cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
חטיפת הנערות בניגריה
מאי 2014
ב-2 במאי הודיעה המשטרה הניגרית כי עדיין לא ברור כמה נערות נחטפו כיוון שרשומות בית הספר אבדו. ב-4 במאי התייחס נשיא ניגריה גודלאק ג'ונתן בפעם הראשונה בפומבי לחטיפה ואמר כי ממשלתו תנקוט בכל האמצעים שברשותה כדי להחזיר את החטופות. במקביל האשים את הורי התלמידות בכך שלא סיפקו למשטרה מספיק מידע על בנותיהם החטופות. הכעס של אזרחי ניגריה כלפי הממשל על ההתנהלות הלא ברורה ועל כישלונו בהצלת התלמידות, הוביל לצעדות מחאה שהתקיימו בערים מרכזיות בניגריה וגם בניו יורק.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2003
רשימת פיגועי טרור נגד ישראלים שהתרחשו במדינת ישראל ובשטחים בשנת 2003.
חטיפת הנערות בניגריה
מאי 2014
ב-5 במאי העלה הארגון בוקו חראם לרשת וידאו שבו מנהיג הארגון אבו בכר שקאו קיבל אחריות על חטיפת הנערות והודיע כי הוא מתכנן לחתן אותן עם חברי ארגונו או למכור אותן לשפחות בשוק. בנוסף אמר שהוא מתכנן לחטוף נערות נוספות. ב-12 במאי פרסם הארגון סרטון נוסף בו אמר אבו בכר שקאו כי הוא מסכים לשחרר את התלמידות תמורת לוחמים בארגון שנעצרו בידי השלטונות הניגרים. בסרטון נראו התלמידות הנוצריות כשהן לבושות כמוסלמיות, והוא טען כי הן התאסלמו.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2003
פברואר
.
חטיפת הנערות בניגריה
שחרור הנערות
ב-17 באוקטובר 2014 הגיע צבא ניגריה להסכם הפסקת אש עם החוטפים ובמסגרתו 219 הנערות שעדיין שהו בשבי ישוחררו. בפועל לא קרה דבר.
פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2003
אפריל
בפיגוע במסוף קרני בגבול רצועת עזה נרצחו שני אזרחים ונפצעו 3.
חטיפת הנערות בניגריה
שחרור הנערות
באוקטובר 2016 שוחררו 21 נערות בעקבות הסכם בין בוקו חראם לממשלה הניגרית. ב-7 במאי 2017 הודיעה ממשלת ניגריה כי הגיעה להסכם על שחרור חברי בוקו חראם, וכי בתמורה שוחררו 82 מתוך 276 הנערות שנחטפו. 112 נערות עדיין נעדרות.
התגובות בעולם לחטיפה
בשבועות הראשונים לאחר החטיפה לא היה ידוע בבירור מה קרה, וכמה תלמידות נחטפו. הממשל הניגרי התייחס באדישות לעניין ואף נטען שההורים בדו מלבם את החטיפה. לאחר שדיווחים על החטיפה החלו להתפשט בסוף אפריל ברחבי העולם, החלה מחאה ציבורית נרחבת שדרשה פעילות מיידית להצלת החטופות. מנהיגים רבים בעולם גינו את החטיפה. נשיא ארצות הברית ברק אובמה אמר:. דייוויד קמרון הגדיר את חטיפת התלמידות כ. הפגנות מחאה נרחבות החלו בערים מרכזיות בניגריה ואף בניו יורק, לוס אנג'לס, ולונדון. במיוחד התרכזה המחאה הציבורית ברשתות החברתיות. ההאשטאג BringBackOurGirls# צויץ בטוויטר מיליוני פעמים וידוענים רבים בהם מישל אובמה, אנג'לינה ג'ולי וכריס בראון הצטרפו לקמפיין המחאה. בעקבות המחאה הציבורית החלה הממשלה הניגרית להתייחס ברצינות לחטיפה והצבא הניגרי החל בחיפוש אחר הנערות. בנוסף הממשלה הניגרית קיבלה סיוע בינלאומי נרחב, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת, צרפת וישראל הודיעו על שליחת צוותים של מומחים בלחימה בטרור כדי לסייע לניגריה להתמודד עם בוקו חראם ולנסות להשיב את הנערות החטופות.
כדורסל נכים
כדורסל נכים הוא משחק הדומה לכדורסל רגיל, אך הוא משוחק בידי שחקנים היושבים בכיסאות גלגלים (המעוצבים ייחודית לספורט זה) וחוקיו שונו מעט כך ששחקנים אלה יוכלו לשחק בו. זהו אחד מענפי הספורט הפופולריים ביותר בספורט הנכים ומשוחק גם במסגרת המשחקים הפאראלימפיים.
היסטוריה
בשנת 1944, כחלק מתוכנית שיקום נפגעים בבית החולים "סטוק מנדוויל", החליט לודוויג גוטמן על תוכנית לאימוץ ענפי ספורט שונים תוך שימוש בכיסאות גלגלים. בשנת 1945 נערך המשחק הראשון, ב-1948 התקיים לראשונה במסגרת משחקי סטוק מנדוויל טורניר נטבול, ובשנת 1956 התקיים במשחקי סטוק מנדוויל טורניר כדורסל הנכים הראשון.
בשנת 1973 התקיימה אליפות העולם בכדורסל נכים הראשונה. האליפות, אשר טרם נחשבה לרשמית, נערכה בבלגיה וזכתה בה נבחרתה של בריטניה. בשנת 1975 התקיימה בבלגיה האליפות הרשמית הראשונה ובה זכתה נבחרת ישראל בכדורסל נכים כשניצחה בגמר הטורניר את נבחרת ארצות הברית בתוצאה 47-50.
חוקים
כדורסל הנכים משוחק לפי רוב חוקי משחק הכדורסל הרגיל, ובמגרש כדורסל סטנדרטי. עם זאת, מספר חוקים שונו על מנת להתאים לייחודיות המשחקים במשחק, כגון חוק האוסר על השחקנים לגעת יותר מפעמיים בגלגלי הכיסאות ללא כדרור.
כל אחד מהשחקנים בקבוצת הכדורסל מקבל ניקוד על פי מידת נכותו. הנכות הקלה ביותר מקבלת ניקוד של 4.5 ואילו ככל שמידת נכותו של השחקן חמורה יותר, הולך הניקוד ויורד עד לניקוד של 1.0. בכל זמן נתון במהלך המשחק מותר למאמן הקבוצה לשלב שחקנים המנוקדים עד 14.0 במצטבר. על כיסא המשחק אסור שתהיינה בליטות החורגות אל הצדדים וגובהו לא יעלה על 53 סנטימטרים.
סוויטה (מלון)
בתחום המלונאות, סוויטה (באנגלית: Suite - מערכת חדרים) היא יחידת אירוח בבית מלון או במתקן הארחה אחר אשר מציעה רמה גבוהה יחסית למקובל של אירוח ושירותים יוקרתיים נלווים. על פי רוב, סוויטה היא לפחות כפולה בגודלה מיחידת אירוח רגילה וכוללת יותר מחדר אחד. מתקני הארחה רבים מחזיקים ב"סוויטת ירח דבש", ולעיתים יחידות האירוח הטובות והמפוארות ביותר במלון נקראות "הסוויטה המלכותית" או "הסוויטה הנשיאותית" (כדי להעיד על התאמתם לאירוח אישים רמי מעלה), ובדרך כלל הן יהיו בעלות מרפסת פרטית והנוף הטוב ביותר שנשקף מהמלון.
סוויטות מפוארות מופיעות בסרטים רבים, ביניהם "אישה יפה", "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס", "ג'יימס בונד" ו"שכחו אותי בבית".
רודפתסערה
רודפתסערה הוא הספר השני בסאגת טוויג, בסדרה "קורות קצעולם".
עלילה
טוויג יוצא עם אביו למרדפסופה כדי להביא סופראקס שייצב את האבן עליה בנויה סנקטפראקס. סופראקס הוא למעשה ברק מוצק, הנוצר במהלך סופת ברקים כאשר ברק פוגע באדמה ביערות הדמדומים. ככל שעובר הזמן נעשה הברק כבד, ושוקע באדמה - לכן חייבים לקחת אותו לפני שישקע באדמה. דבר זה הופך את רדיפתסופה לדבר קשה מאוד, שהרבה פיראטי רקיע לא שבו ממנו, מכיוון שבנוסף לקושי לקחת את הסופראקס לפני שישקע, קיימת סכנה נוספת - מי שנכנס ליערות הדמדומים מתחיל לדמיין דברים ועלול לא לצאת משם לעולם. סנקטפראקס זקוקה נואשות לספראקס, משום שכל הסופראקס נגנב, ונשגב בחירי האקדמיה הפך חלק ממנו לאבפראקס - חומר ההופך כל נוזל למים צלולים. זאב העננים מורה לטוויג להישאר בעירתחתונה, אך טוויג לא שומע לעצת אביו, ומתגנב לספינה ללא ידיעתו. רודפתסערה נעה לכיוון יערות הדמדומים. כשהם כמעט מגיעים, מאיים סילבו ספלית' על זאב העננים שיהרוג את טוויג אם לא ייתן לו את הסופראקס שישיג. זאב העננים נלחם עם ספלית', ובגלל חוסר תשומת הלב רודפתסערה מושלכת לתוך הסופה, למקום בו נוצר הברק. חברי הצוות קופצים מהספינה ונוחתים על הקרקע, אך זאב העננים לא נוטש את רודפתסערה. כשהם הולכים ביערות הדמדומים, הם מאבדים חברי צוות שהולכים אחרי דמיונותיהם. כשהם יוצאים מיערות הדמדומים, הם פוגשים יצור המכונה סקריד - או בכינויו המלא - סקריד נוטל הבהונות. סקריד אומר שיהיה מורה הדרך שלהם בביצה, אך הוא רוצח חלק מהצוות ולוקח את בהונותיהם. רק טוויג, נווט האבן והפרופסור לאור נשארים, ולאחר שטוויג מבין מה סקריד עשה, הוא נלחם איתו והורג אותו. לאחר שסקריד מת, הם מגלים שסקריד היה האביר הקודם שנשלח להביא סופראקס, ומכיוון שספינתו התרסקה הוא המשיך לגור בביצה וכל מי שטעה ביערות הדמדומים היה הורג אותו, לוקח את בהונותיו, והיה מוציא מהם גרגרי סופראקס שנתקעו בציפורניים, כדי שיוכל לאסוף את הסופראקס שנשבע להביא כאביר. הם מגלים קופסה מלאה גרגירי סופראקס, ומתחילים לתקן את הספינה. הפרופסור לאור מת, אך הם לא מתייאשים ומצליחים לתקן את הספינה. הם חוזרים לסנקטפראקס, ושמים את הסופראקס בבית האוצר. הספר נגמר בכך שטוויג מגייס צוות חדש, ויוצא לחפש אחרי אביו, שנודע לו שנסחף מעבר לקצה.
ג'ו היסאישי
מאמורו פוג'יסאווה (ביפנית: 藤澤 守, באנגלית: Mamoru Fujisawa) ידוע גם בשמו המקצועי ג'ו היסאישי (ביפנית: 久石 譲, באנגלית: Joe Hisaishi) נולד ב-6 בדצמבר 1950. הוא מנהל מוזיקלי, מלחין, מנצח ומעבד מוזיקלי אשר נודע בזכות למעלה מ-100 פסקולים ואלבומי סולו שהלחין מראשית 1981.
ביוגרפיה
ג'ו היסאישי נולד בנאקאנו שבמחוז נאגנו ביפן בשם מאמורו פוג'יסאווה. כאשר החל את לימודי הכינור בגיל 5, גילה היסאישי את תשוקתו למוזיקה. הוא החל ללמוד הלחנה במכללת קוניטאקי ללימודי מוזיקה בשנת 1969.
הצלחתו הראשונה במקצוע הייתה בשנת 1974 כאשר חיבר מוזיקה עבור אנימציה קצרה הנקראת "Gyatoruzu". עבודה זו ועבודות נוספות שעשה באותה עת פורסמו תחת שמו המקורי. במהלך תקופה זו אף הלחין לסדרות "Sasuga no Sarutobi" ("אקדמיה לנינג'ה") ו-"Futari Taka" ("מצערת מלאה").
בשנות ה-70, מוזיקת פופ יפנית, מוזיקה אלקטרונית ומוזיקת העידן החדש פרחו. הז'אנרים הללו, ממש כמו להקת "Yellow Magic Orchestra" ("תזמורת קסם צהוב") השפיעו על סגנונו של היסאישי. הוא פיתח את המוזיקה שלו מרעיונות מינימליסטיים והרחיב לכיוון הלחנה עם תזמורת. את אלבומו הראשון, "MKWAJU", הוא הוציא לאור בשנת 1981. הפסקולים הראשונים שעשה לאנימות בסדרי גודל גדולים יותר באותה עת, היו ל-"Hajime Ningen Gyatoruz" ו-"Robokko Beeton".
בשנת 1983 הומלץ היסאישי לבמאי הייאו מיאזאקי כמלחין לפסקול של סרטו החדש הנסיכה מעמק הרוחות. השניים נהיו לחברים טובים ובעתיד הם ימשיכו לעבוד ביחד על פרויקטים גדולים רבים.
בוריס שטייפון
בוריס אלכסנדרוביץ' שטייפון (6 בדצמבר 1881 - 30 באפריל 1945) היה קצין בצבא הרוסי הקיסרי, ממוצא יהודי, ששירת לאחר מכן כגנרל בצבא הלבן הרוסי האנטי-קומוניסטי, וכמנהיג החיל הרוסי ששיתף פעולה עם הנאצים בסרביה במלחמת העולם השנייה.
קורות חיים
בוריס שטייפון נולד בשנת 1881 בחרקוב (כיום אוקראינה). אביו היה סוחר יהודי שהמיר דתו לנצרות האורתודוקסית, אמו הייתה בת של נזיר רוסי אורתודוקסי. הוא סיים את לימודיו בבית הספר לחיל הרגלים צ'וגויבסקה יונקר, אחד מבתי הספר הראשיים של הצבא הרוסי הקיסרי ומונה לשמש כסגן שני בגדוד 124 שבסיסו היה בוורונז'. לראשונה ראה קרב במלחמת רוסיה-יפן 1904-1905, במהלכו חטף זעזוע מוח. הוענק לו עיטור על גבורה ומצוינות חמש פעמים, וקיבל את מסדר ולדימיר הקדוש יחד עם עיטורים אחרים. הוא הועלה לדרגת סגן בספטמבר 1905. בשנת 1911 סיים שייפון את האקדמיה הצבאית הקיסרית על שם ניקולאי בדרגת סרן. לאחר מכן הוטל עליו לשרת בטורקסטן הרוסית והיה קצין מטה של חיל הצבא הטורקיסטני השני בשנת 1914.
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, שירת שטייפון בחזית הקווקז כנגד כוחות האימפריה העות'מאנית. הוא היה עוזר ראש המודיעין בצבא הקווקזי הרוסי והועלה לדרגת סגן אלוף בשנת 1915. הוא מילא תפקיד מפתח בקרב ארזורום תחת הגנרל ניקולאי יודניץ' וזכה למסדר סנט אן ומסדר סנט ג'ורג' על ביצוע פעולות מודיעין. בינואר 1917 מונה לראש מטה חטיבת הרגלים 161 ואז באוגוסט אותה שנה, לראש אגף הרגלים השלישי הפיני. בשנת 1917 הועלה לדרגת קולונל.
בעקבות מהפכת אוקטובר וההתמוטטות בחזית הרוסית, חזר שטייפון למולדתו חרקוב, שם עמד בראש ארגון מחתרתי לגיוס וקצינה של קצינים שרצו להתגייס לצבא המתנדבים. בסתיו 1918 הגיע למטה צבא המתנדבים ביקטרינודאר. הוא התמנה למפקד אוגדת החי"ר השלישית בצבא המתנדבים באפריל 1919, ומפקד גדוד הרגלים ה-13 מיולי. הוא היה פעיל במבצעים ברחבי אוקראינה ובחלקים מפולין ורומניה עד סוף השנה. בינואר 1920 הועלה שטייפון לדרגת לויטננט גנרל.
עם זאת, עם התמוטטותה הגוברת של התנועה הלבנה, הוא נאלץ להתפנות לפולין עם אנשיו ואז הגיע לקרים כדי להמשיך בתפקיד פעיל תחת הגנרל פיוטר ורנגל. הוא פונה עם שרידי כוחותיו של ורנגל לקונסטנטינופול והגיע למחנה גליפולי לפליטים רוסים לבנים. ב-25 באפריל 1921 הוא הועמד לאחראי על חיל הצבא הראשון שהוגלה והועתק לבולגריה. בשנת 1922 גירשה ממשלת בולגריה את שטייפון, והוא מצא מקלט בממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים. התגורר בבלגרד והשתתף באופן פעיל באיגוד הקצינים, אך פוטר על ידי הגנרל ורנגל בשל חוסר ציוץ לממונים עליו. במהלך שנות העשרים והשלושים של המאה העשרים פרסם שטייפון סדרה של יצירות טקטיות והיסטוריות צבאיות והיה לפרופסור למדעי הצבא.
לאחר כיבוש ממלכת יוגוסלביה על ידי גרמניה הנאצית באפריל 1941, הוצע לשטייפון תפקיד כראש המטה של החיל הרוסי שאורגן בבלגרד ב-12 בספטמבר על ידי הגרמנים ביוזמת הגנרל הרוסי לשעבר מיכאיל סקורודומוב והפך למפקדו שלושה ימים אחר כך. עד לאביב 1944 המשימה העיקרית של החיל הרוסי, שהורכבה בעיקר ממשרתים לשעבר של הצבא הקיסרי הרוסי וצבא המתנדבים הלבן, הייתה לשמור על אתרים ואזורים מסוימים מהפרטיזנים הקומוניסטים בהנהגת יוסיפ ברוז טיטו, שנתמכו על ידי ברית המועצות ובהמשך המלחמה גם על ידי בריטניה; בשנת 1944 החיל עסק באופן פעיל בלחימה נגד הפרטיזנים של טיטו; ולבסוף, מספטמבר 1944, לאחר שבעלות בריתה של גרמניה, רומניה ובולגריה החליפו צדדים ויחידות סדירות של הצבא האדום התקדמו למערב הבלקן, נלחם החיל גם נגד הכוחות הסובייטים בסרביה ובהמשך במה שכיום הוא קרואטיה.
הוא מת במלון Esplanade בזאגרב ב-30 באפריל 1945. מקורות מסוימים טוענים שייתכן שהוא התאבד. אנאטולי רוגוז'ין החליף אותו בפיקוד על היחידה.
הוא נקבר בלובליאנה, סלובניה, בבית קברות צבאי גרמני (גוש 8, שורה 6, קבר 16).
אורית גידלי
אורית גידָלי (נולדה ב-16 בינואר 1974) היא משוררת וסופרת ילדים ישראלית, מנחת כתיבה ומנהלת שותפה של "סדנאות הבית".
ביוגרפיה
גידלי היא בוגרת הקולג' הבינלאומי בניו מקסיקו, בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה העברית ותואר שני במסלול הכתיבה באוניברסיטת בן-גוריון. היא מנחת סדנאות כתיבה מאז שנת 2000 ומלמדת במחלקה לספרות של אוניברסיטת תל אביב. בשנת 2014 ייסדה את בית הספר לכתיבה ספרותית, "סדנאות הבית", יחד עם שותפה, הסופר אשכול נבו. בית הספר מקיים מעל מאה סדנאות כתיבה שנתיות בישראל ומחוצה לה, וחבר באיגוד האירופי של בתי ספר לכתיבה ספרותית.
גידלי כתבה ארבעה ספרי שירה וארבעה ספרי ילדים. שיריה פורסמו במוסף תרבות וספרות הארץ, מוסף הספרות של ידיעות אחרונות, כתבי העת "כרמל", "גרנטה", "מאזניים" ו"משיב הרוח". המופע "ארזת לבד", המבוסס על ספרה "עשרים נערות לקנא", הוצג בפסטיבל עכו בשנת 2006. התרגום לאנגלית של המבחר הדו לשוני משיריה ב, ספרה "עשרים נערות לקנא", בתרגומה של מרצלה שולק, היה מועמד לפרס פן בשנת 2017.
על ספר שיריה האחרון 'התאומים' כתב מבקר הספרות עדו ניצן שהוא אחד הטקסטים היפים שנכתבו בעברית. בביקורת על ספרה "ערש" כתב המשורר והמבקר אלי הירש כי "ספרה החדש מציב אותה בחזית השירה הישראלית" ומצביע על כך שבתוך מסורת שירה של אבות ובנים, מביאה גידלי את קולה הייחודי של האם הכותבת. שירתה של גידלי מתאפיינת בדחיסות רגשית, והתבוננות עדינה ואינטימית על זוגיות, משפחה ואהבה על כל מורכבותם. ברשימה על ספרה "סמיכות" כתב המשורר יצחק לאור:. מאפיינים אלו מופיעים גם בספרי הילדים שלה שעוסקים בנושאים כואבים בכנות גבוהה ובמעטפת מחויכת.
ספרי הילדים של גידלי תורגמו למעל חמש עשרה שפות, והיו לרבי מכר. הוול סטריט ג'ורנל אפיין את כתיבתה כ-"מקסימה ואינטליגנטית רגשית", יותם שווימר כתב שהיא "חגיגה של תפיסה ילדית".
כמנחת כתיבה גידלי ליוותה דורות של כותבים ומשוררים, בגישה הבנויה על משוב מקצועי חד הנובע מנקודת מוצא של אהבה לטקסט, יצירה ושמחה. בין ספרי השירה שערכה: "ומה יש עוד", שרי שביט; "יבוא", רוני אלדד; "כותנה", ילי שנר.
גידלי מתגוררת ברחובות, נשואה למשורר אלכס בן-ארי ואם לארבעה.
נקודת ההונאה
נקודת ההונאה (2001) הוא מותחן שנכתב על ידי הסופר דן בראון. הספר עוסק בהונאת-ענק, מערכת בחירות לנשיאות ארצות הברית ובכישלונותיה של סוכנות החלל האמריקאית - נאס"א.
עלילה
מרבית עלילת הספר אורכת 24 שעות, והיא מתרחשת בוושינגטון ובקרחון מילן (הקוטב הצפוני) לסירוגין. הספר עוסק בתגלית מדהימה המתגלה על ידי נאס"א, סוכנות החלל האמריקאית, שנמצאת במשבר מזה שנים.
הספר עוסק בשני נושאים עיקריים:
לאחר שמדענים אזרחיים ידועי שם, אותם שלח נשיא ארצות הברית לקוטב הצפוני לאמת את הממצא המדהים, חושדים שמדובר בתרמית, ומוצאים ראיות הגורמות להם לפקפק בממצאים, כוח דלתא נשלח לחסלם. רובו של הספר עוסק בין היתר במרדף של הכוח במטרה לחסל את המדענים שהצליחו להימלט על נפשם, בדרכים מוזרות ומלאות מזל, וכמו כן על חשיפת האמת מאחורי ההונאה, שלב אחר שלב. גם כאן, זהותו המפתיעה של המושך בחוטים מתגלת רק לקראת הסוף.
כמו בספריו האחרים של דן בראון, גם בספר זה ישנם שני גיבורים מרכזיים, גבר ואישה, שישנה ביניהם התחלה של יחסים רומנטיים, ומספר רב של התנקשויות וניסיונות לרצח. כדרכו, בראון הולך על הגבול הדק שבין המדע לבידיון, ומנסה להביא דברים אל גבול האבסורד: צוללת גרעינית שמחלצת את המדענים מעל גוש הקרח באזור הקוטב הצפוני, רגע לפני שהם קופאים למוות, והתפרצות געשית תת-מימית שמתרחשת בדיוק בזמן הקריטי, וגורמת למותו של הנבל.
חיבתו של בראון למדע וטכנולוגיה מופיעה גם בספר זה, באופן בו הוא מביא את החידושים הטכנולוגים האחרונים, גם כאלו שספק אם עברו את שלב האב טיפוס.
בספר ישנה ביקורת לא מועטה על גופים שונים בחברה האמריקנית: על התנהלותה השלומיאלית והבזבזנית של נאס"א; על כוחם המופרז והזדוני של השירותים החשאיים של ארצות הברית; על התנהלות יחידות צבאיות שמוצגות באור שלילי, הגובל בפשעים של ממש ובחיסול של חפים מפשע למען מטרה צודקת; ועל התנהלותה המושחתת של המערכת הפוליטית האמריקנית, עם ניצוץ של תקווה לאנשים ישרים שאינם מוכנים לטבול ברפש.
גרסה עברית
הספר תורגם לעברית על ידי בועז וייס, ומכיל 413 עמודים, והוצא לאור על ידי מודן בשנת 2005.
WGS84
WGS84 (ראשי תיבות של: World Geodetic System 1984; מערכת גאודזית עולמית) הוא סטנדרט של מידול כדור הארץ (דאטום) שמשמש בקרטוגרפיה, גאודזיה וניווט. הסטנדרט מכיל מערכת קואורדינטות קרטזית של כדור הארץ, דאטום וגאואיד המבוסס על כוח המשיכה לצורך מדידת גובה פני הים בכל מקום.
המערכת הוצעה בשנת 1984 (חודשה בשנת 2004) והיא מערכת הגאודזית העולמית השכיחה לשימוש עד היום. קדמו לה מערכות WGS60, WGS66 ו-WGS72.
זוהי מערכת הקואורדינטות הנפוצה כיום בעולם, ומכשירי GPS רבים עובדים לפיה.
הפרשים בין ED50 לבין WGS84
קווי האורך והרוחב של שתי המערכות זהות בצפון מזרח רוסיה. בתנועה הקווים דרומה ומזרחה, הקווים של ED50 נעים מהר יותר מקווי WGS84. כך שבאזור ספרד יש הפרש של 100 מטר ובישראל הפרש של כ-150 מטר כאשר קווי הרשת של ED50 דרומיים יותר מאשר WGS84.
הרמן פון קייזרלינג
הֶרְמַן אֲלֶכְּסַנְדֶר פוֹן קַיזֶרְלִינְג (בגרמנית: Hermann Alexander Graf von Keyserling; 20 ביולי 1880 – 26 באפריל 1946) היה פילוסוף גרמני-בלטי ממשפחת קייסרלינגק. סבו,, היה גאולוג בולט של האימפריה הרוסית.
ביוגרפיה
קייזרלינג נולד למשפחת אצולה עשירה באחוזת, ב, האימפריה הרוסית, כיום באסטוניה. לאחר השכלתו באוניברסיטאות טרטו, היידלברג ווינה. בווינה התיידד עם הסופר האנטישמי יוסטון סטיוארט צ'מברלין, שבהשפעתו פנה לפילוסופיה. בשנים 1911–1912 יצא לטיול מסביב לעולם, שאחר-כך פרסם את רשמיו ממנו בספר "יומן מסע של פילוסוף" (Reisetagebuch eines Philosophen). הוא נישא למריה גודלה פון ביסמרק-שונהאוזן, נכדתו של אוטו פון ביסמרק. בנו הלך בעקבות אביו והפך לפילוסוף בעל שם.
הרמן קייזרלינג התעניין במדעי הטבע ובפילוסופיה, ולפני מלחמת העולם הראשונה הוא נודע הן כסטודנט לגאולוגיה והן כמסאי פופולרי. המהפכה הרוסית שללה ממנו את אחוזתו בליבוניה, ועם שרידי הונו הקים את ה-"Schule der Weisheit" ("בית הספר לחוכמה") וה-Gesellschaft für Freie Philosophie (אגודה לפילוסופיה חופשית) בדרמשטאדט. המטרה של בית ספר זה הייתה להביא לכיוון מחדש אינטלקטואלי של גרמניה.
הוא היה הראשון שהשתמש במונח עקרון הפיהרר. אחת הטענות המרכזיות של קייזרלינג הייתה ש"יחידים מחוננים" מסוימים "נולדו לשלוט" על בסיס הדרוויניזם החברתי.
אף שלא היה פציפיסט תאורטי, קייזרלינג האמין שהמדיניות הגרמנית הישנה של המיליטריזם מתה לנצח ושהתקווה היחידה של גרמניה טמונה באימוץ עקרונות בינלאומיים ודמוקרטיים.
משנת 1931 עסק קייזרלינג בפומבי בעליית הנאציזם. הוא תיאר זאת כאי-רציונליזם שחייב להוביל לאסון והסיק: "נאציונל-סוציאליזם [...] אסור לעולם שישיג מנהיגות כמפלגה". עם זאת, הוא ניסה למצוא היבטים חיוביים בנציונל-סוציאליזם. הוא הותקף באלימות בעיתונות הנציונל-סוציאליסטית. לאחר עליית הנאצים לשלטון, נאסר עליו לדבר. הוא גם לא היה מסוגל לפרסם זמן מה בגרמניה ולא הורשה עוד לנסוע מחוץ למדינה. עם זאת, בגלל המוניטין שלו מחוץ למדינה, הוסרו הגבלות אלו זמנית.
הוא מת באינסברוק באוסטריה.
צ'נגר
צ'נגר (בהונגרית: Csenger, ביידיש טשענגער) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית צ'נגר קטנה עם השנים. כך, בשנת 1990 היו בעיר 5,231 תושבים ובשנת 2021 רק 4,765 תושבים.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין מאז המאה ה-13 והוא הפך לעיר בצורה רשמית בשנת 1989.
יהודי צ'נגר
יהודים התיישבו בצ'נגר לראשונה במחצית השנייה של המאה ה-18. רובם עסקו במסחר ובמחצית השנייה של המאה ה-19 נפתחו גם בתי מלאכה של יהודים, והותר להם לחכור אחוזות ולעסוק במקצועות חופשיים.
בית הכנסת נחנך בשנת 1820. והקהילה התארגנה רשמית בשנת 1840. בקהילה היו בית ספר, חברה קדישא ומוסדות לעזרה הדדית. בזמן הקרע ביהדות הונגריה בעקבות חילוקי דעות בין חרדים למשכילים בקונגרס יהודי הונגריה בשנת 1869 ו-1868, הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי שסירב לקבל את תקנות הקונגרס. ומשנת 1885 שימשה קהילת צ'נגר כקהילת אם ליהודי 27 יישובים קטנים שבסביבתה.
בין רבני הקהילה היה הרב אשר אנשיל הלוי יונגרייס (1874-1834), בעל "מנוחת אשר" ומתלמידיו של ה"חת"ם סופר". בנו, הרב אברהם יונגרייס הקים ישיבה במקום ובה למדו תלמידים מכל חלקי הונגריה.
בצ'נגר היה סניף של "המזרחי" שרבים מחבריו קיבלו הכשרה במקום ועלו לארץ ישראל.
במרץ 1944, עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, נצטווה ראש הקהילה להגיש רשימה של כל יהודי צ'נגר. משהוגשה הרשימה, כונסו היהודים בבית הכנסת, משם הועברו לגטו מאטסלקה.
לאחר הגעתם לגטו, הופרדו הגברים בני 48 ומטה ממשפחותיהם ונשלחו לעבודות כפייה. ביוני 1944 הובלו יהודי צ'נגר למחנה ההשמדה אושוויץ.
בדף הקהילה ממפקד קהילות הונגריה כתבו התושבים שבקהילה חיים 599 חברים, מנהיג הקהילה הוא הרמן פרקש, ורב הקהילה הוא ליפוט יונגרייס.
בל קאופמן
בלה "בל" קאופמן (באנגלית: Bella "Bel" Kaufman; 10 במאי 1911 – 25 ביולי 2014) הייתה סופרת אמריקאית ממוצא יהודי-רוסי. נכדתו של הסופר שלום עליכם.
ביוגרפיה
בלה קאופמן נולדה בברלין בירת הקיסרות הגרמנית, שם שהו אמהּ לליה, בתו של שלום עליכם, ואביה, שלמד שם רפואה. כשסיים אביה את לימודיו שבה המשפחה לעיר אודסה שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה), ושם גדלה בלה. כבר בהיותה נערה בת 10, בשנת 1921, פרסמה קאופמן את שירהּ הראשון בשפֿה הרוסית, "אביב" (Весна), בכתב-העת האודסאי 'פעמונה' (Колокольчики).
בשנת 1979 פרסמה קאופמן רומן נוסף, Love, etc.‎ (אנגלית: "אהבה וכו'"). מאז חיברה עוד מספר סיפורים קצרים, ובמקביל המשיכה בעבודתה כמורה ומרצה.
גא"ז (יצרנית רכב)
היסטוריה מוקדמת (עד סוף מלחמת העולם השנייה)
במאי 1929 חתמה ברית המועצות על הסכם עם חברת פורד, על פי תנאיו, הסכימו הסובייטים לרכוש מכוניות וחלקי חילוף בשווי 13 מיליון דולר, בעוד שפורד הסכימה לתת סיוע טכני עד 1938 לבניית מפעל משולב לייצור רכב בניז'ני נובגורוד. המפעל הוקם ב-1 בינואר 1932. בין השנים 1932–1936 יוצר אל הדגמים: פורד מודל A, פרוד מודל AA ופורד מודל B תחת השמות GAZ-AA ,GAZ-A ו- GAZ-M1 בהתאמה. כדי שהיה אפשר לתמוך טכנית במכוניות שיוצרו על ידי המפעל, הוקם באותה תקופה מפעל נוסף בעיר פבלובו.
עד התפרקות ברית המועצות
בשנת 1952 המפעל בעיר פבלובו עבר הסבה למפעל אוטובוסים נפרד "פבלובו"
בתקופה הסובייטית ייצרה החברה כלי רכב מכל הסוגים - כלי רכב פרטיים, רכבי שטח, משאיות ואוטובוסים. החל משנת 1964 ועד לשנת 1999 במפעל נבנו כמיליון משאיות מדגם GAZ 66. בנוסף לכלי רכב אזרחיים יוצרו במפעל גם כלי רכב צבאיים: ג'יפים (GAZ-67, GAZ-2330 Tigr, GAZ-69) רק"מ סיור (BA-64 BRDM-1), נגמ"שים (BTR-40 BTR-60 BTR-70 ,BTR-80 ,BTR-90), טנקים (T-60 וT-70) ותותח מתנייע SU-76.
לאחר התפרקות ברית המועצות
לאחר התפרקות ברית המועצות סבל המפעל מקשיים כלכליים משמעותיים ורק עם תחילת המאה ה-21 החל המפעל להתייצב ולייצר כלי רכב חדישים, תוך שיתוף פעולה עם יצרניות רכב זרות. דוגמה לכך ניתן לראות בייצור רכב הוולגה סייבר החל משנת 2008, שנעשה בשיתוף פעולה עם חברות אמריקניות ואירופאיות. ייצור מכונית מדגם זה הופסק בשנת 2010, מאז לא חודש ייצור מכוניות פרטיות.
דיקסי קרטר
דיקסי וירג'יניה קרטר (באנגלית: Dixie Virginia Carter; 25 במאי 1939 – 10 באפריל 2010) הייתה שחקנית קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה אמריקאית. היא כיכבה בסדרה "נשים מעצבות" (1986-93) בתפקיד ג'וליה שוגרבייקר, וגילמה את רנדי קינג בסדרת הדרמה "חוקים שבלב" (1999-2002). ב-2007, היא הייתה מועמדת לפרס אמי עבור תפקידה בסדרה "עקרות בית נואשות" (2006-07), בה שיחקה את גלוריה הודג'.
ביוגרפיה
דיקסי וירג'יניה קרטר נולדה ב-25 במאי 1939 לאסתר וירג'יניה (לבית הילסמן) ולאלברד לירוי קרטר, במקלמורסוויל שבטנסי. קרטר בילה את ילדותה בממפיס. לתואר ראשון למדה באוניברסיטת ממפיס ובמכללת רודס.
ב-1959, קרטר התחרתה בתחרות היופי מיס טנסי, והגיעה למקום שני. קרטר זכתה בתחרות היופי מיס וולנטיר באוניברסיטת טנסי באותה שנה.
קריירה
ב-1960, קרטר הופיעה לראשונה בהפקה מקומית של המחזה "הקרוסלה". היא עברה לניו-יורק ב-1963, וזכתה בתפקיד בהפקה של מחזה של שייקספיר, "אגדת חורף".
החל מ-1967, היא לקחה הפסקה של שמונה שנים ממשחק כדי להתמקד בגידול שתי בנותיה. ב-1974 פרצה לעולם אופרות הסבון כשהחליפה שחקנית שיצאה לחופשת לידה בסדרה הפופולרית " One Life to Live", ואז לוהקה לתפקיד קבוע בסדרה The Edge of Night", שם נשארה שנתיים. תפקיד זה הוביל לתפקידי פריים טיים, וקרטר העתיקה מגוריה ללוס אנג'לס. ב-1976 זכתה בפרס "עולם התיאטרון".
תפקידים אלו סללו את דרכה של קרטר אל הדמות והסדרה הידועות ביותר שלה - ג'וליה שוגרבייקר בתוכנית "נשים מעצבות". המפיקה לינדה בלאדוורת תומסון, שעבדה עם קרטר קודם לכן, עדיין לא ידעה מה יהיה תוכן הסדרה כשהיא הגתה אותה, היא רק ידעה שהיא רוצה לייצר סדרה סביב קרטר וחברותיה לסדרה - דלתה בורק, אנני פוטס, וג'ין סמארט. האל הולברוק, בן זוגה האמיתי של קרטר, גם הופיע בתוכנית בתפקיד חוזר, ושתי בנותיה הופיעו בתפקיד אורח ב-1989. התוכנית רצה משנת 1986 ועד 1993.
קרטר הופיעה במספר הפקות ברודוויי, כולל ב-1997, אז כיכבה בתפקיד מריה קאלאס בהפקת הברודוויי "כיתת אמן". היא שיחקה את התפקיד מינואר עד יוני. את התפקיד גילמו לפני כן זואי קולדוול ופטי לופון.
בשנים 1999–2000, קרטר דיבבה מספר סרטים. מ-1999 עד 2002, היא גילמה את רנדי קינג בדרמה המשפטית "חוקים שבלב" ברשת CBS, לצדם של קת'לין קווינלן וטוני דנזה. בשנת 2004, הופיעה בתפקיד אורח ב "חוק וסדר: מדור מיוחד".
לאחר מספר שנים בהן התפקידים הפסיקו לזרום, קרטר חוותה פופולריות מחודשת ב-2006 כאשר לוהקה לתפקיד חותנתה רוקחת המזימות של ברי ואן דה קאמפ בסדרה "עקרות בית נואשות". יוצר הסדרה מארק צ'רי התחיל דרכו בהוליווד בתור העוזר של קרטר על הסט של "נשים מעצבות". תפקיד זה הביא לה את המועמדות היחידה שלה לפרס אמי.
חיים אישיים
ב-1967, קרטר נישאה לאיש העסקים ארתור קרטר (אין קשר משפחתי). נולדו להם שתי בנות, מרי דיקסי וג'ינה. קרטר עזבה את עבודת המשחק במשך שמונה שנים כדי להתמקד בגידול בנותיה, יחד עם שלושת ילדיו של ארתור מנישואים קודמים.
היא התגרשה מארתור קרטר ב-1977, ונישאה באותה שנה לשחקן  ג'ורג' הרן. הנישואים ארכו שנתיים. במאי 1984 היא נישאה בשלישית לשחקן האל הולברוק.
ב-1996, קרטר פרסמה אוטוביוגרפיה בשם "Trying to Get to Heaven", בה דיברה בין היתר, על הלחץ הגדול בתחום הטלוויזיה להישאר צעירה, ותיארה את הניתוחים והאמצעים האחרים שנקטה בהם למטרות אנטי-אייג'ינג.
דעותיה הפוליטיות
קרטר הייתה רשומה כרפובליקנית, ותיארה את הדעות הפוליטיות שלה כליברטריאנים. היא רואיינה על ידי ביל אוריילי, יחד עם פט בון, בוועידה הרפובליקנית הלאומית של שנת 2000. למרות שדמותה ב"נשים מעצבות", ג'וליה שוגרבייקר, הייתה ידועה בשל עמדותיה הליברליות ומונולוגים נוקבים, קרטר עצמה לא הסכימה עם רבות מדעותיה של שוגרבייקר, והגיעה להסכמה עם המפיקים, שעל כל מונולוג שלה שהיא חולקת עליו, תינתן לג'וליה הזדמנות לשיר שיר בפרק עתידי. קרטר פעם תיארה את עצמה בצחוק  בתור "הרפובליקנית היחידה בעולם הבידור". קרטר הייתה גם תומכת נלהבת של הקהילה הגאה.
מותה ומורשתה
מרכז דיקסי קרטר לאמנויות הבמה והעשרה אקדמית (הנקרא באופן לא רשמי בשם "הדיקסי") בהנטינגטון, טנסי, נקרא על שמה.
חוק האנג'לים
"חוק האנג'לים" הוא כינוי שניתן לסעיף 20 בחוק המדיניות הכלכלית לשנים 2011 ו-2012 (תיקוני חקיקה), התשע"א-2011 (שהוא חוק ההסדרים לשנת 2011), שנועד לקדם תעשיות עתירות ידע בישראל, באמצעות יצירת תמריץ מס לעידוד השקעות של יחידים (אנג'לים) בחברות הזנק, השקעות שיסייעו להפיכתן לחברות יציבות ומבוססות שיתרמו, במידה ויצליחו, למשק.
התמריץ ניתן בדרך של התרת השקעה של יחידים במניות חברות עתירות מחקר ופיתוח כהוצאה מוכרת. רשות המיסים ציינה כי "מדובר בחקיקה ייחודית וחריגה בדיני המס", ולפיכך הדגישה כי אין לראות את העמדות שננקטו על ידה במימוש חקיקה זו, כמדיניות המשקפת את עמדתה בנסיבות אחרות.
הסעיף נחקק כהוראת שעה, המתייחסת להשקעות שייעשו עד סוף שנת 2015. באוגוסט 2023, הכנסת אישרה מחדש את חוק האנג'לים, כהוראת שעה עד לסוף 2026.
מטרות החקיקה
דברי ההסבר להצעת החוק המקורי, המציגים את המניע לחקיקתו:
הדרך לממש את הפתרון המוצע מוצגת אף היא בדברי ההסבר להצעת החוק:
ההטבות שבחוק
על מנת לעודד משקיעים ברכישת מניות לשם השקעה במחקר ופיתוח, קובע החוק שיחידים הרוכשים מניות של חברות רלוונטיות יזכו להכרה בהשקעתם כהוצאה מוכרת.
התנאים לקבלת ההטבה
החוק קובע את ההשקעות הזכאיות להיות מוכרות באמצעות שלוש הגדרות בסעיף 20(א) לחוק:
השקעה מזכה
השקעה מזכה היא "השקעה של יחיד בחברת מטרה בשנת מס כלשהי, אשר בשלה הוקצו לו מניות בחברת המטרה באותה שנה".
ניכוי ההוצאה יינתן רק בשל השקעה מזכה של יחיד (לא כספים שהועברו על ידי תאגיד).
בהגדרה זו נבחנים שני תנאים:
תקופת הטבה
תקופת ההטבה היא תקופה בת שלוש שנות מס המתחילות בשנת המס שבה שולמו הסכומים המהווים את ההשקעה המזכה. אין חשיבות לתאריך המדויק בשנת המס אשר בו הועברו הכספים. תקופת ההטבה מתייחסת למשקיע מסוים בשל השקעה מזכה מסוימת באותה חברה, ובמקרה בו קיימים מספר משקיעים לכל אחד מהם תהיה תקופת הטבה אישית.
חברת מטרה
התנאים להכרה בחברה כחברת מטרה הם: לכל אחד מתנאים אלו קיימת תקופה מסוימת בה עליו להתקיים (לכל אחד תקופה שונה).
מימוש החקיקה
רשות המיסים פרסמה חוזר המפרט את דרכי מימוש החקיקה. וציינה בתחילתו את העקרונות המנחים אותה:
הר ברוקבק
הר ברוקבק (באנגלית: Brokeback Mountain) הוא סרט קולנוע אמריקאי מאת הבמאי אנג לי משנת 2005. הסרט זכה בפרס באפטא, בפרס גלובוס הזהב ובשלושה פרסי אוסקר. בסרט מככבים הית' לדג'ר, ג'ייק ג'ילנהול, אן האת'וויי, מישל ויליאמס ורנדי קווייד.
הסרט מתאר מערכת יחסים רומנטית הומוסקסואלית בין שני בוקרים במערב התיכון של ארצות הברית בשנות ה-60, ה-70 וה-80 של המאה ה-20. הוא נחשב לייחודי משום שהוא מתאר יחסים הומוסקסואליים מבלי להתייחס לזכויות הומוסקסואלים ולמאבקם לזכויות אלה בשנות ה-60 וה-70, ומתמקד במקום זאת בסיפור האהבה עצמו.
התסריט נכתב על ידי דיאן אוסאנה וזוכה פרס הפוליצר לארי מקמורטרי על בסיס סיפור קצר באותו שם, מתוך האוסף סיפורי ויומינג, שנכתב על ידי הסופרת האמריקאית אני פרו.
תקציר עלילה
לאחר שסיימו לרעות את הצאן, התחתן אניס עם אלמה בירס (מגולמת על ידי מישל ויליאמס) וג'ק עובר לטקסס ומתחתן עם לורין ניוסם (מגולמת על ידי אן האת'וויי).
ארבע שנים מאוחר יותר נפגשים שוב ג'ק ואניס, ומגלים זה לזה כי הם עדיין אוהבים האחד את רעהו (אשתו של אניס צופה בהם ומגלה זאת בעצמה). ג'ק מציע כי יתגרשו ויעברו לגור יחד בחווה, אולם אניס זוכר כי ראה בילדותו התעללות ורצח של חוואי הומוסקסואל והוא חושש מכך. אניס מרגיש מחויב למשפחתו ואף לאחר גירושיו מאלמה, הוא נשאר לגור בקרבת שתי בנותיו. ג'ק ואניס ממשיכים להיפגש - בתחילה כמה פעמים בשנה ומאוחר יותר כל חודש במשך עשרים שנה.
הסרט מסתיים כשבתו של אניס באה לבקר אותו ומספרת לו שהיא עומדת להתחתן. היא אומרת שהיא מקווה שיבוא אך אניס אומר שהוא יצטרך לעבוד באיסוף העדר באותה תקופה - אותה סיבה שבשלה ביטל את אחד המפגשים המתוכננים עם ג׳ק בפגישתם האחרונה (מה שגרם להתפרצות תסכול של ג׳ק ולריב ביניהם). אולם כמה רגעים לאחר מכן הוא אומר לה "את יודעת מה... אני חושב שהם יכולים למצוא לעצמם קאובוי חדש", והם מחייכים זה אל זה. לאחר שבתו יוצאת אניס פותח את הארון ומסתכל על החולצות שלו ושל ג׳ק ועל התמונה של הר ברוקבק, עם דמעות בעיניו, ולוחש "ג׳ק, אני נשבע..."
אתר הצילום
אף שאנג לי נוהג לצלם את סרטיו במקום בו הם אמורים להתרחש, סרט זה (וכן "נמר, דרקון") צולם באתרים אחרים. הסרט צולם בפרובינציית אלברטה שבקנדה, בשל נופי הטבע שבה, הדומים לאזורים הטבעיים של ויומינג שם מתרחשת עלילת הסרט. הסרט צולם בקנדה בין היתר בשל העלויות הנמוכות יותר של הצילום בקנדה, וכן בשל העזרה שניתנה לצילום הסרט על ידי הממשל המקומי של אלברטה.
פרסים
הסרט זכה לתשבחות רבות ממבקרי הקולנוע, וכן בארבעה פרסי גלובוס הזהב הכוללים את הפרס עבור סרט הדרמה הטוב ביותר (מתוך שבע מועמדויות - מספר המועמדויות הרב ביותר לסרט אחד בשנת 2005). הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה וכן בפרס הסרט הטוב ביותר של תא המבקרים של בוסטון וכן של תא המבקרים של דאלאס, תא המבקרים של פלורידה, לאס וגאס, לוס אנג'לס, תא המבקרים של ניו יורק, תא המבקרים של סן פרנסיסקו, איגוד מבקרי הקולנוע של דרום מזרח ארצות הברית, אגודת מבקרי הקולנוע של יוטה, ופרס באפט"א עבור הסרט הטוב ביותר. הסרט היה מועמד לקבלת שמונה פרסי אוסקר וזכה בשלושה: הבימוי הטוב ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר והפסקול הטוב ביותר.
ביקורות
על אף ששירות החדשות הקתולי בארצות הברית נתן לסרט ביקורת טובה, הוא קבע כי הסרט מיועד לצפייה למבוגרים בלבד בשל עמדתה של הכנסייה הקתולית בנוגע ליחסים הומוסקסואליים - קביעה שעוררה ביקורת רבה.
כתבים פוליטיים רבים ברשת החדשות פוקס (ובהם ביל אוריילי, ג'ון גיבסון וקל תומאס) העירו כי הסרט מיועד לשרת אג'נדה מסוימת של ארגונים פרו-הומוסקסואליים, והמליצו לצופים לראות במקומו את הסרט בעל האוריינטציה הנוצרית - "סיפורי נרניה: האריה, המכשפה וארון הבגדים" (וכן העירו שהסרט הנוצרי ראוי יותר לאוסקר מאשר "הר ברוקבק").
כמו כן, מספר קבוצות של נוצרים פונדמנטליסטים בארצות הברית כמו נשים מודאגות למען אמריקה והמשפחה במוקד תקפו את הסרט כסרט לא מוסרי, ומספר בתי קולנוע, כמו במדינת יוטה, סירבו להקרינו בטענת "חוסר מוסר".
תיאטרון
בחודש מרץ 2023 פורסם כי הסרט יזכה לעיבוד בימתי בוסט אנד בלונדון בכיכובם של השחקנים האמריקאיים מייק פייסט ולוקאס הדג'ס. המופע יעלה ב-10 במאי 2023 וירוץ עד ה-12 באוגוסט בתיאטרון ה-"".
משפט לוונהיים-סקולם
גרסה חזקה יותר של המשפט קובעת שלכל תורה בשפה מסדר ראשון (שאינה בת מנייה בהכרח ) שיש לה מודל אינסופי, יש לה מודל מכל עוצמה אינסופית הגדולה מעוצמת קבוצת הקבועים שלה.
היסטוריה
כמוסבר בהמשך, משפט לוונהיים-סקולם הוא תוצר של שני משפטים, משפט הכיווץ ומשפט הניפוח. ב-1915 הוכיח המתמטיקאי הגרמני לאופולד לוונהיים גרסה מוקדמת של משפט הכיווץ, שלכל תורה עם מודל אינסופי יש מודל בן מנייה. אולם בהוכחה של לוונהיים הייתה טעות. ב-1920 הציג המתמטיקאי הנורווגי תורלף סקולם הוכחה חלופית ונכונה.
המשפט המלא הוכח ב-1936 על ידי המתמטיקאי הרוסי אנטולי מלצב, לאחר שהוכיח את הגרסה המלאה של משפט הקומפקטיות הדרושה בהוכחת משפט הניפוח. במאמרו הוא ציין שלטענת סקולם המשפט המלא הוכח עוד קודם לכן על ידי אלפרד טרסקי במהלך סמינר ב-1928. אולם טרסקי לא זכר את הוכחתו ולא ברור כיצד יכול היה להוכיח את המשפט ללא משפט הקומפקטיות.
רקע
מודל של תורה T בשפה מסדר ראשון L הוא מבנה (המורכב מקבוצה ומפונקציה המפרשת את קבועי השפה כקבועים ויחסים בקבוצה) שמקיים את כל הפסוקים בשפה. הקבוצה שעומדת בבסיס מבנה \mathcal A נקראת העולם של \mathcal A, ונסמנו A. העוצמה של \mathcal A היא העוצמה של A.
מבנה \mathcal B הוא תת-מבנה של \mathcal A אם, ופונקציית המבנה של \mathcal B היא צמצום של פונקציית המבנה של \mathcal A ל-B. קבוצה נקראת קבוצה סגורה ב-\mathcal A אם B סגורה תחת כל הפעולות (פונקציות) בשפה L (ובפרט מכילה את כל האיברים ב-A המתפרשים כקבועים של L, שהם הפעולות ה-0 מקומיות). אם B הוא תת-קבוצה סגורה של A, אז התת-מבנה שנקבע על ידי B הוא התת-מבנה היחיד \mathcal B שעולמו הוא B ושפונקציית המבנה שלו היא צמצום פונקציית המבנה של \mathcal A ל-B.
תת-מבנה \mathcal B של מבנה \mathcal A נקרא תת-מבנה אלמנטרי אם לכל השמה אפשרית כל הנוסחאות בשפה L שנכונות ב-\mathcal A, נכונות גם ב-\mathcal B (אינטואיטיבית, כל טענה שנכונה במבנה נכונה גם בכל תת-מבנה אלמנטרי שלו, ולהפך). מן ההגדרה נובע שאם \mathcal A מודל של T, גם התת-מבנה האלמנטרי \mathcal B הוא מודל של T.
מבחן טרסקי-ווט קובע שתנאי הכרחי ומספיק לכך שתת-מבנה \mathcal B של \mathcal A הוא תת-מבנה אלמנטרי, הוא:
קבוצת פסוקים \Gamma היא עקבית אם קיים לה מודל (ראו משפט השלמות של גדל). משפט הקומפקטיות קובע ש-\Gamma עקבית אם ורק אם כל תת-קבוצה סופית שלה עקבית.
הוכחת משפט הכיווץ
יהי \mathcal A מבנה בשפה L (המקיימת את תנאי המשפט) מעוצמה אינסופית \kappa. תהי עוצמה אינסופית. נראה שיש ל-\mathcal A תת-מבנה אלמנטרי מעוצמה \mu.
לכל נוסחה נתאים פונקציה  הנקראת פונקציית סקולם. פונקציית סקולם מוגדרת כך: לכל מגדירים, כאשר a\in A הוא איבר כך שמתקיים , אם ישנו איבר כזה, או סתם איבר שרירותי אם אין איבר כזה (בחירת האיברים מצריכה את אקסיומת הבחירה). נסמן ב-S את קבוצת פונקציות סקולם של כל הנוסחאות בשפה L. יש \aleph_0 נוסחאות בשפה L (כי קבוצת המילים מעל שפה בת מנייה היא בת מנייה) ולכן.
נגדיר כעת ברקורסיה סדרת קבוצות. B_0 תהיה תת-קבוצה כלשהי של A שעוצמתה \mu. נגדיר: כלומר B_{n+1} היא הקבוצה המתקבלת מ-B_n על ידי הוספת כל התמונות של איברי B_n תחת כל פונקציות סקולם.
נוכיח באינדוקציה כי לכל n טבעי, |B_n| = \mu.
נגדיר. מהגדרת B מתקיים וכן.
נבחין כי B סגורה תחת פונקציות סקולם. לכל ולכל  קיים B_n כך ש-, ולכן.
נראה כי B קבוצה סגורה ב-\mathcal A. לכל פעולה F n-מקומית בשפה L נגדיר נוסחה שהיא הנוסחה. מהסגירות של B ביחס לפונקציות סקולם נקבל ש-B סגורה ביחס ל-F - לכל מתקיים:.
B קבוצה סגורה ולכן קיים תת-מבנה \mathcal B של \mathcal A שנקבע על ידה. נוכיח כי זהו תת-מבנה אלמנטרי.
לכל נוסחה ולכל, אם קיים a\in A כך שמתקיים , אז לפי הגדרת פונקציית סקולם קיים  כך שמתקיים. לכן לפי מבחן טרסקי-ווט \mathcal B תת-מבנה אלמנטרי של \mathcal A.
מכאן שאם \mathcal A מודל של תורה T המקיימת את תנאי המשפט, אז \mathcal B היא מודל מעוצמה \mu של T.
הוכחת משפט הניפוח
תהי T תורה בשפה L המקיימת את תנאי המשפט, ויהי \mathcal A מודל שלה מעוצמה אינסופית \kappa. תהי עוצמה כלשהי. נבנה מודל של T שעוצמתו \mu לפחות.
תהי I קבוצה שעוצמתה \mu. נגדיר שפה L_I המתקבלת מ-L על ידי הוספה של קבוע c_i כנגד כל i \in I. נגדיר קבוצת פסוקים \Sigma בשפה L_I כך:. נגדיר את \Gamma כקבוצה המתקבלת מהאיחוד.
נשתמש במשפט הקומפקטיות כדי להראות ש-\Gamma עקבית בשפה L_I. תהי \Gamma_0 תת-קבוצה סופית של \Gamma. קיימת קבוצה מהצורה, כך ש-\Sigma_0 היא תת-קבוצה סופית של \Sigma, ומתקיים. ב-\Sigma_0 יש רק מספר סופי של פסוקים מהצורה c_i \ne c_j. נסמן את קבוצת כל ה-c_i שמופיעים בפסוק שכזה ב-C.
נגדיר מבנה בשפה L_I שפונקציית המבנה שלו מתלכדת עם זו של \mathcal A לכל הקובעים ב-L, ובנוסף מוגדרת באופן שרירותי לכל קבוע c_i ב-L_I, מלבד לקבועים שב-C, שאותם היא מפרשת כאיברים שונים זה מזה ב-A (ייתכן משום ש-C סופית, ואילו A אינסופית).
מודל של \Gamma_1 (כי \mathcal A הוא מודל של T, וכל הפסוקים ב-\Sigma_0 שקובעים שאיברי C שונים זה מזה, אכן מתקיימים), לכן היא גם מודל של \Gamma_0, ועל כן \Gamma_0 עקבית. נקבל ממשפט הקומפקטיות ש-\Gamma עקבית בשפה L_I. נסמן ב-\mathcal B מודל של \Gamma בשפה L_I. כל הפסוקים ב-\Gamma נכונים ב-\mathcal B, ובפרט כל פסוקי \Sigma שקובעים שיש |I| איברים השונים זה מזה נכונים. לכן.
\mathcal B מודל של T בשפה L_I (כתת קבוצה של \Gamma), ולכן הוא גם מודל של T בשפה L (תוך צמצום פונקציית המבנה שלו ל-L). קיבלנו של-T יש מודל מעוצמה \mu לפחות.
מסקנות
משפט לוונהיים-סקולם מאפשר להסיק מסקנות רבות על כוח הביטוי של שפה מסדר ראשון. מהמשפט נובע למשל שלא ניתן לתאר את קבוצת המספרים הטבעיים בשפה מסדר ראשון, בלי לתאר באותה מידה גרסאות מנופחות הכוללות "יותר מידי" מספרים. מכיוון שמערכת פאנו הכתובה בשפה מסדר שני מתארת את המספרים הטבעיים עד כדי איזומורפיזם, נובע מכך שלא ניתן לצמצם את אקסיומות מערכת פאנו לשפה מסדר ראשון. אריתמטיקת פאנו, שהיא המערכת המתקבלת מהחלפת אקסיומת האינדוקציה (הכתובה בסדר שני), בסכמה של אקסיומות הקובעות אינדוקציה לכל נוסחה מסדר ראשון, היא חלשה באופן מהותי ממערכת פאנו.
ממשפט לוונהיים-סקולם וממשפט הקומפקטיות ניתן להסיק שאם לתורה T יש מודלים סופיים בלתי חסומים (לכל M טבעי יש מודל שעוצמתו M לפחות), אז יש לה מודל מכל עוצמה אינסופית. ממשפט הקומפקטיות נובע שהתורה המתקבלת מ-T על ידי הוספת אינסוף פסוקים שקובעים שיש לפחות n איברים שונים לכל n טבעי היא עקבית. לכן יש לה ל-T מודל אינסופי, ולכן מודל מכל עוצמה אינסופית.
מסקנה נוספת ממשפט לוונהיים-סקולם היא שאם T תורה \aleph_0-קטגורית (יש לה מודל יחיד עד כדי איזומורפיזם מעוצמה \aleph_0), ואין לה מודלים סופיים, אז T תורה שלמה. זאת משום שאם הם מודלים כלשהם של T, אז לפי הנתון הם אינם סופיים, ולכן לפי משפט הכיווץ יש להם תת-מבנים אלמנטריים  מעוצמה \aleph_0. מכיוון ש-T תורה \aleph_0-קטגורית נובע מכך ש- איזומורפיים. לכן אותם משפטים נכונים הן ב-\mathcal A והן ב-\mathcal B, וכל המשפטים הללו בהכרח נובעים מ-T.
בראשית המאה ה-20 ניסתה הקהילה המתמטית למצוא תורה מסדר ראשון שתתאר את המתמטיקה המודרנית כולה (ראו תוכנית הילברט). משפט לוונהיים-סקולם קבע שאף תורה שכזו לא תהיה קטגורית, ויהיו לה מודלים רבים. מאוחר יותר הוכח משפטי האי-שלמות של גדל שאף החריף את הבעיה יותר - לא תיתכן תורה שכזו שתהיה גם עקבית, גם אפקטיבית וגם שלמה (כלומר לא רק שיהיו לה מודלים רבים, אלא שלא בכולם יתקיימו אותם המשפטים).
משפט לינדסטרום קובע ששפה מסדר ראשון היא התחשיב הלוגי החזק ביותר שבמסגרתו מתקיימים הן משפט הקומפקטיות והן משפט הכיווץ של לוונהיים-סקולם.
פרדוקס סקולם
החלת משפט לוונהיים-סקולם על תורת הקבוצות האקסיומטית גוררת מסקנה הנדמית סתירתית. לפי המשפט קיים מודל בן מנייה של תורת הקבוצות. לכן כל הקבוצות במודל הן בנות מנייה (שכן כל איבר של קבוצה הוא בעצמו קבוצה במסגרת אקסיומות צרמלו-פרנקל). זאת בסתירה לכאורה למשפט קנטור שממנו עולה שקיימות קבוצות שאינן בנות מנייה.
תוצאה זו נתגלתה על ידי סקולם ב-1922 והיא קרויה על שמו "פרדוקס סקולם". סקולם גם הסביר מדוע הפרדוקס אינו סתירה באמת. הפתרון נעוץ בכך שהמונח "קבוצה" במודל של סקולם נבדל מהמשמעות החיצונית שלו. השוואת עוצמות של קבוצות מסתמכת על קיומן של פונקציות חד-חד-ערכיות ועל ביניהן. אולם פונקציות שכאלה הן בעצמן קבוצות, שאינן בהכרח כלולות כקבוצות במסגרת המודל הקטן ובן המנייה של סקולם לתורת הקבוצות. נכון שקיימת פונקציה חיצונית למודל שמתאימה בין קבוצת המספרים הטבעיים לקבוצת המספרים הממשיים במודל של סקולם, אבל הפונקציה הזו אינה קיימת בתוך המודל של סקולם, ולכן הוכחת האלכסון של קנטור עדין עובדת במודל זה.
מוהילב
מוהילב (בבלארוסית: Магiлёў - מַאהִילְיוֹוּ; ברוסית: Могилёв - מוגילב; ביידיש: מאָלעוו) היא עיר במזרח בלארוס ובירת המחוז הקרוי על שמה. העיר שוכנת לצידו של נהר הדנייפר כ-180 ק"מ מזרחית לבירה מינסק בקרבה יחסית לגבול עם רוסיה. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 353,338 תושבים והיא העיר החמישית בגודלה במדינה (אחרי מינסק, הומל, ויטבסק וגרודנו).
היסטוריה
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1267 בדברי הימים של ערים רוסיות. מוהילב הייתה חלק מנסיכות צ'רניגוב. בשנת 1335 הייתה לחלק מהדוכסות הגדולה של ליטא, שנכנסה בהמשך לאיחוד הפולני-ליטאי. ב-1537 ויתרו המוסקבאים על העיר סופית. לקראת סוף המאה ה-16 שימשה העיר כקו הגנה נגד פלישות הטטרים של קרים לאיחוד הפולני-ליטאי. בשנת 1577 קיבלה העיר זכויות מגדבורג.
בעקבות חלוקת פולין הראשונה (1772) צורפה העיר לאימפריה הרוסית. מבחינה אדמיניסטרטיבית שינתה העיר פעמים רבות את מעמדהּ בתקופה הרוסית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה בשנים 1915–1917 העיר הייתה מקום מושבו של הפיקוד העליון של צבא האימפריה הרוסית. לאחר המהפכה הרוסית, העיר הייתה תחת כיבוש גרמני קצר ב-1918, הייתה חלק מהרפובליקה העממית של בלארוס קצרת הימים, ולבסוף ב-1919 היא נכבשה על ידי כוחות ברית המועצות והפכה לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית.
במלחמת העולם השנייה העיר הייתה תחת כיבוש גרמניה הנאצית מ-26 ביולי 1941 עד ל-28 ביוני 1944. לאחר תקופה זו, העיר חזרה לשלטון ברית המועצות.
עם התפרקות ברית המועצות ב-1991 העיר הפכה לחלק מבלארוס, וכיום היא אחת הערים החשובות בה.
כלכלה
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקמו בעיר מרכז מטלורגיה ענק, מספר בתי חרושת לפלדה וכימיקלים וגם מספר מפעלים גדולים לייצור עגורנים, מכוניות וטרקטורים. בשנות ה-50 התעשייה העיקרית הייתה עיבוד עורות, והעיר הייתה מרכז גדול לסחר דגנים, מלח, סוכר ומשאבים אחרים.
עם התפרקות ברית המועצות והקמת בלארוס, מוהילב הפכה לאחד המרכזים הכלכליים החשובים במדינה.
תחבורה
נמל התעופה מוהילב משרת את העיר.
הקהילה היהודית
קהילת יהודי מוהילב נוסדה במאה ה-16. בעבר היו בעיר חיים יהודיים פעילים ופוריים, היו מספר לא מבוטל של בתי כנסת שכיום משמשים לבניינים ממשלתיים ויהודים רבים גרו בה.
במהלך מצור של האימפריה הרוסית ב-1654, אנשי העיירה רצו להיכנע וסיכמו עם הרוסים שהם יגרשו את היהודים בעיר ותושבי מוהילב יחלקו ביניהם את רכושם. למרות שהצאר אלכסיי הראשון הסכים לכך, הכוחות הרוסים הוציאו את היהודים מחוץ לעיר וטבחו בהם.
יהדות מוהילב בשואה
לפי מפקד מ-1897 היו במוהילב 41,000 איש, מתוכם כ-50% היו יהודים. בערב השואה היו בעיר בסביבות 20 אלף יהודים, שהיוו כחמישית מהאוכלוסייה הכללית. באוגוסט 1941, במהלך הכיבוש הגרמני של העיר במלחמת העולם השנייה, היהודים שנותרו בעיר רוכזו בגטו שהוקם בה, בו הוטלו עליהם גזירות שונות. ב-2 עד 3 באוקטובר 1941 רצחו הגרמנים והבלארוסים 2,270 יהודים מהגטו ליד הכפר הסמוך קזימירובקה, וב-17 עד 19 באוקטובר 1941 רצחו אלו כ-3,700 יהודים נוספים מהגטו ליד הכפר הסמוך פוליחוביצ'י. ב-23 באוקטובר 1941 החלה אקציית חיסול בגטו שבעיר, בה נרצחו למעלה מ-1,000 היהודים שנותרו בו.
יהדות מוהילב כיום
כיום מתגוררים בעיר מוהילב כ-5,000 יהודים. בעיר מתגורר שליח חב"ד מנחם מנדל אלפרוביץ הפועל מטעם "איגוד הקהילות היהודיות בחבר העמים" לקירוב יהודים ליהדות, אשר מפעיל בית ספר יהודי, בית כנסת ובית תמחוי ומחייה מחדש את החיים היהודיים בעיר.
Pseudomonas aeruginosa
Pseudomonas aeruginosa הוא חיידק גראם-שלילי, שיכול לגרום למחלות בצמחים, בבעלי חיים ובבני אדם. P. aeruginosa הוא פתוגן בעל עמידות רב-תרופתית המזוהה בשל מנגנוני העמידות לאנטיביוטיקה המשוכללים שלו, והמעורב במחלות קשות - הן בזיהומים נוזוקומיים בבתי החולים כדוגמת דלקת ריאות תלוית מנשם (VAP) והן בתסמונות אלח דם שונות.
P. aeruginosa נחשב לחיידק אופורטוניסט בזיהומים קשים המתרחשים במהלך מחלות קיימות - המשמעותיים שבהם הם סיסטיק פיברוזיס וכוויות חמורות. הוא נמצא באופן כללי בחולים בעלי כשל חיסוני, אך יכול לתקוף גם אנשים בעלי מערכת חיסון תקינה. הטיפול בזיהומים של P. aeruginosa אינו פשוט בגלל העמידות הגבוהה שלו לאנטיביוטיקה.
אדהזיה
יכולת האדהזיה (היצמדות) של P. aeruginosa לרקמות המאכסן היא שלב ראשוני חיוני להמשך הזיהום והפתוגניות שלו. קיימות לכל הפחות 3 מערכות אדהזינים שונים ל-P. aeruginosa: פילי מסוג 4, המתווך אדהזיה לרקמות האפיתל של המאכסן; שוטון (פלג'לה), המאפשרת קישור שלו למוצין המצוי בתאים האפיתליאליים; וליבות האוליגוסכרידים (OS) המצויות בתוך הליפופוליסכרידים, המאפשרים קישור שלו לוסת ההולכה הטרנסממברני של סיסטיק פיברוזיס (Cystic Fibrosis Transmembrane conductance Regulator ובקיצור CFTR) בתאים אפיתליאליים.
אדהזיה מתווכת פילי מסוג 4
ל-P. aeruginosa מערכת פילי מסוג 4 (type IV pili ובקיצור T4P) על פני השטח שלו, שמורכבת מסיבים הומו-פולימרים גמישים המורכבים מהחלבון פילין ובעלי קוטר של 5.2 ננומטר ואורך של 2.5 מיקרומטר. למערכת הפילי מסוג 4 של P. aeruginosa יש פונקציות רבות, בהן תנועה על משטחים, יצירת ביופילם, טרנספורמציה של דנ"א, התחמקות ממערכת החיסון, מעבר אותות ואדהזיה. פגם במערכת הפילי סוג 4 גורמת לירידה בוירולנטיות של P. aeruginosa.
למערכת הפילי מסוג 4 יש תפקיד חשוב בהיצמדות לתאים האפיתליאליים של המאכסן, באופן שכ-90% מיכולת האדהזיה של P. aeruginosa לתאי המאכסן תלויה במערכת זו. ישנן 2 תת-משפחות למערכת הפילי מסוג 4:
אקסוטוקסין E
אקסוטוקסין A (Exotoxin A ובקיצור ETA) הוא רעלן בעל פעילות של ADP-ריבוליזציה המעכבת את EF2 (פקטור התארכות 2; חיוני בשלב התרגום לסינתזת חלבונים בתא האיקריוטי). הוא למעשה מזרז תגובה כימית בין הקואנזים NAD ובין EF-2, כאשר תוצר התגובה הוא ניקוטינאמיד ו-EF-2 הקשור ל-ADP ולריבוז; EF-2 מנוטרל כתוצאה מהתגובה וסינתזת החלבונים מופסקת. ETA בודד מתרבית של חיידקי P. aeruginosa זמן קצר לאחר שחוקרים קבעו כי לטוקסין הדיפתריה קיימת פעילות של ADP-ריבוליזציה המעכבת את EF2 (פקטור התארכות 2; חיוני בשלב התרגום לסינתזת חלבונים בתא האיקריוטי), ונמצא כי גם לו פעילות דומה על EF2. למרות שלשניהם אתרים פעילים שמורים, קיימים הבדלים משמעותיים ביניהם המתבטאים במיקום האתר הפעיל בחלבון (של ETA בקצה הקרבוקסילי ושל טוקסין הדיפתריה בקצה האמיני) ובכמות נמוכה יחסית של חומצות אמינו הומולוגיות.
ETA הוא רעלן מסוג טוקסין AB ומורכב ממספר דומיינים: דומיין A - בעל פעילות ADP-ריבוזילציה, ודומיין B - המורכב מדומיין בעל יכולת קישור לרצפטור (בקצה האמיני) ומדומיין התקה שאחראי על שינוע דומיין A לתוך התא האיקריוטי. הביטוי של ETA מושפע ממספר גורים, בהם ריכוז הברזל בסביבת החיידק וכן מערכת חישת מניין. הטוקסין נקשר לרצפטורי LRP הממוקמים על פני השטח של תאים אאוקריוטיים רגישים.
לאחר שדומיין A חודר לתא האאוקריוטי, הוא גורם ל-ADP-ריבוזילציה ל-EF2 וכך חוסם מעבר של mRNA בתוך הריבוזום ומעכב סינתזת חלבונים בתא.
מערכת הפרשה מסוג 3
ל-P. aeruginosa מערכת הפרשה מסוג 3 (Type III secretion system או T3SS), באמצעותה הוא מסוגל להחדיר ישירות לתא האאוקריוטי 4 אפקטורים שונים: Exos, ExoT, ExoU ו-ExoY. מערכת הפרשה מסוג 3 מעורבת, באופן כללי, בדלקות אקוטיות פולשניות. ברגע שהמערכת אוקטבה על ידי היצמדות לתא האיקריוטי באמצעות פילי או שוטון, היא מפריעה למסלולי מעבר האותות בתא וגורמת ציטוטוקסיות שמתווכת באופן ישיר על ידי האפקטורים של המערכת.
Exos ו-ExoT הם שניהם בעלי דומיין GTPase (GAP) ודומיין ADP-ריבוזילטרנספראז (ADPRT). פעילות ה-GAP של שניהם מכוונת נגד חלבוני GTPase קטנים החיוניים לארגון שלד התא האקטיני ממשפחת ה-Rho
חלבונים בעלי פעילות ADP-ריבוזילציה, שפעילותם תלויה בקופקטור המצוי בתא האאוקריוטי ונקרא FAS (factor-activating ExoS). FAS הוא חלבון המשתייך למשפחת החלבונים האוביקוויטיניים 14-3-3, להם פעילויות מגוונות החל מחלבוני פיגום במסלולי העברת אותות בתא וכלה באפופטוזה. החלבון הראשון שהתגלה כי הוא עובר ריבוליזציה על ידי Exos הוא וימנטין, אחד מסיבי הביניים המרכיבים את המזנכימה. הסובסטרטים המועדפים על Exos הם Ras, חלבון חשוב המעורב בתהליכי התמיינות, צמיחה והישרדות בתא, וכן חלבונים נוספים המשתייכים למשפחת ה-Small GTPase (בהם למשל Rap, Rac, Rab ועוד), אותם הוא מעכב באמצעות ADP-ריבוזילציה.
בעבר סברו כי ExoT הוא איזופורם מנוון של Exos; הוא חולק במשותף עם Exos כ-76% חומצות אמינו הומולוגיות, אך מסוגל לעשות ריבוזילציה לחלק מהסובסטרטים של Exos בשיעור של 0.2% ביחס ל-Exos. אך בהמשך הצליחו לאפיין את ExoT, ולקבוע כי הוא יודע לבצע ריבוזילציה ביעילות על חלבוני Crk, שהם אדפטורים באתרי אדהזיה פוקלית המעורבים בדינמיקה של שלד התא דרך מסלול האינטגרין; לאחר עירור של רצפטורי האינטגרין, קינאזות מסוג Src מזרחנות את פקסילין ואת BCAR1, שנקשרים לדומיין SH2 של Crk, והדבר מביא לקישור של דומיין SH3 של Crk לשני פקטורים משחלפי גואנין (GEF): הראשון, DOCK180, משחלף גואנין במשפחת חלבוני Rac (בעלי תפקיד בארגון מחדש של שלד התא, בגדילת התא ועוד) ומביא לאיקטובם, והשני C3G, משחלף גואנין במשפחת חלבוני Rap (בעלי תפקיד בנדידה ובאדהזיה תאית) ומביא לאיקטובם. כאשר חלבוני Crk עוברים ADP-ריבוזילציה, הם מאבדים את יכולת הקישור במעלה הזרם לפקסילין ול-BCAR1, או במורד הזרם ל-DOCK180 ול-C3G, וייתכן שזהו מנגנון אנטי-פאגוציטי שמפעיל P. aeruginosa. בנוסף, ExoT מסוגל לחסום גם את הלוקליזציה של החלבון STX2, ובכך לעכב את הציטוקינזה (חלוקת הציטופלזמה) בתא.
הזרקה של ExoU על ידי החיידק לתא איקריוטי גורמת לציטוטוקסיות מהירה בתא, ולפתלוגיות שונות ובהן נזק לריאות, דלקת מפושטת ותמותה בחיות מודל.