cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הקפסולה (סרט, 2022)
עלילה
במהלך הימים הראשונים לצילומים, הכל מתפקד רגיל, אך אירועים שמתרחשים מאלצים את הצוות לדחות את הצילומים. בזמן סשן מדיטציה משותף, יואי הופך לפרנואיד ומתפטר מהסרט. בעקבות כך, דמותו בסרט נהרגת. קריסטל וקרלה מחליטות לצאת מהמלון בחשאי וללכת למסיבה בעיר, אך עוקביה של קריסטל בטיקטוק כועסים עליה שהפרה את הנחיות הבידוד ומבטלים אותה, בכך היא מאבדת מספר רב של עוקבים. בהמשך, הצוות נבדק ונמצא חיובי לשפעת שמקורה בעובדת שסיפקה לכולם קפה. אף על פי שכולם נדבקו, צוות ההפקה מכריח אותם להמשיך בצילומים. אל ההפקה מצטרף מר בסט, ראש האבטחה החדש שנשכר במטרה לפקח על הפקת הסרט והשחקנים מתחילים לחשוד. כשהצילומים מתחילים מחדש, קרול לומדת שרוב הדיאלוגים או הפעולות שהיא אמורה לעשות בתסריט הועברו לקריסטל או נמחקו לגמרי והיא חושדת שההפקה עשתה זאת כדי לנקום בה לאחר שנעדרה מהפקת הסרט החמישי. קרול מתוודה בפני דרן על חששותיה והוא מנסה לדבר עם בעלי האולפנים במטרה לתקן את התסריט, אך ללא הועיל.
לורן מנסה לברוח מהמלון בזמן התקף חרדה בלילה, אך אנשיו של מר בסט יורים בידה והיא מועברת לבית חולים. לאחר שהפכה למיואשת, קרול מנסה לאגד את צוות השחקנים במטרה להילחם בהפקה על הזכויות שלהם. זמן מה לאחר מכן, בזמן שהקבוצה מבצעת ריקוד בטיקטוק ביחד עם קריסטל, דיטר מאבד את הכרתו. הצוות מנסה להחיות אותו, אך אניקה היא זאת שמצליחה והשניים פותחים במערכת יחסים. האירוע משפיע עמוקות על הקבוצה והם מחליטים לברוח. בזמן צילומי הסצינות האחרונות בסרט, דסטין מסיח את דעתו של דרן בזמן שהשאר מצליחים לברוח.
השחקנים מצליחים להתחמק מאנשיו של מר בסט ולהגיע למנחת בו יש מסוק, אותו שון מנסה להטיס. דרן הזועם מנסה לעצור את הקבוצה, אך דסטין עוצר בעדו. החבורה מגלה את אניקה בתוך המסוק, שרוצה לברוח ביחד עם דיטר והשניים מתאחדים. שון מצליח להטיס את המטוס מעל הקרקע, אך לא יודע כיצד לשלוט בכיוון הטיסה ובעידוד החבורה הוא מצליח והם ממריאים מהמלון.
שנתיים לאחר מכן, סרט תיעודי על הפקת הסרט, המתאר את החוויות הקשות שצוות השחקנים עבר יוצא לאור וזוכה לביקורות מהללות. אף על פי שקרול מתוארת כ-"הדמות הרעה בסרט", היא גאה בפרויקט. דיטר ואניקה מאושרים ביחד, לורן קיבלה יד רובוטית במקום זאת שאיבדה ודרן מקבל הזדמנות לביים סרט על סקיטלס.
הפקה
בנובמבר 2020 הוכרז שג'אד אפאטאו יפיץ את סרטו הבא ברשת הזרמת המדיה נטפליקס והוא יעסוק בהפקת סרט קולנוע בזמן מגפת הקורונה. הסרט נכתב על ידי אפאטאו ביחד עם פאם בריידי. עלילת הסרט הושפעה מהפקת הסרט "עולם היורה: עולם חדש" שצולם גם הוא בזמן המגפה ובעקבותיה אנשי הצוות התגוררו יחדיו במלון במשך כל תקופת הצילומים.
בפברואר 2021, קארן גילאן, אייריס אפאטאו, פרד ארמיסן, מריה בקלובה, דייוויד דוכובני, קיגן מייקל קי, לזלי מאן, פדרו פסקל ופיטר סרפינוביץ' אישרו את השתתפותם בסרט. ב-16 במרץ 2021, ויר דאס,, ג'יילן הופר, סמסון קאיו, גוז ח'אן, ניק קוכר, רוס לי, הארי טרוולדין ודניאל ויטאליס הצטרפו לצוות השחקנים.
ביקורות
האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 21% טריות על סמך 115 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 34/100 על סמך 34 ביקורות.
מפרצון ארנולד (אנטארקטיקה)
מפרצון ארנולד (באנגלית: Arnold Cove) הוא מפרצון בחוף המערבי של מצר מקמרדו בחוף סקוט בארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
מקור השם
שמו של המפרצון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
המפרצון נקרא על שמו של צ'ארלס ל. ארנולד (Charles L. Arnold), אשר פיקד על משלחת חקר מטעם התוכנית האנטארקטית של ארצות הברית, אשר ערכה חקר הנדסי באזור נקודת מארבל, אזור תחנת מקמרדו ואת אזור שדה ויליאמס, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1971–1972.
הנחיית כלי טיס על הקרקע
הנחיית כלי טיס על הקרקע (באנגלית: Aircraft Marshalling) היא פעולה של הכוונת כלי טיס מאויש במהלך תנועה בשדה תעופה, מנחת או על סיפון אוניה על ידי איש צוות קרקע, קשר רדיו או אמצעים אלקטרוניים. ההנחיה כוללת הכוונה של טייסי מטוסים ומסוקים מסיום נחיתתם אל עמדת החניה שלהם וממנה עד המראתם, וכן במהלך תנועת כלי טיס לצורכי תחזוקה. טייסי מסוקים מקבלים הכוונה גם בנוגע לנחיתה והמראה.
מטרת ההנחיה
ההנחיה מיועדת לאפשר לטייסי כלי הטיס להניע אותו באופן בטוח ומדויק במרחב הקרקעי או על סיפון האונייה שבהם הוא נמצא. הדבר דרוש על מנת שתנועת כלי הטיס באותו מרחב תהיה יעילה, ובעיקר כדי שכלי הטיס לא יפגע במכשולים קרקעיים, כלי טיס וכלי רכב או אנשים, ושלא יחנה בעמדה העלולה לגרום לפגיעה שכזו על ידי כלי טיס אחרים. פגיעה מעין זו עלולה להביא לגרימת נזקי גוף ורכוש. היא עלולה גם להביא להאטת תנועת כל כלי הטיס הנעים באותו מרחב או לבלימתה, ואלו יביאו לעיכובים ולנזק כספי.
אופן ההנחיה
ההנחיה לכלי טיס על הקרקע נעשית בדרכים שונות - ידנית, באמצעות קשר רדיו או באמצעים אלקטרוניים.
הנחיה ידנית
ההנחיה הידנית על הקרקע נעשית על ידי איש צוות קרקע הלובש אפוד זוהר בולט ובאמצעות זוג מקלות הנחיה בצבע אדום בולט שהוא מניע באמצעות שתי ידיו, או כפפות אדומות בולטות. בלילה נעשה שימוש במקלות הנחיה זוהרים הנראים בחושך (על מנת למנוע פגיעה בשמיעתו נדרש המכוון להשתמש גם במגיני אוזניים).
תנועות מקלות ההנחיה שבידי המכוון הן התקשורת החזותית בינו לבין טייסי כלי הטיס. קיימות סדרות של תנועות מוסכמות המסמלות פעולות שונות הנדרשות מכלי הטיס (נסיעה קדימה, פנייה ימינה או שמאלה, עצירה, כיבוי מנועים ועוד). סדרות התנועות נקבעו במסגרת מספר סטנדרטים שפותחו על ידי הארגון הבינלאומי לתעופה אזרחית, נאט"ו ורשות התעופה הפדרלית של ארצות הברית. יש ביניהם הבדלים קלים בין התנועות הנדרשות לסימול חלק מהפעולות.
פעולה נוספת של הנחיה ידנית על הקרקע היא תנועה של רכב עקוב אחרי. בפעולה זו נוסע על מסלול ההסעה לפני כלי הטיס כלי רכב המצויד בשלט Follow me על גגו. הוא מנחה את טייסי כלי הטיס מעת סיום הנחיתה אל רחבת החניה המיועדת לו, או מרחבת החנייה ועד לכניסה למסלול הטיסה.
הנחיה לכלי טיס נעשית גם על גבי סיפון נושאות מטוסים או באוניות בעלות מנחת מסוקים על ידי מלחים מצוות הסיפון.
דחיפת מטוס לאחור מעמדת החנייה שלו איננה חלק מהנחיה על הקרקע, שכן במהלכה אין לטייסי המטוס שליטה בתנועתו, אשר מכוונת כולה על ידי מפעילי הרכב הדוחף.
הנחיה לא-ידנית
הנחיה רבה לכלי טיס על הקרקע נעשית באמצעות קשר הרדיו בין טייסיהם לבין הפיקוח הקרקעי. בסמכותו לאשר כל תזוזה במסלולי ההסעה והטיסה והוא המורה לטייסים לאילו מסלולים להיכנס.
בנמלי תעופה מסוימים נעשית חלק מן ההנחיה על הקרקע באמצעים אלקטרוניים, המחליפים את ההנחיה הידנית. דוגמה לכך היא מערכת Visual Docking Guidance System (VDGS). מערכת זו קיימת בדגמים שונים, והיא מנחה טייסי מטוסים לקראת עגינה בעמדות חנייה ליד גשרי עלייה למטוס.
וונדה וורד
וונדה וורד (באנגלית: Vonda Ward; נולדה ב-16 במרץ 1973) היא מתאגרפת ולשעבר שחקנית כדורסל בליגת ה-NCAA.
קריירת הכדורסל
וונדה וורד נולדה באוהיו, למשפחת ספורטאים, אביה, לארי וורד, הוא אלוף מרוץ כרכרות (harness racer) ידוע.
וורד שיחקה כדורסל בבית ספר תיכון טריניטי בגארפילד הייטס ונקראה פעמיים ל"מיס כדורסל."
היא השתתפה בנבחרת "Parade All American" פעמיים. היא גויסה בדראפט של Division I universities.
ב-1991 וורד זכתה במלגת כדורסל באוניברסיטת טנסי. בעודה חברה בקבוצת הכדורסל Lady Vols אותה אימנה פט סאמיט, הייתה וורד שותפה פעמיים בזכייה באליפות כדורסל לאומית בליגת ה-NCAA. היא התחרתה במסגרת ארגון USA Basketball כחברת נבחרת ארצות הברית בכדורסל נשים ב-1993 שזכתה במדליית ברונזה בטאיפיי
אחרי שקריירת הקולג' שלה הסתיימה ב-1995, שיחקה וורד במועדון כדורסל מקצועני בגרמניה. אחרי כן היא שיחקה בקבוצת Colorado Xplosion בליגת American Basketball League.
קריירת האיגרוף
וורד שברה את רגלה והדבר שם קץ לקריירת הכדורסל המקצוענית שלה והיא הפנתה את מאמציה לאיגרוף.
קרב הבכורה של וורד באגרוף היה ב-15 בינואר 2000 כשהיא ניצחה בנוקאאוט את פיי סטיפן בסיבוב הראשון בלה פורט, אינדיאנה. את כל ארבעת הקרבות הראשונים שלה סיימה בניצחון בנוקאאוט בסיבוב הראשון.
ב-27 באפריל 2000 היא פגשה את ג'נביה באקוולטר בניו יורק. באקוולטר הייתה המתאגרפת הראשונה ששרדה מול וורד את הסיבוב הראשון, אבל וורד ניצחה אותה בסיבוב השני בנוקאאוט.
חמשת היריבות הבאות של וורד לא עברו את הסיבוב השני, כשהיא ניצחה בנוקאאוט שתיים מהן בסיבוב הראשון וניצחה שלוש בנוקאאוט סיבוב השני. בשלב זה בקריירה שלה, היא זכתה בתריסר ניצחונות בנוקאאוט ברציפות.
ב-2 בפברואר 2001 היא פגשה את המועמדת קישה סנואו בקולומבוס (אוהיו). סנואו הגיעה לקרב כשהיא בלתי מובסת אחרי שישה ניצחונות, והיא ווורד נלחמו למשך ארבעה סיבובים, אבל וורד הביסה את סנואו  והפכה זאת לניצחונה השלושה-עשר ברציפות בנוקאאוט. אחריה היא נאבקה מול קארלי פיזנט (Carley Pesente) ב-16 ביוני בקנזס סיטי, מיזורי. פיזנט החזיקה מעמד שני סיבובים.
אחרי ניצחון אחד נוסף, התחרתה וורד על כתר אליפות העולם במשקל כבד של ארגון ה-IBA ב-16 באוגוסט 2002 בקנטון, אוהיו. וורד נעשתה האלופה, אבל הניצחונות שלה בנוקאאוט הגיעו אל קיצם, היות שהיא גברה על המתמודדת מולה, מוניקה מקגוואן בעשרה סיבובים בנקודות בלבד בקנטון, אוהיו.
היא השיגה ניצחון אחד נוסף וקטפה בנוסף על אליפות העולם במשקל כבד של ארגון ה-IBA גם את כתר האליפות של ארגון WIBA, אחרי שהיא הביסה את סאלאזאר בקרב החוזר שנערך ביניהן ב-11 ביולי בקנטון. וורד ניצחה לפי החלטת השופטים.
ב-8 במאי 2004, וורד התאגרפה בקרב אליפות ששודר ברחבי האומה בטלוויזיה נגד אן וולף בבילוקסי, מיסיסיפי. כעבור דקה אחת ושמונה שניות בסיבוב הראשון, וולף הנחיתה על וורד ימנית לסנטר, וורד נפלה כשהיא חסרת הכרה על הרצפה למשך מספר דקות. ההפסד שלה בסיבוב הראשון בנוקאאוט גרם לה להפסיד את התואר וגם את מעמדה כבלתי מנוצחת. היא סבלה זעזוע מוח ונפגעה בצווארה בגלל שהיא פגעה בקנבס בצווארה כשהיא נפלה, והיא הובהלה לבית החולים לאחר הקרב.
ב-12 בדצמבר 2004 שבה וורד לזירת האיגרוף וניצחה בנוקאאוט את מארשה וולי (Marsha Valley) בסיבוב הרביעי בקליבלנד.
מאזן האיגרוף של וורד עומד על 22 ניצחונות והפסד אחד, כש-17 מהניצחונות הושגו בנוקאאוט.
יוליוס פון ארן
יוליוס פון ארן (בגרמנית: Julius von Ehren; 23 באוגוסט 1864 – 8 בנובמבר 1944) היה צייר גרמני חבר הזצסיון הברלינאי.
קורות חייו וקריירה
יוליוס פון ארן היה בנו של יצרן מפרשים, שאבות אבותיו היו דייגים באלבה עוד במאה ה-17. הוא למד בבית הספר הקהילתי באלטונה. הודות לעזרתה של עמותת התמיכה, הוא הצליח להשתתף בשיעורו של ליאופולד פון קלקרוט באקדמיה בויימאר משנת 1886.
בשנת 1891 הוא עבר לאקדמיה המלכותית לאמנות במינכן. משנת 1893 ואילך חי כצייר עצמאי בהמבורג. בנסיעות לימוד לאלבה התחתונה הוא צייר לראשונה תמונות פשוטות של חיי הכפר יחד עם תומאס הרבסט.
הוא התעניין במיוחד בתאורת פנים, אך גם ברחובות הכפר, בנופים ודיוקנאות. וריאציות ציורי הברווז שלו נודעו בהמבורג. בשנת 1897 היה יוליוס פון ארן ממייסדי מועדון האמנים בהמבורג. בנוסף, החל משנת 1905 השתייך לאגודת האמנים הצפון מערב-גרמניים ומשנת 1907 לאגודת האמנים בהמבורג.
הוא נסע לקופנהגן ואחר כך עם עמיתיו נסע לפריז. בשנת 1899 הוענקה לו מדליית זהב בתערוכת האמנות הגרמנית בדרזדן. בשנת 1901 הוא הפך לחבר בזצסיון הברלינאי.
הוא התחתן בשנת 1914 ולזוג נולדו שני ילדים.
משנת 1910 ואילך הוא השתתף פחות בתערוכות. לעיתים רחוקות הוא הצליח למכור ציור. הוא היה אחד האמנים הצעירים, שציירו באוויר הפתוח בצבעים חזקים לעיתים קרובות. הם נדחו בתחילה על ידי אנשי האמנות המבוססת של המבורג.
לכנסייה הראשית סנט קתרין (המבורג) הוא העתיק את ציורי פאנל הצליבה (המבורג בסביבות 1500) ואת "הירידה מהצלב", של צייר הולנדי בסביבות 1520) בשנת 1914/15. הציורים האלה הם חזרו לסנט קתרין כ־50 שנה לאחר מלחמת העולם השנייה.
לעיתים, פון ארן נאלץ לפרנס את משפחתו כצייר ספינות והוא עידן את הדפסי האמנות בבתי דפוס עם צבעי שמן. בשנת 1943 העניקה לו המבורג קצבת כבוד בגין שירותיו.
יוליוס פון ארן נפטר בשנת 1944.
Part of Your World
Part of Your World (בעברית: עולמם של בני האדם, בתרגום מילולי לעברית: "חלק מעולמך") הוא שיר שנכתב על ידי הווארד אשמן והולחן על ידי אלן מנקן לסרט העלילתי המונפש של חברת וולט דיסני "בת הים הקטנה" משנת 1989. השיר מבוצע בגרסת המקור של הסרט על ידי ג'ודי בנסון ובגרסת הדיבוב העברי על ידי שלומית אהרון, שדיבבו את דמותה של אריאל נסיכת בת ים, שהשיר מבטא את רצונה העז להפוך לבת אדם. מילות השיר מציינות מונחים הקשורים לבני האדם שלא מוכרים בעולם הים, כמו אש. לשיר יש גרסת חזרה שנקראה בגרסה העברית שלו לעולם, בה אריאל שרה מחדש לאחר שהיא מצילה את אריק, נסיך אנושי בו התאהבה, מטביעה.
אשמן כתב את השיר בהשפעת שירי "אני רוצה" (שירים בהם המבצע שר את רצנו) מתיאטראות ברודוויי. במאי הסרט, רון קלמנטס וג'ון מסקר, בקישו במקור מאשמן לכתוב שיר בו אריאל מבטאת את רגשותיה הרומנטיים כלפי הנסיך אריק, אך הוא חש ששיר שמפרט את הפנטזיה של הדמות לחיות בעולם האנושי ישרת יותר טוב את עלילת הסרט. אשמן עבד על הקלטת השיר עם בנסון, איתה שיתף פעולה בעבר במחזמר "Smile" משנת 1986, כדי להבטיח שהיא תציג ביצוע נחשק. ראש חטיבת סרטי ההנפשה של חברת וולט דיסני בזמנו, ג'פרי קצנברג, הורה בתחילה להסיר את השיר מהסרט בגלל החשש שישעמם צופים צעירים. עם זאת, אשמן, קלמנטס, מסקר והאנימטור גלן קין שכנעו בסופו של דבר את קצנברג שהשיר הוא חיוני לעלילת הסרט, כמו כן הקהל נהנה ממנו במהלך הקרנת המבחן של הסרט.
השיר זכה לתהודה ביקורתית - מבקרי הקולנוע והמוזיקה שיבחו את איכות השיר ואת הביצועים הקוליים של בנסון. מספר פרסומים בתקשורת מסכימים שהשיר הוא בין שירי דיסני הגדולים שנכתבו אי פעם, וטוענים שבזכותו שירי "אני רוצה" נמצאים בסרטי הנפשה. המבקרים הציעו פרשנויות שונות למילים המעצימות של השיר, ביניהן חיפוש עצמאות מהורים שדואגים יותר מדי, זכויות פמיניזם וזכויות להט"ב. השיר זכה לביצועים רבים, ביניהם הביצועים של פיית' היל, ג'סיקה סימפסון, מיילי סיירוס, ברונו מארס, קארלי ריי ג'פסן, ג'סי ג'יי, אוליביה ניוטון-ג'ון, שרה ברליס, סיירה בואג'ס, הלסי והאלי ביילי.
מנוע כוכבי (אסטרופיזיקה)
מנוע כוכבי הוא מבנה-על תאורטי שייעודו הוא להזיז כוכב, ביחד עם כל העצמים הכלואים אליו כבידתית. מבנה זה הוא ברמת הטכנולוגיה של ציוויליזציה טיפוס 2 בסולם קרדשב, כמו מספר מבני-על אחרים כדוגמת כדור דייסון, או מוח מטריושקה. מנוע כוכבי בדרך כלל נמצא ליד שמש, מקיף אותה, או עוטף אותה ומשתמש באנרגיה הנפלטת ממנה בצורת: חום, רוח השמש, או אור כדי להזיז אותה.
מנוע שקדוב
מנוע שקדוב הוא מראה עצומה בצורת פרבולה, הנמצאת באחד מקטבי שמש, המחזירה עד חצי מהפוטונים שהשמש פולטת לכיוון שאליו המראה מכוונת.
מיקום המראה
יש מספר גדול של מקומות שבהן המראה יכולה להיות ממוקמת, כאשר יש שני דברים שצריך לקחת בחשבון כאשר ממקמים את המראה:
מבנה המראה
מבנה המראה חשוב גם, מכיוון שככל שעובי המראה מחושב יותר, כך יש פחות סיכוי שהיא תקרוס לתוך השמש או תתרחק ממנה יותר מדי, בזמן שחומרי המראה יכולים גם הם לייצב את המראה בנוסף לכך שהם אחד הגורמים העיקריים להחזרת האור ולבסוף צורת המראה קובעת איך היא תחזיר את האור:
אופן פעולת המראה
אופן פעולת המראה, הוא, שבעזרת הפוטונים המוחזרים ממנה, המראה תדחוף את השמש 100 שנות אור ב־230 מיליון שנים, מה שנותן לנו שליטה מלאה על מסלול מערכת השמש בגלקסיה בטווח של מספר מיליארדי שנים. אבל למראה יש חסרון עיקרי אחד, שהוא שהמנוע לא מספיק מהיר כדי להבריח אותנו מכל מיני תופעות לא נעימות כמו התנגשות עם חור שחור, להתרחק מכוכב מסיבי שיכול להתקרב למערכת השמש ולהמטיר עלינו אסטרואידים, או להיכנס לטווח של סופרנובה.
מנוע קפלן
מנוע קפלן הוא תחנת חלל גדולה, המשתמשת בנחיל דייסון, השואבת חומר מהשמש כדי ליצור היתוך גרעיני. המנוע תוכנן בהזמנת ערוץ היוטיוב החינוכי קורצגזגט.
אופן פעולת המנוע
מנוע קפלן מזיז את השמש באמצעות סילון חם של חלקיקים, הנעים במהירות הקרובה ל- 1% ממהירות האור, כאשר הוא מאזן את עצמו באמצעות סילון שני של חלקיקים, הדוחף את השמש מלפני המנוע, כדי לא לשגר את עצמו לשמש במקום להזיז אותה. בנוסף לכך המנוע דורש מיליוני טונות של דלק בשנייה, אותם הוא משיג באמצעות שדות אלקטרומגנטיים, שלוקחים מימן והליום מהרוח הסולארית לתוך המנוע, בנוסף לנחיל דייסון, המשגר את כל הפוטונים שהוא אוסף לנקודה אחת ספציפית בשמש, מה שמחמם את אותה הנקודה לטמפרטורות גבוהות במיוחד, מה שמשחרר מיליארדי טונות של חומר מהשמש. כדי ליצור את שני הסילונים החומר מופרד למימן ולהליום, כאשר ההליום מותך בכורים גרעיניים, בזמן שחמצן רדיואקטיבי בטמפרטורה של כמעט מיליארד מעלות צלזיוס נורה מהמנוע ומשמש ככוח הדחף העיקרי שלו. הקרן הנורת לתוך השמש כדי לאזן את המנוע, היא תוצר של המימן המצטבר, שנורה במאיצי חלקיקים אלקטרומגנטיים אל השמש.
מלחמת האזרחים הליברית השנייה
מלחמת האזרחים השנייה בליבריה התרחשה בין השנים 1999–2003 בזמן כהונתו של צ'ארלס טיילור כנשיא ליבריה. המלחמה הייתה בין שני כוחות מורדים "model"-התנועה לדמוקרטיה בליבריה ( Movement for Democracy in Liberia) ו"lurd"-ליבריה המאוחדת לפיוס ודמוקרטיה (Liberians United for Reconciliation and Democracy) לבין הנשיא המכהן. ליבו של הסכסוך היה על שליטה בליבריה. למעשה, האזרחים שעזבו את ליבריה לגינאה במלחמת האזרחים הראשונה הם אלו ששבו ורצו להחזיר את השליטה לידיהם. במהלך המלחמה אזרחים רבים איבדו את בתיהם, נפצעו ונהרגו בין 150 ל-300 אלף אזרחים. ב-2003 התקיימה ועידת שלום שסיימה את הקונפליקט ויצרה בסיס למדינה דמוקרטית. וסיומה הסופי של המלחמה נחתם כאשר הוגש נגד טיילור כתב אישום.
רקע לפרוץ המלחמה
תופעת העבדות התקיימה בארצות הברית מאז הקמת האיחוד ב-1776 ועד לכינון איסור העבדות בחוקה האמריקאית בשנת 1865. בשנת 1822 רכשה האגודה האמריקנית להתיישבות שטח במערב אפריקה במטרה להקים בית לאומי לעבדים אפרו אמריקאים משוחררים, מכאן שם המדינה Liberty: חירות באנגלית. דבר זה יצר מתחים רבים בין האוכלוסייה החדשה לבין התושבים הוותיקים אשר הובילו להימצאותה של ליבריה במלחמה שאינה פוסקת החל מקבלת עצמאותה בשנת 1847. זוהי בראש ובראשונה מלחמה על השאלה מי היא ליבריה ומהי המדיניות שלה.
מלבד האזרחים האפרו-אמריקאיים המשוחררים (המכונים ליברים אמריקאים), ישנן 16 קבוצות ילידים שונות בעלות מסורות, מנהגים, דת, ושפה שונים. הקבוצות השונות הן עוד גורם שהגביר את השסע האתני. העבדים המשוחררים ביססו את שלטונם על המודל האמריקאי, עם חוקה שבידלה מאוד בין השבטים השונים. דבר זה הכשיר את הקרקע לניכור בין הקבוצות האתניות השונות של ליבריה לבין הליברים אמריקאים שביססו את עצמם כמעמד השולט במדינה.
בשנת 1870 הוקמה מפלגת TWP (המפלגה הוויגית) ששלטה בליבריה ב-110 השנים הבאות. ליבריה הייתה למעשה מדינה שמבוססת על מפלגה אחת לטובת הליברים אמריקאים. הTWP היו למעשה הליברים אמריקאים, אליטה של העבדים החוזרים ויורשיהם, שהיו לא יותר מחמישה אחוזים מכלל האוכלוסייה. מפלגה זו שלטה בכל תחומי החיים במטרה לשמר את הסטטוס קוו שלהם כאליטה תוך התחשבות באינטרסים שלהם בלבד. הם עשו זאת בעזרתם היותם בעמדות המפתח ובעלי שליטה על חלוקת המשאבים. ללא התמיכה הדיפלומטית והצבאית של ארצות הברית, לא ברור אם ליבריה הייתה שורדת כמדינה עצמאית לאור רצונן של צרפת ובריטניה להשתלט עליה יחדיו במהלך המסע כיבוש הקולוניאלי. התמיכה הצבאית שמרה על אוכלוסיית הילידים במקום בו רצו אותם הליברים אמריקאים. כך שלמעשה, הכוח הצבאי היווה מרכיב חשוב מאוד בבניית ההגמוניה של האליטה הליברים אמריקאים.
סיבה נוספת חשובה לפרוץ המלחמה הייתה ייסוד גבולות אדמיניסטרטיביים. השיטה הייתה דומה מאוד לשיטה בה השתמשו הבריטיים במושבות הקולוניאליות שלהם. למעשה, היו נציבים לכל מחוז שקבעו את השליטה המקומית. באופן הזה, נוצרו קבוצות חדשות יחסית שהיו מבוססות על הגבולות המנהלתיים שהיו בעבר. סוג זה של שלטון תרם להבדלים החדים בין הקבוצות.
עד 1920 האליטה הליברית-אמריקאית השיגה אחיזה איתנה הן מבחינה פוליטית והן מבחינה כלכלית בליבריה. דפוס זה היה מונע על ידי הצורך של האליטה להבטיח את המשרות שלהם דרך בריתות עם לקוחותיהם באמצעות הסדר פטרון לקוח. כך נבנתה בליבריה מערכת מורכבת של יחסי פטרון-לקוח, כאשר האליטה הליברית אמריקאית בראשה. בשנת 1944 נבחר ויליאם טאבמן לנשיאות ליבריה. טאבמן דגל במדיניות של איחוד בין הליברים אמריקאים לתושבים הילידים וכן ביקש לשלב אותם במערכת הפוליטית. רוב פועלו היה לקידום הכלכלה ושיפור זכויות האזרח של התושבים הילידים. בתקופתו ניתנה זכות הבחירה לנשים וכן לתושבי הילדים בעלי הרכוש.
באפריל 1979 פרצו מהומות במונרוביה, בירת ליבריה. ויליאם טולברט, מחליפו של טאבמן, הכריז על מצב חירום ואסר את רוב מנהיגי המהומות. יומיים לפני שהיו אמורים לעמוד לדין, קבוצה של 17 מתנגדים הפילו את הממשלה והתנקשו בחיי הנשיא טולברט. זאת הייתה סופה של השליטה האמריקאית ליברית בליבריה. קבוצת המתנגדים שהרגו את טולברט היו תחת הנהגתו של סמואל דו, והיו מאוד פופולריים בקרב האוכלוסייה. הם האמינו בכך שהפלת המפלגה הוויגית היא ברכה, וחזו לליבריה עידן חדש של שוויון לכל בני האדם.
המתנגדים הצליחו לבסס את שלטונם, בעוד שהציבור דרש מהם לספק להם תעסוקה חינוך ומשאבים נוספים. תקופת שלטונו של דו הייתה מאופיינת בסיפורי שחיתות, גנבת משאבים מהמדינה, רצח, אונס והפרת זכויות אדם בין הליברים האמריקאים לתושבים הילידים.
כוחות המורדים
הקבוצה הראשונה נקראה לורד (Lurd) והמנהיג שלהם נקרא סקו קוני. הלורד היה כוח המורדים הגדול ביותר שמטרתו העיקרית הייתה להפיל את צ'ארלס טיילור. הכוח נלחם על השטח הגאוגרפי ועיקר מלחמתו הייתה נגד הממשלה בשיתוף עם ה-Model שהיו כוח קטן יותר. בעקבות המטרה הברורה - הפלת צ'ארלס טיילור, כח המורדים מנע סכסוכים אתניים ויצר מטרת על, שכל מי שתומך בה מוזמן להצטרף. הרצון הכולל להפיל את צ'ארלס טיילור היה משום שהיה ידוע כמנהיג רודן אשר משתמש בדרכים אלימות כדי לשלוט, צ'ארלס טיילור היה מוביל המרד שהוביל למלחמת האזרחים הראשונה בכך שפלש לליבריה בשנת 1989 וכבש אותה.
על אף שצ'ארלס טיילור עלה לשלטון בבחירות דמוקרטיות לכאורה, היו רבים שטענו כי הוא השתמש בשיטות להפחדת אזרחים על מנת שיבחרו בו. הלורד נתמכו על ידי מדינת גינאה והם היו צריכים את תמיכת כלל האזרחים ולכן נאלצו לגשר על הפערים האתניים. לפיכך עמד בפניהם הצורך להוציא כל הקבוצה ברווח מההשתתפות במאבק כנגד צ'ארלס טיילור.
בנוסף, הם נתמכו גם על ידי ארצות הברית ובריטניה שסיפקו להם נשק ואוכל. הרצון של מעצמות להתערב במדינות שהיו בעבר מושבותיה הוא ידוע בעיקר במדינות אפריקה ולכן ניתן להבין את התמיכה בסיירה לאון שהייתה תחת שליטה קולוניאלית בריטית, והתמיכה בליבריה על ידי האמריקאים שאף על פי שלא הייתה מושבה אמריקאית, הוקמה על ידי עבדים משוחררים והייתה מדינת חסות של האמריקאים. הקבוצה השנייה נקראה מודל והמנהיג שלהם היה תומאס נימלי. המודל קמו במהלך 2003 והחלו לפעול תחילה בדרום ליבריה. המודל למעשה היו קבוצת מרד קטנה יותר שפעלה גם להפלתו של צ'ארלס טיילור.
במרץ 2003 שליטתם של לורד ומודל התפרסה על שני שלישים משטח ליבריה.
מהלך המלחמה
באפריל 1999, מורדים שהיגרו מליבריה לגינאה החליטו להשתלט בחזרה על ליבריה. בתמיכתה של גינאה, שתמכה בהם כלכלית וצבאית, וגם עברו פיזית דרכה. תנועת המורדים "לורד" היא זאת שהחלה את המהלך ואליה חברו בדרך קבוצות מורדים קטנות יותר. בספטמבר 2000, החלו מתקפות בסיירה לאון, גינאה וליבריה על ידי קבוצת המורדים RUF שנתמכו על ידי צ'ארלס טיילור. קבוצת המורדים הזו מומנה על ידי צ'ארלס טיילור בנשק, כסף וכח אדם ואחת ממטרותיה הייתה להשתלט על מכרות היהלומים שנמצאו בסיירה לאון ולהעניקם לטיילור. באמצע פברואר 2002, כוחות המורדים של לורד היו רק 44 קילומטר מעיר הבירה מונרוביה וטיילור הכריז על מצב חירום. הכוננות הייתה לכך שיש כ-300–500 מורדים בדרכם למונורביה אך בפועל היו רק כ-20. הדרך של המורדים התבטאה בפעולות לא צפויות שהחלישו את שליטתו של צ'ארלס טיילור. במאי 2002 המורדים השתלטו על ארטינגטון הנמצאת פחות מ20 קילומטר מעיר הבירה, פעולה שהכניסה את טיילור ואת עיר הבירה לפאניקה וחשש ממשי. בספטמבר 2002 הוכרז על הפסקת מצב החירום משום שהממשלה אמרה שהעיירה בופולו נכבשה מחדש ונלקחה מהמורדים. בקיץ 2003 קבוצת המורדים השנייה - מודל, הגיחה מהדרום ופעלה גם להשתלטות על עיירות והגעה לעיר הבירה. במרץ 2003 לורד ומודל שלטו על שני שלישים משטח ליבריה, ולממשלה הייתה שליטה רק על השליש שנותר. ביולי 2003, הייתה מונורביה בסכנת כיבוש, על אף שיחות השלום שהחלו זמן קצר קודם לכן. במקביל, שלחה ארצות הברית מספר חיילים אשר יגנו על שגרירות ארצות הברית במונרוביה, שאכן הותקפה בהמשך. בעקבות כך נשלחו חיילים נוספים להגן עליה משום שהייתה תחת התקפה והשתלטות. באותו חודש ארגון המורדים לורד הכריז על הפסקת אש.
סיירה לאון ויהלומי הדמים
בסיירה לאון התגלו אזורי יהלומים חדשים אשר היו קרובים לגבול עם ליבריה. ליבריה, אשר הייתה במצב כלכלי קשה, רצתה גם חלק מהשלל שהתגלה. טיילור ראה בכך הזדמנות להשיג שליטה על היהלומים ולהתעשר מכך. הוא פעל בשתי דרכים. האחת עודד את האוכלוסייה המקומית בליבריה ללחימה כדי להשתלט על אזורי יהלומים. השנייה, הוא סיפק תמיכה כלכלית לארגון המורדים בסיירה לאון (RUF) טיילור דאג להם לאימון צבאי, נשק וכוח אדם, ובתמורה הם עסקו בהתקפות כנגד האוכלוסייה בסיירה לאון ושיעבדו אזרחים לעבודה במכרות היהלומים שהובאו לבסוף לצ'ארלס טיילור.
באמצעות כספי היהלומים תכנן טיילור להמשיך במלחמתו כנגד המורדים ולהחזיר את שליטתו בליבריה. עקב הפעילויות האלימות הרבות והמחיר בחיי אדם שגבתה המלחמה סביבם קיבלו היהלומים את הכינוי "יהלומי הדמים".
נשות ליבריה
בין המובילות העיקריות לשיחות השלום היו נשות ליבריה אשר הקימו ארגון בשם "נשות ליבריה רוצות שלום עכשיו" בראשות לימה בואי. ב-2002, לימה בואי התחילה את פועלה כאשר ארגנה תפילות למען השלום ופעולות בלתי אלימות. התפילות נוצרו בעקבות נשים אשר ראו כי משפחותיהן נפגעות וסובלות. ארגון הנשים דאג גם לטפל בפליטים רבים אשר הגיעו למונרוביה במטרה לברוח ממרחץ הדמים. באפריל 2003 ארגון הנשים, אשר היה מורכב מנשים נוצריות ומוסלמיות, ארגן מחאה לא אלימה אשר בה הן לבשו בגדים לבנים והתיישבו בשוק הדגים. מספר הנשים המשיך לגדול לאורך הימים והגיע עד מעל ל-3,000 נשים. ב-23 באפריל טיילור הסכים לפגוש אותן לשיחה. מטרת המחאה הייתה להפסיק את שפיכות הדמים. ארגון הנשים הצליח לשכנע את ראשי המורדים וטיילור להגיע לשיחות שלום אשר התקיימו בגאנה. הן ארגנו הסעות והגיעו למתחם שמחוץ למקום בו התקיימו שיחות השלום. הן לא הסכימו לזוז משם עד שלא יתבצע צעד. במהלך שיחות השלום הוצא כתב אישום כנגד טיילור על פשעי מלחמה. ארגון נשות ליבריה מזוהה עם הובלת שיחות השלום, ועל שלום בליבריה והביא לעלייתה של הנשיאה הראשונה אלן ג'ונסון סירליף.
קישורים חיצוניים
אלפה בלונדי: Peace in Liberia
Spoonman
Spoonman (בתרגום: איש הכפיות) הוא שיר של להקת הגראנג' והרוק האמריקאית סאונדגארדן. השיר הוא השמיני באלבום הרביעי והמצליח ביותר של הלהקה Superunknown, שיצא כחודש לפני יציאת האלבום. השיר הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום, ונחשב לאחד השירים הפופולרים ביותר מהאלבום, ואחד המזוהים ביותר של הלהקה אי פעם. השיר נחשב לזה שהכניס את הלהקה למיינסטרים ברוק האמריקאי. השיר כיכב במקום השלישי בדירוג הבילבורד האמריקאי לשירי הרוק המיינסטרימים הטובים ביותר. גרסת רמיקס של המפיק של הלהקה, סטיב פיסק, מופיע בסינגלים שיצאו לאחר מכן "My Wave" ו"Black Hole Sun". כמו כן השיר נכלל גם באוספי הלהיטים של הלהקה "A-Sides" (שיצא ב-1997) ו-"Telephantasm" (שיצא ב-2010).
מקור והקלטה
"Spoonman" נכתב והולחן על ידי סולן הלהקה כריס קורנל, במקור בשביל הקומדיה הרומנטית "Singles" שיצא ב-1992. בזמן זה סאונדגארדן, ביחד עם עמיתיהם לייסוד הרוק האלטרנטיבי, להקת פרל ג'אם, עבדו על שיר הנושא לסרט. על בסיסט להקת פרל ג'אם ג'ף אמנט, הוטל ליצור את שם והרכב הלהקה הבדיונית שהייתה אמורה לנגן בסרט, ולבסוף שם הלהקה נקבע על "Citizen Dick", לא לפני שאחד השמות שנשקלו היו "Spoonman", שם שההשראה לו נלקחה מ"Artis The Spoonman" (ארטיס איש הכפיות), בדרן רחוב אמיתי ומוכר מסנטה קרוז, קליפורניה שלאחר מכן גם הופיע בסיאטל, וושינגטון, שמנגן מוזיקה בעזרת סט כפיות והתפרסם בזכות זאת. קורנל שאהב את השם, השתמש ברשימתו של אמנט על מנת ליצור את שמות הרצועות לשירים שהוא כותב לסרט. השיר בתחילה הוקלט בגרסה אקוסטית, אותה אפשר לשמוע במהלך סצנה בסרט סינגלס שבה פוסטר להופעה של הלהקה הבדיונית Citizen Dick, משודך לעמוד.
קורנל לקח את השיר והחל לעבוד על גרסה חשמלית שלו. ארטיס איש הכפיות האמיתי שממנו נלקחה ההשראה לשם השיר אף השתתף בעשיית אחד המעברונים של השיר באמצעות ניגון הכפיות שלו. מתופף הלהקה מאט קמרון אף השתמש בסירים ומחבתות לניגון במהלך השיר. בסיסט הלהקה בן שפרד השתתף בשירת הרקע בשיר.
השיר מבוצע בכיוון דרופ די שאפיין את סאונד הלהקה בשנים אלו.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ לשיר "Spoonman" בוים על ידי ג'פרי פלנסקר (תחת השם הבדוי ג'ון סמית'י). גם בווידאו מופיע ארטיס איש הכפיות האמיתי, והווידאו מתרכז בו ולא בלהקה. חברי הלהקה מוצגים רק בתמונות שחור-לבן. השיר יצא לאור בפברואר 1994.
חיסון נגד מלריה
חיסון נגד מלריה הוא חיסון שנועד למנוע את התפשטותה של מחלת המלריה, ולהפחית מקרי מוות כתוצאה ממנה.
מלריה מועברת באמצעות עקיצות יתושים הנושאים טפילים. בהתאם לכך, חיסוני המלריה מסווגים לפי השלב ההתפתחותי של הטפיל שהם אמורים למנוע, ומתחלקים לשלושה סוגים (ישנם חיסונים שיכולים להיכלל ביותר מסוג אחד): חיסונים טרום-אריתרוציטים – שמטרתם למנוע את עצם התפתחותם של הטפילים בגוף; חיסונים בשלב הדם – שמטרתם הגבלת השפעתו של הטפיל; וחיסונים חוסמי העברה – שמונעים בעיקר הדבקה. מפתחי החיסונים למלריה שואפים להשפיע על שלבים מוקדמים ככל שניתן. RTS,S/AS01, או בקיצור, RTS,S (שם מסחרי: Mosquirix ), הוא חיסון המלריה הראשון שהומלץ לשימוש על ידי ארגון הבריאות העולמי, והראשון שנכנס לשימוש בהיקף גבוה. החיסון פועל נגד פלסמודיום פלציפרום, טפיל המלריה הקטלני ביותר בעולם, והנפוץ ביותר באפריקה. החומר הפעיל בחיסון מורכב מחלבונים המשמשים את הטפיל, ומאמנים את מערכת החיסון ליצור נוגדנים כנגדם, כך שאם תיחשף מערכת החיסון לחלבוני הטפיל בהמשך, תפתח המערכת נוגדנים במהירות ויעילות גבוהים יותר, ותמנע את יכולתם של הטפילים להתפתח בגוף.
בשנת 2019 נכנס החיסון לפיילוט במספר מדינות בעלות סיכון גבוה למלריה , והביא להפחתה משמעותית במקרי המוות כתוצאה מהמחלה.
רקע
עם השתפרות היכולות הרפואיות, בוצעו ניסיונות שונים להתמודדות עם התפרצויות מלריה. ניסיונות למניעת התפשטות המחלה כללו בעיקר שכלול של רשתות כילה למניעת מגע עם היתושים שמפיצים את המחלה (הרשתות הייעודיות לכך מכונות ITN), והחל משנת 2000 פותח טיפול יעיל יחסית למחלה, בהשוואה לטיפולים מוקדמים יותר. בנוסף נבחנו פיתוחים טכנולוגיים אחרים דוגמת הנדסה גנטית של היתושים. עם זאת, אף על פי פתרונות אלו, המלריה נותרה הגורם העיקרי למותם של ילדים ממחלות, באפריקה שמדרום לסהרה.
על פי הנתונים של ארגון הבריאות העולמי לשנת 2022, כמעט חצי מיליון ילדים אפריקאים מתחת לגיל 5 מתו ממלריה בשנת 2021, כאשר במדינות אפריקה ישנם 96% ממקרי המוות העולמיים מהמחלה.
נתונים אלו גרמו לאו"ם להפוך את הטיפול במלריה לבעיה מספר 3 בסדר העדיפויות שלו, עם שאיפות להפחתת התמותה העולמית ממלריה ב־90% עד לשנת 2030.
פיתוח
ראשית פיתוח החיסון בשנת 1987 כחלק משיתוף פעולה של חברת התרופות GSK עם המוסד הצבאי למחקר על שם וולטר ריד. החברות ניסו לקיים ניסויים שיוכיחו כי ספורוזואיטים – תאים המתפתחים ברוק היתוש ומוחדרים אל גוף האדם – שהוחלשו בקרינה, הגנו מפני זיהום במלריה. על בסיס הנחה זו נוצרו מספר אנטיגנים, ומספר אבות טיפוס של חיסונים נוסו על מתנדבים בודדים, אך לא הראו את היעילות הקלינית הצפויה.
עם התפתחות תחום החיסונים, חברת GSK נעזרה בניסיון שנצבר בפיתוח חיסון להפטיטיס B, ופיתחו גרסה יעילה יותר של החיסונים הישנים. לאחר שכלול הנוסחה, הצליחו ליצור את חיסון ה־RTS,S, שנבדק על בעלי חיים והראה יעילות מוגברת במניעת נזקי המחלה. בשלב זה נוצרו מספר גרסאות של החיסון עד שנמצאה הנוסחה שהביאה לתוצאות הטובות ביותר.
אופן מתן החיסון
החיסון ניתן בהזרקה של 0.5 מ"ל לשריר של הירך או שריר הדלתא. החיסון ניתן בשלוש מנות, עם חודש הפוגה בין כל זריקה. לעיתים ניתנת גם זריקה רביעית 18 חודשים לאחר השלישית.
מבדקי יעילות ובטיחות
חיסון ה־RTS,S הוא חיסון המלריה הראשון בעולם שקיבל את האישורים הנדרשים לשימוש בהיקף רחב.
לאחר שהחיסון עבר את הבדיקות והניסויים המתאימים, בוצע בשנים 2009–2014 ניסוי שלב 3 בהיקף גדול יחסית, באזורים בהם העברת מלריה נחשבת גבוהה או בינונית. בשלב זה בוצע הניסוי בסמיות כפולה על כ־15,000 משתתפים ב־7 מדינות מאפריקה שמדרום לסהרה. בניסוי נבחנה גם היעילות בתזמונים שונים של חיסוני דחף.
ניסוי שלב 3 הראה כי מקרי המלריה בקרב המחוסנים ירדו ביותר ממחצית בשנה הראשונה לאחר החיסון, וירדו ב-40% במהלך 4 שנות המעקב. בנוסף נראה שגם ילדים עם HIV בעלי חיסוניות נמוכה מצליחים לקבל את החיסון בלי תופעות לוואי משמעותיות.
בשלב זה, בשנת 2015, סוכנות הבריאות של האיחוד האירופי, ה־CHMP בדק את ההתאמה של החיסון לתקני האיחוד, מבחינת שיקולי תועלת/סיכון, ונתן לארגון הבריאות העולמי חוות דעת מדעית חיובית להמשיך במיזמי חיסון באזורים עם תמותה גבוהה ממלריה, הנגרמת ספציפית מטפיל הפלסמודיום פלציפרום.
ניסוי עדכני יותר שבוצע בשנים 2017–2020 סופק מעט לפני שיא עונת המלריה, באזורים עם סכנת המלריה עונתית במיוחד. ניסוי זה הראה מניעה של כ-75% ממקרי ההידבקות במלריה.
פיילוט הכנסת החיסון למערכת הבריאות
פיילוט שבוצע בהכנסת חיסון ה־RTS S למערכות הבריאות בגאנה, קניה ומלאווי, כחיסון אזורי מערכתי לגילאי 6 שבועות עד 17 חודשים, הביא להפחתה משמעותית במקרי מלריה שנחשבים לחמורים, ולירידה במקרי מוות של ילדים ובאשפוזים, כאשר על פי הערכת ארגון הבריאות העולמי הציל החיסון את חייהם של 1 מכל 200 ילדים שהתחסנו במסגרת הפיילוט. הפיילוט התקיים במימון משותף של ארגוני הבריאות הבינלאומיים GAVI, הקרן העולמית למאבק באיידס, שחפת ומלריה, ו־Unitaid ובסיוע יוניצ"ף. גורמי הבריאות דיווחו על ביקוש גבוה של הקהילות המקומיות לחיסון.
נתוני היעילות והבטיחות של החיסון נבדקו במהלך הפיילוט בקרב 1.5 מיליון ילדים בשנים 2019–2023. בעקבות הנתונים שנאספו, שני גורמי ייעוץ מטעם ארגון הבריאות העולמי – אחד המתמחה בחיסונים ואחד המתמחה במלריה – הגדירו את החיסון כבטוח ויעיל, ובהתאם לכך המליצו לשימוש למניעת מלריה בילדים באזורים בהם מידת העברת המלריה עם טפיל הפלסמודיום פלציפרום נחשבת גבוהה או בינונית. זו הפכה לעמדה הרשמית של ארגון הבריאות העולמי.
עם התקדמות המיזם, בחנו 28 מדינות אפריקאיות נוספות את האפשרות לקיים פיילוט מקביל גם אצלן, כאשר 15 מתוכן הגישו בקשות לסיוע בהפיכת החיסון לחלק מההתמודדות השגרתית שלהן עם המלריה. חלק ממדינות אלו פועלות להתחיל להשתמש בחיסון באופן נרחב במהלך שנת 2023 או בשנת 2024. עם זאת, היצע החיסון מוגבל, כך שארגוני הבריאות העולמיים החליטו לתת עדיפות למקומות בהם ישנה תפוצה רחבה יותר של המחלה.
תופעות לוואי
חיסון ה־RTS S כולל פרופיל בטיחות דומה לחיסונים שגרתיים (דוגמת עצבנות, או כאב ונפיחות באזור המוזרק), למעט סיכון מוגבר לעליית חום, במיוחד במנה השלישית ובקרב ילדים בסביבות גיל שנה. תופעה זו נרשמה בקרב 1 לכ־1,000 ילדים. החיסון הגביר את הסיכוי לעליית חום במהלך השבוע שאחרי החיסון, אולם בכל המקרים שדווחו התייצבו הילדים והחלימו עד שבוע לאחר תופעת הלוואי. נרשמו גם סיכונים אפשריים לתופעות נוספות, אולם בעקבות הכמות הנמוכה של המקרים לא ניתן היה לקבוע בוודאות את מידת ההשפעה של החיסון עליהן. החיסון אסור לשימוש למי שהייתה לו תגובה אלרגית למנה הראשונה של החיסון.
ויאדוקט הוברן
ויאדוקט הוברן (באנגלית: Holborn Viaduct) הוא גשר דרכים בלונדון ושמו של הרחוב שחוצה אותו (מהווה חלק מכביש A40). הוא מקשר את שכונת הובורן עם הרובע הפיננסי של לונדון, ועובר מעל רחוב פארינגדון והנהר התת-קרקעי פליט. אורכו של הוויאדוקט 1,400 רגל (430 מ') ורוחבו 80 רגל (24 מ'). הוא תוכנן על ידי המודד העירוני ויליאם הייווד והמהנדס רולנד מייסון אורדיש.
היסטוריה
לפני בניית הוויאדוקט נהגי כרכרות נאלצו לרדת מהגבעה שעליה בנויה שכונת הובורן בצד אחד של הנהר פליט, לחצות את הנהר על גבי גשר, ואז לעלות מצידו השני של הנהר. הויאדוקט היה אחד הגשרים המודרניים הראשונים במרכז לונדון שאיפשר להולכי רגל לעבור בין שני מפלסי הרחוב באמצעות ארבעה גרמי מדרגות שנבנו בשני קצות הויאדוקט ובשני צדדיו. בצד הדרומי של הויאדוקט מעטרים את המעקות פסלים המייצגים מסחר וחקלאות של הפסל הנרי בורסיל, ובצד הצפוני פסלים המייצגים מדע ואמנות של חברת הפסלים פארמר וברינדלי. כמו כן הוצבו על הויאדוקט פסלים של ראשי העיר ויליאם וולוורת' והנרי פיץ-איילווין. בשנת 1941 הופצץ האזור מהאוויר במהלך הבליץ והביתנים שמעל גרמי המדרגות בצד הצפוני נהרסו; בשנת 2000 שוחזר אחד מהביתנים ובשנת 2014 גם השני, ולעיצוב החדש נוספו גם מעליות.
ב-2 במרץ 1874 נחנכה תחנת רכבת בקצה המזרחי של הוויאדוקט ששימשה עד 1990 אז הועתקו שירותי הרכבת ממנה לתחנת הרכבת סנט פול (שנקראת כיום סיטי תמזלינק).
פולינה גאגארינה
פולינה גאגארינה (ברוסית: Полина Сергеевна Гагарина, נולדה ב-27 במרץ 1987) היא זמרת, שחקנית, ודוגמנית רוסייה. ייצגה את מדינתה, רוסיה, באירוויזיון 2015 עם השיר "מיליון קולות" ("A Million Voices"), וסיימה במקום השני.
ביוגרפיה
בשנת 2003 זכתה בעונה השנייה של תוכנית המציאות הרוסית "מפעל הכוכבים". לאחר ניצחונה, הוזמנה להופיע יחד עם להקת "Playgirls", אך הלהקה לא האריכה ימים והתפרקה. בשנת 2005 השתתפה בתוכנית "New Wave" שהתקיימה ביורמלה שבלטביה, וסיימה במקום השלישי.
במאי 2015 ייצגה גאגארינה את מדינתה באירוויזיון שהתקיים בווינה, אוסטריה, וסיימה במקום השני, עם 303 נקודות.
חיים אישיים
באוגוסט 2007 נישאה לשחקן הרוסי פיוטר קיסלוב, ובאוקטובר 2007 ילדה את בנם, אנדריי. במרץ 2010 התגרשו בני הזוג. בספטמבר 2014 נישאה לצלם דמיטרי איסחקוב.
יאנוש המרשלג
יאנוש המרשלג (בהונגרית: Hammerschlag János, פראג, 10 בדצמבר 1885 – בודפשט, 21 במאי 1954) היה נגן עוגב וצ'מבלו, היסטוריון ומבקר מוזיקה, מלחין, מרצה באקדמיה, יהודי-הונגרי יליד צ'כיה (אז האימפריה האוסטרו-הונגרית).
ביוגרפיה
נפטר ב־21 במאי 1954 בבודפשט.
קברו
קברו נמצא בבית הקברות היהודי פרקשרט בבודפשט (חלקה: D / 1, שורה: 2, קבר: 9).
Ich elender Mensch, wer wird mich erlösen, רי"ב 48
Ich elender Mensch, wer wird mich erlösen (בעברית: אוי לי, אדם אומלל שכמותי), רי"ב 48, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך בהיותו בלייפציג. ביצועה הראשון היה ביום ראשון ה-19 שלאחר חג השילוש הקדוש, ב-3 באוקטובר 1723.
רקע
באך עבד כנגן עוגב בעיר מילהאוזן בין 1707 ל-1708, אך שלח ידו גם בהלחנת קנטטות. לאחר מכן היה מלחין החצר של הדוכס בוויימאר מ-1708 עד 1717, וחיבר שם כ-20 קנטטות "דתיות" שנועדו לביצוע כחלק מתפילת יום ראשון בכנסייה. לאחר מכן עבר לעיר קטן, התמנה לקאפלמייסטר וחיבר שם מוזיקה בסגנון חופשי ולא דתי.
קנטטה זו הייתה השמונה-עשרה שהלחין באך מאז החל למלא את תפקידו בלייפציג. הקנטטה הקודמת שהלחין היא רי"ב 148.
מילים ומוזיקה
סדר הקריאה לאותו יום כולל פסוקים מהאיגרת אל האפסים ומהבשורה על-פי מתי בהם מתואר כיצד ריפא ישו איש נכה. הלברית שמחברה לא ידוע, מתקשרת עם סיפור הבשורה ומעבירה את המסר שסבל הגוף זניח בחשיבותו לעומת חשיבות תיקון הנשמה. החלק הראשון נפתח בציטוט מהאיגרת אל הרומיים המתאר את חולשתו של הגוף החוטא ואת הצורך בגאולה. החלק השלישי לקוח ממזמור של מרטין רוטיליוס (Martin Rutilius). שני החלקים הבאים מתבססים על פסוק בתהלים ועל פסוק באיגרת השנייה אל הקורינתים ועוסקים בבקשה מהאל לגאולה גם על סף מוות, ובכוחו של ישו להציל ולגאול את האדם, הן מבחינה גופנית והן מבחינה נפשית.
הקנטטה נועדה לביצוע על ידי סולני אלט וטנור, בליווי מקהלה בת ארבעה קולות, חצוצרה, שני אבובים, שני כינורות, ויולה ובאסו קונטינואו. לקנטטה שבעה חלקים:
הקלטות
היצירה הוקלטה במלואה 10 פעמים בהקלטות מסחריות. בין המנצחים שביצעו את ההקלטות ניתן לציין את ניקולאוס הרנונקור (ב-1974), טון קופמן (ב-1998), מסאקי סוזוקי (ב-2000) וג'ון אליוט גרדינר (ב-2000).
חומצה סוקסינית
חומצה סוקסינית (באנגלית: Succinic acid) או חומצה בוטאנדיואית (באנגלית: butanedioic acid), המכונה גם כוהל ענברי (באנגלית: spirit of amber), היא חומצה דיקרבוקסילית המשמשת במעגל קרבס. מקור שמה של החומצה במילה הלטינית "סקסינום" (succinum) שמשמעו ענבר, מאחר שניתן להפיק את החומצה מענבר.
תכונות
החומצה מוצקה בטמפרטורת החדר, ומראה גבישי חסר צבע וחסר ריח. נקודת ההיתוך של החומצה היא בטמפרטורה של 185°C ונקודת הרתיחה של היא בטמפרטורה של 235°C.
שימושים
החומצה נוצרה באמצעות זיקוק ענבר בחול, ונעשה בה בעבר שימוש להפגת כאבים רומטואידים. החומצה משמשת כתוסף מזון ומספר ה-E שלה: E363.
איזבלי פונטאנה
איזבלי ברגוסי פונטאנה (באנגלית: Isabeli Bergossi Fontana; נולדה ב-4 ביולי 1983) היא דוגמנית ברזילאית.
שנותיה הראשונות
פונטאנה נולדה בפרנה, קוריטיבה, ברזיל. ב-1996 הגיעה לגמר של תחרות "מראה הדוגמנות עלית" ובשנה שאחרי כן היא עברה מדרום ברזיל למילאנו, איטליה, כדי לפתוח בקריירת דוגמנות.
קריירה
ב-1999 היא דיגמנה לקטלוג לבני-הנשים של ויקטוריה'ס סיקרט. מעט אחר כך, היא חתמה על חוזי דוגמות עם ורסצ'ה, רלף לורן, וולנטינו. מאז 1999 היא דיגמנה לגיליון בגדי הים של ספורטס אילוסטרייטד, מארי קלייר, Elle, ווג, הרפרס בזאר, נומרו,, i-D, ארנה ורבים אחרים.
פונטאנה הופיעה בתצלומי פנים במודעות פרסומת רבות בכללן לג'ינס ארמאני, שאנל, Colcci, Disritmia, אמפוריו ארמאני, אנריקה מרטינס, הלנה רובינשטיין, הוגו בוס, חוסיין צ'לאיאן, מאסימו דוטי, M. Officer, ניקול פארי, אוסקר דה לה רנטה, פיטר האן, פיליפס, רלף לורן, רבלון, רוברטו קוואלי, Rosa Chá, Saks Fifth Avenue, טומי הילפיגר, טריטון, ולנטינו, ורסצ'ה, ויקטוריה'ס סיקרט, Vivara.
כעת איזבלי מופיעה בפרסומות F/W לוורסצ'ה, רוברטו קוואלי, ולנטינו, ו-H&M. איזבלי היא הפנים הנוכחיות של בושם Flowerbomb של ויקטור ורולף.
ב-2008 היא הופיעה לראשונה ברשימת 15 הדוגמניות המרוויחות את השכר הגבוה ביותר בעולם שערך המגזין פורבס והגיעה למקום ה-11, עם רווחים של $3 מיליון דולרים.
Nothing Compares 2 U
"Nothing Compares 2 U" (בתרגום חופשי לעברית: שום דבר לא משתווה לך) הוא שיר שנכתב על ידי פרינס עבור להקה שהקים, The Family, והופיע באלבום הבכורה שלהם משנת 1985. מילות השיר עוסקות ברגשות ובגעגועים של בחורה שאהובה נטש אותה. השיר הפך ללהיט וזכה להצלחה עולמית ב-1990 בביצועה של שינייד או'קונור.
הגרסה של שינייד או'קונור
או'קונור הקליטה את השיר בעיבוד והפקה שלה ושל המפיק המוזיקלי נלי הופר. הוא יצא כסינגל מתוך אלבומה השני, I Do Not Want What I Haven't Got. השיר כבש את מצעדי הפזמונים במדינות רבות בעולם, והוכתר כשיר מס. 1 בעולם בטקס פרסי המוזיקה של בילבורד ב-1990. הווידאו קליפ של השיר מורכב בעיקר בצילום מקרוב של פניה של או'קונור כשהיא שרה את השיר, משולב בצילומים שלה הולכת בפארק דה סן-קלו שבאו-דה-סן, בפרוורי פריז.
הגרסאות של פרינס
פרינס הקליט גרסה של השיר בהופעה חיה ביחד עם רוזי גיינס, שיצא באלבום האוסף The Hits/The B-Sides ב-1993. הגרסה המקורית של פרינס, מ-1984, יצאה ב-2018 בסינגל ששוחרר לאחר מותו, ונכללה באלבום הקלטות הדמו Originals מ-2019. הווידאו קליפ של השיר מראה קטעים ערוכים של חזרות של פרינס ולהקתו מ-1984.
נץ דורס (רקטה)
"נץ דורס" היא רקטה ארטילרית מתקנת מסלול ארוכת טווח מתוצרת תעש מערכות והמשכה אלביט מערכות יבשה.
קוטר הרקטה 370 מ"מ ואורכה 5.4 מטר. היא נושאת ראש קרבי עם חומר נפץ מרסק במשקל של עד . היא בעלת טווח של 300 קילומטר ודיוק של 10 מטר. הרקטה משוגרת ממשאית ייעודית, בתעש עובדים על דגם נוסף שיהיה ניתן לשגר מספינת טילים.
"נץ דורס" מוגדרת כ"רקטה מתקנת מסלול". בעוד שלטיל יש מערכת ביות עצמאית ויכולת לעקוב אחרי המטרה באופן אקטיבי ולתקן את מסלולו בהתאם לתנועתה, רקטה מתקנת את מסלולה כך שהיא תפגע בנקודת ציון נייחת שהזינו לה בעת השיגור. "נץ דורס" מודעת למיקומה ומונחה על ידי מערכת ניווט אינרציאלית וכן GPS. על פי נתוני היצרן, בשל הנחיה זו מסוגלת "נץ דורס" לפגוע בדיוק של עד 10 מטר CEP (כלומר שתיתכן החטאה ברדיוס של עד 10 מטר בסבירות של 50%). "נץ דורס" מדויקת בהרבה מרקטות קרקע-קרקע רגילות (חסרות הנחיה או יכולת תיקון עצמית).
מערכת "נץ דורס" נבחנת על ידי צה"ל לצורך שימוש המערך הרקטי של חיל התותחנים, במערכת נערכו ניסויים בשיגור מספינות וצה"ל בוחן את האפשרות להכניסה לשימוש גם בחיל הים.
Unser Lied für Liverpool
מהלך התוכנית ומשתתפים
אמנים ומלחינים שהתעניינו יכלו להגיש את המועמדות שלהם לתחרות בין 9 בנובמבר 2022 ל-28 בנובמבר 2022. אמנים ומלחינים יכלו גם להעלות את השירים שלהם לטיקטוק עם ההאשטאג #UnserLiedFürLiverpool. בסוף התהליך, פורסם כי 548 הגשות התקבלו ב-NDR. שמונה המועמדים המתחרים לגמר הארצי נבחרו על פני שלושה שלבים. בשלב הראשון, המועמדים נבחרו לשלב השני על ידי פאנל המורכב מחברי צוות ARD אירוויזיון ונציגים של eurovision.de, ערוצי הרדיו ARD וחברת ההפקה בילדנגארטן. השלב השני כלל פאנל מומחים בינלאומי שסיפק משוב לגבי השירים כדי לבחור את שמונת העולים לשלב השלישי. השירים המשתתפים בגמר הוכרזו ב-27 בינואר 2023. ששה שירים נוספים נבחרו על ידי צוות האירוויזיון של ARD מטיקטוק מתוך למעלה מ-900 הגשות שהועלו לפלטפורמה, כאשר הצבעה מקוונת נערכת באמצעות האפליקציה כדי לקבוע את השירים העולים לגמר, כאשר הזוכה נחשף במהלך השידור ב-4 בפברואר.[8]
ב-3 במרץ, הלהקה פרידה גולד חזרה בה מכניסתה לאחר שהסולנית אלינה סוגגלר חלתה. הקבוצה כבר החמיצה מספר חזרות לפני שחזרה בה.
הגמר
הגמר התקיים ב-3 במרץ 2023. הזוכה נבחר על ידי שילוב של 50/50 של שמונה מדינות: שווייץ, הולנד, פינלנד, ספרד, ליטא, אוקראינה, אוסטריה ובריטניה, כמו גם הצבעות ציבוריות. כל קבוצת חבר מושבעים מהמדינות הללו חילק את הנקודות שלה באופן הבא: 1, 2, 3, 4, 6, 8, 10 ו-12 נקודות, כמו בארוויזיון. הצבעת הציבור התבססה על אחוז ההצבעות שכל שיר השיג בשיטות ההצבעה הבאות: מקוון, טלפון ו-SMS. לדוגמה, אם שיר זוכה ל-10% מהקולות של הצופים, אז הערך הזה יזכה ב-10% מ-368 נקודות, שמעוגל למספר השלם הקרוב ביותר: 37 נקודות. חלון ההצבעה המקוון היה פתוח מ-24 בפברואר עד 3 במרץ 2023, ולאחר מכן נעשה שימוש בהצבעה בטלפון וב-SMS במהלך המופע. להקת פרידה גולד הייתה אמורה במקור להופיע שמינית לפני שחזרה בה; ההצבעות שלהם שהתקבלו במהלך חלון ההצבעה המקוון בוטלו לאחר מכן, ולורד אוף דה לוסט, שהיה אמור להופיע אחרי פרידה גולד, קיבל את מקומם.
Loyal Brave True
Loyal Brave True (בעברית: נאמן אמיץ ואמיתי) הוא שיר של הזמרת כריסטינה אגילרה אשר יצא מתוך פסקול של החידוש לסרט "מולאן" בתאריך 6 במרץ 2020 על ידי וולט דיסני רקורדס. הוא נכתב על ידי בילי קראבטרי, הארי גרגסון-ויליאמס, ג'יימי הרטמן רוסי גולן והופק על ידי הרטמן.
השיר היה מועמד ל"שיר השנה מתוך פסקול" בטקס פרסי בחירת הקהל ואף סומן כמועמד לפרס אוסקר.
קליפ
הקליפ לשיר פורסם לראשונה בערוץ "DisneyMusicVEVO" בתאריך 14 באוגוסט 2020 והקליפ מילים של השיר פורסם ביום יציאת השיר באותו הערוץ. יום לפניי יציאת הקליפ שוחרר לו גם טיזר קצר גם הוא בערוץ היוטיוב של חברת וולט דיסני. בנוסף לשיר גם יצא קליפ בגרסה ספרדית שכללה את אותו הקליפ רק עם מילים בספרדית. הקליפ בספרדית הועלה באותו היום ביחד עם הקליפ באנגלית.
פרנץ ראדמאכר
פרנץ רָאדֶמָאכֶר (בגרמנית: Franz Rademacher; 20 בפברואר 1906, נוישטרליץ, הקיסרות הגרמנית – 11 במרץ 1973, בון, גרמניה המערבית) היה דיפלומט ומשפטן נאצי, קצין אס אס בדרגת אובר-שטורמפיהרר, אשר כיהן בין השנים 1940–1943 כראש המחלקה היהודית (בגרמנית: Judenreferat) במשרד החוץ של גרמניה הנאצית, ונמנה עם האחראים להשמדת יהדות סרביה ובתוכה יהדות בלגרד במהלך השואה. לאחר מלחמת העולם השנייה הועמד לדין על פשעי מלחמה, אך נמלט לסוריה. המודיעין הישראלי התחקה אחר עקבותיו באמצעות המרגל אלי כהן שאף נפגש עמו. ב-1966 שב לגרמניה המערבית, הועמד לדין והורשע בעוון פשעי מלחמה, אך מת במהלך הליכי ערעור על הרשעתו.
ביוגרפיה
פרנץ ראדמכר נולד בנוישטרליץ למשפחה מהמעמד הבינוני. הוא רכש השכלה אקדמית במשפטים וה-1933 הצטרף למפלגה הנאצית ובהמשך לאס אה ובהמשך לאס אס. ב-1937 הועבר לתפקיד אזרחי במשרד החוץ הגרמני וב-1940 מונה לראש המחלקה היהודית במשרד. במהלך מלחמת העולם השנייה, הוביל ראדמאכר את מהלכי יישום תוכנית מדגסקר לפתרון הבעיה היהודית על ידי גירוש יהודי אירופה למדגסקר. לאחר כישלון הקרב על בריטניה ירדה התוכנית מן הפרק. לאחר הפלישה ליוגוסלביה נשלח ראמאכר לבלגרד ועסק בייעוץ לשלטונות הכיבוש במציאת פתרונות להשמדת יהודי סרביה. ב-18 באוקטובר 1941 הגיע לעיר על מנת לעמוד מקרוב על ביצוע חיסול הגברים הכלואים במחנה הריכוז טופובסקה שופה. ראדמאכר ציין בדיווחיו שנדרש להשאיר בחיים 500 גברים לצורך הקמת מחנה הריכוז סיימישטה. ב-29 במאי 1942 לאחר חיסול הכלואים בטופובסקה שופה וסיימישטה, דיווח ראדמאכר כי הבעיה היהודית בסרביה היא כבר מינורית ונותר רק לסיים את הטיפול המשפטי בנכסי היהודים.
בספטמבר 1942 עסק ראדמאכר בסוגיית שילוח יהודי בולגריה אל מחנות ההשמדה ופנה לשר החוץ יואכים פון ריבנטרופ בבקשה להאיץ את המהלכים ליישום תוכניות הגירוש. ריבנטרופ השיב שיש להמתין עם המהלך משום שהרייך הגרמני עוד לא ערוך לקלוט במחנות את יהודי בולגריה. בהמשך היה שותף לגיבוש ויישום הפתרון הסופי ברחבי הבלקן ושימש ציר מקשר בין המדור לענייניי יהודים בבמשרד הראשי לביטחון הרייך לבין נציגויות גרמניה הנאצית במדינות אירופה השונות, ובכלל זה במדינת קרואטיה העצמאית ובבולגריה גם בסוגיית השמדת יהודי מקדוניה. כן ניהל מגעים בסוגיית מעמדם של יהודי סלובקיה שמתגוררים בשטחים הכבושים מחוץ לצ'כוסלובקיה.
ב-1943 הועבר מתפקידו.
לאחר המלחמה
לאחר סיום המלחמה, בנובמבר 1945 נעצר ראדמאכר על ידי הצבא הבריטי והובא למשפט. הוא הואשם בשותפות לרצח 1,300 מיהודי סרביה. ב-1953 ראדמאכר השיג מסמכים מזויפים תחת השם תומא רוזליו, בעזרתם הוא בורח מגרמניה לדמשק שבסוריה. הוא הורשע בהיעדרו ונדון לשלוש שנים וחמישה חודשי מאסר. במהלך שהותו בסוריה ניסו שירותי המודיעין הישראליים להתחקות אחריו באמצעות המרגל אלי כהן. מפעיליו של כהן הנחו אותו לדווח על פושעים נאצים המתחבאים בדמשק. אלי כהן יזם מפגש עם ראדמאכר בדירתו בדמשק בעזרת מכרם המשותף, מאג'ד שייח אל-ארד. ממסכים של הסי איי איי עולה כי ראדמאכר שירת כמה סוכנויות ביון מערביות ששירתו בסוריה, ובעיקר את סוכנות הביון של גרמניה המערבית. הסי איי איי האמריקאי הצליח ליירט מברקים של סוכנות הביון של מערב גרמניה, ובהם מוכח כי ראדמאכר עבד גם למען המודיעין הסורי. ישנם מקורות הטוענים כי כהן ביקש לחסל את ראדמאכר, אך נענה בשלילה על ידי מפעיליו. בשלהי 1966 שב לגרמניה מיוזמתו בשל בריאותו הלקויה. הוא נעצר, הועמד לדין והורשע שוב. ראדמאכר הגיש ערעור על ההחלטה וב-1971 הורה בית משפט פדרלי על עריכת משפט חוזר, אך מת ב-1973 בטרם החל המשפט החוזר.
נעשה ונשמע (ארגון)
נעשה ונשמע - המרכז ללימודי היהדות היה ארגון ישראלי בתחום ההסברה היהודית והחזרה בתשובה שפעל בסוף שנות ה-70 ובשנות ה-80.
היסטוריה
ארגון "נעשה ונשמע" נוסד בתל אביב על ידי מוסדות ישיבת אור שמח בירושלים ביוזמתם של מספר אנשי הסברה יהודית ופעילים בתנועת התשובה, ובראשם מנחם גרילק. פעילות הארגון נעשתה מתוך דירה שכורה בשדרות רוטשילד ומשכה בעיקר מקרב צעירים משכילים בני העיר, בהם גם ידוענים. הפעילות כללה שיעורים בכל תחומי היהדות וברמות השונות: פרשת השבוע, נ"ך, הלכה, ספרות המוסר, מחשבת ישראל ושיעורי עיון בתלמוד. אחת הפעילויות המרכזיות היו ימי עיון שנערכו במקום עבור קבוצות רבות-משתתפים. לצד שיעורים, הרצאות וימי עיון ניתנו הכוונה וייעוץ אישי מרבנים ואנשי מקצוע של הארגון. בין המרצים ומוסרי השיעורים: הרב אריה וינברג (לימים ראש ישיבת לב בנים), הרב משה פרנק (לימים יושב-ראש דגל התורה בירושלים), משה גרילק, שמואל חסידה (עורכי "דע את יהדותך"), יעקב שנפלד (בנו של משה שנפלד), מרדכי ארנון, הרב חיים זוננפלד, רבה של נווה אביבים. בין המרצים האורחים: הרב חיים פרידלנדר והרב אפרים צמל.
בין החוזרים בתשובה המפורסמים שיצאו מ"נעשה ונשמע" היה השחקן אורי זוהר והאסטרופיזיקאי ד"ר נסים וידאל.
קרחון גרגורי (אנטארקטיקה)
קרחון גרגורי (באנגלית: Gregory Glacier) הוא קרחון בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך לתוך מפרצון סיירבה, מצפון לקרחון ברגה.
גובהו של הקרחון 627 מטרים מעל פני הים.
גילוי הקרחון
הקרחון מופיע לראשונה במפה של ממשלת ארגנטינה משנת 1957.
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה בשנת 1960.