cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קתרין בוט
קתרין בוט (באנגלית: Catherine Bott, נולדה ב-11 בספטמבר 1952) היא זמרת סופרן אנגליה בעלת שם בינלאומי כמומחית לתקופת הבארוק.
קריירה
לאחר לימודיה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה, אצל ארתור רקלס החלה בקריירה כחברה בקבוצה האנגלית ששילבה בארוק וג'אז, הסווינגלס. בשנת 1980 החלה להופיע לעיתים קרובות בקונסורט הלונדוני החדש ולאחר זאת החלה להופיע ברחבי העולם, באירופה, אמריקה הלאטינית וברית המועצות עם כמה קבוצות של כלי נגינה אותנטיים לתקופה.
כזמרת היא מוכרת כווירטואוזית של הניב הבארוקי. ניקיון קולה, הדיוק בגובה הצליל והמתיקות האופיינית לאיכות קולה מאפשרים לה לחדד ולשכלל בדייקנות כל תפקיד שהיא משחקת ובה בעת ליצור חושניות ווקלית מוגברת, יוצאת דופן בקרב רוב זמרות הסופרן של ימינו.
קתרין בוט מרבה להקליט, כדידו בדידו ואניאס של פרסל (עם כריסטופר הוגווד והאקדמיה למוזיקה עתיקה בשנת 1994), עם קינג'ס קולג', קיימברידג' בניצוח סטיבן קלאוברי ביוהנס פסיון של באך, בתפקיד ונוס ב"ונוס ואדוניס" של ג'ון בלואו עם פיליפ פיקט וב"הכתרת פופיאה" של מונטוורדי עם סר ג'ון אליוט גרדינר.
בשנים האחרונות, מנצחים מזמינים את בוט לבצע ולהקליט רפרטואר חדש בהרבה, כמו למשל הרקוויאם של פורה, "סינפוניה אנטארקטיקה" של ווהן ויליאמס והסימפוניה השלישית של נילסן עם בריידן תומסון והתזמורת הסקוטית המלכותית. כמו כן, יש לבוט ביקוש רב בקרב מלחינים בני זמננו כמו מייקל ניימן וג'ונתן דאב.
היא אחת משלושת המגישים של התוכנית למוזיקה עתיקה ברדיו 3 של ה-BBC (עם אנדרו מאנז ולוסי סקיפינג) בשבתות ובימי ראשון בין 13:00 ל-14:00.
ג'ונגל סיטי
את שיר הנושא של הסרט, שר הזמר שון פול והסינגל נקרא "Temperature", הסינגל היה להיט גדול, בשונה מהסרט שנכשל.
עלילה
כאשר סמסון וחבריו מגיעים לג'ונגל הם בשעה טובה מוצאים את ראין חי ונושם. אף על פי שהם מוצאים אותו הם נתקלים בבעיה לא קטנה - קזאר, גנו אכזרי רוצה להרוג את סמסון ולאכלו כי רק כך לטענתו הוא יעלה שלב בשרשרת-המזון. קזאר מתעמת עם סמסון, ולמרות שחבריו היו לכודים על ידי העדר של קאזאר, פתאום ראין קפץ על קזאר אך ללא הצלחה. אך כאשר קזאר פוקד על העדר שלו לחסל את שני האריות העדר שלו מחליט לנטוש אותו לעבור לצד של סמסון. בשל כך, קזאר מחליט לחסל את סמסון לבדו, סמסון וריאן שאגו שאגה על קזאר ומצליחים לחסל אותו על ידי פריצת הר הגעש. וראין סוף-סוף למד כיצד להיות אריה אמיתי. אחרי הכל סמסון, ראין וכל החברים חוזרים הביתה רגועים, שמחים ומאושרים.
ביקורות
סרט זה קיבל לרוב ביקורות שליליות מאוד התוקפות את מבנה העלילה שלו בטענה שהוא מנסה לחקות את ההצלחה של "מדגסקר" מבית אולפני דרימוורקס.
דגל אריתריאה
דגל אריתריאה הוא דגלה הלאומי של אריתריאה. הדגל הנוכחי אומץ רשמית ב-5 בדצמבר 1995. דגל זה דומה מאוד לדגל החזית העממית לשחרור אריתריאה, כאשר לדגל החזית העממית נוסף הזר וענף עץ הזית שהופיע גם בדגל המדינה משנת 1952.
במרכז הדגל מופיע משולש אדום שבסיסו בדופן הדגל הקרובה לניצב, וקדקודו בדופן הנגדית של הדגל. מעל המשולש האדום ישנו משולש ירוק, ומתחתיו משולש כחול. הירוק מסמל את פוריות הארץ ואת החקלאות, והכחול את האוקיינוס ההודי. האדום מסמל את הדם שנשפך במאבק המדינה לעצמאותה ולמען החופש של אזרחיה. הזר הצהוב כולל שני ענפי עץ זית ומקיף ענף עץ זית. זר זה מקורו בדגל המדינה משנת 1952 והוא מחליף את הכוכב הצהוב שהופיע בדגל החזית העממית לשחרור אריתריאה.
כיוון המשולש האדום ההולך וצר מהניצב אל הקצה הנגדי של הדגל בא לסמל את השאיפה לעתיד בו שפיכות הדמים תפחת עד שתעלם ובכך מסמל הדגל תקווה לשלום.
ונרה 9
כחלק מהתוכנית שוגרו 16 גשושיות אל כוכב הלכת נוגה, 8 מתוכן נחתו בהצלחה והעבירו מידע על פני השטח של הכוכב, 3 מתוכן העבירו בהצלחה מידע הנוגע לאטמוספירה של הכוכב. גשושיות "ונרה" היו הראשונות שהצליחו לחדור לאטמוספירה של כוכב אחר, לנחות על אדמת כוכב אחר, להחזיר תמונות של פני השטח ולבצע מיפוי מכ"ם של הכוכב ועל כן התוכנית נחשבת כהצלחה. כל הגשושיות תוכננו במשרד תכנון "לאבוצ'קין" בראשות גאורגי בבקין (עד לשנת 1970).
תיאור המשימה
ונרה 9 היא אחת מהגשושיות ששוגרו כחלק מ"תוכנית ונרה" לכוכב הלכת נוגה. היא שוגרה ב-8 ביוני 1975 בעזרת משגר פרוטון K. מספר ימים אחרי זה שוגרה גשושית ונרה 10. גשושיות אלו היו מדגמים משופרים בהם בוצעו שינויים בהתאם לנתוני לחץ וטמפרטורה על פני נוגה שהועברו מנוגה על ידי גשושיות קודמות.
הגשושית שוגרה ממסלול ביניים אל כוכב הלכת וזאת במטרה להמשיך במחקרים שעשו הגשושיות לפניה. הגשושית כללה מקפת ויחידת נחיתה. מטרת הגשושית הייתה לבצע נחיתה ולהעביר צילומים ותוצאות המדידות.
מהלך הטיסה ותוצאותיה
במהלך הטיסה פעמיים בוצע תיקון מסלול. יומיים לפני הגעה ליעד בוצע ניתוק של יחידת הנחיתה מהמקפת. לאחר מכן הגשושית עברה למסלול סביב נוגה ופעלה כתחנת ממסר להעברת מידע מפני השטח של נוגה. בנוסף היא העבירה נתוני מדידות של המכשירים שהותקנו בה. היא פעלה עד לדצמבר 1975.
הנחיתה המוצלחת בוצעה ב-22 באוקטובר 1975. במהלך הנחיתה היה שימוש במצנח במשך כ-20 דקות. בזמן זה הועברו נתוני שכבת העננים של כוכב הלכת. הקשר עם יחידת הנחיתה התקיים במשך 53 דקות. כ-2 דקות לאחר הנחיתה החלה העברת צילומים שונים. נתוני צפיפות הקרקע גילו שהצפיפות היא כ-2.8 גרם לסמ"ק. הלחץ על הקרקע היה כ-90 אטמוספירות והטמפרטורה שנמדדה הייתה כ-465 מעלות. בגלל תקלה באחת המצלמות לא היה ניתן לקבל צילום פנורמי.
מסיל"ה
מסיל"ה (ראשי תיבות: מרכז סיוע ומידע לקהילה הזרה) הוא גוף שהוקם על ידי עיריית תל אביב-יפו בשנת 1999 ביוזמת ראש העיר רון חולדאי, במטרה לספק שירותי רווחה לקהילה הזרה, שהיום מורכבת בעיקר ממהגרי עבודה ומבקשי מקלט מאפריקה.
המוסד מתופעל על ידי עובדים סוציאליים של העירייה, סטודנטים בתוכנית הכשרה מעשית, בני מכינות קדם-צבאיות, בנות שירות לאומי ומתנדבים רבים.
בשנת 2012 זכה מסיל"ה בעיטור ממלכתי מטעם משרד המשפטים, כאות הוקרה על תרומת הארגון למאבק בסחר בבני אדם.
עמדות פוליטיות מוצהרות ביחס לנושא העובדים הזרים והמסתננים
כיוון שמסיל"ה היא חלק מהשלטון המקומי, אנשיה מנועים מנקיטת עמדה מוצהרת בנושאים ציבוריים הקשורים בבעיית העובדים הזרים והמסתננים ברמה המדינית. כמו כן, היא אינה נוטלת חלק בפעילות מחאה שונות הנערכות בנושאים אלו (הפגנות, מצעדים, ראיונות לתקשורת, וכו').
מימון
חרף היותו של הארגון מוסד ציבורי, חלק הארי של התקציב מגיע מתרומות. שאר התקציב מתקבל מעיריית תל אביב-יפו דרך שני צינורות - אגף השירותים החברתיים (מחוז דרום), ומחלקת החינוך של העירייה.
דרכי פעולתה של מסיל"ה
מסיל"ה פועלת, בחלוקה גסה, בארבעה מישורים:
מרכז מסיל"ה
מתפקד למעשה כשירות סוציאלי תחת אגף השירותים החברתיים של עיריית תל אביב-יפו, הממוקמת בסמוך למתחם התחנה המרכזית החדשה. במרכז פועלים עובדים סוציאליים, סטודנטים ומתנדבים המטפלים בפניות הקהילה. התמיכה הניתנת במרכז מתמקדת בעיקר ברמת הפרט והמשפחה; סיוע בנושאי חינוך, בריאות, משפחה, תעסוקה, דיור, מעמד חוקי, הריון ולידה, ילדים בסיכון, ילדים עם צרכים מיוחדים, מקרים הומניטריים, והפניה לסעד משפטי. בעת הצורך, ניתן גם טיפול פסיכו-סוציאלי על ידי אנשי מקצוע. בנוסף, עקב עומס הפניות הגדול, מסיל"ה מקיימת שיתוף פעולה עם ארגונים אחרים המתמחים בתחומים מסוימים (כגון "מוקד סיוע לעובדים זרים" - בנושאי מעמד, "קו לעובד" - זכויות בתעסוקה, "האגודה לזכויות האזרח" ועמותת ידיד - סעד משפטי, "ארגון סיוע לפליטים-א.ס.ף" - מסתננים, עמותת אל"ה- לטיפול בשכול ואובדן- לעזרה באובדן המשפחות והחברים שנותרו מאחור וכן בטראומות שעברו בדרך לארץ ובחייהם קשיי היום, "מרפאת לוינסקי" - מחלות מין וזנות, מרפאת "רופאים לזכויות אדם" - בריאות, בתי התמחוי של עמותת לשובע, ואחרים). מסיל"ה מקיימת קשר עם יחידת עוז (משטרת ההגירה), במטרה להקל את תהליך העזיבה על אלה המבקשים זאת מרצונם.
רשת יוניטף
יוניטף היא עמותה המפעילה רשת מעונות יום ומועדוניות צהרונים לילדי מהגרי עבודה ומבקשי המקלט מאפריקה. הרשת הוקמה בשנת 2005 ופועלת באזור תל אביב בשיתוף פעולה עם ארגון מסיל"ה. יוניטף מפעילה שלושה עשר מעונות יום לפעוטות עד גיל 3, ו-24 מועדוניות לילדים בגילאים 3-6, ומשרתת סה"כ כ-1000 ילדים. המעונות פועלים ממאי 2005, מיסודה של הקרן למעורבות חברתית, ובשיתוף פעולה מקצועי עם מסיל"ה. הם מנוהלים על ידי גננות ומטפלות מהקהילה הזרה. המועדוניות נותנות מענה לילדי הקהילה השוהים בגן משעות הצהריים עד הערב. המועדוניות מספקת לילדים סביבה חינוכית עשירה, פעילויות, חוגים וארוחות חמות. כמו המעונות, גם המועדוניות מופעלות על ידי גננות מהקהילה הזרה. השפות המדוברות בגנים הן עברית ואנגלית. התכנים החינוכיים לקוחים הן מתרבויות המוצא של הגננות והן מהתרבות הישראלית, והחגים הנחגגים שייכים לשלוש הדתות המרכזיות.
איסוף נתונים וניתוחם
מתן ייעוץ וסיוע בקבלת ההחלטות הנוגעות למצב הקהילה מול העירייה וקברניטיה; ייעוץ בוועדות בכנסת, העברת דיווחים ועדכונים לעירייה, ימי עיון וסיורים מודרכים לנבחרי ציבור, ועוד.
בדיקת קורונה
בדיקת קורונה היא בדיקה רפואית, המיועדת לזהות את נוכחות נגיף ה-SARS-CoV-2 מחולל מחלת נגיף קורונה 2019 בגוף האדם.
בתחילה היו שני סוגי בדיקות עיקריות: עם הזמן נוספו בבדיקות אחרות.
ניתן להשתמש בבדיקות הסרולוגיות הן לאבחון תחלואה של אדם ספציפי והן למעקב אחר תחלואה בקרב האוכלוסייה. הבדיקות הסרולוגיות הן כלי חשוב כיוון שהן דוגמות גם חולים בעלי תסמינים קלים או ללא תסמינים כלל (אסימפטומטיים), באמצעותן ניתן לקבוע את שיעור התמותה המדויק של המחלה ואת רמת חסינות העדר באוכלוסייה מתוצאות בדיקה זו. עם זאת, היעילות של תגובה חיסונית זו ומשך זמן ההגנה שהיא מספקת עדיין לא ברורים.
בדיקת RT-PCR (שיעתוק הפוך)
באמצעות תגובת שרשרת של פולימראז בזמן אמת (rRT-PCR) ניתן לבצע את הבדיקה על דגימה ממערכת הנשימה. ניתן להשתמש בדגימת כיח או להעביר מטוש בחלל הפה או האף. התוצאות זמינות בדרך כלל תוך מספר שעות עד יומיים. בדיקת PCR שבוצעה באמצעות דגימת מטוש בחלל הפה והלוע אמינה רק בשבוע הראשון של המחלה. בהמשך הנגיף עלול להעמיק לכיוון הגרון ודרכי הנשימה ולהמשיך להתרבות בריאות. לחלופין ניתן ליטול דגימה מדרכי הנשימה העמוקות על ידי צנתר יניקה או באמצעות דגימת כיח. בדיקת הקורונה מייצגת רק את המצב ברגע ביצועה, ואין בה ערובה לכך שהנבדק לא יפתח סימנים או שיידבק לאחר מכן.
בדיקת ה-RT-PCR נחשבת לבדיקה האמינה ביותר לגילוי ואיתור של הדבקה בנגיף הקורונה. אף על פי כן, תוצאה חיובית-לא שגויה (להבדיל מתוצאה חיובית שגויה) של הבדיקה אינה מעידה בהכרח על קיומה של מחלה פעילה.
בדיקות סרולוגיות
מרבית הבדיקות הסרולוגיות נמצאות בשלב המחקר. ב-15 באפריל אישר מנהל המזון והתרופות האמריקאי (תוך סיוג שההרשאה לשימוש בחירום) ארבע בדיקות סרולוגיות לאבחון בארצות הברית.
במספר מדינות החלו לבצע בדיקות סקר סרולוגיות בהיקף גדול בקרב האוכלוסייה. חוקרים בקליפורניה ערכו בדיקות סרולוגיות באחד המחוזות. תוצאות הבדיקה הצביעו על שיעור תחלואה שנע בין 2.5-4.2 מכלל האוכלוסייה (תוצאה הגבוהה ממספר החולים המאומת על ידי רשויות הבריאות).
מאפייני הבדיקה
חלק מתגובת מערכת החיסון לזיהום הוא ייצור נוגדנים הכוללים IgM ו-IgG. על פי ה-FDA, נוגדנים מסוג IgM ל-SARS-CoV-2 ניתנים בדרך כלל לזיהוי מספר ימים לאחר ההדבקה הראשונית (אך עדיין אין מידע ברור על רמת הנוגדנים). נוגדני IgG לנגיף ניתנים לזיהוי בדרך כלל בין 10–14 יום לאחר ההדבקה (ייתכן זיהוי מוקדם יותר) ולרוב מגיעים לשיא כ-28 יום לאחר הופעת הזיהום.
ניתן להשתמש בבדיקות הסרולוגיות לקביעת אחוז האוכלוסייה שחלה במחלה והפך לחסין. עם זאת, עדיין לא ברור כמה יעילה הגנת החסינות הזו ולאיזה טווח זמן היא מגינה מפני הדבקה חוזרת. ההנחה היא כי סיכוייו של אדם שנדבק והחלים לחלות שוב כעבור שלושה חודשים הוא נמוך, אך לא ידוע לכמה זמן רמת החסינות יעילה. על פי מחקר שנערך בקרב 175 אנשים בסין שהחלימו מהמחלה וסבלו מתסמינים קלים נמצא כי 10 אנשים לא ייצרו נוגדנים שניתנים לזיהוי בבדיקה סרולוגית.
ערכת אבוט לאבחון כמותי של נוגדני IgG
ב-2021 נכנסה לשימוש ערכה סרולוגית של אבוט המוצאת כמות נוגדני IgG המתקשרים לאזור הקולטן - SARS-CoV-2 IgG II Quant. בישראל נעשה בה שימוש נרחב בבדיקות בקופות החולים ובבתי חולים ביניהם בית חולים איכילוב ורמב"ם. בערכה זו תוצאה שמעבר ל-150 מציינת רמות נוגדנים המאפיינות חיסון או החלמה, בעוד שרמות שמתחת ל-50 מציינות העדר הגנת נוגדנים. רמות שבין 50 ל-150 הן גבוליות. מחקר של לאומית שירותי בריאות מצא כי ברמות שמתחת ל-150 אין הגנה מוחלטת מפני הידבקות.
אבחון באמצעות הדמיה רפואית
ניתן לאבחן את המחלה על פי ממצאי הדמיית החזה בטומוגרפיה ממוחשבת (CT), עם זאת אין ממצא ספציפי היכול להעיד על נוכחות הנגיף.
מבחני הגברה איזותרמיים
ב־27 במרץ 2020, אישר ה-FDA "ניסוי אוטומטי" מבית אבוט אבחון המשתמש בשיטת הגברה של חומצה גרעינית איזותרמית.
בדיקות אנטיגן
לצורך שיפור הדיוק, משרד הבריאות בישראל קבע בינואר 2022 כי יש להיבדק בבדיקת אנטיגן ביתית 3 ימים לאחר החשיפה למאומת ולהקפיד על דגימה מהגרון ולאחר מכן מנחיר באמצעות אותו מטוש.
בדיקה בעזרת נשימה
באפריל 2022, מינהל המזון והתרופות האמריקני (FDA) נתן לראשונה אישור חירום למכשיר שיכול לזהות את קיומו של נגיף הקורונה בדגימות נשימה בלבד.
נעשה שימוש בטכניקה הנקראת GC-MS כדי להפריד ולזהות תערובות כימיות ולזהות במהירות חמש תרכובות אורגניות נדיפות (VOCs) הקשורות לזיהום SARS-CoV-2 בנשימה.
מספר הבדיקות
עד ליום 27 במרץ ארצות הברית בדקה כ-100,000 איש ליום. לשם השוואה, מספר מדינות אירופאיות ערכו יותר בדיקות יומיות לנפש מאשר ארצות הברית. שלוש מדינות אירופאיות שואפות לבצע 100,000 בדיקות ביום - גרמניה באמצע אפריל, בריטניה בסוף אפריל וצרפת בסוף יוני. בגרמניה יש ענף אבחנות רפואי גדול, עם למעלה ממאה מעבדות בדיקה שסיפקו את הטכנולוגיה והתשתית כדי לאפשר עלייה מהירה בבדיקות. בריטניה ביקשה לגוון את חברות מדעי החיים שלה לאבחון כדי להגדיל את יכולת הבדיקה.
בתחילת אפריל ביצעה בריטניה כ-10,000 בדיקות ספוגיות ביום. היא הציבה יעד ל-100,000 ליום בסוף אפריל, ובסופו של דבר ל-250,000 בדיקות ביום. ה-NHS הבריטית הודיעה כי היא מפעילה תוכנית לבדיקת מקרים חשודים בבית, שמסלקת את הסיכון של חולה להדביק אחרים אם הם מגיעים לבית חולים או יצטרכו לחטא אמבולנס אם ישמש כזו.
בבדיקת מעבר לקורונה עבור מקרים חשודים, איש מקצוע מתחום הבריאות לוקח מדגם באמצעות אמצעי זהירות מתאימים. מרכזי הכניסה עזרו לדרום קוריאה לבצע כמה מהבדיקות המהירות והרחבות ביותר בכל מדינה. הונג קונג קבעה תוכנית שבה חשודים בחולים יכולים להישאר בבית, "[מחלקת המיון] תיתן צינור לדגימה למטופל", הם ירקו לתוכה, שולחים אותה בחזרה ומקבלים תוצאת בדיקה זמן מה לאחר מכן.
בישראל, חוקרים מהטכניון ובית החולים רמב"ם פיתחו ובחנו שיטה לבדיקת דגימות מ-64 חולים בו זמנית, על ידי איגום הדגימות ורק בדיקות נוספות אם המדגם המשולב נמצא חיובי. ניסויים באיגום אומצו אז בישראל, גרמניה, דרום קוריאה, ונברסקה , והמדינות ההודיות אוטר פרדש , מערב בנגל , פונג'אב , צ'אטיסגאר , ומהראשטרה. איגום שפותח על ידי חוקרים אחרים אושר על ידי משרד הבריאות בישראל באוגוסט ושומשו החל מנובמבר.
בווהאן מעבדה לאיתור חירום מאולתר של 2000 מ"ר בשם "הואו-יאן" ( Chinese, "עין האש") נפתח ב־5 בפברואר 2020 על ידי BGI, שיכול לעבד מעל 10,000 דגימות ביום . עם הבנייה עליה פיקח מייסד ה-BGI וואנג ג'יאן ולוקח 5 ימים, הדוגמנות הראתה כי המקרים בהוביי היו גבוהים ב-47% והעלות המקבילה להתמודדות ההסגר הייתה מכפילה אם יכולת הבדיקה הזו לא הייתה מגיעה לפעולה. במעבדת ווהאן הוחלפו מייד במעבדות הואו-יאן בשנג'ן, טיאנג'ין, בייג'ינג ושנחאי, בסך הכול 12 ערים ברחבי סין. עד 4 במרץ 2020 סך כל התפוקה היומית עמד על 50,000 בדיקות ביום.
קוד פתוח, עיצובים מרובי גוונים שפורסמו על ידי Assigami Assays שוחררו שיכולים לבדוק עד 1122 דגימות חולים עבור COVID19 באמצעות 93 בדיקות בלבד. ניתן להפעיל עיצובים מאוזנים אלה במעבדות קטנות ללא צורך במטפלים נוזליים רובוטיים.
עד חודש מרץ, מחסור בכמויות לא מספיקות של מגיב יצרו צוואר בקבוק לבדיקת המונים באיחוד האירופי בבריטניה ובארצות הברית. מה שהוביל לכמה מחברים לחקור פרוטוקולי הכנת דגימות הכוללים דגימות חימום ב-98 למשך 5 דקות לשחרור גנום RNA לבדיקה נוספת.
ב־31 במרץ הוכרז כי איחוד האמירויות הערביות בוחן כעת יותר מאוכלוסייתה עבור נגיף Coronavirus לכל מדינה מאשר בכל מדינה אחרת, והיא הייתה בדרכה להגדיל את רמת הבדיקות כדי להגיע לרוב האוכלוסייה. זה היה באמצעות שילוב של יכולת מעבר, ורכישת מעבדת תפוקה המונית בהיקף אוכלוסין מקבוצה 42 ו-BGI (בהתבסס על מעבדות גילוי חירום "הואו-יאן" בסין). המעבדה, שהוקמה ב-14 יום, מסוגלת לבצע עשרות אלפי בדיקות RT-PCR ביום, והיא הראשונה בעולם בסדר גודל זה שהייתה פעילה מחוץ לסין.
ב־8 באפריל 2020, בהודו, בית המשפט העליון בהודו משנה את הצו המקורי שלו והתיר בדיקות חינם במעבדות פרטיות לקאסטות חלשות כלכלית.
ה-FDA אישר בדיקה של מעבדות אבוט המשתמשת בטכנולוגיית הגברה של חומצה גרעינית איזותרמית במקום PCR. מכיוון שהדבר אינו מצריך סדרה של מחזורי טמפרטורה לסירוגין (כמו שבדיקות PCR בדרך כלל עושות) שיטה זו יכולה לספק תוצאות חיוביות תוך פחות מחמש דקות ותוצאות שליליות תוך 13 דקות. ישנם כיום כ-18,000 מכונות אלה בארצות הברית, ואבוט מצפה להעלות את הייצור כדי לספק 50,000 בדיקות ביום.
יעילות הבדיקות
ביצוע בדיקות לאיתור נשאי הנגיף, ובעקבותיהן הטלת הסגר על הנבדקים שנמצאו חיוביים ובידוד לאנשים שבאו איתם במגע בתקופת הדגירה (הניתנים לאיתור באמצעות חקירה אפידמיולוגית), הוכחו ככלי היעיל ביותר לבלימת המגפה עד למציאת חיסון נגד הנגיף. תפקיד הבדיקות הוא איתור חולים. הן מיועדות בין היתר לעובדים חיוניים או לאזרחים בסיכון מיוחד שאינם יכולים להתבודד כראוי, למשל בבתי חולים ובבתי אבות. כמו כן, הן חיוניות מאוד כדי לקבל מידע על מוקדי התפרצות מיוחדים - כפי שנעשה בעיר בני ברק שבישראל. כמו כן, הבדיקות חשובות כדי להקל את הסגר. ניתן לפתוח בהדרגה אזורים גאוגרפיים שבהם נראה כי המגפה במגמת התמתנות. ועוד לפני כן - כדי לשקול אם אפשר בכלל להתקדם לכיוון של יציאה מהסגר. הבדיקות הן חלק ממערך שמסיע לצמצום ההדבקה. הוא יעיל אם מבוצע איתור מהיר של חולים, בידודם (עדיף מחוץ לתא המשפחתי) ובידוד מגעיהם. לכן, יש חשיבות לקבלת תשובות מהירות לבדיקות הקיימות, ולוודא סגירת מעגל מהירה מול מגעי החולה. בהמשך הן שימשו גם כתנאי כניסה למקומות (כמו במהלך מגפת הקורונה באוסטריה) או כחלק מהתו הירוק.
איטליה
חוקרים בעיירה וו האיטלקית (העיירה בה מת חולה הקורונה הראשון באיטליה), ערכו שני סבבי בדיקות על כלל האוכלוסייה (כ-3,400 תושבים), בהפרש של כעשרה ימים. כמחצית מהאנשים שנמצאו חיוביים לא דיווחו על תסמינים, וכל המקרים שהתגלו הושמו בהסגר. לאחר שבוצע עוצר נסיעות והוכרז אזור מוגבל נבלמה התפשטות הנגיף.
סינגפור
בעקבות הקפדה על כללי ההרחקה, הגבלת טיסות, בדיקות והסגר, התפשטות המגפה בסינגפור הייתה איטית יותר בהשוואה למדינות מפותחות אחרות. עם זאת גם ללא דרישה מטעם הממשל בוטלו אירועים רבים. החל ב-28 במרץ ייעצה הממשלה לתושבים להישאר בבתיהם (אך בתי הספר נפתחו מחדש בזמן לאחר חופשת החג ב-23 במרץ). בהמשך הוכרז סגר ששוחרר בתחילת מאי. זאת עקב גל שני של נדבקים, בעיקר במעונות הצפופים של העובדים הזרים.
מדינות אחרות
בכמה מדינות נוספות, כמו איסלנד ודרום קוריאה, ביצעו בדיקות רבות לאיתור נשאי הנגיף וכאלו שבאו איתם במגע. מחקר סטטיסטי מצא כי במדינות שביצעו בדיקות רבות (ביחס למספר מקרי המוות), שיעורי התמותה נמוכים בהרבה, ההסבר לכך, ככל הנראה בשל מדיניות הבדיקות האגרסיבית, מטיבות המדינות הללו לאתר את החולים עם תסמינים קלים בלבד או ללא תסמינים כלל.
מחקר ופיתוח של בדיקות אפשריות
בטאיוואן נערכים ניסיונות לפיתוח בדיקה המשתמשת בנוגדנים מונוקלוניים הנקשרים לחלבון נוקלאוקפסיד (חלבון N) של ה-SARS-CoV-2, בתקווה שהיא תוכל לספק תוצאות תוך 15 עד 20 דקות כמו בדיקה מהירה לשפעת. ב-8 באפריל העלה ארגון הבריאות העולמי חששות מפני שימוש בבדיקות הנמצאות בתהליך מחקר. ב-2 באפריל אישר ארגון המזון והתרופות האמריקני בדיקת נוגדנים, אולם ישנם חוקרים המזהירים כי לא ניתן להסתמך על תוצאות בדיקות כאלה, לפני ביצוע מחקר כמה מן המחלימים אכן פיתחו נוגדנים לנגיף.
עד סוף יוני, פותחו מגוון של בדיקות סרולוגיות, ברמות דיוק שונות.
עם הזמן פותחו ערכות לבדיקה עצמית. ב-17 בנובמבר מנהל המזון והתרופות האמריקאי נתן לראשונה אישור חרום לבדיקת קורונה ביתית. הן חולקו ללא תשלום ביוזמת הממשלה בבתי ספר בארצות הברית, קנדה, בריטניה, גרמניה, איטליה וצרפת.
הערות שוליים
88. מתי יבוטלו בדיקות קורונה לפני טיסה?, AIDG
אל-מעתדד השני
אל-מעתדד באללה (תעתיק מדויק: מעתצ'ד; מילולית: האוזר כוח באל), אבו אל-פתח אבו בכר בן אל-מסתכפי באללה (בערבית: المعتضد بالله, ابو الفتح ابو-بكر بن المستكفي بالله), היה הח'ליף העבאסי הסמלי שמשל בקהיר בחסות הממלוכים בין השנים 1352 ו-1362. הוא ירש את אחיו אל-חאכם השני. בימיו משלו הסולטאנים צלאח אל-דין בן מחמד (1351-1354), נאצר אל-דין אל-חסן (1354-1361), ואל-מנצור מחמד (1361-1363).
בוקסיט
בוקסיט הוא מינרל טבעי הטרוגני שמורכב מאחד או יותר סוגים של אלומיניום הידרוקסידי: צורן, ברזל חמצני, טיטניום דו-חמצני, אלומיניוסיליקט ועוד מינרלים לא טהורים. האלומיניום הידרוקסידי העיקרי נמצא במגוון פרופורציות בבוקסיט הוא גיבסיט Al(OH)3 והחומר הרב צורתי, שיכול להופיע ביותר מצורה אחת - AlO(OH). בוקסיטים מסווגים בהתאם לשימוש המסחרי שלהם שיכול להיות מלט, כימיקלים ועוד.
רוב הבוקסיט שמופק בעולם (85% בקירוב) משמש להכנת אלומיניום חמצני בתהליך סינון כימי שנקרא "תהליך באייר" (Bayer). רוב האלומיניום החמצני משמש לייצור אלומיניום מתכתי בתהליך מיצוי אלקטרוליטי.
היסטוריה
מקור השם "בוקסיט" הוא בכפר Les Baux-de-Provence שבפרובאנס שבדרום צרפת, שם התגלה לראשונה ב-1821 על ידי הגאולוג פייר בֶּרְתְיֶיה. ב־1832 זכה ברתייה בתואר אבירות בזכות גילויו והקים מוזיאון לגאולוגיה. בעקבות הידלדלות המחצב במכרות הופסקה הכרייה ב־1991.
משאת משה ויהודית
"מַשְׂאַת משה ויהודית" הוא כינויה של מכונת דפוס שהוענקה בשנת 1842 על ידי משה מונטפיורי לבית הדפוס של ישראל ב"ק בירושלים.
היסטוריה
בשנת 1841 פתח ישראל ב"ק בית דפוס עברי ראשון בירושלים. בשנת 1842 קיבל ב"ק מכבש דפוס מידי משה מונטפיורי. היה זה מכבש ידני, שהדפיס בטכניקה של דפוס בלט, מדגם "Columbian Prets", שיוצר בשנת 1841 בלונדון על ידי חברת "Clymer & Dixon Manufactureres" (מס' 970). גובה המכבש הוא 232 ס"מ ובראשו מותקן פסל של נשר אוחז נחש. רוחבו 170 ס"מ ואורכו 150 ס"מ. מכבש זה יכול היה להדפיס גיליונות באורך של עד 85 ס"מ, וברוחב של עד 57 ס"מ.
ב"ק כינה את בית הדפוס שלו ואת המכבש "משאת (=מתנת) משה ויהודית" לכבוד מונטיפיורי ורעייתו יהודית, והקפיד לציין זאת בספרים שהדפיס. בנוסף, חיבר שיר לכבוד מונטפיורי. על פי פנחס גרייבסקי, בעת ביקור הרצל בירושלים בשנת 1898, הלך עמו לראות את המכבש..
בשנת ה'תרמ"ב (1882-1881), לאחר סגירת בית הדפוס של ב"ק, נמכר המכבש על ידי ניסן ב"ק, בנו של ישראל, ל"דפוס צוקרמן". מאוחר יותר נמסרה המכונה על ידי בנו-ממשיכו של שמואל צוקרמן, חיים-יעקב צוקרמן למשמרת לבית הדפוס של הוצאת א. לוין אפשטיין. לימים יעבור בית דפוס זה לבית דפוס של קבוצת "מעריב". כיום נמצא המכבש באוניברסיטת רייכמן.
רבי זכריה בן אבקולס
רבי זכריה בן אבקולס (וגם אבקילוס ואולי אמפיקולאוס), היה מחכמי ישראל בתקופת חורבן בית שני.
קמצא ובר קמצא
בספרות חז"ל, הוא נזכר פעמים ספורות בלבד, ובין השאר במערכה המסיימת את המעשה המפורסם של קמצא ובר קמצא שעל פי המדרש הייתה בין הסיבות שהביאו לחורבן.
לאחר העלבון שפגע בו, החליט בר קמצא, להלשין על היהודים לקיסר הרומאי:
במדרש רבה מוזכר זכריה בן אבקולס, כאחד החכמים שלא מחו בהתנהגותו של המארח כלפי בר קמצא:
גדליה אלון רואה בהתנגדותו של רבי זכריה בן אבקולס להקרבת קרבנו של הקיסר עמדה עקרונית דתית של התנגדות נחרצת לכל שיתוף פעולה ולגיטימציה לשלטון הרומאי, ואף רצון לעורר מרד כנגדם.
אזכורים נוספים
בנושאי הלכה, מוזכר שמו רק פעם אחת בנוגע להלכות מוקצה.
הרב שאול ליברמן בפירושו לתוספתא, רואה גם כאן קשר ישיר להתנהגותו המוזכרת במעשים לעיל. רבי זכריה בן אבקולס, מעדיף לא ליטול צד במחלוקת בין בית שמאי לבית הלל, ולהחמיר על עצמו; כך יוצא שמרוב חומרה וצדיקות יתר ("ענוותנות") הוא אינו לוקח אחריות ולא נוקט עמדה. כך עשה גם במקרה במקרה לעיל - מרוב רצונו להחמיר לא ראה את גודל הסכנה הנשקפת שהשלכותיה חמורות בהרבה מהשיקול ההלכתי הצר.
בין מנהיגי הקנאים המוזכרים בספרו של יוסף בן מתתיהו, "מלחמות היהודים", נזכר 'זכריה בן אמפיקלוס מן הכהנים'. רבים סוברים שזהו רבי זכריה בן אבקולס, שגרם להפסקת הקרבת קרבן הקיסר בבית המקדש, אך יש שסוברים שאין מדובר באותו אדם. זיהוי זה מתיישב עם הניתוח של גדליה אלון לעיל. המקורות אינם מזכירים מה עלה בגורלו של זכריה בן אבקילוס, אחד המנהיגים העיקריים של הקנאים, ונראה שנהרג או מת לפני נפילתו הסופית של בית המקדש.
מחוזות סנגל
מבחינה מנהלית סנגל מחולקת ל-14 מחוזות (région). כל מחוז מחולק לנפות.
מוזיאון טהראן לאמנות עכשווית
מוזיאון טהראן לאמנות עכשווית (בפרסית: موزه هنرهای معاصر تهران) הוא מוזיאון לאמנות הנמצא בטהראן, איראן.
המוזיאון תוכנן על ידי האדריכל האיראני קמראן דיבה, שהשתמש באלמנטים מהאדריכלות הפרסית המסורתית. הוא נבנה בצמוד לפארק לאלה, טהראן, ונחנך בשנת 1977. הבניין עצמו יכול להיחשב כדוגמה לאמנות עכשווית. רוב שטח המוזיאון ממוקם מתחת לאדמה.
במוזיאון ישנו האוסף החשוב ביותר של יצירות אמנות מודרנית מערבית מחוץ לאירופה וארצות הברית, אוסף שהורכב במידה רבה על ידי האוצרים המייסדים דוד גאלאוויי ודונה שטיין תחת חסותה של פארה דיבה. יש הטוענים כי שווי יצירות האומנות שמוחזקים במוזיאון מוערך ב-2.5 מיליארד ליש"ט. במוזיאון מוצגת תוכנית מתחלפת של תערוכות ומדי פעם מארגן תערוכות של אמנים מקומיים.
האוסף כולל גם את מה שעשוי להיות הציור היקר ביותר של ג'קסון פולוק, "Mural on a Red Indian Ground", ואגף פופ ארט המתפאר בפורטרטים של מיק ג'אגר, מרילין מונרו ומאו דזה-דונג, מעשה ידי אנדי וורהול. למרות שמקובל לומר שמדובר באוסף האמנות המערבית החשוב והמקיף ביותר באסיה, האוצרות חבויים מאחורי דלת ביטחון הנפתחת רק לאחר הקלדת קוד סודי. לעיתים מוציאים את היצירות החוצה לבקשת אמנים מבקרים או תלמידי אמנות, אולם אין כל כוונה להציגם בציבור. הציורים שנרכשו בשנות ה-70 בהוראתה של אשתו האחרונה של השאה, המלכה פארה, נפלו קורבן לבדלנות התרבותית של הרפובליקה האסלאמית.
במוזיאון האמנות המודרנית, כל הציורים המוצגים בפני הציבור הם של אמנים איראנים. מנהל המוזיאון, חביב אללה סאדג'י, שמונה על ידי ממשלתו של אחמדינז'אד, אמר בעבר שהוא מתנגד לגלובליזציה בהובלת המערב, התנגדות שהוא מכנה "סוציאליזם תרבותי". אולם סאדג'י, צייר בעצמו, טען גם שאמונותיו אינן משפיעות על הטיפול באוסף, וטוען שהסיבה שהוא אינו מוצג היא מחסור במקום, ולא פוליטיקה. לדבריו, הציורים מאוחסנים בקפידה כדי לוודא שיישמרו לדורות הבאים. עלירזה סמי-אזאר, קודמו של סאדג'י בתפקיד, ביטל הסבר זה בטענה שהמוזיאון נכנע לאופנה הפוליטית של התקפות כלפי המערב, אופנה שהתחזקה עם התגברות מתיחות בין המערב לאיראן, במיוחד בנוגע לתוכניתה הגרעינית.
יצירות האמנות נאספו על ידי בן דודתה של המלכה פארח, קמראן דיבה, מתכנן המוזיאון ומנהלו הראשון, כדי שיוצגו בפתיחת המוזיאון ב-1977. הציורים נשארו בתצוגה עד המהפכה. אז העביר אותם צוות המוזיאון למרתף כדי להגן עליהם מבוזזים ומקנאים.
מבין האמנים המוצגים נמנים: פול גוגן, וסילי קנדינסקי, ג'קסון פולוק, קלוד מונה, קאמי פיסארו, וינסנט ואן גוך, פייר-אוגוסט רנואר, ג'יימס אנסור, אנדרה דרן, ז'ורז' רואו, פרנאן לז'ה, פבלו פיקאסו, אלברטו ג'קומטי, פרנסיס בייקון, מקס ארנסט, רנה מגריט, ג'ורג' גרוס, דייגו ריוורה, ג'ספר ג'ונס, אנדי וורהול, רוי ליכטנשטיין, פיטר פיליפ, ז'ואן מירו, ויקטור וסרלי, אדולף גוטליב, ריצ'רד המילטון, ז'ורז' בראק, אדוארד מונק, אדגר דגה, מארי קאסאט, ג'יימס מקניל ויסלר, אדוארד הופר, הנרי מור, ארנלדו פומודורו, מרסל דושאן, הנרי פיץ' רובינסון, אנסל אדמס ויעקב אגם.
נחמיה תמרי
נחמיה תמרי (17 בנובמבר 1946 – 12 בינואר 1994) היה אלוף בצה"ל, מפקד סיירת מטכ"ל, חטיבות הנח"ל והצנחנים, עוצבת הגליל ומפקד פיקוד המרכז. נהרג בהתרסקות מסוק במהלך שירותו.
ביוגרפיה
תמרי נולד בעין חרוד לצבי ולמרים. הוא נקרא על שם חבר הקיבוץ, לוחם הפלמ"ח שנהרג בפיצוץ גשר א-זיב. למד בבני עטרות ובתיכון בליך. ב-1965 התגייס לצה"ל במסגרת גרעין של נח"ל, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח, שם עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. לאחר ששימש כמפקד כיתה יצא תמרי לקורס קציני חי"ר. כצוער בקורס לחם תמרי במלחמת ששת הימים ונפצע. לאחר סיום קורס הקצינים שירת במגוון תפקידי פיקוד בחטיבת הצנחנים, השתתף בפעולת כראמה בפיקודו של יורם יאיר, ושימש כמפקד כוח במבצע תרנגול 53, בעת שהיה מפקד פלוגה א' בגדוד 50. ב-1970 מונה למפקד סיירת צנחנים. במלחמת יום הכיפורים לחם בסיני בקרב ואדי מבעוק ובקרב החווה הסינית, שבו אף נפצע.
ב-1974 עבר לסיירת מטכ"ל ומונה לסגנו של גיורא זורע. באותה שנה השתתף תמרי בפריצה לדירת מגורים בבית שאן בה התבצרו שלושה מחבלים. כל ששת הלוחמים מסיירת מטכ"ל שפרצו לדירה, ותמרי ביניהם, קיבלו משר הביטחון, שמעון פרס, ספר שירים של נתן אלתרמן כהוקרה על אומץ לבם. בתפקידו זה פיקד בשנת 1975 על כוח מן היחידה בפשיטה בעומק לבנון כנגד יעדי מחבלים, וכן פיקד על אחד מצוותי היחידה שפרצו למלון סבוי והרגו את המחבלים. בהמשך היה עוזר ראש אגף המודיעין למבצעים ולאחר מכן מונה למפקד גדוד 890 של הצנחנים, ופיקד עליו במבצע אנטבה. לאחר מכן פיקד על סיירת מטכ"ל בשנים 1978–1980 והיה מפקד חטיבת המילואים 623 של הצנחנים בתקופת מלחמת לבנון הראשונה. ב-1984 התמנה למפקד חטיבת הנח"ל וב-1985 למפקד חטיבת הצנחנים. לאחר הסבה פיקד על עוצבת עידן וב-1988 עד 1990 על עוצבת הגליל.
בעת מלחמת המפרץ שימש נחמיה תמרי כמפקד הכוח האוגדתי המיוחד אשר נועד לבצע פעולה קרקעית בעיראק כדי לפגוע במשגרי טילי הסקאד הניידים, אולם המשימה לא יצאה אל הפועל בשל החלטת הדרג המדיני להבליג על שיגורי טילי הסקאד ולא לקחת חלק במלחמה. בנובמבר 1991 הועלה לדרגת אלוף ומונה לעוזר ראש אג"ם והיה מעורב בהכנות למבצע שיח אטד. ב-1993 מונה למפקד פיקוד המרכז.
ב-12 בינואר 1994 נהרג בהתרסקות מסוק סייפן של חיל האוויר, לקראת נחיתה במִפקדת הפיקוד. בעקבות האסון הוסב שמו של בסיס מפקדה הפיקוד ל"מצודת נחמיה" לזכרו.
חייו האישיים
לנחמיה תמרי שני אחים, שניהם שמשו בתפקידים בכירים בצה"ל: תת-אלוף שי תמרי ותת-אלוף דב תמרי. במותו הותיר שלושה ילדים, בהם העיתונאי עידו תמרי.
ורד הרים
ורד הרים (מכונה גם "מערכת ורד הרים") הוא מכשיר צבאי לתקשורת מוצפנת צה"לית מבוסס טכנולוגיית (רדיו שפותח על ידי מוטורולה).
ורד ההרים נחשב למכשיר הסלולרי הצה"לי המאובטח הראשון, והוא מספק שיחות ווקי־טוקי מוצפנות וקבוצתיות לאנשי צבא, בדרך כלל בדרגים גבוהים.
היסטוריה
הפרויקט החל בשלהי 1999, כאשר המכשיר תוכנן ופותח על ידי חברת מוטורולה בהובלת אל"ם במילואים אסף נבות.
ורד ההרים נכנס לשימוש מבצעי בצה"ל לראשונה בשנת 2000, והיה זקוק תחילה למכשיר VPN צה"לי נוסף בכדי שיתפקד כראוי.
בשנת 2004 הוכרז שדרוג "הדור השני" למכשיר, המבוסס דגם iDEN i730 של חברת מוטורולה, שתמך בעברית, היה קל ובעל צג גדול יותר והפך את המכשיר ליותר נוח ודמוי מכשיר אזרחי.
בעקבות פניות של מפעילת המערכת הנוכחית, פעילויות לחידוש המערכת ושדרוגה לדור 5 מתעכבות זה מספר שנים.
הארווי מילק
פעילותו הציבורית
מילק נולד בלונג איילנד שבניו יורק, בן שני למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני. במהלך נערותו הבין שהוא הומוסקסואל. לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטה של אולבני, הוא התגייס לצי. כשהשתחרר מהצי לאחר 4 שנים, החל לעבוד בוול סטריט כאנליסט בבורסה. בשנות השישים שינה מילק את סגנון חייו – הוא גידל שיער ארוך, התרועע עם שחקני תיאטרון אוונגרד, היה עוזר במאי בכמה מחזות כמו "לני" ו"ישו כוכב עליון" והשתתף בהפגנות נגד מלחמת וייטנאם. בתחילת שנות השבעים עבר לסן פרנסיסקו, ופתח יחד עם שותפו לחיים, סקוט סמית', חנות צילום ברחוב קסטרו, שהפך באותן השנים ללב הרובע הגאה בעיר ומשך הומוסקסואלים רבים מכל רחבי ארצות הברית.
מילק החל לפעול לקדם אינטרסים של הומוסקסואלים בקליפורניה בכלל ובסן פרנסיסקו בפרט. הכינוי שבחר לעצמו, "ראש העיר של הקסטרו", ליווה אותו זמן רב. ב-1973 החליט לנסות להיבחר למועצת עיריית סן פרנסיסקו. רבים ראו אז את מועמדותו כבדיחה, והוא אכן לא נבחר. מילק לא התייאש וניסה להיבחר בשתי מערכות בחירות נוספות (ב-1975 ו-1976), שגם בהן כשל, אך הוא המשיך לנסות להיבחר לעירייה. ב-1977 שונו נוהלי הבחירה לעירייה ביוזמת ראש העיר, ג'ורג' מוסקונה, והעיר חולקה למספר אזורי בחירה שכל אחד מהם בחר נציג אחד לעירייה. לאחר שינוי זה הצליח מילק להיבחר לעירייה, בניסיונו הרביעי. הוא היה ההומוסקסואל הגלוי הראשון שנבחר לכהן כחבר בעיריית סן פרנסיסקו ואחד מנבחרי הציבור הראשונים בארצות הברית שהיו להט"בים מחוץ לארון (קדמו לו שתי נשים לסביות במישיגן ובמסצ'וסטס). בבחירתו הרגישו רבים בציבור ההומו-לסבי בעיר שקולם נשמע לראשונה.
הפעילים תמכו בסלוגן "!Come out! Come out! Wherever you are" (בתרגום חופשי: "צא! צא! היכן שלא תהיה!") הלקוח משיר של פרנק סינטרה ומהווה פרפרזה ליציאה מהארון. במסגרת הקמפיין שזכה לשם "קמפיין מס' 6", עברו פעילים חברתיים הומואים ולסביות מדלת לדלת במחוזות מגוריהם ועסקו בהסברה אודות הנזק החברתי, לטענתם, שיוזמה זו עלולה לגרום. הקמפיין הביא ליציאה מהארון של להט"בים רבים, אשר סיפרו על נטייתם המינית למשפחותיהם, חבריהם וקולגות שלהם. רבים יזמו נאומים במרכזים חברתיים והכנסיות אליהן הם משתייכים ופנו בכתב לעורכי העיתונים המקומיים. מטרת הקמפיין הייתה להראות לציבור כי הומואים ולסביות הם חלק אינטגרלי מהחברה, וכי באוכלוסייה זו נכללים גם מכרים שלהם שעלולים להיפגע מהיוזמה.
במצעדי הגאווה בקיץ 1978 בלוס אנג'לס ובסן פרנסיסקו, השתתפו מאות אלפי אנשים. המארגנים ביקשו מהמשתתפים לשאת שלטים ובהם עיירות המוצא שלהם, ולהציגן למצלמות, כדי להראות כמה רחוק אנשים נדדו כדי להגיע למחוז קסטרו שהיה "מקום מפלט" לאנשי הקהילה הגאה. מילק נשא במצעד את אחד הנאומים המפורסמים ביותר שלו:
הרצח
בשנת 1978 נרצחו מילק וראש העיר ג'ורג' מוסקונה. הרוצח, דן וייט, היה חבר מועצת העירייה לשעבר והיה ידוע בתמיכתו בהגבלות על הומוסקסואלים במערכת החינוך. לפני הרצח התפטר וייט ממועצת העירייה (בעקבות מצוקה כלכלית: שכר חברי העירייה היה אז סמלי והוא נאלץ לעזוב את עבודתו ככבאי כדי לכהן במועצה) אך חזר בו מהתפטרותו לאחר זמן קצר. וייט ציפה שראש העיר יחזירו לתפקידו, אך זה, בעידודו של מילק, סירב לעשות כן. בבוקר 27 בנובמבר 1978 נטל וייט אקדח שהיה ברשותו, טען אותו ושם בכיסו מחסנית נוספת. הוא נסע לבניין העירייה, נכנס אליו דרך חלון צדדי כדי להתחמק ממעבר דרך גלאי מתכות, עלה ללשכת ראש העיר ולאחר ויכוח ירה בו מספר פעמים מטווח אפס. משם הלך ללשכתו של מילק וירה גם בו למוות, מטווח אפס. בערב אותו יום, לאחר שנודע בעיר על הרצח הכפול, התארגן מצעד אבלות ספונטני ועשרות אלפי אנשים נושאי נרות צעדו מהקסטרו אל בניין העירייה.
וייט הכחיש כי תכנן את הרצח הכפול מראש, למרות התגנבותו עם האקדח דרך החלון הצדדי. הוא עמד למשפט ובחבר המושבעים לא נכללו בני מיעוטים או אנשים שציינו יחס חיובי לזכויות ההומוסקסואלים. כן נכללו תושבים רבים מאזור הבחירה של וייט. במהלך המשפט הודגשה בדיווחים עובדת היותו של מילק הומוסקסואל, עובדה שאיימה כביכול על "ערכי המשפחה" של הרוצח. פסיכיאטרים מטעם ההגנה העידו שווייט היה שרוי בדיכאון עמוק, שהתבטא בין השאר בצריכה מופרזת של חטיפים ומזון מהיר, בניגוד לאורח חייו עד אז. הערה של אחד העדים, פסיכיאטר, שלפיה צריכת החטיפים עשויה הייתה להחמיר את מצבו של וייט עקב הרעת האיזון הכימי המוחי שלו, פורשה לאחר מכן בציבור כאילו ההגנה טענה שהמזון הוא סיבת הדיכאון, ונודעה בתור "הגנת טווינקי" (Twinkie defense), אם כי טענה זו לא עלתה במשפט. למרות העדויות שהראו כי וייט התכונן לביצוע מעשי הרצח טען הסנגור שמעשי הרצח נבעו מחמת זעם רגעית וביקש להפחית את העונש. המשפט ארך 11 ימים. חבר המושבעים הרשיע את וייט בעבירת הריגה בלבד (התביעה ביקשה להרשיע ברצח מדרגה ראשונה, עבירה שהעונש המרבי עליה בקליפורניה היה עונש מוות). וייט נידון למאסר של שבע שנים ושמונה חודשים ושוחרר על תנאי כעבור חמש שנים וחצי. הוא לא קיבל בכלא טיפול פסיכיאטרי כלשהו. וייט שם קץ לחייו כשנה וחצי לאחר שחרורו. הארי בריט, מחליפו של מילק בעירייה, אמר לאחר היוודע גזר הדין כי המושבעים נתנו לווייט יחס מועדף שנאשם שחור או הומוסקסואל לא היה זוכה לו לעולם.
כשנודע בציבור גזר הדין המקל של וייט אורגנו בעיר הפגנות מחאה מול בניין העירייה, בהן דרש ההמון צדק בקריאות "We want justice". באותו לילה פרצו "מהומות ליל וייט" (על שמו של וייט): המון של אנשי להט"ב ותומכיהם פרץ לבית העירייה והצית אותו ושרשרת של מכוניות של שוטרים שהיו במקום. מאוחר יותר התפתחה תגרה בין השוטרים שביקשו לסלק את המתפרעים מבית העירייה. בהמשך התלקחה תגרה נוספת בין שוטרים ומפגינים באזור הקסטרו. במהומות נפצעו כ-160 בני אדם.
מורשת והנצחה
מילק הפך לסמל של תנועות זכויות הלהט"ב והאדם. על שמו נקראו כיכר בצומת מרכזי ברובע הקסטרו שבסן פרנסיסקו, בתי ספר, רחובות ופארקים.
ב-1984 הופק הסרט התיעודי "The Times of Harvey Milk" המספר על חיי מילק ומותו. הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר באותה שנה.
ב-1985 נוסד בית הספר התיכון הארווי מילק בניו יורק, בית ספר ציבורי המיועד בעיקר לצעירים להט"בים.
ב-2008 יצא הסרט "מילק", המספר את סיפורו, בכיכובו של שון פן, את הסרט ביים גאס ואן סנט. פן זכה בפרס האוסקר כשחקן הראשי הטוב ביותר על תפקידו זה ודסטין לאנס בלאק זכה בפרס האוסקר על כתיבת התסריט המקורי הטוב ביותר.
בשנת 2009 התקבל בקליפורניה חוק הקובע את ה-22 במאי, יום הולדתו של מילק כ"יום הארווי מילק" - יום זיכרון למורשתו.
ביולי 2016 הודיע מזכיר הצי של ארצות הברית לקונגרס כי חיל הים האמריקני יקרא לספינה שלו על שמו של מילק.
ב-2019 יצא לאור הספר "הומוסקסואליות ופמיניזם" מאת דורון בראונשטיין (בו מופיעה בעטיפה הקדמית תמונתו של הארווי מילק), העוסק בפועלו, חשיבותו והשפעתו של מילק כאקטיביסט וכפוליטיקאי להט"בי.
קישורים חיצוניים
כתבות על הסרט אודותיו
החי והצומח של ארץ ישראל
הרקע לכתיבת האנציקלופדיה
עד שנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה הספרות שעסקה בחי ובצומח של ארץ ישראל דלה ביותר, והיא הקיפה רק חלק קטן מהחי והצומח. בשנות ה-70 וה-80 החלו להתפרסם מאמרים ועיתונים בעברית שהתווספו לספרים באנגלית, כגון Flora Palaestina שעסקה בצמחית הבר של ארץ ישראל ו-Fauna Palaestina שעסקה בחלק מקבוצות החי, אך המידע היה עדיין חסר בתחומים רבים כגון חסרי-חוליות, החיים במים, זוחלים, דו-חיים, יונקים וצמחים חסרי פרחים ורובו התפרסם כמאמרים מדעיים שאינם נגישים לכלל האוכלוסייה. בתקופה זו החל לפעול נחמן אוריאלי למען אנציקלופדיה עברית פופולרית שתרכז את כל המידע על החי והצומח בישראל; הוא הצליח לשכנע את ההוצאה לאור של משרד הביטחון לתמוך כלכלית בפרויקט וקישר בינה לבין החברה להגנת הטבע. אף כי אוריאלי נפטר זמן קצר אחר כך לא נדם מפעלו, ועזריה אלון קיבל עליו את תפקיד העורך הראשי. ריכוז נושאים רבים כל כך באנציקלופדיה אחת דרש מחקר וארגון מחדש של הסיסטמטיקה והידע על ארץ ישראל. כל החומר בכרכים הוא מקורי ונכתב במיוחד לצורך הפרויקט. מעל ל-150 חוקרים השתתפו בכתיבה, כמעט כל קהילת חוקרי הטבע באותה התקופה, ומעל ל-200 צלמים ומאיירים.
לחלק מהחי והצומח, בעיקר לבעלי חוליות יבשתיים וצמחים בעלי פרחים, כבר היו שמות עבריים שנקבעו על ידי הוועד ללשון העברית (1928, 1946). ואולם, שמות רבים עדיין חסרו, ולשם כך נתכנסה ועדת משנה של האקדמיה ללשון העברית ל-24 ישיבות (1984–1989) וקבעה עוד מאות שמות עבריים. פרוטוקול הישיבות אבד מאז; והאנציקלופדיה נעשתה המקור הקובע לשמות רבים.
למרות היקפה הרחב, לא ניתן היה במסגרת המדיה הכתובה להזכיר את כל מגוון החי והצומח בארץ ישראל. לכן בחרו עורכי כל פרק להכניס רק את הנציגים הבולטים והנפוצים ביותר. תחום התפוצה נקבע כארץ ישראל, ללא סיני, עבר הירדן או רמת הגולן.
מיטת שדה
מיטת שדה (נקראת גם מיטה מתקפלת או מיטה צבאית) היא מיטת יחיד שבנויה באופן הבסיסי ביותר שמאפשר שכיבה מוגבהת מעל לקרקע. בניגוד למיטות רגילות, ניתן לקפל מיטת שדה, תכונה ההופכת אותה לניידת ומתאימה למחנאות ולשימוש צבאי.
בישראל, מיטת השדה הידועה והנפוצה בצה"ל הייתה במקור מיטת שדה מתוצרת אמריקאית שהובאה לישראל בתקופת מלחמת העולם השנייה על ידי הצבא הבריטי. מיטת השדה שבשימוש צה"ל בעשרות השנים האחרונות היא עותק של המיטה הצבאית הצרפתית. המיטה מורכבת מחמישה חלקי מתכת הכוללים שני חלקי מסגרת עליונים ושלוש רגליים. החלק העליון הוא יריעת ברזנט הנמתחת בעזרת רצועות. משקל המיטה הוא כ-8 קילוגרם.
תאוריית הייחוס
הראשונים לחקור את האופן בו נוטים לבצע ייחוס הלכה למעשה, הם ג'ונס והריס (1967), במחקר שערכו הגיעו השניים למסקנה שייחוס סיבות להתנהגות מסוימת של אדם לפי נסיבה פנימית או חיצונית, נערך תוך שיש למתבונן בפעולה מהצד, הנטייה להעניק משקל גבוה יותר לנסיבה הפנימית של הנצפה מאשר לנסיבה חיצונית. ניסוי המשך שנערך בשנת חיזק את מסקנת מחקרים של ג'ונס והריס, לפיה ישנה נטייה אנושית להסביר התנהגויות באופן תכונתי על בסיס נסיבות פנימיות, תוך הענקת משקל פחות לנסיבות חיצוניות התלויות בהקשר כהסבר להתנהגות.
לשם המחשה, הסיבה בגינה פלוני נוהג בכביש הצפוף ביותר בארץ הוא עושה תאונה, יכולה להיות נעוצה בנסיבות הפנימיות או בנסיבות החיצוניות שמתרחשות כאשר הוא נוהג בכביש: נסיבה פנימיות שגרמה לתאונה יכולה להיות קשורה בחרדה ממקומות צפופים – בכביש אחר שאינו כה צפוף, סביר שחרדה זו לא הייתה מתעוררת. מנגד, נסיבה חיצונית שגרמה לתאונה יכולה להיות קשורה בכך שהכביש בנוי באופן המקשה על ראות בתנאי צפיפות למשל – גם כאן, בכביש שבו הראות טובה סביר שפלוני לא היה מבצע תאונה.
מודל השונות המשותפת
התאוריה של הרולד קלי לגבי ייחוס סיבתי מתמקדת בניסיוננו כבני אדם להבין האם התנהגותו של אדם נובעת מסיבה חיצונית - סיבה הנובעת מהמצב בו האדם נמצא, או מסיבה פנימית - תכונה, רגש או מוטיבציה של האדם. לפי תאוריה זו, קיימים שלושה היבטים אשר יקבעו את סוג הייחוס שנבצע: ייחודיות ההתנהגות, עקביותה ומידת הקונצנזוס לגביה. ייחודיות ההתנהגות היא המידה בה תגובתו של אדם לגירוי או אירוע זה ייחודית לאירוע ושונה מתגובתו לגירויים או אירועים אחרים. עקביות ההתנהגות היא המידה בה האדם מתנהג בצורה דומה כתגובה לאירוע או גירוי בסיטואציות שונות לאורך זמן. מידת הקונצנזוס לגבי התנהגות היא המידה בה התנהגותו של אדם מקובלת חברתית, כלומר האם מרבית האנשים יתנהגו דומה בתגובה לאירוע או גירוי דומה. במקרה של רצייה חברתית (קונצנזוס) נמוכה, ייחודיות נמוכה ועקביות גבוהה אנשים נוטים לבצע ייחוס פנימי. במקרה שכל השלוש גבוהות אנשים נוטים לבצע ייחוס חיצוני. את מידת הקונצנזוס אנו קובעים על פי רוב בעזרת היוריסטיקת הנגישות.
למשל, אם רוב בני האדם שנוסעים בכביש בו נסע פלוני עושים תאונה, השופט ייטה לייחס את התאונה לנסיבותיה חיצוניות הקשורות בתנאי הדרך ולמצב הכביש, ולא לנסיבה פנימית של פלוני, היות וישנו קונצנזוס גבוה. כמו כן, אם נניח שבכבישים צפופים אחרים שפלוני נוסע בהם הוא לא עושה תאונות, גם כאן ייטה השופט לייחס את התאונה לנסיבה חיצונית, של תנאי הכביש למשל, היות ולא החרדה של פלוני היא שהשפיעה על התרחשות התאונה, היות הייחודיות גבוהה. לבסוף, ככל שפלוני נוסע בכביש הצפוף במועדים שונים ובכל פעם עושה תאונה, גם אם רמת החרדה שלו הייתה נמוכה, השופט ייטה לייחס את התאונה לנסיבה החיצונית וזאת לאור עקביות גבוהה.
עם המחקר המשפיע של ג'ונס והריס (1967) השתרשה במחקר ההבנה כי מודל השונות המשותפת איננו רלוונטי, שכן האו אינו לוקח בחשבון את אותה נטייה של אנשים להעניק משקל גבוה יותר לנסיבה הפנימית של הנצפה מאשר לנסיבה החיצונית.
מודל ההסקה ההולמת
תנאי נוסף שהצופה מהצד לוקח בחשבון הוא תחומי הידע והיכולת של האדם בתחום שבו הוא פועל - אין די בתכונה וכוונה, יש גם צורך בידע. לדוגמה, אדם נדיב עם כוונה לעזור בתיקון תקר בגלגל לא יוכל לעשות זאת ללא הידע המתאים. הצופה מודע לכך שישנם אילוצים מצביים או חברתיים אשר הביאו את האדם להתנהגות, את חלקם הוא יכול לראות ואת חלקם ניתן לשער. לעומת זאת, את תכונותיו של האדם לא ניתן לראות, ולכן יש צורך לשער לגביהן. לפי מודל ההסקה ההולמת של דייוויס, הצופה מהצד יסיק על אדם בדרך כלל כאשר מדובר בהתנהגות חד-פעמית של האדם. לפי מודל זה אנו נוטים לבצע ייחוס (כלומר להסיק על תכונותיהם של אחרים מהתנהגויותיהם) כאשר אנו סוברים כי התנהגות זו נמצאת נמוך בסולם הרצייה החברתית, כלומר זו התנהגות שנחשבת ללא רצויה מבחינת החברה, כי האדם ביצע את ההתנהגות מרצונו החופשי וכי לא קיימת התנהגות אחרת שיכולה הייתה להניב עבור אותו אדם תוצאה זהה. אם להתנהגות יש השלכות אישיות על הצופה, עולה הסיכוי שיעשה הסקה הולמת. הנטייה להסקה גוברת עוד יותר במידה והוא חושב כי ההתנהגות נעשתה במכוון.
במקרה שאנו סבורים כי קיימות סיבות אפשריות רבות להתנהגותו של אדם נבצע הפחתה של המשקל שאנו מייחסים לגורם מסוים במקרה שיש גורמים נוספים שהיו יכולים להניע את האדם לביצוע ההתנהגות. בצורה דומה במקרה שקיימים גורמים רבים שהיו יכולים למנוע אדם מלהתנהג כך, נגדיל את המשקל שאנו מייחסים לגורם.
השפעת הייחוס על רגשות והתנהגות עתידית
ויינר הציע מודל נוסף העוסק בתהליך הייחוס, אולם מכיוון מעט שונה. מודל ההסקה ההולמת של דייוויס מנסה לנסח את התנאים לכך שיבוצע ייחוס. המודל של ויינר לעומת זאת שם דגש על סוג הייחוס שיעשה. לפי המודל של ויינר לסוג הייחוס תהיה משמעות על רגשותיו של הצופה מהצד, אשר יכולה להשפיע על התנהגותו בהווה או בעתיד. להתנהגות קודם רגש, הרגש תלוי בממדי הייחוס. ויינר הוסיף שני ממדים נוספים לייחוס: מידת היציבות של הגורמים להתנהגות - עד כמה אנו סבורים שהגורם להתנהגות יציב לאורך ציר הזמן, ומידת השליטה של האדם על הגורם להתנהגות - עד כמה אנו סבורים כי ניתן היה לשלוט בגורם שהביא להתנהגות זו, לאו דווקא על ידי האדם עצמו. לממדים אלו חשיבות גדולה בהמשך ההתנהגות של הצופה מהצד. לדוגמה חולי איידס אשר נדבקו עקב מנת דם נגועה במהלך טיפול בהמופיליה, לעומת חולים שנבדקו עקב מגע מיני לא מוגן. במקרה של הראשונים, לא הייתה להם שליטה על מהלך העניינים ולכן הצופה מהצד יעשה ייחוס חיצוני. ארגוני התרמה נאלצו להתמודד עם נקודה זו בגיוסי תרומות.
דוגמאות נוספות לרגשות תלויי ייחוס לפי המודל של ויינר:
שגיאת הייחוס הבסיסית
את הנטייה של אנשים לתת הערכת יתר לכוחן של נסיבות פנימיות והערכת חסר לנסיבות חיצוניות בייחוס סיבות להתנהגות, כינה פרופסור לי רוס בשם "טעות הייחוס הבסיסית", בקובעו שטעות זו היא הבסיס הרעיוני לכל תחום הפסיכולוגיה החברתית. בהמשך נקבע, שאחת הסיבות להיווצרות טעות הייחוס הבסיסית היא הליך עיבוד קוגנטיבי שגוי: קודם עושים שיפוט תכונתי ואח"כ מתקנים תיקון חסר של השפעת המצב. הליך שגוי זה נובע מחוסר במידע על הפרט עליו מבוצע הייחוס. זאת לעומת המצב התקין של ייחוס תכונתי שבו פרט רציונלי מסתכל על התנהגות האדם ועל ההקשר של התנהגותו ואז נותן פירוש של משמעות ההתנהגות. במצב של היכרות עם העולם הנצפה, וקיום של מידע אודותיו, פירוש משמעות ההתנהגות תתבצע בצורה תקינה של שקלול ההתנהגות עם ההקשר. לעומת זאת, כאמור בסיטואציה של מידע חסר תהליך העיבוד הקוגניטיבי במוח האדם מתבצע בצורה מוטעית: בשלב הראשון הפרט מזהה התנהגות של אחר ומייחס להתנהגות תכונה או אמונה שמתאימה לה (אפיון). שלב זה הוא אוטומטי ולא מצריך חשיבה. בשלב השני הפרט משקלל את ההקשר והנסיבות החיצוניות בהן בוצעה ההתנהגות ומבצע תיקון להיסק שעשה באופן אוטומטי. שלב זה אינו אוטומטי ומצריך חשיבה.
אפילו במקרה שקבוצת אנשים צפו באותו אירוע, רב הסיכוי שתהיה שונות בייחוסים שכל אחד מהם יבצע. שגיאת הייחוס הבסיסית היא הנטייה להסביר את התנהגותם של אחרים על ידי תכונות פנימיות אפילו כשקיימות סיבות מצביות, ואילו את התנהגותנו שלנו אנו נוטים להסביר על ידי גורמים מצביים (כלומר חיצוניים).
הטיות נוספות
הטיה נוספת בייחוס היא הטיה לטובת העצמי - הנטייה לייחס פעולות שליליות שלנו לגורמים חיצוניים ואילו פעולות חיוביות, כלומר רצויות מבחינתנו, לגורמים פנימיים. הטיה זו נפוצה יותר בתרבויות המערב אשר שמות דגש רב יותר על אינדיבידואליזם. יש לציין כי ההטיה לטובת העצמי עלולה לגרום לטעויות בשיפוט המציאות האובייקטיבית, אולם מחקרים מראים כי בקרב הסובלים מדיכאון ישנו שימוש מצומצם מאוד בהטיה זו, ולעיתים אף קיימת הטיה הפוכה (ריאליזם דיכאוני).
טעות ייחוס נוספת היא אפקט דפרנציאלי לפועל-צופה - הנטייה שלנו לפרש את התנהגותנו על ידי גורמים מצביים ואילו את התנהגות האחר על ידי גורמים פנימיים.
יישומים של תאוריית הייחוס
תאוריית הייחוס מהווה דוגמה מצוינת לתאוריה שמצאה מקום חשוב גם ביישומים. שתי דוגמאות בולטות ליישומים כאלו הם שימוש בתאוריית הייחוס בטיפול בדיכאון וכן בהבנה של מקורות האפליה אשר עוזרת בחיפוש דרכים להימנעות ממנה.
שיטת הטיפול בדיכאון אשר משתמשת בתאוריית הייחוס מסתמכת על ממצאים המצביעים על כך שבקרב הסובלים מדיכאון ישנו שימוש מופחת בהטיה בשירות העצמי ולעיתים אף נטייה הפוכה: האדם מייחס את הצלחותיו שלו לגורמים חיצוניים שאינם תלויים בו ואילו את כישלונותיו לגורמים פנימיים בתכונותיו. נטייה זו מביאה בעצם לתחושה של חוסר שליטה. טיפול לפי גישה זו יעזור למטופל לייחס לפחות חלק מהצלחותיו לגורמים פנימיים, ובצורה דומה לייחס לפחות חלק מהכשלונות לגורמים חיצוניים אשר אינם בשליטתו.
כאמור, תאוריית הייחוס מציעה גם הסבר לפחדם של מיעוטים לצאת כנגד אפליה: פחד מפני ייחוס שלילי כלפי המתלוננים על אפליה. המופלה חושש כי תיוחס לו תכונת "מתלונן סדרתי". מחקרים שבוצעו על סטודנטים באמריקה הצביעו על כך כי אכן קיימת נטייה לבצע ייחוס שלילי שכזה.
קשיי קשב
קשיי קשב מתייחסים למצב שבו תפקודי הקשב של האדם נמוכים מהמצופה לבני גילו, באופן קבוע או זמני.
העצמה של קשיי הקשב במקרה מסוים, משך הזמן שבו הם מופיעים והתדירות שלהם, יכולים להשתנות על פי הגורם או הגורמים לקשיי הקשב. בהתאם לכך, גם ההשפעה של קשיי קשב על רמת התפקוד ואיכות החיים של האדם יכולה להשתנות ממטרד זניח ועד לפגיעה משמעותית ומתמשכת. כאשר העצמה, התדירות או המשך של קשיי הקשב, מתחילה לפגועת בחיי היום יום של האדם, ברמת התפקוד שלו או באיכות חייו - יש לפנות לאבחון שיאפשר להתאים את הטיפול הנחוץ לכל מקרה לגופו על פי הממצאים והתוצאות של תהליך האבחנה והאבחנה המבדלת. במקרים שבהם יש יותר מגורם אחד לקשיי הקשב - יש לתת לכל אחד מהגורמים את המענה המתאים באמצעות אנשי המקצוע הרלוונטיים.
יש המבחינים בין המונח "קשב" למונח "ריכוז". ערך זה אינו מבדיל בין שני המונחים ומתייחס למונח "קשב" באופן הכולל את שניהם.
גורמים לקשיי קשב
ישנם מספר גורמים אפשריים לקשיי קשב והם יכולים להתעורר בעקבות כל אחד מהם או כל שילוב ביניהם. זאת משום שקיומו של גורם אחד לקשיי קשב לא סותר את קיומם של גורמים נוספים. בהתאם לכך, כדי לאתר את המקור או המקורות לקשיי קשב יש לעשות אבחנה מבדלת בין כל הגורמים האפשריים מול אנשי המקצוע הרלוונטיים.
פגיעה בבריאות
בריאות היא שילוב של יעילות תפקודית ומטבולית באורגניזם, הן ברמת המיקרו (רמת התא) והן ברמת המאקרו (הרמה החברתית). בשטח הרפואה, בריאות מוגדרת לרוב כיכולת האורגניזם להגיב ביעילות לאתגרים (למצבי מתח) ולהשיב בצורה יעילה "מצב של איזון" - הומאוסטזיס. הגדרה מקובלת נוספת למונח בריאות היא זו אשר נוסחה על ידי ארגון הבריאות העולמי (WHO), עוד בשנת 1946 ולפיה: "בריאות היא מצב של רווחה גופנית, נפשית וחברתית מושלמת ולא רק היעדר מחלה". לבריאות יש חשיבות כה רבה על רמת התפקוד ואיכות החיים של האדם, עד כדי כך שהזכות לבריאות היא אחת מזכויות האדם המוכרות במשפט הבינלאומי. הזכות הוכרה לראשונה בסעיף כ"ה להכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם משנת 1948. ארגון הבריאות העולמי אף הוא הכיר בזכות זו כזכות יסוד.
מספר רב של מחלות ומצבים אורגנים מוגדרים עלולים להוביל לפגיעה ביכולת הקשב. השכיחים שבהם הם אפילפסיה, מחלות מטבוליות וסיסטמיות, מחלות גנטיות עם מעורבות מוחית.
ישנן גם מחלות הקשורות לגילאי הזקנה. למשל, השטיון הוא מצב שבו חלה ירידה משמעותית בתפקוד הקוגניטיבי של האדם. מחלות אלו מתאפיינות בירידה בתפקוד של קליפת המוח ובהידרדרות מנטלית וקוגניטיבית, הגורמת לסובל ממנה לליקויים משמעותיים בתחום החברתי והתעסוקתי. השכיחה בהן היא מחלת אלצהיימר. שיטיון כולל מגוון של סימפטומים כרוניים המעידים על אובדן של פונקציות בחיי היום-יום. בין היתר, מצב זה עלול להוביל לקושי בתהליכי זיכרון, קשב, חשיבה והבנה.
קשיי קשב יכולים להיגרם גם בעקבות חסך שינה ועייפות. בהתאם לכך, נטייה למוסחות קשורה באופן טבעי להפרעות שינה.
שמירה על הבריאות
טיפול עצמי הוא כל פעולה שאנשים עושים למען בריאות הגוף ובריאות הנפש של עצמם. הוא כולל תחומים כמו תזונה (קניית מזון, אכילתו ופניה לייעוץ דיאטטי), ניקיון והיגיינה (ניקוי הגוף, רחצת ידיים, מקום המגורים והבגדים, עשיית צרכים וכיוצא בזה), קנייה או תיקון של ביגוד, פעילות גופנית הנעשית כדי לשמור על כושר גופני (להבדיל מספורט למטרות הנאה או פרנסה) ופניה לגורמים טיפוליים. לטיפול העצמי יש תרומה משמעותית לבריאות האדם. בעקבות זאת, הזנחת הטיפול העצמי עלולה לפגוע בבריאות ועל ידי כך לגרום לקשיי קשב בצורה עקיפה. ההקפדה על הטיפול העצמי יכולה לסייע לצמצם ולמנוע קשיי קשב על רקע זה.