cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בלוטת התריס
euthyroid sick syndrome
סינדרום זה מתואר כאשר נראות תוצאות לא תקינות בבדיקות הדם של בלוטת התריס, אך הדבר נובע ממחלה אחרת. מגוון של מחלות יכולות להשפיע על התוצאות. בחולים כאלה ניתן לראות בדרך כלל רמות T3 נמוכות ורמות RT3 גבוהות, דבר המוביל להגדרה כללית של "סינדרום T3 נמוך". רמות ה-TSH, T4 מושפעות גם כן לעיתים. בדרך כלל רמות ה-T4 נמוכות, ולעיתים גם ה-TSH נמוך (ולפעמים גבוה). רמות ה-TSH נמוכות בדרך כלל בחולים קשים במיוחד. דוגמאות למחלות אפשריות הן: מחלות בדרכי העיכול, מחלות לב, מחלות כליות, מחלות דרכי הנשימה, זיהומים, הרעבה, כוויות ועוד. כיום מקובל להניח שמטופלים מסוג זה אינם סובלים מתת-פעילות למרות רמות ההורמונים הנמוכות ורמות ה-T3 הנמוכות. מקובל לחשוב שלאחר הטיפול במחלה הגורמת לכך, בלוטת התריס תתאזן מעצמה. במצב זה קיימת הפרעה בהמרה של T4 ל-T3, עקב הפחתה בפעילות אנזים הדיודנאז האחראי לה (אנזים הדיודנאז מסיר אטום יוד ממולקולת T4 וכך הופך אותה ל-T3). באנשים בריאים, 20% מייצור T3 בא מבלוטת התריס ו-80% מפעולת המרה (דיודינציה) ברקמות. בסובלים מהסינדרום, ייצור ה-T3 הוא תקין, אך ההמרה של T4 ל-T3 ברקמות מופחתת. ייצור T3 פוחת, בעוד שפינוי T3 אינו משתנה. ייצור RT3 לא משתנה, בעוד שפינוי ההורמון פוחת. במדידת פעילות אנזים הדיודנאז, אשר ממיר T4 ל-T3, נמצא שכאשר הוא פועל יותר, רמות ה-T3 עולות, רמות T4 יורדות, והיחס T3/T4 עולה, ממצאים המעידים על עלייה בפעילות המטבולית. עם זאת לא נמצאה כל השפעה על רמות ה-TSH בהקשר לפעילות האנזים. קיימת מחלוקת האם קיים צורך לטפל בסינדרום או שהוא יחלוף מעצמו. בסקירה של מחקרים בהם ניסו לטפל בחולים בסינדרום בעזרת הורמון בלוטת התריס, נמצא שטיפול ב-T4 אינו יעיל (כנראה עקב ההפחתה בדיודינציה), וטיפול T3 הוא מועיל. עם זאת עדיין לא ברור אם יש לתת טיפול זה.
בדיקות דם
כיום מקובל לבצע אבחון בבדיקות רמת ההורמון TSH בדם. הורמון ה-TSH מופרש על ידי בלוטת יותרת המוח, ומבטא את הדרישה של בלוטת יותרת המוח לפעילות של בלוטת התריס. אם הוא גבוה, הרי שבלוטת התריס אינה עומדת בדרישות ותאובחן תת-פעילות. אם הוא נמוך תאובחן יתר-פעילות. אבחנה זו היא בשימוש משנת 1973, עם כניסת המכשור הנדרש, כאשר עד לזמן זה האבחנה בוצעה על ידי אבחון הסימפטומים במטופל, ללא בדיקות מעבדה. בנוסף בודקים לעיתים את רמות ההורמונים T3, T4 בדם. הקריטריונים הטיפוליים לפיהם ערך ה-TSH גבוה מדי ומעיד על תת-פעילות משתנים במדינות שונות וארגונים שונים. בישראל נהוג בדרך כלל לטפל עבור ערכי TSH גדולים מ-10. עד שנת 2001 הקריטריונים לאבחון תת-פעילות הדורשת טיפול היה, על פי ארגון האנדוקרינולוגים הגדול בעולם, AACE, ערכי TSH מעל 5. בשנת 2001 שונה הקריטריון לערכי TSH מעל 3, על מנת לאפשר טיפול ושיפור איכות חיים ליותר אנשים. בסקירה של רמות הורמון ה-TSH באוכלוסייה הכללית של אנשים בריאים, נמצא שהערך הממוצע הוא 1.40
קיימת מחלוקת לגבי אמינות השימוש בבדיקות ה-TSH והוצעו שיטות אחרות לבדיקה ומעקב. במחקר בנושא נמצא שעליית רמות T4 ו-RT3 וירידת רמת ה-T3 מקושרות לתת-פעילות ברקמות הפוגעת בתפקוד. נמצא ש-T3 נמוך (בתחום הנורמלי) ו-RT3 גבוה הם בעלי קורלציה גבוהה לתפקוד פיזי ומנטלי ירוד, במיוחד רמות RT3 גבוהות המלוות ב-T4 גבוה (בתחום הנורמלי), ולכן, נראה שהיחס T3/RT3 הוא המדד הטוב ביותר לפעילות ההורמון בתאים (במחקר לא נמצאה קורלציה כלשהי עבור TSH והוסק בו שהוא אינו מדד אמין למעקב). כמו כן נמצא שערך T4 גבוה מקושר למוות מוקדם.
נמצא גם שהיחס RT3/T3 הוא אמין מאוד לחיזוי כשל לבבי. הממצאים לגבי החשיבות של RT3 יכולים לנבוע מכך שהוא פועל כמעכב של המרת T4 ל-T3, פי 100 חזק יותר מ-PTU (תרופה מעכבת המשמשת ביתר פעילות).
מחקרים אחרים תואמים לתוצאות אלה וגם בהם לא נמצאה קורלציה קלינית ל-TSH.
כמו כן במחלות שונות כגון פיברומיאלגיה תיתכן גם כן פגיעה באמינות בדיקות ה-TSH.
כיום רוב הרופאים עדיין מבססים את אבחנתם על בדיקת ה-TSH, והוצע שהדבר גורם לאבחנות פסיכיאטריות לא מבוססות ומניעת טיפול בחולים הסובלים מתת-פעילות. רמות הורמון ה-TSH יכולות להשתנות במידה רבה מגורמים תזונתיים, למשל לכמות צריכת היוד היומית השפעה גדולה על רמות ה-TSH, לעיתים ללא שינוי בפעילות הבלוטה וללא שינוי ברמות ה-T3 ו-T4 בדם. כמו כן באדם שהתעורר באמצע הלילה לזמן קצר וחזר לישון, רמות ה-TSH נשארות גבוהות מהרגיל למשך כל היום הבא. כמו כן גם בהשוואה בין מדידות של אותו אדם בימים שונים קיימים הבדלים משמעותיים ברמות ה-TSH, ללא סיבה ידועה, עקב תנודתיות טבעית. אנזים הדיודינאז הוא האחראי על המרת T4 ל-T3 ובכך על העלאת הקצב המטבולי. נמצא כשאשר הוא פעיל יותר, עולה רמת T3, יורדת רמת T4, גדל היחס T3/T4, אך אין השפעה על רמות ה-TSH. בסקירה מקיפה שהתייחסה לנושא זה הוסק שעקב המגבלות של בדיקות הדם והשפעתם מלחץ, דלקות, מחלות והזדקנות, במקרים רבים הקורלציה בין המצב הקליני של פעולת בלוטת התריס לבין הבדיקות הדם אינה קיימת עוד, דבר ההופך את ניתוח התוצאות למאוד מסובך. הוצע במקום זאת למדוד רמות T3 ו-RT3 חופשיים בדם, אשר יכולות לעזור בקבלת תמונת מצב יותר אמינה. כמו כן הוסקה המסקנה שייתכן שמחקרים שבוצעו בעבר ומשתמשים בבדיקות הדם (ובמיוחד TSH) כמדד יחיד לתפקוד בלוטת התריס הם פגומים מיסודם.
במחלות שונות ניתן למצוא נוגדנים עצמיים לבלוטת התריס (anti-TG, anti-TPO). ישנם שני סמנים בבדיקות הדם לסרטן בלוטת התריס: תירוגלובולין (TG) וקלציטונין, המשתמשים לאבחון סוגים שונים של סרטן.
אולטרה סאונד
קשריות בבלוטה יכולות להיות נגועות בסרטן. בעזרת בדיקת אולטרסונוגרפיה (ultrasonography) ניתן לבחון את מהות הקשריות ולאבחן קשריות נגועות. במקרים חשודים ניתן לקחת דוגמה מהרקמה על ידי ביופסיה כדי לבחון את הדוגמה תחת מיקרוסקופ.
ביופסיה
ביופסיה היא שיטה בה לוקחים רקמה מהגוף כדי לבחון אותה תחת מיקרוסקופ או בשיטות אחרות. בלקיחת ביופסיה מבלוטת התריס, בדרך כלל מטרת הביופסיה היא להבחין בין סרטן למצבים אחרים.
בדיקות אחרות
בעבר נפוץ היה לאבחן הפרעות של תת-פעילות ויתר פעילות בבלוטת התריס בעזרת מדידת הטמפרטורה הבזאלית (basal body temperature). זוהי טמפרטורה שנלקחת לאחר לילה של שינה, ללא אכילה במשך מספר שעות, וללא פעילות גופנית או התרגשות כלשהי. עם זאת יש לשים לב שהרעבה יכולה גם כן להוריד את הקצב המטבולי ולכן את טמפרטורת הגוף. נמצא שרוב המטופלים בעלי טמפרטורת גוף נמוכה יחסית מגיבים טוב לטיפול הורמונלי בבלוטת התריס, גם מבחינת ההקלה בתסמינים וגם בהעלאת הטמפרטורה שהייתה נמוכה. בסקירה שבוצעה לאחרונה הוצע שטמפרטורה נמוכה יכולה גם לרמז לעמידות להורמון בלוטת התריס, מצב בו הרקמות אינן מסוגלות להשתמש כראוי בהורמון שבדם.
פעילות יתר
ישנם שלושה טיפולים אפשריים בפעילות יתר של בלוטת התריס: גם בטפול הכירורגי עובר החולה ממצב של פעילות יתר למצב של תת-פעילות בלוטת התריס, ויזדקק מעתה לטיפול תרופתי בתת-פעילות הבלוטה.
תת-פעילות
הטיפול בתת-פעילות בלוטת התריס הוא השלמת הורמון התירוקסין על ידי נטילת תרופה הנקראת אלטרוקסין שמכילה את ההורמון תירוקסין (T4) המופק באופן סינתטי. במקרה משולב עם אי-ספיקה של בלוטת יותרת הכליה (היפואדרנליזם או מחלת אדיסון) חובה לתקן קודם כל את האיזון ההורמונלי בבלוטת יותרת הכליה, ורק לאחר מכן להתחיל את הטיפול בבלוטת התריס.
המחלוקת הנוגעת לטיפול בתת-פעילות הבלוטה
ישנה מחלוקת בנוגע לטיפול הנכון בתת-פעילות הבלוטה. נמצא שבטיפול המקובל (T4), יש נטייה במטופלים לבעיות נפשיות
ניתן לתת T3 בלבד בחולים שיש חשד אצלם לבעיות בהמרה של T4 ל-T3. (הגורמת לעלייה ברמת ה-RT3 ). חסרונות לטיפול ב-T3 הם סיכון תאורטי להאצת קצב הלב, שעדיין לא נמצא אם יש בו נזק. כמו כן, לפי הנחיות ה-International Hormone Society, במקרה של אי-ספיקה של בלוטת יותרת הכליה שאינה מטופלת, הטיפול ב-T4 הוא הטיפול הנכון וטיפול ב-T3 לא יצלח. הנושא שנוי במחלוקת, ולפי סקר של 1500 מטופלים בתירוקסין (T4) שנערך בבריטניה ב-2006, נמצא שעקב בעיות בטיפול 15.5% נאלצו לעזוב את מקום עבודתם, 33.3% הרגישו פגיעה במערכות היחסים שלהם, ו-78% אמרו שלא טופלו בצורה אופטימלית.
ניתוח בלוטת התריס
ניתוח בבלוטת התריס יכול להיות מבוצע עקב מגוון סיבות. הסרת רקמה בביופסיה נועדה לאבחן סרטן או גידולים אשר יכולים לגרום ליתר פעילות. כריתת בלוטת התריס היא הטיפול המועדף בסרטן בלוטת התריס. במקרה של ניתוח בו מוסרת בלוטת התריס, אדם יכול לחיות גם ללא בלוטת התריס אם הוא מקבל השלמה חיצונית של הורמוני בלוטת התריס.
בספרות
אמילי עמרוסי כתבה רומן בשם "תריס" (2012, הוצאת כנרת זמורה ביתן דביר), המספר על מחלתן של נשים רבות ביישוב יהודי (טלמון) ובכפר הערבי השכן (ביתילו), על המוּדעוּת המחלחלת אט אט למחלה, ומלחמתן של הנשים בממסד הרפואי על מנת שיכירו בפתרון הפשוט של תוספת יוד למים.
סנסיס דאוגלישקיס
סנסיס דאוגלישקיס (בליטאית: Senasis Daugėliškis, "דאוגלישקיס הישן"; בעבר רק דאוגלישקיס, בליטאית: Daugėliškis, בפולנית: Daugieliszki, דאוגיילישקי, ברוסית: Даугелишки, דאוגלישקי) הוא כפר במחוז המשנה איגנלינה במחוז אוטנה שבליטא. הוא נמצא על גדות אגם וירקשטה, במרחק של כשלושה קילומטרים מנאויאסיס דאוגלישקיס ("דאוגלישקיס החדש") ובמרחק של כשבעה קילומטרים מאיגנלינה, בירת מחוז המשנה. בכפר מתגוררים 31 תושבים (נכון ל-2011).
היסטוריה
הכפר הוזכר לראשונה במהלך המאה ה-15, אך ככל הנראה נוסד מאות שנים לפני כן ומקור שמו הוא בדוכס הליטאי דאוגירוטיס שחי עד תחילת המאה ה-13. ב-1664 יאן השני קז'ימייז', מנהיג האיחוד הפולני-ליטאי, העניק לכפר כמה סמכויות עירוניות כמו עריכת שוק, אך הכפר נפגע ממלחמות וממגפות שפקדו את האזור מאותה תקופה למשך כמאה שנים.
עד המאה ה-19 הכפר נודע רק בתור דאוגלישקיס, אך בעקבות היווצרות נאויאסיס דאוגלישקיס בסופו של דבר נוסף לו התואר סנסיס, "ישן".
טומב ריידר (סדרת משחקים)
טומב ריידר (באנגלית: Tomb Raider; בתרגום לעברית: "שודדת הקברים") היא סדרת משחקי פעולה אשר מתמקדים בהרפתקאותיה של ארכאולוגית בריטית בדיונית בשם לארה קרופט. מאז צאת המשחק המקורי בסדרה בשנת 1996, הסדרה התפתחה לזיכיון רווחי ומיוחס של ספרי קומיקס, נובלות ספרותיות, סרטוני אנימציה קצרים וסרטי קולנוע ודמותה של לארה הפכה לאייקון תרבותי בתעשיית משחקי הווידאו.
היסטוריה
ששת המשחקים הראשונים פותחו על ידי חברת Core Design, כאשר שלושת המשחקים האחרונים פותחו על ידי חברת Crystal Dynamics. עד 2010 כל המשחקים יצאו לאור על ידי חברת Eidos Interactive אשר מחזיקה בזיכיון של הסדרה ושל הדמויות המאכלסות אותה ואילו המשחק החדש TOMB RAIDER 2013 יצא לאור על ידי חברת Square Enix (אשר קנתה את חברת Eidos Interactive). עד היום הופקו שלושה סרטי קולנוע באורך מלא אשר מבוססים על עלילותיה של לארה קרופט - "טומב ריידר" (2001) ו"טומב ריידר 2: סוד החיים" (2003) בהם כיכבה השחקנית האמריקאית אנג'לינה ג'ולי בתפקיד לארה קרופט. בשנת 2018, יצא לאקרנים סרט נוסף, בשם "טומב ריידר", שביים רואר אוטוג ובתפקידים הראשיים שיחקו בו אליסיה ויקנדר ודומיניק ווסט.
בשנת 2006 הכיר ספר השיאים של גינס בלארה קרופט כ"גיבורת משחקי המחשב המצליחה ביותר בעולם".
העידן הראשון
הגיע למקום ראשון במצעד המכירות בארצות הברית ובממלכה המאוחדת. למשחק יצאה חבילת הרחבה בשם Tomb Raider: Shadow of the Cat & Unfinished Business. הגיע למקום שלישי במצעד המכירות בארצות הברית. בשנת 1999 יצאה למשחק חבילת הרחבה בשם Tomb Raider II: Golden Mask. הגיע למקום רביעי במצעד המכירות בארצות הברית. בשנת 2000 יצאה למשחק חבילת הרחבה בשם Tomb Raider III: The Lost Artifact. הגיע למקום ראשון במצעד המכירות בארצות הברית, הממלכה המאוחדת ואירופה. הגיע למקום 16 במצעד המכירות בארצות הברית. בסוף שנת 2000 הוציאה החברה עורך שלבים למשחק. הגיע למקום 27 במצעד המכירות בארצות הברית, ו-15 בממלכה המאוחדת אבל זכה לביקורות מעורבות רוב קוטלות עקב סדרת באגים במשחק וכמעט הרג את המותג.
העידן השני
הגיע למקום ראשון במצעד המכירות ב-UK, ומקום שני בארצות הברית ובאירופה. מהווה אתחול מחדש לסדרה.
לארה קרופט
לארה היא הדמות המרכזית בסדרה - ארכאולוגית בריטית אשר עלילותיה דומות לאלו של אינדיאנה ג'ונס במסעותיה בחיפושים אחר אוצרות עתיקים.
לארה נוצרה על ידי המעצב טובי גארד, ומופיעה כמעט תמיד במכנסים קצרים חומים, גופייה כחולה, שחורה או חומה, נרתיקי אקדחים בשני צידי הירכיים בהם היא מחזיקה שני אקדחים, ותיק חום קטן על גבה. לאורך הסדרה היא עברה שינויים אסתטיים רבים כגון מראה פנים חלק יותר, חזה גדול יותר ותזוזת שיער ריאליסטית.
אילניתיים
אילניתיים (שם מדעי: Hylidae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. האילניתיים חיים בסביבת צמחייה לחה. מינים שונים ממשפחה זו נמצאים באזורים רבים בעולם, כולל בישראל (מין אחד), ובעיקר ביערות גשם טרופיים. במשפחה 34 סוגים ומעל ל-600 מינים.
מאפיינים
אורכם נע בין סנטימטר אחד ל-10 סנטימטר. לאילניתיים צבעי הסוואה – לרוב אפור, ירוק וחום; והם ניזונים מחרקים. תוחלת חייהם מעל 20 שנה.
חלק ניכר מהמינים במשפחה חיים על גבי עצים (אילנות), ומכאן נגזר השם "אילנית" בעברית.
לפני הרבייה, הזכרים משתמשים בקולות חזקים של קרקורים על מנת לקרוא לנקבות. המינים במשפחה זו ידועים בדרכים המיוחדות בהן הם שומרים על ביציהם.
בניגוד לדמיון ולדעה העממית, משפחת האילניתיים שונה מבחינה טקסונומית ממשפחת הצפרדעיים.
המין היחיד במשפחת האילניתיים החי בישראל הוא אילנית מצויה (Hyla savignyi).
מיון
לאילניתיים שלוש תת-משפחות:
ברונדבי (כדורגל)
ברונדבי היא אחת הקבוצות הבולטות בדנמרק עם 11 אליפויות ו-7 גביעי מדינה דניים, כאשר תור הזהב של המועדון היה בין השנים 1985 ועד ל-2005. המועדון נחשב למועדון הכדורגל הדני המצליח ביותר בזירה האירופית, וההישג הגדול ביותר שקבוצה דנית אי פעם הגיעה אליו השיגה ברונדבי כשהגיעה לחצי גמר גביע אופ"א ב-1991. המועדון היה גם המועדון הדני השני שהעפיל לליגת האלופות, בטורניר בעונת 1998/1999.
השנים הראשונות ( 1964 - 1977)
בין שחקני השנים הראשונות היה קפטן הקבוצה פר בירגארד, רופא במקצועו שעבר לקופנהגן מרנדרס שביוטלנד, והנס גרגרסן, שהיה הקמע של הקבוצה עד מותו מעגבת בשנת 1967. בשנת 1967 נכנס לתפקיד המאמן ליף אנדרסן שהבטיח את העלייה מיידית ל-Sjællandsserien (הליגה האזורית בזילנד). לאחר כמה שנים בינוניות, הובא מאמן חדש, ג'ון סינדינג, והמועדון זכה לעליה לדנמרקסרן הליגה הרביעית.
ב-1973 תלה פר בירגארד, אחד השחקנים המשמעותיים בקבוצה, את הנעליים, וסיים את קריירת הכדורגלן שלו בגיל 27 והפך ליו"ר ברונדבי; הפעולה הראשונה שלו הייתה לפטר את המאמן הראשי סינדינג. במקומו החליט בירגארד להביא את השחקן לשעבר ונבחרת דנמרק, פין לאודרופ, שנכנס לתפקיד המאמן הראשי בזמן שעדיין לקח חלק פעיל במשחקים כשחקן. לאודרופ הצטרף לגיסו אב סקוודאל בקבוצת ברונדבי, והוא הביא איתו למועדון את שני בניו הצעירים בריאן ומיכאל לאודרופ. בהשפעתו של פין לאודרופ, סגנון המשחק של המועדון שונה לאסטרטגיה התקפית יותר, למרות שלאודרופ החליט לרכז את מאמציו כשחקן לאחר שנה בלבד. לאחר שזכה בעלייה ב-1974, לאודרופ עזב את ברונדבי כשהיא בליגה השלישית ב-1976 כדי לשחק עבור KB בליגה הדנית הבכירה ושנה לאחר מכן הגיע אחריו מיכאל לאודרופ, שנחשב לכישרון המבריק ביותר בכדורגל הדני.
עלייה והתבססות בליגה הבכירה (1977 - 1987)
ב-1977, ברונדבי עלתה לליגה השנייה, והיו אחד המועדונים שהסתגלו במהירות לזמנים החדשים של כדורגל המקצועני ב-1978. פר בירגארד שכנע את פין לאודרופ לחזור לברונדבי ב-1981 ולחתום על חוזה מקצועני, ובעקבות עונה של 85 שערים ב-30 משחקים, ברונדבי זכתה לעליה לליגה הבכירה תחת המאמן טום קולרט. פין לאודרופ סיים לאחר מכן את הקריירה שלו בגיל 36, אבל במקומו חזר מיכאל לאודרופ לעונת 1982, כשהיה אחד מעשרה שחקנים שעזבו את KB באותה שנה.
ברונדבי ניצחה את משחק הבכורה שלה בליגה הראשונה בתוצאה 7–1 על קבוצת B 1909 במשחק שבו הבקיע מיכאל לאודרופ שני שערםי. לאחר מכן זומן לאודרופ לנבחרת דנמרק, וב-15 ביוני 1982 הפך לשחקן ברונדבי הראשון שזוכה בכיפת הנבחרת הלאומית. ברונדבי סיימה את העונה הראשונה שלה בליגה הבכירה במקום הרביעי, כאשר לאודרופ מלך השערים השלישי של הליגה עם 15 שערים, מה שזיכה אותו בתואר שחקן השנה בדנמרק. ב-1983, נמכר לאודרופ ליובנטוס בעסקת ההעברה הגדולה ביותר דאז בדנמרק, מה שנתן לברונדבי את הבסיס הכלכלי להתרחב עוד יותר.
לאחר ארבע שנים בליגה הבכירה, ברונדבי זכתה באליפות דנמרק לראשונה בשנת 1985 ושיחקה את משחקה האירופי הראשון כאשר המועדון גבר על אלופת הונגריה בודפשט הונבד 4–1 בגביע אירופה לעונת 1986. בהמשך באותה העונה, ברונדבי הפכה לקבוצה הדנית הראשונה שעברה לעידן המקצועני המלא כאשר עשרה שחקנים הוחתמו במשרה מלאה, והמועדון הוצג בבורסה של קופנהגן ב-1987.
הצלחה באירופה וקריסה כלכלית (1987 - 1992)
השנה שלאחר מכן, 1992, הייתה השנה הגרועה ביותר בתולדות המועדון, כאשר ההשתלטות המיועדת של המועדון על הבנק הדני אינטרבנק השתבשה. הציפייה הייתה שהצלחתה של הקבוצה בזירה האירופית תגביר את שווי מניית ברונדבי על מנת לממן את הרכישה, אך מכיוון שהמועדון הובס על ידי דינמו קייב בהעפלה לגביע אירופה של 1991/1992, המניות מעולם לא הגיעו לערך הדרוש להשלמת העסקה. התומכים הפיננסיים, Hafnia Insurance Company, הבטיחו להתערב ולהשתלט על הקנייה למקרה שברונדבי לא תוכל לממן אותה, אבל כשהתומכים הפיננסים בעצמם קבוצת Hafnia - פשטו את הרגל, ברונדבי נאלצה לקנות את האינטרבנק בעצמה והקריסה הפיננסית הייתה קרובה, כאשר חובות המועדון הצטברו ל-400 מיליון כתר דני. החלה תוכנית חילוץ ארוכת טווח להצלת המועדון, אך אירועים אלו השפיעו על תפקוד הקבוצה במסגרת הליגה, שנקראת כיום הסופרליגה הדנית, בו היא לא זכתה שוב עד 1996.
בנייה מחדש (1992 - 2006)
את הבנייה מחדש של הקבוצה הוביל המאמן הראשי אב סקוודאל, שהחליט של הקבוצה לשחק במערך 4-4-2. החזרה למועדון של ותיקי יורו 1992, ג'ון ג'נסן והקפטן לארס אולסן, בשילוב עם הופעתו של השוער מוגנס קרוג והחלוץ אב סאנד, שיקמו את המועדון על רגליו. הבנייה מחדש הגיעה לשיא כאשר הקבוצה הדנית הדיחה את ליברפול בגביע אופ"א 1995/1996, למרות שלאחר מכן רומא שוב הדיחה את ברונדבי. כולל אותה שנה, ברונדבי זכתה בשלוש אליפויות דנמרק ברציפות, ובגביע אופ"א בשנה שלאחר מכן נרשמה אחת התהפוכות הגדולות בתולדות ברונדבי, שכן תבוסה ביתית 3–1 לקרלסרוהה הפכה לניצחון בסיכום שני המפגשים, כאשר ברונדבי יצאה עם ידה על העליונה. כאשר ברונדבי הביסה את הקבוצה שהרכיבה את הנבחרת הגרמנית של יורו 1996 בה שיחק תומאס הסלר, בתוצאה 5–0 בחוץ בגרמניה. מה שהיה הכי משמעותי עבור ברונדבי הייתה העפלה לפורמט החדש של גביע אירופה, שמותג מחדש כליגת האלופות של אופ"א.
המשמעות של ההעפלה בליגת האלופות הייתה שישה משחקים מובטחים בשלב הבתים עם שלוש מהקבוצות הגדולות באירופה, וכשהם צמדו לברצלונה ואחר כך לפיינליסטיות מנצ'סטר יונייטד ובאיירן מינכן, ברונדבי התמודדה עם משחקים אטרקטיביים מאוד מבחינה כלכלית. למרות הניצחון 2–1 על באיירן במשחק הראשון בשלב הבתים, ברונדבי ספגה 18 שערים ב-6 משחקים והודחה עם ניצחון בודד על שמם.
סקובדאל החליט לקחת את הצוות אימון להשתלמות במועדון הסקוטי אברדין וברונדבי החליטה לנקוט בגישה סקנדינבית יותר, בחיפוש אחר הצלחה יציבה בתחרויות האירופיות כאשר המועדון הנורווגי רוזנבורג, היווה את המודל לחיקוי. המועדון מינה את המנג'ר הנורווגי אוגה הארייד בשנת 2000, שהכריז על שינוי בהרכב לשיטת 4–3–3 התקפית יותר. עם הארייד הגיעו קומץ שחקנים סקנדינביים שבעיקר שחקן נבחרת שוודיה מתיאס ג'ונסון שהפך לחביב האוהדים.
שנת 2000 הייתה גם השנה בה המועדון סיכם את ההרחבה המתוכננת של אצטדיון ברונדבי מקיבולת של 20,000 ל-29,000, מה שהפך אותו לאצטדיון השני בגודלו בדנמרק, רק אחרי אצטדיון פארקן של פ.צ. קופנהגן, בעלות של 250 מיליון כתר דני. ההוצאה העצומה נתפסה כסימן לכך שהמועדון יצא מהמשבר הפיננסי הקודם שלו. פרויקט הבנייה הסתיים בסתיו 2000, וב-22 באוקטובר, 28,416 צופים צפו בברונדבי מנצחת את אקדמיסק בולקלוב 4–2 במשחק הפתיחה של האצטדיון המשופץ.
החזון של הארייד של מערך 4–3–3 מעולם לא התממשו, והצוות חזר במהרה למערך ה-4–4–2 הידוע. כשהוא איבד אט אט יתרון של עשר נקודות ליריבתה לתואר פ.צ. קופנהגן, שזכתה במחצית הראשונה של עונת הסופרליגה 2001/2002, הארייד התפטר באביב 2002 לפני המשחקים האחרונים של העונה. הוא הוחלף על ידי מאמן קבוצת הנוער טום קולרט, שלמרות שלא רצה לקחת את התפקיד, נתן בכורה בקבוצה הראשונה לשחקני קבוצת הנוער הבכירים, בעיקר תומאס קאלנברג, שעזר למועדון להשיג את הזכייה באליפות ברגע האחרון בזכות הפרש שערים עודף על קופנהגן.
לקראת עונת 2002/2003 ברונדבי הודיע שאחד השחקנים הבולטים בתולדות המועדון ומי שנחשב לסמל הקבוצה מייקל לאודרופ מונה למאמן הקבוצה, ביחד עם ג'ון ג'נסן, גם הוא אגדת מועדון, שמונה לעוזרו. בעונתם הראשונה, היו קיצוצים מסיביים מהסגל שהיה גדול מאוד; עשרה שחקנים הוכנסו לסגל המילואים או נמכרו ובמקומה הוקמה קבוצה של כישרונות צעירים. המועדון היה אמור לסמוך על עוד יותר שחקני בית, שכן ברונדבי כבר הייתה מפורסמת בפיתוח שחקנים מוכשרים מאוד באקדמיית הנוער שלה. תוך כדי כך, לאודרופ אמר לכמה שחקנים למצוא מועדונים חדשים מכיוון שהוא חשב שהם לא יתאימו לסגנון המשחק שהוא רצה ליישם.
בתקופת לאודרופ, בשנת 2005 זכה המועדון באליפות העשירית. המועדון הצליח יחסית בתחרויות האירופיות כאשר היא ניצחה את שאלקה 04 2–1 בגביע אופ"א לעונת 2003/2004, אך הפסידה מאוחר יותר לקבוצתו לשעבר של לאודרופ ברצלונה בתוצאה 0-1. במאי 2006, פורסם כי לאודרופ וג'נסן לא יכלו להסכים עם מועצת המנהלים של ברונדבי לגבי הארכת החוזים שלהם, והצמד עזב את המועדון.
שנות דעיכה (2006 - 2013)
ההסבר הרשמי לעזיבתו היה שמשפחתו לא יכלה להשתקע בדנמרק, אך זמן קצר לאחר מכן חשף המאמן לשעבר בעיות תשתיות גדולות בארגון המועדון, וכינה את המועדון "חולה מאוד שדורש טיפול מיידי", כמו גם בעיית מחנאות בתוך הקבוצה הראשונה. על מנת לפתור את בעיות המחנאות, הוא דרש מהמנהל המקצועי פר בירגארד לשחרר שלושה שחקני מפתח - מרקוס לאנץ, תומאס רייטר ואיש מועדון אחד פר נילסן - על מנת לשקם את האיזון בסגל הקבוצה הראשונה, דרך שנראתה מפוקפקת בעיני העיתונות, כאשר חלק מהעיתונאים חשדו שהיה מדובר בדרכו של מלנסטיין להתפטר מהקבוצה.
טום קולרט לקח את תפקיד המאמן פעם נוספת, הפעם כפתרון קבע כאשר חתם על חוזה לשנתיים וחצי.
לאחר התחלה מאכזבת של עונת הסופרליגה בעונת 2007/2008, עם חמש נקודות בלבד משבעה משחקים, המנג'ר טום קולרט הבהיר באוגוסט 2007 שלגביע הדני יש כעת עדיפות גבוהה יותר עבור המועדון. השינוי בסדר העדיפויות היה מוצלח, וברונדבי זכתה בתואר המקומי הראשון שלה מזה כמעט שלוש שנים ב-1 במאי 2008, כאשר ניצחה את אסביירג 3–2 בגמר הגביע הדני לעונת 2007/2008 וזכתה בו. זמן קצר לאחר מכן, המנג'ר קולרט הכריז שעבודתו הושלמה, מה שגרם ליו"ר המועדון בירגארד לחפש את מחליפו. ב-16 ביוני 2008, המועדון הודיע על מינויו של שחקן העבר והמאמן של הורנס, קנט נילסן למאמן ברונדבי. נילסן לקח את הקבוצה ב-1 בינואר 2009. המאמן לשעבר קולרט הוביל בינתיים את ברונדבי למקום הראשון, שם נשארו עד שהגיע נילסן.
ב-1 ביולי 2008, KasiGroup החליפה את קודן כנותנת החסות הראשית של המועדון. השותפות כללה שיתוף פעולה עם יוניסף, מה שהפך את ברונדבי למועדון השלישי באירופה לצד ברצלונה והמארבי השוודית לענוד את הלוגו של יוניסף על חולצותיהם. יתר על כן, KasiGroup נכנסה לחסות לאצטדיון והבטיחה כספים ניכרים לחיזוק הסגל הראשון. במהלך חלון ההעברות בקיץ 2008, זה תרם לכך שברונדבי החתימה חמישה שחקנים חדשים עם ניסיון בנבחרת על מנת לחזק את הקבוצה.
ב-30 בדצמבר 2009, הבעלים של KasiGroup, ג'ספר נילסן, הסתבך עם ברונדבי וסירב לשלם את יתרת הכסף המשועבד. ב-31 באוגוסט 2012, הודיעה ברונדבי לתקשורת הדנית ש-KasiGroup חייבת למועדון יותר מ-45 מיליון כתר דני (6 מ' יורו / 5 מ' ליש"ט). נילסן אמר שעורך דינו חשב שהם יכולים לעשות פשרה בסכום נמוך בהרבה מ-45 מיליון. נילסן היה הבעלים של א.ג. קופנהגן אשר פשטה את הרגל ב-31 ביולי 2012. לפיכך הוא נרדף הן על ידי ברונדבי והן על ידי רשויות המס הדניות, ובעקבות זאת תביעה משפטית. התיק הגיע לסיומו שנים מאוחר יותר, ב-2018, כאשר ברונדבי ונילסן הגיעו להסדר של כמה מיליוני קרונות דניות בהתאם לתיק הבוררות הפעילה של נילסן נגד יצרנית התכשיטים פנדורה.
עידן יאן בק (2013 ואילך)
במאי 2013, המועדון שוב היה קרוב לפשיטת רגל, אך נלקח לידיו והצילה אות קבוצה קטנה של משקיעים בראשות אולה אבילדגורד ואלדו פדרסן. ב-10 באפריל 2014, המשקיע הראשי החדש, יאן בק אנדרסן, נכנס לתפקיד היו"ר והחליף את הדירקטוריון בצוות משלו. ב-14 ביולי 2014, המועדון הודיע שהם חתמו על חוזה לשנה עם חברת ההימורים הדנית Bet25 כספונסר הראשי שלהם.
בשנת 2016, תומאס פרנק הודיע על התפטרותו כמנהל המקצועי של ברונדבי לאחר שהיו"ר יאן בק אנדרסן הכפיש אותו בפורום צ'אט מקוון תחת השם "אוסקר", התיק מכונה "אוסקר-גייט" בתקשורת. בק אנדרסן התפטר מתפקיד היו"ר לאחר התקרית אך המשיך כחבר מועצת המנהלים.
באפריל 2016 הציג הדירקטוריון את "אסטרטגיה 6.4" תוכנית למהלך העתידי של המועדון. הערך העיקרי שהוצג היה "קהילה" (בדנית: "fællesskab"), וכן הוצג חזון עבור ברונדבי. ע"פ התוכנית בין 2016 ל-2019, המועדון היה אמור להגיע לפלייאוף אליפות הסופרליגה מדי שנה, להפוך לשקוף יותר ולהגיע לכדאיות כלכלית עד סוף התקופה. ולבסוף, בין 2020 ל-2023, ברונדבי הייתה אמורה להגיע לכדורגל האירופי בכל עונה ולהמשיך להשתפר בתחומים של קהילה, שקיפות וכלכלה. בנוסף, על הקבוצה לשאוף לטקטיקה עם לחץ גבוהה ולהחזיר את עצמה להיות אחת האקדמיות הטובות ביותר לנוער בדנמרק.
וואגה וואגה
וואגה וואגה (Wagga Wagga או באופן בלתי רשמי Wagga) היא עיר במדינת ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. העיר שוכנת על גדותיו של נהר מורומבידיגי (Murrumbidgee River), שהוא יובל של נהר מארי. אוכלוסיית העיר מנתה 46,913 תושבים במפקד 2011. זוהי העיר הגדולה ביותר בניו סאות' ויילס שאינה שוכנת לחוף ים והיא מרכז חקלאי, צבאי, וצומת דרכים חשובה באוסטרליה. העיר שוכנת באמצע הדרך בין שתי הערים הגדולות ביותר באוסטרליה, סידני ומלבורן.
ברונדבי (כדורגל)
עידן יאן בק (2013 ואילך)
ב-17 במאי 2016, ברונדבי מינתה את המאמן הגרמני אלכסנדר זורניגר כמאמן הראשי החדש שלהם. שתי העונות הראשונות שלו כמאמן ראשי הביאו לשני סגנויות בליגה הבכירה, וזכייה בגביע הדני. הדבר העיקרי של ברונדבי תחת המאמן זורניגר היה יישום קיצוני של טקטיקת הגגנפרסינג הגרמנית, שתורגמה באופן פופולרי ל-overfaldsfodbold (כדורגל התקפה) בדנמרק; סגנון שהוכיח את עצמו כהצלחה יחסית. במהלך עונת 2017/2018, ברונדבי הייתה מעורבת בעונת מלאת אירועים שבסופה סיימה במקום השני אחרי מיטיולן לאחר שכבר הייתה בראש הטבלה בסיבוב הלפני אחרון. זורניגר פוטר בפברואר 2019, בעקבות התחלה גרועה של העונה החדשה. מרטין רטוב ומתיאס יאייסלה, עוזרים לשעבר בהדרכת זורניגר, מונו כמאמנים זמניים ביום למחרת.
וואגה וואגה
היסטוריה
תושביו המקוריים של אזור וואגה וואגה של ימינו היו בני העם האבוריג'יני הוויראדג'ורי (Wiradjuri). המילה וואגה בשפתם משמעותה עורב וכדי ליצור צורת רבים למילה בשפתם הם חוזרים על המילה פעמיים, כך שהשם וואגה וואגה משמעותו "המקום של העורבים הרבים". משמעות השם מוזכרת בשמה הלטיני של הדיוקסיה של העיר, Dioecesis Corvopolitana, כשהמילה corvus היא עורב בלטינית.
ברונדבי (כדורגל)
עידן יאן בק (2013 ואילך)
ביוני 2019, מאמן לשעבר של נבחרת דנמרק בכדורגל עד גיל 21, ניילס פרדריקסן, הוצג כמאמן הראשי החדש של ברונדבי. חודש לאחר מכן, קרסטן יאנסן מונה למנהל המקצועי של המועדון, והפך לאדם האחראי לעמידה בדרישות של יישום "אסטרטגיה 6.4", שהפכה למדיניות המועדון. בעונתו הראשונה של פרדריקסן, ברונדבי סיימה במקום הרביעי בטבלת הליגה, והקבוצה לא הצליחה להגיע להעפלה לליגה האירופית. עם זאת, הקבוצה נראתה במידה רבה בשלב בנייה מחדש, עם עזיבתם של שחקני קבוצה ראשונה חשובים כמו קאמיל וילצ'ק, דומיניק קייזר והאני מוכתאר בחלון ההעברות של ינואר, והגחתם של שחקנים צעירים יותר כמו מורטן פרנדרופ, ג'ספר לינדסטרום ואניס בן סלימאן בהרכב הפותח.
ב-24 במאי 2021, ברונדבי זכתה באליפות הליגה הדנית הראשונה שלה מזה 16 שנים, וה-11 שלה בהיסטוריה, לאחר ניצחון 2–0 על נורשלן.
וואגה וואגה
היסטוריה
המחקר האירופאי של האזור שעליו עתידה הייתה העיר לקום החל ב-1829 עם הגעתו של צ'ארלס סטרט (Charles Sturt) שעמד בראש משלחת שסיירה לאורך נהר מורומבידיגי וזמן קצר לאחר מכן החלו להגיע למקום מתיישבים. בתחילה היו אלה רועים שתפסו את הקרקע באופן בלתי חוקי אך בשנת 1836 הוסדרו זיכיונות המרעה על הקרקעות על ידי הממשלה. תוך כמה שנים גדל מספר המתיישבים ועד לשנת 1850 כיהן במקום שופט שלום. ראשיתו של הכפר הייתה בצומת הדרכים שהיה נקודה חשובה לעוברים באזור ופעלו בו, נפח, מלון ומשרד דואר. ב-1849 בוצעו המדידות הרשמיות במקום ווואגה וואגה הוכרז רשמית ככפר.
הכפר וואגה וואגה גדל מהר, אוכלוסייתו מנתה 611 תושבים ב-1861 ובמהלך עשור זה הוקמו בו בתי מלון נוספים, חנויות ובנקים והחלו לפעול בו עורכי דין, רופאים ורופאי שיניים. ב-1868 החל לצאת לאור העיתון Wagga Wagga Advertiser שיוצא לאור עד היום. עד לשנות השישים של המאה ה-19 הגיעה האספקה לכפר באמצעות עגלות שוורים ולמשך תקופה קצרה היה נתיב התחבורה המהיר יותר לכפר סירות נהר. עידן סירות הנהר הסתיים ב-1878 כאשר חובר הכפר לרשת הרכבות.
ב-1870 הוכרזה וואגה וואגה כמועצה מקומית. תאורה באמצעות גז החלה לפעול ב-1881 וב-1885 חוברה וואגה וואגה לרשת המים, אם כי הם היו באיכות ירודה ובנוסף לבעיות תברואה בעיר, שגרמו לצחנה נוראה, גרם הדבר למגפת  טיפואיד בשנות התשעים של המאה ה-19 ובראשית העשור הראשון של המאה ה-20. ב-1908 אושרה תוכנית לרישות העיר בצנרת ביוב שהושלמה ברוב רחובות העיר ב-1914. עוד ב-1875 נפתחה בעיר ספרייה ציבורית ונטעו בעיר פארקים ציבוריים.
בשנת 1862 הקימו תושבי העיר גשר על נהר מורומבידיגי שנהרס על ידי הממשלה ב-1895 ואחר נבנה במקומו. גשר זה החזיק מעמד עד 2006, עת נחסם לתנועה לאחר שהחל להיות לא בטיחותי למעבר.
תושבי וואגה וואגה היו מהתומכים הנלהבים לאיחודה של אוסטרליה ב-1901 ואף קבוצה של תושבים יצרו קבוצת לחץ למען בחירתה של העיר כבירת אוסטרליה עקב מיקומה על אם הדרך בין סידני לבין מלבורן.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הוקמו בסביבות וואגה וואגה שני בסיסים של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי ובסיס גדול של צבא אוסטרליה. לאחר המלחמה גדלה וואגה וואגה בהתמדה והיא הוכרזה כעיר ב-17 באפריל 1946. העיר התפתחה ונוספו לה שכונות מגורים ואזורי תעשייה. בסיסי כוחות ההגנה של אוסטרליה שהוקמו במלחמה המשיכו לפעול. בסיס הצבא משמש עד היום כבסיס הטירונים המרכזי של צבא אוסטרליה ובסיס חיל האוויר וואגה (RAAF Base Wagga) התרחב והיה לבסיס ההדרכה הטכני הראשי של החיל.
עקב שיטפונות שפקדו את העיר בשנות החמישים, הוקמה מערכת סוללות הגנה בשנת 1962 ובשנת 1982 היא הורחבה כך שתגן גם על צפון העיר. ב-1989 הוקמה בעיר אוניברסיטה.
בתרבות
לפי הביוגרפיה הפיקטיבית של דיים עדנה, היא נולדה בוואגה ואגה.
מלאני פרקינס
מלאני ג'וי פֶּרקינס (באנגלית: Melanie Joy Perkins) היא יזמית טכנולוגיה אוסטרלית, שהקימה בשיתוף ומשמשת מנכ"לית של קנווה (Canva), אפליקציית עיצוב מקוונת, אשר מקלה על הליך העיצוב הגרפי למשתמשים ללא ידע בתחום.
מלאני הוא אחת הנשים הצעירות המובילה "יוניקורן", כלומר חברת הזנק בשווי של מעל מיליארד דולר. מלאני גייסה יותר מ-166 מיליון דולר ממשקיעים בפרופיל גבוה כולל לארס רסמוסן, מייסד גוגל מפות, סמנכ"ל הכספים של Yahoo, קן גולדמן, וקרנות כגון Bond, General Catalyst, Felicis Ventures ו-Blackbird.
מלאני נולדה בפרת', אוסטרליה. היא למדה קולג' הלב הקדוש, והחלה במיזם הראשון שלה כאשר היא הייתה בת 14 בלבד, עסק ליצירה צעיפים בעבודת יד, שמכרה בחנויות ושווקים ברחבי פרת'.
שווי החברה שייסדה, קנווה, הוערך בפברואר 2020 בכ-4.7 מיליארד דולר. השווי התעדכן ל15 מיליארד דולר ב-2021.
אוסר (כדורגל)
אוסר (שם מלא: AJ Auxerre; נכתב ומבוטא בטעות "אוקזר") הוא מועדון כדורגל צרפתי מהעיר אוסר שמשחק בליגת המשנה הצרפתית. בין השחקנים המפורסמים ששיחקו במועדון נמנים בונאוורטה קאלו, פיליפ מקסס, אריק קאנטונה, לורן בלאן וג'יבריל סיסה. את המועדון אימן במשך 44 שנה המאמן גי רו.
היסטוריה
המועדון זכה פעם אחת באליפות הליגה הצרפתית, בעונת 1995–1996. באותה עונה כיכבו בקבוצה הבלם לורן בלאן, החלוץ ליליאן לסלאנד והקשר סברי למושי. בעונה זו גברה אוסר בליגה על יריבותיה לצמרת בראשות פריס סאן ז'רמן וזכתה בנוסף בגביע הצרפתי.
כביש 650
כביש 650, הנקרא גם דרך פיק"א, הוא כביש אורך אזורי קצר בצפון השרון, שמתחיל בצומת אלון שליד תלמי אלעזר ונגמר בפרדס חנה-כרכור. אורכו הכולל של הכביש הוא כ-3.2 ק"מ.
אוסר (כדורגל)
היסטוריה
בסוף עונת ירדה אוסר לליגה הצרפתית השנייה לאחר 32 שנים ברציפות בליגת העל הצרפתית ולאחר שסיימה במקום ה-20 והאחרון בליגת העל. בתום עונת 2021/2022 היא שבה לליגה הראשונה.
בנוסף לחמישה תארים מקומיים (אליפות אחת וארבעה גביעים), אוסר ידעה גם הצלחה במפעלים האירופאיים השונים. הישג השיא של הקבוצה באירופה הוא הגעה לרבע גמר ליגת האלופות בעונת 1996/97, שם הפסידה לבורוסיה דורטמונד, שזכתה לבסוף בטורניר.
תומאס פ. או'די
'''תומאס פ. או'די (באנגלית: Thomas F. O'Dea'''; 1 בדצמבר 1914 - 12 בנובמבר 1974) היה סוציולוג של הדתות אמריקאי, כיהן כפרופסור לסוציולוגיה ולחקר הדת ומנהל המכון לחקר הדת באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
ביוגרפיה
או'די נולד במשפחה אירית-קתולית אמריקאית בעיירה איימסברי, במדינת מסצ'וסטס. אביו היה מהגר מאירלנד ואמו בת דור שני למהגרים מאירלנד. הוא למד בילדותו בבית הספר הפארוכי הקתולי סנט ג'וזף ובתיכון ביישוב הולדתו. אחר כך למד דפוס במכון ונטוורת' בבוסטון. הוא התחיל לימודי מכללה בגיל מאוחר יחסית. עבד תחילה בתחום המסחר, היה פעיל באיגודים מקצועיים ופוליטי במסגרת המפלגה הסוציאליסטית וברית הנוער הקומוניסטי. הוא הושפע על ידי מורשת תנועת העבודה האירית והמרד האירי, ורותק על ידי דמויות מנהיגים היסטוריים אירים כמו פטריק פירס וג'יימס קונולי ועל ידי דמותו של ג'ורג' מקניל, מנהיג סינדיקלי בן עירו. את אשתו הראשונה, ג'ורג'יה סטילמן, פגש או'די במפגש לזכר מרידת שבוע הפסחא האירית שאורגן בבוסטון ב-1936 על ידי המפלגה הקומוניסטית האמריקאית. בו זמנית קרא בצמא את כתביהם של תורו, אמרסון, וולט ויטמן ותושב עירו, המשורר ויטיאר שנאבק במאה ה-19 למען ביטול העבדות.
ב-1939 מאוכזב על ידי ההסכם בין היטלר וסטלין עזב בהמשך את התנועה הקומוניסטית. או'די השתתף במלחמת העולם השנייה במסגרת חיל הרגלים וחיל האוויר בחזיתות בצפון אפריקה, אוסטרליה, איי מריאנה, הודו וסין. בזמן המלחמה, במיוחד בחזית סין-בורמה-הודו, במיוחד בסין, הכיר מלומדים וקרא ספרים רבים שהעניקו לו תובנות בנוגע לתרבויות ודתות שונות במזרח אסיה. בימי לימודיו באוניברסיטת הרווארד בתקופת המקארתיזם סירב או'די להלשין על סטודנטים בעלי דעות קומוניסטיות הוא למד שם סוציולוגיה וסיים בהצטיינות יתרה את התואר הראשון בשנת 1949, אחר כך סיים בהרווארד גם את התואר השני (1951) ואת הדוקטורט (1953). עבודת הדוקטור שלו הייתה חלק ממחקר במעבדה למחקרים חברתיים של אוניברסיטת הרווארד, במסגרת "המחקר ההשוואתי של ערכי חמש תרבויות " בצפונה של מדינת ניו מקסיקו. היה מדובר בשתי תרבויות של אינדיאנים נאוואחו וזוני, ושלוש תרבויות של מתיישבים - קהילה ספרדית-אמריקאית, קהילה פרוטסטנטית שנקראה "טקסאנים" וקהילה מורמונית שמשכה במיוחד את התעניינותו.
במהלך חייו הצעירים היו לו לבטים רבים סביב האמונה הדתית והחקר שלה. עוד בשנותיו הראשונות בהרווארד חקר את גלגולי המרכז בנדיקטוס הקדוש בקיימברידג' (מסצ'וסטס), והיה עד לתהליך שהביא להתנתקות אותו מרכז מהכנסייה הקתולית.
בשנים 1951–1956 עבד או'די ב-MIT בבוסטון, בשנים 1956–1959 באוניברסיטת פורדהם, בשנים 1959–1964 באוניברסיטת יוטה ובשנים 1964–1966 באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. בימי עבודתו באוניברסיטת פורדהם עבר משבר בחיי הנישואים שהסתיים בגירושין. בשנת 1963 עבד כיועץ של חברת עראמקו הסעודית בערב הסעודית. בהזדמנות זו חקר שינויים חברתיים בממלכה הסעודית, מחקר אותו לא פרסם. החל מינואר 1967 לימד באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה בפרופסור לסוציולוגיה וחרק הדת וכמנהל המכון לחקר הדת שבה ידע את שנותיו הפוריות ביותר. או'די חקר קודם לכן את הקהילה המורמונית ברמה, ארצות הברית, ובשנים הבאות פרסם שני ספרים על הסוציולוגיה של הדת המורמונית. רותק על ידי סוגיית הדת הממוסדת והמתחים הכרוכים בממסוד של הדת. בשנת 1966 כתב את הספרון "הסוציולוגיה של הדת" שתורגם לחמש שפות. הוא הקדיש את מחקריו הבאים לסוגיות הקשורות לדת הרומית-קתולית בארצות הברית. ערך מחקר על ועידת ותיקן השנייה ואת השלכותיה על הכנסייה. על בסיס מאמרים שכתב בעבר פרסם את הספרים "Alienation, Atheism and the Religious Crisis" (1969) ו-"Sociology and the Study of Religion: Theory, Research, Interpretation" (1970). הוא פעל גם כסגן עורך כתב העת Sociological Analysis. או'די היה חבר בארגון פי בטא קפא ובשנים 1955–1956 פעל במרכז לקידום מחקר מדעי ההתנהגות בקליפורניה. פעל גם במסגרת האיגוד הסוציולוגי הקתולי האמריקאי והאיגוד לסוציולוגיה של הדת. אחרי התחלת עבודתו באוניברסיטת קליפורניה הוא התחתן עם חוקרת יהודיה, ג'נט שיינדלין (בלידתה - ג'נט לוזי קופלר) ובשנת 1969 נולד בנו. בשנות ה-1970 התחיל לחקור את היהדות ואת האסלאם. בשנים 1972–1973 נסע עם אשתו ובנו הקטן לישראל כפרופסור אורח לסוציולוגיה ולדתות באוניברסיטה העברית בירושלים. בשותפות עם חוקרים יהודים ומוסלמים התכונן להשתתף במחקר משולש של היהדות, הנצרות והאסלאם. באביב 1973 נישואיו השניים התפרקו והוא חלה בלימפומת הודג'קין. אשתו, שנודעה בהמשך כג'נט אביעד, ובנם, התאזרחו בישראל כעולים חדשים. הוא חזר בסוף השנה לארצות הברית לצורך טיפולים. שב בהמשך לסנטה ברברה ובתחילת שנת 1974, על אף מחלתו, חזר ללמד. ב-12 בנובמבר 1974 עקב סיבוכים של התפרצות חוזרת של המחלה נפטר בביתו בסנטה ברברה בגיל 59.
מבחר כתבים
או'די כתב ספרים ומעל 40 מאמרים בכתבי עת, אנציקלופדיות ואנתולוגיות.
קישורים חיצוניים
Robert Michaelsen, Raimundo Panikkar, Tamotsu Shibutani - Thomas F. O'Dea, Sociology; Religious Studies: Santa Barbara, 2011 Bruce Karlenzig - art. O'Dea Thomas F.in Encyclopedia of Religion and Society - William H,Swatos (ed)
כביש 10
תולדות הכביש
הכביש נסלל בראשית שנות השמונים לקראת השלמת נסיגת ישראל מסיני, ונפתח לתנועה בשנת 1986. התנועה בכביש הותרה רק ביום. הכביש נסלל בפיקוח צמוד של פקחי רשות שמורות הטבע כדי למנוע פגיעה בנוף.
ועדת השמות הממשלתית קבעה לכביש, כבר בשנת 1979, את השם "דרך אילתה".
במהלך השנים האחרונות קטע הכביש שמפתחת ניצנה צפונה נסגר לתנועה על ידי צה"ל, ומשמש כיום דרך ביטחון שהשימוש בה היה מותר רק לכוחות הביטחון. באוגוסט 2011, בעקבות מתקפת הטרור בכביש 12 ובכביש 10 וההתערערות הביטחונית בסיני, נסגר כביש 10 לכל אורכו לתנועת אזרחים. כביש חדש החל להסלל והוא יחבר בין יישובי חלוצית לבין יישובי רמת נגב. בתחילת 2013 החליט הרמטכ"ל על סגירת כביש 10 לכל אורכו לתנועת אזרחים, למשך כל שנת 2013, עד סיום בניית גדר הגבול החדשה.
הכביש נפתח בחלק מהחגים לתנועת מטיילים, וחלקו פתוח בכל ימות השנה.
תוואי הכביש
הכביש, במסלולו הנוכחי, מתחיל בדרום בנקודת המפגש עם כביש 12 בצומת מחנה סיירים, ממשיך דרך הר חריף, ניצנה, עתיקות ניצנה ומעבר ניצנה, ומסתיים בצפון ביישובי חבל אשכול המערביים הקרובים לסיני. המשכו של הכביש צפונה ברצועת עזה הגיע בעבר עד לחוף הים התיכון, מול מוצב אלוף, ויותר מאוחר נודע כ"ציר פילדלפי". התנועה על הציר הייתה סגורה לאזרחים.
מגדל סטרטון
מגדל סטרטון (ביוונית: Στράτωνος πύργος, סְטְרַטוֹנוֹס פִּירגוֹס) הלא הוא מגדל עבדעשתרת (בפיניקית: 𐤌𐤂𐤃𐤋 𐤏𐤁𐤃𐤏𐤔𐤕𐤓𐤕), המוכר גם בשמו החז"לי מגדל שרשן, הייתה עיר ותחנה ימית פיניקית ששכנה באתר המוכר כיום כעיר העתיקה קיסריה בחבל השרון בישראל.
היסטוריה
היישוב נוסד על־ידי עבדעשתרת הראשון או עבדעשתרת השני, מלכי צידון במאה ה־4 לפנה"ס ושימש, ככל הנראה, כתחנה ימית לאצירת תוצרת חקלאית. כיום נוטים להניח שנוסד בידי עבדעשתרת השני שמלך בשלהי התקופה הפרסית ולא בימי עבד עשתרת הראשון שמלך כעשרים שנה לפניו, משום שבחפירות באתר התגלו רק ממצאים מראשית התקופה ההלניסטית ואילך, וכלל לא מהתקופה הפרסית בה מלך עבדעשתרת הראשון, שהיה ואסאל של מלך פרס ואף ניסה למרוד בו.
לראשונה נזכר שם המקום בתעודה מהארכיון של זנון, בשנת 259 לפנה"ס, ובאותה עת היה בו נמל קטן שספינתו של זנון עגנה בו. בשלהי המאה ה-2 לפנה"ס השתלט עליו זואילוס, הטיראנ וס של דור. זמן לא רב אחר כך עבר היישוב לידי אלכסנדר ינאי בשנת 90 לפנה"ס, והיה בידי ממלכת החשמונאים כימי דור אחד לערך. נראה שאירוע הכיבוש מוזכר כיום טוב במגילת תענית, שם נכתב שבי"ד בסיון גברה יד חשמונאי על ׳קיסרי בת אדום׳ שהייתה ׳יתד תקועה לישראל׳. ייתכן שבתקופה זו החל היישוב היהודי בעיר, שכן לאחר הקמת קיסריה היה כאן הרובע היהודי בעיר, ובית הכנסת שלה ניצב בתחומי מגדל סטרטון. יצוין כי תחומם של עולי בבל הגיע עד לחומות מגדל סטרטון. בשנת 63 לפנה"ס החזיר פומפיוס את העיר לידי תושביה הלא-יהודים וצירף אותה לנציבות סוריה, כפי שעשה גם לשאר ערי החוף. נראה שבאותו זמן בנה גביניוס את העיר מחדש. לאחר ניצחונו של אוקטוויאנוס בקרב אקטיום והפיכתו לקיסר הרומאי אוגוסטוס, נתן זה את העיר כמתנה למלך יהודה הורדוס (בשנת 30 לפנה"ס), וזה האחרון הקים אותה מחדש כ"קיסריה".
ארכאולוגיה
במסגרת הסקרים והחפירות הרבות שנערכו בקיסריה במשך כ-150 שנה, נחקר ונחפר גם אתרה של מגדל סטרטון, הוא הרובע היהודי של העיר הרומית קיסריה.
בית הכנסת של קיסריה הרומית נתגלה מצפון לעיר בשנות ה-20, ונחפר לראשונה בשנת 1947 בידי יעקב עורי. בחפירות בית הכנסת בשנים 1956 ו-1962, בידי מיכאל אבי-יונה בעזרת אברהם נגב. בחפירה נתגלו חמש שכבות כאשר הקדומה שבהן נתגלתה על גבי הקרקע הבתולה, במפלס 2.80 מטר מעל פני הים. בשכבה זו חשפו החופרים שרידי מבנים מהתקופה ההלניסטית, אשר הניחו שהם קשורים עם מקום המעגן של מגדל סטרטון. בשכבה נתגלו כלים הלניסטיים אופיינים, כגון קערות מֶגָריות וכלי חרס מטיפוס "המדרון המערבי". בחוף סמוך לבית הכנסת נראים במים שרידי קירות עבים מאד, שהם אולי שרידי מזח הנמל של מגדל סטרטון.
בחפירות בשנת 1962 נבדק ונחפר גם השטח שמצפון לעיר הצלבנית וממזרח לבית הכנסת, והתברר כי כולו תל שטוח, ובו בעיקר מבנים מהתקופה ההלניסטית; מתברר איפוא שזהו אתרה של מגדל סטרטון הקדומה. בתעלת הבדיקה שנחפרה (רוחבה 5 ואורכה 50 מטרים) נתגלו שני נדבכים פינתו של בית גדול, בנוי אבני כורכר מקומיות שהונחו בצורת ראש ופתין. בפינת הבית נמצאה ערימה גדולה של שברי כלי חרס הלניסטיים מובהקים מן המאה ה-3 והמאה ה-2 לפנה"ס. גם כאן נתגלו כלים מֶגָריים וכן ידיו חתומות של אמפורות יין מרודוס ומאיים אגאיים אחרים, נרות שמן ועוד. כלי החרס המאוחרים ביותר שנתגלו היו כלי טֶרָה סיגִילַטָה מזרחית א אולם מהטיפוסים המוקדמים בלבד, המתוארכים למחצית השנייה של המאה ה-2 לפסה"נ. לא נמצאו כלל כלים מובהקים מן המאה ה-1 לפנה"ס.
כיוון שהעיר קרויה על שם עבדעשתרת נראה שהיא נוסדה סמוך לראשית התקופה ההלניסטית בארץ, בשלהי המאה ה-4 לפנה"ס, אבל התארוך הקראמי מקשה על ייחוסה לעבעשתרת הראשון, שמלך לפני אמצע מאה זו; על כן נראה שהיא נוסדה בידי עבדעשתרת השני. אשר לתום תקופת קיומה, הממצא מורה לכאורה כי חדלה להתקיים סמוך לימי אלכסנדר ינאי בראשית המאה ה-1 לפנה"ס, דבר המקשה על ההנחה ההיסטורית שהובאה לעיל לפיה התקיים בה רצף יישוב יהודי מאז ימיו ועד הקמת הרובע היהודי של קיסריה באתרה של מגדל סטרטון; עם זאת, מתוארים כלים מהתקופה הרומית המוקדמת במילוא של העיר ההרודיאנית, וייתכן שהם מכסים חלק מפער כרונולוגי זה.
בשנים 1959 עד 1963 חפרה המשלחת האיטלקית לארכאולוגיה מטעם המכון הלומברדי במילנו, בעיקר בתיאטרון הרומאי מדרום אך גם באמת המים והחומות מצפון לעיר. המשלחת חשפה מצפון לאזור בית הכנסת קטע חומה קדום, ובו שני מגדלים עגולים. החופרים ייחסו חומה זו לימי הורדוס, אולם עקב דמיונם המובהק לחומה ולמגדלים ההלניסטיים ששנתגלו בעיר שומרון (סבסטיה). יתר על כן, על פני חומה זו עוברת, ומבטלת אותה, אמת המים הגבוהה של קיסריה ההרודיאנית, ומכאן שהחומה קדומה לתקופה זו. גם מערכת הביוב ההרודיאנית נמשכת מצפון לקו חומה זה, כלומר העיר ההרודיאנית השתרעה ברציפות מעבר לחומה הנדונה, ומסתבר שהיא מהתקופה ההלניסטית.
מורשת העיר
בתקופה ההלניסטית נקראה העיר "מגדל סְטְרַטוֹן" (Στράτωνος πύργος) לפי הגרסה היוונית של שמו של מייסד העיר עבדעשתורת. במקורות חז"ל נקרא היישוב "מגדל שרשון", כשם גנאי לאלה עשתרת.
בתל אביב־יפו נמצא רחוב מגדל שרשן הקרוי על שם העיר ההיסטורית.
החלקת קראטין
החלקת קראטין או החלקה ברזילאית היא שם כולל למספר פורמולות המשמשות בעיצוב שיער להחלקה ארעית בלבד של השיער, שהרכיב העיקרי בהן אמור להיות חלבון הקרטין. החלקת קראטין נבדלת מהחלקה יפנית בכך שהיא ארעית, כלומר, מחזיקה רק זמן מועט של עד חודש וחצי/חודשיים (בסוגי שיער מסוימים אף ייתכן וההחלקה לא תחזיק יותר מחודש). ישנם החלקות אשר חתמו את שמם כהחלקות שיער מומלצות כמו החלקת שיער פראדה ביתית לאחר החלקה זאת ניתן להשתמש בכל שמפו או מסיכה לשיער החלקה זאת לא מכילה חומר הנקרא פורמלהיד לאחר החלקת קראטין נהוג להמליץ לחפוף את השיער עם שמפו המכיל קראטין (אלא אם חפיפה בשמפו ללא קראטין מתבקשת מתוקף מחלת עור מסוימת בקרקפת, כגון פסוריאזיס או סבוראה).
קיימות החלקות שיער כגון פראדה "החלקת קראטין" אם כי בפועל כמות הקראטין בהן מעטה והחומר העיקרי בהן הוא פורמלין או חומר אחר ההופך לפורמלין בטמפרטורה גבוהה. ריכוזים שונים של פורמלין נחשבים למסרטנים ומסוכנים לנחשף אליהם. מספר תחקירים דוקומנטריים העידו כי רבות מהחלקות הפורמלין הן מסוכנות, ורק חלק מההחלקות הנקראות "החלקת קראטין" באמת מכילות כמות מספקת של קראטין וכמות מותרת של פורמלין.
אופן החלקת השיער בהחלקת קראטין
המכניזם של החלקות קראטין הוא יצירת שכבה העשויה רובה ככולה מקראטין (זאת בתנאי שאכן מדובר בתכשיר המכיל קרטין ולא תחליפים זולים, אשר חלק מסוכנים). שכבת קראטין זו מקבעת את השערה לטווח ארוך יחסית כמתואר לעיל. במקרים של שיער חלק יחסית השכבה הזו תחזיק עד שלושה חודשים לכל היותר (מיום ההחלקה תתחיל השכבה לדעוך).
שלבי החלקת קראטין
החלקות קראטין נעשות על פי סדר השלבים הבא, ואורכות לרוב, עד שעה וחצי:
בטיחות ואתיקה
נכון לשנת 2012 משרד הבריאות טרם גיבש החלטה לגבי הבטיחות של טיפולי קרטין באופן כללי. להרחבה בנושא זה ראו בטיחות ואתיקה בהחלקת שיער באופן כללי.
ואנס וארפד טור
וארפד טור (באנגלית: Warped Tour) הוא פסטיבל רוק ואקסטרים ספורט אשר נודד ברחבי ארצות הברית ובקנדה מדי קיץ. חברת ההנעלה ואנס נותנת חסות לפסטיבל משנת 1995 ולעיתים קרובות הוא מכונה ואנס וארפד טור.
היסטוריה
הפסטיבל החל את דרכו בשנת 1994, כאשר קווין ליימן, בעלים של חברת תקליטים קטנה, עבד על מופעי סקייטבורד ששילבו גם הופעות של להקות פאנק וסקא.
בשנת 2018 יהיה הסיבוב האחרון של ואנס וארפד טור
הפסטיבל קיבל את שמו ממגזין אקסטרים ספורט, בשם וארפד מגזין שהיה קיים באותה תקופה.
הפסטיבל
הפסטיבל נודד כל קיץ ברחבי ארצות הברית ובקנדה, כאשר הליין-אפ בערים השונות נשאר לרוב קבוע. בשנים האחרונות, הפסטיבל כולל בסביבות המאה להקות שמנגנות בעיקר: פאנק-רוק, סקא, נו-מטאל, הארדקור ופ'אנק מטאל. הלהקות מנגנות כמעט בו זמנית על פני 10 במות שונות, כאשר לכל במה ישנו נותן חסות אחר.
מלבד הופעות הפסטיבל כולל גם תחרויות סקייטבורד, רמפות וחצאי צינור. אך עם השנים קטן חלקו של האקסטרים ספורט בפסטיבל. בשטח הפסטיבל פרוסים עשרות דוכנים של הלהקות המופיעות, חברות תקליטים עצמאיות, חברות אקסטרים, מגזינים וארגונים ללא מטרת רווח. הדוכנים וריבוי הבמות יוצרים אווירה של קרנבל, כאשר הלהקות נמצאות בדוכנים ומסתובבות ברחבי הפסטיבל. בשנים האחרונות יצא הפסטיבל מגבולות צפון אמריקה ונכון ל-2008 הוא מגיע גם לאירופה וליפן.
זאב בן-צבי
זאב בן-צבי (קוּיַבסקי) (1904 – 16 במאי 1952) היה פסל ישראלי יליד האימפריה הרוסית. יצירתו הפיסולית נחשבת לאחת מהדוגמאות הראשונות של מודרניזם בפיסול הארץ-ישראלי. על יצירתו זכה לאחר מותו, בשנת 1953, בפרס ישראל לפיסול לשנת תשי"ג (השנה הראשונה שבה חולק הפרס).
ביוגרפיה
זאב בן-צבי נולד בשנת 1904 בעיירה ריקי (Ryki) שבמזרח פולין, אז בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ברחה משפחתו לרוסיה, השתקעה בעיר יקטרינוסלב והתגוררה בה כארבע שנים. בשנת 1921 שב בן-צבי לוורשה והשתתף בשיעורי אמנות בבית הספר לאמנות בעיר. בשנת 1923 עלה בן-צבי לארץ ישראל, ולמד בשנים 1923–1924 ב"בצלאל". בין מוריו היה בוריס שץ. בן-צבי אף הפך למורה לפיסול במוסד. בשנת 1928 נסע ללימודים בצרפת, שם נחשף לקוביזם של פיקאסו וז'ורז' בראק. בשנים הבאות פיסל בן-צבי דיוקנאות (פרוטומות) ריאליסטיים רבים, המעוצבים עם נטייה לסגנון קוביסטי בעיצוב תווי הפנים. עיצוב זה, בצירוף עם מידתם הגדולה של הדמויות שפיסל, יצרו תחושה של מונומנטליות.
בשנת 1935 הוצג פסלו "דיוקן שמריהו לוין" ב"בצלאל". הנציב העליון ארתור ווקופ, שביקר במקום הביע את התפעלותו מן הפסל. עם מותו של ווקפ נתרם הפסל מעזבונו למוזיאון תל אביב.
בשנים 1937–1938 שהה בן-צבי בפריז ובלונדון ואף השתתף בתערוכה ב"רויאל אקדמי" בלונדון ובמכון לאמנות יפה בגלאזגו. עם שובו לארץ ישראל, בשנת 1939, הוא פיסל מצבה לזכר בת קיבוץ קריית ענבים, ויצר סדרה של מסכות בטכניקה של ריקוע.
בשנת 1945 עיצב בן-צבי אנדרטה גדולה שנייה – "יד לילדי הגולה" בקיבוץ משמר העמק, שנבנתה כמצבת זיכרון לילדים שנרצחו בשואה. האנדרטה נוצרה בשיתוף פעולה עם תלמידי המוסד החינוכי בקיבוץ. בתהליך העבודה החינוכי ביקש בן-צבי להפוך את תהליך העבודה לאקט חינוכי של עיצוב הזיכרון הפרטי והקולקטיבי של חברי הקבוצה.
תהליך בעל רוח חינוכית דומה יצר בן-צבי ביחד עם קבוצה של כ-50 מעפילים שגורשו למחנות המעצר בקפריסין. בן-צבי הקים במחנה סדנת פיסול וריקוע נחושת, שבה יצרו המעפילים יצירות ששיקפו את חוויית הפליטות והעקירה שעברו. תלמידיו של בן-צבי יצרו דגמי אנדרטאות להנצחת משפחותיהם, ויצירות אחרות שנועדו לעורר יסודות נפשיים מודחקים בתוך מסגרת אמנותית. בין תלמידיו במחנה היה גם שלמה שוורץ. לצד בן-צבי פעל במקום גם האמן נפתלי בזם, שיצר עם המגורשים אלבום הדפסים ובו דימויים מחיי המחנה.
החל משנת 1949 שימש בן-צבי כמורה ב"בצלאל החדש". בין תלמידיו היה דוד פלומבו. בשנת 1952 היה מנהל בצלאל, ובאותה שנה נפטר בירושלים לאחר מחלה קצרה. נקבר בבית העלמין בגבעת שאול. הותיר אישה, אסתר לבית צוקרבלאט, ובת, רות.
בשנת תשי"ג (1953), לאחר מותו, הוענק לו פרס ישראל לפיסול (שחולק לראשונה באותה שנה) על האנדרטה "יד לילדי הגולה" שבקיבוץ משמר העמק.
יחסי מיאנמר–תאילנד
יחסי מיאנמר-תאילנד הם יחסי החוץ הנוכחיים וההיסטוריים בין מיאנמר (המכונה גם בורמה) לתאילנד. מיאנמר מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק. מאידך, תאילנד מחזיקה במיאנמר שגרירות ביאנגון. היחסים בין בורמה לתאילנד מתמקדים בעיקר בסוגיות כלכליות ובסחר. קיים סכסוך ספורדי עם תאילנד בשלושה איים השנויים במחלוקת.
מלחמת בורמה–סיאם (1547–1549)
מלחמת בורמה–סיאם (1547–1549) הייתה הראשונה מבין מלחמות רבות נלחמו בין הבורמזי של באגו והסיאמיים של איאטטאיה. המלחמה החלה בפלישה של המלך טבינשווהטי משושלת טאונגו דרך מעבר שלוש הפגודות לתחום סיאמי, והחלה התקפה על עיר הבירה איוטהאיה עצמה. הפלישה הגיעה לאחר משבר פוליטי באיוטהאיה שהסתיים עם עלייתו של מאה צ'קראפט על הכס הסיאמי.
מלחמת בורמה–סיאם (1594–1605)
המלחמה הבורמזית-סיאמית (1594–1605) הייתה המלחמה שנגרמה על ידי נקמת סיאם כלפי השלטון הבורמזי. המלך נרסואן מאיוטתאיה תכנן לכבוש את בורמה. המלחמה החלה עם התקפות סיאמיות על וכיבוש הערים טנאסרים ומייק ואז המשיכו בדרך לטונגו.
מלחמת בורמה–סיאם (1765–1767)
מלחמת בורמה-סיאם (1765–1767) הייתה הסכסוך הצבאי השני בין שושלת קונבאונג בבורמה לשושלת באן פלו לואנג בסיאם (תאילנד), והמלחמה שסיימה את השושלת בת ארבע מאות השנים בממלכת סיאם. עם זאת, הבורמזים נאלצו עד מהרה לוותר על רווחיהם המנוצחים כאשר הפלישות הסיניות למולדתן אילצו נסיגה מוחלטת בסוף 1767. שושלת סיאמית חדשה, אליה התייחסה המלוכה התאילנדית הנוכחית את מקורה, התייצבה לאיחוד סיאם עד שנת 1770.
מלחמה זו הייתה המשך למלחמת בורמה–סיאם 1759–1760. הקאזוס בליי של מלחמה זו גם היו השליטה בחוף טנאסרים וסחרו, והתמיכה הסיאמית במורדים באזורי הגבול הבורמזיים. המלחמה החלה באוגוסט 1765 כאשר צבא בורמזי בצפון שכלל 20,000 חיילים פלש לצפון סיאם, ואליהם הצטרפו שלושה צבאות דרומיים של מעל 20,000 חיילים באוקטובר, בתנועת מלקחיים באיוטאיה. בסוף ינואר 1766, צבאות בורמה התגברו על ההגנות הסיאמיות העליונות מבחינה מספרית אך מתואמות בצורה גרועה, והתכנסו לפני בירת סיאם.
המצור על איותטאיה החל במהלך הפלישה הסינית הראשונה לבורמה. הסיאמים האמינו שאם הם יוכלו להחזיק מעמד עד העונה הגשומה, ההצפה העונתית של מישור איותתאיאן תאלץ נסיגה. אולם המלך הסינביושין מבורמה האמין כי מלחמת סין היא סכסוך גבול מינורי, והחליט להמשיך במצור. בעונה הגשומה של 1766 (יוני-אוקטובר) עבר הקרב לשפלה המוצפת אך לא הצליח לשנות את הסטטוס קוו. כשהגיעה העונה היבשה, הסינים פתחו בפלישה גדולה בהרבה, אולם הסינביושין עדיין סירב להסיג את החיילים. במרץ 1767 הציע המלך אכאתאת מסיאם להיות יובל אך הבורמזים דרשו כניעה ללא תנאי. ב-7 באפריל 1767, הבורמזים כבשו את העיר המורעבת בפעם השנייה בהיסטוריה, תוך שהם מבצעים מעשי זוועה שהשאירו חותם שחור גדול ביחסי בורמה ותאילנד עד ימינו. אלפי שבויים סיאמיים הועברו לבורמה.
הכיבוש הבורמזי היה קצר מועד. בנובמבר 1767 פלשו הסינים שוב עם הכוח הגדול ביותר שלהם עד כה, ושכנעו בסופו של דבר את הסינביושין להסיג את כוחותיו מסיאם. במלחמת האזרחים הסיאמית שבאה בעקבותיה, כוחות התונבורי של טקסין הבריחו את המנצח היחיד באמצע 1770. הבורמזים ניצחו גם את הפלישה הסינית הרביעית בדצמבר 1769.