cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וסילי ורשצ'אגין
המלחמה הרוסית-טורקית
בשל בוטותם, וסצנות המוות שלהם, יצירותיו עוררו שערורייה ציבורית. בין היצירות ניתן למנות סדרה של שלוש יצירות המתארות צליבה, וכן יצירה המתארת הוצאה להורג באמצעות תותחים בהודו ("פיצוץ באמצעות תותחים בהודו הבריטית"), ויצירה המתארת הוצאה להורג של ניהליסטים בסנקט פטרבורג.
מבקריו של ורשצ'אגין טענו כי הוצאות להורג באמצעות תותחים בהודו נעשו רק פעם אחת, במהלך המרד ההודי הגדול של 1857, בעוד שהיצירה מתארת חיילים בלבוש עכשווי, וממנה ניתן ללמוד שמדובר בנוהג נפוץ. ורשצ'אגין השיב במאמר תגובה שפורסם ב-1887 כי לדעתו אם יקרה מרד נוסף ישובו הבריטים להוציא להורג בצורה זו.
בשנת 1884 נסע ורשצ'אגין לסוריה ולארץ ישראל, על מנת לראות במו עיניו את נופי הברית החדשה, וזאת במטרה לדייק בציוריו. ורשצ'אגין יצר סדר ציורים בהם תיאר את ישו במראה האופייני לתושבי הארץ. ציורים אלה זכו לביקורת רבה בשל המראה הערבי בו תואר ישו, אשר נחשב כזילות.
בשנת 1893 יצר ורשצ'אגין סדרת ציורים שנקראה "1812" ותיארה את הפלישה של נפוליאון בונפרטה לרוסיה. סדרה זו צוירה בהשראת ספרו של לב טולסטוי "מלחמה ושלום"
שלהי חייו
ורשצ'אגין שהה במזרח הרחוק במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה, וכן שהה עם חיילי ארצות הברית בפיליפינים וחיילים רוסיים במנצ'וריה. במהלך מלחמת רוסיה יפן הוזמן על ידי האדמירל סטפאן מקארוב לספינת הקרב פטרופאבלובסק, ושהה עליה ב-13 באפריל 1904 עת שנפגעה על ידי שני מוקשים ימיים בים הצהוב וטבעה. מרבית אנשי הצוות ובהם מאקארוב וורשצ'אגין נהרגו.
יצירתו האחרונה של ורשצ'אגין, תמונה של האדמירל מתכונן ללחימה, הוצאה בלא נזק מהספינה הטבועה.
העיירה והאסטרואיד
העיירה ורשצ'אגינו שבמחוז פרם נקראה על שמו, וכן בשנת 1978 נקרא אסטרואיד ורשצ'אגין 3410 שהתגלה על ידי האסטרונומית הסובייטית לודמילה ז'וראבליובה.
דורון אורבך
דורון אורבך (נולד ב-3 בספטמבר 1952) הוא כימאי ישראלי בעל שם עולמי בתחום האלקטרוכימיה, הידוע במחקריו בתחומי צבירה והמרה של אנרגיה.
ביוגרפיה
דורון אורבך נולד בכפר סבא להורים ניצולי שואה (שלחמו במלחמת העצמאות), גדל ברמת גן ולמד בתיכון בליך. שירת בצה"ל בסיירת גולני ונלחם ממערב לתעלת סואץ במלחמת יום כיפור (1973). מאוחר יותר חזר לחטיבת גולני כסגן מפקד פלוגת לחימה ושוחרר ממילואים בדרגת רב-סרן, בגיל 46, כקצין סיור בחיל השריון.
הוא נשוי לשרה, יועצת חינוכית בהכשרתה שכותבת ספרי ילדים. ולהם שבעה ילדים ועשרות נכדים.
בתחילת שנות ה-80 חזר בתשובה ולמד בישיבת נתיבות עולם בבני ברק. את חזרתו בתשובה הוא מייחס ללימודי המדע שהביאו אותו למסקנה שהעולם לא נוצר במקרה ושהאבולוציה אינה מסבירה לגמרי את היווצרות החיים. מתוך לימוד עצמי של התנ"ך הסיק שהתנ"ך איננו ספר היסטוריה אלא ספר דתי מחייב. כפרופסור לכימיה, יש לאורבך הסתייגות מהדרך בה מלמדים את תולדות החיים על פני האדמה כאוסף תהליכים מקריים ללא תכנון תבוני.
קריירה אקדמית
דורון אורבך למד כימיה באוניברסיטת בר-אילן עד קבלת תואר דוקטור בשנת 1983 (בהצטיינות יתרה), ובמקביל סיים תואר ראשון בהנדסה כימית בטכניון. בין השנים 1983–1985 היה פוסט דוקטורנט באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב, קליבלנד אוהיו. בשנת 1985 הצטרף למחלקה לכימיה באוניברסיטת בר-אילן וייסד את קבוצת האלקטרוכימיה. מאז 1996 הוא פרופסור מן המניין וחבר סנאט אוניברסיטת בר-אילן. בינואר 2003 הצטרפה קבוצתו של אורבך למרכז ידע לתאי דלק ולצבירה והמרה של אנרגיה הפועל בתמיכת משרד המדע, התרבות והספורט. בין השנים 2001–2005 כיהן כראש המחלקה לכימיה ובשנים 2010–2016 כיהן כראש הרשות הלאומית להסמכת מעבדות. אורבך מנהל את מרכז האנרגיה של המכון לננוטכנולוגיה וחומרים מתקדמים באוניברסיטת בר-אילן (BINA). קבוצת המחקר של פרופ' אורבך שייכת (יחד עם קבוצות מחקר אחרות מארצות הברית, קנדה, שווייץ, יפן וגרמניה) לרשת של מצוינות בתחום החומרים המתקדמים של מקורות כוח, שנוסדה ונתמכת על ידי BASF, חברת הכימיקלים הגדולה בעולם. קבוצתו נהנית משיתוף פעולה ארוך טווח עם ג'נרל מוטורס, במחקר העוסק במקורות כוח מתקדמים עבור ניידות אלקטרונית (כלי רכב חשמליים). אורבך מנהל תקציב של למעלה מ־56 מיליון ₪ כמייסד ויו"ר של המרכז הישראלי למחקר להנעה אלקטרוכימית, המונה 7 מוסדות ישראליים הנתמכים על ידי הקרן הלאומית למדע. מרכז המחקר הוקם בהתאם להחלטת ממשלה לקידום פיתוח ומחקר של תחליפי הדלק לתחבורה ופועל בשיתוף פעולה מלא עם מנהלת לתחליפי הנפט במשרד ראש הממשלה. דורון אורבך הוא חבר בצוות הניהול המצומצם הנקרא IMLB LLC של הארגון העולמי של קהילת המחקר של סוללות ליתיום ובכלל זה שייך למועצה המדעית הבינלאומית של רשת האנרגיה הצרפתית RS2E ולמועצה המדעית הבינלאומית של המכון הטכנולוגי דאגו (DGIST) שבדרום קוריאה. אורבך עמית בכיר (fellow) בחברה לאלקטרוכימיה (ECS), בחברה לחקר חומרים (MRS), בחברה הבינלאומית לאלקטרוכימיה (ISE), וכן חבר באקדמיה האירופית למדע (מאז 2015). בנוסף הוא משמש כיועץ הרקטור של אוניברסיטת בר-אילן לקליטת מדענים עולים, וכיו"ר ענף הננוטכנולוגיה בלשכת המהנדסים. אורבך משמש (מאז 2003) כעורך עבור כתב העת של החברה האלקטרוכימית הנקרא Journal of the Electrochemical Society. במהלך השנים 2007 ו-2015 שימש גם כעורך בכיר עבור כתב העת Journal of Solid-State Electrochemistry. דורון אורבך עומד בראש המרכז לאנרגיה וקיימות של אוניברסיטת בר-אילן. בין תלמידיו נמנים פרופ' אריה צבן, נשיא אוניברסיטת בר-אילן, פרופ' יאיר עין אלי, דיקן הפקולטה למדע והנדסה של חומרים בטכניון ועוד כמה חברי סגל אקדמי בכירים נוספים.
מחקר מדעי
קבוצת האלקטרוכימיה בראשותו של אורבך עוסקת במחקר של מתכות פעילות ומערכות פולריות א-פרוטיות, בפיתוח של שיטות ספקטרוסקופיות עבור מערכות אלקטרוכימיות רגישות, ותהליכי אינטרקלציה אלקטרוכימיים. קבוצתו מונה כארבעים מדענים ונחשבת לקבוצת המחקר הגדולה ביותר בארץ בתחום האלקטרוכימיה. מחקריו עוסקים בנושאי צבירה והמרה של אנרגיה, כגון פיתוח סוללות ליתיום-יון, פיתוח קבלי על מהירים, פיתוח סוללות מגנזיום נטענות, פיתוח רכב חשמלי וציוד להתפלת מים. פרופ' אורבך נחשב לפורץ דרך בפיתוח סוללות נטענות על בסיס מגנזיום, אלקטרוליטים ייחודיים לסוללות ליתיום בעלות מתח גבוה, חומרים קתודיים לסוללות ליתיום, אלקטרודות פחמן בעלות שטח פנים גדול ליצירת קבלי על ואלקטרודות פורוזיביות להתפלת מים. למחקריו פוטנציאל גדול להביא לפיתוח סוללות חדשניות להנעת מכוניות חשמליות ובכך להוות תחליף לדלק פוסילי-נוזלי.
פרסומים
פרופ' דורון אורבך פרסם למעלה מ-750 פרסומים מדעיים, בכתבי עת מובילים בתחומי כימיה פיזיקלית, אלקטרוכימיה ומדע החומרים ונחשב מן המדענים המצוטטים ביותר בעולם. במהלך שנת 2021 צוטטו עבודותיו כ-9800 פעמים לפי גוגל סְקוֹלַר (Google Scholar) ולמעלה מ-8400 פעמים לפי Web of Science. על פי מדד הירש, באנגלית Hirsch index, מדד עולמי מקובל שמטרתו למדוד תפוקה והשפעה של פרסומי חוקרים, הפרמטרים הסטטיסטיים הנוכחיים של אורבך (מאי 2022) עומדים על H אינדקס של 143 (Google Scholar), כ-86200 ציטוטים, ו-127 (Web of Science) כ-68000 ציטוטים (שני בישראל). אורבך נכלל ברשימת 'החוקרים המצוטטים מאוד' לשנים 2018-2021 (Web of Science), רשימה המכירה בחוקרים המשפיעים ביותר בעולם בעשור האחרון. פלטפורמת הדרוג Research.Com דרגה אותו (2022) מספר 89 בהובלה בכימיה בעולם (מספר 133 בעולם במדע חומרים), ומספר 2 בישראל (בשני התחומים).
אקירה יושימורה
אקירה יושימורה (ביפנית: 吉村昭; 1 במאי 1927 – 31 ביולי 2006) היה סופר יפני.
יושימורה היה נשיא אגודת הסופרים היפניים. חיבר כ-20 ספרים, כשמבין הידועים בהם ניתן למנות את "ספינות טרופות" ו"על תנאי" שתורגמו לשפות רבות וגם לעברית. בשנת 1985 זכה בפרס היפני היוקרתי לספרות - "פרס יומיורי".
מזכר הבנות
מזכר הבנות (באנגלית: Memorandum of understanding) הוא סוג של הסכם בין שני צדדים או יותר, המבטא הסכמה ורצון לשיתוף פעולה בין הצדדים. הוא משמש לעיתים קרובות במקרים בהם הצדדים אינם מבקשים לייצור עדיין התחייבות משפטית או במצבים בהם הצדדים אינם יכולים ליצור הסכם בר אכיפה משפטית. לעיתים הוא משמש כחלופה רשמית יותר להסכם ג'נטלמני. מזכר הבנות משמש לרוב בעולם העסקים ובעולם הדיפלומטיה בין מדינות.
חברות וסוכנויות ממשלתיות רבות משתמשות במזכר הבנות גם כדי להגדיר את מערכת היחסים הפנימית בין מחלקות, סוכנויות או חברות מוחזקות.
בעולם העסקים
בעסקים, מזכר הבנות הוא בדרך כלל הסכם לא מחייב מבחינה משפטית בין שני צדדים או יותר, המתאר תנאים ופרטים של הבנה או הסכם הדדי, תוך ציון הדרישות והאחריות של כל אחד מהצדדים - אך מבלי לקבוע חוזה פורמלי שניתן לאכיפה משפטית (למרות שמזכר הבנות הוא לעיתים קרובות צעד ראשון לקראת חתימת חוזה רשמי).
במשפט הבינלאומי הפומבי
ביחסים בינלאומיים, ובמשפט הבין-לאומי הפומבי מזכרי הבנות נופלים תחת הקטגוריה הרחבה של אמנות ויש לרשום אותם באוסף האמנות של האומות המאוחדות. בפועל, ולמרות ההתעקשות של משרד האו"ם לעניינים משפטיים שהרישום ייעשה כדי להימנע מ'דיפלומטיה סודית', מזכרי הבנות נשמרים לעיתים בסודיות. כעניין של חוק, כותרת מזכר ההבנות אינה אומרת בהכרח שהמסמך מחייב או לא מחייב על פי המשפט הבינלאומי הפומבי. כדי לקבוע אם מזכר הבנות מסוים אמור להיות מסמך מחייב מבחינה משפטית (כלומר, אמנה), יש לבחון את כוונת הצדדים וכן את עמדת החותמים (למשל, שר החוץ מול. השר לאיכות הסביבה). ניתוח מדוקדק של הנוסח יבהיר גם את טיבו המדויק של המסמך. בית בית הדין הבין-לאומי בהאג סיפק תובנה מסוימת לגבי קביעת מעמדו המשפטי של מסמך מזכר הבנות בתיק "קטאר נגד בחריין", ב-1 ביולי 1994.
הסכמי תעופה בין-לאומיים הם גם סוג של מזכר הבנות.
עץ (חומר גלם)
העץ משמש את האדם כחומר גלם משחר ימיו. לעץ שימושים רבים ומגוונים, מהם בלעדיים לעץ, ואחרים שניתן למצוא עבורם תחליף בחומרים אחרים, כגון מתכת או פלסטיק.
ערך זה עוסק בשימושי העץ כחומר גלם, לאחר כריתתו. בנוסף נעשה שימוש בעץ עצמו, בפרי העץ, ובתוצרים אחרים המופקים מהעץ בעודו צומח. שימושים אלה מתוארים בערך העץ בשירות האדם.
תכונות
לחומר הגלם של העץ יש מספר תכונות מאפיינות:
עצים קשים ועצים רכים
בתעשיית העץ נהוג להבחין בין עצים קשים לעצים רכים. חלוקה זאת איננה קשורה לקושי הפיזיקלי של העץ והיא מקבילה בדרך כלל להבחנה בין עצי עלים המשירים את עליהם לקראת החורף לבין עצי מחטים שאינם נשירים. רוב עצי העלים, כגון המהגוני, האגוז, האלון והאשור (המוכר יותר בשם עץ בוק), שייכים לקבוצת העצים הקשים, ורוב עצי המחטים, כגון האורן (העץ הלבן) והאשוח, שייכים לקבוצת העצים הרכים.
קשיות פיזיקלית: הגורמים המשפיעים על הקשיות הפיזיקלית של העץ הם מידת צפיפות התאים המרכיבים אותו, אופי החומרים האגורים בתוך התאים ותנאי הגידול, כאשר עצים הצומחים לאט מבשילים בדרך כלל לעצים קשים יותר מאשר עצים שצומחים מהר. עצים קשים הם בעלי משקל סגולי גבוה יותר מאשר עצים רכים ולכן שקילה היא אחת השיטות לבחינת תכונות העץ והתאמתו לשימושים שונים.
עץ משומר לבנייה
חשיפה ממושכת של משטחי עץ וקורות עץ לשמש או לרטיבות מהווה זרז למספר תהליכים איטיים הגורמים לפגיעה במרקם המיקרוסקופי של העץ. פגיעה מתמשכת שכזו מביאה להחלשה הדרגתית בחוזקו של העץ, ביכולתו לשאת עומסים ואף ביכולתו לשמור על צורתו. החשיפה לקרינה אולטרה-סגולה שבקרני השמש פוגעת בתאית ממנה בנויות דופנות התאים המיקרוסקופיים המרכיבים את רקמת העץ והמקנים לו את חוזקו. פגיעה זו מורידה מאוד את גמישותה הטבעית של הרקמה ובכך פוגעת ביכולתו של העץ להתמודד עם כוחות מתיחה ופיתול, הנובעים מעומסים מבניים, כמו-גם עם התנפחות והתכווצות, הנובעות מקירור וחימום כתוצאה מחשיפה לגורמי הטבע. פגיעה איטית זו בגמישות העץ עלולה להביא להתעוותות העץ, להופעת סדקים בלוחות ובקורות עץ ואף להתבקעות שלהם. החשיפה של העץ לגורמי הטבע גורמת לעץ לספוג לחות ובכך מעלה את אחוז המים הלכודים ברקמה. העלייה בלחות העץ מאפשרת למיקרואורגניזמים שונים, כגון פטריות, חיידקים ויצורים זעירים, לקנות אחיזה בעץ ולעכל את התאית שברקמתו. עיכול התאית מתבטא בריקבון העץ וזה בתורו מביא להחלשותו, לעיוותו ובסופו-של-דבר להתפוררותו של העץ.
הסקה
השימוש בעץ כדלק להסקה קיים מהפרהיסטוריה. לעיתים ניטעים עצים למטרה זו בלבד. מלבד השימושים המסורתיים של העץ באח ובתנור, ניתן להשתמש בעץ כבדלק ליצור חשמל.
להסקה עדיף עץ המספק חום רב והמשאיר מעט שרף בארובה. כאלה הם עצי הפרדס, האלון, ובמידה פחותה האקליפטוס. הלחות בעץ קובעת את ערך החום. ככל שהעץ יבש יותר, כך הוא מפיק יותר חום. באקליפטוס טרי, למשל, יש כ-50% מים. לאחר הייבוש, יורדת תכולת המים לכדי 10% עד 25%. במצב זה מפיק עץ האקליפטוס חום זהה לחום המופק מאלון, אך פחות מעצי מטע שהם דחוסים יותר.
משבר האנרגיה של 1973 אילץ את ממשלת ארצות הברית לחפש מקורות אנרגיה חלופיים. אחת ההצעות שהועלתה הייתה לגדל עצים לדלק על קרקעות המדינה, ומקור זה יספק 5.6% מכמות האנרגיה הנצרכת על ידי ארצות הברית. בשנת 1989 היו בארצות הברית 17 תחנות כוח קטנות שסיפקו חשמל על ידי הבערת עצים. אך הניסיון מראה כי במחירי הנפט הנוכחיים אפילו גידול של עצים בחלקות הצמודות לתחנות הכוח על מנת להוזיל את עלות ההובלה אינו כלכלי.
בארצות שבהן יש שפע של עצים, רווח השימוש בעצים למטרות הסקה. שימוש בעץ להסקה דורש מקום גדול לאחסון תוך שמירת העץ מרטיבות.
בנייה
לעץ שימוש נרחב בבנייה. במקרה הקיצוני משמש העץ כחומר הגלם העיקרי להקמתו של מבנה. בנייה בעץ נפוצה בעיקר בצפון אמריקה ובצפון אירופה. קיימים שלושה סגנונות עיקריים של בנייה בעץ: בנייה בגזעים בלתי מעובדים או קורות גסות, בנייה בקורות, ובניה קלה שהיא הנפוצה ביותר בימינו.
בניה בגזעים בלתי מעובדים נפוצה בעיקר באזורים כפריים ומרוחקים. צורת בנייה זו דורשת תשומות גבוהות של עץ, אך אינה דורשת כלי עבודה מיוחדים. לכן היא נפוצה רק באזורים מיוערים ומבודדים.
בבניה בקורות עץ, שלד המבנה נבנה מקורות. הקירות מושלמים על ידי חיפוי עץ, מילוי בלבנים, או מילוי בבוץ. קורות העץ בשיטה זו צריכות להיות ארוכות לפחות כמפתח הרצפה. בד-בבד עם בירוא היערות, קורות עץ ארוכות נהיו יקרות המציאות ועלות בניית בית קורות מסורתי נהייתה יותר ויותר יקרה.
לאחר השריפה הגדולה בשיקגו, פותח "בית הבלון" ששלדו מורכב ממסבכים העשויים מקורות עץ קצרות ודקות, וקירותיו מדופנים בקורות עץ דקות. בניית עץ קלה, שהיא השיטה המודרנית לבניה בעץ מבוססת על "בית הבלון". קרומי הקירות בבנית עץ מודרנית עשויים לרוב מעץ לבוד או לוחות גבס.
גם במבנה שעיקרו בנוי מחומרי גלם אחרים, כגון לבנים, משמש העץ ליצירת דלתות, חלונות ומשקופים, לחיפוי קירות ולריצוף.
ריהוט
עץ הוא חומר גלם מרכזי לתעשיית הרהיטים, והוא משמש ליצור ארונות, שולחנות, כסאות ועוד. בנוסף ללוחות עץ המיוצרים באמצעות חיתוך של עץ גולמי, משמש העץ גם כחומר גלם ללוחות המיוצרים משבבי עץ, כגון MDF. רהיטי העץ עשויים מסוגים שונים ומגוונים של עץ.
חפצי בית
בנוסף לריהוט משמש העץ גם לייצורם של חפצי בית שונים, כגון כלי אוכל (למשל: מקלות אכילה), צעצועים, קוביות משחק, מסגרות לתמונות, כלי נגינה מסוגים רבים, ארגזים, ידיות לכלים שונים, נעלי עץ ועוד. סוגים מסוימים של העץ משמשים לחפצי נוי, חריטה אומנותית ופיסול.
נייר
מיני האקליפטוס הפופולריים ביותר לייצור נייר הם "אקליפטוס כדורי", Eucalyptus grandis ו"אקליפטוס המקור". למינים אלו צפיפות סיבים בינונית עד נמוכה שהיא הטובה ביותר עבור ליצור עיסה. קיימת דרישה מתמדת למיני עץ חדשים וטובים יותר עבור תעשיית הנייר. מיני העצים המבטיחים ביותר כמקורות חשובים לעיסה הם Eucalyptus Nitens ו-Eucalyptus dalrympleana, משום שקליפתם דקה וצפיפותם גדולה. ברזיל וצ'ילה הן היצרניות העיקריות בעולם לעיסת נייר מאקליפטוס. מדינות נוספות המספקות עיסת נייר מאקליפטוס הן סין ויפן.
עוף החול (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
גביע המדינה בכדורסל 1955/1956
גביע המדינה בכדורסל לעונת 1955/1956 היא התחרות הראשונה של המפעל.
באותה עונה לא נערכו משחקי ליגה בשל מלחמת סיני, אולם הושק המפעל החדש - גביע המדינה בכדורסל.
21 קבוצות בלבד נרשמו, כאשר 11 מתוכן ייצגו את ליגה א' (הליגה הראשונה), 8 את ליגה ב', ו-2 קבוצות שלא שיחקו בליגה מסודרת (הפועל בת גלים והפועל גבת).
מכבי תל אביב זכתה בגביע הראשון, לאחר שניצחה בשני משחקי הגמר את יריבתה העירונית הפועל תל אביב.
הגמר
מכבי תל אביב זכתה בגביע הראשון בתולדותיה, לאחר שניצחה בשני משחקי הגמר את הפועל תל אביב.
מרפאה (אונייה)
מרפאה (אונייה) מופיעה במדע הבדיוני הפופולרי, כמו Battlestar Galactica ומסע בין כוכבים, בתור המתקן הרפואי על סיפון ספינת חלל בדיונית.
בריאן קוק
בריאן ג'ושוע קוק (באנגלית: Brian Joshua Cook; נולד ב-4 בדצמבר 1980 בלינקולן, אילינוי) הוא כדורסלן עבר אמריקאי שהיה פעיל בין השנים 2003–2015. לאורך קריירת המשחק ב-NBA העמיד ממוצעים של 5.5 נקודות ו-2.6 ריבאונדים למשחק. אביו, נורמן קוק, שיחק עבור בוסטון סלטיקס ודנוור נאגטס בשנות ה-70.
ב-NBA
קוק החל את הקריירה שלו ב"תיכון לינקולן" ולאחר מכן הצטרף לאוניברסיטת אילינוי. בדראפט ה-NBA 2003 נבחר במקום ה-24 על ידי לוס אנג'לס לייקרס, במדיה שיחק במשך ארבע שנים, לפני שהועבר באמצע עונת לאורלנדו מג'יק. לאחר שנה בלבד באורלנדו, באמצע עונת, הועבר ליוסטון רוקטס, ממנה שוחרר בפברואר 2010.
ב-2010 הוא חתם על חוזה בלוס אנג'לס קליפרס, ובמרץ 2012 עבר ב בין שלוש קבוצות לוושינגטון ויזארדס.
שלהי הקריירה
בין השנים 2013–2015 שיחק בקבוצות שונות בפוארטו ריקו, לבנון, אורוגוואי ויפן.
Build a Problem
Build a Problem (בעברית: שמחה מתמיד) הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האנגליה דודי. האלבום יצא לאור ב-7 במאי 2021, על ידי חברת התקליטים The Orchard והוצאה עצמית. מתוך האלבום יצאו שישה סינגלים.
רקע והוצאה
ב-7 בפברואר 2019, הכריזה דודי באמצעות סרטון וידאו ביוטיוב, כי החלה לעבוד על אלבום הבכורה שלה. את השירים של עבור האלבום, כתבה דודי במהלך שנתיים. על תהליך הכתיבה סיפרה דודי,
המהדורה הסטנדרטית של Build a Problem, מורכבת מהסינגלים ""Guiltless" ,"Rainbow" ו-"Cool Girl", שיצאו לאור בשנים 2016, 2018 ו-2020 בהתאמה. באלבום נכלל גם השיר "When", שהופיע במיני-אלבום שלה, Intertwined, כגרסה אקוסטית. רצועות הבונוס במהדורות המורחבות הן שירי דמו לסינגלים עתידיים, שיצאו לאור במהלך מגפת הקורונה בשני sessions שונים הנקראים ALOSIA (A Lot of Songs In April/August).
יציאת האלבום נדחה ל-5 במרץ 2021, עקב מגפת הקורונה. בפברואר 2021, נדחה האלבום שוב ל-26 במרץ 2021, בשל פרישת הממלכה המאוחדת מהאיחוד האירופי שגרמה לבעיות ייצור מהדורת הויניל של האלבום. דודי הודיעה מאוחר יותר כי האלבום נדחה ל-7 במאי 2021.
קרדיטים וצוות
כל הקרדיטים שלהלן לקוחים מ-טיידל.
ממסר פחת
ממסר פחת, מפסק דלף, מפסק פחת או מפסק מגן הוא מפסק המנתק אוטומטית את הזנת החשמל, במקרה של הופעת זרם זליגה. מטרתו של המפסק להגן מפני התחשמלות וכן למנוע את הסכנה להתפתחות שרפה. ממסר פחת יכול להגן על מכשיר בודד, על מעגל בודד, על מספר מעגלים או אף על מתקן חשמלי במלואו כגון מתקן חשמל דירתי. ישנם ממסרי פחת המיועדים לזרם חילופין, חד או תלת-פאזיים וכאלו המיועדים לזרם ישר. ממסר פחת כשלעצמו לא יכול להגן על המערכת, והוא רק משפר את ההגנה אותה מקבלת המערכת על ידי הארקה.
עקרון הפעולה של המכשיר מתבסס על מדידת ההפרש בין הזרם המגיע לממסר הפחת לבין הזרם החוזר ממנו. כאשר קיים הפרש בין הזרמים, כלומר הזרם החוזר נמוך יותר, משמעות הדבר היא זליגת הזרם דרך מקום אחר, שמקורה עלול להיות בהתחשמלות אדם, ואז ממסר הפחת מנתק את הזרם, בהתאם לרמת הרגישות שלו שנמדדת במיליאמפר. במכשיר ביתי רגיל הרגישות עומדת על 30 מיליאמפר. ממסר הפחת אינו מקטין את הזרם העובר דרך האדם המתחשמל (ה"קורבן"), אלא רק מגביל את משך הזמן לכדי 300 מילישניות.
אופן פעולה
ממסר הפחת, בגרסתו הפשוטה ביותר בנוי מטבעת פריט (Ferrite) דרכה מלופפים שלושה סלילים. הזרם עובר דרך הסליל הראשון והשני כך שהם יוצרים שטפים מגנטיים מנוגדים - במצב הרגיל בו הזרם שווה בין הסלילים, השטפים המגנטיים יבטלו זה את זה ולא ייווצר זרם בסליל השלישי, אך כאשר נוצר זרם גדול יותר באחד מהם (כתוצאה מזליגה במעגל) נוצר זרם בסליל השלישי אשר מפעיל התקן אלקטרומכני המשחרר את קפיץ הפחת וגורם לניתוק המעגל החשמלי.
דגמים של ממסרי פחת
קיימים בשוק דגמים שונים של ממסרי פחת. להלן רשימה חלקית:
טריפוליטאית יהודית
טריפוליטאית יהודית היא ניב יהודי של אשר דובר בקרב יהודי לוב, בחיי היום יום בינם לבין עצמם.
הטריפוליטאית היהודית שונה מהשפה שדיברו תושבי לוב הלא יהודים, ובה מגוון ביטויים ייחודי השאול מהעברית ומן התרבות היהודית, וכן מילים מהשפות האיטלקית והאנגלית מהתקופה בה איטליה ובריטניה שלטו על לוב.
כיום ניתן למצוא דוברי שפה זו בישראל ובאיטליה. השפה מכונה על ידי היהודים יוצאי טריפולי "טרבלסיה" וחלק קטן גם מכנים אותה "ערָאבּי".
הגיית השפה
בטריפוליטאית ישנן חמש תנועות a e i o ו-u. האותיות נהגות כמו האותיות הערביות כפי שנהגו במקורן, למעט ت שנהגית ch, ث שנהגית t. אין הבחנה בין د לذ ושתיהן נהגות d. בטריפוליטאית לעומת ניבים אחרים של ערבית יש הבחנה ברורה מאוד בין הצלילים ג, ג' וז' משום שמשתמשים בשלושת הצלילים האלה כצלילים נפרדים, והחלפה ביניהם תביא לשינוי משמעות.
הקהילה הטריפוליטאית שגרה כיום בדלתון היא היחידה שהוגה את האות ت כמו ת רגילה ואינם מבחינים בין ت לאות ث.
הידרתים
הידרתים (שם מדעי: Hydrozoa) היא מחלקה במערכת הצורבים, הקרובה למדוזות, שושנות ים ואלמוגים. חיות אלו הן טורפות – הן צדות את טרפן באמצעות תאים צורבים (נמטוציסטים) שמצויים בזרועות הציד.
הידרה
ההידרה היא דו-שכבתית כאשר השכבה החיצונית היא האפידרמיס והפנימית אנדודרמיס. בין השכבות ישנה המזוגליאה שהוא שכבה דקה וחסרת תאים. מרבית נפחה נובע משכבת העיגון Bazal Lamina. תאי האפיתל הם מוסקולריים המכילים סיבי שריר אורכיים בעלי יכולת התכווצות. בשכבה הגסטרודרמלית מופיעים תאי עיכול טבעתיים Nutritive muscle cell. התאים בעלי כל אברוני תא אך בעלי פונקציה של שרירים. Cnidocyte – תאים צורבים באפיתל החיצוני. זהו תא רגיל בעל מבנה של תא טיפוסי שנוסף לו מנגנון צריבה. שמות התאים הצורבים ניתנים על שם מנגנון הצריבה. Nematocyst – מנגנון צריבה נפוץ המכיל קפסולה ובתוכה צינור מפותל דמוי צלצל המזריק את הטוקסינים הצורבים. לתא הצריבה מחוברים תאי עצב סנסוריים וריס חישה Cnidocil. כך יודע התא מתי לפעול. תאי הביניים Intersistal cell המצויים בהידרה הם תאים טוטיפוטנטיים המתמיינים לתאים מסוגים שונים לפי הצורך. התא הצורב שמופעל אינו ממוחזר אך במקומו ייווצר תא חדש על ידי התמיינות תא ביניים.
איי שטלנד
איי שטלנד (באנגלית: Shetland Islands) הם ארכיפלג בצפונה של סקוטלנד, צפונית מזרחית לאורקני, וכ-280 ק"מ מאיי פארו. שטח האיים כ-1,466 קמ"ר והם מפרידים בין האוקיינוס האטלנטי שממערב לאיים והים הצפוני שממזרח לו. המרכז האדמיניסטרטיבי של האיים והגדול ביישובי האיים הוא לרוויק.
האי הגדול באיי שטלנד, המכונה "מיינלנד" - "היבשת" (באנגלית: Mainland), הוא האי השלישי בגודלו בסקוטלנד, וכן השלישי בגודלו באיי בריטניה הגדולה.
איי שטלנד מהווים אחת מ-32 המועצות האזוריות של סקוטלנד, אך בשנת 2020 החליטה מועצת האיים לבדוק אפשרויות לקבלת עצמאות מסקוטלנד.
התקופה הפרה היסטורית
אזור האיים יושב כבר בתחילת האלף השלישי לפנה"ס. אוכלוסיית המקום שהתפרנסה מגידול צאן הקימה באיים מספר מבנים מגליתיים. תקופת הברונזה (שנת 2000 לפנה"ס) התאפיינה בהתקררות האקלים באזור, ועל כן נטשו התושבים את מרכז האיים והתגוררו בקרבת החופים. באיים התגלו שרידי יישובים מתקופת הברזל, ובהם אף מקדשים (כגון מקדש סטיינדסייל). מקורות רומיים משנת 279 לספירה מציינים כי באיים התגוררו פיקטים קלטים.
השליטה הנורווגית באיים
הוויקינגים התיישבו באיי שטלנד, באורקני, בהברידים, באיי פארו, באירלנד, באיסלנד ובגרינלנד.
סכסוכים עם נורווגיה
בשנת 1194 הרוזן של אורקני ושטלנד, האראלד מאדאדסון, ניסה לתקוף את נורווגיה (שנשלטה באותה עת על ידי סוור סיגורדסון) במטרה להמליך את אחיו, אולאב על נורווגיה. אולאב הובס בקרב, והרוזן נענש בכך שאיי שטלנד הועברו לשליטת הכתר הנורווגי (הרוזן הפך למושל האיים, אולם למעשה איבד כל כוח פוליטי באיים והשליטה הייתה שליטה ישירה של המלך הנורווגי).
הגברת ההשפעה הסקוטית באיים
עם הגיעו של מלך סקוטלנד אלכסנדר השלישי לגיל 21 בשנת 1262 (ותחילת שלטונו בפועל), הכריז על כוונותיו לכבוש את האיים המצויים צפונית ומערבית לסקוטלנד. אלכסנדר שלח דרישה רשמית למלך הנורווגי הוקון הרביעי להכיר בשליטה הסקוטית באיים.
המלך הנורווגי (שהצליח לייצב את מלכותו לאחר שנים של מלחמת אזרחים, והיה בעל השפעה רבה בצפונה של אירופה) דחה בבוז את התביעה הסקוטית, והכריז כי כל איי הים הצפוני מהווים חלק מנורווגיה. המלך יצא בראש צי על מנת להגן על האיים מפני סקוטלנד. הצי נחת באי אראן, במטרה לנהל משא ומתן כוחני עם המלך הסקוטי.
אלכסנדר השלישי ניהל את המשא ומתן באיטיות במטרה להמתין עד בוא החורף, שהיה מאלץ את הצי הנורווגי לעזוב את סקוטלנד. המלך הנורווגי החליט שלא להמתין ותקף את המלך הסקוטי בקרב לארג'ס. בשל סופה, נפגעו ספינות נורווגיות רבות עוד בטרם תחילת הקרב, והקרב לא הסתיים בהכרעה.
ב-5 באוקטובר 1263 שב המלך הנורווגי לאורקני, ושם נפטר מחום ב-17 בדצמבר באותה שנה.
המלך מגנוס השישי, בנו של הוקון, החל במשא ומתן עם אלכסנדר השלישי, ובשנת 1266 נחתם הסכם פרת' לפיו ויתרה נורווגיה על דרישותיה לשלוט בסודרייאר (האיים ההברידיים) ובאי מאן בתמורה לתשלום ראשון של 4,000 מארקים ותשלומים שנתיים של 100 מארקים (אותם הפסיקה סקוטלנד לשלם כעבור מספר שנים, ובניגוד להסכם).
במסגרת הסכם זה הכירה סקוטלנד בשליטה הנורווגית באורקני ובאיי שטלנד.
הנורווגים הסכימו להסכם זה מאחר שמצב הלחימה פגע בסחר הנורווגי בים הצפוני ובעיקר בסחר עם אנגליה. במסגרת הסכם סחר שנחתם בין אנגליה לנורווגיה בשנת 1223 דרשה אנגליה כי נורווגיה תפסיק את מצב הלוחמה עם סקוטלנד.
ההשתלטות הסקוטית
ההשפעה הסקוטית באיים החלה מאמצע המאה ה-14, תקופה בה נורווגיה עדיין ראתה באיים פרובינציה שלה. בשנת 1379 השתלט הרוזן הסקוטי הנרי סינקלייר על האיים בשם המלך הנורווגי הוקון השישי, וזאת לאחר שנורווגיה נפגעה בצורה קשה בשנת 1348 בשל המגפה השחורה, ונחלשה מבחינה פוליטית. בשנת 1397 הפכה נורווגיה לחלק מאיחוד קאלמאר. בעקבות איחוד זה, שלט למעשה במהלך המאה ה-15 מלך דנמרק כריסטיאן הראשון בדנמרק, נורווגיה ושוודיה. בשל קשייו הכספיים, כאשר נישאה ביתו לג'יימס השלישי, מלך סקוטלנד נזקק המלך להלוואות על מנת לשלם את הנדוניה של בתו. בהסכם חשאי שנכרת ב-8 בספטמבר 1468 בין כריסטיאן הראשון ומלך סקוטלנד, חכרו הסקוטים את איי אורקני עבור 50,000 גילדרים, וב-28 במאי 1469 נחכרו איי שטלנד תמורת 8,000 גילדרים, על מנת שכספים אלה ישמשו נדונייה עבור מרגרט.
ההסכם מציין כי למלך נורווגיה תהא הזכות לפדות את האיים בתמורה לסכום קבוע של 210 ק"ג זהב או 2,310 ק"ג כסף. מלכי דנמרק ונורווגיה אכן ניסו לפדות את האיים במאות ה-17 וה-18 אולם מועצת המלך באדינבורו דחתה ניסיונות אלה.
עידן הנזה
לאחר ירידה עוצמתה של נורווגיה, מכרו תושבי האיים את מרכולתם באמצעות ההסכמים שבין ערי ליגת ההנזה שכללה את הערים הגרמניות ברגן, ברמן, לובק והמבורג. ערי ההנזה רכשו ספינות מלאות דגי בקלה מלוחים באיי שטלנד, ובתמורה מכרו לתושבי האיים דגן, בדים, בירה ומוצרי צריכה אחרים. הסכמי שכר אלה נותרו בתוקף עד חוקי האיחוד של 1707 אשר אסרו על ערי ההנזה לסחור עם איי שטלנד.
בשל הפסקת הסחר עם ערי ההנזה, סבלו איי שטלנד משפל כלכלי, ותושבי האיים נאלצו למכור את אדמותיהם על מנת לקיים את עצמם. מכירת האדמות יצרה למעשה כלכלה של צמיתות באיים.
רק בתקופת כהונתו של ראש ממשלת בריטניה הליברלי ויליאם גלאדסטון בשנות ה-80 של המאה ה-19 שוחררו הצמיתים באיים.
3,000 מתושבי האיים שירתו בצי המלכותי בתקופת מלחמות נפולאון בין השנים 1800 ו-1815.
מלחמת העולם השנייה
במהלך מלחמת העולם השנייה פעלה בשטלנד יחידה של הצי המלכותי הנורווגי שכונתה "כנופיית שטלנד". יחידה זו פעלה כנגד היחידות הגרמניות אשר כבשו את נורווגיה בסתיו של שנת 1940. עם כיבוש נורווגיה כ-30 ספינות דיג הבריחו פליטים נורווגים לאיי שטלנד. ספינות דיג אלה הפכו לצי מתנדבים שפעלו נגד הכובשים הגרמנים, הבריחו פליטים מנורווגיה הכבושה, העבירו מרגלים אנגליים ואמריקאים לנורווגיה, וסיפקו מידע לבעלות הברית. ספינות הדיג הללו חצו את הים הצפוני כ-80 פעם, והתקפות הצי הגרמני הביאו לטביעת 10 מהספינות (ועליהם 44 אנשי צוות ו-60 פליטים). בשל האבדות הגבוהות הוחלט להפסיק את השימוש בסירות דיג ולעשות שימוש בצוללות להעברת מרגלים ומידע בין נורווגיה לאיי שטלנד. צוללות אלה עשו כ-120 הפלגות בין האיים לנורווגיה במהלך המלחמה.
סוף המאה ה-20
בשנות ה-60 וה-70 התגלה נפט גולמי וגז טבעי בסמוך לחופי האיים. אגן מזרח שטלנד הוא שדה הנפט הגדול ביותר באירופה. הנפט המופק מאגן זה מובל בצינורות לנמל הנפט בסאלום וו הפועל החל משנת 1978. נמל נפט זה הוא נמל יצוא הנפט הגדול ביותר בממלכה המאוחדת - הנמל מייצא 25 מיליון טונות נפט גולמי מדי שנה. נמל זה וגילוי הנפט השפיעו רבות על כלכלת האיים והביאו לפיתוח האיים ולגידול באוכלוסיית האיים.
המאה ה-21
בשנת 2015 הוקמה תנועה פוליטית הדורשת לאיי שטלנד מידת אוטונומיה רחבה יותר, ואף עצמאות מסקוטלנד. בספטמבר 2020 החליטה מועצת האיים לבחון דרכים להשגת עצמאות מסקוטלנד תוך התבססות כלכלית על שדות נפט ודיג. המועצה הביעה תסכול הולך וגובר מתהליך קבלת ההחלטות בסקוטלנד בנושאים הנוגעים לאיים, ומהפחתת המימון הממשלתי למעבורות ושירותים חיוניים אחרים.
תרבות
התרבות של איי שטלנד היא שילוב של תרבויות של כובשי האיים - התרבות הנורדית והתרבות של האיים הבריטיים. שילובים אלה השפיעו על מוזיקת האיים, השפה של האיים והאדריכלות והאמנות באיים. המוזיקה של האיים כוללת אלמנטים של מוזיקת עם נורווגית, המשולבת עם ג'יג סקוטי ומוזיקה אירית. מידי חורף נערך באי פסטיבל אפ האלי אה המתקיים למעלה מ-100 שנים. פסטיבל זה מציג את המסורת וההיסטוריה הוויקינגית של האיים.
גאוגרפיה
מתוך 100 איי שטלנד רק 15 מהאיים מאוכלסים. האי העיקרי בקבוצת איי שטלנד נקרא "מיינלנד" - "האי הראשי".
בין האיים האחרים המיושבים ניתן למנות את האיים: בריסיי, בורה, פטלאר, פולה, מקל רו, פפא סטור, טרונדרה, ויילה, אונסט, וולסיי ויל. איים אלה מצויים במרכז קבוצת איי שטלנד. כמו כן מיושבים האיים פייר אייל בדרום האיים ואיי האוסיי וברוריי שבאיי סקריז החיצוניים שבמזרח האיים.
בין האיים הבלתי מיושבים ניתן למנות את האיים ברד'ר, ביגה, באלטה, לינגה המזרחי, פיש הולם, גלופ הולם, גרוניי, האף גרוניי, למבה, לינגה, הסקוסיי, הברה, הילדסיי, הוניי, לידטל רו, לונה הולם, מאול מאסמוויק, מוסה, מקל פלוגה, מקל אוסה, הברה הצפוני, נוס, ארפאסיי, אאוט סטק, אוקסנה, פפא הקטן, סמפרי, גרוני הדרומי, הברה הדרומי, דלטנסס הדרומי, אוריי לינגיי, אויאה, אוינריי, ורמנטרי ולינגה המערבי.
האי פייר אייל (Fair Isle) נמצא במחצית הדרך בין שטלנד ואורקני, אולם נחשב חלק מאיי שטלנד.
באי פורביק (Forvik) או פורוויק הולם (Forewick Holm) היה ניסיון להקמת מדינה לכאורה על ידי סטיוארט היל, שהוא אזרחה היחיד ומלכה. היל מבקש להכיר באי כמושבת כתר (בדומה לאי מאן ואיי התעלה) ולכפוף אותו ישירות למונרך הבריטי, אך הממשלה הבריטית מעולם לא הכירה בבקשתו.
אקלים
האקלים באיי שטלנד הוא אקלים ממוזג אטלנטי. חודשי הקיץ גשומים וקרירים, והחורפים חשוכים וקרים. מספר שעות האור המרבי בחודשי הקיץ הוא 19 שעות אור ביום, ואילו בחודשי החורף מספר שעות האור המינימלי עומד על שמונה שעות ביום.
כמות המשקעים הממוצעת באיים היא 1,037 מילימטר גשם בשנה. שלושה רבעים מהמשקעים יורדים בחודשי החורף.
צומח
צמחיית איי שטלנד היא צמחייה ארקטית - אלפינית. האיים מאופיינים בצמחייה עשבית נמוכה (המשמשת מאכל לכבשים הרועים באי), וסלעי האי מכוסים אזוב מצוי. מספר העצים באיים מועט.
בעלי חיים
איי שטלנד מהווים אחד מאתרי הקינון המרכזיים בצפון מזרח האוקיינוס האטלנטי. באיים מקננות למעלה ממיליון ציפורים. מרבית מושבות הציפורים מצויות באיים הרמנס, פולה, מאוסה, נוס, סמבורג הד ופייר אייל.
בין הציפורים המקננות איים ניתן למנות את התוכי הימי (Atlantic Puffin), היסעורון (Storm-petrel), הקיווית הצפונית (Northern Lapwing) וגידרון החורף (Winter Wren). ציפורים ארקטיות רבות מקננות באיים בעונת החורף. בין ציפורים אלה ניתן למנות את הברבור השר (Whooper Swan), והטבלן הצפוני הגדול (Great Northern Diver).
כלכלה
בשל האקלים הנוח של האיים (הנגרם בהשפעת זרם הגולף) חקלאות האיים מסוגלת להזין את אוכלוסיית האיים. ענף הכלכלה העיקרי של האיים (כבר מהתקופה הפרה היסטורית) הוא ענף הדיג. ענפי הכלכלה העיקריים כיום הם הדיג, החקלאות ותעשיית הנפט (הפקת נפט גולמי וגז טבעי).
חקלאי האיים מגדלים צאן, כבשי שטלנד ידועים באיכות הצמר שלהם ואת פוני שטלנד, גזע סוס אשר מקורו באיים אלה. הגידולים החקלאיים כוללים שיבולת-שועל ושעורה.
באמצע המאה ה-20 התגלו בקרבת האיים מרבצי נפט. גילוי מרבצים אלה שינה מן הקצה אל הקצה את כלכלת האי, המתבססת כיום על מתן שירותים לאסדות קידוח הנפט בים הצפוני. אגן מזרח שטלנד הוא אחד מאתרי קידוח הנפט הגדולים באירופה. הנפט המופק מהקידוחים נלקח למסוף הנפט סאלום וו שבאיי שטלנד. כספי תעשיית הנפט העלו בצורה משמעותית את רמת החיים באיים, ואפשרו מימון של פעילות חינוכית, תרבותית וסוציאלית באיים.
כספי הנפט מהווים 15% מהכנסות האיים (כ-116 מיליון ליש"ט בשנה). יצוין כי ענף הדגה מהווה למעלה מ-30% מהכנסות האיים.
שפה
תושבי האיים הקדומים דיברו בשפה הפיקטית. עם ההגירה בארצות הנורדיות השפה המדוברת באיים הפכה לנורדית עתיקה וזו התפתחה לשפה הנורנית. שפה זו מהווה בימינו השריד העיקרי להשפעה הנורדית על האיים. כמעט כל אחד ואחד משמות האתרים באיים מקורו בשפה הנורנית. שפה זו הייתה בשימוש עד המאה ה-18, עת שגברה העגה המקומית של השפה הסקוטית המכונה שטלנדית. כיום השפה המדוברת בפועל באיים היא אנגלית סקוטית, אולם נותרו מספר סממנים של נורנית בשפה המקומית, ובעיקר השפעה נורנית על הדקדוק המדובר על ידי תושבי האיים.
דוגמה של השפה הנורנית - תפילת האדון בנורנית, המדגימה את קרבת השפה לנורווגית המודרנית:
שם האיים
שמם המקורי של האיים היה "הייאטלנד". המילה "היאט" בנורדית עתיקה משמעה הקת של החרב. התחילית "הייא" התפתחה בנורנית ל"ג'ה" ובהמשך בעקבות השפעת השפה הסקוטית ל"שא".
תקשורת
באיים יוצא לאור מדי שבוע מקומון בשם שטלנד טיימס. מקומון זה היה מבין הראשונים שעיתוני הממלכה המאוחדת שיצא לאור במהדורה אינטרנטית, כבר בשנת 1996. תחנת הרדיו המקומית הציבורית - רדיו שטלנד, סניף מקומי של ה-BBC פועלת לצד תחנת רדיו מסחרית בשם SIBC.
אוכלוסין
ככל הנראה האיים היו מיושבים על ידי הפיקטים קודם לכיבוש הוויקינגי של האיים, אולם כיבוש זה מחה כמעט כל שריד לתרבית קודמת, למעט רמזים לשפה הפיקטית בשמות חלק מהאתרים באיים. מחקר גנטי שנערך הראה כי 44% מתושבי האיים הם ממוצא סקנדינבי הן מצד אימם והן מצד אביהם, דבר המלמד על התיישבות ויקינגית הן של גברים והן של נשים (בדומה לאיי אורקני וצפון סקוטלנד, אולם בניגוד לאיים דרומיים יותר בהם ניתן לראות התיישבות של גברים סקנדינביים אשר מצאו נשים מקומיות). במאות ה-16 וה-17 היגרו לאיים משפחות רבות מסקוטלנד, ובשל קשרי המסחר עם גרמניה והולנד הייתה הגירה מצומצמת גם מארצות אלה. מגפות כגון מגפת האבעבועות השחורות הביאו לצמצום האוכלוסייה במאות ה-17 וה-18, אולם גילוי החיסון במאה ה-18 הביאה לגידול באוכלוסייה. גידול זה שגרר עמו עלייה באבטלה הביא להגירה שלילית מהאיים, מאחר שתושבי האיים יצאו לחפש פרנסה ברחבי האיים הבריטיים, ובעיקר בצי הסוחר הבריטי. בראשית המאה ה-20, בשל המצב הכלכלי בין שתי מלחמות העולם הגירה שלילית לעולם החדש הביא לכך שישנם יותר שטלנדים בקנדה, אוסטרליה וניו זילנד מאשר באיים עצמם. במהלך המאה ה-20, עם גילוי הנפט גדלה באופן משמעותי אוכלוסיית האיים בשל הגירה של עובדים בתעשיית הנפט.
מקור: Scottishislands.org.uk, מ-18 בנובמבר 2006
רשות מקומיות
הרשות המקומית של איי שטלנד (Shetland Islands Council) מספקת לאיים את שירותי הבריאות, איכות הסביבה, אחראית לתחבורה באיים, מספקת שירותים סוציאליים לתושבי האיים, וכן דואגת לפיתוח הכלכלי ולשירותים המוניציפליים.
במועצה המקומית חברים 17 מועמדים עצמאיים ו-5 מועמדים שהם חברי המפלגה הסקוטית הליברלית הדמוקרטית.
השכלה
באיים 34 בתי ספר, מהם שני בתי ספר תיכוניים, שבע חטיבות ביניים ו-25 בתי ספר יסודיים. באיים נמצאת מכללת הדגה הצפון אטלנטית (North Atlantic Fisheries College).
האיים בקולנוע
סרטו של מייקל פאוול משנת 1937 "קצה העולם" (באנגלית: The Edge of the World) המתאר את פינויים של 36 תושבי האי סנט קילדה שבסקוטלנד צולם באי פולה שבאיי שטלנד, שכן פאוול לא קיבל אישור לצלם את הסרט באי סנט קילדה. בעוד שתושבי סנט קילדה דיברו דיאלקט סקוטי גאלי, הסרט צולם באי בו מדברים את הדיאלקט הנורדי השטלנדי.
בשנת 1978 צולם הסרט הדוקומנטרי "השיבה אל קצה העולם" המתאר את צילום הסרט משנת 1937 על ידי פאוול. בשנת 2003 צולם באיים הסרט "Devil's Gate" ובשנת 2006 צולם באיים הסרט הדוקומנטרי הקומי של גרהאם פלוז "It's Nice Up North".
אלי דקל
אליהו (אלי) דקל (1918 - 8 בינואר 1984) היה ניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה
בשירותו במשטרה החזיק בתפקידים במטה הארצי. בשנת 1949 היה קצין כח האדם במטה הארצי בדרגת עוזר מפקח מחוזי ובשנות החמישים היה ראש מחלקת שיטור ותפקידי מטה. בשנת 1958 היה במחזור הראשון של בית הספר לקצינים בכירים של המשטרה.
היה סגן מפקד מחוז תל אביב, כראש מחלקת תכנון ומבצעים הופקד בין היתר על פרויקטים שונים דוגמת אבטחת מנהיגים זרים וייצוג המשטרה בוועדות ממשלתיות לקראת יום בחירות ולתכנון חגיגות לאומיות. בתפקיד זה התאים את מנגנון המשטרה לעידן האוטומציה ולקליטת מחשבים.
בשנת 1969 מונה לראש אגף ארגון בדרגת ניצב, ב-1970 מונה לראש אגף המנהלה. ב-1972 מונה לסגן המפקח הכללי. פרש מהשירות ב-1977.
במקביל לשירותו במשטרה היה דקל חבר בית הדין העליון של ההתאחדות לכדורגל בישראל.
לאחר שירותו במשטרה כיהן כסמנכ"ל ביטוח לאומי.
סילה
קומנדר סילה (באנגלית: Sela) היא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", בתם של טאשה יאר מציר-זמן חלופי ושל קצין רומולאני. את התפקיד מגלמת השחקנית האמריקאית דניס קרוסבי, שאף גילמה את דמותה של טאשה יאר.
ביוגרפיה של הדמות
אימה של סילה, טאשה יאר, נולדה בשנת 2337 על כוכב הלכת טורקנה 4 (Turkana IV) בציר-הזמן ה"נורמלי", ונהרגה על ידי חייזר בשם "ארמוס" בוגרה 2 (Vagra II). אבל בציר-זמן חלופי, הנראה בפרק "Yesterday's Enterprise" של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", יאר שרדה או נמנעה מעימות עם ארגוס, והמשיכה לשרת על ספינת החלל Enterprise-D עד לשנת 2366, כאשר ה-Enterprise-C הגיעה דרך אנומליה במרחב החלל והזמן. מתברר כי נקודת הזמן בה ה-Enterprise-C ביצעה מסע בזמן שינתה באופן דרסטי את המשך ציר הזמן שלאחר היעלמותה מן העבר, וכי יש לשחזר את ציר הזמן המקורי על ידי שליחת הספינה בחזרה, דרך האנומליה בה הגיעה. לאחר שגאינן מודיעה ליאר כי היא מתה בטרם עת בציר הזמן הרגיל שהם מקווים לשחזר, היא מתנדבת לשרת על ה-Enterprise-C, אשר חוזרת בזמן אל שנת 2344 שבציר הזמן ה"נורמלי", להשלים משימה בה מעורבים הקלינגונים. מספר מאנשי הצוות של ה-Enterprise-C נתפסים ונשבים על ידי הרומולאנים; על מנת להציל את חייהם של השבויים האחרים, יאר הופכת לבת-זוגו של איש-ציבור רומולאני (ככל הנראה, המפקד על מתקן הכליאה). האיחוד ביניהם הוביל ללידתה של סילה, ככל הנראה בשנת 2345, בזמן שבו, במקום אחר בגלקסיה, טאשה יאר של ציר הזמן ה"נורמלי" הייתה בקושי בת שמונה.
לדברי סילה, יאר ניסה להימלט עימה בשנת 2349, אבל סילה הצעירה לא רצתה ללכת ויאר התגלתה והוצאה להורג. סילה גדלה להיות קצינה רומולאנית. הופעתה הראשונה של סילה הייתה מכוסית בצללים, בפרק "The Mind's Eye", שבו היא פיקחה על שטיפת המוח של ג'ורדי לה פורג', אשר נתפס לאחרונה על ידי הרומולאנים. בפרק הכפול "Redemption", סילה חושפת את עצמה לראשונה בפני צוות ה-Enterprise-D, כחלק ממעורבותה במלחמת האזרחים של הקלינגונים בכך שהרומולאנים מספקים נשק לבית של דוראס. בפרק הכפול "Unification", היא מתאמת מזימה רומולאנית לפלוש לכוכב הבית של הוולקנים, באמצעות זיוף הולוגרפי של השגריר ספוק, המתאר את שיירת הספינות הרומולאניות כמי שנשלחו לשליחות שלום. ספוק האמיתי, ביחד עם ז'אן-לוק פיקארד ודאטה, מצליחים לסכל את המזימה. על אף שהיא לא מתה, סילה לא נראתה שוב לאחר פרק זה.
ויליאם סטיוארט הלסטד
ויליאם סטיוארט הלסטד (באנגלית: William Stewart Halsted) (23 בספטמבר 1852 - 7 בספטמבר 1922) היה רופא אמריקאי הנחשב כגדול המנתחים האמריקאים מאז ומעולם.
תחילת דרכו
הוא החל את לימודיו ביל בשנת 1870. בעת לימודיו הצטיין באתלטיקה והיה קפטן נבחרת הפוטבול, שחקן בנבחרת הבייסבול וחבר נבחרת החתירה. בלימודיו האקדמיים הלסטאד היה תלמיד חלש ולא נמצא כי לאורך כל לימודיו שאל ולו פעם ספר מן הספרייה.
בשנת 1874 החל הלסטד בלימודי רפואה באוניברסיטת קולומביה. הוא הצטיין בלימודי רפואה וסיים בשנת 1877 בין התלמידים הטובים בכיתתו.
דרכו כרופא
הלסטד נסע לאירופה כדי ללמוד מגדולי המנתחים והמדענים הרפואיים האירופים ושב לניו-יורק בשנת 1880. בתשע השנים הראשונות לאחר שובו הוא ניתח במספר בתי חולים. הוא הפך לדמות אהודה ולמורה נערץ בתחום הכירורגיה. כמנתח גישתו הייתה נועזת, מקורית וחסרת לאות. בשנת 1882 הוא ביצע את אחד הניתוחים הראשונים להסרת כיס המרה בארצות הברית (הוא ניתח את אימו על שולחן המטבח בשעה 2 לפנות בוקר). הלסטד אף ביצע את אחד מעירויי הדם הראשונים בארצות הברית. זאת לאחר שנקרא למיטת אחותו לאחר לידתה ומצאה על סף מוות כתוצאה מאיבוד דם. תחילה עירה לגופה דם שאותו שאב מגופו ולאחר מכן ניתח אותה והציל את חייה. עירוי זה נעשה עוד בטרם רכש מדע הרפואה את הידע על סוגי דם.
מסלול חייו של הלסטד השתנה ב-11 באוקטובר 1884 לאחר שקרא דו"ח מאת תלמיד של זיגמונד פרויד, אשר תיאר את ההשפעה המאלחשת של קוקאין לאחר שהוא מוחדר לעין. הלסטד הבין כי קוקאין עשוי לשמש כחומר טוב לאילחוש מקומי יעיל, אשר היה אחד האתגרים הגדולים בתחום הכירורגיה בעת ההיא. הוא החל בניסויים בקוקאין, יחד עם עמיתים ותלמידים, במהלכם הזריקו איש לרעהו את החומר והדגימו כי ניתן להזריק קוקאין לאתר העצב כשיטת אלחוש מקומי בטוחה ויעילה. כל המשתתפים בניסוי התמכרו לקוקאין וכולם, להוציא את הלסטד ועמיתו ד"ר ריצ'רד הול, סיימו את חייהם בגיל צעיר. הלסטד נשלח לבית מרפא בפרובידנס, רוד איילנד, שם בניסיון לגומלו מקוקאין טופל במורפיום. בשנת 1886, לאחר ששוחרר מטיפול הגמילה, הוא עקר לבולטימור, כדי להצטרף לידידו ויליאם וולש כחלק מצוות ההקמה של בית החולים האוניברסיטאי החדש של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. בג'ונס הופקינס השתנתה התנהגותו של הלסטד באופן קיצוני. הוא לא היה עוד האדם הנועז, נוטל הסיכונים, אלא איש מקצוע איטי, שיטתי וזהיר. את התמכרותו למורפיום, ממנה סבל עד יום מותו, הצליח להסתיר כמעט מכל עמיתיו.
הלסטד נחשב לאחד מ"ארבעת הגדולים" - הפרופסורים המייסדים של בית החולים האוניברסיטאי של ג'ונס הופקינס. הוא התמנה למנהל המחלקה הכירורגית בבית החולים כבר מעת היווסדו בחודש מאי, 1889. בשנת 1890 מונה למנתח הראשי בבית החולים ובשנת 1892 מונה למשרת פרופסור לכירורגיה.
בג'ונס הופקינס, הלסטד יזם את התוכנית הראשונה בארצות הברית להתמחות בכירורגיה. לאחר תקופת התמחות ראשונית כרופא מתלמד (אנגלית: internship) שאורכה לא היה מוגדר, התקדם תלמיד הרפואה לשלב של עוזר רופא בית (assistant resident), רק לאחר שהלסטד הגיע למסקנה כי התלמיד מוכן לשלב זה. לאחר 6 שנים כעוזר רופא בית, המשיך התלמיד בתפקיד מנתח בית (house surgeon) במשך שנתיים. בין תלמידיו של הלסטד בתוכנית ההתמחות נמנו הנוירוכירורגים הארווי קושינג וולטר דנדי. שיטת ההוראה המעשית של הלסטד יושמה בהרחבה בבתי חולים אוניברסיטאיים אחרים בארצות הברית ומחוצה לה. אמרתו: "אחת ראה, אחת עשה, ואחת לַמֵד" (באנגלית: see one, do one, and teach one) מצוטטת באופן נרחב עד היום.
נוסף למעלותיו כמורה לרפואה, נודע הלסטד אף בזכות הישגיו בתחום הכירורגיה ומדע הרפואה. הוא חקר את מנגנון קרישת הדם וריפוי פצעים. הוא היה חלוץ בישום עקרונות כירורגיים מודרניים ובהם שליטה בדימומים, חיתוך אנטומי מדויק, הקפדה על סטריליות, תפירת חתכי ניתוח באופן מדויק ללא מתיחת רקמות מיותרת, וטיפול עדין ברקמות הגוף. ניתן לתארו כאבי שיטת הניתוח "הבטיחותי". הלסטד היה הראשון שביצע ניתוח כריתת שד כטיפול בסרטן השד. בין שאר פיתוחיו ניתן למנות את השימוש בכפפות ניתוח, ופיתוח ניתוחים בבלוטת התריס, דרכי המרה, בקע מפשעתי, מעיים ומפרצות בכלי דם.
על פי עדויות של קולגות מאותה התקופה, הלסטד נהג להשתמש בקוקאין כסם ממריץ, דבר שאיפשר לו לשבור שיאים ולעבור מעל 24 שעות ברצף, ללא עייפות, ושרד משמרות ארוכות ללא שינה. תורנויות המתמחים הארוכות שאבו את הצדקתם על בסיס התנהגותו של הלסטד. כיום, ברוב המוחלט של מדינות העולם לא עובדים במתכונות של 26 שעות.
מחלות כליה
מחלות כליה הן אוסף מחלות הפוגעות בכליה, הניתנות לחלוקה ל"פגיעה כלייתית אקוטית" ולמחלת כליה כרונית. הכליות עלולות להיפגע ממגוון של גורמים בתוך הכליה או מחוצה לה. מחלת כליה עלולה להיות סוערת וקשה, אך בשלבים כרוניים יכולה להיות א- סימפטומטית, ולהתבטא בבדיקות מעבדה בלבד.
רקע
הכליה היא איבר הנמצא על גבול הצלע השנים עשר בגב הבטן, הכליה אחראית על מגוון תפקודים ופגיעה בה תפגע באותם תפקודים בהתאם.
עקב פגיעה בכליה, מנגנונים אלו יפגעו ולכן נמצא בפגיעה כלייתית מגוון תסמינים המלווים את חוסר פעולתה כגון: אנמיה עקב חוסר בהפרשת אריתרופויטין. רככת או חסר בעצמות עקב חוסר בוויטמין D. יתר לחץ דם שינבע מחוסר יכולת הכליה להפריש את כמות הנוזלים הרצויה או על ידי הפרשת יתר של רנין. הצטברות של רעלים וחומציות או בסיסיות. ובצקת עקב צבירת נתרן בכליה.
פגיעה בכליה יכולה להיות מפושטת, אזורית, טובולרית או גלומרולרית. לכל צורת פגיעה ישנן אטיולוגיות שונות ותסמינים שונים. נוסף על כך, ישנם אוספי תסמינים המתאימים לכמה אטיולוגיות ומציגים תסמינים דומים. ביניהם התסמונת הנפריטית והתסמונת הנפרוטית. בהיעדר טיפול, חלק גדול מהפגיעות הכלייתיות עלול להוביל לאי ספיקת כליה כרונית או אקוטית.
מיקרואנגיופתיה תרומבוטית
מחלה זו (באנגלית thrombotic microangiopathy) מאופיינת בנזק שנגרם לנימיות (קפילרות) בכליה. אובדן של האנדותל והסננה של נויטרופילים, כאשר מבחינה קלינית החולים סובלים מאנמיה וממורפולוגיה מעוותת של כדוריות הדם האדומות, וכן עליה ב- LDH, המטוריה, פרוטאינוריה והפרשת שתן נמוכה. תאי המזנגיום הופכים להיות loose, קיים double contour של הממברנה וניתן לזהות קרישי דם בין הקפילרות. בעורקיקים ניתן לראות עיבוי משמעותי של שכבת האינטימה ובצקת עד כדי סתימה מלאה של כלי הדם. מאוחר יותר הסתימה מתקבעת בתהליך של פיברוזיס. בבדיקת שתן ימצאו במחלה זו כדוריות דם אדומות שבורות ומעוותות.
מחלות מסוג Pauci immune glomerulonephritis
אלו הן מחלות המאופיינות בקיומם של נוגדנים מסוג ANCA, אשר פועלים כנגד נויטרופילים. כך למשל, נוגדן מסוג ANCA-P הוא נוגדן ספציפי נגד המרכיב MPO אשר נמצא בליזוזום של הנויטרופיל. מחלות מסוג זה הן מחלות שאינן מתאפיינות בקומפלקסים אימוניים:
מחלות אלה מתאפיינות באזור שבו יש סהרונים – crescents- בתוך הגלומרולוס, אולם אין עיבוי של הממברנה הבזאלית או נמק פיברינואידי.
מחלת Anti GBM glomerulonephritis
זוהי מחלה אשר מופיעה בעיקר אצל אנשים מבוגרים והמאופיינת על ידי קליניקה של נפריטיס אקוטית. המנגנון הוא פגיעה בקצה NC1 של שרשרת 3 בקולגן מסוג 4. במחלה זו נוצר נוגדן נגד אנטיגן זה, וכתוצאה מכך יש הרס של התאים, שינוי דפנות התאים בתיווך של IgG ו- IgM וכן תיווך של תאים נוספים ליצירת הרס. ניתן לראות באימונופלואורסצנציה זריחה של הגלומרולוס כולו.
נפרופתיה מסוג IgA (מחלת ברגר - Berger's disease)
זוהי הצורה השכיחה ביותר של גלומרולונפריטיס. התמונה הקלינית של מחלה זו מתאפיינת באירועים חוזרים של המטוריה המופיעה בסמוך לזיהום או לאחר מאמץ גופני ניכר. ההתקפים הם לרוב של המטוריה בלבד, כאשר בין האירועים יש המטוריה מיקרוסקופית המלווה בפרוטאינוריה קלה. רמות רכיבי מערכת המשלים בדם הן תקינות. המחלה יכולה להיות ראשונית- כתוצאה מהצטברות של נוגדני IgA1 שמקורם במוקוזה ואשר מיוצרים ביתר כתוצאה מכניסה של אנטיגן מסוים לגוף, או שניונית- כתוצאה מכניסת קומפלקסים אימוניים לכליות במסגרת מחלות רקע או במצבים בהם יש פגיעה בפינוי של IgA- למשל שחמת של הכבד. מבחינה מורפולוגית, המחלה מאופיינת בפרוליפרציה של תאי מזנגיום - המחלה היא פולימורפית וניתן לראות גלומרולי במצבים שונים- כולל הופעה של סהרונים. ניתן לראות שקיעה של קומפלקסים אימוניים. האבחנה בין מחלה זו לבין מחלת הזאבת כפי שתוארה לעיל, היא על ידי בדיקה של רמות הנוגדנים באימונופלואורסצנציה: נזהה כמות רבה יותר של נוגדנים מסוג IgA.
נמק חריף של האבוביות
ישנן שתי סיבות עיקריות הגורמות להיווצרות של נמק חריף של האבוביות:
מחלות אינטרסטיציאליות
מחלות של האינטרסטיציום יכולות להיות חריפות (ואז יאופיינו בבצקת, תסנין תאי וכו') או כרוניות (מאופיינות בפיברוזיס, הסתיידויות). מחלות אלו לרוב נובעות ממחלות סיסטמיות שפגעו במערכת הטובולו אינטרסטיציאליות של הכליה. הטובולי לא יהיו צמודים זה לזה- או כתוצאה מהצטברות של נוזלים או תסנין, או כתוצאה מנוכחות של פיברוזיס, הופעה של גרנולומות, גבישים ועוד. המחלה הטובולו-אינטרסטיציאלית יכולה להיות כתוצאה ממחלה דלקתית אשר מגיעה דרך הדם, על ידי הרעלה של חומרי הרדמה, מחלות מטבוליות, קרינה, גידולים כגון מיאלומה, מחלות אימוניות ועוד, לרבות מחלה המגיעה מדרכי השתן- ascending pyelonephritis: זהו זיהום בדרכי השתן שעלה אל הכליה- בצורה השכיחה ביותר הוא נגרם על ידי חיידק E. coli ואצל ילדים מדובר בבעיה כגון ריפלוקס של השתן בחזרה לכליה. בכל מקרה, התמונה המורפולוגית היא של מרווח בין הטובולי עם נמק טובולרי- הטובולי מורחבים וכאשר השינויים הופכים להיות כרוניים, ניתן לזהות מרווחים משמעותיים שמאופיינים בפיברוזיס והתעבות של הממברנה הבזאלית של הטובולי.
אדנומה קורטיקלית
זהו גידול שפיר (papillary adenoma) וקטן (עד 5 מ"מ) – הגידולים מוגבלים היטב ומכילים צלקת פיברוטית במרכזם. המקור הגידול הוא בתאי האבוביות והוא בנוי מתאים קטנים, שווים בגודלם ובצורתם עם גרעין מרכזי, ובתוך הציטופלסמה שלהם מצויות טיפות שומן.
אונקוציטומה
זהו גידול שפיר, המורכב מתאים גדולים אאוזינופילים. במיקרוסקופ ניתן לראות מיטוכונדריות רבות. סוג זה של גידול יכול להגיע עד לקוטר של 12 ס"מ. צבעו של הגידול חום, והוא פעמים רבות מכיל צלקת פיברוטית במרכזו.
אדנומה מטה-נפרית
גידול זה (metanephric adenoma) הוא גידול שפיר- גוש מוגבל היטב המורכב ממבנים טובולריים או פסאודו-פפילריים.
אנגיומיוליפומה
זהו גידול שפיר, אשר מזכיר מבחינה מקרוסקופית renal cell carcinoma: צבעו צהוב. הוא מכיל מרכיבים של כלי דם, שריר ושומן. המרכיב השומני קל לזיהוי, המרכיב השרירי מכיל תאים כישוריים, והמרכיב הווסקולרי הוא חלק מהגידול עצמו. הגידול מלווה לעיתים תכופות את מחלת ה- tuberous sclerosis במוח.
נפרומה מזו-בלסטית
זהו גידול ממאיר נדיר וסולידי, אשר נוטה להופיע קרוב לשער הכליה. הגידול מאופיין בתאים פרימיטיביים מאוד, ללא תבנית מסוימת. התאים הם בעלי ציטופלסמה אאוזינופילית, לגידול אין קפסולה, ויש פעילות מיטוטית גבוהה.
clear cell sarcoma
זהו גידול ממאיר, מוגבל בעל צבע צהבהב, אשר מכיל תאים פרימיטיביים עם הרבה פעילות מיטוטית (מיטוזה - התחלקות התאים). התאים יכולים להיות אפיתליואידיים או כישוריים.
rhabdoid tumor
זהו גידול ממאיר של תאים א-טיפיים עם גרעין גדול ובזופילי, אשר נקרא כך משום שהתאים מזכירים תאי שריר משורטט פרימיטיביים. צבעו של הגידול חום, והוא לרוב נמצא בשולי התא כאשר לידו ניתן לראות inclusion body.
קרצינומה של תאי הכליה
גידול זה הוא הגידול הממאיר העיקרי אצל מבוגרים. הוא יכול להופיע בכליה באופן עצמאי, או להיות חלק מסינדרומים שונים. הוא מייצג בין 85% ל-90% מכל הגידולים הממאירים של הכליה אצל מבוגרים, ושכיח יותר אצל אנשים מבוגרים בעיקר בין 60–70 שנה. הסימפטומים של גידול זה רבגוניים והוא מסוגל לחקות מחלות שונות אחרות. מקורו של הגידול בתאי האפיתל של האבובית.
אחד המאפיינים הקליניים של גידול זה, הוא ריבוי של סינדרומים פאראנאופלסטיים- למשל, היפרקלצמיה כתוצאה מהפרשה של מולקולה תואמת PTH, הפרשת רנין מוגברת שתגרום ליתר לחץ דם, פוליציטמיה כתוצאה מגירוי אריתרופוייטין, גינקומסטיה ותופעות נוספות כגון תסמונת קושינג. הפרוגנוזה של הגידול נקבעת על ידי גורמים שונים – למשל האם הגידול חדר את הקפסולה עצמה, גודל הגידול ועוד. ניתן גם לדרג את הגידול בהתאם למאפייני גרעין התא- גודל, צורה, אופי הכרומטין וקיומו של גרעינון.
ישנם מספר צורות שונות מורפולוגיות לגידול:
יהואש ביבר
יהואש בִּיבֶּר (14 בפברואר 1937 – 3 בינואר 1992) היה סופר עברי, עורך ומורה.
ביוגרפיה
יהואש ביבר נולד בצפת למשפחה ממייסדי קיבוץ מחניים, שעלו להתיישבות לאחר ישיבתם במחנה הכשרה בצפת. הוא גדל והתחנך בקיבוץ מחניים ובקיבוץ איילת השחר, וספג את קורות הימים הסוערים של העשור שלפני הקמת המדינה והעשור שלאחריו. בהיותו כבן שנה, ניצל עם אביו מפיגוע ירי על מונית שבה נסעו, כאשר אביו משכב עליו והתחזה למת. אביו היה איש ביטחון מרכזי שם, וביבר ראה שמע ולמד על עלילות הברחה, העפלה, מרדפים, מארבים וכל מה שאִפיין את אזור הספר של הגליל העליון המזרחי באותן שנים. לימים נתן בכתיבתו ביטוי ספרותי מגוון לעולם המסעיר של ילדותו.
ביבר השלים את לימודי התיכון שלו בקיבוץ רמת דוד, לאחר הפילוג הגדול בקיבוץ המאוחד, ועלה לירושלים ללימודי יהדות. לימים השתקע בעיר, ואף כתב עליה רבות ביצירתו המגוונת. הוא יצא לשליחות קצרה בארצות הברית והחל בעבודתו רבת השנים, כעורך פרסומים במשרד החינוך ובמרכז ההסברה.