cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המפלגה הקומוניסטית של סין
מפלגות שלטות של מדינות סוציאליסטיות
המפלגה השלטת שהמפלגה הקומוניסטית של סין הכי מעוניינת בה כיום היא המפלגה הקומוניסטית של וייטנאם. באופן כללי, המפלגה הקומוניסטית של ווייטנאם מהווה מודל דוגמתי להתפתחות סוציאליסטית בתקופה הפוסט-סובייטית. מומחים סיניים על ווייטנאם מאמינים כי הצירוף של רפורמות הדוי-מוי בקונגרס הלאומי ה-6 של המפלגה הקומוניסטית של סין היא סיבת המפתח להצלחה הנוכחית של ווייטנאם.
בעוד המפלגה הקומוניסטית של סין מהווה הארגון עם הגישה הרחבה ביותר לקוריאה הצפונית, הכתיבה על נושא קוריאה הצפונית מוגבלת. הדיווחים היחידים שנתונים לרשות הציבור הרחב הן אלו על רפורמות כלכליות בקוריאה הצפונית. בעוד מומחים סיניים על קוריאה הצפונית מדברים לרוב באופן חיובי בנוגע לקוריאה הצפונית באופן פומבי, בדיונים הרשמיים הם בזים לשיטה הכלכלית של קוריאה הצפונית, פולחן האישיות של משפחת קים, משפחת קים עצמה ורעיון השלטון המועבר בירושה במדינה הסוציאליסטית, מדיניות הביטחון, שימוש במשאבים מועטים על צבא קוריאה הצפונית והמצב הירוד באופן כללי של העם הצפון קוריאני. ישנם מומחים אשר משווים את הסיטואציה הנוכחית בקוריאה הצפונית לזו של סין בזמן מהפכת התרבות. במשך השנים, המפלגה הקומוניסטית של סין ניסתה לשכנע את מקבילתה בקוריאה הצפונית להכניס רפורמות כלכליות בכך שהראתה להם את התשתית הכלכלית הבסיסית של סין. למשל, בשנת 2006, המפלגה הקומוניסטית של סין הזמינה את מזכ"ל מפלגת הפועלים של קוריאה קים ג'ונג-איל למחוז גואנגדונג על מנת להראות לו את ההצלחה אשר הרפורמות הכלכליות הביאו לסין. באופן כללי, המפלגה הקומוניסטית של סין מחשיבה את מפלגת הפועלים של קוריאה ואת קוריאה הצפונית כדוגמאות שליליות למפלגה קומוניסטית שלטת ומדינה סוציאליסטית.
ישנה מידה מסוימת של עניין בקובה בתוך המפלגה הקומוניסטית של סין. פידל קסטרו, המזכיר הראשון לשעבר של המפלגה הקומוניסטית של קובה מוערץ, וספרים נכתבו בדגש על הצלחת המהפכה הקובנית. תקשורת בין המפלגה הקומוניסטית של סין והמפלגה הקומוניסטית של קובה גדלה באופן משמעותי מאז שנות ה-90, בעוד בקושי עובר חודש ללא החלף דיפלומטי מאז. במליאה ה-4 של הוועדה המרכזית ה-16, אשר דיינה בנושא יכולת המפלגה הקומוניסטית של סין ללמוד ממפלגות שלטות אחרות, נאמרו שבחים רבים לזכות המפלגה הקומוניסטית של קובה. כאשר וו גואנג'נג, חבר הפוליטביורו המרכזי, נפגש עם פידל קסטרו בשנת 2007, הוא נתן לו מכתב אישי הנכתב על ידי חו ג'ינטאו: "העובדות מראות כי סין וקובה הן חברות טובות ובנות סמך, עמיתים טובים, ואחים טובים אשר מתייחסים אחד לשני בכנות. חברות שתי המדינות עברה את מבחן הסיטואציה הבינלאומית המשתנה, והחברות אף נעשתה חזקה ומגובשת יותר".
מפלגות בלתי-קומוניסטיות
מאז נפילת הקומוניזם במזרח אירופה, המפלגה הקומוניסטית של סין החלה בקיום קשרים מפלגתיים עם מפלגות בלתי-קומוניסטיות. יחסים אלו נחשקים משום שהמפלגה הקומוניסטית של סין יכולה ללמוד מהם. למשל, המפלגה הקומוניסטית של סין ניסתה להבין כיצד מפלגת פעולת העם של סינגפור (PAP) שומרת על שליטה מוחלטת על הפוליטיקה הסינגפורית דרך "הפרופיל הנמוך והשליטה הטוטאלית" שלה. לפי האנליזה של המפלגה הקומוניסטית של סין את סינגפור, שליטת ה-PAP מוסברת על ידי "רשת חברתית מפותחת אשר שולטת במחוזות הבחירה ביעילות בכך שהיא מאריכה את זרועותיה עמוק אל תוך החברה דרך סניפים של הממשלה וקבוצות הנשלטות על ידי המפלגה". בעוד המפלגה הקומוניסטית של סין מקבלת את העובדה כי סינגפור היא דמוקרטיה, עם רואים אותה כדמוקרטיה המונחית על ידי ה-PAP. הבדלים אחרים, על פי המפלגה הקומוניסטית של סין הם "שזוהי אינה מפלגה אשר מבוססת על מעמד הפועלים - במקום, זוהי מפלגה פוליטית של האליטה... זוהי גם מפלגה פוליטית של השיטה הפרלמנטרית ולא מפלגה מהפכנית". המפלגה הקומוניסטית של סין חוקרת מפלגות אחרות ושומרת על קשרים מפלגתיים חזקים עם מפלגות כגון הארגון הלאומי של המלאים המאוחדים, אשר שלטה במלזיה באופן דמוקרטי מאז 1957, והמפלגה הליברלית-דמוקרטית ביפן, אשר שלטה בפוליטיקה היפנית משנת 1955 עד לשנת 2009. הקוומינטנג הוא מקרה אחר לגמרי, כאשר היחסים המפלגתיים מוגבלים על מנת לחזק את הסיכויים לאחד את טאיוואן וסין היבשתית. למרות זאת, מחקרים אחדים נכתבו בנוגע לאיבוד הכוח של הקוומינטנג בשנת 2000, אחרי ששלטה בטאיוואן מאז שנת 1949 (הקוומינטנג שלטה רשמית ב משנת 1928 עד לשנת 1949). באופן כללי, מדינות חד-מפלגתיות או מדינות עם מפלגה דומיננטית מהוות עניין מיוחד למפלגה, ויחסים מפלגתיים נוצרים על מנת שהמפלגה הקומוניסטית של סין יכולה ללמוד אותם. למשל, אריכות הימים של הסניף המקומי הסורי של מפלגת הבעת' מוסברת על ידי ההתאמה האישית של הכוח בתוך משפחת אל-אסד, השיטה הנשיאותית החזקה, מעבר הכוח בירושה אשר עבר מחאפז אל-אסד לבשאר אל-אסד, והתפקיד אשר ניתן לצבא סוריה בפוליטיקה.
בשנים האחרונות, המפלגה הקומוניסטית של סין מתעניינת במיוחד באמריקה הלטינית, כפי שניתן לראות במספר הגדל של נציגים אשר נשלחים אל ומתוך מדינות אלה. המפלגה מתעניינת במיוחד בשלטון בן 71 השנים של המפלגה המהפכנית הממוסדת (PRI) במקסיקו. המפלגה הסבירה את השלטון ארוך-הימים של ה-PRI בשיטה הנשיאותית החזקה במקסיקו, בתרבות המצ'ואיסטית של המדינה, בעמדה הלאומנית, בזיהוי עם האוכלוסייה הכפרית ויישום הלאומיות בנוסף לכלכלת השוק. המפלגה הסיקה כי ה-PRI נכשל בגלל חוסר בדמוקרטיה פנים-מפלגתית, חיפוש אחר סוציאל-דמוקרטיה, המבנים המפלגתיים הנוקשים אשר בלתי נתונים לרפורמה, השחיתות הפוליטית, לחצי הגלובליזציה וההתערבות האמריקנית בפוליטיקה המקסיקנית. בעוד המפלגה הקומוניסטית של סין הייתה איטית בזיהוי ה"גל הורוד" באמריקה הלטינית, היא חיזקה את היחסים המפלגתיים שלה עם מפלגות סוציאליסטיות ואנטי-אמריקניות אחדות במשך השנים. יכול להיות שישנו תסכול מסוים לגבי האנטי-קפיטליזם ואנטי-אמריקניות של הוגו צ'אבז בצד הסיני. למרות כל זאת, בשנת 2013, המפלגה הקומוניסטית של סין הגיעה להסכם עם המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של ונצואלה, המפלגה אותה צ'אבז ייסד, בשביל שהמפלגה הקומוניסטית של סין תחנך את המפלגה הסוציאליסטית המאוחדת של ונצואלה וחבריה הבכירים שדות הפוליטיים וחברתיים. בשנת 2008, המפלגה הקומוניסטית של סין טענה כי יש לה יחסים וקשרים עם 99 מפלגות פוליטיות ב-29 מדינות באמריקה הלטינית.
המפלגה הקומוניסטית של סין מביעה עניין מיוחד בסוציאל-דמוקרטיה האירופאית מאז שנות ה-80 המוקדמות. חוץ מתקופה קצרה בה המפלגה קיימה קשרים מפלגתיים עם מפלגות הימין הקיצוני בזמן שנות ה-70 במטרה לעצור את ה"אקספנציוניזם הסובייטי", היחסים עם המפלגות הסוציאל-דמוקרטיות היו ניסיונות רציניים ראשונים של המפלגה לקיים יחסים מפלגתיים עם מפלגות בלתי-קומוניסטיות. המפלגה הקומוניסטית של סין מזכה את הסוציאל-דמוקרטיה האירופאית ביצירת "קפיטליזם עם פרצוף אנושי". לפני שנות ה-80, למפלגה הקומוניסטית של סין הייתה השקפה שלילית במיוחד בנוגע לסוציאל-דמוקרטיה, השקפה אשר מושרשת באינטרנציונל השני וההשקפה הלניניסטית והסטליניסטית על התנועה הסוציאל-דמוקרטית. בשנות ה-80 השקפה זו שונתה, והמפלגה הקומוניסטית של סין הסיקה כי היא יכולה ללמוד משהו מהתנועה הזו. נציגי המפלגה נשלחו לכל רחבי אירופה על מנת להשקיף ולהתבונן. כבר בשנות ה-80, המפלגות הסוציאל-דמוקרטיות חוו ירידה בחירתית והיו בתהליך רפורמות-עצמיות. המפלגה הקומוניסטית של סין המשיכה במפעל זה עם עניין מיוחד, ושמה דגש רב על הרפורמות בתוך מפלגת הלייבור בבריטניה, והמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה. המפלגה הקומוניסטית של סין הסיקה כי שתי המפלגות נבחרו מחדש מכיוון שעברו מודרניזציה, החליפו יסודות סוציאליסטיים מדינתיים מסורתיים ביסודות חדשים התומכים בהפרטה, השלת האמונה בממשל גדול, הבעת עמדה חדשה על מדינת הרווחה, ושינוי עמדות שליליות ביחס לשוק, במעבר ממעגל התמיכה המסורתי של האיגודים המקצועיים לעבר קהל חדש של יזמים, חברים צעירים יותר וסטודנטים.
ראלף דרלינג
גנרל סר ראלף דרלינג (באנגלית: Ralph Darling; ) היה מושל קולוניאלי מטעם הממלכה המאוחדת, ושירת כמושל ניו סאות' ויילס בין השנים 1825 ו-1831.
תחילת הקריירה
דרלינג החל קריירה צבאית בצבא הבריטי בשנת 1793, בדרגת סג"ם (Ensign) בחטיבת חיל הרגלים ה-45. בשנת 1796 הוא מונה למזכיר הצבאי לסר ראלף אברקרומבי, וזכה לקידום לברבט-קולונל ב-1810 לאחר שפיקד על גדוד בקרב קרונה. הוא המשיך בקידומו הצבאי ב-1813 לדרגת מייג'ור גנרל וב-1814 לדפיוטי אדיוטנט גנרל.
החל מפברואר 1819 ועד פברואר 1824, שימש דרלינג כמפקד הכוחות השולטים במאוריציוס, ובשלוש השנים האחרונות לשהותו באי כיהן במושל בפועל. תקופת שלטונו על האי לא זיכתה אותו בפופולריות רבה: אחת מהחלטותיו הייתה לתת לפריגטה בריטית, שמלחיה היו חולים בכולרה, לעגון באי למרות הוראת הסגר. בתגובה לתרעומת המועצה המחוקקת המקומית על מהלך מסוכן זה, דרלינג פיזר אותה. מיד לאחר פריצת ההסגר, אירעה התפרצות כולרה באי.
עם זאת, תקופתו כמושל בפועל של מאוריציוס הכינה אותו לקבל את תפקידו הבא ב-1824 - מושל ניו סאות' ויילס השביעי.
מושל ניו סאות' ויילס
במהלך כהונתו כמושל ניו סאות' ויילס, דרלינג הורה על סלילתה של דרך הצפון הגדולה (The great North Road), שחיברה בין הפרברים הסובבים את אזור נהר הוקסברי לסידני ופרבריה, וכמו גם סייעה לסחורות להגיע מעמק הנטר השופע בצפון לשוקי סידני דרך היבשה. הדרך הייתה באורך 260 ק"מ ונסללה תוך עבודת פרך של אסירים. חלקים נרחבים ממנה לא היו בשימוש כבר ביום חניכתה, היות שדרכים חלופיות הציעו אלטרנטיבה טובה יותר לניוד סחורות, ולבסוף היא ננטשה לחלוטין כשדרכים טובות ממנה נסללו באזור.
במהלך כהונתו כמושל ניו סאות' ויילס הואשם דרלינג פעמים רבות ברודנות ואכזריות. בעיתון האוסטרליאן התפרסמה כתבה שהאשימה את דרלינג בעינוי שני אסירים, שיהוו דוגמה ומופת לאסירים אחרים סביבם. עינוי זה גרם למותו של אחד מהשניים. האשמה זו מעולם לא הוכחה ואיש לא הועמד לדין; לדרלינג הייתה סמכות מלאה לפזר כל בית משפט.
צעד אחר של דרלינג במהלך שהותו הייתה איסור מוחלט על כל הצגת תיאטרון או בידור. כל ניסיון להעלות מופע או קונצרט דרש אישור ממזכיר המדינה, ודרלינג מעולם לא אישר את הבקשות הרבות.
ביום פרישתו של דרלינג ועזיבתו לאנגליה, העלו לכבודו מופעים והאווירה הייתה מהשמחות ביותר, על פי הכתוב בעיתוני התקופה.
לאחר פרישתו
ראלף דרלינג פרש לאנגליה בתום שירותו כמושל ניו סאות' ויילס. במהלך פרישתו הוא קיבל אות אבירות על שירותו למען הכתר ב-1835, וקודם לדרגת גנרל ב-1841. הוא מת ב-2 באפריל 1858, והותיר אחריו אלמנה, שלושה בנים ומספר בנות.
אתרים הקרויים על שמו
ראלף דרלינג היה מהמושלים המוקדמים של ניו סאות' ויילס, ולפיכך חילק מספר רב של שטרי קניין על קרקעות. בעקבות כך, מספר אחוזות שנבנו באזור ניו סאות' ויילס ומספר אתרים במדינה נושאים את שמו לאות הוקרה: דרלינגטון, דרלינגהרסט, דרלינג פוינט, דרלינג הרבור, דרלינג דאונס, דרלינג סקרפס, רחוב דרלינג החוצה את הפרבר בלמיין ונהר דרלינג, הנהר הרביעי באורכו במדינה.
זאב סופות
זאב סופות (27 באוקטובר 1927 – 20 באפריל 2014) היה דיפלומט ישראלי, כיהן כסמנכ"ל משרד החוץ, שגריר ישראל בהולנד ושגריר ישראל הראשון ברפובליקה העממית של סין.
חייו
סופות (במקור סוויפט) נולד בליברפול שבבריטניה. למד לימודים קלאסיים ומזרחנות בקולג' מודלן שבאוניברסיטת אוקספורד. במלחמת העצמאות הגיע לארץ ישראל במסגרת מח"ל, שירת כחבלן ונפצע בקרבות באזור הר מירון.
בנובמבר 1950 החל את שירותו במשרד החוץ, עבד בארכיב המשרד, שימש עוזר הסברה ועוזר במחלקת ארצות הברית. ב-1956 נשלח מטעם המשרד ללמוד סינית באוניברסיטת יל. בשובו עבד במחלקת חבר העמים הבריטי, שימש ממלא מקום קונסול בקפריסין וממלא מקום קצין עיתונות. ב-1961 מונה לקונסול בבולטימור ושימש מזכיר ראשון בשגרירות ישראל בוושינגטון. ב-1969 סיים לימודי דוקטורט באוניברסיטת ג'ורג'טאון. בשובו לישראל מונה לעוזר ראשי וסגן מנהל מחלקת ההסברה, ב-1971 מונה למנהל מחלקה אירופה 2, וב-1972 מונה לקונסול כללי בלונדון. ב-1977 מונה למנהל לשכת מנכ"ל משרד החוץ ולאחר מכן שימש ממלא מקום מנהל מחלקת אירופה 1 ומנהל מחלקת אירופה 2. ב-1983 מונה לסמנכ"ל אירופה במשרד החוץ. במהלך שנות שירותו במשרד החוץ עמד בראש ועד העובדים של המשרד.
ב-1985 מונה לשגריר ישראל בהולנד תפקיד בו כיהן עד 1990. עם הפשרת היחסים בין ישראל לרפובליקה העממית של סין, נשלח ב-1990 לבייג'ינג במינוי של יועץ למרכז לקשרי מדע ותרבות, בפועל כיהן כנציג הדיפלומטי הבכיר של ישראל במדינה. בינואר 1992 מונה לשגריר ישראל הראשון בסין, תפקיד בו כיהן עד פרישתו לגמלאות ב-1993.
ב-1997 יצא לאור ספרו "A China Diary: Towards the Establishment of China-Israel Diplomatic Relations" בהוצאת פרנק קאס.
מתלוצץ עם רופאיו
הביטוי
מקובל שהביטוי נטבע לראשונה (לעיתים בצורה "התבדח עם רופאיו") ביחס למנחם בגין, אשר במהלך כהונתו כראש ממשלה (1977–1983) אושפז בבתי חולים מספר פעמים.
לאורך השנים נעשה שימוש בביטוי ביחס למנהיגים במטרה להמחיש לציבור כי מצבם הרפואי הוא טוב. נטען כי יש חיוניות בביטוי כדי להרגיע את האווירה, זאת מפני שעצם המעבר לשימוש בקלישאות, מלמד כי ההתפתחויות הדרמטיות הגיעו לכדי סיום. כן, הביטוי מהווה סימן ראשון לכך שהשגרה הישנה והטובה חוזרת לחיים.
שימוש מוכר בביטוי נעשה באוקטובר 2004, כאשר מוחמד רשיד, עוזרו של יאסר ערפאת, אמר עליו כי הוא יצא ממיטתו הבוקר, התלוצץ עם רופאיו ואף כבר הספיק לקרוא בקוראן. על אף האמור, ערפאת מת שבוע וחצי לאחר הנאמר.
בדצמבר 2005 השתמשה התקשורת בביטוי במהלך אשפוזו הראשון של ראש הממשלה, אריאל שרון. בסמוך לאחר האשפוז החלו כלי התקשורת לדווח כי שרון מתלוצץ עם רופאיו, וזאת באמצעות הדלפות ממספר מקורות שונים - דיווח אשר אושר לבסוף על ידי פרופ' בולק גולדמן, רופאו האישי של ראש הממשלה, אשר יצא אל העיתונאים בשעת ערב מאוחרת ואמר בפני מצלמות כל הערוצים את הביטוי המפורש.
לימים הפך הביטוי לקלישאה ונאמר בהומור.
דוגמאות נוספות לשימוש בביטוי בהומור על ידי התקשורת היו ב-2010 ביחס לצנתור של ביל קלינטון, וב-2013 ביחס לאשפוז קצר של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
שמואל בן זקן
רבי שמואל בן זקן (מכונה: הרשב"ז), היה דרשן ופרשן, מהחכמים הבולטים של יהדות פאס במאה ה-18, ומחברם של ביאורים למסכתות התלמוד.
ביוגרפיה
רבי שמואל נולד לרבי שלמה בשנת ה'ת"ל (1670) בערך, ככל הנראה בעיר פאס שבמרוקו. הוא למד תורה מפי החכמים הגדולים של פאס: רבי יהודה עוזיאל השלישי, ומרבי יהודה בן עטר ורבי יעקב אבן צור ששימשו אבות בית הדין בעיר.
הוא היה ידידו הקרוב של רבי עמנואל סרירו ויצר עמו פרשנות למסכת בבא קמא. כן היה בידידות עם רבי שם טוב בן אמוזג, מהחכמים הבולטים בפאס. בתקופה שרבי ישועה בן חמו, מחכמי צפרו, שהה בעיר פאס, הוא נקשר בידידות עם רבי שמואל.
רבי שמואל חיבר פרשנות למסכתות רבות מן התלמוד. את ביאוריו הוא הציע בקצרה ובתמציתיות.
שנת פטירתו לא ידועה, אך מחישובים שונים ניתן לשער שהוא נפטר בין שנת ה'תצ"ג (1733) לשנת ה'ת"ק (1740).
אנדריי ז'דאנוב
אנדריי אלכסנדרוביץ ז'דאנוב (ברוסית: Андре́й Алекса́ндрович Жда́нов; 26 בפברואר 1896 - 31 באוגוסט 1948) היה פוליטיקאי סובייטי בברית המועצות תחת שלטון סטלין ושימש בתפקיד קומיסר התרבות. שמו הפך למונח - ז'דאנוביזם - המשמש לתיאור הכוונה שלטונית של התרבות, האומנות והאמנים לאידאולוגיה המשרתת את המשטר. לאחר מותו, בין השנים 1948–1989 נקראה עיר הולדתו, מריאופול, על שמו.
חייו
האידאולוג העתידי של הריאליזם הסוציאליסטי נולד בפברואר 1896 במריאופול, במשפחה משכילה. אביו עבד כמפקח בתי הספר הציבוריים; סבו של אנדריי ז'דאנוב מצד האם, פאבל פלטונוב-גורסקי, היה חוקר ומפקח אורתודוקסי של האקדמיה התאולוגית במוסקבה; סבו מצד אביו היה כומר בכפר במחוז ריאזאן. אביו של ז'דאנוב הלך באותה דרך וסיים סמינר תאולוגי ואחר כך אקדמיה תאולוגית בעיר הבירה.
ז'דאנוב נרשם כחבר המפלגה הבולשביקית ב-1915 והתקדם במנגנון המפלגה. בקיץ 1918 מונה למפקח-מארגן בלשכת התעמולה של מפקדת הצבא במחוז אוראל. כאידאולוג נוקשה, אנדריי ז'דאנוב שרת במחלקה הפוליטית של הצבא, אחר כך בחזית המזרחית של הצבא האדום שכלל פועלים ואיכרים. שנה לאחר מכן הוא הופקד על הוראת אוריינות פוליטית בקורסי פיקוד הפרשים של הצבא האדום. ב-1922 עמד בראש הממסד המפלגתי בטבר, ב-1924 עבר לניז'ני נובגורוד והיה לראש המפלגה באזור במשך כעשור. אחרי רצח סרגיי קירוב ב-1934 מונה ז'דאנוב למזכיר המפלגה בלנינגראד במקומו, כשזו הייתה המשרה השנייה בחשיבותה במנגנון המפלגה. לימים הוא נעשה הממונה הפוליטי (פוליטרוק) של חזית לנינגראד במלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה נהנה ז'דאנוב מחסותו של סטלין כיורשו המיועד, והיה אחראי על תחום המדע והתרבות מטעם המפלגה. ז'דאנוב הנחה קו אידאולוגי אורתודוקסי נוקשה ברוח משנתו של לנין. הוא הנהיג את הטיהורים בקרב הגורמים היותר ליברליים במפלגה, והכתיב את הסגנון שאפיין את האומנות והתרבות הסובייטית בתקופתו. ב-1946 ז'דאנוב ניהל את המערכה נגד אנה אחמטובה ומיכאיל זושצ'נקו, וב-1948 הוא היה בין מובילי תעמולת המאבק נגד קוסמופוליטיות.
מותו והנצחה
לאחר מותו שונה שמה של עיר הולדתו, מריאופול, לז'דאנוב על שמו. בכיכר המרכזית בעיר הוצב פסל של ז'דאנוב, והמוזיאון לאתנוגרפיה בעיר נקרא גם כן על שמו "מוזיאון אנדריי ז'דאנוב". שם העיר שונה חזרה למריאופול בשנת 1989 והפסל פורק בשנת 1990.
משפחתו
בנו, יורי ז'דאנוב, היה פרופסור לכימיה, רקטור אוניברסיטת רוסטוב ולזמן קצר היה חבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות. ב-1949 הוא נישא לבתו של סטלין, סבטלנה אלילויבה, והייתה להם בת, יקטרינה. הם התגרשו בשנת 1952.
October (אלבום)
October (אוקטובר) הוא אלבום האולפן השני של להקת הרוק האירית U2. הוא הופק על ידי סטיב ליליווייט ויצא ב-12 באוקטובר 1981 באיילנד רקורדס.
בהשראת קבוצה נוצרית בשם "אחוות השלום" בה היו חברים בונו, דה אדג' ולארי מולן ג'וניור, באלבום יש נושאים רוחניים ודתיים רבים. המעורבות שלהם באחוות השלום הובילה אותם להטיל ספק ביחסים שבין האמונה הנוצרית וסגנון החיים של ה"רוק אנד רול", ואיימה לפרק את הלהקה.
לפני צאת האלבום יצא השיר "Fire" כסינגל ביולי 1981, ומקביל ליציאת האלבום יצא השיר "Gloria" כסינגל. האלבום קיבל ביקורות מעורבות ולא זכה להשמעות רבות ברדיו. ב-2008 יצאה גרסה מחודשת של האלבום.
הקלטות
לאחר שהשלימו את סיבוב ההופעות לקידום האלבום Boy בפברואר 1981, חברי הלהקה החלו לכתוב חומרים חדשים. הלהקה כתבה חלק מהאלבום במהלך בדיקת סאונד ארוכה במועדון בשם "First Avenue" במיניאפוליס, מינסוטה. ביולי 1981 הם נכנסו לאולפן ההקלטות. כמו אלבומם הראשון, Boy, גם האלבום הזה הוקלט באולפני Windmill Lane שבדבלין, אירלנד. מכיוון שלאחר הופעה בפורטלנד, אורגון, בונו איבד מזוודה ובה מילים לשירים, הלהקה נאלצה לנקוט בגישה מהירה ולאלתר כדי לסיים את האלבום בזמן. הלהקה הזמינה את האולפן מראש עד סוף אוגוסט ולכן הייתה חייבת להמשיך בהקלטות למרות זאת, ואפילו אלתרה חלק מהמילים. בסופו של דבר, המזוודה נמצא באוקטובר 2004, 23 שנים לאחר שאבדה. בונו כינה זאת "מעשה של חסד".
חניבעל אל-מג'ברי
חניבעל אל-מג'ברי (בערבית: حنبعل المجبري, בתעתיק מדויק: חנבעל אלמג'ברי; נולד ב-21 בינואר 2003 באיברי-סיר-סן שבצרפת) הוא כדורגלן תוניסאי, המשחק בעמדת הקשר בקבוצת מנצ'סטר יונייטד ובנבחרת תוניסיה.
קריירת מועדונים
אל-מג'ברי גדל במחלקות הנוער של פריז, בולון-ביאנקור ומונקו, ובשנת 2019 הגיע למחלקת הנוער של מנצ'סטר יונייטד מהפרמייר ליג. ב-23 במאי 2021 ערך אל-מג'ברי את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–2 על וולברהמפטון וונדררס במסגרת המחזור ה-38 והאחרון לעונת 2020/2021 בפרמייר ליג.
ב-29 באוגוסט 2022 הושאל לברמינגהאם סיטי מהצ'מפיונשיפ. כבר למחרת ערך את הופעת הבכורה בקבוצה, בהפסד 1–2 לנוריץ' סיטי.
קריירה בינלאומית
ב-11 ביוני 2021 ערך אל-מג'ברי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת תוניסיה, כשנכנס כמחליף בהפסד 0–2 לנבחרת אלג'יריה במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת תוניסיה לטורניר מונדיאל 2022.
קבר אור החיים
היסטוריה
רבי חיים אבן עטר נפטר בירושלים ונטמן בקברו ט"ו בתמוז ה'תק"ג (1743).
במלחמת העצמאות עבר השטח שבו הקבר לשליטת ירדן. בהסכם שביתת הנשק עם ירדן שנחתם ב-3 באפריל 1949 נקבע שישראלים יוכלו לפקוד את המקומות הקדושים בהם קבר אור החיים אך השלטון הירדני לא כיבד את החלק הזה בהסכם וכניסת מתפללים יהודים נמנעה לחלוטין. בזמן השלטון הירדני בהר הזיתים עסק טרקטור ביישור האזור של הקבר. הטרקטור הרס את הקברים שמשמאל לקבר וכשהגיע לקבר עצמו התהפך לוואדי והנהג נהרג. לאחר מספר ניסיונות נוספים שהסתיימו בכישלון, השתכנעו הערבים בקדושת הקבר והעבודות הופסקו
במלחמת ששת הימים עבר השטח שבו הקבר לידי ישראל, ומאז מתאפשרת הגעת מתפללים יהודים ללא הגבלה.
אמונות הקשורות לקבר
מסופר כי במלחמת העולם השנייה, כשהיה חשש שהגרמנים יכבשו את ארץ ישראל, הלך האדמו"ר מהוסיאטין להתפלל בקבר שהוא נושא בידיו ספר תורה. כשחזר אמר שתפילתו התקבלה והגרמנים יובסו בקרב, מאחר שראה על הקבר את שם הויה באותיות של אש.
הרב חיים שמואלביץ פקד את הקבר לעיתים קרובות. בתפילתו היה מביט למטה לכיון יד אבשלום ומתפלל בנוסח זה: "רבונו של עולם! כשאדם אומר לחברו 'אני מוחל' אין אלו אלא דברים בעלמא. רק אבא כשהוא אומר 'אני מוחל' מחילתו מחילה. ראה, דוד המלך, כמה רדיפות נרדף על ידי בנו הסורר וכמה צער הצטער בגינו. ובכל זאת, כאב, הוא מחל. רבונו של עולם! הן אתה אב ומחילתך מחילה, אנא אמור 'אני מוחל'!".
רבי מאיר אבוחצירה ממליץ כסגולה "בכל צרה שיש לאדם ילמד בספר "אור החיים הקדוש" וישתטח על מצבתו ותתקבל בקשתו" . המנהג לשים פתקי בקשה בכותל המערבי מיוחס לו. משום כך נפוץ המנהג לשים פתקי בקשה על מצבתו.
מצבת הקבר
את הנוסח החקוק על המצבה ניסח תלמידו ג"ע [-גאון עוזינו] מרןהחיד"א.
Jennifer Lopez: Feelin' So Good
Jennifer Lopez: Feelin' So Good הוא ה-DVD הראשון של הזמרת והשחקנית ג'ניפר לופז. הוא הופץ כ-DVD ובפורמט VHS ב-7 בנובמבר 2000 על ידי SMV Enterprises באורך של 60 דקות. ה-DVD הוא סרט דוקומנטרי על התחלת הקריירה של לופז כזמרת באמצעות ראיונות, הופעות חיות, קליפים וכו'... הראיונות נעשו על ידי אחותה לינדה שראיינה גם את אנשים נוספים מבני משפחה כמו את אימה ובן זוגה, מארק אנתוני.
ה-DVD קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים אך הרבה מהם ציינו גם שה-DVD לא יעניין אף אחד מעבר למעריציה של לופז. בנוסף הם גם שיבחו את עצם המעבר של לופז ממשחק לשירה וכינו את קטעי הראיונות ב-DVD "כחלקלקים ומקדמי מכירות". ה-DVD הגיע למעמד זהב בארצות הברית עם מכירות של 50 אלף עותקים.
רקע והפקה
מגיל צעיר הורים הפורטוריקנים של לופז הדגישו את החשיבות של מוסר העבודה ואת היכולת לדבר אנגלית. הם עודדו את שלוש בנותיהם לעשות הצגות בבית, לשיר ולרקוד כדי "שיישארו מחוץ לצרות". בשנה האחרונה ללימודיה בבית הספר לופז התעניינה בתחום הקולנוע ולמדה על ליהוק. בשנת 1986 שיחקה בסרט הראשון שלה "ילדתי הקטנה", סרט בעל תקציב נמוך שביים וכתב קוני קייזרמן. אחרי שסיימה להצטלם לסרט לופז ידעה שהיא רוצה להיות כוכבת קולנוע מפורסמת. היא סיפרה את זה להורים שלה שטענו שזה "רעיון מטומטם" "ושאף לטיני לא עשה את זה". חילוקי הדעות ביניהם גרמו ללופז לעזוב את הבית ולעבור להתגורר במנהטן. באותה תקופה לופז שיחקה בכמה מחזות זמר בהפקות אזוריות ולאחר מכן נבחרה לשיר במקהלה של מחזמר והופיעה איתה במשך 5 חודשים באירופה אך לא הייתה מרוצה מהתפקיד מכיוון שהייתה היחידה במקהלה שלא ביצעה קטע סולו. לאחר מכן פרשה מהמקהלה וקיבלה עבודה ביפן שם החלה לעבוד כרקדנית, זמרת וכוריאוגרפית. לאחר מכן קיבלה את התפקיד הראשון שלה בטלוויזיה בקומדיה ב"צבעים חיים" היא עברה ללוס אנג'לס עם בן זוגה באותה תקופה דייוויד קרוז ונשארה שם עד שסיימה לצלם את הסדרה ב-1993 ולאחר מכן החליטה להמשיך בקריירת משחק כעבודה קבועה.
לאחר סדרה של סרטים בהם גילמה תפקידי אורח ותפקידים משניים קיבלה את התפקיד הראשי הראשון שלה אי פעם ב-1996 כאשר נבחרה לגלם את הזמרת המקסיקנית סלינה בסרט ביוגרפי שנעשה על חייה ומותה שם גם זכתה לשיר חלק מהשירים בקולה האמיתי. השתתפותה בסרט הבעיר בה להגשים את החלום השני שלה להיות זמרת. כתוצאה מכך היא הקליטה שיר בשם "Vivir Sin Ti" אותו המנהל האישי שלה שלח לחברת התקליטים Sony Music Entertainment שהראתה בה עניין והחליטה להחתים אותה. מנכ"ל החברה טומי מוטולה הציעה לה לשיר באנגלית, היא קיבלה את ההצעה בחיוב ובכך החלה לעבוד על אלבום הבכורה שלה On the 6. לופז הייתה נחושה שיש לה גם כישרון מוזיקלי אף על פי שכבר החלה לבסס את מעמה כשחקנית אף על פי שאנשים רבים הטילו ספק בניסיון של לופז לנהל קריירת שירה מצליחה במקביל לקריית משחק מצליחה שכן דבר זה לא נעשה עד אותה תקופה.
ליגת העל המונגולית בכדורגל
ליגת העל המונגולית בכדורגל, רשמית הפרמייר ליג הלאומי המונגולי (במונגולית: Монголын Үндэсний Дээд Лиг או Монголын Үндэсний Премьер Лиг) היא הליגה המקצוענית הבכירה בענף הכדורגל במונגוליה. הליגה מורכבת מעשרה מועדונים ומנוהלת על ידי פדרציית הכדורגל המונגולית.
עונת הבכורה החלה בשנת 1955 בשם האליפות הלאומית. בשנת 1974 נקראה בשם ליגת הבירה (Нийслэл Лиг) ובשנת 1996 שונה שמה לשם הנוכחי: "הפרמייר ליג הלאומי המונגולי".
פורמט
העונות מתחילות בסוף אפריל ונמשכות עד סוף אוקטובר או תחילת נובמבר בכל שנה קלנדרית. הקבוצות משחקות 18 משחקים כל אחת (כל קבוצה בליגה משחקת פעמיים, בבית ובחוץ), בסך הכל 180 משחקים בעונה.
הליגה הלאומית היא תחרות כדורגל עצמאית, המורכבת מעשר קבוצות, שמונה מהם ממוקמות בעיר הבירה, אולן בטור והשאר מגיעות ממחוזות אחרים. הקבוצות מתחרות בליגה ומשחקות זו נגד זו פעמיים במשחק בית ומשחק חוץ. ששת מהקבוצות הממוקמות באולן בטור משחקות במרכז הכדורגל של התאחדות הכדורגל והאחרות משחקות באצטדיון הלאומי של מונגוליה, בארנה G-Mobile, אצטדיון ארכים ובאצטדיון ארדנט.
שלוש נקודות מוענקות על ניצחון ואחת על תיקו, על הפסד לא מוענקות נקודות. הקבוצה עם מספר הנקודות הגבוה ביותר מוכרזת כאלופה. אם שתי קבוצות מסיימות עם אותו מספר נקודות נערך משחק ראש בראש המשמש לקביעת האלופה, כאשר השערים שהובקעו הם הקריטריון הבא שנחשב אם הפרש שערים לא יכול להבדיל בין הקבוצות.
שתי הקבוצות שממוקמות במקומות האחרונות יורדות אוטומטית לליגת המשנה של מונגוליה, ללא משחק פלייאוף.
היסטוריה
קיים מידע חלקי משנות החמישים עד לשנת 2000, ומידע של תוצאות וקבוצות לא ידוע, אלא רק האלופות ידועות. ישנן מספר קבוצות בולטות בהיסטוריה של ליגת הכדורגל המונגולית, כולל קבוצת סויול (שהיא האלופה הראשונה), חודולמור וקבוצת טנגרין בוגנואוד. החל מ-2015 משקיעה המדינה כסף בפיתוח הכדורגל הלאומי, וההתאחדות מנסה להכניס אלמנטים מקצוענים לליגות הכדורגל ולשפר אותה.
אלופות הליגה לפי עונות
מקור: מונגוליה – רשימת אלופות, RSSSF
שנות ה-40 של המאה ה-20 במוזיקה הפופולרית
ערך זה מכיל סקירה של האירועים והמגמות העיקריות במוזיקה הפופולרית במהלך שנות ה-40 של המאה ה-20.
במהלך העשור הז'אנרים הדומיננטיים בעולם המערבי היו סווינג, ביג בנד, ג'אז, ומוזיקת קאנטרי. לאחר מלחמת העולם השנייה הוחלף בהדרגה ז'אנר הביג בנד בז'אנר הפופ הווקאלי ומוזיקת קרונינג.
מוזיקת פופ
ז'אנר הרגטיים, אשר נחשב בעיני רבים לז'אנר המוזיקלי הראשון שפותח בארצות הברית, נותר פופולרי במשך למעלה מ-20 שנה. לאחר שאמן הרגטיים הנודע ביותר סקוט ג'ופלין נפטר בשנת 1917 הפופולריות של הז'אנר דעכה. במהלך שנות ה-20 ג'אז הפך במהירות לז'אנר המוזיקה הפופולרי ביותר בארצות הברית.
קריסת בורסת המניות של ניו יורק בשנת 1929 ותקופת השפל הגדול השפיעו רבות על עולם המוזיקה - אולמות הריקודים התרוקנו ומוזיקאים רבים לא הצליחו למצוא עבודה באותה העת. אולם באמצע שנות ה-30 כאשר המצב הכלכלי החל להשתפר המצב של תעשיית המוזיקה החל להשתפר גם כן. באותה התקופה החל ז'אנר הביג בנד להפוך פופולרי.
בנוסף, סוג חדש של ז'אנר מוזיקלי, אשר זכה לכינוי קרונינג, התפתח במהלך ראשית שנות ה-30. הטכנולוגיה השפיעה רבות על ההתפתחות של סגנון זה, כאשר הקלטת הסאונד האלקטרונית החליפה בהדרגה את הקלטות הסאונד האקוסטיות. בעוד שזמרים כמו אל ג'ולסון ובילי מוריי נאלצו בעבר להקליט שירים כאשר שרו בקול רם במיוחד לתוך מכשיר מסוג Victrola horn, משום שזו הייתה הדרך היחידה לבצע הקלטה אקוסטית של שירים, הציוד האלקטרוני החדש איפשר לראשונה להקליט שירים שקטים ואינטימיים יותר. בעקבות כך הפופולריות לה זכו בעבר זמרים כמו ג'ולסון ומוריי דעכה כאשר הטעם המוזיקלי של הציבור החל להשתנות בהדרגה (אם כי לאל ג'ולסון היה קאמבק מוצלח לאחר מלחמת העולם השנייה).
במהלך העשור בינג קרוסבי היה האמן הפופולרי ביותר מבין אמני מוזיקת הקרונינג, והוא נחשב לאמן האייקוני בעל ההשפעה הרבה ביותר על ההתפתחות של הז'אנר. במהלך שנות הארבעים קרוסבי נחשב לאחד מכוכב הבידור הגדולים ביותר שזכה להצלחה עצומה בקולנוע, ברדיו וגם במכירה של תקליטים. זמרים פופולריים נוספים באותה העת שבלטו בז'אנר הקרונינג כוללים בין היתר את קאב קאלוויי ואדי קנטור.
להקות כמו האחים דורסי סייעו להשיק את הקריירה של זמרים שונים שזכו בהמשך להצלחה רבה כאמני סולו - כמו פרנק סינטרה, אשר נחשב לאחד מאלילי הנוער הראשונים, זכה להצלחה עצומה במהלך העשור. ההצלחה העצומה של סינטרה בקרב מעריצותיו הצעירות, אשר זכו לכינוי "Bobby soxers", תרמה רבות להיווצרות של קהל חדש לגמרי של מעריצים/מאזינים של מוזיקה פופולרית, אשר בדרך כלל פנתה עד לאותה העת בעיקר לקהל מבוגר יותר. הפופולריות העצומה לה זכה באותה העת סינטרה בקרב מעריצות צעירות תהיה דומה בעשורים הבאים עם אמנים כמו אלביס פרסלי והביטלס. הפופולריות האדירה של סינטרה הייתה גם אחת הסיבות לדעיכה ההדרגתית בפופולריות של ז'אנר הביג בנד שכן חברות התקליטים הגדולות ביותר באותה העת החליטו להתמקד בהוצאת תקליטים של אמני קרונינג ופופ ווקאלי שהפך פופולרי במיוחד בקרב הקהל הצעיר בעקבות הצלחתו של סינטרה. סינטרה היה לאחד מהאמנים שזכו להצלחה המסחרית הגדולה ביותר במהלך העשור, ובהמשך, לאחד מהאמנים שזכו להצחה המסחרית הרבה ביותר בכל הזמנים. סינטרה נותר רלוונטי גם בשנות החמישים והשישים, אפילו כשמוזיקת רוק הפכה לז'אנר המוזיקלי הדומיננטי בשנותיו המאוחרות יותר של סינטרה. בעשורים הבאים המוזיקה של סינטרה הייתה מכוונת בעיקר לקהל מבוגר.
מוזיקת הביג בנד כללה הן יצירות אינסטרומנטליות והן יצירות בהם שר גם זמר/ת. בעוד שיצירות רבות בז'אנר זה היו רועשת למדיי, היו גם לא מעט להקות ביג בנד עם מלודיות שקטות יותר. להקה בולטת במיוחד במהלך העשור מבין להקות הביג בנד שיצרו מוזיקה שקטה יותר, הייתה להקתו של לורנס וולק, אשר זכתה להצלחה רבה במיוחד במהלך העשור בזכות תוכנית הטלוויזיה של הלהקה ששודרה בפריים טיים בארצות הברית לאחר המלחמה מלחמת העולם השנייה.
בעוד שבמהלך שנות השלושים ושנות הארבעים היו לא מעט להקות שהתמחו בז'אנר הסווינג ברוב הערים הגדולות בארצות הברית הברית, להקות הסווינג המצליחות ביותר באותה העת היו הלהקות של גלן מילר, בני גודמן, וארטי שו. מלחמת העולם השנייה הביאה לסיום ההצלחה הרבה לה זכו להקות הסווינג לאחר שמוזיקאים בולטים רבים גויסו לצבא ומשום שההגבלות הרבות על התעבורה בארצות הברית הקשו על להקות רבות לערוך סבבי הופעות גדולים. בשנת 1944 גלן מילר נהרג לאחר שהמטוס בו הוא היה התרסק באוזר תעלת למאנש בעת שהוא עשה דרכו להופעה של הכוחות האמריקנים בצרפת. מותו נחשב בעיני רבים לסוף עידן מוזיקת הסווינג.
לאחר המלחמה, שילוב של גורמים שונים, כמו שינויים דמוגרפיים, וכמו גם אינפלציה מהירה, הפכו את הלהקות הגדולות לבלתי רווחיות, ובשל כך זמרי פופ ווקאלי וזמרים בז'אנר הקרונינג הפכו לאמני המוזיקה הפופולרית המצליחים ביותר באמריקה באותה העת.
ג'אז
בשנות הארבעים החלה מוזיקת הג'אז לצבור פופולריות רבה במיוחד. אמנים הבולטים ביותר בז'אנר במהלך העשור כוללים בין היתר את אלה פיצג'רלד, בילי הולידיי, לואי ארמסטרונג ונט קינג קול.
מוזיקת קאנטרי
לאורך שנות השלושים והארבעים, שירי בוקרים (Cowboy songs), או מוזיקה מערבונים (Western music), זכתה לפופולריות רבה באמריקה בעקבות הרומנטיזציה של הקאובוי וההצלחה הרבה לה זכו סרטי המערבונים ההוליוודיים. זמרי שירי בוקרים בולטים באותה העת, כמו רוי רוג'רס וג'ין אוטרי, זכה לפרסום רב באותה העת לאחר שביצעו שירי בוקרים בסרטיהם שזכה להצלחה רבה באותה העת באמריקה.
בתקופה שלאחר המלחמה מוזיקת הקאנטרי נקראה בעיקר מוזיקת פולק או מוזיקת הילבילי. בשנת 1944 החליף מגזין מצעדי המוזיקה האמריקהי בילבורד את המונח "הילבילי" במונח "Folk songs and blues", ולבסוף, בשנת 1949 החליף את המונח במונח "מוזיקת קאנטרי".
אולם בעוד שמוזיקת הבוקרים ומוזיקת המערבונים היו בתחילה תתי-הסגנונות הפופולריים ביותר של מוזיקת הקאנטרי, בהמשך העשור התפתחה תת-סוגה חדשה שזכתה לכינוי "הונקי טונק", אשר יהפוך בהמשך לתת הסוגה הפופולרי ביותר של מוזיקת הקאנטרי. אמני ההונקי טונק בולטים בעשור כוללים ביתר היתר את ארנסט טאב, פלויד טילמן, והאנק ויליאמס.
המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2009–2019)
ערך זה עוסק במצעדי הפזמונים הבין-לאומיים השבועיים של חברת מדיה פורסט שנערכו משנת 2009 עד שנת 2019.
במצעדים משוקללים נתוני ההשמעה של סינגלים לא-ישראלים בתחנות הרדיו בישראל.
תוצאות המצעד מתפרסמות באופן רשמי מדי יום ראשון באתר האינטרנט של מדיה פורסט.
נתונים סטטיסטיים
{| cellpadding="2" cellspacing="10" style="width: 100%; border: 0;"
האמנים בעלי המספר הרב ביותר של שירים בצמרת המצעד
להלן האמנים אשר היו בעלי המספר הרב ביותר של שירים אשר הגיעו למקום הראשון במצעד במהלך העשור:
האמנים בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד
להלן האמנים אשר הם בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד במהלך העשור:
השירים בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד
להלן השירים אשר בעלי המספר הכולל הרב ביותר של שבועות בצמרת המצעד במהלך העשור:
2009
שירה של מדונה "Celebration" היה לשיר שכיכב במשך הזמן הרב ביותר במקום הראשון במצעד של שנת 2009 (תשעה שבועות לא רצופים)
באופן אירוני, דווקא הלהיט הגדול ביותר של אותה שנה, Poker Face של ליידי גאגא, לא כבש את צמרת המצעד ולו לשבוע אחד (מקום 2 בשיא).
2010
בתחילת שנת 2010, הסינגל "TiK ToK" של הזמרת האמריקאית קשה, אשר זכה להצלחה עצומה כאשר הוא דורג במקום הראשון במצעד במשך תשעה שבועות לא רצופים, היה לשיר שכיכב במשך הזמן הרב ביותר במקום הראשון במצעד של שנת 2010. TiK ToK הוא גם השיר ששבר שיא בכך שהעפיל לראש המצעד 5 פעמים.
זמרת הפופ ריהאנה הייתה האמנית שכל שיריה כיכבו ביחד במשך הזמן הרב ביותר במקום הראשון במצעד של שנת 2010 (15 שבועות).
בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה - ירושלים ע"ש סם שפיגל נוסד על ידי משרד החינוך והתרבות והקרן לירושלים ב-1989. בתחילת דרכו "נקרא בית הספר לקולנוע ירושלים", ומשנת 1996 הוא נושא את שמו של המפיק היהודי האמריקאי זוכה פרסי אוסקר סם שפיגל, בעקבות החלטת משפחתו לתרום מעזבונו מדי שנה לבית הספר.
בית הספר עבר בשנת 2022 למשכנו החדש בקמפוס ירושלים לאמנויות במרכז העיר ירושלים.
המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2009–2019)
2010
במהלך 2010 ריהאנה הצליחה להכניס את מירב הסינגלים למקום הראשון במצעד - מתוך שלושת הסינגלים שלה שהגיעו למקום הראשון, את שני הסינגלים "Rude Boy" ו"" ביצעה ריהאנה כאמנית סולו, ואת הסינגל "Love the Way You Lie" ביצעה בהשתתפות אמינם.
במהלך שנת 2010 הצליחו 18 אמני סולו/הרכבים חדשים להגיע לראשונה למקום הראשון במצעד השבועי כזמרים ראשיים או כאמנים אורחים. האמנים הללו הם: קשה, אייאז, אינפקטד מאשרום, מתיסיהו, וליל, ספארי דואו, ליידי אנטבלום, גראמופונדזי, יולנדה בי קול, DCUP, אמינם, ני-יו, טרווי מקוי, ברונו מארס, B.o.B, היילי ויליאמס, פלו ריידה, ואלו בלאק.
שנת 2010 היא השנה היחידה עד כה, שבה מיוצגות שש יבשות שונות בצמרת המצעד (אוקיאניה, אירופה, אמריקה הצפונית, אמריקה הדרומית, אסיה ואפריקה).
2011
הלהיט On the Floor של הזמרת ג'ניפר לופז והראפר פיטבול שהעפיל לראש המצעד למשך שבעה שבועות לא רצופים, הוא השיר ששהה הכי הרבה זמן בצמרת המצעד בשנת 2011.
הזמר אדם לוין שהה בצמרת המצעד למשך עשרה שבועות רצופים (בין כזמר סולו ובין כסולן להקת מארון 5), יותר מכל אמן אחר בשנה זו.
במהלך שנת 2011 הצליחו 15 אמני סולו/הרכבים חדשים להגיע לראשונה למקום הראשון במצעד כזמרים ראשיים או כאמנים אורחים. האמנים הללו הם: Milk & Sugar, Vaya Con Dios, ג'ניפר לופז, פיטבול, סי-לו גרין, אדל, אלכסנדרה סטאן, סאק נואל, מרים מקבה, מארון 5, כריסטינה אגילרה, Gym Class Heroes, אדם לוין, קלווין האריס, ומישל טלו.
2012
הלהקה האמריקנית פאן כיכבה במשך הזמן הרב ביותר במקום הראשון במצעד של שנת 2012 (עשרה שבועות). כמו כן, להקת פאן היו היחידים שהצליחו להביא 2 סינגלים לפסגת המצעד בשנת 2012 ("We Are Young" ו-"Some Nights").
שירה של ריהאנה "Diamonds" היה לשיר שכיכב במשך הזמן הרב ביותר במקום הראשון במצעד של שנת 2012 (תשעה שבועות רצופים, שבעה מתוכם ב 2012).
במהלך שנת 2012 הצליחו 11 אמני סולו/הרכבים חדשים להגיע לראשונה למקום הראשון במצעד השבועי כזמרים ראשיים או כאמנים אורחים. האמנים הללו הם: סיה פרלר, ניקי מינאז', M.I.A, גוטייה, קימברה, להקת פאן, ג'אנל מונה, טאקאברו, סימפל פלאן, שון פול, וסיי.
לפי מדיה פורסט עשרת השירים הלועזיים המושמעים ביותר בישראל בשנת 2012 היו:
2013
השיר המושמע ביותר בישראל לשנה זו הוא Get Lucky של הצמד הצרפתי דאפט פאנק עם פארל ויליאמס, שהושמע מעל 2400 פעמים.
כמו כן, הזמר פארל ויליאמס והזמרת ריהאנה היו האמנים שכיכבו הכי הרבה זמן בפסגת המצעד (9 שבועות). למעשה, הם גם שני האמנים היחידים שהצליחו להכניס יותר משיר אחד לצמרת המצעד (2 שירים כל אחד).
בשנת 2013, שני שירים חולקים את מספר השבועות המרבי בפסגת המצעד (8 שבועות לא רצופים): Get Lucky האמור לעיל, ושירו של הדי-ג'יי השוודי אביצ'י עם אלו בלאק - "Wake Me Up", שכבש את מצעדי העולם והיה לאחד הלהיטים הבולטים של השנה.
במהלך שנת 2013 הצליחו לא פחות מ-16 אמני סולו/הרכבים חדשים להגיע לראשונה למקום הראשון במצעד השבועי כזמרים ראשיים או כאמנים אורחים: will.i.am (כאמן סולו), מיקי אקו, מאקלמור, ראיין לוויס, וונז, ג'סטין טימברלייק, דאפט פאנק, פארל ויליאמס, רובין ת'יק, אביצ'י, אחמד שוואקי, ג'ייסון דירולו, 2 שיינז, קייטי פרי, מיילי סיירוס ולהקת ואן ריפאבליק.
לפי מדיה פורסט עשרת השירים הלועזיים המושמעים ביותר בישראל בשנת 2013 היו:
2014
הצמד הצרפתי-ישראלי לילי ווד אנד דה פריק והמפיק הגרמני רובין שולץ הם האמנים ששהו במקום הראשון במשך הזמן הרב ביותר: להיטם המשותף Prayer in C, שהה בצמרת המצעד במשך 8 שבועות רצופים. שיר זה הוא גם השיר ששהה במקום הראשון במשך הזמן הרב ביותר.
בשנת 2014, האמנים שהצליחו להביא לצמרת המצעד את מרב השירים (2 שירים כל אחד) הם: ג'סטין טימברלייק, הרכב הדאנס קלין בנדיט בהשתתפות ג'ס גלין שמתארחת בשיריהם.
שנת 2014 מתאפיינת בכמות לא מבוטלת של אמנים חדשים: מתוך 16 שירים שהגיעו למקום הראשון, ב-14 מהם ישנו לפחות אמן חדש אחד (בין כאמן ראשי, אמן אורח או אף שניהם). 16 אמנים חדשים הצליחו להגיע אל צמרת המצעד: לורד, קארי מאליגן, סטארק סאנדס, קלין בנדיט, ג'ס גלין, אינדילה, כריס קאב, קולדפליי, מייקל ג'קסון (ג'קסון הוא הזמר השני שהגיע לצמרת לאחר מותו; קדמה לו הזמרת מרים מקבה ב-2011), אד שירן, סם סמית', NICO & VINZ או בשמם הקודם ENVY, לילי ווד אנד דה פריק, רובין שולץ, סם מרטין והמפיק מארק רונסון.
לפי מדיה פורסט, עשרת השירים הלועזיים המושמעים ביותר בשנת 2014 היו:
2015
השיר המושמע ביותר בשנת 2015 הוא Uptown Funk של המפיק הבריטי מארק רונסון שמארח את ברונו מארס.
בשנת 2015, שני שירים הצליחו להעפיל לפסגה למשך הזמן הרב ביותר: השיר Worth It של להקת הבנות פיפת' הרמוני שמארחות את הראפר קיד אינק, והשיר "Adventure Of A Lifetime", של להקת קולדפליי. שירים אלו שהו 6 שבועות במקום הראשון כל אחד.
בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
בית הספר מאוגד כעמותה. יו"ר הוועד המנהל הוא אסף ויטמן.
החל משנת 2019, מנהלת בית הספר היא דנה בלנקשטיין כהן.
היסטוריה
בדצמבר 1988 פרץ מרד סטודנטים במגמה לקולנוע בבית הספר בית צבי ברמת גן שהיה אז לבית הספר לקולנוע היחיד שזכה לתמיכת משרד החינוך והתרבות. תלמידי המגמה לקולנוע טענו שבבית צבי קיימת העדפה מובנית למסלול למשחק, ודרשו אוטונומיה ניהולית למגמת הקולנוע. שר החינוך והתרבות יצחק נבון, הקים ועדה ציבורית שתמכה עקרונית בעמדת הסטודנטים והחליט, יחד עם ראש מנהל התרבות, אבנר שלו, להקים בית ספר עצמאי, ראשון מסוגו בישראל, לקולנוע ולטלוויזיה שינוהל על ידי יוצרי קולנוע, ולשם כך פנה לראשי ערים מרכזיות בישראל. ראש עיריית ירושלים, טדי קולק, ומנהלת הקרן לירושלים, רות חשין, התחייבו להעמיד תקציבים הדדיים מול המדינה, וביוני 1989 הוחלט על הקמת בית הספר בירושלים, בניהול רנן שור.
השנים הראשונות
בתחילת דרכו, בשנים 1991–1992, פיתח בית הספר מסלול לימודי קיץ לכתבי טלוויזיה, בהנהלת חיים יבין ורנן שור. הקורס פעל במתכונת לימודים של 6 שבועות אינטנסיביים, בתנאי הדמיה למערכת אולפן טלוויזיה, בשיתוף פעולה בין עיתונאים לתלמידי בית הספר, ובשידור יומי של מהדורות טלוויזיה במעגל פנימי.
בדצמבר 1992 סיים המחזור הראשון את לימודיו, ובית בספר הציג לראשונה את סרטי הבוגרים בסדרת ערבי גמר בסינמטק ירושלים, בהם הוקרנו כארבעים מסרטי הגמר של הבוגרים. רבים מהם זכו לשבח על ידי הקהילה הקולנועית (בתחרות הסרט הישראלי הקצר זכו סרטיו ב-12 מתוך 13 פרסים). דוד אופק ויוסי מדמוני, בוגרי המחזור הראשון של בית הספר, הוזמנו שנה לאחר גמר לימודיהם ליצור את הסדרה "בת ים ניו יורק" במסגרת "שידורי קשת".
ב-1994 הקים בית הספר מחלקה להפצת סרטיו בעולם, בפסטיבלים ובתחרויות בינלאומיות.
סרטי התלמידים והבוגרים בשנים 1993-2005 הוקרנו בערוץ 2, במשבצת השידור "קצר בחצות" שיועדה במיוחד למטרה זאת.
בנובמבר 1996 זכה בית הספר ברטרוספקטיבה ראשונה במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק. בערב הפתיחה שינה בית הספר את שמו לבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, ירושלים.
התפתחות בית הספר
באמצע שנות ה-90 החליט בית הספר החליט להעמיק בהתמחויות המקצועיות השונות לצד שאיפת מרבית בוגריו לעסוק בבימוי, וכן האריך את משך זמן הלימודים משלוש שנים וחצי לארבע שנים וחצי.
ב-1999 הוקם מסלול לתסריטאים בתוכנית לימודים של שנתיים, המנסה ליצור הדמיה לשיתוף פעולה בין תסריטאים לבמאים, ומדגישה לימוד כתיבה בתחומי הטלוויזיה. המחזור הראשון של מגמת התסריטאות סיים את לימודיו באוגוסט 2001. בסוף 2003 הוקם מסלול להפקה יוזמת בתוכנית לימודים של שלוש שנים וחצי, שמכשירה מפיקים ליזום פרויקטים בתחומי המדיה השונים בעבודה משותפת עם תסריטאים ובמאים, עד להפצתם בארץ ובעולם.
בדצמבר 2008 השיק בית הספר את אגף בתי הקולנוע שכלל שני אולמות קולנוע.
בדצמבר 2011 ייסד בית הספר את החממה הבינלאומית לקולנוע ירושלים כדי לקדם יוצרי קולנוע צעירים כך שיוכלו ליצור סרט באורך מלא.
בשנת 2013 יזם בית הספר את הוצאת כתב העת "קשת קולנוע", בהשראת כתב העת "קשת" שערך ב-1968 המשורר אהרן אמיר.
באוגוסט 2017 נבחר בית הספר לראשונה לרשימת "15 בתי הספר לקולנוע המובילים בעולם" של עיתון תעשיית הקולנוע הוליווד ריפורטר".
באוגוסט 2019, נבחרה דנה בלנקשטיין כהן למנהלת בית הספר במקום המנהל המייסד רנן שור.
בשנים 2017–2023 דירג המגזין האמריקאי "הוליווד ריפורטר" את בית הספר לאחד מבתי הספר לקולנוע הטובים בעולם (מחוץ לארצות הברית) - 7 שנים ברציפות ..
ביוני 2021 נבחרה שיר שושני לתפקיד ראש המסלול המלא והסגנית של מנהלת בית הספר.
בספטמבר 2022, כעבור 33 שנה להיווסדו, עבר בית הספר ממשכנו המקורי באזור התעשייה תלפיות, למשכן הקבע החדש שלו. המבנה בן 7 הקומות משתרע על שטח של כ-4,000 מ"ר וממוקם במרכז העיר, כחלק אינטגרלי מקמפוס ירושלים לאמנויות החדש שהקימה עיריית ירושלים במטרה לעודד שיתופי פעולה בין המוסדות הפועלים בו והפיכתו למרכז ארצי ללימודי אמנויות הבמה והקולנוע. הקמפוס כולל גם את סטודיו למשחק ניסן נתיב, בית הספר לתיאטרון חזותי והמרכז למוזיקה מן המזרח.
פעילות
הדיאלוג השוטף עם התלמידים מתנהל באמצעות 75 מורים, 30 חונכים, ועדות סיעור מוחות, עשרות מרצים אורחים ו-23 אנשי צוות.
כ- 1000 בוגרים סיימו עד כה את לימודיהם בבית הספר. 75% מהם פועלים בתפקידים מרכזיים בתחום ומאיישים את השדרה המרכזית והמובילה של הקולנוע והטלוויזיה בארץ.
מדי שנה מופקים בבית הספר כ-30 סרטים קצרים, עלילתיים ותיעודיים, ומרביתם נשלחים לכ-400 פסטיבלים ברחבי העולם. סרטיהם של תלמידי בית הספר מוקרנים במסגרת כ-100 פסטיבלים בינלאומיים בשנה, ובהם הפסטיבלים המרכזיים (פסטיבל הקולנוע בקאן, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, פסטיבל הסרטים של ונציה, טורונטו ועוד), פסטיבלי סטודנטים, פסטיבלים לקולנוע להט"בי, פסטיבלי קולנוע יהודי ופסטיבלים לסרטי נשים, ילדים ונוער.
בשנת 2011 יזם בית הספר את הקמת החממה הבינלאומית לקולנוע ירושלים, המביאה לירושלים בכל מחזור 12 יוצרי קולנוע מהעולם ומישראל לעבודה על סרטם הראשון או השני באורך מלא. העבודה נעשית בתנאי חממה, מול עורכי תסריט ישראליים ובינלאומיים. כ-70% מסרטי החממה הופקו, הוקרנו וזכו להשתתף בפסטיבלים מרכזיים ובהם פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, פסטיבל הקולנוע טורונטו, ופסטיבל הסרטים של ונציה. כ-10 מסרטי החממה הוקרנו עד כה בפסטיבל קאן, וביניהם: "ראן" של פיליפ לקוט, חוף השנהב, 2013; "הגננת" של נדב לפיד, 2013; "הבן של שאול" של לזלזו נמש, 2014; "שבוע ויום", אסף פולונסקי, 2016 ו"מתמחה" של בו ג'אנפנג. סרטו של נמש זכה בפרס חבר השופטים של קאן ובפרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר בשנת 2015.
בשנת 2020 השיק בית הספר את היחידה ללימודי חוץ שמציעה קורסי כתיבה קצרים לקהל הרחב.
המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2009–2019)
2015
האמנים שהעפילו לראש המצעד למשך הזמן המרבי לשנת 2015 הם: קולדפליי, פיפת' הרמוני, קיד אינק וצ'ארלי פות'. אמנים אלו שהו בפסגה במשך 6 שבועות כל אחד.
שאה סולימאן
חייו
שמו המקורי היה סאם מירזא, ובעלותו לשלטון קיבל את התואר המלכותי שאה ספי השני. בהכתרתו השנייה נקרא בשם סולימאן הראשון. בנו הבכור של עבאס שאה השני. את ילדותו ושנות בחרותו העביר בהרמון תחת השגחתו של סריס בשם אקא נזיר. שפתו הראשונה הייתה כנראה אזרית, ומידת שליטתו בפרסית אינה ידועה. לאחר מותו של אביו עבאס שאה השני, בטרם הכריז על יורש, הוכתר סאם מירזא כמלך, וקיבל את התואר "שאה ספי השני". ההכתרה נעשתה בניגוד לדעתם של רוב היועצים והסריסים, שהעדיפו את אחיו הצעיר המזה מירזא, שהיה אז בן שבע בלבד ולכן נוח יותר לתמרון.
המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2009–2019)
2015
הזמרים ג'ייסון דירולו וצ'ארלי פות', הזמרת ג'ס גלין, והדי ג'יי דייוויד גטה, הם האמנים היחידים שהצליחו להביא לצמרת המצעד יותר משיר אחד (שני שירים כל אחד).
שאה סולימאן
שנות שלטונו
שנת שלטונו הראשונה (1.10.1666–20.3.1667) נחשבה לכישלון. שורה של אסונות טבע, בשילוב עם פשיטות ותקיפות באזור הים הכספי מצד הקוזאקים בהנהגת סטפן ראזין, הביאו את האסטרולוגים המלכותיים למסקנה כי הכתרתו נערכה בעיתוי שגוי. ב-20.3.1667 נערך טקס הכתרה מחדש, ובו קיבל את השם סולימאן הראשון, כאִזכור לשלמה המלך.
המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2009–2019)
2015
כמו בשנה שקדמה לה, גם ב 2015 אמנים רבים העפילו לצמרת המצעד בפעם הראשונה (16 במספר). האמנים הם: מארק רונסון, פול מקרטני, אלי גולדינג, CHIC, ניל רודג'רס (שהתארח בשיר Get Lucky, השיר המושמע ביותר בשנת 2013), וויז קאליפה, צ'ארלי פות', פיפת' הרמוני, קיד אינק, פליקס ין, ג'סמין תומפסון, אווה סימונס, קונשנס, דה וויקנד, דיסיפלס והזמרת מייגן טריינור.
שאה סולימאן
שנות שלטונו
סולימאן הקטין את צבא הממלכה ואת המנגנון הפקידותי שלה, במטרה לצמצם את הוצאות המדינה, אך צעדים אלה הביאו להחלשת כוחו בשלטון. את היועצים המלכותיים הוא החליף במועצה פרטית שהורכבה מסריסי הארמון, ובהשפעתם מונה לשלטון בנו הבכור, סולטאן חוסיין.
המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2009–2019)
2015
לפי מדיה פורסט עשרת השירים הלועזיים המושמעים ביותר בישראל בשנת 2015 היו:
בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
פעילות
בפברואר 2022 פתח לראשונה סם שפיגל מכינה ללימודי קולנוע לדוברי ערבית, כהכנה ללימודים בבית הספר. המכינה כוללת קורסי מבוא בקולנוע ואמנות וקורס בעברית.
במרץ 2022 השיק בית הספר לראשונה את המחזור הראשון של חממת סם שפיגל לסדרות טלוויזיה, בתמיכת נטפליקס, סרטי פרמאונט ומשרד החוץ. במסגרת החממה מפתחים 8 יוצרות ויוצרים מישראל תסריטים לסדרות טלוויזיה בליווי מנטורים מקצועיים מובילים בתעשיית הטלוויזיה בארץ ובעולם.
הכרה בינלאומית
סרטי בית הספר זכו בכ-470 פרסים בפסטיבלי סרטים בינלאומיים. בשנת 2008 זכה הסרט "המנון" בבימויו של אלעד קידן, בוגר מחזור י"ד, בפרס הסרט הטוב ביותר בתחרות ה - "Cinéfondation", תחרות סרטי הסטודנטים של פסטיבל קאן. הייתה זו הפעם הראשונה שסרט ישראלי זכה בתחרות זו. בשנת 2016 זכה גם הסרט "אנה" בבימויה של אור סיני בתחרות זו.
לבית הספר נערכו עד כה כ-210 הוקרות ורטרוספקטיבות בפסטיבלים בינלאומיים בכ-55 מדינות, ובכללם זה של המוזיאון לאומנות מודרנית בניו יורק (1996), פסטיבל רוטרדם (1997), פסטיבל הוואנה (1999), פסטיבל מוסקבה (1999), פסטיבל ויאדוליד, ספרד (2000), פסטיבל ברלין (2004), פסטיבל מלבורן (2004), פסטיבל פיפ"א-ביאריץ (צרפת, 2004), פסטיבל האמפטונס (ניו יורק, 2005), פסטיבל ירושלים (2005), פסטיבל קלרמונט-פראנד, צרפת (2005), פסטיבל סרייבו (2008) ואוניברסיטת קיימברידג' (2016).
רנן שור, מייסד ומנהל בית הספר כיהן בין השנים 2004-2000 כנשיא ארגון בתי הספר לקולנוע של אירופה GEECT.
בית הספר יזם כינוסים בינלאומיים בתחומי הוראה שונים של הסרט הקצר בברלין, הלסינקי, פריז וברטיסלאבה.
באוקטובר 2007 החל בית הספר בפרויקט להבאת יוצרי קולנוע חשובים לישראל בשיתוף עם הסינמטקים. האורח הראשון היה דייוויד לינץ'. אורחים אחרים היו הבמאי טוד סולונדז (מרץ 2008), הבמאי וים ונדרס (נובמבר 2009), הבמאי היווני תיאו אנגלופולוס והסופר פול אוסטר (מאי 2011), התסריטאי ז'אן-קלוד קארייר (ינואר 2012), הצלם האמריקאי אד לחמן (אפריל 2012), הבמאי מישל גונדרי (אפריל 2014) והמפיק הקבוע של סטנלי קובריק, יאן הרלן (2016).
בשנת 2015, במסגרת חגיגות 25 שנה להקמת בית ספר, הקים בית הספר קרן ייעודית למימוש פיצ'ר (סרט קולנוע באורך מלא) ראשון של בוגריו – קרן סם שפיגל לפיצ'ר ראשון. בית הספר העמיד – בשיתוף עם חברת ההפקה הצרפתית ARP – סכום של מאה אלף דולר לפרויקט לפיצ'ר ראשון של בוגרי בית הספר במשך 3 שנים.
בשנת 2015 יזם בית הספר בשיתוף "הארץ" וקרן גשר לקולנוע רב תרבותי את תחרות התסריט הקצר, המתפרסמת מדי סוכות בהארץ ומעמידה סכום של 150 אלף ₪ למימוש הסרט והקרנתו בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
"בית האילמת", סרט הגמר של תמר קיי, היה מבין עשרת המועמדים לפרס אוסקר בשנת 2016 בקטגוריית הסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר.
המצעד הבין-לאומי של מדיה פורסט (2009–2019)
2016
הזמרת האמריקאית LP (לורה פרגוליצי) שברה שיא חדש עם השיר "Lost On You" כאשר הצליחה להעפיל לצמרת המצעד במשך 11 שבועות; מתוכם תשעה שבועות באופן רצוף - גם שיא בפני עצמו שחלקה LP יחד עם השיר "Diamonds" של ריהאנה, עד שגם שיא זה נשבר מספר חודשים לאחר מכן על ידי הזמר אד שירן. בכך הייתה LP לאמן ששהה במשך מספר השבועות הרב ביותר במקום הראשון בשנת 2016.