cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
איתי פנקס ארד
איתי יאן פנקס ארד (נולד ב-19 בדצמבר 1973) הוא פוליטיקאי לשעבר, שפעל בקהילת הלהט"ב בישראל ובין היתר כיהן שנים רבות כחבר מועצת עיריית תל אביב-יפו מטעם "מרצ" וכיו"ר האגודה למען הלהט"ב בישראל. ב-10 בנובמבר 2021 פרש פנקס מפעילות פוליטית וציבורית, לאחר שפורסמו נגדו ב"ידיעות אחרונות" טענות בגין תקיפות מיניות ואונס.
עשייה ציבורית
בראשית דרכו הפוליטית היה חבר הליכוד. בשנים 2000–2002, שימש כיו"ר אגודת הלהט"ב. תקופת כהונתו התאפיינה בצמיחה מהירה של האגודה, בהקמת סניפים חדשים של אגודת הלהט"ב בבאר שבע ובקריית שמונה, ובגידול ניכר בנראות ובפעילות התקשורתית. ההעיתון "הזמן הוורוד" עבר בתקופתו לבעלות האגודה.
בשנת 2003 הצטרף למרצ, ונבחר במקום הראשון בפרימרייז ברשימת מרצ למועצת עיריית תל אביב-יפו והחל לכהן מטעמה כחבר המועצה וכיועץ ראש העיר הראשון לענייני הקהילה הגאה.
לקראת הבחירות בשנת 2006, ביחד עם מספר ראשי סניפים ופעילים מרכזיים במרצ, הכריז על תמיכתו בעמיר פרץ ובמפלגת העבודה.
פנקס יזם את הקמת המרכז העירוני לקהילה הגאה בגן מאיר. המרכז הושק רשמית באירועי הגאווה 2008, ומאז מכהן פנקס כיו"ר ההנהלה הציבורית של המרכז.
משנת 2008 כיהן כיו"ר וכדירקטור בתאגידים עירוניים וממשלתיים, בהם: תאגיד מי בת-ים, חברת נתיבי איילון וחברת "אתרים", וכן בחברה העירונית מרכז הירידים והקונגרסים בישראל בע"מ ובתאגיד "מי אביבים". פנקס חבר ועד מנהל בעמותת ג'ינדס - העמותה להתחדשות עירונית בלוד.
שטף
שטף בפיזיקה הוא כמות החומר, האנרגיה, החלקיקים או גודל אחר, הפוגעים בשטח מסוים (או עוברים דרכו) ליחידת זמן.
איתי פנקס ארד
עשייה ציבורית
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב נכלל פנקס ב-40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
דיוויזיית השריון ה-20 (ארצות הברית)
לדיוויזיה לא היה שם רשמי למרות שהיא קישרה את עצמה לכינוי "שריונרים" בזמן האימונים במחנה קמפבל. לאחר הסמכה כדיוויזיה משחררת על ידי המרכז להיסטוריה צבאית של צבא ארצות הברית ב-28 באוקטובר 1988, והענקת תעודת שחרור על ידי המועצה להנצחת השואה של ארצות הברית, ותיקי הדיוויזיה אימצו את השם "משחררים".
היסטוריה
דיוויזיית השריון ה-20 יצאה מבוסטון ב-6 בפברואר והגיעה ללה האבר, צרפת, ב-19 בפברואר 1945. בהגיעה היא נשלחה לבושי להרכבה, הכנה והכשרה נוספת של חודש. לאחר מכן היא עברה דרך בלגיה ל-Langendernbach, גרמניה, ב-10 באפריל. לאחר ששקל את פירוק הדיוויזיה החדשה כדי לספק מחליפים לדוויזיות השריון הוותיקות תחת קבוצת הארמיות ה-12 שלו, גנרל עומר בראדלי, שלח את היחידה למרקטבריט, שם צורפה הדיוויזיה לקורפוס השלישי ב-20 באפריל. שלושה ימים לאחר מכן, היא נותקה והוקצתה מחדש לקורפוס ה-15, הארמייה השביעית, בווירצבורג, גרמניה.
מצבה של הדיוויזיה כשהגיעה לחו"ל הושפע משינוי שחל לאחרונה במשימה העיקרית שלה. עד אוקטובר 1944, משימתה של דיוויזיית השריון ה-20 הייתה להכשיר חיילים ולהכשירם למשלוחים לחו"ל כתחליפי קרב ליחידות שריון. לצורך ביצוע משימה זו כללה החטיבה בכוחה מספר רב יוצא דופן של גברים אינטליגנטיים ומאומנים במיוחד, כולל סטודנטים מכמה מתוכניות ההכשרה המתקדמות של הצבא.
איתי פנקס ארד
עשייה ציבורית
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בישראל של 2018 נבחר פנקס במקום השני בפריימריז של רשימת המתמודדים למועצת העיר תא-יפו מטעם מרצ. לאחר הבחירות קיבל לידיו את תיק הקהילה הגאה.
דיוויזיית השריון ה-20 (ארצות הברית)
היסטוריה
הדיוויזיה השתתפה בחציית הדנובה, ולאחר מכן השתתפה בשחרור מחנה הריכוז דכאו יחד עם הדיוויזיה ה-42 והדיוויזיה ה-45. במרדף אחר נסיגת כוחות גרמנים ומניעת חשש ממבצר לאומי גרמני בהרי האלפים האוסטריים, חצו גורמי דיוויזיית השריון ה-20 (בעיקר של פיקוד קרבי A) את נהר האין בווסרבורג ב-3 במאי, נכנסו לטראונשטיין ב-4 במאי ונכנסו לזלצבורג בעת שקיבלה הדיוויזיה את ההודעה שפעולות האיבה ייפסקו באירופה.
לאחר יום VE, הדיוויזיה ביצעה את תפקידי חיל הכיבוש, וחזרה לארצות הברית באוגוסט 1945, תוך שהיא מיועדת להשתתפות בפלישה שתוכננה אז ליפן. הדיוויזיה נשלחה למחנה קוק, קליפורניה, לאימון תקיפה אמפיבי, אך לאחר הטלת פצצות האטום וכניעת יפן, הושבתה היחידה ב-2 באפריל 1946 במחנה הוד בטקסס.
איתי פנקס ארד
עשייה ציבורית
בשנת 2019 שמו של איתי פנקס נקשר עם "פרשת ישראל-ביתנו" במשרד התיירות, כשהפרקליטות טענה שפנקס סייע באמצעות חברת "דרך פוריה" שבה עבד, שהיתה בבעלות בן זוגו, בהלבנת שוחד שניתן על ידי רונן משה לעד המדינה אמנון ליברמן. במסגרת עסקת טיעון, נמחקה עסקת השוחד עם משרד התיירות מכתב האישום של משה, לרבות האופן שבו לכאורה הוסווה התשלום.
בחודש יוני 2020 יזם פנקס מהלך שמאפשר רישום זוגיות בעירייה על בסיס תצהיר, לטובת תושבי העיר שאינם יכולים או אינם מעוניינים להינשא דרך הרבנות הראשית. העירייה מאפשרת לזוגות לממש את זכויותיהם המוניציפליות בכל הקשור להטבות עירוניות, רישום ילדים למערכת החינוך וכדומה.
לקראת יום זכויות האדם בשנת 2020, הוצב ביוזמתו של פנקס, דגל גאווה קבוע בחוף הילטון בתל אביב-יפו כאקט של תמיכה במאבקה של קהילת הלהט"ב לשוויון.
ב-2020 נבחר פנקס גם לאחד ממשפיעני השנה מטעם מגזין "ליברל", על פעילותו הציבורית לקידום המאבק לשוויון של הקהילה הגאה בישראל.
בנימוקי הבחירה נכתב:
שטף
שטף של שדה וקטורי
אם קיים שדה וקטורי קבוע \mathbf{v} ונדרש לדעת כמה שדה וקטורי עובר דרך משטח מרובע (מסגרת ריבועית מלאה) בעל שטח A, אזי השטף מוגדר להיות:
כאן:
כאשר וקטור השדה ווקטור המשטח מקבילים זה לזה, השטף הוא מקסימלי ומרב העוצמה בוקעת דרך המשטח. לעומת זאת, כאשר השדה הווקטורי מאונך לווקטור המשטח, השטף שווה לאפס ואז לא עוברת שום עוצמה דרך המסגרת.
מהגדרה זו מקבלים כי יחידות השטף הן היחידות של הווקטור \mathbf{v} כפול יחידות שטח.
כאשר עוסקים במשטח כלשהו ושדה וקטורי שאיננו אחיד במרחב, מגדירים שטף דיפרנציאלי בכל אלמנט שטח של המשטח ואז מבצעים אינטגרציה על פני המשטח:
משפט חשוב מאוד לגבי שטף הוא משפט גאוס (הקרוי גם "משפט הדיברגנץ") הקובע שאינטגרל של השטף על משטח סגור שווה לאינטגרל הנפחי על דיברגנץ השדה בתוך הנפח הכלוא על ידי המשטח. כלומר:
יחידת המידה הסטנדרטית למדידת שטף מגנטי היא ובר והיא מסומנת על ידי Wb.
שטף של קרינה
שטף הוא גם תרגום מקובל למונח Intensity, המתאר את ריבוע האמפליטודה של קרינה או גל, או את מספר החלקיקים המגיעים ליחידת שטח ליחידת זמן. יחידותיו לרוב הן אלה של צפיפות הספק משטחית.
עבור מקור הפולט קרינה/חלקיקים באופן איזוטרופי בקצב של \ I_0 אנרגיה/חלקיקים לשנייה, כמות-האנרגיה/מספר-חלקיקים שיקלוט צופה נקודתי במרחק \ r ממנו יהיה: שכן מאחר שהקרינה איזוטרופית ומתקיים חוק שימור האנרגיה ומספר החלקיקים, הקרינה מתפזרת באופן שווה על כל שטח פני הכדור.
Gramps
במהותו מיזם־גרמפס הוא מיזם קהילתי, כלומר: העיצוב, הפתוח, התמיכה והתחזוקה, תכנון האופק של חבילת התכנה, לצד אתר הויקי של המיזם, נעשים כולם על ידי קהילת המשתמשים - חוקרי־יוחסין ("גנאלוגיסטים") חובבים ומקצוענים כאחד. בקרב קהילת הגנאלוגיה, (ובמרחב התכנות הגנאלוגיות בפרט), גרמפס נתפסת כדוגמה ראויה לציון למודל ייצור מבוסס-עמיתים של תוכנת קוד פתוח חופשית שנוצרה על ידי גנאלוגים, עבור גנאלוגים. היא אינטואיטיבית ונוחה לשימוש וככזאת, היא מתאימה לצרכיהם של חוקי־יוחסין חובבנים, והודות ל"תכונות המלאות" שלה, היא עונה גם על צורכיהם של גנאלוגים מקצועיים.
שטף
שטף של נוזל
בהידרוסטטיקה, השטף הוא הנפח שעובר נוזל בתנועתו ליחידת זמן, והוא שווה למכפלת מהירות הנוזל בשטח החתך של התווך שבו הוא זורם. ניתן לראות שזהו מקרה פרטי של המושג "שטף" שהוגדר בסעיף הראשון. כמו כן, מחוק שימור המסה בנוזל אי-דחיס אפשר להסיק את משוואת הרציפות: כאן הוא הזרם (צפיפות משטחית של מסה ליחידת זמן) היוצא מנפח V ואילו \rho היא צפיפות הנוזל.
Gramps
גרמפס היא אחת ממערכות התוכנה הגנאלוגיות הלא מקוונות הגדולות ביותר שזמינות לקהילה הגנאלוגית ללא תשלום.
שטף
ראו גם
Sähkövuo
Gramps
ניתן להרחיב את גרמפס על מנת ליישם שימושים נוספים, כך שבנוסף לאילנות יוחסין לבני אנוש, היא משמשת גם ליצירת תרשימי אילן יוחסין בתהליכי ההכלאה, הברירה מלאכותית והגידול של בעלי חיים גזעיים, שיש עינין רב לנהל עבורם אילן יוחסין, כמו כן למטרות גנאלוגיה אקדמית המציגה יחסי חונכות בין מדענים, רופאים וחוקרים.
תבניות קבצים
תבנית הקובץ העיקרית בה נשמרים נתוני גרמפס מכונים גרמפס XML הנשמרים בסיומת בסיומת הקובץ.gramps. זוהי למעשה הרחבה של תבנית קובץ XML. גרמפס XML היא תבניות חופשית. גרמפס דוחסת את הנתונים (קובצי XML) לקובץ ארכיב gzip. תבניות קובץ 'חבילת גרמפס XML ניידת' נשמרות בסיומת קובץ .gpkg, קובץ ארכיב מסוג .tar.gz שמכיל את נתוני 'גרמפס XML' יחד עם כל קובצי המדיה המקושרים לעצמים השונים במערכת.
כעקרון אין מניעה לשנות את שם סיומת הקובץ מ־ ל־ לצורכי עריכת תוכן מסמך גנאלוגי באמצעות עורך מלל. כברירת מחדל, ברקע, גרמפס עושה שימוש בשרת מסד נתונים SQLite, אך ניתן גם להגדיר שימוש במסדי נתונים אחרים, הזמינים כתוספים.
יבוא נתונים
גרמפס ערוכה לייבא נתונים גנאלוגיים במספר תבניות בכללן: גרמפס XML, חבילת גרמפס (גרמפס XML ניידת), גרמפס מהדורה 2 grdb. (גרסאות ישנות יותר גרמפס)GEDCOM, CSV.
יצוא נתונים
גרמפס תומכת בייצוא נתונים בתבניות הבאות: גרמפס XML, חבילת גרמפס XML ניידת, GEDCOM, תבניות GW של GeneWeb, אילן יוחסין מרשתת (תבניות WFT) , vCard, vCalendar, CSV.
שפות
גרמפס זמינה ב־45 שפות.
בנוסף לשפות ה'דיבור' הרבות בהן גרמפס זמינה, ישנם גם 'תרגומים' לשתי שפות ייחודיות:
גרסאות
צוות המיזם השיק את המערכת לראשונה בשם GRAMPS בשנת 2001, אך השחרור היציב הראשון הופץ רק בשנת 2004.
איתי פנקס ארד
עשייה ציבורית
ב-3 בנובמבר 2021 פורסמו טענות של שני אנשים, לפיהן כשהיו בני 17 הכירו את פנקס-ארד כששימש מדריך באיגי - ארגון נוער גאה, והוא ניצל את מעמדו וקיים איתם יחסי מין שלא בהסכמתם לכאורה. בעקבות הפרסום פנקס-ארד השעה עצמו מתפקיד מחזיק תיק הלהט"ב בעיריית תל אביב, אולם נותר בתפקידיו האחרים. הוא התנצל על המעשים, "לאור התחושות של הפונים" וציין: "לפני 15 שנים ראיתי את הדברים אחרת, בתרבות שהיתה רווחת בקהילה, והיום ברור לי שאלה מעשים שאסור היה שיקרו". שבוע לאחר מכן פורסמה עדות נוספת של אדם שהיה בקשר מיני ארוך עם פנקס ולטענתו, פנקס אנס אותו. בעקבות זאת, התפטר פנקס ממועצת עיריית תל אביב יפו, מחק את חשבון הפייסבוק שלו והתפטר ממפלגת מרצ. ב-12 בנובמבר 2021 פתחה המשטרה בחקירה נגד איתי פנקס-ארד בחשד למעשה סדום, לאחר שהוגשה תלונה נגדו במשטרה על ידי אחד המתלוננים . ב-3 בינואר 2022 החליטה הפרקליטות לגנוז את התיק נגד פנקס.
משפחתו
בשנת 2005 נישא בקנדה, שהייתה בשעתה המדינה היחידה שאפשרה נישואי בני אותו המין לנתינים זרים, לבן זוגו יואב ארד, יו"ר מועצת המנהלים של "חוש"ן - חינוך ושינוי" לשעבר, במסגרת מערכה ציבורית להכרה בנישואים חד מיניים. בקשתם לרישום הנישואין במרשם האוכלוסין נענתה תחילה בשלילה ורק בסוף שנת 2006 הם נרשמו כנשואים, בעקבות פסק הדין בבג"ץ יוסי בן ארי נגד מנהל מינהל האוכלוסין במשרד הפנים שקבע כי מרשם האוכלוסין חייב לעשות כן.
ב-2010 הגישו פנקס ובן זוגו עתירה לבג"ץ, נגד משרד הבריאות, בדרישה לאפשר להם להשתמש בשירותי פונדקאות כדי להביא ילד. כתוצאה מהעתירה הודיע משרד הבריאות על הקמת ועדה מקצועית שהמליצה על שינוי חקיקה, שתאפשר פונדקאות להומוסקסואלים.
בספטמבר 2010 נולדו לבני-הזוג תאומות, באמצעות הריון פונדקאי בהודו. ב-2014 נולדה לבני הזוג בת נוספת, באמצעות פונדקאית מתאילנד. בעקבות הולדת התאומות, כתבה אימו של איתי, שוש פנקס, את הספר "האבאים של גל ונועה", ספר לילדים שיצא לאור בשנת 2012 ברימונים הוצאה לאור. הספר מסביר בפשטות ובחריזה את דרך הבאתן לעולם של בנות לזוג הורים מאותו המין, תוך שימוש בסיפורם האישי של פנקס וארד.
ב-2015 הגישו פנקס ובן זוגו, יחד עם זוגות חד-מיניים נוספים, עתירה לבג"ץ (בג"ץ ארד-פנקס נגד הועדה לאישור הסכמים לנשיאת עוברים) בדרישה שחוק הסכמים לנשיאת עוברים (אישור הסכם ומעמד היילוד) יאפשר גם לזוגות חד-מיניים לקבל שירותי פונדקאות בישראל. ב-11 ביולי 2021 פסק בג"ץ בעתירה הנ"ל כי תיקון חוק הפונדקאות שנחקק ב-2018, שמפלה זוגות חד-מיניים וגברים יחידניים המעוניינים בהליך פונדקאות, יתוקן תוך חצי שנה כך שתבוטל הפליה זו.
הברית לדיאלוג ביטחוני רב-צדדי
הברית לדיאלוג ביטחוני רב-צדדי (באנגלית: Quadrilateral Security Dialogue, בראשי תיבות QSD. ידועה גם בשם Quad או QUAD; נהגה כקוואד) היא פורום ביטחוני-אסטרטגי בין אוסטרליה, ארצות הברית, הודו ויפן. את הפורום יזם ב-2007 ראש ממשלת יפן שינזו אבה, בתמיכתם של סגן נשיא ארצות הברית דיק צ'ייני, ראש ממשלת אוסטרליה ג'ון הווארד וראש ממשלת הודו מנמוהאן סינג. הפורום כולל תרגילים צבאיים משותפים בקנה מידה חסר תקדים, שמאוגדים תחת השם תרגילי מלאבר. ההסדר הדיפלומטי והצבאי נתפס כתגובת נגד להתגברות הכוח הכלכלי והצבאי של סין. ממשלת סין הגיבה לפורום בהוצאת מחאות דיפלומטיות רשמיות לחבריו, וכינתה אותו "נאט"ו האסייתית".
הקוואד התפרק בעקבות עזיבת אוסטרליה את הברית במהלך כהונתו של קווין ראד כראש ממשלה. בעקבות החלפתו של ראד בג'וליה גילארד ב-2010, חודש שיתוף הפעולה הצבאי המוגבר בין ארצות הברית ואוסטרליה, מה שהוביל להצבת נחתים אמריקאים ליד העיר דרווין בצפון אוסטרליה, המשקיפים על ים טימור ומצר לומבוק. באותו הזמן, הודו, יפן וארצות הברית המשיכו לקיים תרגילים ימיים משותפים תחת מבצעי מלבאר.
במהלך פסגת ASEAN 2017 במנילה, כל ארבעת החברים לשעבר, בראשות אבה, ראש ממשלת אוסטרליה מלקולם טרנבול, ראש ממשלת הודו נרנדרה מודי, ונשיא ארצות הברית דונלד טראמפ הסכימו להחיות את הפורום המרובע כדי להתמודד עם סין מבחינה צבאית ודיפלומטית במרחב האינדו-פסיפי, במיוחד בים סין הדרומי. המתיחות בין חברי הקוואד לסין הובילה לחששות ממה שכונה על ידי כמה פרשנים כ"מלחמה הקרה השנייה".
בהצהרה משותפת במרץ 2021, חברי הקוואד תיארו "חזון משותף לאזור אינדו-פסיפי חופשי ופתוח", ו"סדר ימי מבוסס כללים בים סין הדרומי והמזרחי", ושהחברות בקוואד נחוצה על מנת להתמודד עם תביעות ימיות סיניות. הקוואד התחייב להגיב למגפת הקורונה וערך פסגת "Quad Plus" ראשונה שכללה נציגים מניו זילנד, דרום קוריאה ווייטנאם כדי לסכם על פעולות משותפות כנגד המגפה. ההצהרה המשותפת של הקוואד, שנתפסה ככוונה לבלום את "הכוח הגדל של סין", גררה ביקורת ממשרד החוץ הסיני, שאמר שהקוואד "מזמין בגלוי מחלוקת" בין מעצמות אזוריות באסיה.
היחסים הצבאיים בין הודו לארצות הברית
חלק מהגורמים, כמו לוטננט גנרל ג'פרי ב' קולר, ראו בהסכמי ההגנה בין ארצות הברית להודו פוטנציאל רווחי עבור התעשיות הביטחוניות האמריקאיות ופיקחו על המכירה שלאחר מכן של מערכות צבאיות אמריקניות להודו. עם זאת, כמה פרשנים הודים התנגדו להגברת שיתוף הפעולה הצבאי האמריקני עם הודו, תוך שהם מציינים את הנוכחות האמריקאית בעיראק, העוינות לאיראן ו"ניסיונות להקיף את סין" כמערערים את היציבות הבסיסית לשלום באסיה, ומתנגדים לנוכחותן של ספינות מלחמה אמריקאיות בעלות יכולות גרעיניות בסמוך לחוף של דרום הודו, או לקריאות אמריקאיות לאירוח קבוע של כלי שיט אמריקאיים בגואה ובקוצ'י.
הדיאלוג האסטרטגי המשולש
הדיאלוג האסטרטגי המשולש (באנגלית: Trilateral Strategic Dialogue; בראשי תיבות TSD) היה סדרה של פגישות משולשות בין ארצות הברית, יפן ואוסטרליה. ה-TSD התכנס במקור ברמת הפקידים הבכירים משנת 2002, ולאחר מכן שודרג לרמת השרים בשנת 2005. ארצות הברית ציפתה שבעלות בריתה האזוריות יסייעו בהקלה בעומס שיוצרת האסטרטגיה הגלובלית של ארצות הברית למלחמה בטרור ובסחר בלתי חוקי בנשק גרעיני. בתמורה, יפן ואוסטרליה ציפו להטבות, כולל המשך המעורבות האסטרטגית של ארצות הברית ושמירה על ערבויות אסטרטגיות באזור.
הקמה
בתחילת 2007, הציע ראש ממשלה יפן אבה להקים את הברית לדיאלוג ביטחוני רב-צדדי, או "היוזמה המרובעת", במסגרתו תצטרף הודו לדיאלוג רב צדדי רשמי עם יפן, ארצות הברית ואוסטרליה.
היוזמה של הסדר הגנה אמריקאי, יפני, אוסטרלי והודי, שעוצבה על פי תאוריית השלום הדמוקרטי, נזקפת לזכותו של ראש ממשלת יפן שינזו אבה. הדיאלוג המרובע אמור להקים "קשת דמוקרטית אסייתית", שצפויה לכלול בסופו של דבר מדינות במרכז אסיה, מונגוליה, חצי האי הקוריאני ומדינות אחרות בדרום מזרח אסיה. הדבר הוביל כמה מבקרים לתוכנית, ביניהם פקיד מחלקת המדינה של ארצות הברית לשעבר, מורטון אברמוביץ' היהודי, לכנות את הפרויקט "מהלך אנטי-סיני", בעוד שאחרים כינו אותו "אתגר דמוקרטי" למאה הסינית החזויה, שהוקם על ידי מעצמות אסיה בתיאום עם ארצות הברית. בעוד שסין העדיפה באופן מסורתי את ארגון שאנגחאי לשיתוף פעולה, הדיאלוג המרובע נתפס כ"נאט"ו אסיאתית"; דניאל טווינינג מקרן מרשל הגרמנית של ארצות הברית כתב כי ההסדר "יכול להוביל לסכסוך צבאי", או יכול במקום זאת "להניח בסיס מתמשך לשלום" אם סין תהפוך למנהיגה דמוקרטית באסיה.
ההתנגדות הסינית
סין שלחה מחאות דיפלומטיות לכל ארבעת חברי הפורום לפני כל כינוס רשמי של חבריה. במאי 2007 במנילה, ראש ממשלת אוסטרליה ג'ון הווארד השתתף עם חברים נוספים בפגישת הפתיחה של הפורום על פי דרישתו של צ'ייני, חודש לאחר תרגיל ימי משותף בסמוך לטוקיו בהשתתפות הודו, יפן וארצות הברית. בספטמבר 2007 נערכו תרגילים ימיים נוספים במפרץ בנגל, שכללו את אוסטרליה. אחריהם בא באוקטובר הסכם ביטחוני נוסף בין יפן להודו, שאושר במהלך ביקורו של ראש ממשלת הודו מנמוהאן סינג בטוקיו, על מנת לקדם ביטחון בנתיבי הים ושיתוף פעולה ביטחוני; יפן חתמה בעבר הסכם כזה עם אוסטרליה.
עזיבתה של אוסטרליה תחת ממשל ראד
החשש מפני תקציבי הביטחון הסיניים ויכולות הטילים שלהם, הניעו את אוסטרליה לגיבוש הסכם הגנה עם ארצות הברית, כפי שמתווה תוכנית ההגנה של קנברה משנת 2007; סנדי גורדון מהמכון האוסטרלי למדיניות אסטרטגית המליצה על מכירת אורניום להודו על בסיס שיקולים דומים, שכן נראה היה שארצות הברית תומכת בכך כ"מענה להתעצמות סין". הכעס הסיני על הדיאלוג המרובע גרם לאי נוחות באוסטרליה עוד לפני שההסכמים גובשו סופית.
מאמציו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בנובמבר 2009 לשפר את יחסי ארצות הברית-הודו עוררו בהודו ובאוסטרליה הדים, כי ברית צבאית מעמיקה בין המעצמות הללו עלולה להוביל להסלמות אזוריות. לפי האנליסט ג'ון לי, "עבור ריאליסטים... ניו דלהי מתחרה בזהירות מול בייג'ינג מרגע יצירתה של הודו ב-1947;" מתחים משמעותיים בין סין והודו קשורים למדינה ההודית הקטנה השנוייה במחלוקת ארונאצ'ל פרדש, ולנשק גרעיני סיני שהוצב במישור הטיבטי. ייתכן שהחישוב של ראד היה שמעצמה כלכלית אזורית כסין הייתה חשובה מכדי להפסיד אותה בגלל יוזמה מרובעת פשטנית שבוצעה על ידי ארצות הברית, הודו, יפן ואוסטרליה ב-2007, כאשר מעצמות אזוריות רבות לא מצטרפות לבריתות שלהן מחשש לדעיכה אמריקאית ויפנית.
המשך התרגילים הימיים
בשנים שבין התפרקות ההקוואד לבין היצירה המחודשת, חברות הקוואד המשיכו לשתף פעולה ברמה דו-צדדית או משולשת, לפעמים עם מדינות שאינן באופן פעיל בקוואד. זה היה המקרה במיוחד בתרגילים הצבאיים המשותפים: יפן הצטרפה לראשונה לתרגילי הצי האוסטרליים Kakadu ו-Nichi Trou Trident ב-2008 ו-2009, בהתאמה. יפן והודו ערכו לראשונה תרגיל ימי משותף ב-2012 ואוסטרליה והודו עשו זאת גם. אותו הדבר קרה ב-2015, אוסטרליה הצטרפה לתרגיל Balikatan של צבאות ארצות הברית והפיליפינים בפעם הראשונה ב-2014 ויפן עשתה את אותו הדבר ב-2017. יפן הצטרפה לראשונה לתרגיל מלאבר ההודי ב-2015 ולתרגיל ההגנה האוסטרלי-אמריקאי המשותף Talisman Saber ב-2015.
מדיניות החוץ של אוסטרליה תחת הממשלות הליברליות-לאומיות
החלפתו של ראד כראש ממשלת אוסטרליה על ידי ג'וליה גילארד ביוני 2010 הייתה קשורה לשינוי במדיניות החוץ האוסטרלית ורצון ליצירת יחסים קרובים יותר עם ארצות הברית והתרחקות מסין. העיתון The Australian, שכתב רבות על הדיאלוג המרובע ועל נושאי ההגנה האוסטרליים, טען לאחר החלפתו של ראד כי "האינטרס הלאומי של אוסטרליה משתקף בצורה הטובה ביותר על ידי המשך עידוד בעלת בריתנו ותיקה, ארצות הברית, לשמור על בכירותה באזור". למרות התקרבותה של גילארד לארצות הברית והגברת שיתוף הפעולה הצבאי של ארצות הברית-אוסטרליה, החלטתו של ראד לעזוב את הדיאלוג נותרה מושא לביקורת מצד טוני אבוט והמפלגה הליברלית של אוסטרליה.
החלטתה של אוסטרליה לא למכור אורניום להודו החלישה את הקוואד, מהלך שזכה גם הוא לביקורת מצד המפלגה הליברלית; עם זאת, המפלגה תמכה בהחלטתה של גילארד על נוכחות צבאית אמריקאית ליד דרווין, המשקיפה על ים טימור ומצר לומבוק. בתמיכת ארצות הברית, גילארד ומפלגת הלייבור הפכו מאז את המדיניות ותמכו במכירת האורניום להודו, שסירבה לחתום על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני. ב-5 בספטמבר 2014, ראש ממשלת אוסטרליה טוני אבוט הסכים למכור אורניום להודו.
ה"ציר לאסיה" של ארצות הברית
ה"ציר לאסיה" של ממשל אובמה ב-2011 ייצג שינוי משמעותי של סדרי עדיפויות ומשאבים במדיניות החוץ של ארצות הברית הרחק מהתחום המזרח תיכוני/אירופי. ארצות הברית החלה להשקיע רבות במדינות מזרח אסיה, שחלקן ממוקמות בסמיכות לסין. הציר כלל גם את הובלת הסכם הסחר של השותפות הטראנס-פסיפית, ודחיית הטענות הסיניות על האיים בים סין הדרומי. שינוי המדיניות של ארצות הברית לכיוון מזרח-סין נתפס בדרך כלל כצעד נגד להשפעה הגוברת של סין באזור. ביולי 2013, כאשר אובמה מינה את סוזן רייס ליועצת לביטחון לאומי של ארצות הברית, רייס תמכה ביצירת קשרי שיתוף פעולה עם סין.
המדיניות החדשה של יפן במרחב האינדו-פסיפי
יפן פתחה בסיס ימי בג'יבוטי בשנת 2011, הבסיס הימי הראשון שלה לטווח ארוך מעבר לים, וחלק ממעורבותה הגוברת באזור האינדו-פסיפי הרחב. בדצמבר 2012, ראש ממשלת יפן שינזו אבה הכין הצעה למסגרת האסטרטגית "יהלום הביטחון הדמוקרטי של אסיה", מעין גרסה מחודשת של הקוואד, שתפורסם בארגוני תקשורת בין-לאומיים לפני הקדנציה השני שלו ביפן, היא פורסמה למחרת מועמדותו לראשות הממשלה. ממשלת יפן פעלה להבהרת המושגים בהצעתו של ראש הממשלה אבה משנת 2012, שיושמה בהצהרות דיפלומטיות, והכינה את ההודעה הרשמית של "מרחב אינדו-פסיפי חופשי ופתוח" ב-2016.
מדיניות החוץ של סין תחת שי ג'ינפינג
בשנת 2012, שי ג'ינפינג הפך למזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית הסינית, וירש את מנהיגות סין. מאז, המתיחות בין סין לכל אחת מארבע מדינות הקוואד גברה. שי נקט קו נוקשה בנושאי ביטחון וחוץ, ושידר לבמה העולמית סין לאומנית וחזקה יותר ממה שהיה במדיניות העלייה השלווה של סין שקידם קודמו של שי, חו ג'ינטאו. התוכנית הפוליטית של שי שואפת לסין מאוחדת ובטוחה יותר במערכת הערכים ובמבנה הפוליטי שלה.
בטור דעה משנת 2020, הגנרל ההודי לשעבר ש.ק. צ'אטרג'י תיאר את מדיניות החוץ של סין כ"חיתוך סלמי". בין 2015 לאמצע 2017, ארצות הברית ערכה חמישה מבצעים ימיים של חופש ניווט (FONOP) באזור. ביולי 2016, בית הדין לבוררות שהוקם על פי נספח 7 לאמנת האומות המאוחדות בדבר חוק הים (UNCLOS) פסק נגד התביעות הימיות של סין בפיליפינים. בית הדין לא פסק בעניין הבעלות על האיים ולא תחם גבולות ימיים. הן הרפובליקה העממית של סין (סין) והן הרפובליקה הסינית (טאיוואן) הצהירו כי אינן מכירות בבית הדין ועמדו על כך שהעניין ייפתר באמצעות משא ומתן דו-צדדי עם תובעי בעלות אחרים.
פסגת ASEAN 2017
באוגוסט 2017, יפן הזמינה את אוסטרליה, הודו וארצות הברית לקיים פסגת שרי חוץ משותפת במהלך פסגת ASEAN בנובמבר.
בנובמבר, הנשיא האמריקני הנבחר דונלד טראמפ וראש ממשלת יפן אבה נפגשו והסכימו להמשיך במה שיפן מכנה אסטרטגיית "מרחב אינדו-פסיפי חופשי ופתוח", במקור מדיניות שפותחה על ידי מזכירת המדינה האמריקאית הילרי קלינטון. ההסכם נתפס כתגובה נגד ליוזמת החגורה והדרך של סין, והשר הסיני גנג שואנג הגיב בכך ש"יוזמות רב-צדדיות כאלה צריכות לקדם שיתוף פעולה בין המדינות הנוגעות בדבר ולא להפוך למסגרות של הדרה".
הפגישה התקיימה במקביל לפגישה של גורמים יפנים, הודים, אוסטרלים ואמריקאים להמשך שיתוף הפעולה הצבאי לקראת פסגות ASEAN ומזרח אסיה בנובמבר 2017. הפגישה כללה דיון בנוגע לפעילות המוגברת של סין בים סין הדרומי, ואולי סימנה את האינטרס של נשיא ארצות הברית טראמפ להחיות מחדש את הברית לדיאלוג ביטחוני רב-צדדי.
פגישות המשך
הפורום נפגש חמש פעמים בשנים 2017–2019. במהלך דיאלוג Raisina בניו דלהי בשנת 2018, ראשי הציים של יפן, ארצות הברית, אוסטרליה והודו התכנסו, אחת האינדיקציות הראשונות להחייאת הצד הביטחוני של הקוואד.
בשנת 2019, ארבעה שרים נפגשו בעיר ניו יורק כדי לדון ברפורמה של הקוואד, ולאחר מכן התכנסו שוב בבנגקוק. בקיץ הבא הזמינו הודו, יפן וארצות הברית את אוסטרליה לתרגילי הצי המתואמים מלאבר; התרגילים התעכבו בשל מגפת הקורונה.
פגישת Quad Plus בנושא מגפת וירוס הקורונה
במרץ 2020, חברי ה-וואד ערכו פגישה עם נציגים מניו זילנד, דרום קוריאה ווייטנאם כדי לדון בגישותיהם בנוגע למגפת וירוס הקורונה ביוזמת ארצות הברית. ההתלכדות החדשה הזו של מדינות מפתח במרחב האינדו-פסיפי נקרא "Quad Plus". פסגת הקוואד בספטמבר 2021 התמקדה במאמצים להגביר את זמינות החיסונים לווירוס הקורונה.
נאט"ו אסייתית
לאחר סדרת תרגילי מלאבר הימיים ב-2020, מזכיר המדינה האמריקני וראש ה-CIA לשעבר, מייק פומפאו, נפגש עם חברי הקוואד כדי לדון בהמרת הסדר הביטחון למין "נאט"ו אסייתית" עם "מטרות ביטחוניות וגאופוליטיות משותפות". פרשן אחד ב-South China Morning Post תיאר את הרעיון כ"תגובה נגד עלייתה של סין", ודיפלומט סיני בכיר מחה על הרעיון כניסיון "להחזיר את שעון ההיסטוריה לאחור".
שר החוץ של סרי לנקה העלה חששות באוקטובר 2020 לגבי הנוכחות הצבאית של הקוואד באוקיינוס ההודי. במקביל, יפן, ארצות הברית וקנדה ערכו באוקטובר תרגיל ימי משותף בשם Keen Sword, חלק מסדרת תרגילים ימיים קנדיים במצר טאיוואן באותה שנה, שלווה בפגישות דיפלומטיות בטוקיו. בפגישה בה נכח ראש ממשלת אוסטרליה, סקוט מוריסון בטוקיו, אוסטרליה ויפן הסכימו עקרונית לברית הגנה שתגביר את הקשרים הצבאיים ביניהם.
בשנת 2021, לי ג'ימינג, שגריר סין בבנגלדש, הזהיר את בנגלדש שלא להצטרף לקוואד והודיע שכל ניסיון לעשות זאת יפגע קשות ביחסים עם סין. השגריר תיאר את הקוואד כ"ברית צבאית שמטרתה לחסום את תחייתה המחודשת של סין". בתוך בנגלדש הערות אלו גררו ביקורת הן מהממשלה והן מצד הציבור על הפרת ריבונותה של בנגלדש. בעקבות המחלוקת לי ג'ימינג חזר בהצהרתו ואמר שהוא רק מביע את השקפתו האישית בנושא. עם זאת נראה שמשרד החוץ הסיני הגן על השגריר עם הכרזתה של דוברת המשרד הואה צ'וניינג שקבעה כי "כולנו יודעים איזה סוג של מנגנון הוא הקוואד. סין מתנגדת למאמצי מדינות מסוימות להקים קליקה בלעדית, להציג את סין כאתגר ולזרוע מחלוקת בין מדינות האזור לסין".
הרחבת היקף הפעילות
ב-3 במרץ 2021, הבית הלבן, תחת הנשיא ג'ו ביידן, פרסם מסמך בשם "הנחיות אסטרטגיות לביטחון לאומי", ויומיים לאחר מכן, ראש ממשלת אוסטרליה מוריסון אמר כי מנהיגי הקוואד יקיימו את פגישתם הראשונה אי פעם באופן וירטואלי. מוריסון אמר שהוא שוחח על הסדרי הפגישה עם הנשיא ביידן וסגנית הנשיא קמלה האריס. בשבוע שלאחר מכן, ב-12 במרץ, מפגש הפסגה הראשון התקיים בהנהגת הנשיא ביידן. המחויבות של הקוואד תיושם על ידי הקמת קבוצת מומחי חיסונים ברמה בכירה, קבוצת עבודה בנושאי אקלים וקבוצת עבודה בנושא טכנולוגיות קריטיות ומתפתחות. דווח לפני פגישת הפסגה כי ארבע המדינות פועלות לפיתוח תוכנית להפצת חיסונים נגד COVID-19 למדינות באסיה כחלק מאסטרטגיה רחבה יותר להתמודדות עם השפעתה של סין, וכי הודו דחקה בשלוש החברות האחרות להשקיע ביכולת ייצור החיסונים שלה. במרץ 2021, הקוואד התחייב להגיב להשפעות הכלכליות והבריאותיות של מגפת וירוס הקורונה.
פגישות אחרות ואירועים קרובים
ב-15 במרץ, מזכיר המדינה אנתוני בלינקן ומזכיר ההגנה לויד אוסטין הגיעו לבסיס האוויר יוקוטה בטוקיו. הם השתתפו בוועדה מייעצת ביטחונית (SCC), שכונתה "two-plus-two", עם שר החוץ היפני טושימיטסו מוטגי ושר ההגנה נובו קישי. כמו כן, שני הפקידים האמריקאים נפגשו ושוחחו עם ראש הממשלה סוגה.
ב-19 במרץ, אוסטין הגיע להודו, ונפגש עם ראש הממשלה מודי והיועץ לביטחון לאומי ההודי אג'יט דובאל. למחרת, הוא שוחח עם שר ההגנה ההודי ראג'נאת' סינג.
ב-13 באפריל, שרי החוץ וההגנה של יפן וגרמניה קיימו ביניהם פגישות "two-plus-two", כאשר כל אחד מהם צפוי לאשר את שיתוף הפעולה הביטחוני בניגוד לפעילות הגוברת של סין במים האזוריים שלה. ב-16 באפריל, נשיא ארצות הברית ביידן וראש ממשלת יפן סוגה נפגשו בוושינגטון די. סי., וודנו על הברית בין המדינות, כמו גם על נחישותם המשותפת להתמודד עם האיום הסיני. ממשלות ארצות הברית ויפן פועלות לחיזוק שרשראות אספקה טכנולוגיות שאינן תלויות בסין. שתי המדינות התחייבו לצמצום פליטת דלק המאובנים שהורס את האקלים, בהתאם לפסגת האקלים של ביידן עם 40 מנהיגים עולמיים בשבוע שלאחר הפגישה.
סוגה תכנן לבקר בהודו ובפיליפינים. ביחד עם הודו וארצות הברית, הוא מבקש לגבש עוד יותר את הקוואד. יפן והודו ערכו פגישה של "two-plus-two" בטוקיו בסוף אפריל, על פי מקורות ממשלתיים.
הנשיא ביידן אירח את פסגת מנהיגי הקוואד הראשונה ב-24 בספטמבר 2021 בבית הלבן בהשתתפות ראש הממשלה מודי מהודו, ראש הממשלה מוריסון מאוסטרליה וראש הממשלה סוגה מיפן. מנהיגי הקוואד התחייבו לפעול למען השלום והשגשוג במרחב האינדו-פסיפי.
הציר האירופאי והקנדי למרחב האינדו-פסיפי
בפסגת שנגרי-לה בסינגפור ביוני 2018, שרי ההגנה הצרפתים והבריטים הודיעו שהם ישיטו ספינות מלחמה דרך ים סין הדרומי כדי לקרוא תיגר על ההתעצמות הצבאית של סין. במהלך דומה, ב-16 בספטמבר 2020, צרפת, בריטניה וגרמניה הגישו יחד בקשה בעל פה לאו"ם, שטענה כי יש לשמור על חוק הים, וקבעו כי התביעות הטריטוריאליות של סין בים סין הדרומי לא מצייתות לו.
ב-20 בינואר 2021, ג'ו ביידן הפך לנשיא ארצות הברית, ויומיים לאחר מכן, גורמי ביטחון בכירים בארצות הברית וביפן דנו בנושאי ביטחון. שלושה ימים לאחר מכן, שר החוץ היפני, טושימיטסו מוטגי, השתתף בדיון במועצת החוץ של האיחוד האירופי על מנת לקדם שיתוף פעולה בין יפן והאיחוד האירופי במרחב האינדו-פסיפי. ב-18 בפברואר, במהלך פגישת השרים השלישית, הסכימו ארצות הברית, אוסטרליה, יפן והודו להתנגד נחרצות לכל פעולה כוחנית מצד סין, והתחייבו לעבוד יחד עם ה-ASEAN והאיחוד האירופי על מנת לעמוד ביעדים שלהם.
קנדה
למרות שקנדה עדיין לא פרסמה אסטרטגיה בנוגע למרחב האינדו-פסיפי, היא החלה להגביר את הנוכחות הימית שלה באזור בשנת 2020. ביוני 2020, הפליגו הפריגטה הקנדית HMCS Regina וכלי השיט MV Asterix דרך מצר טאיוואן. בינואר 2021, הפריגטה HMCS Winnipeg עשתה את אותו הדבר ומאוחר יותר הצטרפה לצי של חברי הקוואד בתרגיל הימי Sea Dragon, על פי גורם רשמי קנדי "כדי להדגים את החוזק והעמידות של הבריתות שלנו במרחב האינדו-פסיפי". בסוף מרץ עברה הפריגטה הקנדית HMCS Calgary ליד איי ספראטלי, שסין תובעת עליהם בעלות.
צרפת
לדברי ברנדן ברן, שגריר אוסטרליה בצרפת דאז, נשיא צרפת עמנואל מקרון אמר, כשנפגשו בסוף 2017 כי "הוא היה מודע למצב האיום במרחב האינדו-פסיפי ושאוסטרליה לא תהיה לבד". שישה חודשים מאוחר יותר, ביוני 2018, באותו חודש שהתרחשה פסגת שנגרי-לה 2018, צרפת, שיותר מ-1.6 מיליון מאזרחיה גרים במרחב האינדו-פסיפי ויותר מ-90% מהאזור כלכלי בלעדי שלה ממוקם שם, הייתה החברה הראשונה מהאיחוד האירופי שפרסמה אסטרטגיה בנוגע למרחה, בעקבות הגברת ההשפעה הסינית באזור, ועדכנה את האסטרטגיה במאי 2019. שותפויות עם כל ארבעת חברי הקוואד וכן עם ה-ASEAN הן מרכיב מרכזי באסטרטגיה האינדו-פסיפית של צרפת. כחלק מהשינוי האסטרטגי הזה, הפריגטה הצרפתית Vendémiaire הפליגה דרך מצר טאיוואן ב-2018, שעשוי להיות המעבר הראשון אי פעם כזה עבור הצי הצרפתי המודרני.
גרמניה
ב-1 בספטמבר 2020, ממשלת גרמניה פרסמה מסמך מדיניות שבו המדינה הודיעה רשמית על מדיניות למרחב האינדו-פסיפי, שבין היתר כולל בניית שותפויות אקטיביות באזור, כולל בענייני ביטחון, הקורא לאיחוד האירופי לעשות את אותו הדבר. בדצמבר 2020, בפגישה מקוונת בין שרי ההגנה של יפן וגרמניה, יפן הביעה תקווה שגרמניה תשלח ספינת מלחמה לאזור, ותצטרף לתרגילים עם כוחות הביטחון של יפן, במרץ 2021, גרמניה אישרה שהיא תשלח באוגוסט פריגטה לים סין הדרומי, מה שהופך אותה לספינת המלחמה הגרמנית הראשונה מאז 2002 ששטה באזור זה. באמצע אפריל 2021, שרי החוץ וההגנה של יפן וגרמניה נפגשו בוועידת וידאו כדי לדון בנושאי הקשורים למרחב האינדו-פסיפי.
איטליה
בדומה לפסגה המשולשת של הודו-צרפת-אוסטרליה, הוקמה פסגה משולשת של הודו-איטליה-יפן ביוני 2021, במטרה ליצור סדר בין-לאומי במרחב האינדו-פסיפי.
הולנד
בנובמבר 2020, הולנד פרסמה את המדיניות שלה לגבי המרחב האינדו-פסיפי, מה שהופך אותה לחברה השלישית באיחוד האירופי שעושה זאת, בעקבות מהלכים דומים של צרפת וגרמניה. מסמך המדיניות קורא לאיחוד האירופי לבנות שותפויות באזור ולדחות ביתר שאת תביעות טריטוריאליות סיניות. כחלק משינוי מדיניות זה, הולנד שלחה את הפריגטה HNLMS Evertsen למרחב כחלק מקבוצת נושאות מטוסים בריטית בהמשך אותה שנה. באפריל 2021, ראש ממשלת הולנד מארק רוטה וראש ממשלת הודו מודי ערכו ועידת וידאו כדי לדון בשיתופי פעולה עתידיים.
הממלכה המאוחדת
בשנת 2016 העבירה בריטניה לוויין במערכת התקשורת הצבאית שלה Skynet מזרחה על מנת להרחיב את הכיסוי של מזרח אסיה ומערב האוקיינוס השקט, ופתחה תחנת קרקע חדשה באוסטרליה. בטקס הפתיחה התייחס הנציב העליון הבריטי למחלוקות הטריטוריאליות בים סין הדרומי.
בדצמבר 2020, בריטניה הודיעה שתשלח קבוצת תקיפה של נושאת מטוסים ליפן כבר בתחילת 2021, בכוונה לערוך תרגילים משותפים עם צבא ארצות הברית והכוחות הצבאיים של יפן במאי.
במרץ 2021, בריטניה פרסמה מסמך מדיניות בשם "Integrated Review" שאישר את שינוי מדיניות החוץ של בריטניה למרחב האינדו-פסיפי וכלל תוכנית בת תשעה שלבים המפרטת את השינוי הזה. המסמך הכיר בכך שהסחר בין בריטניה לסין הוא מועיל והדדי, אך הוא גם כינה את סין כ"איום הגדול ביותר על הביטחון הכלכלי של בריטניה" וקרא למעצמות הביניים לעבוד יחד בהקשר הגאופוליטי החדש הזה.
גוד לאק צ'ארלי, הסרט: יוצאים לחופשה
גוד לאק צ'ארלי, הסרט: יוצאים לחופשה (באנגלית: !Good Luck Charlie, It's Christmas, בתרגום חופשי לעברית: בהצלחה צ'ארלי, זה חג המולד!) הוא סרט חג מולד אמריקאי טלוויזיוני המבוסס על סדרת הקומדיה של ערוץ דיסני "גוד לאק צ'ארלי". הסרט בוים על ידי ארלן סנפורד ונכתב על ידי ג'ף רודקי.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית בערוץ דיסני ב-2 בדצמבר 2011, עשר שנים לאחר ששודר הסרט האחרון של הערוץ, "'Twas the Night" משנת 2001. בישראל הסרט שודר לראשונה בערוץ דיסני ישראל עם תרגום לעברית ב-27 בינואר 2012. אורך הסרט הוא כ-90 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.
תקציר העלילה
הסרט מתמקד בנסיעה המתוכננת של משפחת דנקן להוריה של איימי לרגל חופשת חג המולד. העלילה מסתבכת כשאיימי וטדי מאבדות את דרכן, בעוד שאר המשפחה נוסעת לבית הוריה של איימי. איימי וטדי עוברות שלל הרפתקאות במטרה להתאחד עם שאר המשפחה, כאשר בוב, גייב, צ'ארלי ופי. ג'יי יוצאים לחפש את בנות המשפחה החסרות ועוברים הרפתקאות שונות בעצמם. בסיום הסרט, כל המשפחה מתאחדת ואיימי מגלה לכולם שהיא בהריון. חלק מעלילת הסרט ממשיכה לעונה השלישית, שם איימי בהריון עם טובי.
סקופיה
סקופיה (מקדונית: Скопје, להאזנה) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במקדוניה הצפונית, ובה גרים כרבע מתושבי המדינה כולה. העיר היא המרכז הפוליטי, התרבותי, הכלכלי והאקדמי של מקדוניה הצפונית. בתקופת האימפריה הרומית הייתה העיר ידועה בשם סקופי (Scupi). היא התפתחה במהירות לאחר מלחמת העולם השנייה, אך התקדמות זאת נעצרה לאחר רעידת אדמה שפגעה בה ב-1963. בהמשך, שוקמה העיר והפכה למודרנית עם מגוון רחב של מונומנטים תרבותיים.
סקופיה ממוקמת בחלק העליון של עמק וארדאר, והיא שוכנת על הנתיב הבלקני המחבר את אתונה עם מרכז אירופה. במפקד אוכלוסין שנערך ב-2004 נמצא כי אוכלוסיית העיר מונה כ-506,000 תושבים.
אטימולוגיה
שמה של העיר שונה ב-1912 מאוסקופ (בטורקית: Üsküp) לסקופליה ("אוסקוב" اسكوب היא הצורה הטורקית עות'מאנית לסקופיה). מאז שנות ה-50 שמה של העיר במקדונית היה סקופיה (Скопје), דבר ששיקף את החלטתם של המקדונים לאמץ את האיות הקירילי של המילה Skopie. מקורו של השם במילה הלטינית "סקופי" (Scupi; האלבנים קוראים לעיר Shkupi - שקופי). ניתן להסביר את השם הזה כהתייחסות לשבט אילירי מקומי, או למילים ביוונית סקופיון וסקופיין שמשמעותן להתבונן החוצה, דבר המהווה התייחסות למוצאה של סקופיה בתקופה הקלאסית כעיר-מבצר יוונית-רומית. בימי הביניים סקופיה הייתה בשליטה לסירוגין של האימפריה הבולגרית; התרגום בבולגרית לשמה של העיר הוא Скопие (Skopie). השם הטורקי של העיר הוא Üsküp והיא הייתה ידועה כאוסקוב או אוסקופ ברוב השפות המערב אירופיות בתקופת השלטון העות'מאני. השם הסרבי של העיר סקופליה (Скопље); שמה של העיר היה ידוע בצורה זו מאז שהיא הצטרפה לממלכת סרביה, והוא נותר בשימור גם במהלך תקופתה של ממלכת יוגוסלביה.
היסטוריה
הקיסר הביזנטי יוסטיניאנוס הראשון נולד במבצר טורסיום שליד סקופי בשנת 483. סקופיה נחרבה כמעט לחלוטין ב-518 ברעידת אדמה. יוסטיניאנוס סייע לתושבי העיר באמצעות הקמת יישוב חדש צפונית לאתר של סקופיה, שנקרא יוסטיניאנה פרימה. אולם, יוסטיניאנה ושרידי סקופי נחרבו על ידי הסלאבים שפלשו לאזור במאה ה-7. הסלאבים שינו את שמו של המקום לסקופיה, אך בסופו של דבר גורשו על ידי הביזנטים.
במהלך רוב ימי הביניים המוקדמים העיירה הייתה נתונה במאבקי שליטה בין האימפריה הביזנטית לאימפריה הבולגרית. בין 972 ל-992 העיר הייתה לבירתה של האימפריה הבולגרית הראשונה. לאחר נפילתה של האימפריה הבולגרית הראשונה ב-1018 סקופיה הפכה לעיר הבירה של האזור המנהלי הביזנטי בולגריה. סקופיה הפכה בהדרגה למרכז מסחר חשוב, אך התדרדרה פעם נוספת לאחר שספגה רעידת אדמה קטלנית נוספת בשלהי המאה ה-11. העיר הייתה במאה ה-13 לבירתו של הלורד הפאודלי קונסטנטין אסן, שמאוחר יותר הפך לצאר של בולגריה. העיר נכבשה על ידי הסרבים ב-1282. סטפן אורוש הרביעי דושאן הכריז על העיר כבירת האימפריה הסרבית ב-1346.
האימפריה העות'מאנית כבשה את סקופיה ב-1392, שלוש שנים לאחר תבוסת הסרבים בקרב קוסובו. במשך חמש מאות השנים הבאות העיר הייתה ידועה בשם הטורקי אוסקוב או אוסקופ. אוסקוב העות'מאנית הייתה עיר הבירה של וילאיה (מחוז) קוסובו, שהשתרעה על פני שטח גדול יותר מאשר קוסובו המודרנית.
מאפייני העיר השתנו בצורה בולטת בתקופה זו. העות'מאנים הביאו איתם את האסלאם, ובנו מסגדים ומבנים עות'מאניים טיפוסיים אחרים, כגון חמאמים (סוג של בית מרחץ) ופונדקים למטיילים. חלק מהמבנים הללו קיימים עד היום. יהודים ספרדים רבים שגורשו מספרד התיישבו בעיר, והגדילו את המגוון האתני שלה. האזור הימי-ביניימי של העיר נפגע קשות ברעידת אדמה שהתרחשה ב-1555, אך התאושש והחל לשגשג מחדש תוך זמן קצר. במאה ה-17 אוכלוסיית העיר כבר מנתה בין 30,000 ל-60,000 תושבים.
אולם, סקופיה נשרפה עד היסוד ב-1689 על ידי הגנרל האוסטרי אנגלברטו ד'אוגו פיקולומיני, ככל הנראה על מנת למנוע התפרצות של מגפת כולרה, אך ייתכן גם שכנקמה על המתקפה העות'מאנית בווינה ב-1683. מצבה של העיר התדרדר במאתיים השנים שלאחר מכן, ואוכלוסייתה הצטמקה לכדי 10,000 תושבים באמצע המאה ה-19. העיר חזרה לשגשג ב-1873 לאחר בנייתה של מסילת רכבת שחצתה את העיר במסלול שחיבר את בלגרד וסלוניקי.
אוכלוסייתה של סקופיה מנתה כ-32,000 תושבים ב-1905. חמש שנים לאחר מכן נולדה בעיר הנזירה הרומית קתולית אגנס ג'ונקסה בויאג'ו, שמאוחר יותר תתפרסם בכינויה אמא תרזה.
העיר הפכה למרכז המרד נגד האימפריה העות'מאנית הנחלשת, וב-1903 היא הייתה חלק חשוב בהתקוממות האיילינדנית שנכשלה. העות'מאנים גורשו מהעיר ב-12 באוגוסט 1912 על ידי האוכלוסייה הסלאבית המקומית. חודשים אחדים לאחר מכן העיר נכבשה על ידי הסרבים באוקטובר 1912, בתחילת מלחמת הבלקן הראשונה. כצעד ראשון של החלת ריבונות הכריזה סרביה על הקמת בית משפט סרבי בעיר בתחילת 1913.
בעלות הברית במלחמת הבלקן הראשונה הסתכסכו זו עם זו, וב-1913 פתחו במלחמת הבלקן השנייה בעילה של חלוקת השלל. סרביה השתלטה על סקופיה, וסיפחה לתוכה את עמק וארדאר. מצב זה נמשך עד אוקטובר 1915 כאשר בולגריה הצטרפה למעצמות המרכז וכבשה את רוב מקדוניה הסרבית. העיר נכבשה מחדש על ידי סרביה בשלהי מלחמת העולם הראשונה, והיא הפכה לחלק מממלכת יוגוסלביה. בין 1941 ל-1944 העיר הייתה נתונה לשלטון כיבוש בולגרי. חודש אחד לאחר שהקומוניסטים תפסו את השלטון בסופיה והצבא הבולגרי נשלח להילחם בנאצים בחזית המערבית, סקופיה נכבשה על ידי חיילים יוגוסלביים וצורפה ליוגוסלביה ב-1944 כעיר הבירה של הרפובליקה הסוציאליסטית של מקדוניה. לאחר תום המלחמות השונות סקופיה (ביחד עם כל מקדוניה) שולבה לתוך הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה של טיטו.
ב-26 ביולי 1963 נפגעה העיר ברעידת אדמה בעוצמה של 6.1 בסולם מגניטודה לפי מומנט. כתוצאה מרעידת האדמה נהרגו 1,070 תושבים ולפחות 100,000 הפכו לחסרי בית. שמונים אחוזים משטחי העיר נחרבו ברעידה, ומספר מונומנטים תרבותיים נפגעו בצורה קשה. עלות נזקי הרעש הגיעה ל-150% מהתוצר הלאומי הגולמי של מקדוניה, ו-15% מזה של יוגוסלביה כולה. בזכות הסיוע הבינלאומי המהיר שוקמה העיר במהירות, אך רוב חלקה העות'מאני העתיק נחרב ברעש ללא יכולת לשקמו. שרידי תחנת הרכבת העתיקה של העיר נותרו כמצבת זיכרון לקורבנות הרעש ובסמוך אליהם נבנה מוזיאון העוסק באותו נושא.
סקופיה שגשגה בתקופת השלטון היוגוסלבי, והייתה מרכז תעשייתי חשוב בדרום-מרכז הבלקן. הפדרציה היוגוסלבית התפרקה ב-1991, וסקופיה הפכה לבירתה של המדינה העצמאית רפובליקת מקדוניה, שהפכה ב-2019 למקדוניה הצפונית.
בדצמבר 2006 הודיעה ממשלת מקדוניה על שינוי שמו של נמל התעופה המקומי לנמל התעופה סקופיה אלכסנדר הגדול. סקופיה היא גם העיר שבה נמצאת האוניברסיטה המדינתית על שם הקדושים קיריל ומתודיוס, שהוקמה ב-1949.
גאוגרפיה וחלוקה מנהלית
סקופיה היא יחידה מנהלית בתוך מקדוניה הצפונית המורכבת מ-10 רשויות מוניציפליות, והיא עיר הבירה של המדינה. העיר משתייכת לאזור הסטטיסטי סקופיה (Скопски регион). הארגון של סקופיה כיחידה אזורית בעלת ממשל עצמי מוגדר באמצעות החוקים העירוניים.
דמוגרפיה
לפי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2002 אוכלוסיית העיר מנתה 506,926 תושבים. הקבוצות האתניות העיקריות הן:
97.5% מתושבי העיר שגילם גבוה מ-10 שנים הם יודעי קרוא וכתוב.
אתרי העיר
כנסיית פנטליימון הקדוש בנרזי, הסמוכה לסקופיה, היא דוגמה מרשימה לאמנות קומנניאנית מהתקופה הביזנטית. הכנסייה נבנתה על ידי חברי המשפחה הידועה, ובנייתה הסתיימה רק ב-1164. נרזי התפרסמה בזכות הפרסקאות, המייצגים את המגמות השונות שרווחו במאה ה-12. הפרסקאות נצבעו מחדש יותר מדי פעמים במאה ה-19, אך מאוחר יותר שוקמו.
בתוך העיר עצמה יש מספר מבנים מהתקופה העות'מאנית, כגון קורשומלי אן (פונדק טורקי מימי הביניים) ומספר מסגדים. מסגד מוסטפא פאשה (נבנה בתקופת סלים הראשון) הוא אחד התוצרים המרהיבים ביותר של האדריכלות האסלאמית בסקופיה. המסגד נבנה על גבעה הניצבת מול מבצר קאלה בעשור האחרון של המאה ה-15, והוא חולש על כל האזור. המסגד נתרם על ידי מוסטפא פאשה, שהיה דמות דומיננטית בתקופת שלטונם של באיזיט השני וסלים הראשון. המספר 1519, שנת מותו של מוסטפא פאשה, חרוט על הכניסה למאוזוליאום שלו, השוכן ליד המסגד. המאוזוליאום והמסגד נפגעו קשות ברעידת האדמה של 1963, ועבודות השיקום והשימור החלו רק ב-1968. פנים המסגד מקושט בעיקר בצמחים טיפוסיים. קירותיו של חלל התפילה מכוסים בכתובות קליגרפיות עם שמותיהם של אללה, מוחמד ומאמיניו, וציטוטים מהקוראן.
רוב בנייני ה"בלקן אר נובו" משנות ה-30 נחרבו ברעידת 1963, אך כמה דוגמאות אופייניות כן שרדו.
בשנת 1970 הוקמה אנדרטת האישה הלוחמת לזכר הנשים שלחמו במלחמת העולם השנייה נגד הנאצים.
צלב המילניום, השוכן בפסגת הר וודנו, הוא אטרקציה תיירותית ידועה. הוא נבנה ב-2002. גובה הצלב הוא 66 מטרים, והוא הגדול ביותר מסוגו בעולם שניתן לראות ממרחק 30 ק"מ. רכבל מוביל אליו מסקופיה.
החל משנת 1926 פועל גן החיות של סקופיה.
כ-20 ק"מ מדרום לסקופיה נמצא קניון מטקה אתר טבע ובילוי פופולרי בסקופיה ובכל מקדוניה הצפונית.
תרבות
מוזיאון סקופיה לאמנות עכשווית הוא אחד מהמוסדות החשובים במקדוניה הצפונית לגילוי, אצירת ושמירת חפצי אמנות עכשווית. הקהילה הבינלאומית הפגינה סולידריות רבה בעת שעזרה לשקם את סקופיה. אחד מההיבטים של סולידריות זו היה כאשר האיגוד הבינלאומי לאמנות פלסטית קרא לחבריו ליצור יצירות אמנות שיסייעו בשיקום העיר. בניין הפרויקט נתרם על ידי ממשלת פולין, שהכריזה לשם כך על תחרות בינלאומית, והוא היה עבודתם המשותפת של כמה אדריכלים פולנים מובילים. שטחו הכולל של המוזיאון הוא 5,000 מ"ר.
אזורי הפארק הגדולים, שבהם ניתן לבצע פרויקטים מגוונים בתחום הפיסול, קשורים גם כן למוזיאון.
פסטיבל הג'אז של סקופיה הוא אחד מאירועי הג'אז החשובים ביותר במקדוניה הצפונית. האמנים הנוטלים חלק בפסטיבל מנגנים בכל סגנונות הג'אז. בין אורחי הפסטיבל הידועים ניתן למנות את ריי צ'ארלס וטיטו פואנטה. הפסטיבל הוא חלק משורת פסטיבלים אירופאים בתחום הג'אז המאוגדים על ידי מספר גופים, והוא נערך פעם בשנה באוקטובר.
כלכלה ותחבורה
העיר היא מרכז חשוב עבור עיבוד מתכות, כימיקלים, חומר גלם מעץ, ותעשיות דפוס, אך לאחר 1991 סבלה מירידה בנפח העסקים. ההתפתחות התעשייתית של העיר לוותה בפיתוחם של מגזרי המסחר והבנקאות, כמו גם מתן דגש על תחום התרבות והספורט.
השכר הממוצע בעיר עמד ב-2010 על 400 יורו בלבד לאדם.
החשיבות של העיר כבסיס תחבורתי עלתה בשנות ה-90. העיר נמצאת על צומת בין שניים מנתיבי התעבורה הפאן-אירופיים. סקופיה משורתת על ידי נמל התעופה סקופיה אלכסנדר הגדול. תחנת הרכבת המרכזית ממוקמת כ-2 ק"מ ממזרח למרכז העיר.
ספורט
בסקופיה ישנן מספר קבוצות כדורגל. הקבוצה הבכירה שבהן היא וארדאר סקופיה שהייתה לאחת מקבוצות הכדורגל המקדוניות הטובות ביותר. בעיר יש שלוש קבוצות נוספות: מקדוניה גורצ'ה פטרוב, צמנטרניקה 55 סקופיה ורבוטינצ'קי קומטל סקופיה. בעיר ממוקם האצטדיון הלאומי של מקדוניה הצפונית, טושה פרואסקי ארנה, בו עורכת הנבחרת המקומית את משחקיה הביתיים. העיר מיוצגת בתחום הכדוריד על ידי וארדאר פרו סקופיה, שזכתה באליפות מקדוניה בעונת. שלוש קבוצות הכדורסל העיקריות של העיר הן מזט סקופיה, רבוטניצ'קי סקופיה ווארדאר סקופיה, אך רק הראשונה נוטלות חלק במפעלי הכדורסל החשובים של אירופה.
הכיבוש ותחילת הרדיפות
ב-1 במרץ 1941 הצטרפה בולגריה להסכם התלת-צדדי, הורמאכט נכנס לשטחה ללא קרב והשתמש באדמתה כבסיס להכנעת ממלכת יוגוסלביה. ב-6 באפריל פלש הוורמאכט לשטחי ממלכת יוגוסלביה ותוך ימים ספורים הוכנעה הממלכה וחולקה בין מדינות הציר. במחצית השנייה של חודש אפריל נכנסו לסקופיה יחידות של הצבא הבולגרי. האוכלוסייה המקדונית קיבלה אזרחות בולגרית ומיהודי העיר היא נמנעה. עם זאת הוטלו על יהודי העיר מגבלות במסגרת החוק להגנת האומה, הם נצטוו לענוד טלאי צהוב וכל הגברים בגילאי 20–40 גויסו לעבודות כפייה.
ב-10 ביוני 1942 החליטה הממשלה הבולגרית שכל הנתינים היוגוסלבים והיוונים המתגוררים בשטחים שסופחו לבולגריה יקבלו נתינות בולגרית. עוד נאמר בהחלטה: "פקודה זו לא מיועדת לאנשים ממוצא יהודי". ב-26 באוגוסט 1942 החליטה הממשלה הבולגרית על הקמת הקומיסריון לשאלות יהודיות וב-3 בספטמבר מונה אלכסנדר בלב לעמוד בראשו. בלב מינה את איוון זכרייב סגן ראש עיריית סקופיה לקומיסר לענייני יהודים בעיר.
שואת יהודי סקופיה
ב-22 בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב ראש "הקומיסריון לשאלות יהודיות" הסכם עם תיאודור דנקר על מסירת 12,000 יהודי תראקיה ומקדוניה לגרמנים, כשלב ראשון לקראת גירוש כל יהודי בולגריה. הרכוש הפרטי והקהילתי היהודי יועד להחרמה על ידי השלטונות. ב-11 במרץ בשעה 06:00 בוצעה אקציה בכל רחבי מקדוניה ויהודיה ובכלל זה יהודי העיר סקופיה רוכזו בבית החרושת לטבק מונופול הסמוך לתחנת הרכבת אשר בעיר. 7,000 יהודים הצטופפו בתנאי רעב, תברואה לקויה, חלקם פצועים וחולים ללא כל טיפול רפואי. לפי נתוני משרד הפנים הבולגרי נעצרו מקרב יהודי סקופיה גופא 3,290 נפשות.
אחד מבני הקהילה שהצליח להימלט מאוחר יותר מהרכבות, תיאר את המראות: .
ב-22 במרץ בוצע ה"טרנספורט" הראשון שהכיל 2,338 יהודים ממחנה מונופול וב-29 במרץ האחרון. היהודים הועלו על רכבות משא, הובלו ישירות למחנה ההשמדה טרבלינקה, אליו הגיעו לאחר ימים אחדים. בשל תנאי המסע מתו בדרך מאות יהודים. מקץ ימים אחדים לאחר הגעתם לטרבלינקה נרצחו כל בני הקהילה. הכסף המזומן של היהודים נמסר לבנק המרכזי הבולגרי והרכוש נמכר במכירות פומביות שהכנסותיהן הועברו למשרד לענייני יהודים.
מקצת מן היהודים הצליחו לחמוק מחיילי הצבא הבולגרי ונמלטו לאלבניה או הצטרפו לכוחות הפרטיזנים של טיטו. כמה עשרות ילדים יהודים ניצלו בידי משפחות מקדוניות ויהודים ספורים הצליחו לקפוץ מהרכבות שעשו דרכן לטרבלינקה.
טודור ופנדורה הדג'י-מיטקוב זכו בתואר חסידי אומות העולם על הצלת משפחה יהודית מתושבי העיר.
בית העלמין
בית עלמין יהודי עתיק היה קיים בפאתי הרובע היהודי הישן בעיר. בית העלמין חולל במהלך מלחמת העולם השנייה ונחרב כליל בעת רעידת האדמה הקשה שפגעה בעיר בשנת 1963. ההשערה היא שעל חורבותיו נבנו מבני מגורים. מספר מצומצם של מצבות הועברו לבית העלמין הכללי בעיר. שם, בחלקה היהודית של בית העלמין נקברים נפטרי הקהילה בימינו, במהלך רעידת האדמה נהרגו 7 מבני הקהילה היהודית ועוד מספר תיירים יהודים שביקרו במקום.
המרכז להנצחת השואה של יהודי מקדוניה
ב-2011 נחנך במרכז סקופיה, המרכז להנצחת שואת יהודי מקדוניה. במוזיאון המשתרע על שלוש קומות יש תיעוד במקדונית ובאנגלית על שואת יהודי מקדוניה ותרקיה.
הקהילה בימינו
בראשית המאה ה-21 חיים בסקופיה 250 יהודים. לאחר פירוק יוגוסלביה, חלה התעוררות יהודית במקדוניה, נפתח בית כנסת ונערכות פעילויות קהילתיות ודתיות. הרב אברהם קוזמה מכהן כרב הראשי של הקהילה היהודית בעיר. בעיר סקופיה נולד המלחין והמעבד מוני אמריליו.
ECW One Night Stand (2005)
ECW One Night Stand (2005) היה אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות האמריקאי, ה-WWE. האירוע נערך ב-12 ביוני 2005, באולם ההאמרשטיין בולרום שבניו יורק, ניו יורק.
הקרב המרכזי היה קרב זוגות בין הדאדלי בויז (באבא ריי דאדלי ודיבון דאדלי) נגד טומי דרימר והסאנדמן. קרבות בולטים אחרים היו כריס בנואה נגד אדי גררו, ומייק אוסום נגד מאסאטו טאנאקה.
רקע
אף על פי שהבנייה לקראת האירוע החלה בחודש מאי, תכנונים מאחורי הקלעים הוכנו חודשים לפני כן. טומי דרימר היה אחראי על ארגון האירוע ועל הבאת המתאבקים המקוריים של הארגון ECW. הוא יצר קשר עם אנשים כמו הסאנדמן, סאבו, ג'סטין קרדיבל ושדר ה-ECW, ג'ואי סטיילס. דיווחים לאחר מכן הודיעו שפול היימן עזר לדרימר להתכונן לאירוע. מתאבקים נוספים בעלי קשר ל-ECW התווספו לאירוע. בריאיון ל-SLAM! Sports ימים לפני האירוע, דווח שרוב ואן דאם אמר שהוא ביקש מוינס מקמהן לערוך אירוע שיהווה איחוד של ECW.
לפי דיווחים, נמסר שהמון אנשים מאחורי הקלעים היו מרוצים עם ההחלטה להרים אירוע לילה חד פעמי אשר כלל את מתאבקי ECW, ואף תיארו את האירוע ככיפי. 325 אלף איש הזמינו את האירוע. המון אנשים ניסו להזמין את האירוע דרך האתר הרשמי של ה-WWE, אך האתר נסגר בשל חוסר ברוחב פס.
ארגון ה-WWE אימץ את אירוע לילה חד פעמי של ECW כאירוע שנתי. האירוע חזר בשנה שלאחר מכן, אל אותו האולם. לאחר מכן, בשנת 2007, שם האירוע קוצר לשם "One Night Stand" (ללא התייחסות ל-ECW). בשנת 2009, שם האירוע שונה ל"חוקי אקסטרים".
עלילות
אף על פי שהרבה מקרבות היחידים באירוע נקבעו שבועות לפני שהאירוע התרחש, אף אחד מהם לא זכה לבנייה ראויה מצוות הכתיבה של ה-WWE. מנגד, הצוות החליט להתמקד בעלילה, שבה מתאבקי Raw וסמאקדאון מנהלים יריבויות עם המתאבקים המקוריים של ECW. עלילה זו נקראה "הפלישה".
עלילת הפלישה החלה ב-9 במאי בתוכנית Raw, כשהג'נרל מנג'ר, אריק בישוף, הצהיר שהוא "ימחץ את ECW כמו חיפושית". שבוע לאחר מכן, טאג'ירי הסכים להתחרות בקרב חוקי אקסטרים נגד כריס בנואה. לעומת זאת, באמצע הקרב, בישוף הגיע כדי לעצור אותו, והודיע שכל דבר הקשור ל-ECW הוא בהרחקה מהמותג של Raw. בנוסף, הוא נשבע שהוא "יחריב" את ECW בעזרת מתאבקי Raw נבחרים אשר ייקחו חלק באירוע. בישוף תכנן לערוך "הלווייה" ל-ECW בתוכנית Raw של ה-23 במאי, אך יושב ראש ה-WWE, וינס מקמהן, קטע את התכנון שלו והביע את תמיכתו באיחוד ECW ובעניין הכלכלי להחזיר את הארגון לתחייה. פול היימן הגיע והזכיר למקמהן שעף על פי שלהיימן אין בעלות על ECW, עדיין יש לו שליטה על ECW. בנוסף, היימן בירך את הפלישה של בישוף ואמר ש"הוא מדליק שרפה שאין לו דרך לכבות אותה". בקרב חוזר מהשבוע שעבר, בנואה ניצח את טאג'ירי בקרב חוקי אקסטרים כתוצאה מהכנעה. שבוע לאחר מכן, בישוף קבע קרב שולחנות בין אדג' לבנואה. במהלך הקרב, בנואה ניסה לבצע על אדג' את מהלך הדייבינג הדבוט כשהוא הונח על השולחן, אך כשל בניסיון זה לאחר שליטה הזיזה את אדג'. בנקודה זו, בישוף שלח מספר מתאבקי Raw אל הזירה כדי לתקוף את בנואה. לאחר העזרה מצידם של מתאבקים אלה, אדג' ניצח את בנואה.
הפיוד בין מתאבקי Raw לבין המתאבקים המקוריים של ECW אף גלש לתוכנית סמאקדאון. ב-26 במאי, קורט אנגל ציין ש-ECW היה ארגון ברמה נמוכה ביותר, ושהוא יתנדב לקחת חלק בפלישה של ה-WWE לאירוע האיחוד של ECW ואף יארגן מתנדבים מסמאקדאון לצידו. שבוע לאחר מכן, אנגל ביקש מטאז להצטרף אליו בפלישה ובאותה התוכנית, JBL הודיע שהוא יצטרף לפלישה בעצמו. כשטאז דחה את הצעתו של אנגל, האחרון הגיב בצורה שבה תקף את טאז והשאיר אותו לדמם בזירה.