cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קורבן אדם
ארץ ישראל
יש הרואים בסיפור עקידת יצחק, פולמוס כנגד המנהג של קרבן אדם כביטוי לאמונה מוחלטת באל. סיפור העקידה מצטרף לחוקי התורה ויוצא נגד התופעה הפגאנית הקדם-מונותיאיסטית של קרבן אדם. המשך דברי המלאך והצו להעלות את האיל לקרבן הם רגע המרת קרבן האדם בקרבן בהמה. לאמור, מכאן ואילך לא יוקרבו עוד בנים ובנות לאל ולא יהיו לרצון זבחי אדם. תחתיהם יוקרבו בכורות הצאן וראשית פרי האדמה.
פיניקיה
על-פי מקורות יווניים ורומיים, הפיניקים הקריבו תינוקות לאלים שלהם. עצמות של ילדים רבים נמצאו בתקופה המודרנית באתרים ארכאולוגיים בקרתגו, אך השאלה האם ילדים אלו הוקרבו כקורבן אדם - שנויה במחלוקת.
סין
הסינים הקדומים ידועים בכך שהיו מקריבים קורבנות אדם, של צעירים ונשים לאלוהי הנהר - היבו, ועוד שכאשר אדון היה מת, היו קוברים כחלק מטקס ההלוויה את עבדיו ביחד איתו - בעודם בחיים.
קורבן של עבדים בכירים, פילגשים או משרתים יחד עם מותו של האדון, הייתה הצורה הנפוצה יותר. המטרה המוצהרת הייתה לספק קשרי ידידות למת, בחיים שלאחר המוות, על ידי המתת אותם עבדים בכירים, פילגשים או משרתים - שימשיכו לשרת אותו שם. בזמנים המוקדמים נרצחו או נקברו קורבנות האדם בעודם בחיים, ומאוחר יותר הם נאלצו לבצע התאבדות.
פעולות אלו היו נפוצות במיוחד במהלך תקופת שושלת שאנג ותקופת שושלת ג'ואו. בתקופת המדינות הלוחמות, שימן באו (Ximen Bao) הדגים לתושבי הכפרים, שהקרבת קרבן אדם לאלוהי הנהר הוא למעשה תכסיס של כמרים, במטרה לקחת כסף. בספרות הסינית, שימן באו נחשב לגיבור עממי, שהצביע על האבסורד שבהקרבת קורבן אדם.
קרייג דייוויד
קרייג אשלי דייוויד (באנגלית: Craig Ashley David; נולד ב-5 במאי 1981) הוא זמר רית'ם אנד בלוז בריטי-יהודי. הוא מכר למעלה מ-15 מיליון עותקים משבעת אלבומיו ברחבי העולם.
קורות חייו
קרייג אשלי דייוויד נולד בסאות'המפטון לאב מגרנדה ולאם יהודייה אנגליה. הוריו התגרשו כשהיה בן שמונה ואמו גידלה אותו.
עוד כשהיה נער גילה את חיבתו למוזיקה כשהשתתף בליווי קולות בהופעות שערך אביו עם להקתו "Ebony Rockers" במועדוני ריקוד מקומיים. מאוחר יותר הוא החל את דרכו בעולם המוזיקה, כשכתב לארטפול דודג'ר את הלהיט "Rewind" ושר איתם אותו, בגיל 18 בלבד. Rewind היה חלק מאלבומם של ארטפול דודג'ר - It's All About The Stragglers - ובנוסף לכך יצא כסינגל והגיע למקום השני במצעד הבריטי בשנת 2000, ונשאר 15 שבועות במצעד. סינגל זה סלל את דרכו של קרייג לקריירת הסולו שלו.
Born To Do It
הסינגל הראשון שלו, היה "Fill Me In", ואיתו הוא הגיע למקום הראשון במצעד הבריטי, מה שהפך אותו לזמר הצעיר ביותר שכובש את המקום הראשון בבריטניה, כשהוא בן 19 בלבד. בסוף אותה השנה יצא גם אלבום הבכורה שלו - "Born To Do It", שהגיע אף הוא למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ומכר למעלה מ-2,000,000 עותקים ברחבי הממלכה הבריטית ויותר מ-8,000,000 ברחבי העולם כולו.
במאי 2001 יצא הסינגל "Fill Me In" גם בארצות הברית וטיפס עד למקום ה-15, כשהאלבום (שיצא לראשונה בארצות הברית ב-17 ביולי 2001) הגיע למקום ה-11, כולל פלטינום ומכירה של יותר מ-1,000,000 עותקים ברחבי ארצות הברית. האלבום גרף מחמאות רבות והצליח מאד.
הסינגל השני מהאלבום היה "Seven Days" הגיע גם הוא למקום הראשון בבריטניה, אוסטרליה, ישראל ועוד מספר מדינות, אך רק ל-10 בארצות הברית. הסינגל השלישי של האלבום היה "Walking Away", שהגיע למקום השלישי בבריטניה והחמישי באוסטרליה ובישראל, אך רק ל-44 בארצות הברית. הסינגל הרביעי והאחרון היה "Rendezvous", שהגיע למקום ה-8 בבריטניה.
Slicker Than Your Average
האלבום השני של דייוויד, "Slicker Than Your Average", יצא ב-9 בנובמבר 2002. האלבום לא הצליח כמו קודמו, ונמכרו רק 500,000 עותקים בבריטניה וקצת יותר מ-3,000,000 בעולם כולו. כמו כן, אף לא אחד מששת הסינגלים שיצאו מהאלבום לא נכנס למצעד האמריקאי, למרות שהאלבום יצא בארצות הברית כחודשיים מאוחר יותר מבבריטניה. הסינגל הראשון של האלבום - "What's Your Flava" - יצא ב-2002 והגיע בדיוק כמו "Rendezvous" למקום ה-8 בבריטניה. הסינגל השני היה "Hidden Agenda" שהגיע ל-10 הראשונים במצעד הבריטי. אחר כך יצא הדואט עם סטינג "Rise And Fall", שהגיע למקום השני בבריטניה, למקום ה-9 בישראל ולמקום ה-1 במספר מקומות בעולם. הסינגל הרביעי של האלבום היה "Spanish", שהגיע למקום ה-8 בבריטניה. לאחר מכן יצאו שני הסינגלים: "World Filled With Love" ו-"You Don't Miss Your Water" אשר נכשלו במצעדים. הראשון הגיע למקום ה-15 בבריטניה והשני שהגיע למקום ה-42.
דייוויד דחה את הצעתה של הזמרת האמריקאית מוניקה לקחת חלק בסינגל החדש שלה "Go to Bed Mad", כשאת מקומו תופס טייריס. דייוויד טען שברצונו לכבוש את אמריקה בכוחות עצמו, עם המוזיקה שלו ושאין בכוונתו לקחת חלק באלבום של זמר כזה או אחר.
הקריירה של קרייג דייוויד נקטעה, אחרי שחברת התקליטים שלו, "Telstar Records", ירדה מנכסיה. דייוויד חתם עם חברת הענק " Warner Music" והם החלו לעבוד יחד על האלבום השלישי של הכוכב הבריטי - "The Story Goes...".
The Story Goes...
האלבום השלישי של דייוויד, "The Story Goes...", יצא ב-6 בספטמבר 2005. להבדיל משני האלבומים הקודמים, האלבום לא יצא ארצות הברית, אלא רק בבריטניה, שאר אירופה, אסיה ואוסטרליה. האלבום היה שונה משני האלבומים הקודמים והתאפיין בפן רגשני יותר. הוא נכשל במכירות יותר משני קודמיו, כשפחות מ-3,000,000 עותקים נמכרו בעולם וכ-200,000 עותקים בבריטניה.
הסינגל הראשון של האלבום, "All The Way", יצא באוגוסט 2005 והגיע למקום ה-3 בבריטניה. הסינגל השני שיצא באותה שנה, "Don't Love You No More [I'm Sorry]", הגיע למקום ה-4 במצעד הבריטי ונשאר במצעד במשך 15 שבועות, אך בשאר העולם לא הצליח הסינגל, ובישראל הוא הגיע למקום ה-95. הסינגל השלישי והאחרון היה "Unbelievable", אשר יצא במרץ 2006 והגיע למקום ה-18 בבריטניה, ולמקומות נמוכים יותר בשאר העולם. על פי התכנון, היה אמור לצאת סינגל רביעי, "Hypnotic", אולם זה בוטל בעקבות הכישלון של "Unbelievable" ושל האלבום כולו.
החל מסוף אוגוסט 2006 החלו לרוץ שמועות על פרידה בין קרייג דייוויד לחברת התקליטים שלו בעקבות הכישלון של "Unbelievable" ושוני מוזיקלי. מאוחר יותר התברר שפרידה התרחשה רק עם חברת התקליטים האמריקאית שלו, כשדייוויד חוצה את הקווים מ-Atlantic Records ל-Atlantic to Sire Records.
דייוויד התארח באלבומו של קאנו, "London Town". הסינגל הראשון מהאלבום, בשיתוף דייוויד, נקרא "This Is The Girl". הסינגל יצא ב-27 באוגוסט 2007. הסינגל דורג במקום ה-18 במצעד הבריטי. דייוויד שר עם קאנו שיר נוסף מהאלבום בשם "Bad Boy".
Trust Me
ב-12 בנובמבר 2007, יצא האלבום הרביעי של דייוויד, "Trust Me". דייוויד עבד על האלבום בקובה. הסינגל הראשון מתוך האלבום, "Hot Stuff", יצא ב-5 בנובמבר, והגיע למקום ה-7 במצעד הבריטי. הסינגל השני, "Six Of One Thing" יצא ב-18 בפברואר, והגיע למקום ה-39 במצעד הבריטי. הסינגל השלישי, "Officially Yours" יצא ב-23 ביוני, וכשל במצעד הבריטי כשהגיע למקום ה-158.
האלבום הגיע למעמד מכירות של אלבום זהב, והוא מכר כ-300,000 עותקים.
האלבום היה מועמד לפרס האלבום הטוב ביותר ל-2008 בטקס פרסי המוזיקה השחורה בבריטניה.
Greatest Hits
דייוויד הוציא ב-24 בנובמבר 2008 את אוסף הלהיטים הראשון שלו. הוא החל לעבוד על האלבום החדש עם מפיק העל דנג'ה וחברת התקליטים - "Ice Cream Records". הסינגל הראשון מתוך אוסף הלהיטים היה השיר "Insomnia" שיצא ב-17 בנובמבר. השיר הופק על ידי מפיק העל דנג'ה. סינגל נוסף שיצא מאלבום האוסף הוא "Where's Your Love", שיר שבו דייוויד חזר למקורותיו - מוזיקת הגראג'. הסינגל דורג 58 במצעד הבריטי בשבוע השני ליציאתו. בשיר מתארחים הראפר הלונדוני הצעיר טינצ'י סטריידר וזמרת הסול הצעירה ריטה אורה, שהתארחה באלבומו האחרון של דייוויד בשיר "Awkward". שיר חדש נוסף שהקליט דייוויד לאלבום האוסף הוא - "Just My Imagination".
לכבוד אוסף הלהיטים הראשון שלו, הקליט קרייג דייוויד ארבע גרסאות חדשות ללהיטו "Walking Away" עם ארבעה אמנים מרחבי אירופה- ליניש מצרפת, אלכס אובאגו מספרד, נאק מאיטליה ולהקת הנשים מונרוס מגרמניה.
דייוויד הקליט שני שירים חדשים נוספים לאלבום האוסף - גרסה חדשה ללהיטו הגדול "All The Way" ביחד עם הזמרת היפנית בוני פינק. כמו כן הקליט דייוויד שיר חדש "Never Too Late" ביחד עם הזמרת הרוסיה סלאבה.
דייוויד היה מועמד לזכייה בשתי קטגוריות בטקס פרסי המוזיקה השחורה בבריטניה לשנת 2008 - הפרס לאלבום הטוב ביותר ל-"Trust Me" והפרס לאמן ה-R&B הטוב ביותר. בסופו של דבר, דייוויד לא זכה באף אחת מהקטגוריות בהם היה מועמד.
Signed Seald Delivered
דייוויד אישר שאלבום הסטודיו החמישי שלו יצא במהלך 2009, מיד אחרי פרויקט אלבום האוסף, כאשר מספר שירים מפרויקט האלבום החמישי כבר דלפו לאינטרנט.
קרייג דייוויד התארח באלבומה של הזמרת היפנית בוני פינק, בשיר "Fed Up" שאף יצא כסינגל ביפן. הוא גם התארח באלבומו החדש של אלי קמפבל מלהקת UB40, בשיר "Everways". השיר יצא כסינגל השני מתוך אלבומו החדש של אלי קמפבל, ביחד עם השיר "She's A Lady".
אלבומו החמישי של קרייג דייוויד יצא בחודש נובמבר 2009. באלבום התארח זמר ה-R&B האנגלי ג'יי שון.
ביום שישי, ה-18 בספטמבר 2009, הוציא קרייג דייוויד באתרו הרשמי קטע משיר חדש מתוך אלבומו החדש, קאבר ללהיט של סטיבי וונדר "Signed, Sealed, Delivered I'm Yours". ביום שישי, ה-2 באוקטובר 2009, אישר קרייג דייוויד בעמוד הטוויטר שלו, שהוא חתם בחברת התקליטים הגדולה בעולם "יוניברסל", ובכך למעשה הוא סיים את דרכו ב"וורנר".
אלבומו החמישי של קרייג דייוויד יצא בתחילת 2010. שני שירים חדשים מן האלבום החדש דלפו לאינטרנט בנובמבר 2009 - "Shadows" ו-"Cool Wit You" שהופק על ידי קבוצת ההפקה של טימבלנד. הסינגל הרשמי והראשון מתוך האלבום החדש היה "One More Lie - Standing In The Shadows" והוא יצא ב-15 במרץ 2010.
בשבוע הראשון לצאתו, דורג הסינגל המוביל "One More Lie" במקום ה-76 בבכורה שלו במצעד הבריטי. האלבום דורג במקום ה-13 במצעד הבריטי. הסינגל השני והאחרון מן האלבום "All Alone Tonight" עמר ב-31 במאי וכשל בכניסה למצעד הבריטי.
Following My Intuition
אחרי כישלון הסינגלים מאלבומו האחרון, החל דייוויד לעבוד על אלבומו השישי שיהיה יותר בסגנון מוזיקת דאנס. שיר חדש של דייוויד ביחד עם הדיג'יי השוודי רמאדי "Do It On My Own" יצא בספטמבר 2010 ודייוויד אף צילם לו קליפ. דמו של מה שככל הנראה יהיה הסינגל הראשון מתוך האלבום החדש - "Dirty Mouth", שיר דאנס/האוס, דלף לאינטרנט בדצמבר 2010, כשדייוויד הגיב על ההדלפה בכך שהוא שמח מתגובת המעריצים לגרסת הדמו של השיר, כשראפר יתארח בגרסה הסופית של השיר. במהלך 2012 דייוויד יתארח בשני סינגלים חדשים - "Sex In The Bathroom" של הראפר הרוסי טימאטי, ו-"Bits N Pieces" של DJ דים כריס והזמרת רוזט. לשני השירים צולמו קליפים רשמיים. דייוויד גם מתארח בסינגל החדש של צמד המפיקים סטריאו פאלמה - "Our Love" שיר דאנס ו-R&B שזכה לתגובות חיוביות רבות. בספטמבר 2012 אישר דייוויד בעמוד הטוויטר הרשמי שלו שאלבומו החדש יקרא "Take Me As I Am... Or Watch Me As I Go" שיצא במהלך 2013 ביחד עם סיבוב הופעות עולמי. ב-30 בספטמבר 2012 אישר דייוויד ששם האלבום יהיה בסופו של דבר "Following My Intuition". במהלך החודשים מרץ, אפריל ומאי 2013 ערך דייוויד סיבוב הופעות עולמי שכלל הופעות באוסטרליה, אסיה ואירופה, על מנת לקדם את אלבומו החדש. את סיבוב ההופעות חתם דייוויד בהופעות בבריטניה, בה ביצע לראשונה שיר מהאלבום החדש "Less Is More" בלדת פופ רוק שזכתה לביקורות חיוביות רבות, כשרבים ממעריציו של דייוויד מזהים בשיר חזרה לשורשיו של דייוויד ולסגנון אלבומו הראשון "Born To Do It". ביוני 2013 אושר שדייוויד התארח בסינגל "Good Time" של ה-DJ והמפיק הרוסי DJ Smash.
די. ג'יי. קארוסו
דניאל ג'ון קארוסו ג'וניור (באנגלית: Daniel John Caruso Jr; נולד ב-17 בינואר 1965) הוא במאי קולנוע, מפיק ותסריטאי אמריקאי. עבודתו מקיפה מגוון סוגות קולנועיות, הכוללות מותחן, דרמה, אימה ופעולה, אם כי מירב סרטיו נמצאים בסוגות מותחן ופעולה. הוא גם ביים פרקים רבים של סדרות טלוויזיה כמו "המגן", "אי שם", "סמולוויל" ו"מלאך שחור".
חיים אישיים
קארוסו נישא לשחקנית הולי קוספרט ב-6 ביולי 1990. לזוג חמישה ילדים: ברנדון, דניאל, סופיה, צ'ארלי וסאלי.
קריירה
עבודת הבימוי הראשונה שלו בסרט באורך מלא הייתה "אגם המוות", מותחן פשע משנת 2002 בכיכובם של ואל קילמר ווינסנט ד'אונופריו, שזכה מאז למעמד מינורי של סרט פולחן. לאחר מכן קארוסו ביים את סרט המותחן הפסיכולוגי "לקחת חיים", בכיכובם של אנג'לינה ג'ולי ואית'ן הוק. הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-19 במרץ 2004, אך לא עמד בציפיות בקופות, והכניס 65,470,529 דולר עם תקציב של 35 מיליון דולר. עם זאת, הסרט הוכיח את עצמו כהצלחה בווידאו ביתי, והחזיק את מקומו כ-DVD מספר 1 הנמכר ביותר במשך שלושה שבועות רצופים. "כוח הכסף", בכיכובם של אל פצ'ינו ומתיו מקונוהיי, היה סרטו הבא של קארוסו, ונחשב ל"מותחן ספורט עשוי היטב, אבל עם יותר מדי פרטים". הסרט יצא לאקרנים ב-7 באוקטובר 2005, וזכה להצלחה בינונית עם הכנסות של 30,526,509 דולר ברחבי העולם עם תקציב צנוע של 18 מיליון דולר. מאוחר יותר הוא הופץ ב-DVD ב-17 בינואר 2006.
בשנת 2007, קארוסו התבקש על ידי סטיבן ספילברג לביים את "דיסטרביה". הסרט הפך ללהיט הגדול הראשון של קארוסו, שהכניס למעלה מ-117 מיליון דולר עם תקציב של 20 מיליון דולר. אנסמבל השחקנים כלל את שיה לה-באף, שרה רומר, דייוויד מורס, אהרון יו וקארי-אן מוס. הוא הופץ ב-13 באפריל 2007 בבתי הקולנוע וב-7 באוגוסט ב-DVD. "לכודים ברשת" היה שיתוף הפעולה השני של קארוסו עם המפיק ספילברג והשחקן לה-באף. בסרט כיכבו גם מישל מונאהן, בילי בוב תורנטון, רוזריו דוסון ויצא לאקרנים בבתי הקולנוע ב-26 בספטמבר 2008. הביקורות לסרט היו מעורבות עד לשליליות, אך בסוף שבוע הפתיחה שלו הוא גרף 29.1 מיליון דולר ב-3,510 בתי קולנוע בארצות הברית וקנדה. נכון לשנת 2017, הוא הכניס 201 מיליון דולר ברחבי העולם עם תקציב של 80 מיליון דולר.
בשנת 2011, קארוסו ביים את העיבוד לרומן המדע בדיוני לבני הנוער, "אני מספר ארבע", שהכניס 161 מיליון דולר ברחבי העולם, אך לא הצליח לבנות מספיק עניין להמשכון עתידי. שנתיים לאחר מכן, קארוסו הגשים פרויקט תשוקה ותיק שלו עם סרט ההתבגרות "בעמידה", הסרט המשפחתי הראשון שלו. בסרט, המבוסס על הרומן של ברוק קול, מככבים צ'נדלר קנטרברי ואנליז באסו כשני ילדים חנונים היוצאים למסע של תגלית וגילוי עצמי לאחר שהופשטו ונשארו יחד על אי באגם כחלק ממתיחה אכזרית במחנה קיץ. קארוסו החל בעבודת עיבוד הרומן בתחילת שנות התשעים עם שותפו דאז קן אגואדו, שהפיק את הסרט. הוא הופק בתקציב דל של 3 מיליון דולר ויצא ב-16 באוגוסט 2013.
באוגוסט 2013, קארוסו תכנן לביים את העיבוד הקולנועי לקומיקס פריצ'ר. קארוסו עבד בנוסף על סרט בשם "Selling Time", מותחן על טבעי בכיכובו (הפוטנציאלי) של ויל סמית', על אדם שניתנת לו ההזדמנות הייחודית לחיות מחדש את היום הגרוע בחייו, בתמורה לשבע שנים מתוחלת חייו שלו. מאז שני הפרויקטים לא קרמו עור וגידים, כאשר הראשון עובד לסדרת טלוויזיה מצליחה ששודרה ב-AMC.
ב-2 באפריל 2015, קארוסו נשכר לביים את החלק השלישי (שהיה אז חסר כותרת) בסדרת סרטי "ג'י. איי. ג'ו", לצד אהרון ברג שיכתוב את התסריט. באוקטובר 2015, השחקן והמפיק וין דיזל ביקש מקארוסו לאייש את תפקיד הבמאי לסרט "XXX: הילוך גבוה", הסרט השלישי בסדרת "XXX". הסרט הוקרן לראשונה ב-5 בינואר 2017 והכניס 347 מיליון דולר ברחבי העולם.
קארוסו ביים את הסרט "עד שתחפץ האהבה", המבוסס על הרומן משנת 1991 בעל אותו שם של המחברת פרנסין ריברס, לאחר ש"הוא התאהב בדמויות ובסיפור כאשר אשתו הכירה לו את הרומן". הסרט היה אמור לצאת לאקרנים באביב 2021, אך נקבע מחדש לתחילת 2022. סוללת השחקנים של הסרט כוללת את אביגיל קוון, טום לואיס, נינה דוברב, אריק דיין, לוגאן מרשל-גרין ופמקה ינסן.
בשנת 2022 ביים את הסרט "כלואה", הסרט המקורי הראשון של The Daily Wire.
סירכא
קיימת מחלוקת בראשונים ובאחרונים אילו סירכות מטריפות את הבהמה ואילו אינן אלא ריר שאינו מטריף. בהתאם לכך, קיימות שתי רמות הכשר על בשר הבהמה, הרמה הנמוכה נקראת 'כשר' ולפיה מטריפים רק סירכות שמוסכם שהן מטריפות. הרמה הגבוהה נקראת 'חלק' או 'גלאט' (שמשמעותו 'חלק' ביידיש), ולפיה רק בהמה שהריאה שלה 'חלקה' ונקייה מסירכות שיש לגביהן מחלוקת מקבלת הכשר זה.
מקור הדין
מן התורה אין חובה לבדוק אף אחד משבעים סוגי הטרפות שבבהמה, היות שרוב הבהמות אינן טרפות. אולם החל מתקופת הגאונים התקבל בקרב עם ישראל כולו הנוהג לבדוק את הריאות מסירכות. ישנה מחלוקת ראשונים מהו מקור ותוקף נוהג זה. לדעת כמה ראשונים, תוקף המנהג הוא מדברי חכמים, היות שיש מיעוט המצוי של סירכות בריאה המטריפות את הבהמה, וחכמים קבעו שבכל דיני התורה יש לחשוש למיעוט המצוי ולבדוק היכן שניתן. מנגד, יש אומרים שאין תקנת חכמים כזו, אלא זהו מנהג שהונהג בתקופת הגאונים והתקבל בקרב הציבור.
מקור היווצרות הסירכא המטריפה
ישנה מחלוקת ראשונים מדוע הסירכא מטריפה, וממילא איך נוצרת 'סירכא'. יש אומרים שהסיבה שסירכא מטריפה, היא מפני שהיא נוצרת מנקב שהיה בריאה, ואף שהסירכא סותמת אותו, בהמשך היא תתנתק והנקב יישאר פתוח ויגרום למותה של הבהמה. ויש אומרים שהסירכא לא נוצרה מנקב, אלא שבעקבות הימתחות הסירכא היא תיתלש מהריאה ויישאר תחתיה נקב שיגרום למותה של הבהמה. ברפואה כיום מקובל שהסירכות נגרמות מדלקת ריאות, שגורמת לדופן הריאה להיעשות חדירה, וחומרים שונים יוצאים מהריאה ומצטברים על דופנה ויוצרים גידולים וקרומים עבים.
'כסדרן' ו'שלא כסדרן'
בתלמוד הבבלי מבואר שיש חילוק בין שני סוגי סירכות: סירכא שהיא 'כסדרן', כלומר נסרכת בין שני מקומות הצמודים זה לזה, כשרה, כי תהליך הנשימה לא אמור לגרום להימתחות הסירכא כך שאולי ייווצר נקב. כשהסירכא 'שלא כסדרן', כלומר נסרכת על שני מקומות בריאה שאינם צמודים זה לזה, היא מטריפה את הבהמה, מפני שברבות הזמן היא עשויה לגרום לדופן הריאה להימתח כך שהסירכא תיתלש ויישאר תחתיה נקב המטריף את הבהמה.
השולחן ערוך והרמ"א נחלקו בשתי מחלוקות בהקשר לסירכות ואופן הטרפתן את הבהמה:
המחלוקת בשאלת מיקום הסירכות
לדעת הרשב"א, שכמותו פסק רבי יוסף קארו בשולחן ערוך, בכל מצב שבו אונות הריאה שביניהן הסירכא צמודות זו לזו, הסירכא נחשבת לסירכא 'כסדרן' וכשרה. ואילו לשיטת מהר"י וייל שכמותו פסק הרמ"א, רק אם הסירכא ממוקמת בחצי הפנימי של החריץ שבין האונות, היא נחשבת 'כסדרן'. אבל אם היא בחצי החיצוני או נסרכת מהריאה לדופן החזה, היא נחשבת 'שלא כסדרן' ומטריפה.
המחלוקת אם מועילה בדיקה לסירכות
המחלוקת השנייה והעיקרית נוגעת לסירכות 'שלא כסדרן', שהן הטרפות, והיא נוגעת לשתי סוגיות: 1. האם ניתן לקלוף את הסירכא ולבדוק אם יש תחתיה נקב. 2. האם סירכות שניתן להסיר על ידי מיעוך ומשמוש נחשבות סירכות מטריפות.
בדיקת 'ניפוח ובצבוץ'
בתלמוד הבבלי מובאת הנהגתו של רב נחמיה בריה דרב יוסף שהיה בודק ריאה שסירכא מדביקה אותה לדופן בית החזה ב'פשורי', כלומר במים פושרים. ופירשו מפרשי התלמוד שהכוונה היא שהסירו את הסירכא מהריאה, ולאחר מכן ניפחו את הריאה באוויר והכניסו אותה לתוך כלי עם מים כדי לבדוק האם יש יציאת בועות אוויר ממקום הסירכא. אם אכן ישנו בעבוע, הרי שהדבר מעיד על נקב שנמצא תחת הסירכא.
ישנה מחלוקת ראשונים האם בדיקה זו מועילה רק בסירכא הדבוקה בצידה האחד לדופן בית החזה, ובזמן שניכר שישנו חולי בדופן שמסתבר שממנו נוצרה הסירכא, או שהבדיקה מועילה גם כשאין סימנים של חולי בדופן בית החזה. ויש מפליגים ואומרים שבדיקה זו מועילה גם ביחס לסירכא הנתונה בין שתי אונות של הריאה.
בדיקת 'מיעוך ומשמוש'
לדעת מספר ראשונים, שכמותם פסק השולחן ערוך , לא מועילה בדיקה כלשהי לסירכא, ואם נמצאה סירכא במקום מטריף - הבהמה טרפה. אך לדעה אחרת מועילה בדיקת 'מיעוך ומשמוש', שבה מועכים את הסירכא וממשמשים אותה, ואם נימוחה - הרי שהיא לא סירכא חזקה שבכוחה להטריף, והבהמה כשרה.
'כשר' ו'חלק', הבדלים בין 'גלאט' ל'חלק'
בעקבות שתי המחלוקות הללו בדבר כשרות הסירכות, נוצרה חלוקה ברמת הכשרות הניתנת לבשר, כאשר הרמה הנמוכה יותר, המסתמכת על הדעות המקילות משווקת בשר 'כשר', והרמה המהודרת המחמירה כפי השיטות המחמירות, משווקת בשר 'חלק' כלומר שהריאה שחלקה מסירכות, והבשר חלק ונקי משאלות ומחששות.
יש כשרויות בהן יש שתי רמות של כשרות מהודרת; כשרות 'גלאט', הכוללת ריאות עם עד שלוש סירכות (בבד"צים אחרים החשיבו גם זאת כ'חלק'), וכשרות 'חלק' "כמו שהעגל נולד, בלי שום ריעותא". חילוק זה בא בכדי לאפשר לציבור רחב יותר להחמיר ולחשוש לבשר ברמה מהודרת, מחד, ומאידך, נותן את האפשרות לאלו שחפצים בהידור בתכלית ההידור, בייחוד להולכים בשיטת הבית יוסף, וסימנך - הבשר הקרוי "כשר-גלאט" – ביידיש, מיועד לאשכנזים בלבד הנוהגים כמנהג הרמ"א, ואילו הבשר שנקרא "חלק" – בלשון הקודש, מתאים גם לספרדים ההולכים בשיטת ה"בית יוסף".
מגדל הדנובה
הדונאטורם (בגרמנית: Donauturm) או מגדל הדנובה או מגדל דונאו הוא מגדל בווינה, המבנה הגבוה ביותר באוסטריה. המגדל, המתנשא לגובה של 252 מטרים, הוא המגדל ה-68 בגובהו בעולם. הוא נפתח באפריל 1964, המגדל ממוקם ליד הגדה הצפונית של נהר הדנובה במחוז דונאוסטאדט.
היסטוריה
הדונאטורם נבנה במהלך השנים 1962–1964, כפי שתוכנן על ידי האדריכל האנס לינטל, לקראת תערוכת הגננות הבינלאומית של וינה 1964. המגדל נישא לרום של 252 מטרים. הנחת אבן הפינה התקיימה ב-12 באוקטובר 1962. לאחר כ-18 חודשי בנייה, תחת פיקוחו של אברהרד פודיש, המגדל נפתח רשמית ב-16 באפריל 1964 על ידי נשיא אוסטריה אדולף שרף.
מאז, הוא הפך לחלק מקו הרקיע של וינה ולנקודת תצפית פופולרית ואטרקציה תיירותית. הוא ממוקם באמצע דונאופארק, אשר נבנה כדי לארח את יריד הגננות ברובע ה-22 של וינה, דונאוסטאדט, ליד הגדה הצפונית של הדנובה.
מעליות מהירות
שתי מעליות מהירות מסיעות נוסעים לרציף הצפייה של המגדל בגובה 150 מטרים. לכל מעלית, הנושאת עד 14 נוסעים, לוקחות רק 35 שניות להגיע לרציף התצפית. ברוחות חזקות, המעליות נוסעות בחצי מהירות בלבד, כי תנודות אפשריות של המגדל עלולות לגרום לתנועה מסוכנת של כבל המעלית. בעלייה של 779 מדרגות (775 מדרגות לפי האדריכל האנס לינטל), ניתן להגיע לרציף גם ברגל. עם זאת, המדרגות נגישות בדרך כלל רק במהלך ריצת דונאטורם השנתית, או במקרה חירום.
אנטנות ומשדר רדיו
צריח הדונאטורם נושא אנטנות של רשתות טלפון סלולרי, תחנות רדיו VHF פרטיות ועוד מספר שירותי תקשורת רדיו. למרות הדמיון שלו למגדלי טלוויזיה במקומות אחרים, הוא לא שימש לשידורי טלוויזיה. מַשְׁדֵּר הטלוויזיה העיקרי של אזור וינה ממוקם על גבעת קאלנברג.
מסעדות מסתובבות
על המגדל פעילות שתי מסעדות מסתובבות (בגובה של 161.2 מטר ו-169.4 מטר). המסעדות מסתובבות סביב צירן ועוצרות בכל פעם לחמישים שניות, כדי לאפשר למבקרים להשקיף על הנוף ולתצפת על חלקי הבירה האוסטרית ונהר הדנובה שמתחת. לוקח לפלטפורמה 26, 39 או 52 דקות כדי להשלים סיבוב מלא. המסעדות היו במקור זהות במידה רבה אך לימים השתנו, בחלק העליון המסעדה בעלת אופי יוקרתי לעומת המסעדה התחתונה, אשר הפכה לבית קפה.
תאונת כדור פורח
ב-6 ביוני 1968 נערכה ועידה של קרן הצדקה השווייצרית "Pro Juventute" באי הדנובה, במהלכה שוגרו ארבעה כדורים פורחים מאחו בדונאוטורם. בעוד ששלושה מהם ריחפו על פני המגדל, הרביעי נע לכיוון המגדל. הוא התנגש בו ונתלה על רשתות הביטחון, בגובה של 150 מ'. רשת הבלון נקרעה והמעטפת שלו השתחררה. שאריות הרשת והסל נפלו ארצה. מטיס הבלון האמריקני פרנסיס שילדס מת, יחד עם שני נוסעים אוסטרים: גונטראם פאמר, פקיד בכיר בהנהלת הדואר והטלגרף האוסטרית, ודיטר קספר, עיתונאי מסוכנות העיתונות האוסטרית.
מחלוקת בוויקיפדיה הגרמנית
הדונאטורם חולק כמה מאפיינים ארכיטקטוניים עם מגדל הטלוויזיה בשטוטגרט, אך מעולם לא תוכנן למטרות שידור טלוויזיה. בוויקיפדיה הגרמנית התקיים דיון ארוך בן 600,000 תווים על הכותרת והקטגוריות המתאימות, שכן כמה מחברים, רבים מהם אוסטרים, התייחסו לדונאטורם כמגדל תצפית בלבד. מחלוקת סוקרה על ידי דר שפיגל, אחד העיתונים הגדולים באירופה.
היינריך גרינפלד
היינריך גרינפלד (בגרמנית: Heinrich Grünfeld; 21 באפריל 1855 - 26 באוגוסט 1931) היה צ'לן יהודי-בוהמי-אוסטרי; אחיו של אלפרד גרינפלד.
גרינפלד נולד בפראג, ולמד בקונסרבטוריון של עיר זו. בשנת 1875 יצא לברלין ולימד במשך שמונה שנים באקדמיה החדשה לאמנויות הצליל (Neue Akademie der Tonkunst). הוא ארגן יחד עם הפסנתרן קסאוור שארוונקה (Xaver Scharwenka) והכנר גוסטב הולנדר (Gustav Holländer) (ובהמשך עם אמיל זאורט (Émile Sauret), מקס פאואר (Max Pauer) ופלוריאן זאייץ) (Florian Zajic) ערביות טריו, שנעשו פופולריות ביותר. גרינפלד התמנה לצ'לן החצר בארמונו של וילהלם מלך פרוסיה.
שי להב (עיתונאי)
שי להב (נולד ב-11 באפריל 1969) הוא עיתונאי, מחזאי, עורך, מגיש רדיו ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה
עם שחרורו מהשירות הצבאי, עבר להתגורר בקיבוץ נתיב הל"ה עד שנת 1990 אז עבר להתגורר באילת ועבד כאיש ביטחון, במסוף טאבה. בשנת 1992 החל ללמוד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1994 הפסיק את לימודיו ויצא לטיול של שנה בדרום אמריקה ובשנת 1997 השלים את התואר הראשון במשפטים באוניברסיטת תל אביב.
במקביל לעבודתו כעורך דין פלילי, החל להב את צעדיו הראשונים בעיתונות הישראלית ובשנת 2001 פרש מתפקידו כעורך דין והתמקד ביצירה בלבד.
קריירת עיתונאית
בתחילת דרכו, כתב להב טור שבועי על מוזיקה ישראלית במקומוני מעריב, "קול ישראל", ובין השנים 2002–2005 שימש כתב מגזין קבוע במוסף "סופשבוע" של מעריב.
בשנים 2005–2007, עבד כסגן עורך מוסף התרבות והבידור של "מעריב" ובין השנים 2007–2011, שימש כעורך המוסף.
משנת 2005 ועד שנת 2011, שימש כמבקר המוזיקה הישראלית של עיתון מעריב ומשנת 2016 כותב להב טור אישי בנושאי תרבות במוסף "סופהשבוע" של "מעריב" וטור אישי בנושא מוזיקה, בשם "תווי שי" ב-ynet.
טלוויזיה
בשנת 2002, כתב להב תסריטים לעונה השנייה של הסדרה "טיפול נמרץ" ששודרה בטלעד ובאותה שנה הפך לתסריטאי הראשי ועורך התוכן בתוכנית "תוצרת הארץ" של הערוץ הראשון למשך כ-5 עונות, ואף כתב את פינת האנימציה הקבועה "יורם".
בשנת 2009, היה התסריטאי הראשי בסדרה "שיר השישים", של הערוץ הראשון, ואף ערך את תוכנית הלקט של הסדרה ובשנת 2010 פיתח את סדרת הדרמה גרעינים עבור חברת yes הטלוויזיה בלוויין.
בשנת 2011, ערך את הסדרה הדוקומנטרית "ובמקום הראשון" עבור הערוץ הראשון, ושנה מאוחר יותר פיתח את סדרת הדרמה "חשיפה" עבור רשת. בשנת 2014 כתב וערך את סדרת הרשת של ynet "פרובוקציה".
בשנת 2015, ערך וכתב את הסדרה הדוקומנטרית "מהכרם עד קיסריה" עבור קשת (ערוץ 24), כתב את הסדרה הדוקומנטרית חגיגה לעיניים – סיפורו של הקולנוע הישראלי" של הערוץ הראשון וכתב את סדרת הילדים "אור של כוכבים", גם היא עבור הערוץ הראשון.
בשנת 2017 כתב את סרט הקולנוע ואז היא הגיעה המתרחש סביב עונת האליפות של הפועל חיפה. באותה שנה ערך וכתב את הסרט התיעודי "הערב בצוותא" בערוץ 24.
בשנת 2018, כתב וערך את הסדרה הדוקומנטרית "צליל מכוון" בהגשתו של קובי אוז שעלתה בתאגיד השידור כאן 11.
בשנת 2019, כתב את הסדרה הדוקומנטרית "מעברות" עבור תאגיד השידור "כאן 11". בשנת 2019, זכתה הסדרה בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה בקטגוריית "סדרת התעודה".
בשנת 2020, כתב את הסרט התיעודי "עוד לא אבדה" עבור תאגיד השידור כאן 11.
בשנת 2021, ערך את הסדרה "ארון השירים היהודי" בכאן 11.
תיאטרון
בשנת 2009, כתב להב עם יוני זיכהולץ את המחזה" "ע' 17" המבוסס על סיפרו "לך לעזה", שעלה בתיאטרון הקאמרי והיה מועמד לפרס התיאטרון בקטגוריית המחזה המקורי.
בשנת 2012, כתב את המחזמר "משחק באש", ללחנים של שי להב המוזיקאי (סולן להקת "מופע הארנבות של ד"ר קספר"), שעלה בתיאטרון הפרינג' באר שבע, ואת הצגת הילדים "ארץ הגרביים האבודים" שעלתה לראשונה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים.
בשנת 2015, כתב את "שבת בבוקר" מחזמר לילדים משיריו של יוני רכטר בתיאטרון הקיבוץ. בשנת 2016 כתב את "הקסם של מוצרט" - זוכת הפרס הראשון בפסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים, ופרס המחזאי. בשנת 2017, כתב עם דפנה אנגל את המחזה "רובינא – האגדה", שעלה בתיאטרון הבימה בשיתוף עם תיאטרון השעה, ובבימוי של משה קפטן.
אהדתו של להב לקבוצת הכדורגל הפועל חיפה הובילה אותו בשנת 2018 להעלות את המחזה "אגדת דשא" בתיאטרון הקאמרי. בסוף אותה שנה הועלה בתיאטרון הבימה המחזה "כפרה", שכתב יחד עם דפנה אנגל, בבימוייה של אנגל.
בשנת 2020, כתב את המחזמר לילדים "ילדיסקו " לתיאטרון המדיטק. בשנת 2021, המחזמר "התחנה", שכתב עם דפנה אנגל ועסק בתחנת הרדיו גלי צה"ל, המחזה עלה בתיאטרון חיפה. בשנת 2022, כתב את המחזה "אידה ", המחזה עלה בתיאטרון הבימה. המחזה נכתב על אסירת ציון אידה נודל ובבימויו של צדי צרפתי.
עבודתו ברדיו
בין השנים 2002 ל-2003 הגיש להב תוכנית יומית ברשת ג' בשם "מה שבע".
בין השנים 2007–2008, הגיש בגלי צה"ל את תוכנית הלילה ציפורי לילה מוזיקליות ואף יצר והגיש את הסדרה "משנים את התמונה". בשנת 2010 הגיש את התוכנית "עשר המכות" ברדיו תל אביב.
חיים אישיים
להב נשוי לרוית ולהם שלושה ילדים.
עזבת צרטה
האתר וממצאיו
מקור השם עזבת צרטה הוא בכך שהמקום היה עזבה, יישוב עונתי ששימש את הפלאחים בזמן החריש והקציר. יישוב זמני זה שכן כנראה על קרקע שהייתה שייכת לכפר הערבי סרטא, הנמצא ליד ברקן כ-13 קילומטרים מזרחית לראש העין, או שעובדה על ידי אנשיו.
בחפירות ארכאולוגיות שערכו באתר בשנים 1975–1977, על ידי פרופ' משה כוכבי וישראל פינקלשטיין מאוניברסיטת תל אביב, בשיתוף פרופ' משה גרסיאל מאוניברסיטת בר-אילן, בפרויקט משותף של שתי האוניברסיטאות, נמצאו שרידים מן המאה ה-10 לפנה"ס ומתקופות קדומות יותר, וזוהו ביישוב שלוש תקופות התיישבות מימי ההתיישבות הישראלית. בין היתר נמצא במקום בית ארבעת המרחבים, וממגורות המעידות על כלכלתו. התושבים בו חיו כנראה חיים חקלאים ראשונים, וייתכן נוודיים-למחצה.
באתר נמצאה כתובת המכונה "כתובת אבן העזר" והיא נרשמה על אוסטרקון ומכילה את כל אותיות האלף-בית בכתב שקדם לכתב העברי הקדום, בגרסת האלפבית הפרוטו-כנעני. לכתובת חשיבות בחקר האלפבית העתיק בשימושו בקרב עם ישראל בתקופת ההתנחלות, בהיותו הכתובת הישראלית הקדומה ביותר שנמצאה עד כה.
בשנת 2007 שופץ האתר על ידי תלמידי בית הספר "אפק" שבראש העין בשיתוף הקרן הקיימת לישראל. לאתר נוסף שילוט חדש, המסביר את הממצאים שנמצאו במקום.
אבן העזר
יש המזהים את עזבת צרטה עם היישוב אבן העזר המוזכר במקרא, ונמצא בה ממצא המזוהה כ"אבן העזר", אך קיימת מחלוקת מחקרית בנוגע לזיהוי זה. ייתכן שאבן העזר נקראה על שמו של 'עזר' שהיה מגדולי שבט אפרים ששכן באזור.
לפי המתואר בספר שמואל א' פרק ד', יצאו בני ישראל למלחמה בפלשתים, כשהם חונים במקום המכונה "האבן העזר" ואילו הפלשתים חונים באפק. מן הטקסט המקראי לא ברור אם הייתה זו מלחמת מגן נגד תוקפנות פלשתית או להפך, אך ככל הנראה הייתה ההתנגשות תוצר של ניסיונם של העברים יושבי הר אפרים להשתחרר מכבלי השלטון הפלשתי.
בקרב הראשון הובסו בני ישראל ואיבדו כארבעת אלפים איש. כדי לתקן את תוצאות הקרב הם נשאו עמם לקרב השני את ארון הברית ממקום שבתו בשילה, שם שכן המשכן. רוחם של הפלשתים נפלה, אך הם התעודדו בקריאה "התחזקו והיו לאנשׁים פלשׁתים פן תעבדו לעברים כאשׁר עבדו לכם והייתם לאנשׁים ונלחמתם," יצאו והביסו את בני ישראל פעם נוספת והפעם הפילו מישראל "שלושים אלף רגלי" ואף לקחו את ארון הברית בשבי. הידיעה על האסון ועל מות בניו, חפני ופנחס, הביאה למותו של עלי הכהן. שמואל הנביא מוזכר בתחילת הסיפור, אך לא במהלכו, דבר המצביע על כך שהקרב נערך לפני הפיכתו של שמואל למנהיג. ככל הנראה הוליד הקרב את חורבנה של שילה והמשכן ששכן בה. חורבן המקום בו משערים ששכנה שילה (חרבת סֵילוּן בהר המרכזי) מתוארך לאמצע המאה ה-11 לפנה"ס, ומקובל לייחס את חורבנו לפלשתים.
הקרב באבן העזר נחשב לנקודת מפנה במאבק בין ישראל לפלשתים ומסמן ככל הנראה את ראשיתה של תקופה בה הצליחו הפלשתים לחדור מזרחה, אל עומק נחלת אפרים ובנימין ולהגביר את שליטתם בישראל. מקום בשם "אבן העזר" מוזכר פעם נוספת בפרק ז' בספר שמואל א', כאבן זיכרון לניצחון של בני ישראל על הפלשתים במועד מאוחר יותר, אך ככל הנראה אין קשר בין שני המקומות.
הרמן אבינגהאוס
הרמן אבינגהאוס (בגרמנית: Hermann Ebbinghaus; 24 בינואר 1850 – 26 בינואר 1909) היה פסיכולוג גרמני, מחלוצי הפסיכולוגיה הניסויית. הוא כיהן כפרופסור באוניברסיטת ברלין ואחר כך באוניברסיטת ברסלאו.
ראשית חייו
אבינגהאוס נולד למשפחה מבוססת בממלכת פרוסיה, חבל ריינלנד, עיר בארמן, לימים חלק מן העיר וופרטל. אביו, קרל אבינגהאוס היה סוחר אמיד. התחנך בדת הלותרנית וסיים גימנסיה בעיר הולדתו. בגיל 17 נרשם לאוניברסיטת בון, בה התחיל ללמוד היסטוריה ופילולוגיה, אם כי באותה תקופה התעניין במיוחד בפילוסופיה. בשנת 1870 נאלץ להפסיק את לימודיו עקב גיוסו לצבא הפרוסי והשתתף במלחמת צרפת–פרוסיה. בשובו לחיים האזרחיים סיים אבינגהאוס את עבודת הדוקטורט שלו על פילוסופיית הלא מודע של אדוארד פון הרטמן. הוא קיבל את ההסמכה ב-16 באוגוסט 1873, כשהוא רק בן 23. בשנות לימודיו פעל אבינגהאוס באגודת הסטודנטים "קורפס גואסטפליה בון". בשלוש השנים הבאות עבד באוניברסיטאות האלה וברלין
הקריירה האקדמית והמדעית
בנו, יוליוס אבינגהאוס, היה פילוסוף ונכדו, ארנסט אלברכט אבינגהאוס, היה פילולוג.
חלק הזיכרון
בשנת 1878 החל לבצע ניסויים שיטתיים בתחום הזיכרון, תרומתו הגדולה ביותר לפסיכולוגיה. הניסויים שלו היו הניסויים השיטתיים הראשונים שחקרו תהליכים פסיכולוגיים גבוהים (כמו זיכרון, למידה, רגשות מורכבים) שעד לאותה תקופה נחשבו בלתי ניתנים לבחינה אמפירית (אובייקטיבית, נטולת פניות ומדעית).
הוא ביצע ניסויים (בעיקר על עצמו) בצורה מבוקרת ואמפירית. שיטת העבודה שלו הייתה הצגה של סדרות הברות תפלות, הברות חסרות משמעות (כדי למנוע השפעה בלתי רצויה של הקשר ומשמעות המילה על הזכירה) במטרה לשננן. המשתנה התלוי אותו מדד היה מספר החזרות הדרוש על מנת לזכור סדרת הברות כזו בשלמותה. שיטה זו לבחינת הזיכרון נמצאת בשימוש מדעי עד היום.
תגלית חשובה נוספת של אבינגהאוס הייתה תיאור עקומת הזכירה: תהליך השכחה של פריטים שנלמדו מושפע מהזמן שחלף, בפרק הזמן הסמוך ללמידה יש שכחה נרחבת יותר של פריטים אשר דועכת עם הזמן עד להגעה לרמת זכירה בסיסית אשר ממנה סביר להניח שלא ניתן לסגת עוד. יתר על כן, תהליך הלמידה אורך זמן רב יותר ככל שהיקף החומר הנלמד גדול יותר.
מחקריו וממצאיו על הזיכרון השפיעו רבות על תחום החינוך והלמידה.
מחקרים אחרים
אבינגהאוס התעניין גם בתפיסת הצבעים. השתמש במחקריו בפירמידת הצבעים של לאונרדו דה וינצ' תוך עיגול זוויותיה. בשנת 1893 פרסם בכתב העת לפסיכולוגיה "תאוריה של הראייה".
בין פרסומיו
( Memory: A contribution to experimental psychology. New York: Dover)
קישורים חיצוניים
Robert H. Wozniak. Classics in Psychology, 1855-1914: Historical Essays. Bristol, UK: Thoemmes Press 1999
יכין ובועז
תיאור העמודים
בספר מלכים מתואר מעשה בניית בית המקדש. בין היתר, כתוב כי בקדמת אולם הכניסה עמדו שני עמודי נחושת, שגובהם 18 אמות (כ-8 מטר), היקפם 12 אמה (כ-5.4 מטר) וראשם היה מגולף בצורת שושן:
תיאור דומה מופיע גם בספר ירמיהו.
על פי רש"י, נוצקו שני העמודים כעמוד חלול, אחד ארוך מנחושת שאורכו 35 אמה ועוביו 4 אצבעות (7.6 ס"מ), ולאחר היציקה, נחתך לשני עמודים באורך 17.5 אמה, עם תוספת בעיצוב אחר בגובה חצי אמה, ששימשה כנראה כתפס לכותרת. כותרות העמודים היו בדמות שושנים, והיה מי ששיער שעל פי צורה זו אומץ סימן המגן דוד בעם היהודי.
משמעות העמודים
לא נודעה לעמודים משמעות פולחנית כלשהי, אולם, מחקר של דוד שפירא מ-2009 מראה כי בתרבויות אחרות באותה תקופה (למשל בצור, בבבל ובפאפוס) ניצבו עמודים פאליים או אובליסקים בכניסה למקדשיהם, ומעלה השערה כי שני העמודים מייצגים את שתי האמונות אשר רווחו בעם ישראל בתקופת ראשית המלוכה בישראל: יהודה היהוויסטית (יכין) בדרום וישראל האלוהיסטית בצפון (בועז).
פרשנות נוספת טוענת, כי העמודים מסמלים את עמוד הענן ועמוד האש שגילמו את ההשגחה והליווי האלוהי של בני ישראל בנדודיהם במדבר.
משמעות שמות העמודים
פרשנים רבים ניסו למצוא את המשמעויות של שמות העמודים, ולהלן מובאים חלקן:
טיסלוץ
טיסלוץ (בהונגרית: Tiszalúc) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית טיסלוץ נמצאת בירידה שנים רבות מ-5,707 תושבים בשנת 2003 עד 4,796 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-16%).
הקהילה היהודית
יהודים התיישבו בכפר בתחילת המאה ה-18 ובמקום היו בית כנסת, חברה קדישא ובית קברות.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הופקעו אדמות חקלאיות מידי יהודים ונאסרה אספקת סחורה לסוחרים היהודים. כמה משפחות יהודיות גורשו לקמניץ-פודולסקי שבאוקראינה בהיותם חסרי אזרחות הונגרית, שם נרצחו עם עוד כ-20,000 יהודים בידי חיילים הונגרים ובידי הנאצים.
בשנת 1942 גויסו 25 מיהודי טיסלוץ לעבודות כפייה, והועסקו בעבודות ביצורים ושירותים, כסיוע לצבא הונגריה שלחם לצד הגרמנים בחזית המזרח.
באפריל 1944 כמה שבועות אחרי כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי טיסלוץ לגטו שאטוראליאויהיי, והוחזקו בתנאי צפיפות ורעב קשים. כעבור זמן שולחו כל יושבי הגטו למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לכפר 23 יהודים ששרדו, חיי הקהילה לא חודשו. בניין בית הכנסת שימש את תושבי הכפר הנוצרים כדיר חזירים.
מכרות נחושת תמנע
חברת מכרות נחושת תמנע בע"מ הוקמה בשנת 1954 כחברת בת של החברה הממשלתית הישראלית מחצבי ישראל, לשם כריית נחושת בבקעת תמנע.
המפעל הראשון
כריית נחושת התקיימה בבקעת תמנע כבר בעת העתיקה (ראו הרחבה בערך בקעת תמנע).
פעילות כריית הנחושת התחדשה לאחר קום מדינת ישראל, וב-1951 הוקמו מכרות חדשים על בסיס כלכלי. בשנת 1959 החלה כרייה מסחרית של הנחושת, בעשרה מכרות פתוחים ותת-קרקעיים, באמצעות ציוד מכני כבד.
בבסיס המכרות הפתוחים נחשפו סלעים של תצורת תמנע. במכרות נחפרו יותר מ-50 ק"מ של מנהרות תת-קרקעיות, במספר מפלסים המסתעפים מאחד המכרות הפתוחים. הקצה הדרומי של המכרה חובר לפיר שירות אנכי דרכו הועלתה העפרה ממעבה האדמה. המנהרות היו רחבות דיין לתנועת כלי רכב. כיום, בעקבות סגירת המפעל והפסקת שאיבת המים, מוצף המכרה התת-קרקעי ברובו במי תהום.
המכרות סיפקו בזמן הפעלתם 1.1 מיליון טון עפרה לשנה. היקף היצוא הגיע ל-16,000 טון בשנה. בשנות השישים והשבעים עבדו במכרות תמנע כ-1,000 איש. בתקופה זו שימש המפעל מקור פרנסה חשוב לתושבי אילת ומנוף לפיתוח העיר.
במאי 1975, הבעלות על מכרות נחושת תמנע, יחד עם מניות של חברות ממשלתיות תעשייתיות שפעלו בתחום הכימיה האנאורגנית, הועברו לידי חברת כימיקלים לישראל בע"מ, שהייתה אז חברה בבעלות ממשלתית.
בשנת 1976, נסגרו מכרות הנחושת לראשונה, עקב הפסדים תפעוליים שנבעו מירידת מחירי הנחושת בעולם. ב-1980 נעשה ניסיון לחדש את הפקת הנחושת, ולהוסיף לכך גם את הפקת המנגן. הניסיון לא עלה יפה ופעילות הכרייה נפסקה סופית ב-1984, לאחר שההפסד התפעולי שהצטבר בשנים 1983-1980 הגיע לסך של 32 מיליון דולר.
מפעל המיחזור
בשנת 1997 מכרה כימיקלים לישראל את המפעל לדי.או. אחזקות הישראלית שווייצרית, שבבעלות משותפת של מרבית עובדי מכרות נחושת תמנע ושל שותף אסטרטגי חברת אולשק ושות' מיחזור בע"מ. החברה הקימה בשטח המכרות מפעל קטן שעוסק במיחזור נחושת לשם הפקה של התרכובת נחושת גופרתית שמשמשת לחיטוי בחקלאות ולהעשרת מזון לבקר ובמיחזור אלומיניום לאבקת אלומיניום.
חידוש הכרייה
בעשור הראשון של המאה ה-21 עלה מחיר הנחושת ביותר מפי 3. ובשנת 2004 שכרה חברת אהמסה פלדות ישראל, השייכת לחברת אהמסה המקסיקנית, חלק משטח המכרות ומבנים במקום, לשם חידוש כריית הנחושת במכרה התת-קרקעי, באמצעות חברת הבת ערבה מיינס. תוך כוונה לחכור בהמשך את השטח ממינהל מקרקעי ישראל.
בהמשך תכננה חברת אהמסה להקים מפעל ייצור, שאמצעות טכנולוגיה מתקדמת יפיק 99.9 אחוז נחושת טהורה בכמות מסחרית. ביולי 2009 הגישה החברה בקשה לקבלת מעמד של "מפעל מאושר" (על פי החוק לעידוד השקעות הון), שכולל מענק בהיקף של 115 מיליון שקל תמורת השקעות מתוכננות בהיקף של כ-2 מיליארד שקל והעסקת 450 עובדים. המפעל לא הוקם אך פיתוח המכרה נמשך.
לב איבאנוב
לב איבאנוביץ' איבאנוב {ברוסית: Лев Ива́нович Ива́нов; 2 במרץ 1834, מוסקבה - 24 בדצמבר 1901, סנקט פטרבורג); היה רקדן בלט וכוריאוגרף רוסי ובהמשך, משנה למנהל בלט של הבלט האימפריאלי. כרקדן בבלט האימפריאלי, התבלט איבאנוב כשהופיע כמחליף בהצגת צדקה של הנערה הסוררת. הוא נודע ביותר ככוריאוגרף המערכות השנייה והרביעית של אגם הברבורים, הכוללות את "מחול הברבורים הקטנים" (Danse des petits cygnes). המערכה השנייה של "סינדרלה" ומפצח האגוזים, שאת הכוריאוגרפיה שלו יצר לצד מריוס פטיפה.
ביוגרפיה
איבאנוב נכנס לבית הספר למחול של מוסקבה, אך ב-1844 עבר לסנקט פטרבורג, שם למד בבלט האימפריאלי והתקבל כחבר מן השורה בקור דה בלט בשנת 1852. בין מוריו בתקופה זו היו ז'אן-אנטואן פטיפה, אלכסנדר פימנוב, פייר פרדריק מלאוורן ואמיל גרדלו.
מכרות נחושת תמנע
חידוש הכרייה
מאז חידוש הכרייה נהרגו במקום שני פועלים, מיכאל גלי (ביוני 2008) וחיים ברמן (ביוני 2010).
חברת אהמסה קרסה בשנת 2019. מנכ"ל החברה אלונסו אנסירה נעצר על ידי האינטרפול במאי 2019 בחשד לשוחד וניגוד עניינים. על פי רישומי הבנק הוא פושט רגל ונקלע לחובות של מיליארדים. אנסירה ובני משפחה אחרים הואשמו בשחיתות, הלבנת הון, מרמה ועבירות נוספות. כמו כן, בית המשפט במקסיקו הוציא צו מעצר נגד המנכ"ל הקודם, אמיליו לוזויה, שמעורב בשוחד בפרשת מבצע שטיפת רכב יחד עם אחותו ואימו. מקום הימצאו של לוזויה אינו ידוע.
לב איבאנוב
ביוגרפיה
איבאנוב עבד עם פטיפה על בימוי מחדש של בלט אגם הברבורים משנת 1895. איבאנוב יצר את הכוריאוגרפיה לכל המחולות לצד האגם, או "המחולות בלבן" במערכה השנייה והרביעית. אלה כוללים את "מחול הברבורים הצעירים", "פה דה קווטר" איקוני, שבו ארבע רקדניות צעירות משלבות זרועות כאפרוחי ברבורים ורוקדות באוניסונו, לפני שהן מנתקות את השרשרת וצונחות ארצה בניסיון להתרומם במעוף. איבאנוב יצר גם את הכוריאוגרפיה ל"מחול הוונציאני" ולמחול ההונגרי.
מכרות נחושת תמנע
תהליך הפקת הנחושת
הפקת הנחושת נעשתה באמצעים כימיים וכללה כמה שלבים:
לב איבאנוב
ביוגרפיה
בשנותיו האחרונות היה איבאנוב נתון בקשיים כספיים ופנה על סמך 50 שנות שירותו לתיאטראות האימפריאליים בבקשה לתמיכה כלכלית.
גאורג, נסיך הסן-דרמשטאדט
גאורג לודוויג, נסיך הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Georg von Hessen-Darmstadt; 1669 – 13 בספטמבר 1705) היה פילדמרשל בצבא האוסטרי. הוא ידוע בקריירה שלו בספרד ההבסבורגית, כמשנה למלך קטלוניה (1698–1701), ראש הצבא האוסטרי במלחמת הירושה הספרדית (1701–1705) ומושל גיברלטר ב-1704. הוא נהרג במהלך המצור על ברצלונה בשנה שלאחר מכן. הוא נודע בספרדית כחורחה דה דרמשטט ובקטלאנית כג'ורדי דרמשטט.
ראשית חייו
כבן הצעיר, היה לו סיכוי קטן להפוך לרוזן, ולכן הוא נועד לקריירה צבאית.
קריירה צבאית
תחילה הוא נלחם נגד העות'מאנים תחת הנסיך אויגן מסבויה. הוא נכח בקרב מוהאץ'. אחר כך הצטרף לוויליאם השלישי מאורנז' במערכה האירית. לאחר שובו המיר את דתו לקתוליות והפך לגנרלפלדוואכטמייסטר (שווה ערך למייג'ור גנרל) בצבא האוסטרי ב-1692, בגיל 23.
אחר כך הוא נלחם נגד הצרפתים במלחמת תשע השנים. בשנת 1695 הוא נשלח על ידי הקיסר לספרד בראש יחידת צבא של 2,000 חיילים גרמנים כדי לסייע בהגנה על קטלוניה מפני כוחות הצבא והצי הצרפתי המעולים.
בשנת 1697 הגן על ברצלונה שהייתה נתונה במצור על ידי דוכס ונדום מצד היבשה ועל ידי האדמירל ד'אסטרה דרך הים. לבסוף נכנעה העיר לאחר מצור של 52 ימים על פי פקודה ממדריד ובניגוד לרצונו של הנסיך גאורג לודוויג.
אחריתו
לאחר המלחמה זכה לכבוד בספרד ובשנת 1697 קיבל את תואר אביר מסדר גיזת הזהב. לאחר נסיגת הצרפתים, הוא הפך למשנה למלך של קטלוניה, ונרשם ברשומות הספרדיות כחורחה דה דרמשטט. הוא למד קצת קטלאנית ויזם כמה רפורמות, מה שהפך אותו לפופולרי למדי באזור. בשנת 1699 הוא מונה לגנרל חיל הפרשים.
בשנת 1700 נפטר המלך קרלוס השני והוחלף על ידי פליפה החמישי הצרפתי. הנסיך גאורג לודוויג הוחלף בשנת 1701 במשנה למלך פרו-בורבון: לואיס אנטוניו תומאס פרננדז דה פורטוקררו, והוא חזר לאוסטריה. שם הורה לו הקיסר לאופולד לנהל משא ומתן על ברית עם אנגליה ופורטוגל כדי לתמוך בתביעותיו לכס המלכות הספרדי של בנו של לאופולד, הארכידוכס קרל.
לאחר תחילת מלחמת הירושה הספרדית הוא מונה לראש הכוחות האוסטרים התומכים במטרתו של הארכידוכס קרל בספרד. בינואר 1704, האדמירל סר ג'ורג' רוק עם הנסיך גאורג על הסיפון הפליג מליסבון לברצלונה, בתקווה שזה יכריז עבור הארכידוכס קרל שכתוצאה מכך האנשים יתקוממו נגד המשנה למלך הפרו-בורבון החדש פרנסיסקו דה ולסקו. הפעולה נכשלה והצי חזר לליסבון לאחר עימות עם כוחות הצי הצרפתי לכיוון טולון. ב-31 ביולי על פי הצעתו של הנסיך גאורג ובפיקודו, 1,800 נחתים הולנדים ואנגלים הונחתו ליד גיברלטר, כבשו את המבצר יחד עם סר ג'ורג' רוק, אדמירל הצי (1702–1704) והגנו עליו בהצלחה נגד מצור ספרדי-צרפתי, והתקפות חוזרות ונשנות. לאחר הגעת תגבורת ואספקה של בעלות הברית, שאיפשרו לנסיך גאורג לצאת למתקפה, נזנח המצור באפריל 1705. הוא עזב את גיברלטר וקיבל את הפיקוד על כיבוש ברצלונה ונהרג ב-13 בספטמבר, כשהסתער על מצודת מונז'ואיק.
גופתו נחנטה ונקברה ב-Església dels Josepets de Gràcia. ליבו נשלח בשנת 1711 לדרמשטאדט, שם הוא נטמן ב-Stadtkirche. הוא ידוע על ידי הקטאלונים בשם "פרינספ ג'ורדי" (הנסיך גאורג). רחוב בברצלונה נקרא על שמו: "Carrer del Príncep Jordi".
דונלד טריפלט
דונלד גריי טריפלט (באנגלית: Donald Grey Triplett; 8 בספטמבר 1933 – 15 ביוני 2023) היה גבר אמריקאי הידוע כאדם הראשון שאובחן על הספקטרום האוטיסטי. הוא אובחן לראשונה ב-1938 על ידי ליאו קנר, רופא ופסיכאטר, ותויג כ"מקרה 1". טריפלט נודע ביכולות אינטלקטואליות גבוהות, בעיקר נודע ביכולת לזהות תווים מוזיקליים משמיעה בפסנתר והיכולת לבצע חישוב בעל פה בצורה מהירה.
חיים מוקדמים
דונלד טריפלט נולד ב-8 בספטמבר 1933 לבימון ומרי טריפלט בפורסט, מיסיסיפי, ארצות הברית. בתחילת חייו, טריפלט היה ילד מופנם מאוד שלא הגיב למחוות או לקולות של הוריו. שפתו הייתה יוצאת דופן, הוא לא שיחק עם ילדים אחרים, והיה נראה מרוחק מאחרים. טריפלט נכנס למוסד בגיל שלוש, אבל הוריו הוציאו אותו משם כעבור שנה, בניגוד לעצת הרופאים. אביו, בימון, תיאר אותו כמסוגר מבחינה חברתית אך מתעניין בדפוסי מספרים, תווים, אותיות האלפבית ותמונות של נשיאי ארצות הברית. בגיל שנה, נזכר אביו, "הוא יכול היה לזמזם ולשיר הרבה מנגינות בצורה מדויקת". הוריו התקשו מאוד לגרום לו לאכול, ולמראה של ילדים אחרים אוכלים ממתקים או גלידה לא הייתה השפעה עליו. עד גיל שנתיים, הייתה לו היכולת לדקלם את תהילים כ"ג וכן הוא ידע לשנן בעל פה 25 שאלות ותשובות מקטכיזם פרסביטריאני. בחג המולד באותה שנה, הוא שר, בגובה הצליל המושלם, שיר שלם ששמע רק פעם אחת.
טריפלט התעניין גם ביצירת אקורדים מוזיקליים. הוא התעניין מאוד בחריזה והיה עונה לשאלות במילה אחת בלבד, בדרך כלל "כן" או "לא". הוא פיתח עניין אובססיבי במשחקים מסתובבים, במחבתות ובחפצים עגולים אחרים וסלידה מתלת-אופן ונדנדות. בתחילה הוא לא התעניין במגלשות אבל החל לשחק בהן כשהיה לבד. היו לו הרבה התמוטטויות (meltdowns) והוא פחד לקבל מכות. הוא הפגין אקולליה והתקשה לזכור כינויים. כשנכנס לחדר, הוא הלך מיד לצעצועים, והתעלם מכל האנשים בחדר, כולל ילדים אחרים וסנטה קלאוס שאביו שכר. אמו התקשתה לגרום לו להסתכל עליה.
כאשר בני הזוג טריפלט ביקרו בבית הארייט ליין, הקליניקה לילדים בבית החולים ג'ונס הופקינס, באוקטובר 1938 כדי להיפגש עם ליאו קנר, רופא ופסיכיאטר, הוא איבחן בסופו של דבר את טריפלט עם אוטיזם.
במפגש אישי בין השניים, לקנר היו תובנות שונות משאר הרופאים לגבי התנהגותו של טריפלט. הוא הבחין בכך שכילד, הוא עשה שימוש לכאורה לא רלוונטי בשפה, התייחס לעצמו בגוף שלישי, חזר על מילים וביטויים שנאמרו אליו והעביר את הרצונות שלו על ידי ייחוסם לאחרים. ד”ר קנר תיאר תצפית זו כ”הפרעות אוטיסטיות של מגע רגשי”, ואף הציג את ממצאיו על אוטיזם במאמר “הילד העצבני”. בהמשך קנר תיאר פרטים על דפוסי התנהגות ותצפיות שחזרו על עצמם ב-11 ילדים שונים. עבודה זו המשיכה להיות משמעותית מאד בתחום הפסיכיאטריה הקלינית ואפשרה לאלה העובדים עם מטופלים שהפגינו מאפיינים דומים להשתמש בטרמינולוגיה מדויקת יותר, ולמעשה היוותה את הבסיס לאבחנה של אוטיזם.
השימוש הראשון במילה “אוטיסט” נעשה בתחילת המאה ה-20, כמושג שמתאר אוסף סימפטומים. רק בשנת 1943 נעשה שימוש ב”אוטיזם” כמונח אבחוני. המונח נטבע על ידי ליאו קנר כדי לאבחן הפרעה חברתית ורגשית במקרה הראשון של אוטיזם. תצפיות קודמות על אנשים עם סימפטומים של אוטיזם הובילו פסיכיאטרים לאבחנה של סכיזופרניה. האבחנה של אוטיזם שימשה את אחד עשר המטופלים שד”ר קנר חקר באותה תקופה, אבל טריפלט היה הראשון.
כשחזר הביתה, התנהגותו השתפרה לכאורה, והוא למד לנגן מנגינות פשוטות בפסנתר. הוא הראה ריכוז טוב יותר והגיב בצורה ברורה יותר לסביבתו ולאנשים אחרים. עם זאת, הוא עדיין סבל מהתמוטטות אוטיסטית (שכונתה בזמנו "התקפי זעם" כאשר לא היה ידע רב לגבי ASD, וכיום ידועה כ- meltdown). בנוסף, הוא הפגין התנהגות מטרידה כמו עמידה על שולחנות, הכנסת אוכל לשיער, לעיסה של נייר והנחת מפתחות הבית בביוב. הוא למד חמש עשרה מילים מאנציקלופדיה וחזר עליהן שוב ושוב ללא הקשר. הוא המשיך לא להסתכל על אנשים כשדיבר והשתמש במחוות אקספרסיביות. הוא תקשר רק כשהיה צריך משהו. העניין שלו התפוגג ברגע שענו על הצורך שלו. הוא התעניין בסיווג סרטים וגיליונות מגזין "טיים" לפי תאריך פרסום על אף שהיה לו עניין מועט בתוכן המגזין.
השכלה וחיים בוגרים
האבחנה של טריפלט הובילה להיסטוריה המורכבת של אוטיזם, שכללה קונפליקטים רבים בין מומחים לאוטיזם ולאוטיסטים עצמם.
עם זאת, טריפלט ומשפחתו היו מרוחקים מכל הפרסומים. טריפלט נרשם לבית הספר התיכון המקומי, שם קיבלו אותו מוריו וחבריו לכיתה. ב-1958 הוא סיים תואר ראשון בצרפתית ממכללת מילספס. מאוחר יותר חזר לעיר הולדתו התומכת, שם עבד במשך 65 שנה בבנק מקומי שהיה בבעלות חלקית של אביו.
התחביבים שלו כללו משחק גולף יומי. הוא למד כיצד לנהוג בשנות ה-20 המאוחרות לחייו וטייל ברחבי העולם בזמנו הפנוי.
מורשת
טריפלט זוהה כ"דונלד טי". במאמר משנת 1943 "הפרעות אוטיסטיות של מגע רגשי" שנכתב על ידי ליאו קנר שבדק את דונלד לראשונה בשנת 1938. טריפלט גם היה במרכז של סרט תיעודי בשם In a different key של PBS הוא רואיין על ידי ג'ון דונבאן וקארן צוקר, אמא לילד אוטיסט בעצמה, שכתבו עליו כתבה במגזין אטלנטיק שעובדה אחר כך לספר בשם "במפתח אחר: סיפור האוטיזם". הספר היה לרב מכר של הניו יורק טיימס והגיע לגמר בפרס פוליצר לשנת 2017.
מוות
טריפלט מת מסרטן בביתו ב-15 ביוני 2023. הוא היה בן 89. הוא היה האדם המבוגר ביותר שידוע כאוטיסט. לטריפלט מעולם לא הייתה בת זוג והוא לא התחתן, אך היה מוקף בחבריו לעבודה ובבני משפחתו עד ערוב ימיו.
עומאר מרמוש
עומאר חאלד מוחמד מרמוש (בערבית: عمر مرموش; נולד ב-7 בפברואר 1999) הוא כדורגלן מצרי המשחק בעמדת החלוץ באיינטרכט פרנקפורט ובנבחרת מצרים.
קריירה
מרמוש החל לשחק בקבוצת הנוער של ואדי דגלה, וב-8 ביולי 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל המצרית.
באוגוסט 2017 חתם בוולפסבורג, והחל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון. ב-26 במאי 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בבונדסליגה, כשנכנס כמחליף בניצחון 4–1 על באייר לברקוזן.
ב-5 בינואר 2021 הושאל לזנקט פאולי מהבונדסליגה השנייה עד לתום העונה. במדי הקבוצה כבש מרמוש שבעה שערים ובישל שלושה ב-21 משחקים, ושב לוולפסבורג.
ב-15 במאי 2023 חתם באיינטרכט פרנקפורט.
קריירת נבחרות
למרות שהוא בעל דרכון קנדי, בחר מרמוש לשחק בנבחרות הצעירות של מצרים.
ב-8 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת, וכבש את השער היחיד בניצחון 1–0 על.
הרפורמה בנמלי הים בישראל
הרפורמה בנמלי ישראל או הרפורמה בנמלים הוא השם שניתן לשינוי מבני כולל בענף הנמלים הימיים בישראל. הרפורמה החלה עם חקיקת חוק רשות הספנות והנמלים בשנת 2004. מטרת החוק והרפורמה היא הגברת התחרותיות של הנמלים הישראלים – נמל חיפה, נמל אשדוד ונמל אילת – על ידי שינוי המבנה הארגוני שלהם והפרטתם. עיקר הרפורמה כולל את פירוק רשות הנמלים למספר חברות: חברת נמלי ישראל, שתהיה אחראית על אחזקה, ניהול ופיתוח של שטחי הנמלים והשכרתם לחברות ההפעלה; חברת נמל אשדוד, חברת נמל חיפה וחברת נמל אילת, שתהיינה אחראיות על מתן השירות ופיתוח מתקני הנמל; ורשות הספנות והנמלים שתהיה אחראית על אסדרת הענף.