cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניידות חברתית
עקומת גטסבי הגדול
עקומת גטסבי הגדול היא תרשים, שהוצג בשנת 2012, על ידי כלכלן הבית הלבן לשעבר, אלן קרוגר, במסגרת התכנסות של מועצת היועצים הכלכליים. העקומה מתארת את הקשר בין אי-שוויון לחוסר ניעות חברתית בין-דורית במדינות ברחבי העולם וממחישה את הקשר בין ריכוז העושר בדור אחד לבין היכולת של הדור הבא לעלות בסולם הכלכלי בהשוואה להוריהם. העקומה מראה שילדים ממשפחות עניות נוטים פחות לשפר את מצבם הכלכלי כמבוגרים במדינות בהן אי-השוויון בהכנסות היה גבוה יותר. התבוננת בתרשים מראה שככל שהמדינה שוויונית יותר, כך גדל הסיכוי של אדם להשתכר יותר מהוריו ולעלות במעמד החברתי-כלכלי. הסיבה לכך היא שככל שהפער גדול יותר, קשה יותר לגשר עליו, והפערים העצומים במשאבים המושקעים בכל ילד מהמעמדות השונים, מקשים על כך עוד יותר.
ניעות חברתית בישראל
בשנת 2018 ערכה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה את "הסקר החברתי", שבמרכזו עמדה סוגיית הניעות החברתית. הסקר כלל מגוון שאלות, החל בשינויים במהלך החיים, ובעיקר ניעות תעסוקתית, בקרב בני 30 ומעלה: מעבר בין מקומות עבודה, שינויים בתנאי העבודה ושינויים נוספים שהתרחשו בעשור האחרון. כמו כן, נבחנו עמדות הנדגמים בקשר לשינויים בחייהם, כגון קידום בעבודה, נישואין, לידת ילדים ועוד שאלות נוספות לגבי תעסוקתם. הסקר אף עסק בניעות מן ההיבט המשפחתי, הדתי ומקום המגורים. מהסקר עולה כי ככל שההורים הם בעלי השכלה גבוהה יותר, כך גם ילדיהם משכילים יותר. מבין אלה שלפחות הורה אחד הוא אקדמאי רק לכ-7% בלבד אין תעודת בגרות. מנגד, נמצא כי למעלה מ-60% מבני 30 ומעלה, שהוריהם חסרי השכלה, לא סיימו את לימודיהם התיכוניים. מכאן נובע שהשכלת הורים קובעת באופן מובהק את השכלת ילדיהם, וזהו סימן מובהק לחוסר ניעות חברתית. מהסקר עולה גם שהכנסה תלויה בהשכלה, כלומר נמצא קשר ישיר בין השכלת ההורים להכנסת משק הבית של ילדיהם. שיעור האוכלוסייה בעלת הכנסה גבוהה, גבוה יותר בקרב מי שאביו אקדמאי, ונמוך יחסית בקרב מי שאביו לא סיים תיכון. גם לגבי תעסוקה נמצאה ניעות בין-דורית נמוכה. על פי סקר הלמ"ס, יש התאמה בין רמת התעסוקה של הפרט לרמת התעסוקה של הוריו: ככל שההורים היו בעלי עיסוק שדרש רמת מיומנות גבוהה יותר, לילדיהם היה סיכוי גבוה יותר לעסוק במשלחי יד הדורשים רמת מיומנות גבוהה יותר.
ישראל נחשבת חריגה במדד עקומת גטסבי הגדולה, שכן על אף אי-השוויון הגבוה המאפיין אותה, רמת הניעות החברתית בה גבוהה מהצפוי (אך עדיין נמוכה מאוד). מחקר של ה-OECD טוען שבמדדים מסוימים של ניעות חברתית, ישראל נמצאת מעל הממוצע למדינות ה-OECD. כך לדוגמה, הסיכוי שבן לעובדי "צווארון כחול" בישראל יהפוך למנהל גבוה יותר מהממוצע.
"מחיר למשתכן" וניעות חברתית
"מחיר למשתכן" היא תוכנית הדגל הממשלתית בשוק הדיור בישראל, שהובלה בידי שר האוצר לשעבר, משה כחלון. מטרת התוכנית היא לדאוג לדירה למחוסרי הדיור בישראל ("זכאים"), בדגש על זוגות צעירים ומשפחות צעירות, שטרם הצליחו לרכוש או לשכור כזו. התוכנית ספגה ביקורת בהקשר של מספר נושאים, ובהם העדפת "בן המקום", היוצרת אפליה פסולה. "בן המקום" הוא מי שהתגורר ב-3 השנים האחרונות, או ב-4 מתוך 10 השנים האחרונות, בתחום השיפוט של הרשות בה ייבנה הפרויקט. לדוגמה זוג שבמשך כל חייהם גדלו בפריפריה, נישאו וצברו הון עצמי מצומצם. אם ירצו לעבור לאחת מערי מטרופולין תל אביב, הסיכויים שלהם לעשות זאת, ללא סיוע מההורים או מהממשלה, נמוכים, שכן אינם בני המקום. לעומתם, לזוג, שגדל במרכז ישראל ובעל אותו הון מצומצם, יש סיכוי גבוה יותר לזכות בהגרלה. המשמעות היא צמצום בניעות החברתית, משום שהתוכנית מונעת מאנשים מסוימים, עקב מאפיינים גאוגרפיים, לשפר את מעמדם הכלכלי-חברתי. בתחילת שנת 2021 הוגשה בקשה לתובענה ייצוגית נגד משרד השיכון ורשות מקרקעי ישראל, 5 שנים לאחר שהחל שיווק דירות במסגרת התוכנית. הבקשה הוגשה על רקע סעיף "העדפת בן מקום". לטענת התביעה, הסעיף מנוגד לחוק האוסר אפליה על רקע מקום מגורים ומונע ניעות חברתית, משום שהוא מקשה על זוגות וזכאים מהפריפריה לשפר את רווחתם האישית ולרכוש דירה באזורי הביקוש באחת מהערים באזור תל אביב.
סנטורי
היסטוריה ופעילות
מייסד החברה, שינירו טורי, פתח חנות למכירת יין ב-1 בפברואר 1899. תחילה נמכרה רק תוצרת מיובאת, בשנת 1907 החלה מכירת יין מחוזק מתוצרת מקומית. בשנת 1923 הוקם המזקקה הראשונה ביפן לזיקוק ויסקי יפני, שהחל להמכר בשוק בשנת 1924. לאחר מלחמת העולם השנייה החברה המשיכה להתפתח. בשנת 1997 היא קיבלה בלעדיות למכירת מוצרי פפסי ביפן.
החל משנת 2014 היא נשכרת בבורסה לניירות ערך בטוקיו.
לאחר רכישת החברה האמריקאית Beam Inc תמורת 14 מיליארד דולר בשנת 2014, סנטורי הפכה ליצרנית השלישית בגודלה בעולם של אלכוהול מזוקק.
South by Southwest
South by Southwest (SXSW) הוא סדרת פסטיבלים ואירועי אינטראקטיב, מוזיקה וסרטים המתקיימים מדי אביב (בדרך כלל במרץ) באוסטין שבטקסס, ארצות הברית. SXSW הראשון התקיים בשנת 1987 כאירוע מוזיקה עם דגש על רוק וקאנטרי אלטרנטיבי, אולם מאז 1994 סופחו אליו בהדרגה גם תחומי הקולנוע, מדיה אינטראקטיבית והאינטרנט, אשר מהווים כיום חלק חשוב בתוכנית הפסטיבל. כל אחד משלושת חלקי הפסטיבל פועל באופן עצמאי יחסית, עם תוכניות ותאריכי התחלה וסיום שונים.
SXSW הוא אחד מכנסי המוזיקה הגדולים ביותר בארצות הברית, עם יותר מ-2,000 אמנים המופיעים ביותר מ-90 אתרים ברחבי העיר אוסטין. בנוסף, הפסטיבל נוהג לארח את האישים הבולטים ביותר בתעשיית האינטרנט.
SXSW נחשב לאחד הפסטיבלים המובילים בעולם בתעשיות אלו ומהווה מקור השפעה חשוב, הטכנולוגיות המוצגות בו זוכות לתשומת לב עולמית. בשנת 2007 הוצג שם האתר טוויטר לקהל הרחב.
הפסטיבל המתקיים במרכז הכנסים בעיר אוסטין, הוא האירוע החשוב ביותר לכלכלה של אוסטין, עם השפעה כלכלית המוערכת בלפחות 110 מיליון דולר בשנת 2008 בלבד.
בשנת 2020 הפסטיבל בוטל בעקבות מגפת הקורונה. בשנת 2021 הפסטיבל נערך תוך הקרנת סרטים באינטרנט בלבד.
ג'ונתן קומינגה
ג'ונתן מלאנגו קומינגה (באנגלית: Jonathan Malangu Kuminga; נולד ב-6 באוקטובר 2002) הוא כדורסלן קונגולזי, המשחק בעמדת הסמול פורוורד בגולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA.
נעורים וקריירת תיכונים
אחיו הבכור של קומינגה, ג'ואל נטמבווה, משחק באוניברסיטת טקסס טק. שניים מבני דודיו משחקים כדורסל מקצועי, עמנואל מודיאיי בליגת ה-NBA ועומארי גודול באירופה. שפת האם של קומינגה היא צרפתית, אך הוא לומד אנגלית כשפה שנייה.
קומינגה החל לשחק כדורסל ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו כבר בגיל שנתיים. בשנת 2016 עבר לארצות הברית כדי לשחק כדורסל תיכונים.
בעונתו השלישית בתיכונים, עבר קומינגה לבית הספר התיכון "פטריק" בהילסייד שבניו ג'רזי. במהלך 30 הימים הראשונים של העונה נמנע מקומינגה לשחק בעקבות חוקי המעבר בין קבוצות בניו ג'רזי. ב-23 בדצמבר 2019 ערך קומינגה את הופעת הבכורה שלו בתיכון, כשקלע 20 נקודות בניצחון על בית הספר התיכון הקתולי רוזל. ב-3 בינואר 2020, הוא נקע את הקרסול ולא שיחק במשך חודש. קומינגה העמיד ממוצעים של 16.2 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-3.7 אסיסטים למשחק בשנתו השלישית.
קומינגה סוקר כאחד השחקנים הטובים ביותר המיועדים למחזור 2021 של ליגת המכללות, וברוב המקומות הוא דורג ראשון. ב-15 ביולי 2020, הוא עבר למחזור 2020 והודיע כי יוותר על המכללות כדי להצטרף לתוכנית חדשה של ליגת הפיתוח של ה-NBA שמטרתה לפתח שחקנים צעירים. במחזור 2020 דורג קומינגה כסמול פורוורד הראשון בטיבו וכשחקן הרביעי מכל העמדות על פי ESPN.
קריירה מקצועית
ב-15 ביולי 2020, חתם קומינגה לעונה בג'י ליג איגנייט מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-10 בפברואר 2021, ערך קומינגה את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ורשם סטטיסטיקה של 19 נקודות, 4 אסיסטים, 2 ריבאונדים ו-2 חסימות בניצחון 104–110 על סנטה קרוז ווריורס.
ב-29 ביולי 2021, קומינגה נבחר בבחירה השביעית בדראפט ה-NBA 2021 על ידי הגולדן סטייט ווריורס.
בעונתו הראשונה זכה באליפות והוא השחקן השני הצעיר ביותר שזכה בתואר זה.
שלבאק
קארל יוהאן שוסטר (בשוודית: Karl Johan Schuster; נולד ב-1 בפברואר 1985), הידוע בשם הבמה שלבאק (Shellback), הוא מפיק מוזיקלי, פזמונאי ורב-נגן שוודי. שלבאק דורג כמפיק השנה של מגזין הבילבורד לשנת 2012, ודורג בנוסף במקום הראשון במצעד איירפליי הפזמונאים של המגזין; הוא זכה בארבעה פרסי גראמי.
שלבאק משתף פעולה לעיתים קרובות עם מקס מרטין, ויחד הם הפיקו וכתבו שירים עבור פינק, טיילור סוויפט, אדם למברט, בריטני ספירס, אשר, אבריל לאבין, אריאנה גרנדה, אדל ומארון 5. שלבאק שיתף פעולה גם עם חברו, המפיק המוזיקלי בני בלנקו והם הפיקו שירים כגון "Wan't U Back" של שר לויד ו-"Animals" של מארון 5.
ביוגרפיה
קרל ג'והן שוסטר נולד וגדל בקרלסאמן שבשוודיה. הוא החל כמתופף בלהקות אינדי רוק מקומיות בקרלסאמן, וכן הקליט את כל הקלים בדמו של מריה, , לפני שהצטרף לסצנת ההארדקור-מטאל כסולן בשנת 2004 בלהקת "בליינדד קולוני", בה הקליט את האלבומים Promo Demo מ-2005 ו-Bedtime Prayers מ-2006, כשהוא משווה בין חברי להקת הדת' מטאל השוודית אין פליימס, לפני שעזב בשנת 2007. בשנת 2005 השתתף כנגן אורח באלבום Sorg של להקת הדת' מטאל Faith.
בגיל 16 פגש את מקס מרטין דרך חברם המשותף יוילוס, עד אז, על פי ראיון במגזין המוזיקה השוודי "Stim-magasinet" טעמו של שוסטר במוזיקה היה "Too cool for School" ולא היה לו עניין במוזיקת פופ כלשהי. יוליוס המשיך לשלוח את דמויים האינדי-רוק-דת' מטאל של שוסטר למרטין, שהסתקרן לגבי איך זה יישמע עם שוסטר יעשה מוזיקת פופ. לאחר מכן, בשנת 2006, מרטין הזמין את שוסטר לאולפן שלו בסטוקהולם כדי להקליט איתו דמויים, וב-2007 שוסטר הוחתם בחברת ההפקה של מרטין, Maratone.
בין השירים הראשונים שכתב שוסטר יחד עם מרטין הם הסינגלים "So What" של פינק ו-"If U Seek Amy" של בריטני ספירס משנת 2008. בשנת 2012 שוסטר זכה בפרס STIM Platinum לנגינה בגיטרה. בשנת 2014 הפיק שוסטר את "Problem" של אריאנה גרנדה לצד מרטין ואיליה. בשנת 2015, שלבאק שיתף פעולה עם להקת ההארדקור פאנק השוודית ריפיוזד. מתופף הלהקה דייוויד סנדסטרום שלח לו את הגרסאות לשירים "Elektra" ו-"366" שהקליטו ריפיוזד, ושוסטר השיב בעיבודים משלו לשני השירים. סולן ריפיוזד דניס ליקסן הסביר ביוני 2015 כי הגרסאות של שלבאק היו "הרבה יותר 'ריפיוזד' מגרסאותינו" ו"היו טובות יותר" מהגרסאות המקוריות. שני השירים מופיעים באלבומה של הלהקה, Freedom.
דיסקוגרפיה
עם מריה
עם בליינדד קולוני
Love Story (אלבום של טוני בנט)
Love Story (בעברית: סיפור אהבה) הוא אלבום האולפן ה-30 של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה לאור בפברואר 1971 חברת התקליטים קולומביה רקורדס. האלבום הגיע למקום ה-67 בבילבורד 200.
Over and Over Again
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי נייתן סייקס, הרמוני סמואלס, כרמן ריס ומייג'ור ג'ונסון פינלי והופק על ידי סייקס וסמואלס. סייקס ביצע את השיר ב-22 בנובמבר 2015, במהלך תוכנית הטלוויזיה "The X Factor". בהמשך, הוא ביצע אותו במהלך תוכנית הטלוויזיה "לייט לייט שואו", עם ג'יימס קורדן וביצע גרסה שלו ביחד עם לואיזה ג'ונסון.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-43 מיליון השמעות.
הצלחה מסחרית
הגרסה המקורית של השיר ללא אריאנה גרנדה הגיעה למקום השישי במצעד הסינגלים הסקוטי, למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי, ולמקום השני במצעד שירי האינדי של חברת המצעדים הרשמית. הגרסה עם גרנדה הפכה ללהיט וזכתה להצלחה במצעדי הבילבורד, תוך שכבשה את פסגת מצעד שירי הדאנס קלאב.
קים יו-ג'ונג (סופר)
קים יוּ-ג'וֹנג (בקוריאנית - הנגול: 김유정, הנג'ה: 金裕貞; 11 בינואר 1908 - 29 במרץ 1937) היה סופר קוריאני.
חייו
קים נולד ב-11 בינואר 1908 בצ'ונצ'ון, בחבל גאנגוון. הוא היה בנה השני של משפחה עשירה. בגיל שבע איבד את אמו, ובגיל תשע את אביו. אף על פי שאביו היה בעל אדמות עשיר, הונה של המשפחה פחת באופן משמעותי על ידי אחיו הבכור, שמכר את כל נכסיהם בצ'ונצ'ון, וקים חי את רוב חייו כנער מתבגר וכבוגר בעוני. לאחר שקיבל השכלה תיכונית בסיאול, הוא החל ללמוד בגיל 20 במכללה הנוצרית של צ'וסון, שכיום היא אוניברסיטת יונסיי בסיאול, אולם הוצא מהמוסד כעבור חודשיים. ב-1930 חזר לכפרו, שתושביו נאנקו תחת השלטון היפני.
ב-1933 הוציא את הפרסום הספרותי הראשון שלו, "משוטט בין הגבעות" (Wanderer Among the Hills ,Sangol nageune) ושנתיים מאוחר יותר זכה בתחרויות סיפור קצר שנערכו על ידי העיתונים צ'וסון אילבו וצ'וסון ג'ונגאנג אילבו. ב-1935 הוא נעשה חבר החוג הספרותי "חברת התשעה" (Gu-inhoe), שכללה משוררים בולטים וסופרים כגון ג'ונג ג'יונג ולי סאנג. הוא הותיר אחריו כשלושים סיפורים, שרובם פורסמו בשנים 1935 ו-1936. הוא נפטר משחפת ב-29 במרץ 1937.
ב-6 באוגוסט 2002 הוקם "כפר הספרות של קים יו-ג'ונג", כדי להוקיר את רוחו ויצירתו של הסופר, באמצעות שיקום ביתו ובניית אולם תצוגה. החברה לזכר קים יו-ג'ונג מקיימת אירועים כגון טקס לזכרו, פגישות-מחקר ופסטיבל-ספרות לנוער.
יצירתו
קים כתב כשלושים סיפורים קצרים, שרובם פורסמו בשלוש השנים שקדמו למותו. סיפורו "הקמליות" (동백꽃) מ-1936 עוסק בתושביו של כפר חקלאי קוריאני. המיניות המרומזת שבו הייתה בוטה יותר בסיפור "מטר של גשם" (소낙비) מ-1935. סיפורו מ-1937 "החום הלוהט" נחשב קודר.
ייתכן והגיבור הראשי האב-טיפוסי של קים יו-ג'ונג הוא המספר של "אביב, אביב" ("בום בום", 1935) - איש פתי שמתקשה להבין שחותנו המיועד הערמומי מנצל את עבודתו, או הבעל ב"שמש מלהטת" (Ttaengbyeot), שהוא כה בור ועם הארץ עד שאינו יודע שחוליה של אשתו היא בעצם תוצאה של תינוק שגדל במהירות ברחמה. דיאלוג מצחיק וגס וסלנג מדובר מגבירים את הפוטנציאל הקומי של מצבים כאלה, אולם זרם תחתי של עצב מצביע על עליבותם של חיים מוכי-עוני. בגישתו הפיוטית של קים יו-ג'ונג לטבע ובאפיון העשיר של שלמות עובדי האדמה, טבועות התייחסויות לשאלות לגבי מעמדות. עימותים בין דיירים למתווכים, כמו גם בעיית בעלי האדמות הנפקדים, שהתעוררה במהירות כתוצאה של מדיניות חקלאית יפנית, מרמזים על המציאות הקודרת והעגומה של קוריאה הכפרית בשנות ה-30 של המאה ה-20.
קים עוסק בסתירות המבניות של החברה הכפרית של קוריאה בצורה מפורשת יותר בסיפורים "כישוף גשום" (סונאקבי) ו"נוכלים" (מאנמובאנג). הבעל בסיפור הראשון והאח הגדול בסיפור השני הם איכרים עקורים שנאלצים לנדוד לאחר שאיבדו את חכירותם. באווירה של ייאוש גדול, כאשר עבודה מפרכת מביאה איכרים רק עמוק יותר ויותר אל חובות, שתי הדמויות פונות אל הימורים בחיפוש אחר רווח מהיר. הבעל דוחף להתייחדותה המינית של אשתו עם איש זקן ועשיר תמורת כסף, ואילו האח הגדול עוזב את אשתו וילדו כדי למצוא אמצעים להישרדות. הרוח הספקולטיבית שעוני קשה מפתח בקרב איכרים מתבטאת גם בצורת קדחת זהב בסיפור "מרבץ עשיר" (נודאג'י, 1935) ו"קטיף זהב בשדה שעועית" (Geum ttaneun kongbat). למרות שרוב סיפורים הם תיאורים של קהילות כפריות שוקעות, קים הפנה גם את תשומת לבו אל מצבו של העני העירוני בסיפורים כגון "חיים אומללים" (טאראג'י).
עיבל (ספר)
"עיבל" הוא רומן הביכורים של הקולנוען, הסופר והמרצה אברהם הפנר, אשר יצא לאור בהוצאת מסדה בשנת 1969. הרומן משלב בתוכו מוטיבים פילוסופיים, אך נושאיו המרכזיים הם נפשו של האדם וההתמודדות עם דיכאון. הספר לא ראה אור בהוצאה מחודשת ולא ניתן לקנותו ברשתות הספרים.
עלילת הספר
הספר מגולל את מסעו של עיבל, צעיר ישראלי, ביוון. העלילה מתחילה כאשר עיבל מגיע באחד ממסעותיו לכפר קטן, ובו הוא מתאקלם ויוצר קשר עם התושבים המקומיים: ניטיר - צעירה יפה שמקבלת את פניו עם בואו, מזמינה אותו לביתה ומארחת אותו. דאנה - כומר העיר, שמאמין בדת ייחודית הסוגדת לאלת ה"אין", ושאיתו נסחף עיבל בשיחות פילוסופיות על דת ומהות. קללינד - אישה מסתורית ושקטה, שגרה לבדה וסובלת ממחלת לב שאינה מאפשרת לה להתאמץ, ובנארה - איש אילם ומוזר, שנמצא תמיד בסביבתו של עיבל אך אינו מדבר. לאורך הספר עיבל הולך ומשתלב בקהילה של העיירה הקטנה ביוון. הוא מתאהב בניטיר, מתיידד עם קללינד ועם הכומר דאנה, ויוצר איתם קשרי חברות אמיצים. לאורך כל הסיפור מהרהר עיבל בהתאבדות, ואף מנסה להתאבד מספר פעמים. בסוף הספר מצליח עיבל, אחרי מאמצים רבים, למות.
חשיבות וסגנון
כרומן ביכוריו של הפנר, בספר זה התגבש והתפתח סגנון הכתיבה הספרותי שייחד אותו בהמשך דרכו כסופר. הכתיבה מרוכזת ותמציתית, סגנונה חופשי ואסוציאטיבי, והיא מכילה רבדים רבים. ספר זה היה בשעתו לספר פולחן.
Mismatch negativity
Mismatch negativity או בקיצור MMN הוא רכיב של פוטנציאל מוחי קשור אירוע (ERP) שמיעתי. כלומר הוא רכיב המייצג חלק מתוך ההתפלגות הפוטנציאלים על הקרקפת המופיעה כתגובה לעיבוד מידע שמיעתי במוח. רכיב זה נחקר רבות בשדות המחקר של מדעי המוח הקוגניטיביים כמייצג זיהוי חריגות בקלט שמיעתי.
מבוא
הפרשנות הנפוצה כיום להופעת ה-MMN היא שהוא מופיע לאחר קלט מפתיע, קלט הסותר ניבוי שנוצר ברשת העצבית במערכת השמיעה לגבי העתיד הקרוב. בצורתו הקלאסית גל זה מופיע כירידת מתח באלקטרודות ה-EEG, כאשר התגובה החזקה ביותר נצפית באלקטרודות שממוקמות באזורים מרכזיים ומצחיים-מרכזיים של הקרקפת, בסדרה העתית הנוצרת מחיסור בין ERP של צליל נפוץ (להלן סטנדרטי) מ-ERP של צליל נדיר (להלן חריג). מלבד הצורה הקלאסית נמצא גל MMN גם כתגובה לחריגות מקלט שמעתי שאינן מורכבות מצליל בודד. לדוגמה מחקרים מצאו הופעה של הגל כתגובה לחריגה מהתחביר המנובא למשפט או לחלופין כתגובה לחריגה מדפוס מוזיקלי חוזר.
מקורות ה-MMN
באמצעות כלים מתמטיים ופיזיקליים שוחזרו מקורותיו של ה-MMN על סמך התפלגות הפוטנציאלים האופיינית לו. בסקירה שביצע החוקר ליאון דעואל בשנת 2007 מובא כי המקורות שנמצאו בצורה קונסיסטנטית (מתמדת) לאורך שלל מחקרי MMN הם הפיתול המצחי התחתון, והפיתול על שם השל. המקור הטמפורלי נמצא ככזה שמשתנה כפונקציה של סוג החריגה, אשר הפלט שלה הוא המיקום העיקרי בו מעובד המידע של סוג החריגה. לדוגמה אם הסתירה לניבוי התבצעה באי התאמה תחבירית אז המקור הטמפורלי של ה-MMN יוכוון לאזור בו מעובד התחביר של המשפט, ואם הסתירה התבצעה באי התאמה פונמית, אזי האזור בו ימוקם המקור ל-MMN יהיה מקום העיבוד של פונמות באונה הטמפורלית.
תפקיד המקור הפרונטלי
רישומי מוח שפורסמו בשנת 2009 מראים כי אם החריגה חוזרת שוב ושוב – בצורה הניתנת לחיזוי – אז עם הזמן המוח יתחיל לצפות לה, וחריגה מהציפייה הגלובלית הזו תיצור שינוי אופייני לה ברישום ה-EEG. המיקום המשוערך שבו החריגה הגלובלית מעובדת הוא באזור הפרונטלי. עם זאת, ציפייה מסדר גבוה כבר דורשת פניות של המיינד. רישומי EEG, שנלקחו מנבדקים שנדרשו לעשות מטלה הדורשת מאמץ מחשבתי רב, כמעט ולא הראו סממנים לציפייה מסדר גבוה. ממצא מעניין הוא, שמטופלים בתרדמת שהציגו ציפייה מסדר גבוה, יצאו מהתרדמת תוך כמה שבועות, בעוד מטופלים שלא הציגו יכולת זו נשארו בתרדמת יותר זמן או לא יצאו ממנה. רישומי המוח שפורסמו בשנת 2009 הראו סיגנל אופייני כאשר ציפייה גלובלית נסתרת, בשנת 2019 חוקרים הצליחו לזהות סממן ישיר לציפייה מסדר גבוה: גלים מסוימים בתדר גבוה, שנוצרים באונה הפרונטלית מופיעים לפני בא חריגה צפויה. ממצאים אלו מעמידים את המקור הפרונטלי כמשחק תפקיד חשוב בלמידה של דפוסים בקלט השמיעתי אשר המקור הטמפורלי ככל הנראה אינו מזהה.
מקבילות ל-MMN
מלבד ה-MMN המסורתי המופיע ברישום אלקטרואנצפלוגרפי, נמצאו דפוסים מקבילים גם בשיטות רישום אחרות כמו דימות תהודה מגנטית תפקודי (fMRI), מגנטואנצפלוגרפיה (MEG), דימות אופטי (Optical Imaging-OI) טומוגרפיית פליטת פוזיטרונים (PET) ורישומים תוך-גולגולתיים כמו ECoG. כמו כן, נמצא בחושים אחרים נמצאו תופעות מקבילות: בחוש המישוש, בחוש הריח ובחוש הראיה.
היסטוריה
ה-MMN התגלה בשנת 1978 על ידי החוקר ריסטו נוטאנן (Risto Näätänen) במכון לחקר התפיסה של הארגון ההולנדי למחקר מדעי יישומי (TNO) בהולנד.
חצאית האבל
חצאית האבל (hobble) היא חצאית באורך מידי שהמאפיין הבולט שלה הוא היצרות מתחת לברכיים. החצאית הייתה באופנה בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. פירוש השם האבל הגיע מהביטוי לרסן סוסים.
חצאיות דומות הופיעו לראשונה בספרות ב-1880 אך המושג חצאית האבל הופיע רק ב-1910–1913, אז התפתחות סגנון החצאיות הפכה אותן לצרות יותר ויותר, מתוך מטרה להבליט את מבנה האגן והחמוקיים של האישה. מעצב האופנה הפריזאי פול פוארה נחשב כמעצב חצאית האבל.
מאחר שהחצאית צרה מתחת לגובה הברכיים היא מנעה מהאישה לפסוע בצעדים גדולים ולכן בתחילת המאה נקרעה פעמים רבות כאשר האישה לא הקפידה על צעדים קטנים מספיק. כדי לפתור בעיה זו נהגו נשים לפעמים לקשור את רגליהן ברצועת עור שתמנע מהן לפסוע פסיעה גדולה מדי. עיצוב שהופיע מאוחר יותר פתר את הבעיה על ידי יצירת שסע המאפשר גמישות תנועה טובה יותר ופחות לחץ על הבד. חצאיות צרות וארוכות הופיעו במגוון צורות לאורך המאה והיו נהוגות בעיקר כלבוש ערב מכובד או אירועים יוקרתיים כדוגמת האוסקר.
ההיסטוריה המודרנית
חצאיות האבל הופיעו שוב במהלך המאה ה-20 בצורות שונות, במיוחד בתחום שמלות ערב. החצאיות גם היוו השראה לחצאיות קשירה באופנת פטיש, והיו לעיתים קרובות עשויות מעור, PVC, או לטקס. חצאיות האבל עדיין קיימות היום בסגנון אופנה גותית ובקהילות BDSM.
מגמת אופנה עכשווית הדומה לחצאית האבל היא "שמלת בת הים" המכונה כך בגלל הדמיון לזנב של דג.
טורון פאלוסאורה
טורון פאלוסאורה (בפינית: Turun Palloseura ובקיצור TPS) הוא מועדון כדורגל פיני, המשחק בעיר טורקו שבפינלנד. המועדון משחק בליגה הפינית השנייה.
היסטוריה
הקבוצה נוסדה ב-1922 ועד שנת 1929 לא הייתה ליגה בפינלנד והתקיימו משחקי גביע. הקבוצה זכתה באליפות הראשונה שלה בשנת 1928 במסגרת משחקי גביע. בשנת 1930 הוקמה ליגת העל הפינית והקבוצה שיחקה בליגה הראשונה משנת 1930 ועד שנת 1934. בשנת 1934 ירדה מהליגה הראשונה לליגה השנייה ואחרי עונה אחת בליגה השנייה, חזרה לליגה הראשונה.
1909 ברוסיה
1909 ברוסיה הייתה השנה ה-296 מתחילת שליטת שושלת רומנוב במדינה.
טורון פאלוסאורה
היסטוריה
הקבוצה שיחקה בליגה הראשונה משנת 1936 ועד לשנת 1952. בתקופה זו זכתה ב 3 אליפויות. בשנת 1952 ירדה לליגה השנייה. בשנת 1955 הגיעה לרבע גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת פאלו לירוט. בשנת 1956 עלתה לליגה הראשונה ושיחקה בליגה הראשונה עד שנת 1963. בשנת 1963 הגיעה לחצי גמר הגביע והפסידה לקבוצת לאהדן רייפס. הקבוצה שיחקה בליגה השנייה משנת 1964 עד שנת 1966. בשנת 1964 הגיעה לרבע גמר הגביע והפסידה לקבוצת לאהדן רייפס. בשנת 1965 הגיעה בפעם הראשונה לגמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת אבו IFK.
הקבוצה שיחקה בליגה הראשונה משנת 1966 ועד שנת 2000. בתקופה זו זכתה ב 4 אליפויות. בשנת 1976 הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת הלסינגין פאלוסאורה. בשנת 1979 הגיעה בפעם השנייה לגמר הגביע והפסידה לקבוצת פ.צ. איבס. בשנים 1980, 1981 הגיעה לרבע גמר הגביע והפסידה לקבוצות KTP וה.י.ק. הלסינקי בהתאמה. בשנת 1991 זכתה בגביע הפיני בפעם הראשונה ובשנת 1994 זכתה בגביע הפיני בפעם השנייה. בשנים 1996, 1997 הגיעה לגמר הגביע והפסידה לקבוצות ה.י.ק. הלסינקי ופ.צ. האקה בהתאמה. בשנים 1998, 1999 הגיעה לשמינית גמר ולרבע גמר הגביע והפסידה לקבוצת ה.י.ק. הלסינקי. בשנת 2000 הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת ריפס ריהימאקי. בעונה זו ירדה לליגה השנייה. בשנת 2001 הגיעה לרבע גמר הגביע והפסידה לקבוצת פ.צ. האקה. אחרי 2 עונות חזרה לליגה הראשונה.
הקבוצה שיחקה ברציפות בליגת העל הפינית משנת 2003 ועד שנת 2014. בשנת 2005 הגיעה לגמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת פ.צ. האקה. בשנת 2006 הגיעה לחצי גמר הגביע והפסידה לקבוצת קוקולן פאלו וייקוט. בשנת 2008 הגיעה לשמינית גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת פ.צ. האקה ולגמר גביע הליגה הפינית והפסידה לקבוצת אינטר טורקו. בשנת 2009 הגיעה לשמינית גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת פ.צ. הונקה ולחצי גמר גביע הליגה הפינית והפסידה לקבוצת טמפרה יונייטד. בשנת 2010 זכתה בגביע הפיני בפעם השלישית. בשנת 2011 הגיעה לשמינית גמר הגביע והפסידה לקבוצת פ.צ. לאהטי. בשנת 2012 הגיעה לשמינית גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת קופס וזכתה בפעם היחידה בגביע הליגה הפינית. בשנת 2013 הגיעה לשמינית גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת מרייהאמן ולחצי גמר גביע הליגה הפינית והפסידה לקבוצת יובסקילה. בשנת 2014 הגיעה לשמינית גמר הגביע הפיני והפסידה לקבוצת יובסקילה. בסוף העונה ירדה לליגה השנייה. בשנת 2018 הקבוצה חזרה לליגה העליונה, אך בשנת 2020 חזרה לליגה השנייה.
רבקה בורשטיין-ארבר
רבקה בּוּרשטיין-אַרבֶּר (1894 – 13 באפריל 1993) הייתה פסנתרנית ומורה לפסנתר ישראלית, מראשוני הפסנתרנים והמורים למוזיקה בארץ.
ביוגרפיה
רבקה בורשטיין נולדה בשנת 1894 באודסה, עיר הנמל שבדרום-מערב רוסיה, למשפחת מוזיקאים יהודים. אמה, ג'ניה (שיינדל) בורשטיין (1869–1967), הייתה מורה לפסנתר; אביה, יעקב בורשטיין, היה נגן בסון, שזכה לעבוד במחיצתם של צ'ייקובסקי ורימסקי-קורסקוב; שתי אחיותיה ואחיה היו מוזיקאים אף הם (אחיה היה צ'לן). (הוריה עלו לארץ ישראל כמה שנים אחריה, בראשית שנות ה-30; אחיה נהרג בלנינגרד.)
בשנת 1909, כשהייתה בת 14, סיימה בהצטיינות את לימודיה בקונסרבטוריון בעירהּ אודסה, ומיד נסעה ללמוד בלייפציג שבגרמניה עם מלגה מאת אחות הקיסר וילהלם השני, שם למדה בקונסרבטוריון אצל הפסנתרן קארל וֶנדלינג. בעודה תלמידה בת 16.5 זכתה בפרסים והופיעה כסולנית עם תזמורת הגֶוַונְדְהאוס שבניצוחו של ארתור ניקיש. היא סיימה את לימודיה בזכייה בפרס שופן. לאחר מכן המשיכה את לימודיה בברלין אצל ארתור שנאבל ואז'ן ד'אלבר. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נמצאה בגרמניה, ותוך מאמצים שבה לרוסיה, לבירה פֶּטרוגרד (סנקט פטרבורג), שם המשיכה ללמוד תוך כדי המלחמה והמהפכה בקונסרבטוריון אצל פליקס בלומנפלד ואלכסנדר גלאזונוב, וסיימה בזכייה בפרס רובינשטיין (זכתה בפסנתר כנף).
לאחר המלחמה וסיום הכשרתה החלה בקריירה מצליחה של פסנתרנית קונצרטים, הופיעה באירופה ברסיטלים, עם תזמורות ובקונצרטים למוזיקה קאמרית וקנתה לעצמה שם אפילו בגרמניה. לציונות נחשפה בקונצרט שערך מרדכי גולינקין בפטרוגרד באפריל 1918 במסגרת "שבוע ארץ ישראל" שארגנה ההסתדרות הציונית שבשיאו שר פיודור שאליאפין את "התקווה" בעברית. לאחר מכן החלה לנגן בקונצרטים של מוזיקה יהודית עם המלחין יוסף אחרון, ולבסוף החליטה לוותר על קונצרטים בווינה וברומניה ולנסוע לארץ ישראל. בשנת 1922 הגיעה לארץ לראשונה כתיירת, והחליטה לעלות ולהשתקע בה. לאחר ששבה לאירופה והשלימה את התחייבויותיה המקצועיות, עלתה לארץ במחצית הראשונה של שנת 1924 והתיישבה בתל אביב הקטנה.
עם הגיעה החלה להופיע ובהמשך ללמד נגינה בפסנתר. בארץ נישאה לאפרים ארבר (1887–1951), יליד אלכסנדרובסק שעלה ארצה ב-1907, בנם של התעשיין דוד דב ארבר ולאה בת אברהם זלמן איכילוב. השניים היו הורים לשתי בנות. באמצע שנות ה-20 הייתה למורה ראשית לפסנתר בבית הספר למוזיקה 'שולמית'. לאחר שלוש שנים בתל אביב פתחה סטודיו, שבו עבדה 25 שנה, עד שהצטרפה לסגל האקדמיה הישראלית למוזיקה. במשך עשרות השנים שלימדה העמידה תלמידים רבים, בהם מוזיקאים נודעים, פסנתרנים ומורים למוזיקה כמו מרדכי סתר, אליהו רודיאקוב, אילנה ורד, הדסה שרמן, ישראלה מרגלית ורות הילמן.
רבקה בורשטיין-ארבר הופיעה עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית תחת שרביטיהם של מיכאל טאובה, גאורג זינגר, הוגו ריגנולד ווולטר זוסקינד. הופעתה האחרונה עם הפילהרמונית נערכה ב-1953 (ובה ביצעה את הקונצ'רטו לפסנתר של גריג). כמו כן, לאורך עשרות שנים הופיעה ברסיטלים, ניגנה רסיטלים ב"קול ישראל" והרבתה לנגן עם תזמורת קול ישראל.
לאחר הופעתה הראשונה בארץ, כתב המלחין יעקב ויינברג כי מה שמעניין בייחוד באישיותה הנגינתית של בורשטיין-ארבר הוא "ביטחונה בכוחותיה בקשר לרגש הקצב, זאת אומרת כוח הרצון ויחד עם זה רגש הקצב, שאלה הם סימנים של אנשים מחוננים בכישרון אמיתי. בכל זאת, המנגנת אינה מבליטה את סגולותיה הטכניות המפותחת ואינה שמה אותן למטרה בפני עצמה, שזה דבר תדיר אצל הפסנתרנים בזמננו. אם חסרה לפעמים לגב' בורשטין התקיפות הדרמטית והאמיצה של הגבר, הנה מחוננת בליריות עמוקה המקננת בלב האישה". ב-1933 קבע מבקר המוזיקה מנשה רבינא (רבינוביץ) כי היא מגלה "טכניקה משוכללת, הבנת היצירה ובניינה, ריכוז ושליטה בכלי על כל אפשרויותיו... הייתה אפילו עדינות בנגינה והטון היה ערב ורך. [היא] הוכיחה שוב שהיא שולטת בפסנתר במידה גבוהה מאוד ושיש לה הרשות להיחשב בין טובי הפסנתרנים בארץ". בביקורת בעקבות קונצרט שערכה ב-1945 עם התזמורת הארצישראלית (לימים הפילהרמונית), תיארה המבקרת אוליה זילברמן את נגינתה כבטוחה ווירטואוזית.
בשנת תשמ"ה-1985 הוענק לה תואר יקירת העיר תל אביב-יפו.
משפחתה
בורשטיין-ארבר הייתה אם לשתיים. בתה מיה אוריון אף היא פסנתרנית ומורה לפסנתר (בעבר הורתה, כאמהּ לפניה, באקדמיה למוזיקה שבאוניברסיטת תל אביב). נישאה לעו"ד ד"ר גרשון אוריון (וינדיצקי), משפטן, שכיהן כפרקליט הראשי של חיל הים, כנשיא בתי המשפט הצבאיים ביהודה ושומרון וכפרקליט פיקוד הדרום ולאחר שחרורו שימש כעורך דין ומרצה למשפטים. בתה דליה עם-שלם (אמסלם) (1928–2005), שהחלה גם היא את דרכה כפסנתרנית אך זנחה את התחום בצעירותה, נישאה לשמשון עם-שלם, שבמשך שנים כיהן כיו"ר ועדת האִגרוף בהתאחדות לספורט, שימש כמאמנהּ של נבחרת ישראל באִגרוף והיה הרוח החיה של ענף האִגרוף בישראל. השניים ייסדו וניהלו את רשת מועדוני האִגרוף לנוער "כפפות הזהב".
Leave It Beautiful
Leave It Beautiful (בעברית: עזוב את זה יפה) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת הנורווגית אסטריד אס. האלבום יצא לאור ב-16 באוקטובר 2020, על ידי חברות התקליטים יוניברסל ווירג'ין EMI. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים.
Summer of '42 (אלבום של טוני בנט)
Summer of '42 (בעברית: הקיץ של 42') הוא אלבום האולפן ה-31 של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה לאור בפברואר 1972 חברת התקליטים קולומביה רקורדס. האלבום הגיע למקום ה-182 בבילבורד 200.
יחזקאל פנט (מראה יחזקאל)
ביוגרפיה
נולד בעיירה ביליץ בשלזיה לרב יוסף ולבריינדיל בשנת תקמ"ג (1783). למד בלייפניק אצל הרב ברוך פרנקל-תאומים (ה"ברוך טעם"), בפראג אצל הרב יהודה לייב פישלס, הרב שמואל לאנדא והרב אלעזר פלקלס, ובקלויז של לינסק אצל הרב מנחם מנדל רבין, רבה של לינסק ואביו של ר' נפתלי מרופשיץ.
את דרכי החסידות למד אצל החוזה מלובלין, המגיד מקוז'ניץ ואצל ר' מנחם מנדל מרימנוב, רבו המובהק.
ברבנות
בתקס"ז נתמנה לרבה של אוסטריק בגליציה, בתקע"ג מונה לרבה של טרצאל בהונגריה, ובתקפ"ג החל בתפקידו הידוע ביותר כרבה של קרלסבורג וטרנסילבניה. העיר הייתה בירת טרנסילבניה לפני קלוז'.
בהיותו רבה של טרנסילבניה פעל לטובת עגונות רבות: בתקופתו טרנסילבניה שימשה כמקלט בעבור אנשים רבים מדינות אחרות שעגנו את נשיהם מסיבות שונות ועקבותיהם נעלמו. הרב פנט שלח הוראה לכל הקהילות היהודיות בטרנסילבניה שיודיעו לו על כל איש זר שמגיע לקהילה יהודית, ורשם אותם בפנקסו. הוא סבב בין הקהילות שבהן היו אנשים כאלו וחקר ואותם על שמותם ומולדתם ומה מעשיהם באזור זה, וכן שלח לרבני הקהילות שמהן באו להודיע היכן נמצאים בני קהילותיהם. כך הצליח להתיר כמאתיים עגונות.
נודע במאמר שכתב בו הוא מסביר את גדולת האדמו"רים החסידיים והודף את טענות המתנגדים אודות ביטול תורה כביכול של האדמו"רים. במאמר הוא מסביר כי לרבותיו יש גאונות ובקיאות נפלאה ואף התמדה מיוחדת בתורה. רבי חיים מצאנז מייסד שושלת חסידות צאנז, היה נוהג ללמוד את המאמר, בו מבוארים יסודות תנועת החסידות, יחד עם חסידיו.
חיבוריו
בנוסף נותרו בכתב יד חידושי הלכה ואגדה על הש"ס, חיבור גדול על ארבעה חלקי השו"ע ועוד.כן ערך את "מנחם ציון" - דרשות ר' מנחם מנדל מרימנוב, רבו הגדול בחסידות.
משפחתו
בתקס"ב נשא לאישה את מרת חיה-רחל, בתו של הרב משה הניג מלינסק. נולדו להם ארבעה בנים ו-4 בנות:
אצטדיון אייר אלבניה
אצטדיון אייר אלבניה (באלבנית: Stadiumi Air Albania), הידוע גם בשם ארנה קומבטארה (באלבנית: Arena Kombëtare; נהגה [aɾɛna komˈbətaɾɛ]), הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בטירנה, בירת אלבניה אשר נבנה על חורבותיו של אצטדיון כמאל סטפא. לאצטדיון קיבולת של 22,500 מקומות ישיבה והוא האצטדיון הגדול ביותר באלבניה.
האצטדיון נמצא בבעלות התאחדות הכדורגל האלבנית (FSHF) וממשלת אלבניה באמצעות חברת שוקריה ספורטיב קוק אה זי שה (Shoqëria Sportive Kuq e Zi Sh.A), חברת בת שהוקמה לצורך בנייה, ניהול ותחזוקה של המבנה.
מיקום
האצטדיון ממוקם במרכז העיר טירנה. בכיכר איטליה שנמצאת לצד אחת משתי הכיכרות המרכזיות של העיר, כיכר ננה תרזה, הקרויה על שם האם תרזה ילידת אלבניה. האזור כולו, כולל אצטדיון כמאל סטפא הישן, תוכנן ונבנה בתקופת ממלכת אלבניה ומאוחר יותר בתקופת הכיבוש האיטלקי על ידי האדריכלים ומתכנני הערים, גררדו בוסיו, ארמנדו ברסיני ופלורסטנו די פאוסטו. האצטדיון מוקף במבני ציבור נוספים כמו אוניברסיטת טירנה, ארמון הקונגרס, המוזיאון הארכאולוגי, האוניברסיטה לאמנויות, הארמון הנשיאותי ועוד.
תכנון ראשוני
במשך יותר מ-60 שנה מאז בנייתו, שימש אצטדיון כמאל סטפא כאצטדיון הראשי של אלבניה, והיווה ביתה של נבחרת אלבניה, וכן אכסניה למספר תחרויות ספורט ואירועים אחרים. בעקבות הידרדרות במצבו של האצטדיון כתוצאה מהתיישנות, בעשור הראשון של המאה ה-21 החלו התאחדות הכדורגל האלבנית (FSHF) וממשלת אלבניה לדון באפשרות לשפץ את המתקן, או לבנות אצטדיון חדש באותו מקום.
ב-19 באוקטובר 2010, לאחר פגישה עם מישל פלאטיני נשיא אופ"א, הכריז ראש ממשלת אלבניה, סאלי ברישה, כי הממשלה שוקלת ברצינות בניית אצטדיון חדש. זמן קצר לאחר מכן, בישיבת הקבינט של אלבניה ב-2 בפברואר 2011, התקבלה החלטה שלכבוד יום השנה ה-100 לעצמאות אלבניה, שיחול בשנת 2012, ייבנה אצטדיון לאומי חדש בטירנה. בתכנון הראשוני דובר על בנייתו של אצטדיון בעל 33,000 מקומות ישיבה עם חזית חיצונית המייצגת את גבולות מדינת אלבניה ואת צבעי הדגל שלה. המימון היה אמור להגיע כולו מקופת המדינה, מה שהפיל לבסוף את התוכנית מפני שהמדינה לא יכלה לשאת בהוצאות.
בללייקה (שיר)
בללייקה הוא שיר שחיבר המשורר והפזמונאי יורם טהרלב והלחין קובי אשרת. השיר התפרסם בביצועה של הזמרת אילנית. השיר הופיע במצעד השבועי של רשת ג' במשך 12 שבועות ובשיאו הגיע למקום השלישי במצעד השבועי, ולמקום השביעי במצעד השנתי של תחנה זו ולמקום העשירי במצעד השנתי של גלי צה"ל (לשנת ה'תשמ"ה).
השיר עוסק ביהדות ברית המועצות (שכונתה גם "יהדות הדממה"), וסגנון השיר נע בין מוזיקה ישראלית למוזיקה עממית רוסית.
אצטדיון אייר אלבניה
תכנון ראשוני
ב-2015 נעשו מאמצים נוספים, אך הפעם נוסו צורות מימון חדשות מבלי להכביד על תקציב המדינה. החברה האיטלקית סרניסימה קונסטרוציוני (Serenissima Costruzioni) בשיתוף עם מניקה אריכטיקטים (MANICA Architecture) ו-CMR פרוגטו (Progetto CMR) כמעצבת, הציגה את הפרויקט שלה לאצטדיון. בתכנון שהוצג הוצעה העברת הבעלות על כל שטחי הספורט והמסחר לטובת החברה וכן הקמת מגדל בצד אחד של האצטדיון שיהיה גם בבעלות החברה. ניסיון זה נכשל גם הוא במהלך המשא ומתן בין הממשלה למשקיע, מכיוון שהחברה ביקשה מהממשלה להעמיד ערבויות בנקאיות להלוואות שתקבל החברה במהלך הבנייה.
מאמץ אחרון ומכרז
ניסיון אחרון נעשה בחודש שלאחר מכן על ידי פתיחה מחדש של קול קורא לבניית האצטדיון כאשר חברה בשם אלבסטאר ש.פ.ק (AlbStar Sh.pk) הציגה הצעה קונקרטית. בהשוואה לפרויקטים קודמים, אלבסטאר הציגה פרויקט עם קיבולת מופחתת של 22,500 מקומות ישיבה. הפרויקט תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי מרקו קסאמונטי והציע אצטדיון מלבני בעל חזיתות הקשורות בקו מעוקל. צורה שהייתה קשורה לסמליות של מפת אלבניה בעלת צורה מלבנית דומה מצפון לדרום עם כמה חתכים מעוקלים בקצוות המדינה. החזית החיצונית שהוצגה בתוכניות הייתה מכוסה בלוחות מתכת שחורים ואדומים משולבים כצבעי הדגל האלבני.
בללייקה (שיר)
רקע
השיר הופיע באותה השנה באלבום האוסף "עכשיו כולם ביחד" של אילנית. השיר נכלל גם במספר אלבומי אוסף: "כל העולם במה, אמני ישראל שרים" של הד ארצי משנת 1988, האלבום "בוא נתחיל מבראשית" של אילנית משנת 2000 בהוצאת הליקון ובחלקו הראשון של אלבום האוסף "אילנית: שירים ליום חולין - 45 שנות זמר" שיצא בשנת 2013.
תוכן השיר
את שם השיר "בללייקה" קבע צח עוד לפני כתיבת המילים על שם כלי הנגינה. מילות השיר עוסקות ביהדות ברית המועצות שבאותה התקופה לא יכלו לעלות לישראל בשל מסך הברזל.
בשיר משולבים פסוקים מפרק קל"ז בתהילים העוסק בגלות בבל ובהם הציטוטים ו.
השיר כתוב בסול מינור במנעד גדול הנע מתחת לדו ראשון ועולה לרה שני. הצלילים הנמוכים בבתים עולים לצלילים גבוהים בפזמון. המשקל הוא ארבעה רבעים בפזמון נעשה שימוש בסינקופה. פתיחת השיר והבתים היא במפעם איטי וקצב השיר עולה עד לסיומו. בתחילת כל פזמון ישנו צליל מתמשך "ב-ל-ל-ייקה".
אצטדיון אייר אלבניה
הריסה ובנייה
ב-21 באפריל 2016, הפרויקט הוצג רשמית על ידי נשיא ההתאחדות האלבנית ארמנד דוקה, וראש הממשלה אדי רמה. בשלב התכנון ובמהלך הצגתו, הפרויקט קיבל את השם "ארנה קומבטארה", (האצטדיון הלאומי) שהפך לשם הנפוץ והיה בשימוש נרחב לאורך כל בנייתו. העלות המוקדמת של הבנייה נאמדה בתחילה ב־50 מיליון אירו, אך לאחר מכן הוגדלה ל-60 מיליון, ולפי הערכות של פקידי ההתאחדות, העלות הסופית חצתה את ה-75 מיליון אירו.
החוזה שנחתם קבע כי ברוב עלות הבנייה תשא חברת אלבסטאר עצמה (כ־40 מיליון אירו), וההפרש של 10 מיליון אירו יכוסה על ידי תוכנית הסיוע HatTrick של אופ"א. כמו כן, אם יהיו עלויות נוספות מעבר ל-50 מיליון אירו שקשורים בבנייה עצמה החברה תישא בהן. בתמורה תתוגמל אלבסטאר בבעלות על כל החלקים של האצטדיון שאינם ספורטיביים ועל המגדל שייבנה במקביל בפינה אחת של המבנה, וכן תקבל החברה פטור מתשלומי מע"מ על כל עבודה שנעשתה הקשורה לפרויקט.
מצד שני, בכל עלות הקשורה במרחבים הספורטיבים תשא ההתאחדות לכדורגל בשיתוף הממשלה. כמו כן ההתאחדות תשלם עבור עיצוב הפנים של חללי הספורט כגון חדרי ההלבשה, חדרי ישיבות וכו'. כמו גם על הדשא הטבעי למגרש, המושבים, התאורה, וכן מסך גדול שיותקן על גג היציע המרכזי.
בתחילה נאמר כי לפחות שטחי הספורט של האצטדיון יושלמו תוך שנתיים מתחילת הבנייה, אך לאחר תחילת העבודות היו בעיות במערכת הביוב של העיר שעברה ממש מתחת לאצטדיון הישן, מה שגרם לעיכוב העבודות עד למציאת פתרון בשיתוף עם העירייה. בהמשך היו מספר דחיות נוספות שגרמו לכך שהבנייה הסתיימה רק בנובמבר 2019.
פתיחה
התאחדות הכדורגל האלבנית הודיעה בתחילה כי ככל הנראה האצטדיון ייחנך ב-11 ביוני 2019, בתנאי שיקבל את אישורה של אופ"א. עם זאת, החנוכה נדחתה עקב העיכוב בעבודות. לבסוף הוכרז שמשחק המבחן הראשון ייערך ב-3 בנובמבר 2019, אך הוא נדחה בשבוע עקב גשמים עזים. ורק ב-10 בנובמבר נערך משחק המבחן הראשון באצטדיון בין קבוצות הנשים ק.פ.פ. וולאזניה שחודר ופ.ק. אפולוניה פייר, בו ניצחה וולאזניה בתוצאה 2–0, כשאת השער הראשון אי פעם באצטדיון הבקיעה ארביונה ביירקטארי.
האצטדיון הלאומי, שקיבל את השם הרשמי החדש שלו אצטדיון אייר אלבניה, נחנך רשמית בטקס ב-17 בנובמבר 2019, 1,274 ימים לאחר המשחק האחרון באצטדיון הישן. המשחק הראשון, היה משחק במסגרת מוקדמות יורו 2020 שנערך בין נבחרות אלבניה וצרפת, בו הפסידה הנבחרת המארחת 0–2. קהל של יותר מ־21,000 צופים נכח במגרש. לטקס הוזמנו אנשי ציבור רבים מתחום הספורט, הפוליטיקה והאמנות, כשביניהם נשיא אופ"א אלכסנדר צ'פרין וראש ממשלת אלבניה אדי רמה.
שם
מאז 1946, עת הושלמה בניית האצטדיון לראשונה, הוא נקרא אצטדיון כמאל סטפא על שמו של כמאל סטפא, גיבור מלחמת העולם השנייה ומייסד המפלגה הקומוניסטית האלבנית, שהייתה בשלטון לאחר המלחמה. האצטדיון הישן החזיק בשם זה עד 9 ביוני 2016, היום שבו החלה הריסתו רשמית.
במהלך טקס שנערך להצגת הפרויקט הזוכה וחתימת ההסכם לבניית האצטדיון החדש, התייחס ראש ממשלת אלבניה, אדי ראמה, לאצטדיון החדש בשם האצטדיון הלאומי (Arena Kombëtare). וכינוי זה דבק באצטדיון לאורך כל תהליך עבודות הבנייה. עם זאת, מחלוקת גדולה התעוררה במהלך הבנייה האם האצטדיון צריך לשמור על שמו הישן "כמאל סטפא", החדש "ארנה קומבטארה" או שיש לקרוא לו על שמו של שחקן כדורגל אלבני בולט שיכבד אותו, כמו גם את ההיסטוריה של הכדורגל באלבניה. הדמות המדוברת ביותר הייתה זו של פאנאיוט פאנו, חלוצה לשעבר של פרטיזני ונבחרת אלבניה שנחשב לאחד מהכדורגלנים האלבנים הגדולים בכל הזמנים. אולם לקראת סיום העבודות, ההתאחדות רמזה כי האצטדיון ייקרא על שם חברה פרטית מטעמי חסות. לטענת ההתאחדות, אצטדיון כזה ידרוש מימון שוטף עקב תחזוקה והדבר מחייב ניצול הזדמנויות חסות כלשהן. מה שהוביל לפתיחת מכרז לשם האצטדיון החדש ב-8 באוגוסט 2019, חודשים ספורים לפני טקס חנוכת האצטדיון. כמה חברות מקומיות וזרות התעניינו במכרז, כולל חברות נפט, תקשורת, ביטוח וחברות תעופה. ב-15 בנובמבר 2019, חברת קוק אה זי שה פרסמה הודעה לעיתונות שבה הודיעה ששתי חברות, אייר אלבניה ובולב אויל (Bolv Oil) הן המועמדות הסופיות שעלו לשלב האחרון במכרז, כשאייר אלבניה הוכרזה כזוכה עם ההצעה הטובה ביותר.
כאשר העסקה שנחתמה קבעה כי בחמש השנים החל ממועד החתימה, שם האצטדיון החדש יהיה "אצטדיון אייר אלבניה". כמו כן הוחלט שלכל יציע יהיה שם משלו.
משימת רקיע
משימת רקיע הייתה משימת שיגורו של האסטרונאוט הישראלי איתן סטיבה, כחבר צוות Axiom Mission 1 לתחנת החלל הבינלאומית. משימת רקיע הובלה על ידי קרן רמון ובשיתוף סוכנות החלל הישראלית במשרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה. במסגרת המשימה השלים סטיבה עשרות ניסויים מדעיים והדגמות טכנולוגיות, העביר תכנים חינוכיים, יצר והציג אמנות ישראלית בתחנת החלל.
שם המשימה 'רקיע' נבחר בהצבעה שנערכה על ידי משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה הישראלי מתוך שלושה שמות אשר הגיעו לקו הגמר: רקיע, אלומה וקדמה.
סטיבה המריא לחלל כחבר צוות Ax-1, אשר שהה בתחנת החלל הבינלאומית במשך 200 שעות והיה צוות האסטרונאוטים הפרטיים הראשון. אנשי הצוות היו המפקד, האסטרונאוט האמריקני-ספרדי וסגן נשיא אקסיום ספייס, מייקל לופז-אלגריה, איתן סטיבה, לארי קונור ומארק פאטי. ב-22 בדצמבר 2021, סוכנות החלל נאס"א הודיעה כי ארבעת אנשי הצוות עברו את כל ההערכות הרפואיות הנדרשות וכי הוועדה הרב-לאומית שמאשרת את המשימות לתחנת החלל העניקה את האישור הנדרש לטיסה . המשימה יצאה לדרך ב-8 באפריל 2022.
משימה מדעית, חינוכית ואמנותית
במסגרת החלק המדעי של המשימה, ביצע סטיבה מספר ניסויים שנבחרו על ידי ועדה מדעית טכנולוגית בראשות ענבל קרייס, מנהלת התוכנית המדעית של משימת 'רקיע' ומנהלת החדשנות בחטיבת מערכות טילים וחלל בתעשייה האווירית. בין הניסויים שהוכרז שיבוצעו במסגרת המשימה:
בין הפרויקטים החינוכיים שבוצעו במסגרת המשימה :
משימת רקיע כללה גם פרויקט בתחום האמנות, בשיתוף המרכז הישראלי לאמנות דיגיטלית בחולון, ובתמיכה של מועצת הפיס לתרבות. אוצר ומנהל פרויקט האמנות של המשימה, אודי אדלמן, פנה לעשרות אמנים בולטים וליווה אותם בעת שיצרו יצירות ייחודיות עבור משימת 'רקיע' אשר ניצלו את התנאים הפיזיקליים הייחודיים של תחנת החלל הבינלאומית. מטרת פרויקט האמנות היא ליצור צורות, פעולות ומחשבות פורצות דרך העוסקות במהות האנושית, בזמן ובחלל. כ-11 יצירות אמנות נווצרו ויוצגו בתחנת החלל הבינלאומית, חלקן כלל את השתתפותו של איתן סטיבה. בין האמנים המשתתפים: ליאת סגל, יסמין מרוז, דנה יהלומי, אהד פישוף, האלה אבו פריח, רום אל קאדי, נסרה אזברגה, עולה אלקרינאוי, יוסרא אבו כף, עפרי כנעני, נמרוד אסטרחן, ינאי טויסטר, יעל פרנק, מעין צדקה, שחר פרדי כסלו, יזהר כהן ואסד עזי. בין הנושאים בהם עסקו העבודות שהוצגו בתנאי תת-כבידה: הממדים לא אנושיים – האסטרונומי, המולקולרי, הווירטואלי; הגוף האנושי בחלל; פסיכולוגיה של השהות בחלל; סאונד ותקשורת בתחנת החלל; וכן חיבורים למשימות המדעיות והחינוכיות והרחבתן.
תרומה למדע הישראלי
המשימה מנוהלת על ידי עמותה המאפשרת למדינת ישראל לתמוך בה באמצעות מימון יזמים ומדענים ששולחים למשימה ניסויים, לתמוך בפעילות החינוכית שלה ולהיות שותפה מלאה לוועדת ההיגוי. כך, מדינת ישראל שותפה למעשה בכל היבט במשימה ומסייעת בפן החינוכי, הכלכלי, המדעי והטכנולוגי.
With Love (אלבום של טוני בנט)
With Love (בעברית: עם אהבה) הוא אלבום האולפן ה-32 של זמר הג'אז האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה לאור בשנת 1972 חברת התקליטים קולומביה רקורדס. האלבום הגיע למקום ה-167 בבילבורד 200.
טטיאנה קוצ'מבובה
ביוגרפיה
קוצ'מבובה נולדה באוסטרבה.
באליפות אירופה באתלטיקה לנוער שנערכה בבידגושץ', פולין בשנת 1979 זכתה קוצ'מבובה במקום השמיני בריצת 400 מטר בתוצאה של 54.02 שניות.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במילאנו, איטליה במרץ 1982 זכתה קוצ'מבובה במקום הרביעי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.62 שניות, המנצחת הייתה בת ארצה קרטוכווילובהשקבעה שיא עולם חדש (49.59 שניות, שיא העולם הנוכחי).
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון בשנת 1982 זכתה קוצ'מבובה בשתי מדליות. מדליית ארד בריצת 400 מטר בתוצאה של 50.55 שניות, אחרי מריטה קוך ממזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (48.16 שניות) וקרטוכווילובה (48.85 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:22.17 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש (3:19.05 דקות) ולפני ברית המועצות (3:22.79 דקות).
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד היא זכתה בשתי מדליות כסף, בריצת 400 מטר בשיא אישי חדש של 48.59 שניות, שוב אחרי קרטוכווילובה שקבעה שיא עולם חדש (47.99 שניות) ולפני מריה פיניגינה מברית המועצות (49.19 שניות) ובריצת שליחות 4x400 מטר בתוצאה של 3:20.32 דקות, אחרי מזרח גרמניה (3:19.73 דקות) וברית המועצות (3:21.16 דקות).
בתחרות אתלטיקה באולם שנערכה בווינה, אוסטריה בתחילת פברואר 1984 קבעה קוצ'מבובה בריצת 400 מטר שיא אישי של 49.76 שניות.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה בגטבורג שוודיה אותה שנה זכתה קוצ'מבובה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.97 שניות.
עקב החרם שהטילו מדינות הגוש המזרחי (ברית ורשה) על אולימפיאדת לוס אנג'לס, נמנע מקוצ'מבובה להשתתף. 4 ימים לאחר המשחקים האולימפיים היא השתתפה בתחרות בפראג בריצת 400 מטר וקבעה את תוצאת השנה בעולם של 48.73 שניות, תוצאה שהייתה מקנה לה מדליית זהב.
באליפות אירופה באתלטיקה באולם שנערכה במדריד ספרד בשנת 1986 סיימה קוצ'מבובה במקום הרביעי בריצת 400 מטר.
באליפות אירופה אתלטיקה שנערכה בשטוטגרט מערב גרמניה אותה שנה סיימה קוצ'מבובה במקום השישי בריצת 400 מטר בתוצאה של 51.50 שניות, המנצחת הייתה קוך (48.22 שניות).
שיאיה האישיים
אצטדיון פתוח
אולם סגור
הערכת נזקי לחימה
הערכת נזקי לחימה או הערכת נזקי הפצצה (באנגלית: Bomb Damage Assessment, בקיצור: BDA) הוא מונח מהתחום הצבאי המתאר תהליך של אומדן נזק שנגרם למטרה לאחר תקיפה צבאית. לרוב לאחר תקיפה אווירית כמו הטלת פצצה או שיגור טיל אוויר-קרקע.
את המידע עבור הערכה ניתן להשיג באמצעים רבים כגון מצלמות המותקנות במערכות הנשק, מערכות צילום המותקנות במטוס התקיפה, מטוס ריגול, לוויינים וכוחות קרקעיים.
מטרות
תהליך הערכת נזק משמש לצורך מספר מטרות:
היסטוריה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, ועם התפתחות התעופה הצבאית, בוצעו מספר רב של תקיפות אוויריות לעבר מטרות צבאיות ואזרחיות. עם זאת היכולת של הטייס להסיק האם פגע במטרה או יתרה מכך השמיד אותה הייתה מוגבלת מאוד. בעיקר משום שמיד לאחר הפיצוץ העשן הסתיר את המטרה ומטוסי התקיפה נדרשו לחזור לבסיסן לצורך חזרה לסביבה בטוחה, מילוי דלק ותחמושת.
בתחילה לצורך כך פעלו כוחות קרקעיים בסמוך לאתר התקיפה. פעולה זו הייתה מסוכנת שכן היו עלולים להיפגע מהקרבה לאויב ומהתקיפה עצמה. בשל כך הוסבו מטוסי תקיפה למטוסי סיור ופעלו באופן רחב כבר במלחמת העולם השנייה.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 היו זמינים לארצות הברית לוויני ריגול ומטוסי ריגול שטסו בגובה רב כמו לוקהיד SR-71 ולוקהיד U-2 שתרמו להערכת נזק.
במהלך מלחמת וייטנאם נדרשו למשימת הערכה נזק כוחות מיוחדים אמריקאים שנכחו בקרקע.
ניתן להשיג מידע אודות הערכת נזק גם באמצעות איסוף מודיעין בכלל ובמודיעין גלוי בפרט. לדוגמה, לאחר המתקפה על פרל הארבור פרסמה סוכנות הידיעות United Press International (UPI) מידע אודות הנזק הרב שנגרם. במאמר פרסמה נתונים מספריים אודות ספינות קרב ותשתיות שנפגעו ששימשו את היפנים בתהליך הערכת הנזק.
בתחילת שנות ה-2000 החל צבא ארצות הברית לעשות שימוש במסגרת הערכת נזק בכלי טיס בלתי מאוישים כמו RQ-4 גלובל הוק.
שיתופי פעולה בין צבאות כולל לעיתים גם העברת מידע מודעיני המשמש להערכת נזקי לחימה.
השאלה
המונח BDA הושאל למגזר האזרחי בתחום הניהול והבקרה במשמעות של מעקב אחר ביצוע משימה ומדד להצלחה.
במסגרת מגפת הקורונה בישראל השב"כ עשה שימוש במונח BDA כמדד להצלחת השימוש באמצעים הטכנולוגים לאיתור חולים מאומתים.
הגן הבוטני הלאומי
הגן הבוטני הלאומי בהר הצופים, או בשמו הרשמי הגן הבוטני לצמחי ארץ ישראל ע"ש מונטגיו למפורט, הוא הגן הבוטני הראשון שהוקם בארץ ישראל ומתעד את כל צמחי הבר של ישראל ושל המזרח התיכון. שטחו הוא כ-25 דונם ומוצגים בו למעלה מ-1,000 מיני צמחים.
הגן ממוקם בחלקו הצפוני של קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים. ברחבי הגן מצויות מערות קבורה מתקופת בית שני. בחלקו המערבי של הגן נמצא אמפיתיאטרון קטן. כיום הגן מהווה גם שמורה אקולוגית וגם גן לאומי ונמצאים בו: המרכז להוראת הטבע ע"ש משפחת פרחיה, ספריית הגן הבוטני ע"ש שמואל צבי טודר שהיא הספרייה הגדולה בארץ לבוטניקה, ותחנה מטאורולוגית הדואגת להתאים את הצמחים בגן לתנאי מזג האוויר.
בצדו המערבי של הגן נמצא שביל על שם אביגדור המאירי החוצה את הגן, במרכז השביל לצד הכניסה הראשית נמצא לוח אבן ועליו חקוק שירו המפורסם: "מעל פסגת הר הצופים". בחלקו הדרומי של הגן מצויה רחבה גדולה עם כיסאות ישיבה וממולה מערכת של חמישה אולמות קבורה הקרויה "מערת ניקנור" על שם ניקנור עושה הדלתות.
תולדות הגן הבוטני הלאומי
הגן הבוטני הלאומי הוקם בשנת 1931 בצדה הצפוני של האוניברסיטה העברית בהר הצופים על ידי פרופ' אוטו ורבורג, שהיה המייסד של המחלקה לבוטניקה של האוניברסיטה ביחד עם הבוטניקאי אלכסנדר איג. הגן שהקימו שניהם היה הגן הבוטני הראשון בארץ ישראל וגם הראשון בכל המזרח התיכון. הגן היה גולת הכותרת של עבודתו המדעית והחינוכית של הבוטנאי אלכסנדר איג, שהמשיך ללמד באוניברסיטה עד יום מותו וגם נטע בו את העץ הראשון.
הוא ביסס את הגן על הצומח של ארץ ישראל לפי בתי גידול והקים עם תלמידיו ועמיתיו (מיכאל זהרי ונעמי פיינברון), דיונות זעירות, גדת נחל, חורש ים תיכוני זעיר וכדומה, בהם שתלו צמחים מקומיים. הוא ליקט צמחים לגן גם בסוריה, טורקיה, עיראק ולבנון, ממנה הביא שתילי 350 ארזים. בהמשך טיפלו בגן בוטנאים כטוביה קושניר וקלרה חן.
בשנת 1947 הועבר לגן גן החיות התנ"כי, אשר תוכנן להשתלב בגן הבוטני. רוב בעלי חיים שרדו את קרבות מלחמת העצמאות, אך רעבו בשל מחסור במזון המתאים לצרכיהם. ב-1950 הושג הסדר עם הירדנים ובעלי החיים שנותרו הורדו מההר בשיירות הדו-שבועיות.
לאחר בידוד של הר הצופים מישראל בשנת 1948 הוחלט ליצור "גן בוטני חדש" בקמפוס האוניברסיטה בגבעת רם במערב ירושלים. הגן הבוטני החדש נפתח בשנת 1954 זמן קצר לאחר הקמת הקמפוס בגבעת רם.
הגן הוזנח לאורך 19 השנים בהן היה הר הצופים מובלעת בשליטה ישראלית בתוך שטח ירדני. בגן נחפרו תעלות קשר והוטמנו בו מוקשים.
מצב הגן הלך והתדרדר, עד שבשנת 1980 הוחלט לשקמו. בשנת 1988 נחנך הגן מחדש ומאז הוא מהווה מרכז חינוכי ומדעי כמו גם פינת מרגוע בקמפוס.
מערת משפחת נזיר
בצידו המערבי של הגן הבוטני בכביש הכניסה אל קמפוס הר הצופים ישנה מערת קברים יהודית מתקופת בית שני המיוחסת אל משפחת נזיר.
מערת ניקנור והפנתיאון הלאומי של ישראל
מערת ניקנור היא מערת קבורה הנמצאת בגן הבוטני הלאומי שנמצא בחלקו הצפוני של קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים ובה נתגלתה גלוסקמה המתייחסת לניקנור עושה הדלתות.
חכם גמליאל
חכם גמליאל או משחקי נישואים, הוא סרט דרמה רומנטית ישראלי משנת 1973, בבימויו של יואל זילברג לפי תסריט של משה הדר.
הסרט נקרא באופן רשמי "משחקי נישואים (חכם גמליאל)", אך מוכר יותר בשם "חכם גמליאל".
את פסקול המוזיקה כתבה ועיבדה נורית הירש. נעימת הנושא של הסרט יצאה בתור השיר "דינה" בביצוע מירי אלוני למילים של תרצה אתר.
בתפקיד הראשי של "חכם גמליאל" משחק יוסי בנאי ולצידו אושיק לוי, אביבה גר, דב פרידמן, מירי אלוני ויוסי פולק.
תקציר העלילה
"חכם גמליאל" (יוסי בנאי) הוא מעין חכם עממי שמתפרנס ממתן תרופות עממיות, הוצאות של עין הרע וסיוע בשידוכים.
בנו ניסים (אושיק לוי) לא מאמין באמונותיו של אביו אך מכבד אותו. הוא עובד במחצבה כסגנו של מנהל המחצבה, עוזי (דב פרידמן).
בתו של גמליאל היא דינה (אביבה גר) רווקה שיסחוק המכוער (נחום שליט) מבקש מחכם גמליאל את ידה, אך נזרק מביתו פעם אחר פעם בעזרת שלום (יוסי פולק), עוזרו הבריון של חכם גמליאל.
עוזי מאורס לרותי (מירי אלוני) שכבר קיבלה טבעת נישואין מעוזי, ונתנה לו גם טבעת. השניים קבע תור לרישום ברבנות למועד נישואיהם.
ניסים מביא את עוזי לפגישה עם חכם גמליאל. עיניו של עוזי נפגשות בעיניה של דינה ומבט אהבה ניצת בעינייה. במהלך הפגישה גמליאל מזמין את עוזי לחתונה תימנית במושב.
עוזי נפגש שוב עם דינה בחתונה אליה הוזמן, ומכניס אותה למכוניתו שם הוא מראה לה את הטבעת שקיבל מדינה, ושם אותה על אצבעה. זה נצפה על ידי כמה אנשים שמדווחים לחכם גמליאל על הנעשה. חכם גמליאל אומר לעוזי הנדהם כי במעשיהו קידש את דינה, וכאשר יש שני עדים שראו, היא אשתו לכל דבר.
רותי מגיעה למחצבה ופוגשת את שניהם, ומבינה את המצב. היא שוכרת את עורך הדין יעקובסון (שמעון לב-ארי) המבקש מחכם גמליאל להתיר את נישואיהם של עוזי ודינה אך ללא הועיל. רק לאחר שרותי משקרת ואומרת לו שהיא בהיריון, הוא מתרצה ומתיר את הנישואים.
הם מתגרשים ברבנות, ודינה חוזרת מדוכאת לביתה. עוזי מחדש את קשריו עם רותי לקראת נישואיו, אך כל הזמן מהרהר בדינה.