cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רציחות נוסח אוקספורד
עלילה
בחקירתם מספר סלדום לחוקר, פקד פיטרסן, כי הגיע לדירה בעקבות פתק שקיבל ובו כתובתה של גברת איגלטון, השעה שלוש אחר הצהריים והמילים "הראשון בסדרה". על הפתק צויר מעגל. כיוון שסלדום כלל בספרו על סדרות לוגיות פרק העוסק בפשעים סדרתיים, הוא משער שזו דרך של הרוצח להתגרות בו. על ציור המעגל אומר סלדום: "זו דרך מחוכמת לפתוח סדרה: להציב במקום הראשון סמל בעל אי-היקבעות מְרבית, כך שאנחנו מגששים באפלה לגבי ההמשך האפשרי". המְּסַפֵּר וסלדום משוחחים עד כמה קל היה להציג את הרצח כמוות טבעי, בהתחשב במחלתה הסופנית של גברת איגלטון, לוּ רק נזהר הרוצח מלחבול בפניה בעת הרצח. סלדום מכנה פשעים מסוג זה "פשעים לא נתפסים". העיתון המקומי רומז שבֶּת חשודה ברצח.
בשיחה עם המנחה שלו נודע למְּסַפֵּר שהוריה של בֶּת ואשתו של סלדום נהרגו בתאונת דרכים שבה היה סלדום הניצול היחיד. המְּסַפֵּר חוזר לתחביבו הישן, טניס, ובמסגרת זו קושר קשר רומנטי עם לורנה, אחות אירית יפהפייה, חובבת רומנים בלשיים, העובדת בבית החולים המקומי. בביקור בבית החולים פוגש המְּסַפֵּר איש, שהספר שהוא קורא, "מהפיתגוראים עד ישו" עורר את סקרנותו. האיש נמצא בבית החולים עם בתו הקטנה, קייטלין, הממתינה באופן נואש להשתלת ריאה, אך אינה זוכה לכך משום שקרובי הנפטרים מסרבים לתרום את איבריהם.
כעבור זמן קצר מתגלה בבית החולים מקרה נוסף של זקן שמת לאחר שאלמוני הזריק חומר לא ידוע לזרועו. גם מוות זה לווה בפתק, שעליו ציור של סמל הדג (איכטוס). רק לאחר גילוי הפתק התברר שהזקן לא מת מוות טבעי, "רצח שבהתחלה איש לא ראה בו רצח", תיאר זאת סלדום, והציג את דעתו על מאפייניו של הפשע המושלם: "הפשע המושלם אינו זה שנותר בלתי מפוענח אלא זה שמפוענח תוך ייחוסו לנאשם הלא נכון".
פקד פיטרסן, ואתו המְּסַפֵּר וסלדום, מנסים לגלות בשני הפתקים הללו רמז לרצח הבא, וסלדום נותן לפיטרסן דף ובו תחזיתו לסמל הבא בסדרה, אך הם אינם מצליחים למנוע את הרצח הבא: בעת שהם נוכחים בקונצרט בארמון בלנהיים, בהשתתפותה של בֶּת, נגן המשולש הזקן מת. במקום נמצאו, על כסאו של סלדום, שתי פיסות נייר שנתלשו מהתוכנייה, ובהן המילים "השלישי בסדרה" ו"משולש".
פקד פיטרסן מספר למְּסַפֵּר ולסלדום שהפעם הגיעה הודעה לפני התאונה: "הרביעי בסדרה הוא הטטרקטיס. עשר נקודות במשולש העיוור". מהאירועים הוא מבין שאביה של קייטלין הוא הרוצח הסדרתי, שעשה את מעשהו לאחר שנואש מלהשיג בדרך אחרת ריאה לבתו הגוועת. על בסיס ראייה זו, פיטרסן מספק פרשנות הולמת גם לשלושת מעשי הרצח הראשונים.
בשלב זה נוצר רושם שכל הרציחות באו על פתרונן, אך המְּסַפֵּר ממשיך להרהר באירועים, ומגיע לפרשנות שונה לחלוטין. את פרשנותו החדשה הוא מציג לסלדום, המאשר פרשנות זו, תוך שהוא מוסיף מניע סמוי.
רעיונות מדעיים הנשזרים בספר
בעלילת הספר נשזר עיסוק ברעיונות מדעיים אחדים, ובהם התער של אוקהם, עקרון האי-ודאות של הייזנברג, משפט חוסר השלמות של גדל, פרדוקס הכללים של ויטגנשטיין, המשפט האחרון של פרמה ובעיית החדר הסיני. מידע זה הניע את המתרגמת לעברית, עינת טלמון, להוסיף הערות שוליים המסבירות בקצרה כל אחד מרעיונות אלה.
בסקירתה על הספר מונה פניה עוז-זלצברגר מאפיין זה עם מעלותיו של הספר:
לא כך התפתחה המתמטיקה
סלדום מדבר על משפט גדל, ומציין: "זו הייתה השאלה הראשונה ששאלתי את עצמי: מדוע לא נתקלו המתמטיקאים במשך מאות שנים באף אחד מהפסוקים שאינם בני הכרעה". זו שאלה תמוהה מפיו של מי שבקי בתולדות המתמטיקה, שבה ידועים שני מקרים בולטים של פסוקים שהתגלו ככאלה שאינם בני הכרעה:
סלנה (קומיקס)
סלנה גאליו (באנגלית: Selene Gallio) היא דמות בדיונית של נבלת-על מוטאנטית שהופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants #9 מנובמבר 1983 ונוצרה בידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר סאל בוסימה.
רציחות נוסח אוקספורד
אהבת הורים לילדם
בסקירתה את הספר מציינת רות אלמוג סוגיה הנמצאת במרכז הספר:
סלנה (קומיקס)
סלנה היא ערפדה בעלת כוחות מנטליים כמו טלפתיה וטלקינזיס, המסוגלת לשאוב את כוח חייהם של יריביה ובכך להאריך את חייה. שמה לקוח משמה של אלת הירח סלנה, בתם של היפריון ותיאה הטיטאנים במיתולוגיה הרומית. סלנה מציינת כי כבר הייתה עתיקת-יומין כאשר האנושות החלה להתפתח, והיא נולדה לפני 17 אלף שנה. זקני השבט שלה זיהו את טבעה האמיתי, והורו על חברי השבט כולו - כולל אמה - להקריב את חייהם לצורך הזנתה. היא חיה לכל אורכו של העידן ההייבורי, חזתה בעליית הקיסרות הרומית, ובזמנים מודרניים הפכה למלכה השחורה של מועדון הלפייר האריסטוקרטי והמרושע.
בעקבות אירועי "בית אם", סלנה היא מבין היחידים אשר שמרו על כוחותיהם המוטאנטים. היא שיחקה תפקיד מרכזי בקשת הסיפור "נקרושה" של שנים 2009–2010, ונהרגה לכאורה לקראת סופה. לאחרונה, ארקיאה שכנעה את מכשפת להחזיר לחיים את סלנה, כדי שתצטרף לאחוות המוטאנטיות.
לפי כותב הקומיקס קווין גרבו, דמותה של סלין מסדרת סרטי מלחמת האופל מבוססת באופן רופף על דמות הקומיקס. את דמותה של סלנה בסרט הלייב אקשן "אקס-מן: הפניקס האפלה" מגלמת השחקנית קוטה אברהרדט.
סין במשחקים הפאראלימפיים
הרפובליקה העממית של סין השתתפה לראשונה במשחקים הפאראלימפיים באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984), ומאז שלחה משלחת ספורטאים לכל אחד מאירועי הקיץ של אולימפיאדות הנכים ואף ארחה את הטורניר באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008). במשחקי החורף נטלה סין חלק לראשונה באולימפיאדת הנכים סולט לייק סיטי (2002).
היסטוריה
בשנת 1984 שלחה סין משלחת ראשונה למשחקים הפאראלימפיים. המשלחת כללה 23 ספורטאים שהתחרו באתלטיקה, שחייה וטניס שולחן. במשחקי האתלטיקה הייתה פִּינְג יָאלִי לסינית הראשונה שזוכה במדליית זהב פאראלימפית. היא זכתה בתחרות הקפיצה לרוחק (קטגוריה B2) תוך שהיא קובעת שיא פאראלימפי חדש של 4.28 מטרים, וזכתה בנוסף גם במדליית ארד במרוץ ל-100 מטר. עוד בלטה במשלחת האתלטית גִ'יחונְג גָ'או שכתה אף היא במדליית זהב בקפיצה לרוחק (קטגוריה B3) תוך שהיא שוברת את שיא העולם בקטגוריית הנכות שלה עם תוצאה של 4.90 מטרים, בשתי מדליות כסף ובמדליית ארד אחת, והשחיין שְׂייֵן גָ'אנְג שקטף ארבע מדליות כסף.
למשחקים הפאראלימפיים בשנת 1988 שלחה סין משלחת של 43 ספורטאים שהתחרו, בנוסף למקצועות הקודמים, גם בקליעה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 החלו הספורטאים הסינים להיות גורם מרכזי ביותר במשחקים. באולימפיאדת הנכים אתונה (2004) התחרו 200 ספורטאים סינים אשר זכו ב-141 מדליות בהם 63 מדליות זהב, 46 כסף ו-32 מדליות ארד והייתה לראשונה למשלחת שזוכה בכמות המדליות הרבה ביותר.
באולימפיאדת הנכים בייג'ינג (2008) אותה ארחה הייתה שוב המשלחת הסינית לזוכה בכמות המדליות הגדולה ביותר. היא זכתה ב-211 מדליות בהם 89 מזהב, 70 מדליות כסף ו-52 ארד. במשלחת בלטו האתלט גְווֹ וֵיי שזכה בשלוש מדליות זהב פאראלימפיות תוך שבירת שלושה שיאי עולם, האתלטית חְוָאנְג לִישָׁה שזכתה אף היא בשלוש מדליות זהב, תוך שבירת שיא פאראלימפי בשלב המוקדמות של המירוץ ל-100 מטר עם תוצאה של 16.29 שניות, ושיא עולם במקצה הגמר עם 16.22 שניות. (קטגוריה T53) והשחיין וָאנְג שְׂיָאופֿוּ שזכה בשש מדליות פאראלימפיות (שתי מדליות זהב, שתיים מכסף ושתי מדליות ארד)
המשלחת הסינית הראשונה למשחקי החורף הייתה באולימפיאדת הנכים סולט לייק סיטי (2002) ומאז השתתפה סין בכל אולימפיאדות החורף לנכים. המשלחת הסינית זכתה במדליה פאראלימפית אחת במשחקי החורף, כאשר נבחרת הקרלינג בכיסאות גלגלים זכתה במדליית הזהב בהמשחקים הפארלימפיים פיונגצ'אנג (2018).
כביש 44
כביש 44 הוא כביש אורך בישראל, המחבר בין מחלף שמשון הסמוך לאשתאול ובין מחלף חולון בצפונה של חולון. אורכו הכולל של הכביש 39 קילומטרים. הכביש חוצה את העיר רמלה וחולף בסמוך לבאר יעקב, ראשון לציון, כפר חב"ד ובית דגן. הכביש גם עובר בגבול בין אזור לחולון. מרמלה עד מחלף חולון יש קטעים רבים העוברים בשטח בנוי.
המשך הדרך ממחלף חולון מערבה נקרא דרך בן צבי המסתיימת ביפו. בהמשך התוואי מתפצל: הראשון מוביל ליפו העתיקה דרך רחוב עולי ציון, והשני דרך רחוב יהודה הימית מתחת לגשר ישירות לנמל יפו. קטע הכביש לנמל דרך יהודה הימית היה עד לסגירת הנמל בשנת 1965 הכביש הראשי שהוביל לנמל יפו.
כביש 44 הוא כביש אלכסוני שהמרחק שהוא עובר בכיוון צפון-דרום גדול בכ-20% מהמרחק בכיוון מזרח-מערב, ועל כן הוא מסווג ככביש אורך ומספרו זוגי. סיווג זה עלול לבלבל מכיוון שבגלל המרחק שהוא עובר בכיוון מזרח-מערב הוא נפגש עם כבישי אורך רבים (שגם מספרם זוגי) בהם דרך מספר 4 וכביש 412, כביש 40 וכביש 38.
קטע צפוני מערבי
הקטע הצפון מערבי של הכביש, ממחלף חולון עד מחלף השבעה, היה חלק מהדרך הראשית מיפו לירושלים עוד בימי המנדט הבריטי, ונקרא אז, וגם בראשית ימי מדינת ישראל, "כביש ירושלים". בשנת 1961 הוסב שם הקטע ל"דרך השבעה" על שם שבעת הנוטרים שנפלו בסמוך לעיירה הערבית יאזור שהכביש עבר דרכה.
עם פרוץ מלחמת העצמאות רבו ההתקפות על כלי רכב יהודיים בכביש. שלטונות המנדט הבטיחו לאבטח את הכביש וראשי היישוב דרשו ממנה לעמוד בהתחייבות או לאפשר לארגון ההגנה לאבטח את הכביש.
קטע דרומי מזרחי
חלקו המזרחי של הכביש, מצומת שמשון לצומת נחשון, נסלל כחלק מכביש הגבורה בספטמבר-אוקטובר 1948 לשמש כדרך הראשית לירושלים במקום כביש 424 שנחסם על ידי הלגיון הערבי בלטרון.
החלק המרכזי מצומת נחשון לרמלה נסלל מאוקטובר 1949 ונפתח לתנועה בספטמבר 1950. אורך הקטע היה 12.5 קילומטר ורוחבו 6.5 מטר, מתוכם 5 קילומטר מכוסים באספלט. התנועה לירושלים עברה על כביש 44 עד למלחמת ששת הימים. לאחר המלחמה חודשה התנועה בכביש 424 ועיקר התנועה לירושלים עברה בכביש זה, עד פתיחת כביש 1.
CAR-15
Colt Automatic Rifle) CAR-15) הוא גרסת קרבין לרובה הסער M-16. הוא החל את שירותו בצבא ארצות הברית ב-1966 ולצה"ל הגיע ב-1973 אך קנה עדנה רק בשנות ה-90 של המאה ה-20. רובה CAR-15 מובדל מרובה ה-M16A1 רק בקנהו הקצר יותר ובקת הטלסקופית (לעומת הקת הקבועה בגרסה הרגילה).
היסטוריה ופיתוח
הציון CAR-15 מתייחס לשתי מערכות נשק, ותלוי בהקשר בו משתמשים בו. בשימוש הנפוץ הוא מתייחס לגרסאות הקרבין המקוצרות של רובה M-16, או ליתר דיוק M16A1. בשימוש יותר טכני, השם מתייחס למשפחת כלי הנשק שפיתחה חברת קולט בשנות ה-60 של המאה ה-20 וכללה "גרסת תת מקלע (קולט מודל 635)", "רובה הישרדות" ועוד.
גרסאות מקוצרות של AR-15 פותחו עוד ב-1957, עקב דרישת היחידות המיוחדות של צבא ארצות הברית וחיל הים האמריקני. XM-177E1 הוא הגרסה המקוצרת הראשונה של רובה M-16, שנכנסה לשירות צבא ארצות הברית כבר ב-1966, וב-1969 שודרג רובה זה ל-XM177E2. מה שמיוחד ברובה זה הוא שזהו הרובה הראשון בעולם שהשתמש בקת הקצרה (ידועה כ"קת הטרור" בצה"ל). כבר ב-1966 נכנס לשירות צבא ארצות הברית רובה זה. קולט פתחה מספר גרסאות נוספות, שנכנסו לשירות אחר כך בצבא ארצות הברית, ביניהן קולט קומנדו. ההבדלים בין מרבית הדגמים הם שוליים. חלקם מיועדים לשימוש אזרחי, והוסבו בהתאם לפעולה חצי-אוטומטית.
גרסת הקרבין כללה קנה באורך 406 מ"מ ומאוחר יותר 368 מ"מ. גרסה התמ"ק כללה קנה באורך 254 מ"מ ואורכה הכולל היה 660 מ"מ.
CAR15 בצה"ל
רובה ה-CAR15 הגיע לצה"ל יחד עם כל רובי ה-M16 ב-1973 (במסגרת הסיוע האמריקני במלחמת יום הכיפורים) וכעשור אחר כך פותחה בצה"ל גרסת ה-CAR-15 המקוצרר עם קנה קצר עוד יותר. במהלך שנות ה-70 ושנות ה-80 של המאה ה-20 חילות השדה של צה"ל השתמשו בגליל ורק היחידות המיוחדות השתמשו ב-CAR15, שזכה למוניטין גבוה. בעקבות האינתיפאדה הראשונה גם יחידות העלית של המשטרה זנחו את הגליל לטובת ה-CAR15.
רובה זה שימש את היחידות הקרביות של צה"ל בשנות ה-90 של המאה ה-20 בהצלחה מרובה. הדגם הבסיסי של ה-CAR15 היה דגם 653 עם קנה באורך 368.3 מ"מ (14.5 אינץ'). במהלך שנים אלה פיתח צה"ל מספר של גרסאות ותצורות לרובה כגון "CAR-15 מקוצרר" (ראו בהמשך). גרסאות נוספות כללו דגם קלעים ודגם "מטולון" עם מטול רימונים M203.
רובה CAR-15 מקוצרר הוא דגם פרי-תכנון צה"ל שמבוסס על רובה ה-CAR15 המקוצר הסטנדרטי. הדגם פותח בצה"ל בשנות ה-90 של המאה ה-20 ומאפייניו הם קנה מקוצר, ידית אחיזה של M16A2, קת טלסקופית קצרה יותר וכן האפשרות להתקין עליו גם "מטולון" מסוג M203 (גרסה מקוצרת של מטול ה-M203 האמריקאי שפותחה בתע"ש).
החל משנת 2000 החל צה"ל להחליף חלק מרובי ה-CAR15 (המקוצרים והמקוצררים) לטובת רובי M4 קרבין.
אוכלי עלים
אוכלי עלים הם בעלי חיים אוכלי צמחים הניזונים מעלי עצים ושיחים. עלי העצים מכילים תאית והם קשים לעיכול, דלים בחומרים מזינים ובחלקם רעילים. יצורים הניזונים מעלים הם בעלי מעיים מוארכים, עיכול איטי ולרבים מהם יש במעיים בקטריות מועילות העוזרות להם לפרק את התאית הקשה. מינים פחות מותאמים לאכילת עלים מעדיפים לאכול מעט מכל עץ ומכל עץ בוחרים את העלים הכי קטנים, בשלים ורכים, בהם יש יותר אנרגיה והם גם פחות רעילים.
מיני חיות אלה דומים ללוחכי העשבים ותת-קבוצה של אוכלי העלים הם לוחכי עלים (Browsing) שהם חיות אוכלות עשב בעיקרם אך ניזונים גם מעלים ולשם כך מגיעים לעצים מהקרקע.
מינים אוכלי עלים
ישנם מעט מיני חולייתנים הניזונים מעלים, בעיקר עקב הקושי לאחסן ולעכל את העלים מבלי לאבד יותר מדי אנרגיה. הם התפתחו לאחר המינים שניזונו מטרף או מנבלות.
אכילת עלים לא מתאימה לאורח החיים של עופות מעופפים. אחד הבודדים שתזונתו כן מבוססת על עלים זה ההואצין הניזון מעלים ענקיים ביערות האמזונאס ומשתמש בבקטריות שבבטנו כדי להפיק מהעלים אנרגיה. בסוף הארוחה הוא פולט לשלשת מצחינה שמזכירה ריח של פרות ומשם כינויו "ציפור הבקר". גם התוכיליל הניו זילנדי ניזון מעלים ענקיים. שכווי האשוח והשכווי הענק הם היחידים שיכולים לעכל עלים מחטניים.
מספר יונקים החיים על עצים ניזונים מהם באופן כמעט בלעדי: מספר עטלפים, עצלנים, הקואלה, קופים (ובייחוד השאגן) ולמורים שונים ואלו בעלי גופים גדולים, טפרים חזקות ואורח חיים איטי העוזר להם לעכל לאט את ארוחותיהם.
גם יצורים החיים יותר למטה כמו הטפיר, הפיל, הג'ירפה והאוקפי ניזונים בעיקר מעלים.
מבין הזוחלים בולטים האיגואנות וכמה צבים הניזונים מעלים שנפלו.
ישנם גם מינים רבים של חסרי חוליות שניזונים מעלים, כגון מינים שונים של חלזונות, חיפושיות, זחלי פרפרים, נמלים וטרמיטים. רבים מהם מוגנים מרעלי העלים.
אגדות אנדרסן (סדרה, 2005)
אגדות אנדרסן (בדנית: ...Der var engang) היא סדרת טלוויזיה מונפשת דנית לילדים, שמתארת בכל פרק אגדה שונה מאת הנס כריסטיאן אנדרסן. הסדרה שודרה במקור בין השנים 1998 עד 2003, ובישראל היא שודרה בשנת 2005 בערוץ 23 ומאוחר יותר בערוץ ג'וניור.
מדבבים
מדבבים בעברית: ניקו בר, אביטל אברג'יל, אברהם מור, אורי בנאי, אורית מזור טוויג, איציק סיידוף, אלברט כהן, אסתי כץ, אריק לבנת, גבי קרן, גיא פרידמן, דורון אורן, יובל דור, יעקב בוך, מיכל לוי, סיון ניר, עידו מוסרי, רוית יעקב, שירי נדב, שמוליק טנא, שמעון כהן, שרון שחל, ששי קשת
דרום פסיפיק (סרט, 1958)
דרום פסיפיק (באנגלית: South Pacific, בתרגום חופשי: דרום האוקיינוס השקט) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1958 המבוסס על המחזמר "דרום פסיפיק" של ריצ'רד רוג'רס ואוסקר המרשטיין משנת 1949.
המחזמר מספר את סיפור אהבתה של אחות בצבא ארצות הברית לבעל חווה צרפתי על אי בדרום האוקיינוס השקט במהלך מלחמת העולם השנייה, שנאבקת לקבל את ילדיו המעורבים גזעית. עלילת משנה עוסקת ברומן בין קצין אמריקאי לצעירה אסייתית, הבוחן בחשש את ההשלכות החברתיות בנישואין לאהובת לבו. הוא הוצג לראשונה בברודוויי באפריל 1949 במשך יותר מחמש שנים עם 1,925 הופעות, ועלה עד היום מספר פעמים נוספות. הוא מבוסס על הספר "סיפורים מדרום פסיפיק" של הסופר ג'יימס מיצ'נר שזכה על כך בפרס פוליצר ב-1948.
רוג'רס והמרשטיין האמינו שהם יכולים לכתוב מחזמר המבוסס על עבודתו של מיצ'נר שיהיה גם מסחרי וגם שיעביר מסר חזק כנגד גזענות. עבור העיבוד למחזמר, הם זכו בפרס פוליצר לדרמה ב-1950 ובעשרה פרסי טוני.
הבמאי הוא ג'ושוע לוגאן ובתפקידים הראשיים, רוסאנו בראצי, מיצי גיינור חואניטה הול וריי ולסטון. קולות הזמרה מדובבים על ידי זמרים אחרים פרט למיצי גיינור וריי ולסטון.
הסרט זכה להצלחה גדולה ובשנת 2001 הפיקה ABC סרט טלוויזיה בשם זה עם גלן קלוז בתפקיד הראשי.
העלילה היא על סיפור אהבה בין שני זוגות שנתקל בקשיים בגלל דעות גזעניות כלפי אנשים בעלי מוצא או צבע עור שונה. באחד השירים נאמר כי געזנות אינה מולדת אלא נלמדת. שיר זה זכה לביקורות קשות ובכמה מקומות בארצות הברית הוא הושמט.
הסרט צולם באי קאואיי בהוואי.
פרסים
מיצי גיינור הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר קומדיה/מוזיקלי והסרט היה מועמד פרס גלובוס הזהב.
תקציר העלילה
לוטננט ג'ו קייבל (ג'ון קר), הוא נחת צעיר שנוחת באי המוחזק בידי האמריקאים בדרום האוקיינוס השקט. הוא נתקל בקבוצת חיילים שמתגודדים סביב אישה כבדת גוף ממוצא פולינזית המכוננה "בלאדי מרי" ושרים לכבודה שיר ("Bloody Mary is the girl I love"). מרי מנהלת "קשרי מסחר" עם החיילים שבראשם לותר ביליס (ריי ולסטון). היא מסתכלת על הלוטננט הצעיר והנאה, מראה לו את האי הקרוב באלי-האי ושרה לפניו על האי הקסום ("Bali Ha'i").
באי משרתות גם חיילות/אחיות ובראש נלי פורבוש (מיצי גיינור) מליטל רוק, קנזס. כשלותר וחבריו רואים אותן רצות בחוף הם שרים "אין דבר כמו בחורה" (There Is Nothing Like a Dame).
על האי גר אמיל דה בק (רוסאנו בראצי), אלמן צרפתי מבוגר בעל מטע גדול שמגדל לבדו בן ובת קטנים. בינו לנלי מתפתח קשר. היא מגיעה ערב את לביתו והוא שר לה "ערב אחד קסום" ("Some Enchanted Evening").
אמיל מספר לה כי הוא הרג מישהו בצרפת כהגנה עצמית ונאלץ לברוח עד שמצא את עצמו באי הזה וכי יש לו שני ילדים ואשתו הפולינזית שמתה. זה מרתיע את נלי והיא רוצה לשטוף את אמיל מראשה ושרה - "I'm Gonna Wash That Man Right Outa My Hair".
לאחר פגישות נוספות היא מתחילה להתאהב בו ושרה - "I'm in Love with a Wonderful Guy".
מרי מכירה לו את בתה ליאט (פרנס נויאן) והם מתאהבים. הוא שר לה: "את צעירה מהאביב" ("Younger Than Springtime"). החיבור בין שניהם מוצא חן בעיני מרי והיא שרה להם "שיחה עליזה" ("Happy Talk"). כאשר מרי מציעה לג'ו להתחתן עם ליאט, הוא דוחה את זה בגלל חששות של "מה יגידו בבית".
נלי ולותר הם מרכז ההופעה לפני החיילים בחג ההודיה שם שרה להם את "Honey Bun" עם לותר בבגדי אישה.
ג'ו אכול רגשות אשמה נפגש עם אמיל העצוב לפני צאתם לפעולה ושר את השיר "אתה אמור להתחנך בזהירות" ("You've Got to Be Carefully Taught") העוסק בחינוך נגד גזענות כי כל בני האדם שווים.
לבסוף אמיל וג'ו יוצאים למשימה במטוס אליו מתגנב לותר. היפנים יורים עליו ונפער בו חור. כאשר הם מגלים את לותר הם מכריחים אותו לצנוח לים וזורקים לעברו סירת גומי. היפנים פותחים עליו באש והאמריקאים מחלצים אותו. הפעילות הזה מאפשר לג'ו ואמיל להגיע לאי ומשם הם משדרים ידיעות על תנועות הצי היפני. היפני מפציצים אותם וג'ו נהרג.
נלי הנסערת מבקרת בביתו של אמיל, נפגשת עם הילדים והם שירם בצרפתית "אמור לי" ("Dites-moi"), באמצע השירה מופיע אמיל והם מתחבקים.
ארתור יוז
ביוגרפיה
יוז נולד בלונדון. בשנת 1846 הוא נכנס לבית הספר לאמנות בבית סומרסט. המורה הראשון שלו היה אלפרד סטיבנס, ומאוחר יותר נכנס לבתי הספר של האקדמיה המלכותית. שם הוא פגש את ג'ון אוורט מיליי, ויליאם הולמן האנט ודנטה גבריאל רוזטי, אף שמעולם לא הפך לחבר רשמי באחווה הפרה-רפאליטית. תמונתו הראשונה, "מוסידורה", נתלתה באקדמיה המלכותית לאמנויות כשהיה בן 17 בלבד, ומכאן והלאה הוא תרם כמעט מדי שנה לא רק לאקדמיה המלכותית אלא מאוחר יותר גם לתערוכות בגלריה גרוסוונור ובגלריה החדשה. לאחר שציורו "אופליה" נתלה ליד גרסתו של מיליי לאותה דמות, הם התיידדו ויוז שימש כמודל לדמות הגבר בציור "מגינת המלוכה".
בשנת 1855 התחתן יוז עם טריפנה פורד, המודלית שלו לציור "אהבת אפריל". נולדו להם חמישה ילדים מתוכם אחד, ארתור פורד יוז, הפך לצייר. יוז נפטר בקיו גרין, לונדון בשנת 1915, והותיר כ-700 ציורים ידועים, יחד עם למעלה מ־750 איורי ספרים.
לאחר מותה של אשתו טריפנה יוז בשנת 1921 נאלצה בתם אמילי לעבור לבית קטן יותר. כתוצאה מכך הושמדו רישומי ההכנה של אביה, וכל ההתכתבויות שלו. דודה היה הצייר אדוארד רוברט יוז.
יוז נקבר בבית העלמין בריצ'מונד.
קריירה
ציוריו המוכרים ביותר הם "אהבת אפריל" ו"מעורבות ארוכה", שניהם מתארים זוגות בעייתיים השוקלים את ארעיות האהבה והיופי. הם קיבלו השראה מציוריו של ג'ון אוורט מיליי אך שמים דגש רב יותר על הפאתוס של חוסר היכולת האנושית לשמור על רעננות תחושת הנעורים בהשוואה לכוחו המתחדש של הטבע.
כמו מילייס, גם יוז צייר את "אופליה" ששוכנת במוזיאון טולדו לאמנות ואייר את שירו ​​של קיטס ערב סנט אנייס. הגרסה של יוז היא בצורת טריפטיכון חילוני, טכניקה שחזר על סצנות מתוך "כטוב בעיניכם" של שייקספיר. עבודותיו ידועות בצביעה קסומה וזוהרת ובציורן העדין.
דיוקן השמן Springtide, שהוצג לראשונה בדבלין בשנת 1855, מציג את אשתו טריפנה.
איורים
אף על פי שרוב הציורים המאוחרים של יוז אינם נחשבים כטובים, הרי הציורים בשחור-לבן בקריירה המאוחרת שלו היו מהטובים ביותר שלו.
הוא גם הפיק איורים רבים למגזין החודשי של נורמן מקלאוד, "Good Words".
מסרשמיט Me 262
מסרשמיט Schwalbe" Me 262" (בגרמנית: Messerschmitt Me 262 "סנונית") היה מטוס קרב גרמני והמטוס הסילוני המבצעי הראשון בעולם.
בהתאם לדרישותיו של אדולף היטלר, הותאם המטוס למשימות תקיפה והפצצה, וזאת אף על פי שבכירי החברה, כמו גם בכירי הצבא, המליצו להיטלר על פיתוח מטוסי סילון קלים וזריזים, בעלי יתרון מהירות במשימת יירוט של מטוסי אויב. היטלר סירב לאשר פיתוח של מטוס יירוט משום שראה בפיתוח של כלים הגנתיים "תבוסתנות". היטלר היה להוט להמשיך ולהפציץ את ערי בריטניה, ולמרות היתרון הגדול שהיה למטוס כנגד מטוסי בעלות הברית, שטרם שילבו מנועי סילון במטוסיהם, התאמתו לתקיפה קרקעית צימצמה את יתרונו באופן ניכר. נוסף על כך בעלות הברית התנגדו ליעילותה באוויר על ידי תקיפת המטוס על הקרקע ובמהלך ההמראה והנחיתה. מחסור בחומרים אסטרטגיים ופשרות עיצוב במנועי Junkers Jumo 004 בזרימה צירית הובילו לבעיות אמינות. התקפות של כוחות בעלות הברית על אספקת דלק במהלך ההידרדרות במצב של סוף המלחמה הפחיתו גם את יעילות המטוס ככוח לוחם. ייצור הנשק בגרמניה התמקד במטוסים שיוצרו בקלות רבה יותר. בסופו של דבר, ל-Me 262 הייתה השפעה זניחה על מהלך המלחמה כתוצאה מהכנסתו המאוחרת וכתוצאה מכך מספרים קטנים שהוכנסו לשירות מבצעי.(מתוך כ-1,400 מטוסים שנבנו, רק כ-15% נכנסו לשימוש מבצעי ). כל אלה יחד עם היתרון הכמותי הגדול של בעלות הברית במטוסים גרמו לכך שהמטוס פורץ הדרך לא הצליח להביא להצלתה של גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
לפי טענת טיסיו המטוס הפיל 542, במחיר אובדן של 100 מהם. רבים מהמטוסים קורקעו בשל מחסור חמור בדלק, בצוותי תחזוקה ואף בטייסים.
עובדי כפייה בייצור המטוס
מטוסי מסרשמיט Me 262 נבנו על ידי עובדי כפייה - יהודים ברובם - מבין אסירי מחנות ריכוז, בעיקר מחנה הריכוז מאוטהאוזן. חברת מסרשמיט הקימה סמוך לכפר סנקט גאורגן מפעלים מיוחדים. אלה מוקמו בתוך מנהרות עצומות אשר היו עמידות בפני הפצצות בעלות הברית. במנהרות עבדו עובדי כפייה ממחנה הריכוז מאוטהאוזן והמחנות המסופחים אליו במשמרות של 16 שעות רצופות, ורובם הגדול מתו כתוצאה מהקושי הבלתי נסבל ומתנאי הכליאה והתזונה. נוסף על אלה רבים מתו בשל הוצאות להורג סדיסטיות על דברים של מה בכך ואף ללא כל עילה.
רוב המטוסים לא נכנסו לשירות מבצעי של הלופטוואפה כלל משום שבתקופה האחרונה למלחמה לא היו לגרמניה הנאצית טייסים וכוח אדם להפעיל את המטוסים, דלק ואף יכולות שינוע של המטוסים מהמפעלים לבסיסי הלופטוואפה. למרות זאת קצב העבודה הרצחני והתפוקה העצומה של המטוסים לא פסקו כלל, ולכן רוב המטוסים שיוצרו הושארו בקרבת המפעלים. לאחר שחרור אזור מאוטהאוזן נפלו המטוסים בידי בעלות הברית שהתחלקו ביניהם בשלל היקר - מטוסי סילון.
לאחר המלחמה
חקירת Me 262 השפיעה על עיצוב F-86 Saber, מיג-15 ובואינג B-47 Stratojet. תעשיית המטוסים הצ'כוסלובקית המשיכה לייצר את ה-Me 262 לאחר מלחמת העולם השנייה. מאוגוסט 1946, סה"כ הושלמו12 מטוסים והוטסו מבחן. הם הוצגו בשנת 1947 ובשנת 1950 סופקו לטייסת הקרב החמישית, והפכו למטוסי הקרב הראשונים ששירתו בחיל האוויר הצ'כוסלובקי . אלה הומשכו לטוס עד 1951,  אז הוחלפו בשירות על ידי מטוסי קרב סובייטים. שתי הגרסאות מוצגות במוזיאון התעופה של פראג בקבלי.
גרסאות המטוס
למטוס היו מספר גרסאות למספר תפקידים התפקיד הראשי היה יירוט מטוסים מסוג אלו מדרך כלל נשאו 4 תותחים 30 מ"מ בחרטום וחלקים אף נשאו תותח 50 מ"מ יחיד
היו מספר אבות טיפוס שהותנעו על ידי רקטות וכאלה שנשאו מכ"ם
ג'ים פרייס
ג'יימס "ג'ים" פרייס (באנגלית: James "Jim" Price; נולד ב-27 בנובמבר 1949) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1972–1979. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן מילווקי באקס, ולאורך 7 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 10.0 נקודות, 3.7 אסיסטים ו-3.1 ריבאונדים למשחק.
ביוגרפיה
פרייס נולד בעיר ראסלוויל שבקנטקי, ובין השנים 1968–1972 למד באוניברסיטת לואיוויל. בעונתו השלישית והאחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1971/1972, הוביל אותה למעמד פיינל פור טורניר אליפות המכללות בפעם השנייה בלבד בתולדותיה, עם ממוצעים של 21.0 נקודות ו-4.4 אסיסטים למשחק. במשחק חצי הגמר הפסידה לואיוויל מול UCLA בה שיחקו שחקני ה-NBA לעתיד ביל וולטון, ג'מאל וילקס, הנרי ביבי וסוון נייטר, ובמשחק על המקום השלישי הפסידה מול אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, אותה הובילו בוב מקאדו, ג'ורג' קארל ובובי ג'ונס.
בנובמבר 1974, לאחר מעט יותר משנתיים בלוס אנג'לס, הועבר בטרייד למילווקי באקס בתמורה לרכז לוציוס אלן. במשחקו החמישי עם הבאקס, ב-19 בנובמבר 1974, קלע שיא קריירה של 43 נקודות מול פיניקס סאנס. בהמשך אותה עונה, במהלכה רשם ממוצעים של 16.1 נקודות ו-5.6 אסיסטים למשחק, נבחר להשתתף במשחק האולסטאר בפעם היחידה בקריירה, לצד חבריו לקבוצה כרים עבדול-ג'באר ובוב דאנדרידג'.
בתחילת עונת הועבר בטרייד לבאפלו ברייבס, וכחודש לאחר מכן היה מעורב בטרייד נוסף לדנוור נאגטס, במדיה שיחק במשך כעונה וחצי. בפברואר 1978 נשלח לדטרויט פיסטונס תמורת רלף סימפסון, ובעונתו האחרונה בקריירה,, חזר לשחק עבור הלייקרס. באוגוסט 1979 שוחרר מהקבוצה ופרש ממשחק, בגיל 29 בלבד.
ציר (הנדסה)
בהנדסה, ציר הוא חלק ממנגנון שבאמצעותו סובב חלק אחר של המנגנון. הציר יכול לקבע את החלק הנע לחלק יציב (באמצעות מסבים ואמצעים אחרים), או לחברו לחלקים נעים אחרים, ובכך לאפשר לו תנועה לכיוונים מסוימים. צירים הם חלקים בסיסיים במכונות רבות.
לדוגמה, גלגלים מחוברים זה לזה ולמכונית באמצעות צירים המקובעים למוט, המתנגד לכוח הכפיפה ומאפשרים לגלגלים לנוע רק עם כיוון המוט. דוגמה נוספת: דלת מחוברת למשקוף קבוע באמצעות צירים, כך שהדלת תיסוב בכיוון הרצוי.
המונח ציר, במשמעות אמצעי העברת אנרגיה מחלקים שונים במכונה, קיבל לאורך השנים משמעויות והשאלות שונות, כך למשל שגריר נקרא לעיתים גם "ציר".
מרטין מקס
מרטין מקס (בגרמנית: Martin Max, נולד ב-7 באוגוסט 1968 בטרנובסקי גורי שבפולין) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבורוסיה מנשנגלדבך, שאלקה 04, מינכן 1860 והנזה רוסטוק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
מקס שיחק כילד בפולין במועדון הכדורגל רודלו גורניקי ביטום, ובגיל 14 היגר עם משפחתו, בעלת השורשים הגרמניים, בחזרה לגרמניה, תוך ניצול זכות השיבה לגרמניה למהגרים ממוצא גרמני (בגרמנית: אוסידלר). המשפחה התמקמה בעיר רקלינגהאוזן, ומקס שיחק במועדוני נוער בעיר, ובשנת 1987 עלה לקבוצה הבוגרת של פ.צ. רקלינגהאוזן, שם שיחק שנתיים.
בקיץ 1995 עבר מקס לשאלקה 04, והפך עד מהרה לשחקן הרכב בקבוצה, והבקיע 23 שערים בשתי עונות בבונדסליגה, ועוד שלושה בקמפיין של שאלקה בגביע אופ"א בעונת 1996/97, שהסתיים בזכייה של הקבוצה בגביע, לאחר ניצחון במפגש כפול על אינטר מילאנו. שאלקה ניצחה 1-0 במשחק הראשון, ואינטר ניצחה בתוצאה זהה בגומלין, ובבעיטות ההכרעה שאלקה ניצחה 4-1, כשמקס מבקיע את הבעיטה השלישית. מקס נשאר בשאלקה עד לתום עונת 1999, והוסיף עוד עשרה שערים בשתי העונות המאוחרות שלו בקבוצה.
בקיץ 1999 עבר מקס למינכן 1860, ובניגוד לתקופתו בשאלקה, הפך לכוכב ההתקפי העיקרי של הקבוצה, והשתלב במהרה. כבר בעונתו הראשונה סיים מקס כמלך השערים של הבונדסליגה עם 19 הבקעות, והוביל את קבוצתו למקום הרביעי המפתיע, שהקנה לה מקום בגביע אופ"א. בעונת 2000/01 לא הצליח מקס לשחזר את הצלחת העונה הקודמת, כשהבקיע שמונה שערים, והקבוצה סיימה רק במקום ה-11 בבונדסליגה והודחה מוקדם יחסית מגביע אופ"א על ידי פארמה. בעונת 2001/02 סיימה הקבוצה במקום התשיעי, אך מקס זכה שוב, בגיל 34, בתואר מלך השערים עם 18 הבקעות, בצוותא עם מרסיו אמורוזו. בעונת 2002/03 סיימה הקבוצה במקום העשירי, כשמקס צבר רק 21 הופעות והבקיע שישה שערים, כשאת תפקידי המבקיעים הבכירים של הקבוצה תפסו מרקוס שרוט עם 14 הבקעות ובנימין לאוט עם 13 הבקעות.
בקיץ 2003 עבר מקס לעונת פרישה בהאנזה רוסטוק. זו הייתה עונה מצוינת עבורו מבחינה אישית, כאשר הקבוצה סיימה במקום התשיעי המפתיע, ומקס הבקיע 20 שערים ב-33 הופעות, וסיים שלישי בטבלת מלכי השערים לאחר אאילטון ורוי מקאיי. בתום עונה זו פרש ממשחק פעיל, לאחר שצבר 396 הופעות בבונדסליגה, בהן הבקיע 126 שערים, ונכון לינואר 2016, הוא מדורג במקום ה-25 בטבלת המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים.
לאחר פרישתו הקים מקס מחנה כדורגל לבני נוער.
קריירה בינלאומית
למקס הופעה אחת במדי נבחרת גרמניה. מקס קיבל זימון בעקבות הצטיינותו בעונת 2002, כאשר כבר היה בן 34, ונכנס כמחליף בדקה ה-84 במשחק ידידות מול נבחרת ארגנטינה, שהסתיים בתוצאה 1-0 לארגנטינה.
תארים
עם בורוסיה מנשנגלדבך:
עם שאלקה 04:
עם מינכן 1860:
חיים אישיים
מרטין מקס הוא אביו של פיליפ מקס, המשחק באאוגסבורג מהבונדסליגה.
LDRA Testbed
LDRA Testbed הוא מוצר תוכנה המכיל מנועי ניתוח קוד סטטי ודינמי הן לשרתים או מחשבי תחנות קצה, והן למערכות משובצות. LDRA Testbed מפותח על ידי LDRA (או Liverpool Data Research Associates).
LDRA Testbed מאפשר לאכוף תאימות עם נוהלי קידוד תקניים, כגון MISRA, JSF++ AV, CERT-C, CWE ומספק נראות של פגמים בתוכנת שעשויים לעבור בדרך כלל לעבור דרך בניית תוכנה ותהליכי בדיקה סטנדרטיים, ולהפוך לבעיות סמויות מתמשכות. בנוסף, הכלי משערך את אפקטיביות הבדיקה באמצעות דיווח ניתוח כיסוי אשר תומך בדרישות של הסטנדרט המחמיר DO-178C, כולל רמה-A.
דיתה פרח
ייסדה את ארכיון התצלומים של הפלמ"ח, ופעלה רבות על מנת לשמר את ערכי הפלמ"ח.
ילדות ורקע משפחתי
יהודית (דיתה) פרח נולדה בבית-החולים הדסה בחיפה בשנת 1924 (עם תאומתה שרה (שיה), לימים אשתו של יוחאי בן-נון) ליונה ויצחק בן-יעקב, ממייסדי דגניה א'. האם, יונה לבית גרינשפון, ילידת אודסה, הייתה אשת חינוך בתנועה הקיבוצית. האב, יצחק בן-יעקב, היה ממייסדי התעופה העברית וממקימי חברת 'אווירון', והקים עם דב הוז את ענף התעופה בהגנה. שניהם נִספו בתאונת דרכים ב-1940, ועל שמם נקראים שדה דב בתל אביב ושדה התעופה בן יעקב במחניים בגליל העליון. בגיל 17 יצאה במסגרת תנועת "הנוער העובד והלומד" למסע רגלי למצדה.
שירות בפלמ"ח
בשנת 1943 התגייסה דיתה פרח לשירות בפלוגה א' בפלמ"ח. היא נטלה חלק פעיל בחיי הפלוגה ושימשה כ בקשרית. בנוסף, נמנתה על חברי להקת הבידור "תת-מקלע", יחד עם חיים גורי. בהמשך, בשנת 1944, בעקבות הקמת מחלקת הטיִס של הפלמ"ח התנדבה לשרת שם, בזכות ידיעותיה בתחום. תחילה עברה קורס דאייה בכפר הילדים בגבעת המורה. בהמשך עברה אימוני טיסה במסגרת קלוב התעופה בשדה התעופה רמלה. עם סיום הקורס הוסמכה דיתה פרח כטייסת, והשתייכה ל. במסגרת שירותה עסקה בהכנת צילומי אוויר של כפרים ערביים עבור שירות הידיעות של ההגנה (ש"י). במהלך השירות הכירה את זלמן פרח והשניים נישאו. דיתה פרח השתחררה ב-1945 מהפלמ"ח.
פעולותיה ככוריאוגרפית
לאחר הקמת המדינה פרח למדה ריתמיקה אצל נועה אשכול, חיברה יצירות מחול, וכתבה תנועה לתיאטרון עבור "הקאמרי".
היא השתתפה כרקדנית במשלחת של מדינת ישראל לפסטיבל הבין-לאומי של הנוער הדמוקרטי בבודפשט ב-1949, שבסיומו הופיעה המשלחת במחנות העקורים של היהודים ניצולי השואה באוסטריה ובאיטליה.
בשנת 1957 יצאה דיתה פרח ככוריאוגרפית של משלחת צעירי קיבוצים לפסטיבל הנוער הבין לאומי במוסקבה. הייתה זו הופעה ראשונה של משלחת אמנים ממדינת ישראל מעבר למסך הברזל, והיא חוללה התרגשות אדירה וחסרת תקדים בקרב היהודים בברית המועצות בכל עיר שבה הופיעה המשלחת.
פעילותה בקיבוץ בית השיטה
פרח הייתה שותפה במשך שנים רבות ליצירה התרבותית שנרקמה בבית-השיטה ובתנועה הקיבוצית. כמו כן, בהיותה חברה בבית השיטה, תרמה לקיבוץ דרך מילוי תפקידים שונים, כגון מזכירה, מרכזת משק צריכה וחברת מזכירות.
שימור מורשת הפלמ"ח
בשנת 1984 הקימו אנשי הפלמ"ח את עמותת דור הפלמ"ח, שנועדה להקים את בית הפלמ"ח ולהנחיל לציבור את מורשת אנשי הפלמ"ח.
כחלק מפעילות העמותה, יזמה פרח את הקמת ארכיון התצלומים של הפלמ"ח - "אוצר תמונות הפלמ"ח", והחלה בהקמתו. היא אספה את התמונות ואת התצלומים בקופסאות קרטון שהיו בבית השיטה. לאחר חנוכת בית הפלמ"ח בתל אביב, האוסף עבר למבנה ייחודי משלו. המיזם של פרח הפך למבצע נרחב, החובק את כל יחידות הפלמ"ח ומתעד בתצלומים את תרומת הפלמ"ח למדינה.
בשנת 2007 הוענק לדיתה פרח פרס יגאל אלון על מיזם "אוצר תמונות הפלמ"ח".
חיים אישיים
פרח התחתנה עם זלמן פרח, ממנו התאלמנה ב-1989. בנם הבכור נולד בדגניה א' והשניים עברו בשנת 1946 לבית השיטה, שם הקימו את ביתם. במהלך השנים נולדו לשניים שני בנים ושתי בנות.
בנם הבכור, יצחק פרח, נפצע קשה בשנת 1968 בעיצומה של מלחמת ההתשה בעלותו על מוקש בבקעת הירדן בעת שירותו במילואים, וכעבור שנה וחצי נהרג בתאונה במהלך תקופת שיקומו.
פרח נפטרה בבית השיטה ב-22 בנובמבר 2017.
קובנטרי סיטי
מועדון הכדורגל קובנטרי סיטי (באנגלית: Coventry City Football Club), הידוע בכינויו 'תכולי השמים' (The Skyblues), הוא מועדון כדורגל אנגלי המשחק בצ'מפיונשיפ, ומייצג את העיר קובנטרי.
היסטוריה
המועדון הוקם בשנת 1883 על ידי קבוצת עובדים מחברת האופניים סינגרס, אשר קראו לקבוצתם על שם החברה. הקבוצה שיחקה בליגות אזוריות בעשר השנים הבאות, כאשר בשנת 1893, בעקבות עונה מוצלחת במיוחד, הפכה למקצוענית. ב-1898 שונה שם המועדון לשמו הנוכחי - קובנטרי סיטי. חודשים ספורים קודם לכן עברה הקבוצה לשחק באצטדיון הייפילד רוד, אשר שימש אותה עד אפריל 2005.
קובנטרי סיטי העפילה לליגת המשנה של הפוטבול ליג בשנת-1919. הקבוצה לא הותירה חותם ממשי בעשורים הבאים, והתנדנדה בין הליגות הנמוכות. היה עליה להמתין עד לשנות השישים - עת הוצגה לראשונה תלבושתה התכולה הנוכחית - כדי לגרוף את התהילה.
הקבוצה העפילה לליגה השלישית בשנת 1959, וכעבור חמש שנים זכתה בה. שלוש שנים אחר כך, בשנת 1967, סיימה קובנטרי גם במקום הראשון בליגת המשנה, והעפילה לליגה הראשונה. יחד עם זאת, הקבוצה התקשתה לשמור על רמת הביצועים שלה ועוד בעונת 1968 ניצלה בקושי מחזרה מהירה לליגת המשנה. מאבקי הישרדויות היו לסימן ההיכר של הקבוצה בשלושים השנים הבאות.
ב-1987 זכו הסקייבלוז בתואר המשמעותי הראשון בתולדותיהם - גביע ה-FA היוקרתי - לאחר ניצחון 3-2 (הארכה) במשחק גמר הגביע מול טוטנהאם הוטספר. שחקנים כמו השוער סטיב אוגריזוביץ, בריאן קיקליין, דייוויד בנט, לויד מק'גארת', סיריל רג'יס וקית' האוצ'ן אחראים במידה רבה להישג הגדול בהיסטוריה של המועדון.
יחד עם זאת, בעונה הבאה נבצר מהקבוצה לשחק במסגרת גביע אירופה למחזיקות גביע נוכח האיסור שהטילה אופ"א על מועדונים אנגליים לשחק במפעליה בעקבות אסון הייזל. למרות זאת, קובנטרי שיחקה בגביע אופ"א שם רשמה הישג מצוין כאשר ניצחה את באיירן מינכן הגרמנית בבית, אך הפסידה בסיכום שני המשחקים.
מאמן הקבוצה באותה עת - ג'ון סילט (יליד 1937) - הוביל את קובנטרי בסוף עונת 1988/89 למיקום השיא שלה - מקום שביעי בליגה הראשונה, לפני ענקיות כמנצ'סטר יונייטד וטוטנהאם הוטספר. בקבוצה אף התפתחו ציפיות להעפלה למפעלים אירופאים לאחר שאופ"א הסירה את האיסור הקודם על מועדונים אנגליים.
יחד עם זאת, ציפיות לחוד ומציאות לחוד. בעונת 1990/91 הפגינה קובנטרי סיטי יכולת חלשה במשחקי הליגה, דבר שהביא לפיטוריו של סילט בנובמבר 1990, בתום חמש שנים בקבוצה. מחליפו בתפקיד, טרי בוצ'ר, היה מגן נבחרת אנגליה לשעבר אשר נרכש מגלאזגו ריינג'רס תמורת 350,000 ליש"ט. בוצ'ר, בן 32 בלבד (הצעיר במאמני הליגה דאז), הוחתם כמאמן-שחקן. כעבור שנה אחת בלבד - בינואר 1992 - הוא פוטר מהמועדון. דון הו תפס את מקומו כמאמן זמני עד לבואו של מאמן וסט ברומיץ' אלביון בובי גולד, מי שהוביל שבשנת 1988 את וימבלדון לניצחון מפורסם בגמר גביע ה-FA על ליברפול.
קובנטרי ניצלה אך בקושי מירידה לליגת המשנה בסופה של עונת 1991/1992, וכך הרוויחה את הזכות להשתתף בעונתה הראשונה של הליגה האנגלית הבכירה במתכונתה החדשה כפרמייר ליג. את עונת הבכורה של הפרמייר ליג סיימה במקום ה-16 (מתוך 22 קבוצות). עונת 1993/94 נפתחה היטב, ורבים סברו שקובנטרי תעפיל בסיום העונה לגביע אופ"א. העניינים, עם זאת, הלכו והסתבכו וקובנטרי הידרדרה במרוצת העונה לתחתית הליגה. גולד התפטר, ותחתיו הובא פיל ניל, בלם ליברפול ונבחרת אנגליה לשעבר, אשר בזכותו סיימה הקבוצה במקום ה-11 והבטוח. ניל התפטר אף הוא בעונה הבאה לאור הסתבכותה של הקבוצה במאבקי התחתית. בשלב זה, השחקן היחיד שנשאר בקבוצה מאז הזכייה ההיסטורית בגביע המדינה היה השוער בן ה-37 סטיב אורגיזוביץ', אשר הוסיף לשחק עבור המועדון עד שנת 1999. אלא שבסגל של הסקייבלוז היה קלף חזק נוסף: חודשים ספורים לפני התפטרותו רכש ניל את חלוצה המבטיח בן ה-25 של מנצ'סטר יונייטד, דיון דבלין, בסכום שיא של 2 מיליון ליש"ט. דבלין עתיד היה להפוך לציר ההתקפי המשמעותי של קובנטרי בשנים הבאות.
רון אטקינסון, מהמנוסים שבמאמני אנגליה, מונה למאמן הקבוצה בפברואר 1995. אטקינסון ביצע שתי רכישות משמעותיות: קשר לידס יונייטד גורדון סטראכן וקשר אסטון וילה, קווין ריצ'רדסון. אטקינסון הציל את הקבוצה מירידה בעונות 1995/96 ו-1996/97. באמצע 1996 עזב את תפקידו המקצועי ועבר לעמדת הנהלה במועדון. גורדון סטראכן קודם בתפקיד ומונה למחליפו של אטקינסון. הוא הצליח להשאיר את קובנטרי בפרמייר ליג עד עונת 2000/01, אז ירדה הקבוצה - לראשונה מזה 34 שנים - לליגת המשנה.
עונת 2001/2002 התחילה רע מבחינת הקבוצה, הן מקצועית והן ניהולית. מנהל הקבוצה מייק מק'גינטי הכריז על אי אמון ביושב ראש בריאן ריצ'רדסון. כאשר ריצ'רדסון היה מחזיק המניות העיקרי של קובנטרי, לא היו לו רוב המניות ולכן הצבעת אי האמון בו עברה. הוא הודח ממשרת היושב ראש וגם מהנהלת הקבוצה, ומק'גינטי תפס את מקומו. סטראכן פוטר עד מהרה ובמקומו מונה רונלד נילסון כאחראי על המועדון עד לסוף העונה. נילסון פוטר בסופו של דבר כיוון שכשל במשימתו להעלות את קובנטרי לפרמייר ליג באופן מיידי.
גארי מקאליסטר קשרה הסקוטי בן ה-37 של ליברפול ולידס יונייטד, אשר שיחק במשך ארבע עונות בקובנטרי בשנות ה-90, מונה למחליפו של נילסון. מקאליסטר פתח היטב ובאמצע עונת 2002/2003 דומה היה שקבוצתו תעפיל בוודאות למשחקי ההצלבה. ואולם היא כשלה במשימה זו גם בעונתה השנייה ברציפות בליגת המשנה. קובנטרי ניצחה במשחק אחד בלבד בעשרים המחזורים האחרונים וסיימה במקום ה-20, כשהיא ניצלת מירידה רק במחזור הלפני אחרון.
מקאליסטר התפטר מאימון קובנטרי בינואר 2004, כאשר הקבוצה ממוקמת במרכז הטבלה, נוכח מחלתה של אשתו. עוזר המאמן, אריק בלאק, היה למאמן זמני עד לסיום העונה, עת הגעתו של מאמן מנצ'סטר סיטי, לידס יונייטד וסנדרלנד לשעבר, פיטר ריד. באותה תקופה הגיע לקבוצה סטיבן יוז שזכה להצלחה, קודם לקפטן הקבוצה וקיבל תואר שחקן השנה 2005.
ריד קיווה להחזיר את קובנטרי לפרמייר ליג, אבל הוא עזב את המועדון בינואר 2005 והוחלף על ידי מאמן חדש, מיקי אדמס, אשר צבר ניסיון באימון פולהאם, ברייטון אנד הוב אלביון ולסטר סיטי. אדמס, עם זאת, לא הצליח למנוע מאבק נוסף נגד הירידה, ובסיומה של עונת 2004/05 סיימה הקבוצה במקום ה-19 בליגה.
בסיום עונת 2011/12, לאחר 11 שנים ברציפות בליגת המשנה, ירדה קובנטרי לפוטבול ליג הראשונה, ליגת הכדורגל השלישית בחשיבותה באנגליה. 5 שנים מאוחר יותר נשרה הקבוצה לפוטבול ליג השנייה, ליגת הכדורגל הרביעית בחשיבותה באנגליה.
שנתיים מאוחר יותר חזרה קובנטרי לליגת המשנה אחרי היעדרות של 8 שנים לאחר שסיימה את עונת 2019-2020 בליגה השלישית במקום הראשון.
בתום עונת 2022/2023 הגיעה הקבוצה לגמר פלייאוף הצ'מפיונשיפ לאחר שסיימה במקום השלישי, אך הפסידה בדו קרב פנדלים ללוטון טאון ולא העפילה לפרמייר ליג.
אצטדיון
קובנטרי סיטי החלה לשחק באצטדיון הייפילד רוד ב-1899, אף שזכות הבעלות על הקרקע נרכשה רק בשנת 1937. ב-1940 המגרש הופצץ על ידי גרמניה, וב-1968 חלק עיקרי ממנו נשרף עד היסוד. ב-1983 הייפילד רוד הוסב לאצטדיון האנגלי הראשון הכולל מקומות ישיבה בלבד - 25,000 במספר. המשחק האחרון אי פעם ששוחק בהייפילד רוד התקיים ב-30 באפריל 2005, עת ניצחה קובנטרי את דרבי קאונטי בתוצאה 6-2.
סגל שחקנים
נכון ל-11 בספטמבר 2022
(בהשאלה מנוטינגהאם פורסט) (בהשאלה ממנצ'סטר סיטי)
(קפטן שני) (קפטן)
מיקרוסופט 365
מיקרוסופט 365 (עד אפריל 2020, "אופיס 365") היא חבילה של שירותי ענן שמסופקת על ידי חברת מיקרוסופט באמצעות תשתיות Data centers של החברה ברחבי העולם. ב"מיקרוסופט 365" ישנן חבילות המיועדות לעסקים קטנים (לחברות של עד 25 עובדים) וחבילות לארגונים בינוניים וגדולים. "מיקרוסופט 365" הוכרז בסתיו 2010 תחת השם "אופיס 365" והושק לציבור ב-28 ביוני 2011.
חבילת השירותים "של מיקרוסופט 365" מקבצת בתוכה את שירותי הענן של מיקרוסופט: Exchange Online, SharePoint Online, Lync Online, Office Professional Plus ו-Office Web Apps. אופיס 365 נותן גישה מכל מקום לדואר אלקטרוני, מסמכים, אנשי קשר ולוחות שנה.
תוכניות
שירות "אופיס 365" זמין במספר תוכניות בעלות תמחור שונה. אלו התוכניות העיקריות:
קרב כף מטפן
קרב כף מטפן היה קרב ימי גדול שהתקיים במלחמת העולם השנייה בים התיכון דרומית לכף מטפן וליד האי גאודו מדרום לכרתים בתאריכים 27 במרץ 1941 - 29 במרץ 1941, בין כוח ימי בריטי שחוזק בכוח אוסטרלי בפיקודו של אנדרו קנינגהם ובין כוח ימי של הצי המלכותי האיטלקי. הקרב הסתיים בניצחון בריטי מכריע וקבע את עליונותו של הצי המלכותי הבריטי במימי הים התיכון עד תום המלחמה.
הניצחון הבריטי הושג בחלקו הגדול הודות למידע מודיעיני מדויק על תנועות הצי האיטלקי שהועבר אליהם על ידי יחידת מפענחי הצפנים בבלצ'לי פארק.
רקע היסטורי
בניטו מוסוליני שאף כל הזמן לעליונות הצי האיטלקי בים התיכון אותו כינה "הים שלנו" (Mare Nostrum). הצי האיטלקי (Regia Marina) ניהל מספר קרבות עם הבריטים אבל לאחר תבוסתו בקרב טאראנטו הוא הסתגר בבסיסיו בנמלים. בתחילת 1941 החליטו האיטלקים בעידוד הגרמנים, לצאת במבצע גדול כדי לסלק את הבריטים ממימי הים התיכון בסביבת כרתים.
ההכנות לקרב
בסוף מרץ 1941 הצליחו הבריטים לפענח את קוד האניגמה של הצי האיטלקי. הם פענחו את הודעת הצי שדיברה על שליחת כוח ימי גדול לתקוף את שיירות הצי הבריטי ליוון ליד כרתים. המסר הועבר מיד למפקד שייטת הים התיכון אדמירל אנדרו קנינגהם שהחל מיד לארגן את כוחותיו לפגישה מכרעת עם האיטלקים. כדי שהאיטלקים לא יחשדו שהצופן שלהם פוענח הוא שלח מטוס סיור ש"גילה" את אוניות האיטלקים. מלבד זה, כדי להראות שהעסקים כרגיל, הוא בילה זמן קצר לפני הפעולה במועדון גולף באלכסנדריה והשתדל להיראות רגוע לפני הקונסול היפני שהיה שם. בחסות החשיכה הצליח לחמוק בחשאי ולעלות על ספינת הדגל שלו וורספייט. בגלל המצב בבלקן היה רוב הכוח הימי הבריטי מרוכז במזרח הים התיכון. שייטת אחת הייתה באלכסנדריה ושייטת נוספת עגנה בנמל פיראוס בפיקודו של אדמירל הנרי פרידהם-וויפל. הכוח כלל גם כמה משחתות וסיירות של הצי המלכותי האוסטרלי. זמן קצר לפני כן נוספה לשייטת נושאת המטוסים פורמידבל שעל סיפונה 13 מטוסי קרב פיירי פולמאר, ו-14 מפציצי טורפדו - 10 מסוג פיירי אלבקור ו-4 מסוג פיירי סורדפיש.
לאדמירל אנג'לו איצ'ינו לא הייתה נושאת מטוסים ושיתוף הפעולה שלו עם חיל האוויר האיטלקי (Regia Aeronautica) היה גרוע. זו הייתה אחת הסיבות החשובות לתבוסתו. הוא ניהל את הקרב מעל ספינת הדגל שלו ויטוריו ונטו.
ב-26 במרץ 1941 יצא איצ'ינו מנמל נאפולי על סיפון ויטוריו ונטו מלווה בארבע משחתות. במסעו מזרחה הצטרפו אליו סיירות ומשחתות שיצאו מברינדיזי, טאראנטו ומסינה. לא היה לו מכשור מכ"ם וגם המודיעין שקבל לא העריך נכונה את כוח השייטת הבריטית.
הקרב
ב-27 במרץ 1941 הבחין איצ'ינו במטוס סיור ימי בריטי וידע שנתגלה. הודות למפענחים שהיו על ויטוריו ונטו למד שנושאת המטוסים פורמידבל נמצאת בכוח הבריטי הוא עצר את הכוח וחיכה להוראות מרומא. איצ'ינו ציפה שיקבל הוראה לחזור, אבל מפקדת הצי (ה-Supermarina) חששה מהשלכות החלטה זו על הגרמנים, ולכן הורתה לו להמשיך.
עם שחר 28 במרץ 1941 שלח איצ'ינו שני מטוסי סיור שגילו את השייטת של פרידהם-וויפל דרומית לאי גאודו (כיום - גבדוס, דרומית לכרתים). איצ'ינו פתח באש ראשונה והבריטים השיבו. לאחר מאות פגזים משני הצדדים עם פגיעות קלות בסיירות הבריטיות, ניתק איצ'ינו מגע. בינתיים הגיע לאזור קנינגהם עם נושאת המטוסים שלו פורמידבל.
התקפות האוויר
ב-09.38 שלח קנינגהם מפציצי טורפדו לעבר הויטוריו ונטו אבל הם הונסו על ידי תותחיה. איצ'ינו החליט לסגת לטאראנטו.
ב-12.09 הותקפה הויטוריו ונטו בשנית ונגרם לה נזק. תותחי האנייה פגעו באחד המטוסים והוא נפל לים ושלושת אנשי צוותו נהרגו.
התקפות נוספות היו ב-19:36 ו-19:50 והסיירת הכבדה פולה נפגעה קשות ונאלצה לעצור. הסיירות הכבדות פיומה וזארה חשו אליה בעוד ששאר השיירה המשיכה לעבר טראנטו.
מורוקי דרומי
מורוקי דרומי (שם מדעי: Brachyteles arachnoides) הוא מין קוף דרום אמריקני המצוי אך ורק בדרום ברזיל והוא הקוף רחב האף הגדול ביותר בעולם.
מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית
כל אלגוריתם ניתן לתיאור על ידי מודל מתמטי מופשט המכונה מכונת טיורינג. בעוד מכונת טיורינג הסטנדרטית היא מכונת מצבים מוגדרת היטב (כלומר, לכל מצב של המכונה ברור באופן מוחלט (דטרמיניסטי) מה יהיה הצעד הבא של המכונה), מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית (Non-deterministic Turing machine, לעיתים מסומנת בקיצור מכונה א"ד) היא הרחבה של המודל הסטנדרטי, בה הצעד הבא של המכונה הוא מצב מסוים מתוך קבוצה של מצבים אפשריים, הנבחר בצורה "שרירותית". מכונה אי-דטרמיניסטית היא בעיקר כלי חשיבתי, שאינו ניתן למימוש בפועל.
מורוקי דרומי
אורכו של המורוקי 55-78 ס"מ ואורך זנבו 74-80 ס"מ. הוא שוקל 9-15 ק"ג. הנקבות קטנות יותר ואורכם 46-63 ס"מ, אורך הזנב 65-74 ס"מ ומשקלם 8-11 ק"ג. הם בעלי פרווה אדמונית, ראשים כהים וזרועות ארוכות וחזקות והזנב חסון וגמיש.
מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית
מכונות טיורינג אי-דטרמיניסטיות הובילו להגדרת מחלקות סיבוכיות מתאימות, ולשאלות רבות על הקשר בין מחלקות אלו למחלקות הסיבוכיות הדטרמיניסטיות. בעוד ידוע כי יכולת החישוב של שני המודלים שקולה (כל מה שמודל אחד יכול לחשב, גם המודל השני יכול לחשב), לא ידוע מה הקשר בין סיבוכיות המשאבים הנדרשים בכל אחד מהמודלים. במילים אחרות, לא ברור האם למכונות אי-דטרמיניסטיות יש "יעילות חישוב" יותר טובה מאשר מכונות דטרמיניסטיות (מבחינת משאבי הזמן הנדרשים). שאלה זו, האם מכונות אי-דטרמיניסטיות מחשבות בעיות "יותר מהר" היא שאלה פתוחה חשובה במדעי המחשב ומכונה בעיית P=NP.
מורוקי דרומי
המורוקים חיים בחבורות קטנות ביערות הגשם הטרופיים של האמזונאס. הם אוכלים בעיקר עלים רעננים מצמרות העצים הגבוהים וגם פרחים, נצרים, פירות וירקות אך לא בשר.
מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית
הגדרה פורמלית
מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית מורכבת מהרכיבים הבאים:
כל מרכיביה של מכונת טיורינג הם סופיים, מלבד הסרט שאינו מוגבל באורכו.
מהגדרת טבלת הפעולה של המכונה נובע שב"הרצות" שונות של המכונה, ייתכנו תשובות שונות של המכונה, בהתאם לבחירה שנעשתה במהלך הריצה, ולכן יש להגדיר מה תשובת המכונה עבור קלט נתון. תשובת המכונה מוגדרת באופן הבא:
פורסט לודג'
פוֹרֶסְט לוֹדְג' (באנגלית: Forest Lodge, תרגום מילולי בקתת יער) הוא פרוור בסידני, המנוהל על ידי עיריית סידני (The City of Sydney).
גאוגרפיה
פורסט לודג' הוא פרוור קטן הממוקם כ-4 ק"מ דרום-מערבית למרכז העסקים הראשי של סידני. הוא דחוק בין הגליב ממזרח, אננדייל ממערב, ביסנטניאל פארק מצפון ואוניברסיטת סידני בדרלינגטון מדרום.
מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית
הגדרות שקולות לבחירת מצב באופן לא-דטרמיניסטי
ניתן להגדיר את דרך בחירת המצב-הבא של המכונה בכל אחד מצעדי החישוב בדרכים נוספות. כלל ההגדרות הן שקולות.
פורסט לודג'
היסטוריה
פורסט לודג' נקרא על שם בית האחוזה שבנה אמברוס פוס (Ambrose Foss) בשנת 1836. בית אחוזה זה עמד על תלו עד הריסתו המתוכננת ב-1912. אזור האחוזה התרחב וכלל מספר שכונות של בתי מגורים בסגנון ויקטוריאני, והיווה אזור מגורים זול יותר מאננדייל וגליב הסמוכים, שעברו פיתוח מואץ עוד במאה ה-19 על ידי יזמים מקומיים. בפתח המאה ה-21 נחשב פורסט לודג' לאחד הפרוורים השקטים באזור סידני, לאחר שפיתוח האזורים סביבו יצר רצף עירוני שהותיר לו שטח קטן יחסית.
מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית
שקילות למודל הדטרמיניסטי
מבחינת יכולת חישוב, על אף שנראה כי מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית חזקה יותר ממכונת טיורינג דטרמיניסטית, הוכח כי יכולת החישוב של המכונות שקול. כל חישוב שניתן לבצע במודל הדטרמיניסטי, ניתן לבצע גם במודל הלא-דטרמיניסטי, ולהפך. מכאן שיכולת החישוב של מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית שקולה לכל מחשב. שקילות זו נובעת מכיוון שניתן לסמלץ מכונה לא-דטרמיניסטית על ידי מכונה סטנדרטית, כלומר להריץ את האלגוריתם כאשר כל פעם מבצעים ניחוש אחר, ולבסוף עוברים על כל ה"ניחושים" האפשריים (חישוב כלל עץ החישוב). פעולת הסימולציה תהיה איטית מאוד (זמן מעריכי), אך תוביל לאותה התשובה.
פורסט לודג'
תרבות
מרכזו של פורסט לודג', בהצטלבות רחובות רוס וג'ון, כולל כמה פאבים ובתי קפה שמשרתים את קהל הסטודנטים של האוניברסיטאות הסמוכות, אוניברסיטת סידני בדרום ואוניברסיטת הטכנולוגיה של סידני (UTS) במזרח. מרכז השלום ולימודי יישוב סכסוכים, מבנייני הקמפוס של אוניברסיטת סידני, ממוקם בפרוור. בצפונו של הפרוור ממוקם ביסנטניאל פארק (פארק לציון 200 שנה להתיישבות המערבית באוסטרליה) המהווה ריאה ירוקה ואזור קיט ומשחק לאזור העירוני.
קרב כף מטפן
קרב הלילה
איצ'ינו הורה למספר סיירות ומשחתות לעזור ולחלץ את מלחי פולה ולנסות לגרור אותה. הוא היה כאמור ללא ציוד מכ"ם ולא הבחין באוניות הבריטים המתקרבות. שאר השיירה האיטלקית מיהרה לסגת לעבר טאראנטו. בשעה 22:00 הבחין קנינגהם על מסכי המכ"ם, דרומית לכף מטפן, בצללית של אונייה שחשב אותה לויטוריו ונטו אבל למעשה זו הייתה פולה. כן נתגלו להם צלליות נוספות. האניות הבריטיות הצליחו להגיע למרחק של 3,500 מטר מבלי שנתגלו. לפקודתו של קנינגהם הוארו לפתע אוניות האיטלקים על ידי זרקורים והחל ירי תותחים מטווח קצר. תוך זמן קצר נפגעו הסיירות הכבדות זארה ופיומה וטבעו על צוותיהם. מלחי פולה נטשו את האונייה לפני שטובעה. כן נפגעו וטבעו המשחתות ויטוריו אלפיירי ו-ג'וסוא קארדוצ'י. 2,300 מלחים איטלקים נהרגו. 1,015 ניצלו על ידי הבריטים. בעלות השחר של 29 במרץ 1941 ניתק קנינגהם מגע בגלל חשש להתקפת מטוסים גרמנים, אבל הודיע לאיטלקים על מקום הקרב. האיטלקים שלחו למקום אוניית בית חולים שחילצה עוד 160 מלחים.
מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית
שקילות למודל הדטרמיניסטי
כאמור שקילות זו מוכחת מבחינת החישוביות, אך נושא הסיבוכיות פחות ברור.
קרב כף מטפן
תוצאות הקרב
אם קרב טראנטו היה תבוסה בעיקר פסיכולוגית לצי המלכותי האיטלקי הרי התבוסה בקרב מטפן הייתה הגדולה ביותר שלו בים התיכון וממנה לא התאושש עד ליציאת איטליה מהמלחמה וכניעת הצי שלה לבריטים במלטה ב-11 בספטמבר 1943.
קנינגהם ביקר בבלצ'לי פארק והודה למפענחי קוד האניגמה על תרומתם החשובה לניצחון בקרב זה. הוא הביע את צערו על כך שלא המשיך לרדוף ולטבע את הויטוריו ונטו.
מכונת טיורינג לא-דטרמיניסטית
משאבי זיכרון
מחקר הקשר בין סיבוכיות הזיכרון של שני המודלים הוביל למשפט סביץ' המעיד שכמות הזיכרון הנדרשת לביצוע חישוב בצורה דטרמיניסטית היא לכל היותר ריבוע הזיכרון הנדרש לביצוע חישוב אי-דטרמיניסטי. כתוצאה ממשפט זה הובן כי מחלקת הבעיות שניתן לפתור בזיכרון הפולינומי באופן דטרמיניסטי (המחלקה PSPACE) זהה למחלקת הבעיות שניתן לפתור בזיכרון פולינומי, במכונה אי-דטרמיניסטית (המחלקה NPSPACE).
מודל הסתברותי
קיימת שאלה פתוחה לגבי הקשר בין יעילות החישוב (מבחינת משאבי הזמן) של מכונה אי-דטרמיניסטית, לעומת מכונה הסתברותית.
קיסוס החורש
קיסוס החורש (שם מדעי: Hedera helix) הוא מטפס רב שנתי, מין בסוג קיסוס.
קיסוס החורש צומח באזור הים התיכון, בישראל הוא צמח נדיר הצומח בחורשים לחים באזור יהודה, השומרון והגליל. משמעות שמו המדעי של הסוג היא מטפס, ומשמעות תואר המין היא מתפתל.
קיסוס החורש נפוץ כצמח נוי בבתים ובגינות. הקיסוס מטהר אוויר בחדרים שבהם הוא נמצא, ומאיץ את תחלופת האוויר ויצירת החמצן. הוא זכה בציונים גבוהים בניסויים של נאס"א בניקוי האוויר מרעלים ובשיפור רמות החמצן. הקיסוס הוא צמח חסון וקל לגידול.
הקיסוס הוא צמח ירוק-עד שיכול לטפס עד לגובה של כ-20-30 מטרים על משטחים מתאימים (עצים, צוקים, קירות), או לכסות את הקרקע כאשר אין בסביבתו אפשרות לטפס לגובה. הקיסוס מעדיף לטפס על משטחים כהים וקשיחים עם pH נייטרלי בקירוב. הפריחה מתחילה בקיץ המאוחר ומסתיימת בסתיו המאוחר. הפרי מבשיל בחורף המאוחר ומכיל אחד עד חמישה זרעים, ומהווה מקור מזון חשוב לציפורים רבות המפיצות את זרעיו.