cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כתובות נדר פיניקיות
עיצוב
המצבות עצמן היו לרוב אומנותיות ומסוגננות, ונחרטו עליהן עיטורים וסמלים דתיים שונים, חלקם עם זיקה לתוכן הכתובות. הסמלים הנפוצים הם סמל תנת, סמל סהר עם גלגל, יד או ידיים פרושות מעלה, וקדוקאוס. הסמל הראשון, ששמו המקובל הוא סמל תנת, מסמל לדעת רוב החוקרים את תנת; על מטבע יווני מאשקלון נטבע הסמל ולידו הכיתוב ΦΑΝΗΒΑΛΟΣ, כולמר "פני־בעל", כינויה של תנת בתבנית הקבועה של הכתובות. הסמל השני, הסהר עם הגלגל, הוא סמל בעל־חמן; הוא מופיע לא רק במצבות בהן בעל חמן נזכר יחד עם תנת, אלא גם במצבות המוקדשות לבעל חמן בלבד, ולא מופיע כלל על המצבות המוקדשות לתנת בלבד. בנוסף, הסמל מופיע על מצבות משמאל, שגם בהן נזכר בעל חמן (למשל מצבת כלמו). סמל הקדוקאוס מסמל אולי את שני האלים כחלק מפולחן משותף כלשהו, אך משמעותו המדויקת איננה בהירה. הביטוי "פני בעל" הנפוץ במצבות לתנת, בא לידי ביטוי במסכות פנים שנמצאו בקרתחדשת ועליהן סהר וגלגל, סמל בעל חמן, כלומר הן פניו של בעל – "פני בעל". חלק ממאפייני הפולחן האלה מגלים קשר הדוק לפולחן הכנעני בחצור, שבמקדש המצבות שהתגלה בה נמצאו מצבה ועליה סמל סהר וגלגל, ושתי ידיים פרושות מעלה לכיוון הסמל. בחצר בית המלאכה הקשור למקדש התגלתה מסיכת חמר ללא זקן או שפם, בדומה למצבות הפוּניות. במצבה מליליבאום, שהייתה מרכז שלטוני פיניקי בסיציליה, ועליה כתובת נדר , נראים בנוסף לסמלי תנת ובעל חמן, קדוקאוס, מקטר וכהן פורש את ידו, גם במה מוגבהת ועליה שורת מצבות, בדומה לאופן הצבת המצבות בחצור.
יוצאים מן הכלל
ברוב הכתובות לא מפורט הנדר, אך בחלק קטן מהכתובות נכתב מה נדר הנודר, למשל נציבים ומסיכות, מזבח נחושת ועגלת עץ. ישנן כתובות בהן נדרו אנשים על אנשים אחרים, למשל על בני הנודרים, או לתשלום נדרי אנשים אחרים , ובאחת הכתובות נודר הנדר כותב שנדרו נידר "על אבי וצבאו". כתובת CIS I 196 נידרה על ידי סבם של שני מציביה, שלפי תוכנה השיתו אותה לצוואתו.
חלק מהכתובות אינן נדר, אלא מתנה: בכתובת מסלכה מופיע "אש יתן" במקום "אש נדר" הנפוץ, אך בהמשך בא הנוסח "כי שמע קולי יברכני" המעיד על היענות האל לקול המאמין. בכתובות מקרתחדשת נמצא נוסח מקוצר לאחריו שם המקדיש בלבד, בכתובת מקירתא נכתב  אך גם קיים הנוסח  ואף. בכתובת אחת מקרתחדשת ההקדשה לאלים רגילה, אך במקום "אש נדר" מופיע פשוט. בכתובת אחרת מקרתחדשת הוקדש מזבח לשדרפא על ידי בונהו, כדי שישמע קולו: "לאדון לשדרפא, מזבח זה אשר בנה יקצאלם (שם פרטי) [...] ישמע ק[לי]", וכן מוזכרים שני השופטים שכיהנו בעת כתיבתה. בכתובת מקירתא מוזכרת "חמישים שנים למלכי" בלי לציין את שם המלך. בכתובת אשמן מארח מדרום־מזרח סרדיניה הקדיש הנודר לאשמון, אל הרפואה, מזבח נחושת כי שמע קולו וריפא אותו. גם בכתובת זאת מוזכרים שני השופטים שכיהנו בעת כתיבתה. בכתובת סטנדרטית מקרתחדשת מוזכרים שני השופטים שכיהנו בשנת כתיבתה וכן ירח הצבתה. בחלק ניכר מהכתובות מקירתא מודגש שנידר נדר, בנוסח "נדר אש נדר" (נֶדֶר אֲשֶׁר נָדַר). נוסחים אחרים שנמצאו הם:,  , ובכתובת פונית־חדשה מקירתא נמצא נוסח מיוחד, כנראה סוג מיוחד של נדר: "ביום נועם וברכה פצה (את פיו לבטא) נדר זה רמכעט (שם פרטי) לבעל, שמע את קולו וברכו". במספר כתובות נמצא רק "נדר" ולאחריו שם הנודר. נוסחת הנדר התקבעה כל כך שהפכה לגנרית, שבכתובת מאוחרת מקירתא נכתב "לאדון לבעל, נדר אשר נדר יכנשלם בן בדעשתרת הרב לבעל ולתנת הבעלים שלו, שמעו את קולו, כתבו (עליו) טובות, פעמיו (צעדיו) חוננו".
הנוסחה הנפוצה "כ שמע קל ברכ" על הטיותיה השונות מופיעה רק בחלק מהמצבות, וברבות מהן היא משתנה מאוד. היא קיימת בין השאר בצורת "כי שמע קול דבריו", "ביום נועם אשר ביום ברוך" , "שמע קולה ברך אותה" , ואף בנוסח מיוחד "ישמע/ישמעו אלים קולו".
בכמה כתובות נמצא גם נוסח אזהרה מפני גניבת המצבה, בהן הגנב מוזהר שתנת או בעל חמן, שלכבודם הוצבה המצבה, יענישוהו.
דוגמות
מצבה סטנדרטית מקרתחדשת, המזכירה את תנת ובעל חמון, ואת שושלת אבות הנודר:
כתובת פיניקית באותיות יווניות מקירתא:
כתובת המסתיימת ב"כי שמעו קולו ברכוהו", המוגדרת כמתנה ולא כנדר:
מוצא הכתובות
בקרתחדשת לבדה נמצאו יותר מ־3,000 כתובות נדר. מחוץ לקרתחדשת נמצאו כתובות אש נדר גם בהדרומטום, בקירתא, במלטה , בפאולי גריי (בדרום־מזרח סרדיניה) , בסלכה  ובקרליס , ומספר כתובות בפיניקיה עצמה, בעיר חמון (כתובות חמון). כתובות בנוסח דומה התגלו אף בצידון, בסביבות צור , באתונה , ברודוס, בגולגי , במצרים , בכתיון ובאידליון , וגם בקרתחדשת נמצאו נוסחים שאינם זהים לנוסח הנפוץ. מחוץ לקרתחדשת נפוצים יותר הנדרים לאלים אחרים מתנת ובעל חמון. היו שפרשו אף כתובת פרוטו־סינאית ככתובת נדר לתשופ. על פי מצבה שחרוטה עליה הנוסחה הכללית בלבד, ללא נודר, וכן מצבה בה הנוסחה הכללית מופיעה בפיניקית אך שם הנודרת ביוונית, ייתכן שהמצבות היו מיוצרות בסיטונאות לפי הנוסח הקבוע, ולאחר שהיה אדם קונה מצבה בעקבות נדר שנדר, היו מוסיפים בחריטה את שמו למצבה.
באוגרית נמצאו שתי מצבות המקדישות קרבנות לאל דגון. מבנה הכתובות שונה ממבנה כתובות הנדר הפיניקיות, אך תפקידן הפולחני דומה.
תרומתן של הכתובות למחקר
על אף שנוסח רוב הכתובות זהה כמעט לחלוטין, ניתן ללמוד מהן על חייהם, מנהגיהם, סדריהם החברתיים ולשונם של הפוּניים, הפיניקים שהתיישבו מעבר לים, ובייחוד בקרתחדשת וסביבתה.
זהויות וייחושׂ
מהכתובות עולה כי הפיניקים הזדהו בעיקר לפי מוצאם, כאשר הנודר כתב לרוב את שמו ואת שם אביו, או שושלתו הגברית מספר דורות אחורה. באחת הכתובות, בה מקדיש המצבה הוא איננו נודר הנדר, שושלת הנודר מגיעה 16 דורות אחורה, ובכתובת שבורה בראשיתה מקרליס מוזכרים לפחות 17 דורות. במספר מקרים, במקום שם אדם ואביו מוזכר שם האדם, תוית "ש", ושם אדם אחר, ומקרים אלה מרמזים, ככל הנראה, על מנהג אימוץ. לעיתים הייחוס היה על־פי אדוניו של הנודר, ולאחר שמו הפרטי היה בא "עבד" ושם אדוניו, ואף שושלת אדוניו. בחלק מהמקרים בהם מציבת המצבה היא אישה נכתבה השושלת הגברית של אבותיה, אולם במיעוט המקרים נכתבה שושלת אמותיה, שושלת מעורבת שם אישהּ או אף שם אישהּ ושושלתו. יש גם שאישה התייחשה לפי אביה ואישהּ, וכן בכתובת אחת שנידרה על־ידי שתי נשים נמצא שאחת התייחשה לפי אביה, והשנייה לפי אישהּ, ככל הנראה הראשונה נשואה והשנייה לא. יש גם מקרים בהם נכתבה שושלת נשית של גבר, אך ייתכן שהדבר נובע מהיותו עבד.
לעיתים הנודר הזדהה גם לפי מקצועו, אך נדיר מאוד שהזיהוי המקצועי החליף את הזיהוי המשפחתי ולא בא יחד איתו. הזיהוי לפי המקצוע מאפשר ללמוד על המקצועות הנפוצים בקרתחדשת ושמותיהם. רבים מהמקצועות הנזכרים זהים לעברית ומזוהים באמצעותה, כמו סופר, רופא , נגר , טבח , גלב אלים (סַפָּר במקדש ), חרש וכן חרש ארונות , חובל , רוקח , יועץ , ממליח , ברא , פועל (יוצר) המגרדות , זובח, מודד , מליץ , חרם , אורג המלקוח , מוכר הפול , מוכר הקטורת , ונוסכי מתכות כגון חרוץ , ברזל ונחושת. חלק מהמקצועות, כגון "מסרוע", "פתא" , "סהב" , "ברש" , "מקדח" , "גגפם" ו"רקא" , לא ידועים, וחלק מתבהרים דרך שפות שמיות אחרות, כגון "פועל הרחמת" – פועל במלאכת השיש, לפי רחמא (שיש) בתדמורית. מתוך שושלות היוחסין והמקצועות המצוינים בכתובות עולה כי לעיתים מקצועות עברו במשפחה. מהכתובות אף עולה שלקרתחדשת הובאו סופרים מפיניקיה, כגון "הסֹפר אִש צִדֹן". המקצועות המוזכרים בכתובות מעידים אף על המערכת המנהלית הפיניקית: מקצועות כגון "סֹפר הדלחת" ו"פֹעל התעלית" מעידים על שירותי תיעול ואף על סופרים במשרד התיעול העירוני בקרתחדשת הגדולה.
בכתובות מוזכרים גם תארים ומעמדות דתיים. אחד התארים המוזכרים הוא "שנא" מהשורש ש.נ.ה., שמשמעותו אדם היודע ושונה את הלכות הפולחן, וזה הוא השורש הקדום לשם תנאים. חלק מהנודרים הזדהו כעבדי מקדשים כגון "עבד בית צד־תנת (ב)מערת", "עבד בית מלך־עשתרת" , "עבד בית עשתרת באתר הקדוש" , "עבד בית שמש" , "עבד בית ארשף" , "עבד בית אשמן" , וכן "עבד עשתרת האדירה", שהוא אולי עבד במקדש עשתרת ואולי עבד האלה עצמה. נודרים אחרים הזדהו ככהנים: "כהן של בעל־שמים", "כהן אלת (תנת או אשרה)" וכן "רב כהן אלת" , "כהן אשמן־עשתרת" , וכן "הכהן". זיהויים דתיים נוספים המצויים בכתובות הם "איש בְּעמת איש עשתרת" ו"עמיתה של עשתרת ארך ".
ישנם נודרים המזדהים גם לפי תפקיד שלטוני בו הם או אבותיהם החזיקו. התפקיד הנפוץ ביותר הוא השופט, כאשר לעיתים רק הנודר היה שופט, לעיתים הנודר ואבותיו היו שופטים (מה שמעיד על מעבר התפקיד בירושה, או על ייחוס רם למשפחות מסוימות ), ולעיתים הנודר התייחש על אבותיו השופטים. תואר שלטוני נוסף, הידוע בעיקר מכתובות הנדר, הוא התואר "הרב", מלשון רבי־ממלכה, שעזרו לשופטים ראשי השלטון. גם התואר הזה עבר לעיתים בירושה. קיימת כתובת בה הנודר, שופט בעצמו, מתייחש גם לשופטים וגם לרבים בקרב אבותיו, וכן לבעלי תארים לא ברורים ("מקם אלם מתרח עשתרני", וכן "עשתרני" לבד – כנראה תארים דתיים). בכתובת אחת מוזכר "בעל תברבשי", כלומר אחד מבעלי־העיר; הדבר מבהיר מעט את אזכורי "מבעלי עיר" שנטבעו על מטבעות במושבות פיניקיות – בעלי העיר אכן היו שליטיה האנושיים. בכתובות מזדהים לעיתים בני ערים פיניקיות אחרות לפי עיר מולדתם. הנפוצים ביותר הם בני צידון, שהסתדרו בחבורות מיוחדות שנקראו "בד" (ראה בפרק תרומה לשונית), והן נקראו על שם מנהיג הבד (החבורה); הניסוח הנפוץ היה, לאחר שם הנודר, "אִש צִדֹן בד..." ואז הופיע שם מנהיג הבד. פעמים רבות נדרי אלה המציינים את חברותם בבד נידרו לפקודת ("מיעמס" בפיניקית) עַם (האזרחים השליטים) קרתחדשת, דבר המעיד על זכויות מיוחדות שנתנו לאנשי פיניקיה בעיר. יש שכתובות שנחתמות ב"למיעמס", מבלי לציין לפקודת מי נידרו, ויש שכתובות נידרו "למיעמס" אדם מסוים, ולא עם העיר. בכל המקרים הנודרים היו אנשי צידון. אנשי צידון מתייחסים לעצמם בכתובות תמיד כ"איש צידון", מלבד פעם אחת בה אבי הנודרת מתקרא "הצידוני" , ולרוב מציינים גם את הבד אליו השתייכו ואדוני הבד. באחת המצבות מוזכרת נודרת, בתו של איש צידוני, שנקרא "צִדֹן", ככל הנראה על שם עיר הולדת אביה. בכתובות אחרות מוזכרים אנשים בשם "צר" (המופיע גם ב כשם פרטי), אולי על שם צור. בכתובות שנמצאו בקרתחדשת, בני מושבות פיניקיות אחרות מקרתחדשת התייחסו לעצמם כ"איש בעם־" ולאחר מכן שם המקום ממנו הגיעו, למשל "איש בעם לכש " "איש בעם ראש־מלקרת", "איש בעם אירנם" , "איש בעם אי־בשם" ו"איש בעם אי־נר". ייחוש מסוג זה נמצא גם בכתובות מחוץ לקרתחדשת, כמו למשל בכתובת מאדרמת: "איש בעם איתנם" ומאולביה: "איש בעם קרתחדשת".
הנוסח המצוי "בשנת שופטים" ולאחריו שמות שני שופטים מאשש את דברי הסופרים הרומאים בדבר זוג שופטים שנתיים המושלים בקרתחדשת.
שמות הנודרים
בניגוד לשמות האלים אליםה נידרו המצבות, שהם כמעט תמיד תנת ובעל־חמן, שמות הנודרים הם לרוב תיאופורים ומבטאים פנתאון אלים רחב יותר. לפי המרכיבים התיאופוריים בשמות, הפיניקים עבדו גם אלים זרים כגון אוסיריס (אסר), איזיס (אס) , בסתת (בסת) , רע (רע) ואמון (אמן) מהמיתולוגיה המצרית, וכן סבזיוס (סבס) , ועזיז (עזז) , הוא ארס הערבי. השמות גם עוזרים לזהות אלים פיניקיים שלא מוכרים משום מקום אחר, כגון צד ומסכר (אל הזיכרון?).
הריבוי היחסי של המרכיבים התיאופוריים המצריים בשמות הנודרים, וכן תפוצת השם "מצרי" בקרב הנודרים ובעיקר בקרב אבי שושלתם הראשון, עוזרים להבהיר את המסורת הקושרת את דידו, מייסדת קרתחדשת, עלתה ממצרים, וכן את ההשפעות המצריות בשכבה הקדומה ביותר של חורבות מקדש תנת בקרתחדשת.
מן השמות המופיעים כחלק מאילנות יוחסין ניתן גם ללמוד על מנהגי מתן־השם הפיניקיים – פעמים רבות נמצא בכתובות שאדם נקרא על שם סבו:, ואף במקרה אחד על שם האב המאמץ של אביו. בפעמים אחרות נקראו אנשים על שם מקומות: צר, צידון, מצרי כבר הוזכרו לעיל, וכן "שרדני" ו"שרדנת" על שם סרדיניה ("שרדן" בפיניקית).
בכתובות נמצאו מספר שמות כנעניים מימי השופטים, כגון ססר, גרגש , אגג , המדיתא , יתר וקנז. הדבר מתבהר הן לאור זיהוי הפונים ככנענים אצל אוגוסטינוס, והן לאור זיהוי חז"ל שהגרגשי הלך לצפון־אפריקה.
תרומה לשונית
בנוסף לשני הסוגים שנזכרו לעיל, נמצאות בכתובות חילופי אותיות קרובות בהגייתן, כגון "סכר" במקום "זכר" בלשון המקרא או "סמד" במקום "צמד" בלשון המקרא ובלשון אוגרית, המלמדים על ניבי ההגייה השונים. גם אי־הימצאות של החלפת ט' בת' או כ' בק' ולהפך, מעידים על הגייה מובחנת של האותיות עד השלבים המאוחרים ביותר.
בתחום הילשות ההגייה, הגיית האותיות א', ע', ה' וח' נחלשה והיטשטשה והן מתחלפות ללא הרף, בעיקר בשלבים המאוחרים ביותר (ה"נאו־פוניים", לאחר חורבן קרתחדשת), אך עוד משלבים מוקדמים יותר החלו להתחלף א' וה', א' באה לעיתים במקום בו רצו להשתמש בה' הידיעה. היחלשות האות ח' מודגמת במצבות בהן נמצא "עמן" במקום "חמן" ובהתחלפות השם הנפוץ "חמלכת" ב"עמלכת". הידמות האותיות א' וע' מודגמת בכתיב "עש נדר" במקום "אש נדר", ובאחת מהן גם "עמתאשתרת" במקום "עמתעשתרת" או "אמתעשתרת". היחלשות האות ע' ניכרת גם בכתיבת שם הבעל לעיתים בלעדיה, ובכתיב המילה "שמע" כ"שמא" וכ"שמח"; כתובת RÉS 340 מדגימה את היחלשות האות ח', שם היא מופיעה במקום א', ע' וכן כאם קריאה:. גם בפתיח כתובת CIS I 787 יש שיבושי לשון רבים:. כתובת CIS I 2005 כוללת מספר שגיאות נדירות, ונחוום סלושץ האמין שנחקקה על־ידי אדם שלא הבין את תוכנה:. כתובת CIS I 221 מוגדשת על ידי סלושץ כחשובה לבירור המבטא המאוחר בקרתחדשת, שכן בה נזכרת "תמת" במקום תנת ו"בחלמן" במקום בעל חמון. המילה "לאדן" התרככה פעמים רבות ל"לדן", בהבלעת הא'. הדבר בא לידי ביטוי גם בכתובת בתעתיק ליוונית מקירתא, בה ל' השימוש נכתבת כ"ΛΥ", אך במילה "לאדון" האופסילון נבלעת באלפא והיא כתבת "ΛΑΔΟΥΝ", וכן במחזה פוינולוס הגדוש בביטויים פוּניים, בו המילה "אדוני" נכתבה כ־donni. יש גם שהמילה נכתבה "לעדן". חילופי האותיות מאפשרים לעקוב אחר השינויים השפתיים בזכות ההיכרות עם הנוסחה הקבועה, שבאמצעותה ניתן לזהות בבירור את השגיאות והטיות המבטא.
שגיאות בכתיבת שמות נפוצים בכתובות עוזרים להבהיר תעתיקי שמות פיניקיים ללטינית, שפת הספרות הרומית. התעתיק הלטיני לשם "בדמלקרת" מתבהר בכתיב "באצד" לשם הנפוץ "בדצד", מה שמעיד על היחלשות ה־ד' בשמות המתחילים בתחילית הנפוצה "בד־". גם השם Salambo מתבהר כ"שלמבעל" לפי השגיאה "בעא חמן" המעידה על התרככות ה־ל' במבטא. התרככות מסוימת של הא' במבטא באה לידי ביטוי גם בכתיב "יבשם" ו "ינר" לשמות האיים "אי־בשם" ו"אי־נר", שלאחר מכן התגלגלו ללטינית בתור אבסוס ואנריה.
הפיניקית נכתבה ברוב שלביה ההתפתחותיים בכתיב חסר מוחלט, אולם בשלביה האחרונים, ה"פוּניים", במקביל להיחלשות הגיית א', ע' וה', התפתח שימוש בהן (וכן ב־י' וב־ו') כאמות קריאה. דוגמות נפוצות הן "תנת פנע/פנא/פענא/פענ בעל" במקום "תנת פנ בעל" בכתיב חסר, המלמד על הגיית המילה "פני" בדומה לעברית, המילה "ברכו" או "ברכהו" שנכתבה בעיקר כ"ברכא", אך במקומות שונים גם כ"ברכיא" , "בערכא" , ובכתיב חסר "ברך" ; הנוסח הנפוץ פחות "יברכהו" נכתב כ"יברכא" וכ"יברכעא". צורת הנקבה לפועל נדר נכתבה לעיתים כ"נדרא", "נדרע" ולעיתים "נדר" ללא אם קריאה. גם הטיית הרבים־נסתר נכתב כ"נדרא" או כ"נדר" ללא אם קריאה.
גם בתחום הדקדוק הכתובות עוזרות לבהר נהגי שפה פיניקיים: יידוע הסמיכות, שבשפות כנעניות נהוג באמצעות יידוע הסומך, נעשה בכתובות לעיתים כנהוג ולעיתים באמצעות יידוע הסומך והנסמך, באותם ביטויים ממש: "נסך החרץ" (נוסך הזהב) לעומת "אנסך אחרץ" (הנוסך הזהב, ב"א' הידיעה" המאוחרת).
נוסח הכתובות הקבוע ומספרן הרב מאפשרים להבדיל, לרוב, בין שגיאות הנובעות מהגייה ומבטא ובין שגיאות סופר, כגון "לתנתנת", "לתננת" ו"לתת" במקום "לתנת", "נדדר" ו"נדר" במקום "נדר", "בדרע" במקום "נדרע" (נדר בנקבה), "בעל חלמן" במקום "בעל חמן", וכן "לאדן לתנת... ולאדן לבעל" במקום "לרבת לתנת... ולאדן לבעל". ישנן גם שגיאות המלמדות על הגייה, כגון השגיאה "תינת" במקום "תנת", המעידה על הגיית השם בחיריק, בהתאם לתעתיק היווני לשם – ΘΙΝΙΘ.
מוחמד אבן עבד אל-והאב
מֻחַמַּד אִבְּן עַבְּד אלוַהָאבּ (ערבית: محمد بن عبد الوهاب , 1703 - 20 ביולי 1792) היה תאולוג אסלאמי, מייסד התנועה הווהאבית. הוא הקים את התנועה במטרה "לטהר את האסלאם מן האמונות התפלות שדבקו בו מאז המאה ה-9". אבן עבד אלוהאב היה בעל בריתו של מוחמד אבן סעוד ועזר לו להקים את המדינה הסעודית. בכך נוצרה ברית בין השושלות אשר נמשכת עד היום. צאצאי אבן עבד אלווהאב, משפחת אל-א-שיך, הובילו ומובילים את העולמא השולטים במוסדות הדת בסעודיה.
רקע
אבן עבד אלוהאב נולד ככל הנראה בשנת 1703 לשבט הערבי בנו תמים באלעוינה, כפר באזור נג'ד בסעודיה. הוא החל ללמוד אסלאם בגיל צעיר, בעיקר עם אביו, עבד אלוהאב. משפחתו הייתה חברה באסכולה החנבלית של המשפט המוסלמי. הוא למד בבצרה (בדרום עיראק) עם מלומדים מוסלמים, הוא העיד על עצמו שביקר בערים הקדושות מכה ואלמדינה ואף ביצע את מצוות העלייה לרגל ולימוד עם חכמים אסלאמיים שם.
במכה, המופתי החנבלי, אבן הומאידי, הבחין באבן עבד אלוהאב כתלמיד עני, יהיר והתריס מול מוריו, דבר שהדאיג את אביו. כתוצאה מכך, אבן עבד אלווהאב לא סיים את לימודיו, אך לא ידוע האם הועף מבית הספר או שפשוט נשר.
באלמדינה, למד תחת מוחמד חיה אלסינדהי אותו הכיר דרך מורה שנה קודם לכן. היה זה אלסינדהי שלימד את אבן עבד אלוהאב לדחות את ההערצה הפופולרית לקדושים וקבריהם. אף על פי כן, כמעט כל המקורות ההיסטוריים מסכימים כי הרעיונות הרפורמיסטיים שלו גובשו בתקופתו בבצרה. בשנת 1740 הוא חזר לבית בו גדל והחל לגבש סביבו מעגל של מאמינים, ביניהם השליט המקומי, עת'מאן אבן מועמר. בתמיכתו של אבן מעמר, החל אבן עבד אלוהאב ליישם כמה מהרעיונות שלו לרפורמה. ראשית, בצטטו תורת האסלאם האוסרת תפילה בקבר, הוא שכנע את אבן מעמר להרוס את קברו של זיד אבן אל ח'טאב, בן לוויה של מוחמד, אתר שהיה נערץ על ידי המקומיים. שנית, הוא הורה על מוות בסקילה על ניאוף, מנהג שנעשה נפוץ באזור והוא עצמו ארגן את סקילתה של אישה שהודתה בניאוף.
פעולות אלה זכו לתשומת לב של סולימאן אבן מוחמד אבן ג'וריר משבט בני חאלד, העומד בראש שבטי אלחאסה וקטיף, שהחזיק השפעה משמעותית בנג'ד. אבן ג'וריר איים על אבן מועמר שהוא לא יאפשר לו לגבות מס קרקעות תמורת כמה נכסים שהיו בבעלותו של אלחאסה אם הוא לא יהרוג את אבן עבד אלוהאב. אמנם אבן מעמר סירב לעשות זאת, אך אבן עבד אלוהאב נאלץ בכל זאת לעזוב.
ההסכם עם אבן סעוד
לאחר סילוקו מן אלעוינה, אבן עבד אלוהאב הוזמן להתיישב בא-דרעיה השכנה על ידי השליט שלה מוחמד אבן סעוד. עם הגיעו לא-דרעיה, הסכימו מוחמד אבן סעוד ומוחמד אבן עבד אלווהאב כי יחד, הם יחזירו את הערבים אל עקרונות ה"אמת" של האסלאם כפי שהם ראו אותם. ההסכם, שנחתם בשנת 1744 ובעקבותיו נכבש חבל נג'ד, היווה את תחילתה של המדינה הסעודית הראשונה (אמירות א-דרעיה) והמנוע הדתי-אידאולוגי לפעולתה. אמירות זו פעלה עד לשנת 1818 והיוותה את הבסיס לערב הסעודית של היום.
יחסי אנטיגואה וברבודה–גרמניה
יחסי אנטיגואה וברבודה–גרמניה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין אנטיגואה וברבודה לגרמניה.
סקירה כללית
היחסים המדיניים בין המדינות הם ידידותיים ובלתי מעורערים. שיתוף הפעולה מתקיים בעיקר בצורה של שיתוף פעולה בפיתוח ופרויקטים תרבותיים ושיתוף פעולה באו"ם.
היחסים הכלכליים הדו-צדדיים עם אנטיגואה וברבודה הם חסרי משמעות יחסית. נופשים גרמנים מניבים הכנסות ניכרות. הייצוא העיקרי של אנטיגואה וברבודה לגרמניה הוא תוצרת חקלאית.
הסכם הגנה וקידום השקעות דו-צדדי קיים מאז 2001. הסכם דו-צדדי בנושא סיוע הדדי והחלפת מידע בענייני מיסים ועבירות מס נחתם באוקטובר 2010. הסכמי שיתוף פעולה וסחר אחרים קיימים במסגרת ההסכמים בין האיחוד האירופי ומדינות ACP (אפריקה, הקריביים, האוקיינוס השקט) וכן בין מדינות אירופה ו-CARIFORUM (מדינות חברות ב-CARICOM בתוספת הרפובליקה הדומיניקנית). התפתחות נוספת של יחסי הסחר עם אירופה עוקב מקרוב אחר אנטיגואה וברבודה ובאזור כולו על רקע המשא ומתן המתנהל בנושא האיחוד האירופי הסכם שותפות חדש עם מדינות אפריקה, האוקיינוס השקט והאיים הקריביים (הסכם פוסט-קוטונו).
שיתוף פעולה בפיתוח
בשיתוף הפעולה לפיתוח, יש לאנטיגואה ולברבודה קשרים עקיפים עם גרמניה באמצעות הסכמים גרמנים עם הקהילה הקריבית (CARICOM), שיתוף פעולה המתמקד בפיתוח כלכלי בר-קיימא, קידום אנרגיה מתחדשת והתאמה לשינויי אקלים. בנוסף, גרמניה מעניקה סיוע באזור באמצעות מיקרו-פרויקטים ואמצעי קידום הספורט.
כלכלת דרום סודאן
כאמור, זו אחת הכלכלות הנחשלות ביותר בעולם כשברוב הכפרים והמקומות המיושבים אין חשמל ומים זורמים באופן שוטף ומסודר.
נפט
לפני הכרזת העצמאות, דרום סודאן הפיקה 85% מהנפט הסודאני. לפי הסכם השלום בין הדרום לצפון חלוקת הרווחים תעשה במידה שווה, מפני שדרום סודאן תלויה בצינורות הנפט, בתי הזיקוק והנמל בפורט סודאן שנמצאים בסודאן ומייצאים את הנפט דרך הים האדום לעולם. רווחי הנפט מהווים 98% מהתקציב השנתי של דרום סודאן. לפי שר האוצר הדרום סודאני, רווחים אלו נאמדים בכ-8 מיליארד דולר.
בשנים האחרונות, החל סיוע כספי חיצוני משמעותי ממשלות וחברות בינלאומיות לתקציב המדינה תמורת זכויות לחיפוש נפט. נפט ומחצבים מינרליים אחרים נמצאים במדינה במיוחד באזור העיר בנטיו, בעוד שמחוזות ג'ונגליי, ואראפ ומדינת האיחוד משמשים כעתודות. בשנים 2005–2011, בהם הוגדרה דרום סודאן כחבל ארץ דרומי בסודאן, חילקה הממשלה הסודאנית את המדינה לאזורי חיפוש נפט. בחלקות 1,2 ו-4 ניתנו זכויות חיפוש ל-Greater Nile Petroleum Operating Company ששייכת למספר בעלים: חברת הנפט הלאומית של סין המחזיקה 40% בחברה, Petronas המלזית שמחזיקה 30% בחברה, Oil and Natural Gas Corporation ההודית שמחזיקה 25% מהחברה ו-Sudapet הסודאנית שמחזיקה 5% מהחברה. עקב הימצאותה של סודאן ברשימת מדינות המממנות טרור והתעקשותה של חרטום על שיתוף רווחי הנפט בכל משא ומתן שמנהלת דרום סודאן, חברות נפט אמריקאיות אינן יכולות לעשות עסקים עם דרום סודאן שהיא מדינה ללא מוצא לים. כמו כן, אין הימצאות של חברות אמריקאיות בכל סקטור הנפט בדרום סודאן.
בחלקות 3 ו-7, הנמצאות במדינת הנילוס העליון, ניתנו זכויות חיפוש לחברת Petrodar השייכת למספר בעלים: חברת הנפט הלאומית של סין מחזיקה ב-41% מהחברה, חברת Petronas מחזיקה ב-40%, חברת Sudapet מחזיקה ב-8%, חברת Sinopec ב-6% ו-5% על ידי חברת Al Thani.
חקלאות
דרום סודאן עשירה בקרקעות חקלאיות פוריות ואחת המדינות הגדולות בעולם מבחינת אוכלוסייה חקלאית. אולם, מאז 1999, כשסודאן החלה לייצא נפט, התוצרת החקלאית במדינה הולכת ומדלדלת. לפי הבנק העולמי, שיעור הגידול השנתי הממוצע של החקלאות במדינה משנת 2000 ועד 2008, עומד רק על 3.6% בהשוואה לגידול של 10.8% בכל שנה בעשור שקדם לו. ארגון המזון והחקלאות של האו"ם ביצע סקר מקיף של אדמות המדינה ומצא שרק 4.5% מאדמות המדינה מעובדות.
דרום סודאן מסתמכת על מזון מיובא ממדינות שכנות כמו אוגנדה, קניה וסודאן. עקב עלויות השינוע ואינפלציה, מחירי המזון יקרים בדרום סודאן. התוצרת החקלאית המדלדלת והתלות במזון מיובא הם הגורמים למחסור חמור במזון במדינה. לפי תוכנית המזון של האו"ם, קיימים 2.7 מיליון תושבים הזקוקים לסיוע בשנת 2012.
אע'א מוחמד ח'אן קאג'אר
אֵעָ'א מֻוחַמַּד חָ'אן קָאגָ'אר (פרסית: آغا محمد خان قاجار,14 במרץ 1742 - 17 ביוני 1797) נודע גם בשם אֵעָ'א מֻחַמַּד שָׁאָה (פרסית: آقا محمد شاه) הוא אבי השושלת הקאג'ארית ואחד מהמצביאים הגדולים האחרונים בהיסטוריה של איראן.
אחיינו פתח עלי שאה קאג'אר ירש את כס השושלת.
שלטונו של אע'א מוחמד ח'אן נודע בשובתה של פרס המאוחדת כמדינה ריכוזית, ובהעברת הבירה לטהראן, שם היא נמצאת עד היום. הוא גם צוין בזכות התנהלות שלטונו האכזרי, במיוחד במהלך כיבושה המחודש של גאורגיה; כאשר הוא הרס את הבירה טביליסי, טבח ברבים מתושביה, והעביר כ-15,000 שבויים גאורגים לאדמת איראן.
מוחמד אע'א הוא אחד מהדמויות החשובות ביותר בהיסטוריה הפרסית של העת החדשה. על פועלו נכתבו עשרות ספרים והשפעות הישגיו ההיסטוריים נראים עד היום בכלל איראן רבתי.
שנותיו הראשונות
מוחמד נולד בשנת 1742 לראש השבט הקאג'ארי, שבט אצולה רב מעלה בעל חלקות אדמה ושלטון ישיר על גבי החוף לים הכספי אשר מקורו בעמים טורקיים שהגיעו אל ממלכת פרס בתקופות הקארה קויונלו ואק קויונלו.
הקאג'ארים שמרו על מעמדם תחת שלטון האימפריה הספווית כאשר הפכו לשיעים ועל אף שתחת נאדיר שאה והשושלת האפשארית ספגו מכה קשה ליוקרתם, במהלך המאה ה-18 המאוחרת, כאשר התפרקה הממלכה הפרסית בין שושלת זנד, בלוצ'יסטן והאפשארים בח'וראסאן, הקאג'ארים היו חזקים די להפוך סמי-עצמאיים.
לאחר רצח נאדיר שאה בשנת 1747, ראש הקאג'ארים, מוחמד חסן קרא תיגר על העליונות של עדאל שאה, יורשו של נאדיר אשר יצא בראש צבאו ממשהד להפיל את כוחות הקאג'ארים. בנקודה זאת, לאחר מות נאדיר היה הצבא הפרסי בכאוס מתמשך ועדאל נכשל בניסיונו להפיל את מוחמד חסן מהכוח אך הצליח לחטוף את בנו בן החמש, מוחמד, אשר הפך אותו לאסיר פוליטי.
עאדל שאה סירס את מוחמד ונתן לו התואר אע'א (תואר לסריסים צעירים) בשביל לוודא שלעולם לא יוכלו הקאג'ארים לאיים על שלטונו ושלטון שושלת האפשארים שלו. לאחר מכן החזיר את הילד אל הוריו.
התפרקות פרס
בעשר השנים הבאות המדינה האפשארית תתפרק, ממזרח אחמד שאה דוראני יפעל כראש הפשטונים ויכבוש שטחים בהינדו-כוש למען יקים את האימפריה הדוראנית, ממערב יקום קארים חאן זנד, מנהיג מוכשר אשר יטיל תיגר על עליונות האפשארים; יבסס את שלטונו בשיראז ויכבוש כל עד לעבר הרי הזגרוס במה שייודע כשושלת זנד ומפנים תיפול השושלת לסכסוך ירושה אשר ישאיר אותה ללא דבר מלבד מפלס במדבר של ח'וראסאן, עשירית משטחה הקודם.
בשנת 1759 יכבוש צבא שושלת זנד את ג'ורג'אן, יביא את הקאג'ארים להיות לנתיניו ויהפוך את שני בניו הבכורים של מוחמד חסן ביחד עם שליח ראשי שלו להיות למושלים על גולסתאן. מוחמד אע'א ואחיו חוסיין קולי יברחו לעבר הערבה ממזרחה עד אשר יתפסו ויועברו כאסירים פוליטיים של זנד אל טהראן.
עלייה לכוח
ב-16 השנים בהם היה מוחמד אע'א אסיר פוליטי בחצר המלוכה של שושלת זנד הוא קיבל התייחסות של אורח יתרה על אסיר. למעשה, בכל שנותיו במאסר, אפילו כאשר היה משבר בין זנד לשושלת הקאג'ארית, קארים ח'אן זנד נתן למוחמד אע'א את מילתו כי לא ישומש למען סחיטה פוליטית. קארים ח'אן הוקיר ביכולותיו הפוליטיות של אסירו הפוליטי ועל כן עם הזמן שיתף אותו בנושאי מדינה והפך אותו ליועץ השאה בעוד העבירו מטהראן אל שיראז. תחביבו העיקרי של מוחמד אע'א היה ציד, לעיתים היה יוצא למסעות ציד אשר נמשכו מספר ימים ארוכים עד אשר שב לשיראז, בזמנים אלו הוא שמר על קשר דרך מכתבים עם אחותו או דודתו, מי מהן אשר הייתה בארמון השאה.
בלילה בין ה-1 ל-2 במרץ של 1779 התוודה מוחמד אע'א כי אדונו קארים ח'אן נשם את נשמתו האחרונה. מיחד עם חבר נאמנים מועט נע מוחמד אע'א מאזור שיראז צפונה והגיע אל אספהאן תוך כשלושה ימים. בעודו נמלט, מלחמת אזרחים על ירושת הכס של שושלת זנד החלה עוד לפני שקארים נקבר. מוחמד אע'א המשיך צפונה עד אשר הגיע אל שבט הקאג'ארים לקחת את הפיקוד. אחיו, מוחמד קולי מנע ממנו את הכניסה לג'ורג'אן ובמשך עשר שנים לחם מוחמד אע'א כדי לאחד את כל הפלגים הקאג'ארים לכוח אחד, במהלך העשור הזה התמחה בטקטיקה צבאית, דיפלומטיה, פוליטיקה, מדינאות ועוד עד אשר הפך לראש (צ'יף) השבט.
במסגרת המלחמה לאיחוד השבט, השפעתם וסמכותם של פלגי השבט התפשטה לעברי כלל החוף הפרסי אל הים הכספי וכעת הייתה להם השפעה עליונה על הים כמו גם שליטה על כל מה שהיה בינו לבין רכס הרי האלבורז ואף מעבר לו. נוסף על כך הסכסוך דלף אל שכניו ואף הייתה התנגשות כוחות שאירעה עם האימפריה הרוסית; כאשר פלוגה ימית של הצי הרוסי בים הכספי תכננה לכבוש ולהשליט סמכות והשפעה על העיירה אשראף במאזנדראן, שליחיו של מוחמד אע'א זימנו את קציני הפלוגה למשתה במסגרתו נתפסו בשבי בעודם שבויים והוכרחו להחזיר פלוגתם צפונה.
ככל ששלטונו יוצב טוב יותר על שני צדדי האלבורז, מוחמד אע'א יחל היה להעביר את מרכז כוחו מסארי אל דרומה מהאלבורז, התכנית הראשונה הייתה בחירת ריי להיות לו לבירה אך באותה העת הייתה העיר הרוסה לגמרי ולכן החל מוחמד אע'א בפיתוח כפר קטן ליד הריסות העיר אשר לימים יהפוך לבירתו טהראן. בשנת 1788 הוא הועמד למלוכה על הקאג'ארים בעיר החדשה טהראן (אם כי לא הוכתר רשמית לשליט ממלכת פרס); וזמן קצר אחר כך הוא מינה את אחיינו בבאבה חאן כיורש העצר. לפיכך, נראה כי לציין נקודה זו להיות התחלתה האפקטיבית של שלטונו ושל קיום השושלת הקאג'ארית.
מלחמה בזנד
בשנת 1791 מוחמד אע'א עמד בפני התקפות מחודשות על גולסתאן על ידי התקדמותם המחודשת של שושלת זנד תחת לוטף עלי ח'אן לעבר אספהאן, לוטף היה נסיך זנד הצעיר האמיץ והפופולרי, שגייס תמיכה בפארס והיה מספר אחת בדרך לשלוט על שושלת זנד אשר הייתה בעוד אירוע של מאבק פנימי. בינתיים, יצא מוחמד אע'א בראש פלישה מרכזית נגד חילות זנד, מה שהכריח את לוטף לסגת לעבר שיראז. צאי אבראהים, המושל של שיראז, הנדס הפיכה בצבא זנד ואסר את כניסתו של לוטף עלי בנסיגתו, האחרון גייס כוח פרשים טרי מתומכיו בעברי חוץ העיר והביס את הקאג'ארים שלוש פעמים לפני שמוחמד אע'א צלח לצעוד על שיראז. בשנת 1792 העיר לבסוף הועברה בשלום לידי הקאג'ארים בעזרתו של צאי אבראהים אשר היה תומכם בסתר.
מנהיג הקאג'ארים מוחמד אע'א העביר את זנדים שנותרו בעיר יחד עם 12,000 משפחות תומכיהם ושבטי לור, לפרובינציית אספהאן ומזנדאראן; הוא הרס את חומות העיר שיראז, ולא הסתפק בכל שלל אוצרותיה אלא הוסיף להוביל את עמודי הדלתות של ארמון הח'אן לבירתו טהראן. לוטף עלי ח'אן ברח מזרחה וב-1794 נפל למצור בכרמאן, בקירוב אל מדבר לוט, מן המצור ברח לבם.
התנהלותו של אע'א מוחמד בכרמאן הגיעה למופת של אכזריות: כמעט 20,000 נשים וילדים ניתנו כעבדים לחיילים, וכל הזכרים הבוגרים נהרגו או עוורו. לוטף עלי ח'אן נבגד והועבר לידי הקאג'ארים על ידי מושל באם; עונה והושחת לפני שנשלח להוצאה להורג פומבית בטהראן. בשובו לשיראז מינה אע'א מוחמד את היורש שלו, בבאבה חאן, להיות למושל הכללי של פארס, כרמאן ויזד, והפך את צאי אבראהים לוזיר הגדול שלו (שדר-א עאם). מחשד למרד בידי אחיו ג'עפר-קולי, שאותו סירב למנות למושל אספהאן, מוחמד אע'א קרא לו להתייצב בטהראן, שם הוציאו להורג ללא משפט. מוחמד אע'א היה כעת אדון בכל שטחי אימפריית זנד לשעבר והחל מתכנן תוכניות להחזיר את השטחים הספווים לשעבר שאבדו במות נאדיר שאה.
מלחמה בגאורגיה
ארקלה השני, מלך ממלכת כארתלי-קאחתי היה שליט העם הגאורגי מזה זמן מה ובעוד ממלכתו הייתה מדינת חסות של הממלכה הפרסית זמן רב, הכאוס הפנימי בתוך פרס הביא את הממלכה הגאורגית להיות סמי-עצמאית דה פקטו. ארקלה טען לשמר אוטונומיה זאת באמצעות ברית התקפה והתגוננות עם רוסיה שנחתמה בג'ורג'יבסק (נמצא בסובייקט הפדרלי סטברופול בפדרציה הרוסית של היום). אע'א מוחמד הורה לשווא לארקלה להכיר בסבירותו לאדון על ממלכת פרס ולשליט עליון מעליו ובאביב 1796 צעד על הפרובינציות שמעבר לאזרבייג'ן האיראנית כדי לאכוף את טענותיו.
מארדביל חילק מוחמד אע'א את צבאו המונה כ-60,000 איש לשלושה טורים; על הראשון היה להתקדם דרך הערבות מימת ואן ולהתקדם אל עבר השטחים של ארמניה הגדולה, על השני לקחת את ירוואן, והשלישי עליו פיקד באופן אישי, אוגד בביצורים אסטרטגים למצור על העיר שושה שהוחזקה בידי אבראהים שאלאל ח'אן מקראבאש, אמיר אזרי שחפץ בעצמאות והעשרת כוחו שלו.
שני החילות התוקפים לא צלחו בהשגת יעדיהם, ולאחר שהכוחות נותקו יצא מוחמד אע'א לפעולה עם חילו שלו, ששלושת החילות הצטרפו לעמודה ישירה תחת מוחמד אע'א וצעדו הישר אל טביליסי. צבאו של ארקלה, שהיה גדול במספר רב מחילות הפרסים, הובס, וטביליסי נכבשה בפראות; הזקנים, החלשים והכמרים נטבחו, ולפחות 15,000 גברים ונשים כשירים נלקחו לעבדות.
לרוסים, שהמעיטו בנחישותו של אע'א מוחמד ובכלל בכוחם של הפרסים, לא היו שום חיילים בעבר הקווקז מדרום אל הקווקז הגדול שיעזרו לבעלת בריתם החדשה שלהם. ירוואן נכנעה, בעוד ששושה החזיקה מעמד. מרוצה לעת עתה מהישגיו, מנהיג הקאג'ארים חזר אל פרס. שם בבירתו של טהראן במרץ, 1796, הוא הוכתר רשמית כשאה הבלעדי של מדינת האיראנים, הממלכה הפרסית. מנקודה זאת והאלה לבש מוחמד אע'א את חרבם הטקסים של הספווים.
מלחמה באפשאר
מוחמד אע'א צעד מיד עם הכתרתו כשאה של כל פרס לעבר משהד, בירת האפשארים, לכאורה למען עלייה לרגל (שכן העיר הייתה מבין ערי הקודש באסלאם), אך למעשה כדי להשיב את ח'וראסאן לידי ממלכתו כפי שעשה שאה אסמאעיל הראשון אבי הספווים. באותה העת השאה האפשארי, שאהרוח, הזדקן והפך בובה פוליטית בידי מנהיגי שבט טורקמני בעוד מוחמד אע'א כבש בירתו בעזרת מתקפת פתע. בנו ויורשו של שאהרוח, נאדיר מירזה נמלט אל האימפריה הדוראנית באפגניסטן.
שאהרוח עונה כדי לחשוף היכן הסתיר את התכשיטים שנותרו ממאגר השלל ההודי של נאדיר שאה בהם נמצא הקוהינור ולבסוף מת מאותם העינויים בדרכו לשבי בטהראן. שליחים נשלחו לדרוש מידי השליטים הרבים של הממלכות ממזרח להשיב את שאר המרכזים של ח'וראסאן הגדולה: מהשליט האוזבקי בגי ג'ן נדרשו האורחים האיראנים אשר ברחו ממוחמד אע'א אל בוכרה ומזמאן שאה דוראני בקאבול, שליט האימפריה הדוראנית הורה השאה הפרסי על מיתון הכוחות הרדיקלים באפגניסטן והעברת העיר הראת לידי פרס. יכולתו של אע'א מוחמד לאכוף את כל הדרישות הללו לא הועמדה למבחן.
מלחמה ברוסיה
באותו סתיו יקטרינה השנייה, קיסרית רוסיה, למען נקמה על מה שנעשה בממלכת כארתלי-קאחתי, העבירה חיל מצבאה תחת ולריאן זובוב בן העשרים וארבע, אשר, בסוף העונה, הכניע את כל החוף הכספי עד אשר הגיע לעבר גילאן ונראה היה שהחיל הרוסי מוכן לצעדה על טהראן. עם זאת, יקטרינה נפטרה בנובמבר החודש, ויורשה פאבל הראשון, קיסר רוסיה ביטל במידית את מדיניות הלוחמה של אמו וקרא לשיבת הצבא.
אע'א מוחמד אשר כל זמן זה היה עדיין בח'וראסאן, לאחר שחזר לטהראן, פתח באביב שלאחר מכן במערכה שנייה ברחבי הערים. אבראהים שאלאל ח'אן מקראבאש הודח בנקודה זאת מהמצודה של שושה על ידי הפיכה, ואע'א מוחמד הוזמן לקחת את הכוח על העיר. לאחר שחצה את אזרבייג'ן האיראנית וחיזק את מערך הגבול של הקווקז הגדול עם דאגסטן ועם הקיסרות הרוסית, היה הצבא הקאג'ארי מוכן לפשיטה שנייה על גאורגיה.
רצח
אחד ממפקדיו של השאה, סאדאק חאן שקאקי, התערב בנושא לטובת המשרתים ואע'א מוחמד הסכים לדחות את ההוצאה להורג עד לאחר חופשת יום שישי הקרבה. בביטחון עצמי מדהים הוא אפשר לגברים הנידונים להורג לבצע את תפקידם כרגיל בינתיים. בלי שום דבר להפסיד, הם גייסו משרת שלישי, עבאס מזנדארני, ובאותו הלילה (17 ביוני 1797) דקרו את השאה למוות. הם העבירו את תכשיטי הכתר לידי סאדאק חאן, שלקח את הרוצחים בחסותו והוביל את חייליו חזרה אל תבריז. שאר הצבא התפרק ממוצבו, וצאי אבראהים (כעת גנרל קאג'ארי) התגייס והוביל את החילות חזרה לטהראן.
מורשת
המאפיינים הבולטים של אע'א מוחמד היו אלה שגרמו למותו: קמצנות ואכזריות. על אף שרכש כסף ותכשיטים באובססיביות, הוא בכל זאת התנער מפליאה וראוותנות, חי בצמצום כמו חייליו, והבטיח שאלה ישולמו בקביעות. הוא גילה דאגה אמיתית לחוק, דין ולסדר, התפלל בקביעות וצם בעת הרמדאן, ובכל זאת גם שתה בכבדות.
לעיתים קרובות הוא היה נקמני ללא תמורה; בעודו בשיראז, הוא חילץ את עצמותיו של קארים ח'אן זנד וטמן אותם מחדש מתחת לסף ארמונו בטהראן, כדי שידרוס מדי יום את קברו של קודמו באימפריה. הוצע כי סירוסו המוקדם הוא שהביא אותו לאכזריות אשר הפגין על השאה האפשארי.
יאמר לזכותו כי צלח לממש בסופו של דבר את ניצחון הקאג'ארים. בניגוד לבני דורו כגון קארים חאן זנד או אפילו נאדיר שאה, שאפשר להשוות אותם בקלות באכזריות, בזריזות, בסמכותיות ובקנאות צבאית, הוא הצליח לרתום - ובמידת הצורך להכפיף - את תשוקותיו לשושלת ארוכת טווח; אינטרסים ליורשיו. הדבר ניכר בדאגתו לשימור יורש לכיסאו (אשר לבסוף יהיה זה אחיינו פתח עלי שאה קאג'אר), ודאגתו לפרטים מנהליים. מסעות הפרסום של ניצחונותיו חייבים להישקל אל מול כישלונות. הוא השיב לפרס רק את החלק המערבי של ח'וראסאן הגדולה, ובאמצעות ניקור מוחלט של גאורגיה ורוסיה, תיקן למעשה את הגבול הצפוני-מערבי של פרס לאחר מלחמת רוסיה–פרס (1722–1723). עם זאת, בסך הכל, בשל שמונה-עשרה שנות כיבושו והתמזגות מזגו הבלתי נלאים, המדינה האיראנית (בהיקפה המודרני) שולבה סופית לתוך מלוכה אחת ובכך אפשרה להתמודד תחת שליטים חזקים כגון נאסר א-דין שאה קאג'אר עם האיום של הכוחות הקולוניאליים לאורכיהן של המאה ה-19 וראשית המאה ה-20.
Grøstl
Grøstl (גרוסטל) היא פונקציית גיבוב קריפטוגרפית שהייתה מועמדת ל-SHA-3 והייתה בין חמשת האלגוריתמים שעלו לגמר. Grøstl היא פונקציית גיבוב איטרטיבית ברמת בתים, עם זיכרון פנימי רחב (wide pipe), בסגנון רשת החלפה-תמורה בדומה ל-AES והיא למעשה משתמשת במספר מרכיבים דומים. פונקציית הכיווץ הפנימית בנויה משתי תמורות גדולות וקבועות שנבנו כך שתהיה להן עקבה רחבה באופן שאפשר להראות את עמידותן נגד התקפות קריפטואנליטיות שונות. יתרה מזו אם מניחים שהתמורות הפנימיות "אידיאליות" קיימת הוכחה לביטחון פונקציית הגיבוב. Grøstl באופן כללי מבוססת על עקרונות שונים למדי ממשפחת האלגוריתמים SHA והיא בעלת ביצועים טובים על מגוון פלטפורמות.
מוטיבציה ושיקולי פיתוח
פונקציית הגיבוב Grøstl פותחה ב-2011 על ידי Praveen Gauravaram, Lars Knudsen, Krystian Matusiewicz, Florian Mendel, Christian Rechberger, Martin Schläffer, ו-Søren S. Thomsen. המפתחים ממדינות שונות, דנמרק, פולין אוסטריה ובלגיה.
מקור השם Grøstl נובע משילוב של שתי שפות. Gröstl מתאר מאכל אוסטרי מסורתי, כאשר האות "ö" הוחלפה ב-"ø" שהיא מהאלפבית הדני, אותה מבטאים באופן דומה. ביטוי השם בשפות רבות קשה, במיוחד בגלל האות ø אותה אפשר להחליף בהלחם האותיות "oe".
הפונקציה פותחה עקב הקריאה של NIST לפיתוח תקן חדש של פונקציות גיבוב קריפטוגרפיות שכונה SHA-3, בסוף 2008 הוכרזה התחרות שבה השתתפו מועמדים רבים ומתוכם רק חמישה הגיעו לקו הסיום ביניהם גרוסטל. באוקטובר 2012 נבחר קצ'אק מבין חמשת המועמדים המובילים לאלגוריתם הזוכה בתחרות. המארגנים הצהירו כי חמשת האלגוריתמים המובילים נבדקו היטב ונמצאו ראויים לשימוש ולא התגלו בהם פגמים רציניים.
השיקולים העיקריים שהנחו את המפתחים הם: פשטות המקלה על קריפטואנליזה, ביטחון מוכח (בתנאים מסוימים), עקרונות פיתוח ידועים ובדוקים, אי תלות בחומרה או בתוכנה, עמידות נגד התקפות קריפטואנליטיות ידועות והתקפות ערוץ צדדי, ביצועים טובים ותמיכה במקביליות.
בגלל העובדה שהמצב הפנימי של הצופן רחב הרבה יותר מהפלט בסיביות, התקפות גנריות כמו התקפת יום הולדת אינן ישימות. כמו כן התקפות שמנצלות תכונות מיוחדות בתמורות הפנימיות אינן אפקטיביות אלא רק במספר מועט של סבבים. חולשות בפונקציית הכיווץ לא בהכרח ניתנות לתירגום להתקפות יעילות נגד פונקציית הגיבוב עצמה ולא ידוע על התקפות יעילות כאלה למיטב ידיעת המפתחים.
בניגוד לצופן בלוקים, התמורות הפנימיות אינן תלויות במפתח. גישה זו נועדה גם כדי להגן על הפונקציה מפני התקפות שמתמקדות בתהליך הכנת המפתח וגם לשיפור ביצועים כי תהליך הכנת המפתח עלול להוות צוואר בקבוק.
תיאור האלגוריתם
אלגוריתם גרוסטל הוא פונקציית גיבוב איטרטיבית במבנה מרקל-דמגרד הפועלת ברמה של בתים, מקבלת מסר באורך כלשהו ומחזירה תמצית גיבוב באורך משתנה בין בית אחד ל-64 בתים לפי בחירת המשתמש. אורכים שונים של הפלט מבוטאים במספר המופיע לאחר השם, לדוגמה Grøstl-256 מחזירה מחרוזת באורך 256 סיביות או 32 בתים. הקלט M תחילה מרופד, לפי שיטת ריפוד שתובא בהמשך, באופן שיתחלק ל-t בלוקים שלמים באורך \ell סיביות כל אחד המסומנים m_1,...,m_t. האורך \ell מייצג את גודל הזיכרון הפנימי של האלגוריתם הנקרא מצב (state) וצריך להיות 512 סיביות עבור תמציות באורך של עד 256 סיביות או 1024 סיביות במידה שאורך התמצית המבוקשת גדול יותר. המבנה הכללי של האלגוריתם פשוט בתכלית כמתואר בתרשים משמאל. האלגוריתם מקבל וקטור אתחול באורך \ell סיביות ואת הבלוקים של הקלט ומעבד אותם בזה אחר זה: בכל סבב של האלגוריתם פונקציית הכיווץ הפנימית f מקבלת שני קלטים באורך \ell סיביות כל אחד, הראשון הוא תוצאת הפונקציה מהסבב הקודם הנקראת ערך ביניים והשני נקרא בלוק מסר ומחזירה בלוק אחד h_i מסיבה זו היא נקראת פונקציית כיווץ. לאחר עיבוד כל הבלוקים התוצאה היא h_t. פלט האלגוריתם הסופי הוא כאשר \Omega היא פונקציה מסיימת שמקצצת (truncate) את הפלט לאורך הרצוי והיא מוגדרת להלן. הפלט שלה באורך n סיביות הוא תמצית המסר הסופית.
פונקציית הכיווץ
פונקציית הכיווץ f השוכנת בלב האלגוריתם היא פונקציה מהצורה: המבוססת על שתי תמורות פנימיות גדולות וקבועות הנקראות P ו-Q בהתאמה, באורך \ell סיביות כל אחת. שים לב שעבור תמצית באורך n, רוחב המצב הפנימי חייב להיות \ell\ge 2n. באופן פורמלי פונקציית הכיווץ מבצעת, כמתואר בתרשים משמאל:
פונקציה מסיימת
הפונקציה שהיא מעין פעולת "קיצוץ" שמחזירה רק את n הסיביות המסיימות של הקלט x ומתעלמת מכל היתר. הפונקציה המסיימת של האלגוריתם \Omega המתוארת בתרשים משמאל היא:
התמורות
כאמור פונקציית הכיווץ הפנימית פועלת בשתי גרסאות, גרסת 512 סיביות עם התמורות: P_{512}, Q_{512}, עבור תמצית מסרים קצרה והשנייה גרסת 1024 סיביות עם התמורות P_{1024}, Q_{1024}, עבור תמצית ארוכה. כל גרסה משתמשת בזוג תמורות P ו-Q אחרות. כך שבסך הכול קיימות ארבע תמורות שונות. התמורות הן בהשראת צופן הבלוקים AES, כלומר כל אחת מהן מורכבת למעשה מ-R סבבים שבכל אחד מהם מתבצעות ארבע פעולות ערבוב ופיזור שונות בהתאם לטבלאות קבועות. היות שהמצב הפנימי גדול בהרבה מזה של AES היה צורך לחשב מחדש את ערכיהן. הפעולות של התמורות הן:
הפעולה הראשונה והשלישית משתנות בהתאם לאורך התמצית המבוקשת ואילו האחרות זהות. מספר הסבבים נקבע גם הוא לפי אורך התמצית המבוקשת. עבור תמצית בטווח [8-256] סיביות נדרשים עשרה סבבים ועבור תמצית בטווח [264-512] נדרשים 14 סבבים. סדר הפעולות מוגדר באופן פורמלי על ידי: כל הפעולות מבוצעות על המצב הפנימי המיוצג כמערך דו־ממדי של בתים או מטריצה מסדר 8\times v בתים. v מייצג את מספר העמודות והוא שווה 8 או 16 בהתאם לגודל המצב הפנימי. עבור תמצית מסרים עד 256 סיביות v=8 בתים ואילו עבור תמצית ארוכה יותר v=16 בתים. ההמרה ממערך בתים למטריצה ובחזרה נייטרלית מהיבט של סדר הבתים, אולם יש צורך לציין במפורש כיצד מערך של 64 בתים ממופה למטריצה A וההפך. אם נמספר את כניסות 64 הבתים של המערך מ-00 עד \text{3f} בבסיס הקסדצימלי הרי שהמיפוי מתבצע כמתואר בתרשים הבא:
עבור המטריצה הגדולה 8\times 16 בתים, הרעיון דומה. בתי המערך מסודרים מלמעלה למטה החל מהעמודה השמאלית ימינה.
הוספת קבועי סבב
בשלב זה מחברים ב-XOR את קבועים המובאים להלן בהתאם למספר הסבב עם המטריצה A. בניסוח רשמי עבור סבב i החל מאפס, מעדכנים את המטריצה כך: כאשר C[i] הוא קבוע תלוי סבב המתאים לסבב i. לתמורות P ו-Q יש קבועים שונים. הקבועים עבור מצב פנימי של 512 סיבית בבסיס הקסדצימלי, הם:
באופן דומה הקבועים עבור מצב פנימי גדול הם:
החלפת בתים
ההחלפה מתבצעת על המצב הפנימי בית אחר בית לפי תיבות החלפה קבועות הנקראות S-box. תיבות אילו זהות לתיבות ההחלפה של ריינדל. כך שאם a_{i,j} הוא אלמנט בשורה i ובעמודה j של המטריצה A טרנספורמציית ההחלפה SubBytes מתבצעת כדלהלן:
הזזת בתים
הזזת בתים, ליתר דיוק הזזת בתים מעגלית מתבצעת באופן שונה בהתאם לסוג המצב הפנימי. כמו בריינדל, שורות המצב מוסטות באופן מעגלי, כל אלמנט מועתק לאמנט שמשמאלו והאלמנט האחרון מועתק לאלמנט הראשון בתנועה מעגלית כמו בשעון. אם הווקטור הוא רשימה של שלמים בטווח שבין 0 ל-v-1 אז ההזזה ShiftBytes מזיזה את כל הבתים שבשורה ה-i של מטריצת המצב \sigma_i צעדים או פוזיציות לשמאל ומחזירה את הבתים ששנפלטו מצד אחד לצד השני. עבור התמורה P הווקטור הוא, כלומר השורה הראשונה אינה מוסטת כלל, השנייה מוסטת בפוזיציה אחת, השלישית בשתי פוזיציות וכן הלאה. ואילו עבור Q הווקטור הוא. במצב הפנימי הרחב משתמשים בוקטור אחר כי קיימות יותר עמודות. במקרה זה וקטורי ההזזות עבור P ו-Q הם וכן  בהתאמה.
ערבוב בתים
בפעולת הערבוב כל עמודה של המטריצה A מעובדת בנפרד. פעולה זו היא פעולה בשדה הסופי וכמו בצופן ריינדל השדה מוגדר על ידי הפולינום האי-פריק  מעל. הבתים של העמודה ה-i נחשבים לאלמנטים בשדה ופעולות הכפל והחיבור בין אלמנטים אילו מתבצעת לפי כללי האריתמטיקה בשדה הבינארי המורחב {F}_{2^8}. כלומר האלמנטים נחשבים לפולינומים מדרגה 7 עם מקדמים אפס או אחד, הסיבית המשמעותית ביותר מייצגת את המקדם המוביל ואילו הסיבית הכי פחות משמעותית מייצגת את המקדם החופשי והכפל והחיבור הם על המקדמים כנהוג בפולינומים. ביתר פירוט ראה צופן ריינדל.
הטרנספורמציה MixBytes מכפילה כל עמודה של המטריצה A במטריצה קבועה B מסדר 8\times 8. כל התהליך יכול להתפרש ככפל מטריצות הבא: והמטריצה B היא מטריצה מעגלית, שפירושה הוא שכל שורה שווה לשורה שמעליה כשהי מוסטת באופן מעגלי צעד אחד לימין:
אפשר לתאר את המטריצה בכתיב מקוצר: כאשר הפונקציה \text{circ} היא פונקציית הזזה מעגלית.
קבועים התחלתיים
וקטור האתחול \text{iv}_n עבור Grøstl-n כאשר n מייצג את אורך התמצית המבוקשת, הוא הייצוג הבינארי של n במשתנה באורך \ell סיביות. בטבלה הבאה מופיעים הערכים ההתחלתיים עבור תמציות באורכים 224,256,384,512 בבסיס הקסדצימלי:
ריפוד
פונקציית הריפוד של Grøstl הנקראת כאן דומה לזו שיושמה ב-MD5. בהינתן קלט באורך N סיביות, תחילה מוסיפים את הסיבית '1' בסופו ואז מוסיפים אפסים כנדרש כדי להשלימו לאורך המתחלק ב-\ell פחות 64 סיביות. בניסוח רשמי מספר האפסים שיש להוסיף הוא. ב-64 הסיביות הנותרות מקודדים את הערך המספר הזה יוצא תמיד שלם בגלל w והוא מייצג את מספר הבלוקים הסופי לאחר הריפוד. לאור זאת האורך המקסימלי של קלט הניתן לעיבוד על ידי Grøstl יכול להיות לכל היותר 2^{64}-1 בלוקים אחרת 64 סיביות לא יספיקו כדי לקודד את הערך האמור. עבור תמצית מסרים קצרה אורך הקלט המקסימלי הוא ועבור תמצית מסרים ארוכה האורך המקסימלי הוא.
ביטחון ויעילות
Grøstl יכולה להגיע לתפוקה של 21.4 מחזורי שעון לבית על מעבד Intel Core 2. האלגוריתם הוא שילוב של מצב פנימי רחב (wide pipe) עם גרסה של מבנה מרקל-דמגרד משופרת (שבה מקצצים חלק מהפלט). בעקבות הניסיון המצטבר הוכח ששתי התכונות הללו מחזקות את האלגוריתם מפני התקפות קריפטואנליטיות שונות. זיכרון פנימי רחב עוזר נגד התקפות גנריות שמתמקדות באיטרציה של הפונקציה הפנימית. האלגוריתם מסתמך על שתי תמורות שונות, תחת ההנחה התאורטית שהתמורות הללו אקראיות המפתחים הוכיחו שהיתרון של מבחין לזיהוי בין פלט Grøstl לבין פלט אקראי אמיתי אינו גדול מ-, כאשר המבחין רשאי להגיש לכל היותר q שאילתות באורך לכל היותר K בלוקים. כמו כן אפשר לראות שיש חשיבות לפונקציה המסיימת בלעדיה קיימות התקפות מעשיות נגד האלגוריתם. כמו כן קיימות התקפות היעילות מכוח גס נגד גרסה מצומצמת של גרוסטל בחמישה סבבים.
המפתחים מונים ניתוח סדרה של התקפות קריפטואנליטיות ידועות והטענות שלהם לגבי הביטחון של Grøstl נגד התקפות אילו. בין ההתקפות הם מונים את: ההתקפה הדיפרנציאלית, התקפת ריבאונד, אנליזה ליניארית ואינטגרלית, התקפה אלגברית, התקפות התנגשויות ורב-התנגשויות, התקפת הארכה והתקפת נקודות שבת, התקפת יום הולדת וההתקפה של קלסי ושנייר על מבנה מרקל-דמגרד. הם מסכמים שביטחון האלגוריתם עם מספר סבבים מלא, נגד כל ההתקפות המתוארות הוא לכל הפחות בסדר גודל של 2^{n/2}. לכן אם הפלט הוא באורך 256 סיביות המשמעות היא ביטחון של 2^{128} שזה המינימום הנדרש כיום.
Csrss.exe
csrss.exe (קיצור ל-Client/Server Runtime Subsystem) הוא רכיב מערכת חיוני במשפחת מערכות ההפעלה Windows NT של מיקרוסופט, שנכלל לראשונה בגרסת חלונות NT 3.11 ונכלל גם במערכות הפעלה מאוחרות יותר, והוא אחד מהתהליכים שאחראיים על מרחב המשתמש.
תפקוד
התפקיד של רכיב זה במקור היה לספק מרחב משתמש לתת-המערכת Win32, שהיה אחראי, בין היתר, לספק ממשק עבודה גרפי (GDI) עבור הפעלת פקודות מערכת. החל מגרסה 4, רוב התפקודים האלו עברו לרמת הליבה כדי לשפר את ביצועיה הגרפיים של המערכת, וכיום הרכיב בעיקרו מספק ממשק עבודה עבור יישומי Win32 שפועלים בממשק שורת פקודה (Console applications), וכן מטפל באפשרויות כיבוי המחשב דרך ממשק המשתמש הגרפי. csrss.exe לרוב נקרא ביחד עם winlogon.exe על ידי smss.exe, תהליך שמופעל עם עליית מערכת ההפעלה ומחכה לפקודת כיבוי שנשלחת מהתהליכים האלו כדי לבצע כיבוי נאות.
בחלונות ויסטה ומעלה נוצרים שני מופעים של התהליך, כאשר אחד מהם מטפל בעזרת התהליך conhost.exe במרחב שורת הפקודה של אותו המשתמש שמחובר למערכת כרגע, עם ההרשאות שלו.
כיוון שזהו תהליך חיוני לפעולת המערכת, לא ניתן לסיים את פעולתו דרך מנהל המשימות. בגרסאות יותר חדשות של Windows (מויסטה והלאה), מנהל המשימות יתריע כי מדובר בתהליך מערכת קריטי ויבקש מהמשתמש אישור האם הוא מעוניין לסיים את פעולתו. סיום בלתי צפוי של התהליך, כמו במקרי תקלה או כאשר "הורגים" את התהליך דרך כלי חיצוני (Sysinternals Process Explorer למשל), או מקרה בו הקובץ נפגם, יגרום לתהליך האב smss להכריז לקרנל על תקלה בהליך האתחול, דבר שיסתיים במסך כחול עם הקוד c000021a (STATUS_SYSTEM_PROCESS_TERMINATED) או עם הקוד 0x000000F4.
אבטחה
בשל חיוניותו, נוזקות לא מעטות עשויות להתחזות לתהליך זה, כדי להסוות על פעולתן, ולהקשות על המשתמש להסירן. עם זאת, תרמיות אינטרנט רבות מבקשות להציג את התהליך הזה כוירוס ומבקשות מהמשתמש למחוק אותו. ידועים לא מעט מקרים על נוכלי אינטרנט, שהתחזו לבכירי מיקרוסופט ודרשו בפורומי התמיכה מהמשתמשים למחוק את התהליך מהמחשב שלהם בתואנת שווא כי מדובר בווירוס.
ראש העיר של קינגסטאון
ראש העיר של קינגסטאון (באנגלית: Mayor of Kingstown) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת מותחן פשע שנוצרה על ידי טיילור שרידן ויו דילון. הסדרה עלתה בבכורה ב-14 בנובמבר 2021 בשירות הסטרימינג Paramount+ וכוללת 10 פרקים.
בפרק הבכורה צפו כ-2.6 מיליון צופים באופן ליניארי - ורבים נוספים בדיגיטל. המספרים הפכו אותה אותה לסדרה המתוסרטת הנצפית ביותר של רשת Paramount מאז 2018.
בפברואר 2022 הוכרז שהסדרה חודשה לעונה שנייה.
עלילה
הסדרה עוקבת אחר משפחת מקלסקי החזקה, המתווכת בכוח בקינגסטאון, מישיגן, שם עסקי הכליאה הם התעשייה המשגשגת היחידה. בהתמודדות עם נושאים של גזענות מערכתית, שחיתות ואי שוויון, הסדרה מספקת מבט חד על הניסיון שלהם להביא סדר וצדק בעיירה שאין בה אף אחת מכל אלה.
הפקה
הפרויקט הוכרז לראשונה בינואר 2020, כאשר רשת Paramount הזמינה את הסדרה. עד פברואר 2021, הסדרה הועברה לשירות הסטרימינג Paramount+, כאשר ג'רמי רנר לוהק לככב בה. בחודש שלאחר מכן, דיאן ויסט הצטרפה לצוות השחקנים, עם אמה לירד, דרק וובסטר וטיילור הנדלי שלוהקו באפריל אותה שנה. באוגוסט נודע שקייל צ'נדלר הצטרף לצוות השחקנים בעקבות פרסום פוסטר טיזר לסדרה, בעוד איידן גילן והאמיש אלן-הדלי הצטרפו אף הם.
הצילומים לעונה הראשונה התקיימו מ-17 במאי עד 4 באוקטובר 2021, בטורונטו.
כחלון פלקטוס
כחלון פלקטוס, המכונה באנגלית "פרמיט" ("Permit"; שם מדעי: Trachinotus falcatus), הוא מין דג ממשפחת הצניניתיים החי במימי מערב האוקיינוס האטלנטי בין ברזיל בדרום למסצ'וסטס בצפון ומצוי גם במי הקריביים. הוא נקרא לראשונה בידי החוקר קארולוס לינאוס בספר:ו "Systema Naturae" מ-1758, בו הוא שויך למשפחת השפתוניים. משמעות שם הסוג כחלון הוא: "trachys" - מחוספס/קשה, ו-"noton" - גב. משמעות שם המין הוא: "falcatus" - חרמש, על שם סנפיר הגב הגבוה שלו שבולט כשהוא נע לפני המים.
דג זה בעל מבנה כבד עם מצח בולט, פה גדול וקצר וסנפירי חזה דקים אך סנפירי גב ושת גדול וזנב שרירי. הגוף אפור והסנפירים כהים ובעלי תוכן צהוב. אורכו המרבי של הדג הוא 122 סנטימטר ומשקלו עד 36 ק"ג בבגרות.
הדג מצוי סביב החופים במי שפכים, תעלות ולעיתים אף במים מליחים בגדות נהר. הוא גם מתקרב מאוד לחוף, שם מצויים הרבה חסרי חוליות. הדג ניזון מדגים קטנים, סרטנים וחסילונים שונים.
הוא עצמו נידוג הן למאכל והן לדיג ספורט.
מבצע מקרה אדום
מבצע מקרה אדום (בגרמנית: Fall Rot) היה התוכנית לשלב השני בכיבוש צרפת על ידי הצבא הגרמני והחל ב-5 ביוני 1940. הדבר התאפשר בזכות הצלחתו של מבצע מקרה צהוב, הפלישה למדינות בנלוקס וצפון צרפת במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה וניתוק צבאות בעלות הברית בצפון על חוף התעלה. כוחות עוצמתיים היו אמורים להתקדם גם לצרפת.
רקע כללי
בסוף מאי 1940 נשלחו צבאות צרפת המאובזרים בצורה הטובה ביותר צפונה ואבדו במהלך מבצע מקרה צהוב והפינוי מדנקירק, שעלה לבעלות הברית ב-61 דיוויזיות. ווייגאן עמד בפני האפשרות להגן על שנמתחו מסדאן, לאורך נהרות האן והסום עד אבוויל על תעלת למאנש, עם 64 דיוויזיות צרפתיות, הדיוויזיה הבריטית ה-51 (היילנד) וכמה דיוויזיות בריטיות שנשלחו לנמלים צרפתיים דרומית לסום כדי ליצור את "BEF השני" והיו התרומה הבריטית היחידה. לווייגאן חסרו עתודות כדי למנוע פריצת דרך על ידי הצבא הגרמני, שכלל 142 דיוויזיות, והלופטוואפה שהחזיק בעליונות אווירית, למעט מעל תעלת למאנש.
בין שישה לעשרה מיליון פליטים אזרחיים ברחו מהלחימה וגדשו את הכבישים, במה שנודע בשם L'Éxode (יציאת מצרים) ומספר מעט סידורים נעשו לקבלתם. אוכלוסיית שארטר פחתה מ-23,000 ל-800 ואוכלוסיית ליל מ-200,000 ל-20,000, בעוד ערים בדרום כמו פו ובורדו צמחו במהירות.
קרב אבוויל
קרב אבוויל התרחש בין 28 במאי ל-4 ביוני 1940 ליד אבוויל במהלך קרב צרפת מלחמת העולם השנייה. בזמן שמבצע דינמו, פינוי דנקירק, היה בעיצומו, ניסה הגנרל מקסים וייגאן לנצל את השתתפותם של כוחות גרמנים כדי לתקוף צפונה מעל הסום ולהציל את כוחות בעלות הברית הלכודים בכיס דנקירק. ההתקפה של בעלות הברית בוצעה על ידי הדיוויזיות המשוריינות הצרפתיות ה-2 וה-4 והדיוויזיה המשוריינת הבריטית הראשונה. התקפות בעלות הברית הקטינו את גודל ראש הגשר הגרמני בכ-50 אחוז.
קו וייגאן
צבאות צרפת שוב פעלו באזור קווי האספקה והתקשורת שלהם והיה להם גישה קלה יותר למרכזי תיקונים, למאגרי אספקה ולחנויות. כ-112,000 חיילים צרפתים שפונו הוחזרו מחדש דרך נמלי נורמנדי ונמלי ברטאן. מה שהיווה תחליף כלשהו לדיוויזיות האבודות בפלנדריה. הצרפתים הצליחו גם להציל סכום משמעותי מהכוחות המשוריינים שלהם והקימו מחדש את דיוויזיות השריון ה-1 וה-2; ואילו לדיוויזיית השריון ה-4 נשלחו תחלופות במקום הכוחות שהיא איבדה; המורל עלה והיה גבוה מאוד בסוף מאי 1940.