרקע מפני סחף, בעיקר בזמן שיטפונות, ובכך מאפשרים צמיחה גם במורדות ההרים.
ממדים ושיאים
עצים הם מהיצורים הגדולים, המורכבים והפעילים ביותר מבחינה מטבולית על פני כדור הארץ, ובהחלט בממלכת הצומח.
עץ בוקיצה בן 80 שנה, למשל, מגיע לגובה של 25 מטרים. עלוותו, בעלת קוטר של 15 מטרים, מטילה צל על שטח של 160 מ"ר והיא כוללת כ-800,000 עלים, אשר להם שטח פנים כולל של 1,600 מ"ר; השטח הכולל של דפנות תאי העלים מגיע ל-160,000 מ"ר. נפח העץ אותו ניתן להפיק כחומר גלם הוא 15 מטר מעוקב (מ"ק), והוא שוקל 12 טונות, כמחצית מתוכם פחמן. בכל שעה צורך העץ כ-2,300 גרם של פחמן דו-חמצני, 960 גרם מים ואנרגיה בסך 25,435 ג'אול. הוא מייצר בשעה 1,600 גרם גלוקוז ו-1,712 גרם חמצן – התצרוכת הממוצעת של עשרה בני אדם. במשך 80 שנותיו עיבד העץ 40 מיליון מ"ק של אוויר.
נכון ל-2011 העץ הגבוה בעולם הוא סקוויה נאה המכונה "היפריון". הוא גדל בפארק לאומי רדווד קליפורניה, ארצות הברית ומתנשא לגובה של מעל. ידועים 42 עצים הגבוהים מ-110 מטרים ו-220 הגבוהים מ-105 מטרים, ולפחות למעלה מ-600 הגבוהים ממאה מטרים, כולם עצי "סקוויה נאה". שיא הגובה האפשרי לעץ הוא 122–130 מטרים, כפוף לכוח הכבידה ולחיכוך בין המים לכלים שדרכם הם עוברים.
מדידת היקפו של עץ, אף על פי שמדובר במשימה קלה למדי, עשויה להניב תוצאות שונות מאוד בהתאם לאופן המדידה. נהוג למדוד את היקף העץ בגובה של 1.3 עד 1.5 מטרים מעל לפני הקרקע. אם הקרקע נטויה (במדרון הר, למשל) נהוג למדוד 1.5 מטרים מנקודת הקרקע הגבוהה ביותר שבה נוגע גזע העץ, אם כי יש המודדים מנקודת האמצע שבין הנקודה הגבוהה והנמוכה ביותר. יש המודדים את "ההיקף בקו אווירי" של העץ, כלומר כורכים את סרט המדידה בפשטות סביב העץ, ויש המודדים את ההיקף המלא, תוך התחשבות בתצורת פני הגזע, ומכניסים את סרט המדידה לכל "עמק" קטן שיוצרת קליפת העץ.
עצים מסוימים, כגון באובב, אוגרים כמויות עצומות של מים לאחר העונה הגשומה, דבר המרחיב את גזעם בצורה משמעותית. אף על פי שמדובר באחד העצים הרחבים ביותר (קוטר של עד 11 מטרים, היקף של עד כ-35 מטר), הרי שמכשול זה גרם לכך שלא קיימים נתונים רשמיים בנוגע לממדי עץ זה. עם זאת, עץ הבאובב הנחשב על ידי רבים לגדול בעולם נמצא בדרום אפריקה, לא רחוק מן העיר פארל, בחצר האחורית של בית פרטי. קוטר הגזע מעל 36 מטר, ובין קימוריו הותקן ספסל לישיבה. גזע העץ חלול לחלוטין, ובתוכו, בנוי פאב קטן.
בבוטניקה מודרנית נהוג יותר ויותר לציין את קוטר העץ במקום את היקפו. הקוטר מחושב באמצעות חילוק ההיקף בפאי, בהנחה שהגזע עגול. הנתון נכתב בספרות המדעית כ-DBH (קוטר בגובה חזה; Diameter at Breast Height). העץ הרחב ביותר מכונה "אל טולה" (El Tule) ונמצא בחצר הכניסה בעיירה סנטה מריה דל טולה, במדינת אואחאקה שבמקסיקו. זהו מין של טקסודיון אשר קוטר הגזע של עציו נע בדרך כלל בין 1 ל-3 מטרים; קוטרו של הפרט באואחאקה, לעומת זאת, הוא כ- ובהיקף של מעל.
מדידת הנפח הכולל של העץ היא משימה קשה יותר, ומדידות מועטות בלבד נעשו. יש הכוללים את העלווה ויש המחשיבים רק את הגזע; אף מדידת נפח אינה מחשיבה את השורש. העץ הגדול בעולם, ולמעשה האורגניזם הגדול ביותר בעולם, הוא סקוויה ענקית המכונה בשם גנרל שרמן.
במשך שנים העץ שנחשב לעתיק בעולם הוא העץ המכונה "מתושלח", שהוא פרט של המין אורן האצטרובל הזיפני (Pinus longaeva) בסוג אורן הצומח בקליפורניה. גילו של מתושלח מוערך בכ-4,850 שנים. עד 1964 היה קיים עץ בשם "פרומתאוס" שגילו הוערך בכ-5,000 שנים, אך בשנה זו נכרת העץ למטרות מחקר על ידי סטודנט מאוניברסיטת צפון קליפורניה. כריתת העץ עוררה מחלוקת קשה ועד היום לא הוברר לגמרי מדוע היה צורך לכרות את העץ וכיצד הושגו האישורים לכך. בפרסומים של ה-BBC נטען כי מדענים מאוניברסיטת אומאה שבשוודיה גילו עץ אשוח שגילו כ-9,550 שנים, באזור הר פולו שבשוודיה.
העץ והאדם
העצים ליוו את האדם מראשיתו, במגוון רחב של שימושים. הגם שאין ביכולתם של העצים להתחרות בצבעוניות הרבה של הפרחים ועל אף הרגשות העזים שהאחרונים מעוררים בלבם של אנשים רבים, הרי שתועלתם של העצים לאדם גדולה בהרבה. שימושים עיקריים של העצים:
אחת התגליות הקדומות והחשובות ביותר של האדם הקדמון - האש - הושגה ככל הנראה לאחר שברק פגע בעץ והצית אותו. גילוי האש תרם תרומה מהותית להתפתחותו המהירה של האדם; האש הגבירה את שרידותו, אפשרה לו לנדוד לאזורים קרים ושיפרה את תזונתו.
כיום עצים רבים ביערות נכרתים הן לטובת שימוש בעצה להסקה, בנייה ועוד והן כדי לפנות את השטח לשימושים חקלאיים או לכבישים. הדבר גורר מספר מיני עצים לסכנת הכחדה, נוסף על נזקים נוספים ביניהם הפצת מינים פולשים - חיות, צמחים, פטריות ופתוגנים, הריגת חיות מאביקות ומפרות (עץ הדודו למשל כמעט נכחד עם הכחדת הדודו), שינויים אקלים קיצוניים, אשר גורמים בין השאר לשרפות יער קשות וכן מזיהומים שונים.
נבחרת גביע הפדרציה של גרמניה
נבחרת גביע הפדרציה של גרמניה היא נבחרת הטניס של גרמניה המשחקת בגביע הפדרציה העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
עץ
העץ במסורת ובדת
עשרות מסורות, אמונות ומנהגים דתיים וחברתיים סובבים סביב עצים.
נבחרת גביע הפדרציה של גרמניה
הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1963, כאשר התחרות הוקמה. עד לאיחוד גרמניה הייתה הנבחרת היצוגית של גרמניה המערבית. היא פעמיים זכתה במקום השני.
עץ
העץ במסורת ובדת
אחד מהאירועים שלפי היהדות השפיעו בצורה מכרעת על עתיד האנושות הוא חטא עץ הדעת המוזכר בספר בראשית. פירות העץ הקנו לאדם וחוה השכלה ובינה - אך עמה גם בושה על היותם עירומים. פרשנים רבים סבורים כי העץ עצמו אינו בעל חשיבות רבה, אלא המבחן שהעמיד אלוהים בפני יצירי כפיו, מבחן הצייתנות חסרת הפשרות. האדם נכשל במבחן, גורש מגן עדן ונענש.
ט"ו בשבט הוא חגם של האילנות ביהדות. בחג זה נהוג לנטוע עצים בישראל, וכן לאכול פירות תוצרת הארץ. בעבר, כאשר עם ישראל חי בגולה, היו שולחים אל הקהילות היהודיות ברחבי העולם פירות יבשים מתוצרת הארץ, כדי לזכותם לאכול בט"ו בשבט את פירות ארץ ישראל. לאור המרחק הרב, לא היה ניתן לשלוח את הפירות בצורתם המקורית, ולכן יבשו את הפירות בדרך המשמרת אותם לאורך זמן רב. מנהג זה השתרש ואנשים רבים נוהגים לאכול בט"ו בשבט פירות יבשים.
נבחרת גביע הפדרציה של גרמניה
נכון לשנת 2022 שיחקה בריטניה מאז תחילת השתתפותה בגביע הפדרציה 155 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 97 מפגשים.
עץ
העץ במסורת ובדת
בספר דברים מוטל איסור לכרות עצי פרי בזמן מצור על עיר:
לעצים מקום גם בקרב הפתגמים ואמרי שפר בעברית, לדוגמה מדווחת האקדמיה ללשון העברית באתרה: חמש עצות לחיים נתן רבי עקיבא לרבי שמעון בר יוחאי כשהיה רבי עקיבא חבוש בבית-האסורים, ואחת מהן:
במיתולוגיה היוונית דריאדות הן נימפות עצים (ביוונית Drys פירושו "אלון". שורש הודו-אירופי זה התקיים גם בשפות הגרמאניות, ובהן באנגלית העתיקה בצורות treo, treow. מצורות אלה התפתחה המילה האנגלית Tree). כמה מהדריאדות היו קשורות קשר אמיץ לעץ שלהן וכשהוא מת מתו אף הן. קיימות נימפות רבות הקשורות אף הן לעצים: קרני (Cranae) היא נימפת עץ הדובדבן ומליאד (Meliad) - נימפת עץ הליבנה, למשל. עץ הדפנה (ער אציל) קרוי על שם הנימפה דפנה, אשר הפכה לעץ זה לאחר שאפולו, המאוהב בה, רדף אחריה.
הנוצרים נוהגים להציב בביתם ובמקומות ציבוריים עצי חג מולד. סוג העץ המקושר ביותר עם מנהג זה הוא האשוח, אשר עליו המחטניים ירוקים במיוחד גם בחורף ואינם נושרים כשהם מתייבשים, אך גם סוגים אחרים של מחטניים נהוגים בשימוש, ובעת האחרונה - גם עצים מלאכותיים. מקורו של המנהג - הצבת עץ בשיאו של החורף לסימול החיים - עוד בימי רומא העתיקה, והנוצרים שאלו אותו מאוחר יותר והשתמשו בו לסימול נצחיותו של ישו (חג המולד מציין את הולדתו של ישו). את העץ נהוג לקשט באורות ובקישוטים צבעוניים. "העץ של גנרל גרנט" (General Grant Tree) הצומח בקליפורניה והקרוי על שם יוליסס ס. גרנט, נשיאה ה-18 של ארצות הברית, הוכרז כעץ חג המולד הלאומי על ידי קלווין קולידג', נשיאה ה-30 של ארצות הברית.
במרכזן של דתות ומיתולוגיות רבות ניצב עץ העולם, עץ המקשר בין האדמה והשמים או שעליו ניצב העולם; העץ נמצא במרכז העולם, באקסיס מונדי (Axis mundi, בלטינית: "ציר העולם"). במיתולוגיה הנורדית קרוי העץ יגדראסיל (Yggdrasil), עץ תשעת העולמות. יגדרסיל מתואר כעץ מֵילָה (עץ ממשפחתו של הזית), ועל אחד מענפיו נתלה במשך תשעה ימים אודין, מלך האלים, כשכידונו שלו נעוץ בבטנו כהקרבה עצמית. חוקרים מצביעים על קשר אפשרי בין סיפור זה ובין צליבתו של ישו הנוצרי. במיתולוגיה הנורדית היו עשויים בני האדם הראשונים עץ מילה ועץ בוקיצה.
בבודהיזם קיים עץ הבודהי (Bodhi), עץ תאנה קדושה אשר צמח בצפון מזרח הודו ואשר תחת צלו נח גאוטמה בודהה, ביצע מדיטציה וזכה להארה. כיום נמצא באתר עץ אשר משערים כי הוא צאצא ישיר של העץ המקורי; מקום צמיחת העץ הוא המקום הקדוש ביותר לבודהיזם ומהווה אתר עלייה לרגל. העץ העתיק ביותר בעולם אשר ניטע בידי האדם (עץ התאנה בסרי לנקה, אשר הוזכר לעיל) נחשב אף הוא לצאצא ישיר של עץ הבודהי והוא קרוי סרי מאהה בודהי (Sri maha bodhi).
מנהג ה-Maibaum נהוג בגרמניה ובאזורים אחרים דוברי גרמנית. באופן בסיסי מדובר בעץ (בדרך כלל ליבנה, בעל קליפה לבנה) המקושט באופן זה או אחר והמוצב במקומות שונים בתחילת חודש מאי. במיוחד באזור חבל הריין נוהגים בנים מאוהבים להציב עצי ליבנה מקושטים בניירות קרפ צבעוניים על מפתן ביתן של אהובותיהם, ואכן בכל שנה בתחילת מאי ניתן לראות את העצים המקושטים בכל פינה בערי גרמניה. בשנים מעוברות אלו הן הבנות המציבות את העצים ליד ביתם של הבנים.
העץ בספרות ובאמנות
עצים מוזכרים בספרות ובאמנות לעיתים תכופות. העצים מסמלים את הקשר שבין האדם ואדמתו, וכשהם מואנשים (במשלים ובספרי פנטזיה, למשל) ניתנות להם תכונות כגון חוכמה, יציבות ורצון להגן. בולינור, מקום בדיוני פרי מוחו של ג'ון רונלד רעואל טולקין, מחבר "שר הטבעות", צמחו "שני העצים של ולינור" (Valinor). הם הושמדו על ידי מורגות', אך הפרח והפרי שלהם נשמרו והוולאר הפכו את אחד העצים לשמש ואת השני - לירח.
בשירו של נתן זך "כי האדם עץ השדה" (הולחן מאוחר יותר על ידי שלום חנוך) מוצגת הקבלה בין תלאותיהם וקשייהם של האדם ושל העץ (מקור שמו ונושאו של השיר בספר דברים כ, יט).
הסיפור העץ הנדיב מתאר מערכת יחסים בין עץ לילד במשך שנים עד לבגרותו. ניתן לראות את הסיפור כמשל ל: ביקורת על מערכת היחסים בין האדם לכדור הארץ, מערכת יחסים בין האדם לעצמו, ועוד נמשלים.
דגל קוריאה הצפונית
דגל קוריאה הצפונית אומץ ב-8 בספטמבר 1948. הכוכב האדום של הקומוניזם מופיע בו על דיסקה לבנה, שאולי קשורה לין יאנג - סמל המופיע רבות בתרבות הקוריאנית.
דגל קוריאה הצפונית אינו חוקי בקוריאה הדרומית.
גביע אוקיאניה לאומות
גביע אוקיאניה לאומות, נקרא גם גביע OFC לאומות (באנגלית: OFC Nations Cup) הוא טורניר כדורגל בינלאומי הנערך בין החברות ב-OFC, התאחדות הכדורגל של אוקיאניה. הטורניר נערך בכל 4 שנים החל משנת 2008. בין השנים 1996, 2004 הטורניר נערך בכל שנתיים. לפני 1996, נערכו שני טורנירים אחרים באופן חריג אשר כונו באותה עת "גביע אוקיאניה לאומות".
לאורך ההיסטוריה, היה הפרש גדול בין ו לבין שאר נבחרות האיים המקומיים שהתחרו נגדן. הטורניר לא משך לאורך השנים עניין גדל בקרב חובבי הכדורגל בעולם כולו אך לאחרונה תפס הטורניר תאוצה בחשיבותו בשל היותו בעצם טורניר מוקדמות מונדיאל, כאשר 4 הנבחרות שמגיעות לשלב חצי הגמר מתחרות ביניהן במשחקי בית וחוץ והנבחרת המנצחת, תתחרה במשחק פלייאוף מול קבוצה מיבשת אחרת על כרטיס למשחקי הגביע העולמי בכדורגל. האלופה משתתפת גם בגביע הקונפדרציות.
אוסטרליה הפסיקה להיות חברה ב-OFC ב-1 בינואר 2006, כאשר אושרה על ידי ה-AFC, התאחדות הכדורגל של אסיה, להיות חלק מהיבשת בטורנירים בינלאומיים ובמוקדמות גביע העולם בכדורגל.
היסטוריה
טורניר זה הוקם בשנת 1973 כ"גביע אוקיאניה". גרסה שנייה של הטורניר נערכה ב-1980, אך מאז הטורניר לא חודש.
בגרסה הראשונה של הטורניר, נבחרות שלא היו חברות בפיפ"א הורשו להשתתף בטורניר, לדוגמה ההיברידים החדשים שכונתה מאוחר יותר ונואטו אחרי שזכתה בעצמאות בשנת 1980.
ב-1996, הטורניר חודש בשמו החדש "גביע אוקיאניה לאומות" ושימש כטורניר מוקמות לגביע הקונפדרציות, משום שאוקיאניה הפכה באותה עת לחברה נפרדת בפיפ"א.
פורמט
בשלושת הטורנירים הראשונים, אוסטרליה וניו זילנד העפילו לטורניר הגמר באופן אוטומטי, בזמן שעשר הנבחרות האחרות התחרו בשלב מוקדמות. גביע פולינזיה וגביע מלנזיה, שימשו כל אחד מהם כשלבי מוקדמות לטורניר והכילו כל אחד מהם, חמש נבחרות לפי מיקומן הגאוגרפי, כאשר הזוכות העפילו לטורניר הגמר מול ניו זילנד ואוסטרליה. יש לציין ששיטת החלוקה לפולינזיה ומלנזיה נערכה אך ורק על פי מיקומן הגאוגרפי של הנבחרות ולא לפי דירוגן.
בשל הקשיים בניהול, ולאחר מכן הביטול של הגביע המלנזי, ולאחר מכן הגביע הפולינזי, הפורמט של הטורניר השתנה ב-2002. שיטת הדירוג של פיפ"א ולפיה 12 הנבחרות דורגו לפי מיקומן בדירוג פיפ"א כאשר שש הנבחרות החלשות ביותר בדירוג זה נאלצו לעבור טורניר מוקדמות, כאשר שתי הנבחרות המצליחות ביותר בטורניר המוקדם השתתפו בטורניר הגמר שהכיל את שש הנבחרות החזקות יותר. טורניר הגמר נערך בשני שלבי-בתים של ארבע נבחרות כאשר ממנו עלו קבוצות לחצי-גמר ולבסוף לגמר.
ב-2004, הפורמט שונה פעם נוספת, כשהוחזר לצורה בה נוהל ב-2000 כאשר נערכו שני שלבי מוקדמות במקביל, בכל אחד מהם חמש נבחרות כאשר שתי המובילות מכל בית העפילו לטורניר הגמר מול ניו זילנד ואוסטרליה, שנערך בצורת שלב בתים בן שש נבחרות ונערך משחק גמר בין שתי הנבחרות המובילות בתום שלב-בתים זה.
בטורניר 2008 שונה הפורמט באופן אחר. טורניר הכדורגל של משחקי האוקיינוס השקט הדרומי שימש כטורניר מוקדמות, כאשר שלוש המובילות (זוכה, סגנית ומקום שלישי) העפילו לטורניר הגמר, בו השתתפה ונערך בצורת שלב-בתים שהזוכה בו, למעט הכתרתה כ"אלופת אוקיאניה לאומות", גם הוכתרה כ"אלופת מוקדמות מונדיאל 2010 באוקיאניה" והתחרתה מול קבוצה מאסיה על מקום במונדיאל 2010.
בטורניר 2012 שוב שונה הפורמט. טורניר הכדורגל של משחקי האוקיינוס השקט הדרומי הפסיק לשמש כטורניר מוקדמות. 4 הנבחרות בעלות הניקוד הנמוך ביותר באוקיאנה מתחרות ביניהן במשחקי בית וחוץ והמנצחת מצטרפת לשאר 7 הנבחרות של אוקיאנה. 8 הנבחרות משחקות ב 2 בתים ו-2 הנבחרות במקום הראשון והשני בכל בית מעפילות לשלב חצי הגמר. המנצחת של הטורניר, השתתפה בגביע הקונפדרציות ו-4 הנבחרות שהגיעו לשלב חצי הגמר מתחרות ביניהן במשחקי בית וחוץ והמנצחת,  תתחרה במשחק פלייאוף מול קבוצה מיבשת אחרת על כרטיס למשחקי הגביע העולמי בכדורגל.
בטורניר 2016 שהתקיים בפפואה גינאה החדשה זכתה מי שהייתה גם הפייבורטית לזכייה בטורניר, ושיאנית הזכיות - נבחרת ניו זילנד בפעם החמישית שלה, כשניצחה את המארחת בגמר הגביע 2–4 בדו-קרב פנדלים מהנקודה הלבנה, אחרי משחק גמר מאופס. עקב זכייתה של ניו זילנד בטורניר היא השתתפה גם בגביע הקונפדרציות 2017.
טורניר 2020 שהיה אמור להתקיים בניו זילנד, בוטל עקב מגפת הקורונה העולמית.
תארים לפי מדינה
^ ב-1973 המקום הרביעי הושג על ידי ונואטו תחת שמה הקודם "ההיברידים החדשים".
סך המארחות
^ אוסטרליה, ניו זילנד, טהיטי ואיי שלמה אירחו כולן חלק מהמשחקים של גביע אוקיאניה לאומות 1996.
יניב גולדפרב
יניב גולדפרב (נולד ב-1976), הידוע גם בשם הבמה אוניקס (Onyx), הוא מוזיקאי ישראלי. יוצר ועורך מוזיקה אלקטרונית ומוזיקת טראנס. מפיק אירועי מוזיקה ולשעבר בעל חברת התקליטים ביוניקס.
ביוגרפיה
גולדפרב נולד בחיפה בשנת 1976. החל את דרכו המוזיקלית בגיל 9 כמתופף, ולאחר מכן טנור ראשי וחצוצרן בתזמורת הצעידה של קריית ביאליק. בגיל 11 הופיע בקטעי משחק ומוזיקה. במקביל התחיל לנגן על גיטרה חשמלית ובגיל 16 הצטרף ללהקת המטאל המקומית Brutal Platoon כבסיסט אף על פי שלא היה לו כל ניסיון קודם על הכלי. הלהקה צברה הצלחה מקומית והתפתחה לסגנונות מטאל מגוונים יותר שנעו בין הארד קור וטראש מטאל. שיא ההצלחה של הלהקה בשנת 1993 הגיע עם התעניינות לייבל המטאל הישראלי Pounding Productions בהרכב והופעה במועדון רוזלינדה בגבעתיים לצד שני ההרכבים הבריטיים המפורסמים: קארקס ואקספלוייטד, אך זמן קצר לאחר מכן התפזרו חברי הלהקה לדרכם.
קריירה מוזיקלית
בגיל 18 החל גולדפרב את קריירת התקליטנות שלו במועדון The End בקריית חיים. במועדון ניגן מדי שבוע במשך שנה וחצי סגנונות שונים שנעו בין מוזיקה מסחרית לגל חדש, אלטרנטיבית וישראלית.
בינואר 1996 הפיק יחד עם חברים את מסיבת הטראנס הראשונה שלו ובה גם ניגן לראשונה את הסגנון הגואה טראנס. לאחר מספר מסיבות מוצלחות בישראל נסע גולדפרב באוגוסט 1996 ליפן ושם גר עד שנת 2000. ביפן ניגן כדי ג'יי במסיבות מקומיות במועדונים ובטבע ובשנת 1998 שהה כחצי שנה בהודו שם הפיק וניגן במסיבות ואירועי טראנס, מיד עם החזרה ליפן הקים יחד עם חברו הטורקי סנג'ר סרוגלו את חברת ההפקות ארקדיה שהפיקה אירועי טראנס גדולים בטוקיו ואף תיפקדה זמן קצר כחברת הפצה ראשית לסגנון ביפן. באותן שנים החל גם לנסות את כוחו באולפן בכתיבת מוזיקה בתמיכת חברו הצרפתי די ג'יי כריסטוף (Absolum) מההרכב Transwave ובעל לייבל הטראנס 3D Vision.
החזרה לישראל
בשנת 2000 עזב גולדפרב את טוקיו וחזר לישראל בה נרשם ללימודי הנדסאי קול במכללת עמק הירדן ובמקביל הקים את לייבל הטראנס העצמאי ביוניקס רקורדס (Bionics records) במסגרתו הוציא מספר אוספים, סינגלים ואלבומי אומן. במהלך לימודיו התמקצע גולדפרב בעבודת האולפן ולקראת סיום התואר בשנת 2002 החל ליצור מוזיקה תחת השם אוניקס.
במהלך לימודיו, בשנת 2001, פתח גולדפרב ליין ערבי טראנס בימי חמישי במועדון החיפאי "לונה" שבמהלך השנים צמח לערב סטודנטים מרכזי בעיר בחיפה וכולל מספר חדרי מוזיקה בסגנונות שונים. במהלך השנים אירח במועדון תקליטני ואמני טראנס רבים בעולם מהקטנים ועד הגדולים ביותר והתבסס כאחת הדמויות המשפיעות והמוכרות בסצנת הטראנס העולמית.
את קטע הטראנס הראשון תחת השם Onyx שנקרא Burn & Transform הוציא גולדפרב בלייבל הבריטי Alchemy Records בשנת 2002 בשיתוף עם אמני הטראנס אינטרגאלקטיק ומארק וודס.
יניב עבר להתגורר בתל אביב ומשם ניהל את הלייבל ובמקביל את ערבי חמישי במועדון בחיפה תוך כדי כתיבת מוזיקה באולפן והופעות ברחבי הארץ והעולם. ב-2003 הצטרף לביוניקס שותף נוסף- נדב שנהב שלקח את מושכות הניהול של הליין, הלייבל ואוניקס. הלייבל הוציא עוד אוסף בעריכת אוניקס ואלבום אומן ליוצר הטראנס פטריק חן PTX עד שהחליטו השניים לסגור את הלייבל ולהתמקד במועדון באחריות שנהב ואוניקס באחריות גולדפרב תחת מטריית עסק אחת- ביוניקס.
בשנת 2005 חתם גולדפרב בחברת התקליטים ולייבל הטראנס מהמובילים בעולם Yoyo/BNE ונכנס לעבודת אולפן מאסיבית על אלבום הבכורה שלו בו השתתפו מספר חברים (PTX, Domestic, Black & White, Ultravoice, Oforia, Space Cat, Time Lock).
אלבום הבכורה גרוב און (Groove On) יצא ביוני 2007 ובמקביל החל גולדפרב סיבובי הופעות בכל העולם.
אלבומו השני Energy Beats יצא במרץ 2010 והוא משתף פעולה עם מספר אומנים לרבות עופר דיקובסקי.
דיסקוגרפיה
Onyx & Sundance- Burn & Transform (Digital Tribe- alchemy 2002)
Onyx- Red Meat (Future Link- Bionics 2002)
Perplex & Onyx- Utopia (Utopia 2003)
Onyx- Raves In Paradise (Direct Out – Bionics 2003)
Onyx & PTX – One For Eight (Direct Out – Bionics 2003)
Onyx- Red Meat (Red Mix) (Mental Case 2004)
Onyx- Biogenetic (Shantipi Rec. 2005)
Onyx & Perplex- On The Move (Shantipi Rec. 2005)
Onyx & Perplex- The Second Diamond (Shantipi Rec. 2005)
Space Cat & Onyx- Time Rulers (Astral Projection compilation- Com.Pact 2005)
Oforia & Onyx- Adrenalin (Oforia- Yoyo/ BNE 2006)
Onyx & PTX- Insight (Yoyo/ BNE)
CDs:
Reborn- compilation (Bionics/ BNE 2001)
Future Link- compilation (Bionics/ Baloonia 2002)
Outer Galaxy- music production for Intergalactic (Bionics 2003)
Direct Out- A compilation by Onyx (Bionics 2003)
Albums:
Onyx- Groove On (Yoyo/ BNE 2007)
Onyx- Energy Beats (Bionics 2010)
דנה מודן
דנה מודן (נולדה ב-29 במאי 1970) היא תסריטאית, עיתונאית, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה
דנה מודן גדלה בשיכון הרופאים של תל השומר. אביה, פרופ' ברוך מודן, עלה מפולין, היה חוקר בתחום הסרטן והאפידמיולוגיה וכיהן כמנכ"ל משרד הבריאות. אמהּ, פרופ' מיכאלה מודן, הייתה רופאה בבית החולים תל השומר שעסקה גם בביוסטטיסטיקה. אחותה, רותו מודן, היא ציירת ומחברת קומיקס ידועה ואחות נוספת שלה היא רופאת הילדים פרופ' דלית מוזס מודן.
את הקריירה העיתונאית שלה החלה מודן ככתבת במדור לעיתון "מעריב" שעסק בענייני רכילות. לאחר מכן שיחקה בסרט "שחקנים", בסרט הקומדיה "ציפורים בניוטרל" (1996), ובסרט הקצר "מלכה לב אדום" (1996) לצד שי אביבי. למרות כל אלה, התגלתה מודן לראשונה בסדרה "פלורנטין" (1997), שם שיחקה לצד סמי הורי, איילת זורר ועוד. ב-1999 השתתפה בתפקיד משנה בסרט "צור הדסים".
מקריירת המשחק פנתה להנחיית תוכניות טלוויזיה, ובשנת 1999 החלה להנחות את תוכנית האירוח "יחסים מסוכנים" ששודרה בערוץ 2. בשנת 2000 הצטרפה לערוץ ביפ בכבלים, בו הנחתה תחילה את התוכנית "הקו האדום", ולאחר מכן את תוכנית השידוכים ההומוריסטית "דאבל דייט" לצד הקומיקאי רועי לוי במשך שלוש עונות (2002–2004). תוכנית זו זכתה להצלחה ושודרה גם בערוץ 2.
בשנת 2004 הפיקה, יצרה וכתבה את סדרת הטלוויזיה "אהבה זה כואב" ששודרה בערוץ 10, בה שיחקה בתפקיד הראשי לצד אסי כהן, על משחקה בסדרה זכתה בפרס סדרת הדרמה של השנה בפרסי האקדמיה לטלוויזיה ישראלית.
בשנת 2007 כתבה מודן יחד עם שבי גביזון את הסרט (אשר מאוחר יותר שודר כסדרה ב"רשת", ערוץ 2), "אבידות ומציאות". בשנת 2008 יצרה יחד עם יונתן קוניאק את תוכנית הטלוויזיה "טינופת", עבור ערוץ "הוט 3". בסוף שנת 2009 שבה לשתף פעולה עם רועי לוי בהגשת התוכנית "עונת החתונות" המשודרת בערוץ הוט 3, ומתעדת באופן קומי זוגות בהכנות לחתונתם. ב-2011 עלתה עונתה השנייה של תוכנית זו, הפעם בערוץ הוט קומדי סנטרל ובשם "עונת החתונות וצרות אחרות".
באפריל 2012 יצרה את הסדרה "אננדה" בערוץ HOT3 בה גם שיחקה בתפקיד הראשי. הסדרה המבוססת על חוויותיה בטיול שעשתה בהודו בשנת 2007. ב-2015 שודרה העונה השנייה של הסדרה.
ב-2018 יצרה יחד עם רם נהרי ואסי כהן את הסדרה "ככה זה", המשודרת ב-YES. בסדרה משחקת מודן בתפקיד הראשי לצד אסי כהן פעם נוספת, 14 שנים לאחר שכיכבו יחד ב"אהבה זה כואב".
ב-2022 יצרה את הסדרה "אבירם כץ", של כאן 11. בסדרה מודן גם משחקת, כשהיא מגלמת את דמותה של שוטרת בשם לינדה.
חיים אישיים
בצעירותה הייתה בת זוגו במשך 11 שנה של המפיק והבמאי מולי שגב, ובשנת 2006 השניים נפרדו. בשנת 2010, נולד למודן בן משותף עם בן זוגה אז, העיתונאי שחר סמוחה. בן זוגה הנוכחי הוא ד"ר הראל ארזי, אורתופד כירורגי.
ויה אגנטיה
ויה אגנטיה (לטינית Via Egnatia; יוונית Εγνατία Οδός; אלבנית Rruga Egnatia; מקדונית Виа Егнација; טורקית Egantia yolu) הייתה דרך רומית שהובילה מדירכיום (Dyrrachium), היא דורס בת ימינו שבאלבניה, אל ביזנטיון (כיום איסטנבול בטורקיה).