cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כרמיאל
תעשייה ומסחר
בעיר קיימים שלושה קניונים מקורים ומספר מרכזים מסחריים., במרכז העיר הוותיק נמצא מדרחוב שמותג כמרכז "העירה" (לשעבר "מדרחוב דדו"), ולצידו קניון "כיכר העיר" (המכונה בפי תושבי העיר "הקניון הישן") שנבנה בשנות ה-90. במרכז העיר החדש ובסמוך לעירייה נמצא קניון "לב כרמיאל" (אשר נקרא בפי התושבים כ"קניון החדש") ולצידו מדרחוב רח' קק"ל. באזור התעשייה קיימים מתחמי המסחר "מתחם היוצר" ברחוב היוצרים, ומתחם "גן העיר" בו פועלים בתי קולנוע של רשת "Movieland". בכניסה המזרחית לאזור התעשייה (רח' מעלה כמון) נמצא מרכז BIG כרמיאל מקבוצת "ביג מרכזי קניות" ממזרח לו, קניון "חוצות כרמיאל", ולצידו מתחם "מיי סנטר". בקניון חוצות כרמיאל נפתחו בשנת 2017 בתי קולנוע של רשת "hot cinema".
תחבורה
בכרמיאל פועלים חמישה קווים פנים עירוניים של אגד. רוב הקווים מעגליים היוצאים ומסתיימים במסוף במתחם ביג או במסוף אגד, אולם קו 2 לשכונה המערבית אינו מעגלי ונוסע ממתחם ביג לתחנת הרכבת דרך השכונה המערבית ולחלופין.
קוים 1, 3 ו-4 חוצים את אזור התעשייה לתחנה המרכזית של כרמיאל (מסוף תחנת הרכבת), משם נוסעים לאורך שדרות נשיאי ישראל. קו 1 נוסע דרך שכונת המייסדים ואזור הדרומית, אל כיכר האירוסים (אזור "לב כרמיאל"), כיכר השלום ומשם למכוש (קיים גם קו 1א דומה), קו 2 ממשיך לשכונות הגליל ומגדים, קו 3 לגבעת רם, קו 4 לרמת רבין. הקווים חוזרים לכיכר השלום ומשם בדרך דומה חזרה לתחנה המרכזית ולמסוף ביג. קו 5 נוסע במסלול אחר באזור התעשייה (5א מבצע סיבוב לרח' צור באזור התעשייה המזרחי), ממשיך לתחנה המרכזית ומשם נכנס ישר לשכונה הדרומית, אזור העירייה ולב כרמיאל, שכונת הגליל וחוזר לאזור התעשייה ולמרכז ביג. בשעות הצהריים של יום שישי ובשבת החל משעות אחר הצהריים פועלים שני קווים נוספים- קו 6 וקו 7 שיוצרים שילוב של הקוים האחרים במסלולים מעט שונים
במאי 2023 החל קו עירוני חדש ונוסף לאחר למעלה מ20 שנה לפעול בעיר, קו 8, מסלולו ככל הקווים מתחיל מחניון אגד באזור התעשייה, ממשיך לביג, לרכבת, ומשם דרך המערבית ובית הכרם נוסע לשכונה החדשה 'הר כרמי'. קו זה אינו מעגלי וכל כיון מתחיל\ מסתיים באזור אחר בשכונה החדשה.
בספטמבר 2017 נפתחה מסילת הרכבת בין עכו לכרמיאל, ולראשונה החלה לפעול רכבת מהעיר. מתחנת כרמיאל יוצאות במהלך כל שעות היום רכבות פרבריות אל תחנת חיפה חוף הכרמל, ובשעות הבוקר והערב רכבות ישירות אל באר שבע דרך תחנות חיפה, חדרה, תל אביב ולוד.
תחנת הרכבת כרמיאל ממוקמת סמוך לתחנה המרכזית בכניסה לעיר
כחלק משלים לפרויקט מסילת הרכבת, בספטמבר 2019, החלו העבודות על הקמת מחלף בכניסה המערבית לעיר - מחלף כרמיאל מערב, במפגש הכבישים 85\784) הכולל הפרדה מפלסית ממסילת הרכבת.. ביוני 2021 הושלמה בניית המחלף, גשר הרכבת וצומת רח' קק"ל\ כביש 784.
בין כרמיאל, עכו וחיפה, קיימים מספר קווים. קו 262 של אגד בין כרמיאל לקריות ולחיפה (מרכזית המפרץ), עוקף עכו, קו 263 של אגד בין כרמיאל לעכו. שני הקווים יוצאים מהתחנה המרכזית, עושים סיבוב בכמה משכונות העיר, נוסעים למחלף מוטה גור ושם יוצאים מהעיר לעכו, או לקריות ולחיפה בהתאם. קיימים קווים בשעות מסוימות לעכו וחיפה (ביחד): 260, 261, 264. קו 265 של נתיב אקספרס, נוסע גם הוא בין כרמיאל לקריות ולחיפה (לב המפרץ) דרך משגב. הוא מתחיל בתחנה המרכזית, נוסע לאורך שדרות נשיאי ישראל ויוצא למשגב דרך מחלף גשר מוטה גור. בתחנה מרכזית כרמיאל עובר גם קו 361 של נתיב אקספרס בין צפת לעכו ולחיפה, קו 500 ו-503 של אגד בין קריית שמונה או קצרין (בהתאמה), לעכו ולחיפה. בשעות מסוימות נוסע קו 363 של נתיב אקספרס בין כרמיאל לעכו, הוא יוצא מתחנה מרכזית כרמיאל, נוסע דרך כרמיאל ויוצא לעכו, והפוך בדרך חזרה. גם מוניות שירות של "מוניות כרמיאל" נוסעות בין כרמיאל עכו וחיפה (הדר). בלילות חמישי, שישי, ושבת, פועל קו לילה 215 בין כרמיאל, עכו וחיפה.
קיימים עוד קווים של חברות שונות ליישובים השונים בסביבה, ואף קווים של נתיב אקספרס לחלק מיישובי משגב הפועלים ב"שירות לפי קריאה", חלקם מזינים את קו 265 שהוא הקו המרכזי באשכול זה. כמו כן, קיימים קווים בשעות מסוימות לערים שונות בצפון וכן קווים ישירים לתל אביב, לירושלים, לבאר שבע, לבני ברק, בערבי ובמוצאי שבתות וימים טובים גם למודיעין עילית (בקיץ גם קו לאילת).
סמל העיר
הסמל בנוי ממספר מוטיבים:
נג'ברצ'קה
נג'ברצ'קה (בהונגרית: Nagybaracska) הוא כפר בנפת באיה שבמחוז באץ'-קישקון בדרום־מזרח הונגריה. עד ל הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בנג'ברצ'קה אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 2,669 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 2,227 תושבים.
שמו של הכפר נג'ברצ'קה הוזכר במסמכים לראשונה בשנת 1318.
יהודי נג'ברצ'קה
יהודים חיו בעיירה במאה ה-19 ובמאה ה-20, על פי מפקד הקהילות היהודיות בהונגריה חיו בקהילה 63 יהודים. בשנת 1944 נרצחו יהודים רבים מהכפר במהלך שואת יהודי הונגריה.
יאן קוססירס
יאן קוססירס (בהולנדית: Jan Cossiers; 15 ביולי 1600 – אנטוורפן 4 ביולי 1671, אנטוורפן) היה צייר פלמי. העבודות המוקדמות ביותר שלו היו עבודות ז'אנר המתארות סצינות של חיי המעמדות הנמוכים. בהמשך הקריירה שלו צייר בעיקר נושאים היסטוריים ודתיים וכן דיוקנאות. קוססירס היה אחד הציירים המובילים באנטוורפן לאחר מותו של רובנס בשנת 1640 ואחד הצבעוניים המקוריים ביותר בפלנדריה מהמאה ה-17.
ביוגרפיה
יאן קוססירס היה בנם של אנטון, צייר צבעי מים, ומריה ואן קליף. הוא הוטבל בקתדרלה באנטוורפן ב־15 ביולי 1600. את הכשרתו הראשונה קיבל מאביו ואז עבר לסטודיו של הצייר הפורטרטים והצייר ההיסטורי הבולט קורנליס דה פוס.
הוא נסע לאקס-אן-פרובנס בצרפת בשנת 1623, שם שהה ולמד אצל הצייר ההולנדי אברהם דה פריס. הוא ביקר ברומא, שם נרשם באוקטובר 1624. ברומא הוא ככל הנראה ראה עבודות של קרוואג'יו, שהשפיעו רבות על עבודתו. הוא חזר לאקס-אן-פרובאנס בשנת 1626. כאן פגש את ניקולאס-קלוד פאברי דה פיירסק, ההומניסט המפורסם וחברו הקרוב של פיטר פול רובנס. פיירסק המליץ ​​על קוסיירס לפני רובנס. הוא גם נפגש עם אמנים פלמיים והולנדים אחרים כמו סימון דה פוס ויוהאן גרלוף, כפי שמוצג בדיוקן הקבוצתי של סימון דה פוס המכונה "התכנסות מעשנים ושתיינים". דיוקן זה אמור להראות את שלושת האמנים נהנים מעישון ושתייה במהלך שהותם באקס-אן פרובאנס. יאן קוססירס חזר לאנטוורפן בשנת 1627. בשנה שלאחר מכן הוסמך כמאסטר בגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן. ייתכן שבמשך זמן קצר הוא היה מחובר לסדנה של רובנס. ככל הנראה, רובנס בחר בקוססירס שילווה אותו למדריד בשנת 1628, אך הוריו של קוססירס התנגדו לרעיון. בשנת 1630 נישא קוסיירס עם ג'ואנה דארגון בכנסיית סנט ג'יימס באנטוורפן. הוא הפך לדיקן גילדת לוקאס הקדוש בשנת 1640. ב־26 ביולי באותה שנה התחתן בפעם השנייה למריה ואן דר וויליגן. הוא גם היה באחווה לגברים נשואים שהוקמה על ידי המסדר הישועי.
קוססירס נהנה מחסותם של מושלי דרום הולנד כמו הקרדינל אינפנטה פרדיננד והארכידוכס לאופולד וילהלם מאוסטריה. לאחר מותו של רובנס בשנת 1640 הוכר כאחד מציירי ההיסטוריה המובילים בפלנדריה וקיבל עבודות רבות למען הרפורמציה. הוא גם היה צייר פורטרטים של הבורגנות העשירה.
היו לו תלמידים רבים ובהם יאן קארל ואן ברמט, גרה מלזן, ז'אק (ג'ייקוב) דה לנה, ז'אק דה לנגה, קרל ואן סבוין ופרנסיסקוס ואן ורביסט.
כללי
יאן קוססירס היה אמן רב גוני שעבד בנושאים שונים כמו דיוקנאות, ז'אנר וציורי היסטוריה. ישנה התפתחות ברורה בקריירה שלו, שלא הייתה דומה לזו של בני דורו באנטוורפן כמו סימון דה פוס ותיאודור רומבוס.
קוססירס התחיל את דרכו כצייר סצינות ז'אנר בסגנון קרוואג'ו. בהמשך הוא היה מעורב בביצוע קומפוזיציות דתיות ומיתולוגיות שהיו חלק מעבודות הגדולות של בית המלאכה של רובנס בשנות ה-30 של המאה ה-17. לאחר מותו של רובנס הוא הפך לאחד הציירים המובילים של יצירות דתיות בפלנדריה.
ציורי ג'אנר
עבודותיו המוקדמות של ג'אן קוססירס היו תיאורים של נושאים מחיי המעמדות הנמוכים, כמו הבן האובד בבית מרזח, חברות עליזות, מעשנים, שתיינים, שחקני קלפים, נגנים, מגידי עתידות וכו '. חלק מהעבודות הללו חזרו על נושא חמשת החושים, הפופולרי באמנות הז'אנר הפלמי. בעבודות המוקדמות הללו הוא מושפע מקארווג'ו עם תאורה על ידי מקור אור יחיד על מנת ליצור אפקט ועומק ודרמה. דוגמה ליצירה שצוירה בתקופה מוקדמת זו היא "מגדת העתידות" המתארת ​​גבר בתחפושת אלגנטית מאוד ששומע את עתידו מאישה צוענייה. האיש אינו מודען כי הוא קורבן לנוכל שגונב מכיסו. האור נופל על האיש ויוצר אפקט דרמטי. קוססירס יצר גרסאות רבות לנושא זה. נושא אחר, שקוססירס חזר על עצמו מספר פעמים הוא הנושא של "הבן האובד".
ציורים היסטוריים
בשנות ה-30 של המאה ה-17 התחבר קוססירס לפיטר פאול רובנס והחל לצייר נושאים מההיסטוריה. דוגמאות לכך הן הסצינות המיתולוגיות שצייר לאחר עיצובו של רובנס כמו "פרומתאוס והאש", "נרקיסוס" ו"יופיטר ולייקון". במהלך תקופה זו עבודתו הושפעה בצורה מונומנטלית מעבודות של ​​רובנס, והוא סייע לו בעבודות גדולות. לאחר מותו של רובנס הוא הצליח למלא את החסר שהשאיר רובנס בסטודיו העצום וסיפק ציורי מזבח לכנסיות הרבות בפלנדריה הקתולית וגם לשוק הפתוח.
עבודותיו בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-17 היו צבעוניות מאוד, וניתן לייחס זאת להשפעתו של רובנס. בעבודותיו המאוחרות לוח הצבעים התעמק יותר ועבודות המברשת שלו נהיו בנוסח יותר חופשי. הקומפוזיציות שלו בתקופה מאוחרת זו מדגישות את הפאתוס של הדמויות באמצעות ביטויים רגשיים מוגזמים ומחוות תוססות. דוגמה לכך הוא "המלקות לישו". בין ציוריו הדתיים המאוחרים נמצא גם "התשוקה הגדולה של ישו" (1655–6) בכנסיית במכלן.
דיוקנאות
יאן קוססירס קיבל את הכשרתו מציירי דיוקנאות מובילים כמו קורנליס דה פוס ואברהם דה פריס. לפיכך הוא למד את הכישורים הדרושים כדי לספק את הדרישה של הבורגנות האמידה עבור דיוקנאות פרטניים וקבוצתיים. דיוקנאותיו מאופיינים בדמיונם הרגיש, בתובנה פסיכולוגית ואלגנטיות. ב"דיוקן ג'נטלמן" יאן קוססירס הצליח להציג את אופיו של השומר באמצעות פרטים כמו יד שמאלו שנחה בביטחון ליד המותן.
יאן קוססירס עבר בחוג של צייר הז'אנר הפלמי המפורסם אדריאן ברואר, שהיה ידוע בין השאר בזכות הטרוניות שלו, כלומר תרגול ציורי ראש או פנים, החוקרים סוגי הבעות. ברואר צייר סצנת בית מרזח בשם "המעשנים", שכלל דיוקנאות בסגנון טרוניה של יאן קוססירס יחד עם הציירים יאן גווינץ, יוס ואן קרייסק (1600–1671), יאן דוידזון דה הם וברואר עצמו (בערך 1636). יאן קוססירס הוא הדמות השנייה מימין ונראה שיש לו עשן בפה, כאילו טועם אותו לפני שנושף. משמעות של סוג זה של דיוקן קבוצתי הוכפלה כמייצגת גם את אחד מחמשת החושים (במקרה זה חוש הטעם). יאן קוססירס גם צייר מספר דיוקנאות ז'אנר המייצגים את חמשת החושים. במקביל, ניתן לראות דיוקנאות כטרוניות. דוגמאות לכך הן דיוקנאות של אדם שמביט בכוס הריקה שלו, ודיוקן "ג'נטלמן", שנאמר כי הוא אדריאן ברואר. על פי ההערכה, הציורים הם חלק מסדרה על חמשת החושים. כפי שהיה מקובל בעולם האמנות של אנטוורפן באותה תקופה, קוססירס שיתף פעולה עם אמנים מומחים אחרים, שעבורם הוא צייר את הדמויות. ידוע שהוא שיתף פעולה עם צייר הדומם וצייר בעלי החיים אדריאן ואן אוטרכט בסצנת מטבח (מתאריך 1639). קוססירס צייר את דיוקנותיהם של ואן אוטרכט ואשתו קונסטנציה במטבח בתוך פריטי המטבח - לובסטר, דגים וירקות שצייר ואן אוטרכט.
רישומים
קוססירס היה רשם של דיוקנאות של ילדים, כולל ילדיו. הוא ערך סדרת ציורי דיוקן של בני משפחתו. כל אחד מהרישומים ממוספר בצד שמאל למעלה ומזהה את המצויר בשמו ומתוארך לשנת 1658. הסדרה מאופיינת בטיפול האינטימי ובאפקטים של חיים. הדיוקנאות ששרדו מתארים רק את בני האמן ולא את חמש בנותיו.
בורגונדים
הבורגונדים היו שבט גרמאני שהיגר מאזור סקנדינביה לאי בורנהולם, ממנו נשאב שמו (Burgundarholmr משמעו אי הבורגונדים), ומשם לאירופה. הבורגונדים כוננו במאה החמישית ממלכה בשטח צרפת של היום, ואחר-כך נטמעו בפרנקים ונעלמו.
היסטוריה
האזכור הרומי הראשון לבורגונדים נמצא אצל טקיטוס, שאינו מציין את מוצאם המקורי. לפי היסטוריון הגותים מן המאה השישית, יורדנס, הגותים הוכו בקרב על ידי פסטידה, מלך הגפידים (gepidae) וכמעט והושמדו. הגותים היגרו מערבה במאה הרביעית והתיישבו בעמק הריין (תקופת "נדידת העמים"). ככל הנראה, נוצרו בתקופה זו קשרים קרובים בינם לבין ההונים, כפי שניתן ללמוד מהמצאות גולגולות מוארכות של נקבות בקברים בורגונדיים. הארכת הגולגולת באמצעות כפיתת גולגולות ילדות היה מנהג הוני וגולגולות דומות אינן מצויות בקברי שבטים גרמאנים אחרים.
ככל הנראה, במהלך המאה הרביעית המירו דתם לנצרות האריאנית, מה שיצר חומה של חשד בינם לבין האימפריה הרומית, שקיבלה את הגרסה הקתולית של הנצרות. מעט מאוחר יותר, לקראת סוף המאה הרביעית, הפכו הבורגונדים ל"פואדרטי" רומיים, תושבים המסייעים לאימפריה הרומית בחיילים, בתמורה לזכות ישיבה על קרקע ותמורות אחרות. למרות שבועת האמונים לרומי כפואדרטי, לא הפגינו הבורגונדים נאמנות לאימפריה ונהגו לפשוט בקביעות על חלקים במזרח גאליה.
בשנת 412 הכתירו המלך הבורגונדי גונדהאר ומלך האלאנים גואר את יובינוס כקיסר-בובה מטעמם. הפעולה התבססה ככל הנראה על לקחי מרידת קונסטנטין, ששלט בגאליה כטיראן עצמאי מרומא בין השנים 406 ו-411. יובינוס הודח במהרה, אך הבורגונדים קבעו לעצמם ממלכה בגדה השמאלית (הרומית) של הריין, משם יצאו לפשיטות בלתי פוסקות על הפרובינקיה גאליה בלגיקה הרומית. פשיטות אלו באו אל קיצן כאשר המצביא הרומי פלביוס אאטיוס זימן שכירי חרב הונים בשנת 436 והחריב את הממלכה הבורגונדית. גונדהאר נהרג בקרב ועמו, כך הדיווחים, רוב הבורגונדים.
אחרי התבוסה במאבק מול רומי, קבע אאטיוס את מושב הבורגונדים, בראשות מלכם החדש גונדריק ליד "לוגדוננסיס" (היום, ליון) שהפכה לבירה הרשמית של ממלכת הבורגונדים בשנת 461. מלכי שושלת גונדהאר שלטו בממלכה עד שחרבה עם הכיבוש הפרנקי בשנת 534.
כפואדרטי של רומא לחמו הבורגונדים עם אאטיוס בקרב שאלון בשנת 451 בו נצחו רומא והשבטים הגרמניים את אטילה ההוני, אך ברית זו לא האריכה ימים מעבר לזמן שנדרש כדי להסיר את הסכנה ההונית המידית.
הבורגונדים המשיכו לשלוט בחבלי דרום-מזרח גליה (צפון איטליה, מזרח שווייץ ודרום-מזרח צרפת של היום) גם אחרי נפילת האימפריה הרומית בשנת 476. בשנת 493 נישא כלוביס מלך הפרנקים לנסיכה הבורגונדית קלותילדה, בתו של המלך כילפריך השני מבורגונדי, כחלק מהברית בין העמים נגד הויזיגותים בראשית המאה השישית. מאוחר יותר הכניע כלוביס גם את הבורגונדים והפך אותם לחלק מהממלכה המרובינגית והבורגונדים נטמעו ונעלמו בין הפרנקים.
המורשת העיקרית של הבורגונדים להיסטוריה הייתה אסופת החוקים "לקס גונדובדה," אחת מאסופות החוקים הראשונות, שנכתבה על ידי המלך גונדובאד. זה היה אחד הניסיונות הראשונים של השבטים הגרמאנים לכונן מערכת חוקית שתחליף באופן כלשהו את מערכת החוקים הרומית.
סויוז TM-5
סויוז TM-5 (ברוסית: Союз TM-5) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-7 ביוני 1988 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן, כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: אנטולי סולוביוב, אלכסנדר אלכסנדרוב וויקטור סביניך (טיסה שלישית). המטרה העיקרית של הטיסה הייתה עגינה בתחנת החלל מיר וביצוע מחקרים שונים.
השינויים הבסיסיים בחללית Soyuz TM קשורים ביישום הדרישות להגדלת טווח הפרמטרים האנתרופומטריים של הצוות עד לערכים המקובלים על תנאי האסטרונאוט האמריקני, ועם העלאת רמת ההגנה על הצוות מפני עומסי הלם על ידי הפחתת מהירויות הנחיתה ושיפור הלם- קליטת כיסאותיה. הסדר מחדש של ציוד נעשה באזורים מעל ומתחת לכיסאות DM (מודול הירידה) המאפשר להכיל כיסאות ואסטרונאוטים ארוכים יותר עם אנתרופומטריה מוגברת ולהגדיל את שטח המעבר דרך בקיעת הגישה. בפרט, לוח בקרה חדש פחת בגובהו, מותקנים מכלול ייבוש קירור חדש, מערכת אחסון נתונים ומערכות חדשות או משונות אחרות. בוצעו שינויים במערך ציוד נחיתה: שניים מתוך 6 מנועי נחיתה רכים (SLE) הוחלפו בשני מנועי שלושה מצבים חדשים (SLE-M). לצמצום טעויות המדידה, הוחלף הגובה של קקטוס-1V במכשיר Kaktus-2V חדש.
העגינה לתחנת החלל מיר עברה ללא בעיות וקוסמונאוטים החלו בביצוע מחרקים לפי התוכנית. ב-5 בספטמבר החללית התנתקה מתחנת החלל כאשר על סיפונה ולדימיר ליאחוב ועבדול אחד מומנד שהיגעו בחללית סויוז TM-6. במהלך הכנות לנחיתה על כדור הארץ התברר שלמחשב של החללית הוכנסה תוכנית מחשב לא מתאימה. כתוצאה מכך היה צורך לתכנת את המחשב מחדש. לאחר מציאת פתרון לבעיות, החלה ירידת החללית והיא נחתה ב-7 בספטמבר.
בילי הולידיי
בילי הולידיי (באנגלית: Billie Holiday; 7 באפריל 1915 – 17 ביולי 1959) הייתה זמרת ג'אז אמריקאית, מן החשובות במאה ה-20.
הולידיי הייתה זמרת בעלת קול יוצא דופן וסגנון שירה מקורי. היא הושפעה בסגנון שירתה מזמרים כלואי ארמסטרונג ומבסי סמית, הזמרת המצליחה של שנות ה-20, אשר התאפיינה בקול גס ונוגע ללב.
ביוגרפיה
נולדה בשם אלנורה פייגן (Eleanora Fagan) ומאוחר יותר כונתה "ליידי דיי". את שם הבמה שלה הרכיבה משם השחקנית שהעריצה בילי דוב (Billie Dove) וגיטריסט הג'אז קלארנס הולידיי, שייתכן והיה אביה. לפי הביוגרפיה שלה, כשהייתה ילדה, עבדה בעבודות מזדמנות, כשאחת מהן הייתה ניקוי מצעים בבית זונות באזור ביתה. היא עבדה שם כיוון שבעלת המקום הייתה מהבודדים שהחזיקו נגן תקליטים בשכונה שלה. היא הייתה עובדת, ובתמורה, הסכימה שבעלת המקום לא תשלם לה אם תתן לה לשמוע תקליט. בין התקליטים ששמעה היה האלבום האגדי west end blues של לואי ארמסטרונג. היא מספרת כי לפעמים הייתה בוכה ללא הפסקה תוך כדי שמיעת האלבום, ולפעמים הייתה מאושרת כל כך עד שהייתה שוכחת את הכסף שהיא עבדה כל כך קשה עבורו, עליו היא מוותרת על מנת לשמוע את המוזיקה הזו. בביוגרפיה מתוארת גם ילדותה הקשה. היא נולדה כבת לאם בת 13 וצאצאית למשפחת עבדים מוירג'יניה, שעברו עם שחרורם לצפון במסגרת ההגירה הגדולה. למרות שפרטי ילדותה הם מעורפלים, באוטוביוגרפיה שכתבה סמוך למותה, מצוינים אירועים נוראים שחוותה, ביניהם ניסיון אונס, וככל הנראה עבודה בזנות כנגד רצונה.
הולידיי אומרת כי בעבודות המזדמנות בהן עבדה בצעירותה, לא משנה מה היא עשתה, היא תמיד הייתה שרה. את קריירת השירה שלה החלה ב-1930 במספר מועדוני לילה בשכונת הארלם שבניו יורק. ב-1932, אלינורה, בגיל 17, החליפה את הזמרת הקבועה במועדון קוונס – מונטי מור. המפיק המוזיקלי וצייד הכישרונות האגדי – ג'ון האמונד, שאהב את שירתה של מור, הגיע למועדון לשמוע אותה. האמונד, שגילה חלק גדול מהזמרים המשפיעים ביותר בהיסטוריה, ביניהם בוב דילן, אריתה פרנקלין, לאונרד כהן, ועוד רבים וטובים, אמר על הולידיי כי שירתה כמעט ושינתה את טעמו ועולמו המוזיקלי, שכן היא הייתה האישה הראשונה שפגש ששרה כמו גאון אלתור ג'אז. כך נוספה הולידיי לרשימת האמנים המשפיעים אותם זיהה האמונד, וב-1933 האמונד הפגיש בינה ובין הנגן המצליח בני גודמן, שגם בהצלחתו יש להאמונד חלק גדול, ויחד הם הקליטו את שני שיריה הראשונים. מאז החלה הקריירה המוזיקלית שלה לשגשג והיא הופיעה במועדוני ג'אז רבים בניו יורק. מעט מאוחר יותר כיכבה באופן קבוע במספר מועדונים ברחוב 52 בניו יורק.
היא הופיעה עם כוכבי על בעולם הג'אז של שנות ה-30 וה-40 כלסטר יאנג, קאונט בייסי וארטי שו ואף ביצעה מאוחר יותר דואטים גם עם לואי ארמסטרונג. באוגוסט 1941 נישאה לטרומבוניסט ג'ימי מונרו. בשנת 1946 בעקבות בגידתו היא כתבה שיר Don't Explain שזכה לגרסאות כיסוי רבות.
ב-1954 ביצעה הולידיי את סיבוב ההופעות האחרון שלה, שכלל לראשונה הופעות גם באירופה, ונמשך 5 שנים. היא חזרה לארצה זמן קצר לפני מותה.
זמרת מחאה
השפיעה רבות גם כזמרת מחאה. השיר "פרי מוזר" (Strange Fruit), בביצועה של הולידיי, הפך לאחד מהמנוני זכויות האזרח הראשונים. השיר מתאר את הקרבנות האפרו-אמריקנים, שנטבחו במעשי לינץ' בדרום ארצות הברית, וגופותיהם תלויים מן העצים: "פירות מוזרים גדלים על העצים בדרום/ דם על העלים ודם בשורשים/ גופות שחורים מתנדנדים ברוח הדרומית/ פירות מוזרים תלויים על עצי הצפצפה...".
כזמרת שחורה בשנות ה-30 וה-40 של אמריקה הגזענית, תחת מדיניות ההפרדה הגזעית של חוקי ג'ים קרואו, לא הייתה הולידיי רשאית להופיע במעורב עם זמרים "לבנים". גם כשדרך כוכבה, והיא צורפה כזמרת אפרו אמריקאית יחידה ויוצאת דופן לתזמורתו הלבנה של ארטי שו, הקלרניתן ומנהיג להקת ג'אז, היא נאלצה להתגנב לבמה דרך המטבח או חדר השירותים. בסיבוב ההופעות, כשהלהקה ה"לבנה" הלכה לישון בחדרי בתי מלון, נאלצה הולידיי לישון באוטובוס בנפרד.
במשך תקופה ממושכת, ועד מותה, צרכה הולידיי סמים. צריכה זו הביאה להידרדרות ניכרת בבריאותה כבר ב-1950, בהיותה בת פחות מ-40. צריכת הסמים והאלכוהול הובילו בסופו של דבר למותה ב-1959, כשהייתה בת 44 בלבד.
דיסקוגרפיה
הולידיי הקליטה שירים עם ארבעה אולפנים:
הקלטות אולפן
(רשימה חלקית)
הקלטות אולפן נוספות:
הקלטות חיות
קיימות הקלטות רבות של הופעותיה, רובן אף זמינות באוספי מוזיקה שונים. להלן מקצת הקלטותיה:
מארז התקליטים של קולומביה כולל הקלטות חיות של הולידיי עם תזמורת קאונט בייסי (1937) ובני גודמן (1938) והופעותה בקונצרט הג'אז מ-1944.
מארז "The Verve" כולל עוד מספר הקלטות:
חצר חסידית
תנועת החסידות שפרחה החל מתקופת הבעל שם טוב מתאפיינת החל מהדור השני בפיצולים רבים ובאדמו"רים עצמאיים שאינם כפופים זה לזה. סביב האדמו"רים התגבשו "חצרות" או קהילות של חסידים שקיבלו את מרותם, והשתייכו אל החצר החסידית.
בדרך כלל מכונים החצרות בשם "חסידות" (למשל "פלוני משתייך לחסידות חב"ד").
השתייכות לחסידות
חצר חסידית ניכרת בראש ובראשונה בהנהגתו של האדמו"ר. החסידים מנהלים את חייהם לפי הדרכתו ופונים אליו כשהם נזקקים לסעד רוחני או חמרי.
מלבד זאת מתאפיינים החצרות בהקמת מסגרות ייעודיות לבני החסידות, תלמוד תורה לילדי החסידות, ישיבה לבחורי החסידות וכולל לאברכי החסידות, במוסדות החסידות ניתן דגש בין היתר על לימוד תורת החסידות. בנוסף לכך ישנן חסידויות שמקימות קופות צדקה שמתמקדות בנצרכי הקהילה, כמו בחסידות בעלז וחסידות ויז'ניץ.
חצרות שהסתעפו או התפצלו
חצרות חסידיות רבות התפצלו במשך הדורות, ונוצרו חצרות או תתי חצרות חסידיות נוספות. חלקן ימשיכו להתנהל כחסידות המקור וחלקן ישנו אי אלו דברים.
הסיבות להתפלגויות הן:
חסידות ברסלב לא התפלגה רשמית למרות שיש פלגים שונים בחסידות ברסלב בגלל שאין לה הנהגת אדמו"ר מפטירת האדמו"ר הראשון והיחיד רבי נחמן מברסלב.
דראהומניבקה
היסטוריה
שיטת כתיבה זו נוצרה בקייב בשנת 1870 על ידי קבוצה של פעילים תרבותיים לשם כתיבת מילון אוקראיני. הקבוצה הונהגה בידי פאבלו ז'יטצקי וכללה את דראהומנוב. בשנת 1876 אסר אוקאז (צו) אֵמְס (Эмский указ) פרסומים והופעות בשפה האוקראינית ברחבי האימפריה הרוסית. בעקבות זאת עברה הפעילות התרבותית בשפה האוקראינית אל מחוץ לגבולות האימפריה, והצעת הרפורמה לא הספיקה להתפרסם.
האלפבית
הדראהומניבקה התבססה על העיקרון הפונמי, לפיו כל גרפמה מקבילה לפונמה אחת בדיוק, ולהפך - כל פונמה מיוצגת על ידי גרפמה אחת בלבד. כך, אותיות המייצגות שתי פונמות בוטלו ובמקומן נעשה שימוש בשתי אותיות נפרדות.
דוגמות
Сили, шчо в твоjij движель глубинi,
Крапльу, шчоб в боjу смiлijше стоjати,
даj i мiнi!
תומאס ורמאלן
תומאס ורמאלן (בהולנדית: Thomas Vermaelen; נולד ב-14 בנובמבר 1985 בקאפלן) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת הבלם, וצבר 85 הופעות במדי נבחרת בלגיה.
קריירה
ורמאלן החל את הקריירה שלו כנער במחלקת הנוער של בירסחוט, וכשהיה בן 15 עבר למחלקת הנוער של המועדון ההולנדי אייאקס אמסטרדם. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אייאקס ערך ב-5 בפברואר 2004, בניצחון 0–2 נגד וולנדם. היה זה המשחק היחיד בו שיחק באותה העונה, בה אייאקס זכתה באליפות ליגת העל ההולנדית. לקראת עונת נשלח ורמאלן בהשאלה למועדון ואלבייק. אך גם שם לא זכה למעמד של שחקן הרכב, אך שיחק בתקופת ההשאלה שלו בקבוצה ב-13 משחקים, בהם כבש 2 שערים.
פריצת הדרך שלו הגיעה כאשר חזר לסגלה של אייאקס, בה נאבק על מקום בהרכב הקבוצה, וסייע לה לזכות בגביע ההולנדי בשנת 2006. היכולת הטובה שלו הובילה לזימונו לסגל הנבחרת הבלגית. בעונה שלאחר מכן, זכה ורמאלן עם אייאקס שוב בגביע ההולנדי, ובנוסף זכה עם הקבוצה פעמיים בסופר קאפ.
ב-19 ביוני 2009 חתם ורמאלן בארסנל, ששילמה תמורתו 10 מיליון לירות שטרלינג. ורמאלן שותף במרבית משחקי ההכנה לקראת עונת, ואף זכה עם ארסנל בגביע האמירויות. ב-15 באוגוסט ערך ורמאלן את הופעת הבכורה בפרמייר ליג, בניצחון 1–6 על אברטון בגודיסון פארק, ואף הבקיע בו את אחד השערים אחרי בישול של רובין ואן פרסי. כעבור שלושה ימים ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת ליגת האלופות, במשחק החוץ מול סלטיק. לאור הופעותיו המרשימות בחודש אוגוסט נבחר ורמאלן לשחקן המצטיין של חודש אוגוסט כאשר קיבל 35 אחוז מהקולות. ב-19 בספטמבר 2009 כבש ורמאלן צמד בניצחון 0–4 מול וויגאן אתלטיק ונבחר לשחקן המצטיין במשחק. ב-20 במאי 2009 ורמאלן קיבל את האדום הראשון שלו בקריירה בארסנל, במשחק הליגה מול וסטהאם יונייטד, ואת העונה סיים עם 45 הופעות ושמונה שערים בכל המסגרות.
בתחילת עונת נפצע ורמאלן, ונעדר מהמגרשים למשך שמונה חודשים. לקראת עונת, בעקבות עזיבתו של רובין ואן פרסי, מונה ורמאלן לקפטן ארסנל. בעונת זכה עם הקבוצה בגביע האנגלי.
ב-9 באוגוסט 2014 חתם בקבוצת ברצלונה, ששילמה עבורו 19 מיליון אירו. ורמאלן היה פצוע במשך רוב עונתו הראשונה בקבוצה וערך הופעה בודדת בליגה, במחזור האחרון של העונה. ב-29 באוגוסט 2015 הבקיע את שערו הראשון במדי ברצלונה, השער היחיד בניצחון 0–1 על מאלגה. ב-8 באוגוסט 2016 הושאל לעונה לרומא האיטלקית. בתום עונת ההשאלה עבר בהעברה חופשית לוויסל קובה.
ב-21 בינואר 2022 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.
קריירת נבחרות
ורמאלן השתתף עם הנבחרת הצעירה של בלגיה בטורניר אליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 2007. שנה קודם לכן, במרץ 2006, כבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה הבוגרת, במשחק מול נבחרת לוקסמבורג. בשנת 2008 הגיע עם הנבחרת למקום הרביעי באולימפיאדת בייג'ינג. ב-14 בנובמבר 2009 כבש את שער הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת הונגריה. ורמאלן היה חלק מסגל הנבחרת למונדיאל 2014, אך כבר במשחק הראשון מול אלג'יריה נפצע במשחק ולא שיחק עוד בטורניר.
קלמן כהנא
הרב ד"ר קלמן כהנא (כ"ב באייר תר"ע – י"א באלול תשנ"א, 31 במאי 1910 – 20 באוגוסט 1991) היה רב הקיבוץ חפץ חיים, מייסד וראש בית המדרש הגבוה להלכה בהתיישבות החקלאית, ומחברם של ספרים תורניים רבים. היה ממנהיגי פועלי אגודת ישראל, מחותמי מגילת העצמאות, חבר הכנסת וסגן שר החינוך והתרבות בממשלות ישראל.
קורות חיים
נולד בעיר ברודי שבגליציה, אז בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה) כבן למשפחת הרבנים הענפה משפחת כהנא הלר, בשנת 1910.
למד לימודים מסורתיים וגם סיים לימודיו בגימנסיה היהודית בעיר. סיים חוק לימודיו בבית המדרש לרבנים מיסודו של הרב עזריאל הילדסהיימר בברלין. כמו כן, השתלם בלימודים כלליים (פילוסופיה, שפות שמיות, היסטוריה ופדגוגיה) באוניברסיטאות ברלין ווירצבורג וקיבל תואר דוקטור לפילוסופיה. עבודת הדוקטור שלו עסקה בחיבור בן תקופת הגאונים "סדר תנאים ואמוראים".
בסיום לימודיו בבית המדרש לרבנים עבר לעיר פולדה שבגרמניה שם שימש בתחילה כמורה לעברית.
לאחר נישואיו לחנה, בתו הבכורה של הרב ברוך קונשטט אב"ד פולדה ולימים ממיסדיה של ישיבת קול תורה בירושלים, סייע ביד חותנו ושימש כעוזרו וכיד ימינו בישיבת פולדה.
שימש כציר בכנסייה הגדולה השלישית של אגודת ישראל במרינבאד בשנת תרצ"ז (1937).
בשנת 1938 עלה לארץ ישראל והתיישב בקיבוץ חפץ חיים בכפר סבא, ובשנת 1940 (ה'ת"ש) נבחר לרב הקיבוץ.
הרב כהנא היה מתלמידיו המובהקים של החזון איש, ושימש פעמים רבות כשלוחו לעניינים שונים, שהמפורסם שבהם הוא שליחותו לרב מבריסק בערב יום הכיפורים ה'תש"א בעניין הכרעתו של החזון איש "אכלו ביום רביעי וצומו תענית יום הכיפורים ביום חמישי ואל תחושו לשום דבר" לתלמידי ישיבת מיר ששהו בשאנגחאי.
לקראת שנת השמיטה ה'תש"ה פרסם חוברת על הלכות שמיטה ופעל לגייס תמיכה לקרן השמיטה.
בשנת תשל"ט עבר להתגורר בירושלים, והקים את בית המדרש הגבוה להלכה בהתיישבות החקלאית ואת הקרן לחילול מעשר שני ורבעי.
כתב עשרות ספרים, שהמפורסמים שבהם הם "טהרת בת ישראל" על טהרת המשפחה, "מצוות הארץ" על מצוות התלויות בארץ על פי ספרי החזון אי"ש, שנדפס גם עם חלק ממהדורות הקיצור שולחן ערוך, וסדרת "חקר ועיון", שבמסגרתה הוהדרו ראשונים ואחרונים על מסכתות סדר זרעים. על הכרך למסכת שביעית זכה בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית לשנת תשמ"א. כן כתב מאמרים רבים.
אחיו הצעיר היה נשיא בית המשפט העליון השופט יצחק כהן, ששימש כראש ועדת כהן, ועדת החקירה הממלכתית שבדקה את אירועי סברה ושתילה.
הותיר אחריו שמונה ילדים, שש בנות ושני בנים:
אריאל קארו
אריאל קארו (נולד באוקטובר 1965), תת-אלוף בצה"ל במילואים, בתפקידו האחרון כיהן כקצין מודיעין ראשי (קמנ"ר) בשנים 2009–2013.
קורות חייו
אריאל קארו נולד ב-1965. לאחר לימודים בפנימייה הצבאית לפיקוד בתל אביב, התגייס באוקטובר 1983 לצה"ל ושירת כלוחם בחיל השריון. לאחר פציעה עבר לחיל המודיעין. ב-1995 מונה לקצין המודיעין של אוגדת אזור יהודה ושומרון. לאחר שנתיים עבר לחטיבת המחקר בחיל המודיעין לתפקיד ראש ענף. בשנת 2000 היה מפקד קורס קציני המודיעין.
בשנים 2001–2003 היה קצין המודיעין של פיקוד מרכז, במהלך הלחימה בתקופת האינתיפאדה השנייה ובמבצע חומת מגן. לאחר מכן מונה לסגן ראש החטיבה האסטרטגית באגף התכנון. משנת 2005 היה ראש מחלקת עיצוב המערכה באגף מבצעים, תפקיד אותו מילא גם במהלך מלחמת לבנון השנייה. בשנת 2007 עבר לתפקיד קצין מודיעין שדה ראשי, במהלך מבצע עופרת יצוקה. לאורך התפקיד פעל קארו להחזרת מודיעין השדה לאחריות אמ"ן, מתוך הבנה כי הניתוק אשר אירע בתחילת שנות ה-2000 היה לנתק המרכזי בזרימת המודיעין לדרגי השטח. במקביל פעל קארו לביסוס האיסוף הקרבי כמערך מקצועי בזרוע היבשה, אשר לימים הפך לחיל הגנת הגבולות.
במאי 2009 מונה לקצין מודיעין ראשי (מפקד חיל המודיעין) וכיהן בתפקיד עד מרץ 2013.
קארו הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה. למד במכללה לביטחון לאומי בין השנים 2003–2004. הוא בעל תואר ראשון בהצטיינות בלימודי המזרח התיכון ומדעי המדינה מאוניברסיטת תל אביב ובעל תואר שני בהצטיינות במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה.
קארו היה בין הקצינים הבכירים הבודדים בצה"ל שאינם בוגרי בה"ד 1.
לאחר שחרורו מונה לראש מינהלת מודיעין וסייבר בחברת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות, ובשנת 2019 התקדם לתפקיד סמנכ"ל בכיר לפיתוח עסקי ושיווק ברפאל.
הרמניס מטיסונס
הרמניס מטיסונס (בלטבית: Hermanis Matisons Herman Mattison 28 בדצמבר 1894 – 16 בנובמבר 1932) היה שחמטאי יהודי-לטבי, אלוף לטביה בשנת 1924 וזוכה באליפות העולם הראשונה לחובבים בשנת 1924 בהקדימו את מקס אויבה ואדגר קולץ
הרמניס מטיסונס היה מהשחקנים החזקים ביותר בעולם בתחילת שנות ה-30' של המאה העשרים. מטיסונס חיבר סיומים מהטובים בעולם. מת משחפת בגיל 38.
דוגמאות מתוך משחקיו
לבן: הרמניס מטיסונס   שחור:   אהרון נימצוביץ' קרלסבד 1929
נימצוביץ' מתקיף את הרגלי הכפול ויוצר חולשה בערוגת מפתח. בערוגה זו שותל נימצוביץ' פרש בצורה כה חזקה שלא ניתן לסלק אותו מעמדתו. לאחר מכן הוא מאלץ את יריבו לפתוח טור שישמש את הצריח מאגף המלכה. לאחר שהגיע לשליטה באזור זה של הלוח הוא מעביר את הפרש מאגף המלך למרכז הלוח. הכח של שני הפרשים במרכז הלוח מתגלה כהרסני, כה גדול שמטיסונס נאלץ להיכנע למרות השויון החומרי.
מלוס
מִילוֹס (ביוונית: Μήλος, ביוונית עתיקה נהגה מֶלוֹס, פירוש המלה הוא "תפוח") הוא אי געשי יווני בדרום הים האגאי, המהווה חלק מארכיפלג האיים הקיקלאדיים. האי חב את עיקר פרסומו לפסל האלה אפרודיטה, המכונה פסל ונוס ממילו, שנתגלה באדמתו ב-1820 ונמצא מאז בלובר. משערים כי ייתכן שמדובר ב"ונוס המנצחת" (Venus Victrix) המחזיקה את תפוח הזהב שנתן לה פאריס.
סמוך לו מצויים שלושה איים: אנטימילוס, פוליאיגוס וקימולוס, המכונה גם ארגנטיירה. שטחו של מלוס 151 קמ"ר, ובשנת 2001 מנתה אוכלוסייתו 4,771 נפש.
האי מלוס עשיר במחצבים ובהם גבס, גופרית וקאולין.
ב-416 לפנה"ס נפל האי בידי אלקיביאדס במרוצת המלחמה הפלופונסית. בתקופת ראשית הנצרות היו באי מתיישבים יהודים רבים.
בנואה אסו-אקוטו
בנואה פייר דויד אסו-אקוטו (בצרפתית: Benoît Pierre David Assou-Ekotto; נולד ב-24 במרץ 1984 באראס, צרפת) הוא כדורגלן עבר קמרוני, יליד צרפת, ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירה
אסו-אקוטו החל לשחק בבוגרים של לאנס הצרפתית בשנת 2003. משחקו הראשון בליגת העל הצרפתית היה מול פריז סן-ז'רמן, ב-28 במרץ 2004, משחק בו ניצחה לאנס 1-0. הוא שיחק ב-34 מתוך ה-38 משחקי ליגה של לאנס במהלך עונת 2005-2006 לפני שעבר לטוטנהאם, בקיץ של 2006 עבור סכום שלא פורסם. ההשערות לגבי סכום העברתו לאנגליה נעות סביב הסכום של 3.5 מיליון פאונד. במדי לאנס, שיחק אסו-אקוטו 66 משחקים בליגה הצרפתית הבכירה בהם נכשל להבקיע שער.
מנהלה הספורטיבי לשעבר של טוטנהאם, דמיאן קומולי, תיאר בזמנו את אסו-אקוטו כאחד השחקנים המבריקים ביותר שצמחו בכדורגל הצרפתי בשנים האחרונות. אסו-אקוטו הגיע לטוטנהאם כדי ליצור יותר תחרות ועומק בהרכב לגבי עמדת המגן השמאלי.
אחרי מספר הופעות לא מרשימות ולאחר פציעת ברך בדצמבר 2006, הוא נוכח לגלות שאיבד את מקומו בהרכב הראשון ליורשו בתפקיד הקוריאני לי יונג-פיו. אחרי שחזר לכושר טוב בתחילת עונת 2008-2009, הוא שב למקומו בהרכב הפותח של הקבוצה, יחד עם גארת' בייל.
ב-2 בספטמבר 2013 הושאל לעונה אחת לקווינס פארק ריינג'רס. ב-1 ביולי 2015 חתם בסנט אטיין הצרפתית. ב-14 באוגוסט 2016 חתם במץ הצרפתית.
אלן בובליל
אלן בּוּבְּלִיל (בצרפתית: Alain Boublil; נולד ב-5 במרץ 1941 בתוניסיה) הוא לבריתן יהודי-צרפתי, הידוע בעיקר בגין עבודותיו המשותפות עם קלוד-מישל שנברג.
ביוגרפיה
בובליל נולד למשפחה יהודית בתוניסיה, והיגר לפריז בגיל 18. בשנת 1978 החל לעבוד עם שנברג על הפקת גרסת במה מוזיקלית לספרו של ויקטור הוגו "עלובי החיים". המחזמר עלה לראשונה בפריז בשנת 1980, ולאחר מכן הועלה בגרסה אנגלית בלונדון בשנת 1985 ובברודוויי בשנת 1987. ההפקה בברודוויי הייתה מועמדת לתריסר פרסי טוני וזכתה בשמונה (לרבות פרס המחזמר הטוב ביותר). בשנת 1989 הועלה בלונדון המחזמר של בובליל ושנברג "מיס סייגון". הפקת המחזמר בברודוויי שברה את השיאים במכירת כרטיסים מראש (24 מיליון דולר לפני הצגת הבכורה ב-11 באפריל 1991). המחזמר היה מועמד לעשרה פרסי טוני. בשנת 1997 העלו בובליל ושנברג את המחזמר "מרטן גר" על בימות לונדון. המחזמר זכה בפרס אוליבייה.
מחזות הזמר הידועים שכתב בובליל ביחד עם שנברג הם: "המהפכה הצרפתית" (1973), "עלובי החיים" (1980), "מיס סייגון" (1989), "מרטן גר" (1996), "מלכת הפיראטים" (2006), "מרגריט" (2008).
בנוסף לשיתוף הפעולה עם שנברג, בובליל כתב את המחזה Le Journal d'Adam et Eve ("היומן של אדם וחווה"), על בסיס שני סיפורים קצרים של מארק טוויין, אשר עלה על במות פריז ב-1994; פרסם רומן בשם Les Dessous de soi; וכתב את הטקסט לגרסת המחזמר של סרטו של ז'אק דמי Les Demoiselles de Rochefort ("הנערות מרושפור"), עם לחנים של מישל לגראן, אשר עלתה על הבמות בשנת 2003.
בניין (שפה)
הבניין הדקדוקי הוא תבנית דקדוקית במערכת הפועל של השפה העברית ושאר השפות השמיות. לדוגמה, בעברית קיימים שבעה בניינים: פעל ונפעל, פיעל ופועל, הפעיל והופעל, וכן התפעל. זהו מרכיב מרכזי במערכת הנטייה של הפועל, הקובע משמעות על סוג הפעולה. לדוגמה, בחירת הבניין קובעת אם הפעולה נעשית בידי העושה (פעיל: בשפה העברית בבנייני פעל, פיעל, הפעיל והתפעל) או נעשית עליו (סביל, בשפה העברית בבנייני נפעל, הופעל ופוּעל) וכן אם זו פעולה נמשכת או חוזרת (בעברית: בניין התפעל) פעולה בעוצמה גבוהה (אינטנסיבית), גרימה, או פעולה בכוונה תחילה (בעברית בבנייני פיעל ופוּעל). קיימות משמעויות נוספות ובניינים נוספים בשפות האחרות.
הטיה: את השורש המשובץ בבניין ניתן להטות לזמן (עבר, עתיד, בינוני-הווה וציווי), לגוף (ראשון-מְדַבֵּר, שני-נוכח, ושלישי-נסתר), למין (זכר ונקבה) ולמספר (יחיד, רבים וזוג). בשפה העברית ובשפות שמיות נוספות, לכל בניין תבנית ידועה וקבועה להטיית השורש לפי שאר גורמי ההטיה.
לדוגמה, בשפה העברית בניין התפעל עם השורשים גנ"ב או כת"ב יוצרים התגנבתי והתכתבתי - עבור מְדַבֵּר יחיד בעבר, ויוצרים יתגנבו ויתכתבו עבור נסתרים רבים בעתיד. לעומת זאת עבור אותן ההטיות, תבנית בניין נפעל יוצר נגנבתי ונכתבתי ובהטיה לגוף שלישי (נסתרים) רבים בעתיד: יגנוב ויכתוב.
שינויי צורה בין בניינים
שוני צורני בין בניינים יכול להיות שוני בתנועות בלבד הקרוי שוני פנימי, או תוספות של עיצורים הקרוי שוני חיצוני. לדוגמה ההבדל בין הצורה שמר בבניין קל, לצורה שוּמר בבניין פועל, שניהם בהטיית יחיד נסתר בעבר, הוא שוני פנימי. לעומת זאת באותה הטיה, בבניין התפעל הפועל ישתנה ל"השתמר", בתוספת אותיות.
אופן זה של שינוי הצורן (שינוי המורפמות) בבניינים, בו השורש משנה את צורתו המקורית שאינה משתמרת, נקרא תצורת שזירה והתוצר צורן שזור (או: מורפמה שזורה). זאת לעומת תצורה קווית המתקבלת מהמשקל במערכת השם, שבה לעיתים השורש שומר על צורתו המקורית ורק מתווספת תחילית או סופית, לדוגמה "שחק" ההופך לשחקן במשקל קטלן עבור בעלי מקצוע כשהשורש שומר על צורתו.
משמעות הבניינים והשתלשלות יצירתם
בשפה העברית, בדרך כלל לכל בניין יש משמעות לגבי אופן הפעולה - פעיל (אקטיבי) או סביל (פסיבי), לגבי ביצוע הפעולה - פעולה רגילה או פעולה בעוצמה רבה או מתוך כוונה תחילה, ולגבי המשכיות הפעולה - פעולה מיידית לעומת פעולה חוזרת או נמשכת.
הפעילים הם בניין קל (פעל), פיעל והפעיל. הסבילים הם בניין נפעל, פוּעל והופעל. הפעולה הנמשכת או החוזרת מיוצגת בבניין התפעל. פעולות בכוונה או בעוצמה רבה מיוצגת בפיעל (באופן פעיל-אקטיבי) ובפּוּעל (באופן סביל-פסיבי), שבהם הפועל מסמן פעולה על הנושא בעצמה רבה או בכוונה תחילה.
בין זוגות הבניינים "הפעיל" ו"הֻפעל" וכן "פִּעֵל" ו"פֻּעַל" יש רמז צורני על ידי שינוי הניקוד בלבד, הקובע שהראשון מבין כל זוג הוא פעיל - הנושא פועל על המושא, בעוד השני סביל - והפעולה נעשית על הנושא. ממצאים לשוניים מורים לחוקרי תולדות הלשון שבעבר היה צמד דומה לבניין הקל פעל, אך הזוג הסביל הוחלף בהשפעת הארמית העתיקה בבניין נפעל שבו הרמז הצורני הוא תוספת נו"ן בתחילת המילה.
תולדות התפתחות הבניינים
בשפות רבות לא שמיות ישנה סדרה של תוספות, שאפשר להוסיף לפועל אחד, כדי להפוך אותו לפועל אחר בעל משמעות אחרת. דוגמאות מאנגלית: He operates, פירושו "הוא פועל" ולעומת זאת He cooperates, פירושו "הוא משתף פעולה". He locks, פירושו "הוא נועל" ולעומת זאת He unlocks, פירושו "הוא משחרר נעילה". דוגמה מצרפתית: il marie, פירושו "הוא מחתן" ולעומת זאת il se-marie, פירושו "הוא מתחתן". בשתי השפות גם יחד, קיימת גם התוספת re, בתחילת פועל, המוסיפה את רעיון החזרתיות למשמעות הפועל. מעצם קיומן של תוספות כאלו, התפתחה מערכת הבניינים של השפות השמיות.
מאפיינים של בניינים במערכת הפועל של שפות שמיות
במערכת הבניינים של השפות השמיות קיים שוני בין בניין לבניין בעזרת שינוי תנועות הפועל (הפעיל - הופעל) לעומת רבות מן השפות הלא שמיות בהן השוני מתקבל על ידי תוספת.
עקב תבנית הבניין ניתן למצוא לכל הפעלים תבנית אחידה של תנועות, כשרק השורש העיצורי מבדיל בין הפעלים. כלומר "כל הפעלים נשמעים דומים". בשפות לא שמיות קשה למצוא קשר בין התנועות הנשמעות במילת פועל אחת לעומת מילות פועל אחרות. לדוגמה, קשה למצוא קשר בין התנועות של כל הפעלים באנגלית או בצרפתית, שמתחילים בתחילית re.
מאפיין נוסף של השפות השמיות בעקבות הבניין הוא ריבוי מילות פועל שונות לכל הטיה, וריבוי פעלים בכלל, כתוצאה מהקלות של הפיכת כל שם עצם לפועל על ידי הטייתו עם תבנית הבניין.
הבניין בשפות השמיות הקדומות
בשפה הפרוטו-שמית, טרם הבניינים, היו מלכתחילה רק שלוש תנועות אַ, אִי, ואוּ (A, I, U), ושינוי תנועותיו של פועל, שימש בשפה זו לשינוי תצורת זמן וליצירת צורת הציווי. כך, כל הפעלים כולם, היו בעלי אחידות תנועות, ומכאן, עם התפתחות הבניינים, התפתחה אחידות התנועות של הפעלים שבתוך כל בניין ובניין (אך שוני התנועות בין בניין לבניין).
לדעת חוקרים הסיבה להתפתחות הבניין בשפות השמיות, נעוץ בזה, שהשפות העתיקות במזרח התיכון, גם השפות השמיות וגם אלו האחרות, היו שפות צירופיות. הדוברים בשפות אלו העדיפו ככלל ליצור מילים בעזרת צירופי מילים וחלקי מילים. כשם, שכינויי השייכות בשפות השמיות הן תוספות לשמות העצם ומיליות יחס רבות הן תוספות למילים וגם צורות הריבוי וההטיה לנקבה הן תופסות למילים, כך גם רבים מהפעלים היו פעלים קודמים עם תוספות.
עם התפתחות השפות השמיות, מערכת הבניינים של כל אחת מהן השתנתה. חלו תהליכים של צמצום מספר הבניינים, הוספת בניינים בעלי משמעות חדשה, שינויי צורה של בניינים ושינויי משמעות. שינויי המשמעות כללו צמצום משמעות, אימוץ משמעות שונה מזו המקורית, והרחבת משמעות - בדרך כלל כתוצאה מאובדן בניינים.
השפעת השינויים בתבניות הבניינים על השפה בהתפתחותה
בדומה לכך גם בשפה הערבית את מרבית השורשים אי אפשר להטות לפועל סביל, וצורת הדיבור הסביל כמעט ונעלמה לחלוטין מן הערבית.
הן בעברית והן בערבית לא השתמר בניין סביל לפעולה חוזרת. זאת בניגוד לאכדית. בשתי שפות אלו אין אומרים במילה אחת "אולץ להתלבש", "אולץ להתפשט", "אולץ להתחסן", "אולץ להתגרד" או "אולץ להתפטר" (המילה "התפוטר" לא נחשבת למילה תקנית).
בדומה לבניין أَفْعَلَ - אַפְעַלַ בערבית, משמעותו העיקרית של בניין הפעיל היא גרם לפעולה (לדוגמה: הלביש). אך קיימת גם משמעות משנית לבניין הפעיל בעברית, משמעות של שינוי מצב (לדוגמה: הסמיק, השמין). בערבית לעומת זאת קיים לכך בניין נפרד: إِفْعَلَّ - אִפְעַלַּ. ההבדל הניכר בצורה בין שני הבניינים בערבית הוא הדגש החזק בלמד הפועל. בעברית, הדגשים החזקים בבניינים נעלמו. משום כך סבורים שבניין הפעיל העברי הוא איחוד של שני בניינים קודמים לו, בניינים ששרדו בערבית.
בניין פיעל העברי ובניין فَعَّلَ - פַעַּלַ הערבי היו בעבר זהי צורה ומשמעות. לשניהם היה דגש חזק בעין הפועל, משמעותו העיקרית של הבניין בשתי השפות הייתה פעולה בעוצמה (פעולה אינטנסיבית), ומשמעותו המשנית הייתה גרימה. בעברית, עם אובדן הדגש החזק, בניין פיעל שימר את המשמעות המשנית הנוספת, בעוד فَعَّلَ - פַעַּלַ הצטמצם למשמעות הגרימה. משמעות הפעולה האינטנסיבית, בערבית, עברה אל בניין فَاعَلَ - פַאעַלַ, בלא דגש, עם שינוי מקום הטעם והארכת התנועה, תוך שבניין זה משנה את משמעותו ממשמעותו המקורית, משמעות של פעולה בכוונה תחילה. בניין فَاعَلَ - פַאעַלַ שרד בערבית וגם בלשונות אתיופיה, שם הוא עדיין משמש במשמעות של פעולה בכוונה תחילה.
דוגמאות למערכות בניינים בשפות אחדות
מערכות בניינים שונות קיימות והיו קיימות בשפות השמיות, בשלבים שונים ובתקופות שונות של שפות אלו, וביניהם:
פבריס
פבריס (בלטינית: Febris) הייתה אלת החום והמחלות הנילוות לו במיתולוגיה הרומית ובדת רומא העתיקה. אלה זו, על פי האמונה הרומית גרמה את המחלות, אך גם מנעה אותן.
מקור האמונה באלה זו בהתפתחות של האמונה באל האטרוסקי פברואוס - אל הטהרה שאחרי המוות.
לפבריס היו שלושה מקדשים ברומא העתיקה, שאחד מהם מוקם בגבעת פלטין. מקדש אחר היה ממוקם בגבעת קווירינל בסמוך למרחצאות דיוקליטוס והמקדש השלישי היה ממוקם בפורום הרומאי לצד הויה סקרה על גבעת וליה (חלק מגבעת אסקווילינוס). חשיבותם של מיקומים אלה מעידים על חשיבותה של האלה ברומא העתיקה, ובייחוד על תפוצת מחלת המלריה בעיר (שהייתה סמוכה לאזורי ביצות).
פולחנה כלל הבאת מנחות למקדשה, על מנת שתרפא את החולים ממלריה.
וצלב יורן
וצלב יורן (בצ'כית: Václav Juráň) היה חסיד אומות העולם צ'כי, שהסתיר בביתו יהודים בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
וצלב יורן היה מהנדס בניין ומכר של אריך קולקה מעיר הולדתו ווסטין.
אריך קולקה ובנו אוטו, אשר ברחו מאושוויץ בעת פינוי המחנה, הסתתרו בביתו של יורן וצלב בעיר ווסטין (Vsetín) במוראביה במזרח צ'כיה, מסוף ינואר עד אמצע מרץ 1945.
אריך קולקה, יליד ווסטין, הכיר את וצלב עוד מתקופת פעילותו במחתרת ב-1939 לפני שנשלח למחנות. קולקה יצר קשר טלפוני עם וצלב מביתו של ד"ר יאנסה פרמיסל, אשר החביא אותו ואת בנו בלילה הראשון לבריחתם. קולקה ביקש מוצלב מקום מסתור זמני. וצלב נתן חסות לקולקה ובנו ולאסיר נוסף, שאותו לא הכיר מעולם. וצלב הסתירם במבנה מבודד מחוץ לעיר, שהיה שייך לו ושימש לאחסון קש וחציר לבהמות. הם התחפרו והסתתרו בין ערימות הקש, כשהוא דואג להביא להם מזון מדי יום.
וצלב המשיך בהסתרה למרות פעילות הפרטיזנים בסביבה, שכללה חיפושים אצל בעלי בתים, שהעניקו מחסה ליהודים. בהמשך עזר בביצוע הסידורים הדרושים להעברתם של אריך קולקה והאסיר הנוסף למקום מסתור אחר בבית משפחת פרידל.
הבן, אוטו דב קולקה, נשאר להסתתר בביתו של וצלב, ועזב למקום מסתור אחר רק כאשר חיפושי הגסטאפו בווסטין התגברו.
הכרה והנצחה
וצלב יורן הוכר ב-2 בינואר 1969 על ידי יד ושם כחסיד אומות העולם. הטקס התקיים בשגרירות ישראל בסטוקהולם שוודיה. טקס נטיעת עצים לכבודו ולכבוד קארל פרידל התקיים בירושלים בהר הזיכרון ביד ושם ב-15 בדצמבר 1983. את העצים נטעו אריך קולקה ובנו אוטו דב קולקה לכבוד מציליהם.
קונפליקט עבודה-משפחה
קונפליקט עבודה-משפחה הוא התנגשות פנימית בין רצונות סותרים הנובעים מצורך של אנשים להצליח בעבודתם ובמשפחתם. הסתירה נוצרת כאשר דרישות התפקיד בתחום העבודה מתנגשות עם דרישות התפקיד בתחום המשפחה. ישנם לחצים שאינם מאוזנים כבעל תפקיד בתחום העבודה וכבן משפחה.
היווצרות הקונפליקט
הקונפליקט בין עבודה למשפחה חשוב עבור ארגונים ויחידים משום שיש לו השלכות שליליות.
לדוגמה, הקונפליקט בין עבודה ומשפחה קשור לגידול בהיעדרות, גידול בתחלופה, ירידה בביצועים והתדרדרות בבריאות מנטלית ופיזית כאחד.
במהלך השנים התחוללו שינויים תרבותיים והתנהגותיים רבים. דוגמה בולטת לכך היא קידום מעמד האישה. שינויים אלו כללו הן שינויים בתפיסה והן שינויים מבחינת חקיקה ופעלו על מנת להביא לשינוי בתפיסת הציבור כלפי הנשים. בד בבד עם הצטרפות נשים רבות לשוק העבודה ומאידך הדרישות הגוברות מהעובדים, נאלצו המעסיקים ליצור מנגנונים שיאפשרו לנשים לצאת לעבודה ולפתח קריירה. יותר ויותר נשים הצטרפו לשוק העבודה, אך התפיסה של עובד אידיאלי נשמרה והקונפליקט בנוגע לאיזון בית-עבודה רק הלך והתחזק.
העובד האידיאלי בתפיסה המסורתית
"העובד האידיאלי הוא מישהו שעובד לפחות ארבעים שעות בשבוע במשך כל השנה. זו הנורמה, העובד האידיאלי, ממוסגר סביב דפוסי החיים המסורתיים של הגברים, כולל רוב האמהות בגיל הפוריות ". עובד אשר משקיע שעות רבות בעבודתו וזמין לתת שירות בכל עת לארגון המעסיק אותו, נחשב לעובד אידיאלי. בד בבד עם התגבשות התפיסה של העובד האידיאלי המבסס את מעמדו המקצועי, שיקפה תקרת הזכוכית את האפליה בין גברים לנשים. אמנם למראית עין היו נשים וגברים בעלי סיכויים שווים להגיע לעמדות ניהול ותפקידים בכירים, אך חסם חברתי כלשהו, הדומה ל"תקרת זכוכית" שקופה, עוצר את הנשים בעלייתן אל מוקדי הכוח והכסף ורק בודדות מצליחות לעבור תקרה בלתי נראית זאת.
כך, למרות השוויון הפורמלי, התקיימה אפליית נשים הן בעולם התעסוקתי, בו מתקיימת "תקרת הזכוכית", והן בביתן הפרטי, בו הן האמונות על מטלות הבית וחינוך הילדים. עיסוקיהן של נשים, לעיתים קרובות, בתפקידים נשיים, כגון בעבודות פקידות, סיעוד ואדמיניסטרציה, יכלו לשלב עימם את מטלות ניהול משק הבית, והותירה אותן כאחראיות גם על ניהול משק הבית והטיפול במשפחה. מעגל סגור זה עיצב את הבחירות, הנורמות ודרכי הפעולה של נשים וגברים בעולם העבודה.
שינוי במעמד האישה ויצירת הזדמנויות עבודה עבורה
בשנים האחרונות, עם התגברות המודעות לאפליית נשים בחברה, התרחשו שינויים משמעותיים לגבי הציפיות מנשים וגברים ומאורח חייהם.
בעוד שבעבר הייתה האימהות העיסוק העיקרי של האישה, ואילו מקום התעסוקה היה דבר משני, הרי שכיום במקרים רבים אין זה כך, ותפקידיה המסורתיים בבית מהווים תוספת לתפקידיה הרבים. בעקבות כניסת הנשים לשוק העבודה, התעצמה התחרות בעולם העסקי, וקונפליקט העבודה-משפחה בא לידי ביטוי בעצימות גבוהה יותר. הדרישות הגוברות של עולם העבודה והשינויים בתפקיד האישה בתא המשפחתי השפיעו הן על האישה והן על הגבר.
מקורות מהן נובע הקונפליקט
קיימת הסכמה שמציאת אהבה ובניית משפחה הן משימות מורכבות, אך לרוב נוטים להתעלם מהעובדה שבניית קריירה היא משימה מורכבת לא פחות.
גרינהאוס ובוטל גרסו כי קונפליקט עבודה- משפחה יכול לנבוע משלושה מקורות:
קונפליקט דו כיווני
הקונפליקט בין עבודה למשפחה הוא דו כיווני. חוקרים רבים יוצרים הבחנה בין המונח קונפליקט עבודה-משפחה ובין המונח קונפליקט משפחה-עבודה. לפי הבחנה זו:
למרות שישנו קשר הדוק בין קונפליקט עבודה-משפחה וקונפליקט משפחה-עבודה, נוטים לעסוק יותר בקונפליקט עבודה-משפחה, כנראה היות שהגדרות התפקיד בתחום העבודה יותר חד משמעיות מאשר התפקיד בתא המשפחתי. מחקרים גורסים כי תפקידים בתחום העבודה נוטים יותר להכשיל ולהפריע לתפקידים בתחום משפחה מאשר תפקידי המשפחה העשויים להפריע תפקידי עבודה.
השפעות הקונפליקט
השפעות הקונפליקט באות לידי ביטוי בשלל התנהגויות נסיגה-פעולות שעובדים בארגון נוקטים על מנת להימנע מעשיית עבודתם בפועל, דבר שמוביל להתדרדרות בתפוקת הארגון וביעילותו. התנהגויות הנסיגה מחולקות לחמישה סוגים: תחלופה (Turnover), היעדרות (Absenteeism), אי עמידה בזמנים (Lateness), אזרחות ארגונית (Organizational Citizenship), איכות עבודה (Work Quality).
זיהוי קונפליקט על ידי היעדרויות
היעדרויות הן מרכיב התנהגויות נסיגה בעל השפעה על תפקוד הפרט והשלכה על תפקוד הארגון בכלל. על פי רוב, המרכיב המרכזי בהיעדרות הוא היעדרות מחמת מחלת העובד, או מחלה של בן משפחה. ברם, קיימות סיבות נוספות להיעדרותו של עובד דוגמת לחץ, קונפליקטים אותם חווה או בעיות אישיות הגורמות לו להיעדר ממקום העבודה.
מיגור התופעה בקרב ארגונים
ארגונים מנסים ליצור פתרונות יצירתיים לתופעות ההיעדרות בשל העלויות הכלכליות הגבוהות שלה והעובדה שהיא מצביעה על ירידה תלולה במוטיבציה וכפועל יוצא על פיריון העובד. לדוגמה – ארגונים המקימים גני ילדים בקרבת מקום, אפשרות לעבודה מהבית כדי לאפשר לעובד להרגיש שהוא נמצא בבית ועם זאת עובד.
התמכרות לעבודה
התמכרות לעבודה (וורקהוליזם) היא "שוני ייחודי אופייני המתייחס להטלה עצמית של מטלות, השתעבדות לעבודה רבה ואי היכולת להסדיר הרגלי עבודה, עד כדי הימנעות מרוב פעילויות החיים האחרות".
עבודה יכולה להשפיע על חיי הבית והמשפחה. לעומת זאת, התמכרות לעבודה יכולה להשפיע באופן שלילי על מערכת היחסים בין בני זוג. ההשפעה באה לידי ביטוי כאשר היא מונעת קיום של פעילויות פרטיות בשל מחסור בזמן, לרבות בילוי יחד עם בן הזוג אשר ידוע בצורך בו לקיום מערכת יחסים בריאה ושמחה.
כאשר תופעת הוורקהוליזם אכן מתקיימת בין בני הזוג, שני בני הזוג חשים במתח נפשי המוביל לחוסר פרגון ולמערכת יחסים פחות תומכת.
ישנה דעה רווחת שכאשר הפרט עובד שעות מרובות עד הגעה לנקודה שבה העבודה מתערבבת עם החיים הפרטיים, תקשורת המשפחתית חלשה יותר והתפקיד של כל בן משפחה לא מוגדר היטב. בעידן החדש בו אנו חיים לא רק בן זוג אחד הוא הגורם המפרנס בבית, ולכן הדרישות של קיום חיי משפחה והרצון לפיתוח קריירה הם עצומים ומשפיעים לא מעט על הקן המשפחתי.
תאוריות העוסקות בקונפליקט עבודה-משפחה
מספר תאוריות הועלו ונבחנו במחקר קונפליקט עבודה-משפחה. רוב המחקרים התמקדו בשש תאוריות כדי להסביר את יחסי הגומלין בין תפקיד בעבודה לבין תפקיד המשפחה: זליגה, פיצויים, סגמנטציה (חלוקה), התאמה, אינטגרטיביות, ואת בריחת משאב.
תיאורית ההקרנה - הגלישה (Spillover)
תיאורית ההקרנה מתמקדת בהשפעה של שביעות רצון והשפעותיה בין תחום אחד לשני. גלישה חיובית מתייחסת למצבים שבהם סיפוק אנרגיה, או לחלופין תחושה של הישג בתחום אחד גולשות ומוקרנות לתחום אחר. בצורה סימטרית, ישנה גלישה שלילית, אשר בעיות בתחום אחד גולשות לתחום אחר. לדוגמה, עלייה בשביעות רצון (חוסר שביעות רצון) בתחום העבודה מובילה לשביעות רצון מוגבר (חוסר שביעות רצון) בחיי המשפחה.
תיאורית הפיצויים
תיאורית הפיצויים היא דו-כיוונית הגורסת כי היחסים בין תחום העבודה לתחום שאינו תחום עבודה נם כאלו שהשקעה עודפת בתחום אחד יכולה לפצות על מה שחסר בתחום השני. "תאוריית הפיצויים מציעה כי אנשים ישקיעו ביתר שאת בתחום אחד כדי לפצות על החוסר בתחום האחר.
תיאורית הסגמנטציה (חלוקה)
תיאורית הסגמנטציה גורסת כי כל תחום פועל כיחידה עצמאית, באופן כזה שסיפוק יכול לנבוע מעבודה, משפחה או משניהן יחדיו. לכן סיגמנטציה היא האנטיתזה לתאוריית ההקרנה-גלישה (spillover) בכך שהיא מניחה שניתן לחלק לתאים דרישות תפקיד מתחרות.
תיאורית ההתאמה
תיאורית ההתאמה גורסת כי אף על פי שיכול להימצא קשר חיובי או שלילי בין עבודה למשפחה, היחס הוא מלאכותי היות שנגרם על ידי גורם שלישי (כגון אישיות).
התאוריה האינטגרטיבית
התאוריה האינטגרטיבית מציעה כי תפקידי העבודה והמשפחה שלובים זה בזה כך שהם הופכים בלתי ניתנים להפרדה.
תיאורית בריחת משאבים
תיאורית בריחת משאבים גורסת כי קיים מתאם שלילי בין התחומים משפחה ועבודה. ההנחה היא שישנה כמות סופית (ולכן מוגבלת) של משאבים אישיים (זמן, חשק, מאמץ, יכולת שכלית וכו') שניתן להקצות לתחום אחד וכדי להתרחב בתחום זה יש להשקיע בו יותר ולתעל לטובתו משאבים שהוקצו לתחום אחר.