cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לויד ברידג'ס
קולנוע
רשימה חלקית מאוד של הופעותיו הקולנועיות:
טלוויזיה
רשימה חלקית מאוד של הופעותיו הטלוויזיוניות:
דורה והעיר האבודה
דורה והעיר האבודה (באנגלית: Dora and the Lost City of Gold, "דורה ועיר הזהב האבודה") הוא סרט הרפתקאות אמריקאי לכל המשפחה בבימוי ג'יימס בובין. הסרט מבוסס על סדרת הטלוויזיה המונפשת "מגלים עם דורה" ששודרה בערוץ ניקלודאון בין השנים 2000–2015. בסרט מככבת איזבלה מונר בתפקיד הראשי ולצדה מככבים יוג'ניו דרבז, מייקל פניה, אווה לונגוריה, ג'פרי וולברג, טמוורה מוריסון, בניסיו דל טורו ודני טרחו.
הסרט עלה לאקרנים ב-9 באוגוסט 2019. בישראל הסרט עלה לאקרנים ב-15 באוגוסט 2019.
תקציר העלילה
לאחר שבילתה את רוב חייה בחקירת מעמקי הג'ונגל יחד עם הוריה, שום דבר לא יכול להכין את דורה להרפתקה המסוכנת ביותר שלה אי פעם - התיכון. כשסקרנותה והרגליה לחקור את סביבתה מובילים אותה, דורה נאלצת עד מהרה להוביל את בוטס (קוף וחברה הטוב ביותר), את בן-דודה, דייגו, וקבוצה של בני נוער להרפתקה במטרה להציל את הוריה ולפתור את התעלומה הבלתי אפשרית שמסתתרת מאחורי התרבות האינקית האבודה.
פאסט
פאסט (באנגלית: Fast) הייתה חברה ישראלית, שעיקר פועלה היה אספקת שירותי אינטרנט בישראל.
דורה והעיר האבודה
ליהוק
במאי 2018, נחשף שהשחקנית איזבלה מונר תגלם את דמותה של דורה החוקרת. יוג'ניו דרבז החל במשא ומתן על תפקיד בסרט במהלך יוני, וביולי אושר רשמית שדרבז הצטרף לצוות השחקנים, יחד עם מיקו מורנו שלוהק לגלם את דמותו של דייגו, אך מאוחר יותר הוחלף על ידי ג'פרי וולברג. השחקנים אווה לונגוריה ומייקל פניה לוהקו לגילום דמויתיהם של הוריה של דורה. במקביל, מדליין מאדן הצטרפה גם היא לצוות השחקנים. באוקטובר, השחקנית ק'וריאנקה קילצ'ר הצטרפה לצוות. בנובמבר, פיה מילר לוהקה לגילום דמותה של מאמי, דודתה של דורה. בדצמבר 2018, בניסיו דל טורו הצטרף לצוות השחקנים ולוהק לדיבוב דמותו של חטפני השועל. דני טרחו חשף בטוויטר הרשמי שלו שהוא מדובב את דמותו של בוטס, קוף וחברה הטוב ביותר של דורה.
פאסט
היסטוריה
חברת "לוילנס" נוסדה בפברואר 2005, ופועלה העיקרי הוא בשירות אחסון שרתים ואתרים בחוות השרתים שברשותה. בשנת 2009 קיבלה החברה רישיון לספק שירותי אינטרנט במדינת ישראל, ובשנת 2010 כחלק מפעילות החברה, הקימה את חברת הבת "פאסט" כדי שזו תהיה ספקית אינטרנט נוספת בישראל.
דורה והעיר האבודה
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-6 באוגוסט 2018 בקווינסלנד, אוסטרליה, ותמו בתחילת דצמבר 2018.
שיווק
הטריילר הראשון הופץ במהלך טקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון ב-23 במרץ 2019. טריילר שני הופץ ב-9 ביולי 2019.
פאסט
היסטוריה
בשנת 2012 החברה יצאה בקמפיין פרסומי בהפקתו וביצועו של השחקן דודו זר. החברה יצאה עם מחירים נמוכים במיוחד לאותה תקופה בשוק האינטרנט, ולמרות זאת החברה נשארה קטנה יחסית לעומת המתחרות שלה לנתח שוק זה. בראיון שנערך עם מנכ"ל החברה, אייל תמיר בדצמבר 2012, ציין שהחברה היא החמישית בגודלה בענף בישראל מבחינת היקף לקוחות, אבל היא מקום ראשון מבחינת היקף תעבורת האינטרנט שעובר דרכה.
באפריל 2013, האשים מנכ"ל החברה אייל תמיר, את חברת נטוויז'ן בכך שלקוחות החברה נחסמו ולא יכולים לגשת לאתרי אינטרנט שמאוחסנים אצלה, הוא אף שלח מכתב רשמי בנושא למשרד התקשורת, כמה ימים מאוחר יותר החסימה השתחררה בהתערבות משרד התקשורת בנושא.
אובייקטיביות
אוֹבְּיֶקְטִיבִיוּת היא סטטוס אפיסטמולוגי הניתן להיגדים שערך האמת שלהם הוא אמת. התנאים בהם סטטוס זה מוענק הם נושא הדיון של תחום החקירה של הפילוסופיה של המדע.
אובייקטיביות במדע
המפעל המדעי שואף לעיתים קרובות לבסס ולעגן כמה שיותר אמיתות כאובייקטיביות והדיון המדעי מתנהל לעיתים קרובות כך שהכרעה של מה שנחשב כ'ידע' הוא אותו הדבר שאפשר להעניק לו את הסטטוס של אובייקטיביות. במפעל המדעי, צורות התצפית והניסוי המקובלות כמו גם עקרונות ההסקה הדדוקטיבית והאינדוקטיבית, מנחות בדרך כלל את אנשי המקצוע בבואם להעניק את הסטטוס של אובייקטיביות להיגדים מסוימים, אולם הדיון באילו שיטות בדיוק מזקקות את הסטטוס של אובייקטיביות הוא נושא הדיון של הפילוסופיה של המדע.
נראה שכיום, כל תחום אקדמי פיתח לעצמו קווים מנחים וחוקים לגבי ראיות אובייקטיביות. לדוגמה, מחקר יעילות של תרופה חדשה, אם הוא נעשה בצורה אקראית, תוך כדי סמיות כפולה ושימוש בפלצבו – יחשב כמחקר אובייקטיבי, וזאת מכיוון שהוא דובק בעקרונות הידועים והמקובלים למיקסום אמינותן של התוצאות הסופיות.
בתחום חקר ההיסטוריה, אובייקטיביות מושגת באמצעות שימוש ב"מתודה ההיסטוריונית" ו"ביקורת עמיתים" שנעשית בדרך כלל על ידי החלפת רעיונות והתכתבויות דרך מאמרים שעוסקים בנושא המסוים. ההיסטוריון מעלה השערה, הסבר או ניתוח לגבי אירוע היסטורי, ואלו עוברים הערכה אצל מומחים אחרים מאותו התחום. תהליך הביקורת נעשה לרוב לפני פרסום המחקר הסופי.
אובייקטיביות באתיקה
לפי עמדה זו, אמיתותם ותקפותם של שיפוטים והצהרות מוסריות יהיו בלתי-תלויים באמונות או רגשות של אדם או קבוצה מסוימת. טענה זו מובילה לגישה שבה היגדים אתיים מקבלים סטטוס דומה להיגדים מתחומי ידע אחרים ככימיה, ביולוגיה או היסטוריה. ישנן גישות שונות באשר למה שמעניק להיגדים מסוימים את הסטטוס של אובייקטיביות באתיקה. ביניהן מוסר דתי, האינטואציה האפלטונית וגישת עמנואל קאנט למוסר – הציווי הקטגורי.
כיום רווחת תפיסה מודרנית, שטוענת, לא נמצאת ולא תיתכן אובייקטיביות. האדם מושפע מסביבתו ותכונותיו.
פרובוקטיבית
"פרובוקטיבית" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל בהשתתפות ליין המסיבות הגאה "פוראבר תל אביב". את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים D-Music ב-6 ביוני 2023 כרצועה שלא מתוך אלבום. השיר נכתב על ידי רון ביטון, מאי ספדיה וקירל.
ב-20 ביולי 2023 יצא לשיר גרסת רמיקס של Royash וההרכב ג'טפייר.
רקע
ב-6 ביוני 2023 הוציאה קירל את שיר הגאווה, "פרובוקטיבית" בהשתתפות ליין מסיבות הגאווה "פוראבר תל אביב". ובהפקה מוזקלית של שגיא קריב. זהו השיר השלישי אותו מציאה קירל לכבוד חודש הגאווה, לאחר "טרילילי טרללה" שהוציאה עם אילן פלד בשנת 2021 ו"שלושה בנות" שהוציאה עם גיתית פישר בשנת 2022.
וידאו קליפ
במהלך הקליפ קירל נראית ישובה על כדור דיסקו מתנדנד, התייחסות לווידאו קליפ לשיר "Wrecking Ball" של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס, שנחשב לאחד הקליפים הפרובוקטיביים ביותר בעשורים האחרונים.
בשבוע הראשון לצאתו, השיר הגיע למקום השלישי במצעד השירים המואזנים ביותר ביוטיוב ישראל, עם כ-599 אלף צפיות. בשבוע שלאחר מכן כבר עלה למקום השני עם כ-814 אלף צפיות. ב-13 ביולי הוא היה לשיר השלישי המואזן ביותר בפלטפורמה עם כ-719 אלף צפיות.
נכון ל-20 ביולי 2023, הקליפ עומד על מעל ל-8 מיליון צפיות.
ביקורות ותגובות
שחר בן ימיני סקרה את השיר באתר המגזין "את", וציינה לטובה את מילות השיר העוסקות בהעצמת נשים, ובכך שאת השיר כתבו נשים: מאי ספדיה וקירל. היא גם שיבחה את האסתטיקה של הווידאו קליפ:.
עומרי פיינשטיין סקר את השיר באתר "Time Out תל אביב" ודן בהתפתחות שירי הגאווה של קירל, וציין שבעוד ששירי הגאווה הקודמים לא היו בעלי קשר משמעותי לקהילת הלהט"ב, "פרובוקטיבית" נוקט עמדה נועזת בתקופה שבה הקהילה הגאה מתמודדת עם אתגרים של "ממשלה הומופובית ואקלים עוין" וכי השיר מתייחס לאהבה עצמית ומביע עמדה אנטי-שמרנית. פיינשטיין שיבח את קירל על המילים האמיצות והחזקות שלה, והשווה אותן למסרים מדיוות פופ משפיעות כמו ביונסה ובריטני ספירס. הוא ציין כי אף על פי שהמוזיקה עצמה אינה פורצת דרך, פיינשטיין הדגיש את השיפור בווידאו קליפ, שבו קירל משלבת מחוות ודימויים מהתרבות הלהט"בית. וסיכם כי השיר מסמל את הסולידריות של קירל עם הקהילה הגאה, הכרה במאבק המשותף בשמרנות ואימוץ הליברליזם.
בדירוג שירי הגאווה לשנת 2023 שערך אתר מאקו, "פרובוקטיבית" הגיע למקום השני עם דירוג של 9.9/10. לירוי פיניאן שסקר את השיר כתב כי הקליפ והשיר מציגים את ההשפעות המגוונות של קירל וחולקים כבוד לעולם הנשפים הקווירי, ופירש כי השיר מדבר על פרובוקטיביות במובן של חיים אותנטיים, ומכיל את כל המצופה מהמנון גאווה.
חן קצביץ' פרסלר פרסמה ב"הארץ" ניתוח של השיר והקליפ ודנה במסרים השונים המועברים בהם. הניתוח בחן את הוויכוח בתוך השדה הפמיניסטי בשאלה האם נשים המאמצות מראה והתנהגויות המחפיצות אותן מבטאות חופש מיני. פרסלר מדגישה את הניכוס מחדש של המילה "פרובוקטיבי" כפרקטיקה אקטיביסטית חשובה וכיצד ניתן להפוך כינוי גנאי למקור לגאווה. עם זאת, היא מדגישה את הצורך להבין את ההשלכות של ניכוס מחדש שכזה על תפיסת נערות ונשים את "האישה האידיאלית". ההקשר של חודש הגאווה מוזכר גם, שכן ניתן לראות ב"פרובוקטיבי" קריצה ביקורתית לתיוג שלילי של הקהילה הגאה. בהתייחסותה לקליפ, היא מצביעה על "שימוש הפוך" בדמויות הרקע שבקליפ – הגברים מוחפצים ומוצגים כרקע. הביקורת גם מדגישה מילים ספציפיות בשיר שמעלות נקודות דיון חשובות – שורות הפתיחה מתייחסות לשיפוטים המבוססים על מראה חיצוני וכיצד נשים מוערכות לעיתים קרובות באופן שטחי, המילים על שתיקה ולקיחת משהו "בכוח" מעוררות דיונים על השתקה ונראות נשים במרחב הציבורי.
בסקירה שפורסמה בבלוג של יוסי חרסונסקי, חרסונסקי תיאר את השיר כ-"מהוקצע, קליט ומזיז, עדיין הוא נשמע מתועש מאוד" והטיל ספק בהייפ סביב קירל ותיאר אותה כזמרת התלויה בשירים שניתנה לה מהתעשייה. הוא הכירי בהפקות הקליטות והמלוטשות שלה אבל הרגישה שהמוזיקה שלה חסרה עומק ואותנטיות. חרסונסקי רואה את קירל כמיזם מסחרי, ומצטט את שיתופי הפעולה שלה עם מותגים ואת חוסר הנשמה של המוזיקה שלה. הוא רואה בה תוצר של ז'אנר ה-EDM, בעקבות טרנדים ואופנות בלי הרבה מהות. חרסונסקי סבר שהמבחן האמיתי של קירל יהיה להוכיח את עצמה מעבר לבועה המסחרית ולשמור על הצלחתה ברגע שההייפ ישכך.
אהבת הפירט
אהבת הפירט (באנגלית: A Pirate's Love) הוא ספרה השני של הסופרת האמריקאית ג'והנה לינדסי שפורסם לראשונה באוקטובר 1978. הוא הפך להצלחה מסחררת ושבעה חודשים לאחר מכן יצאה מהדורה נוספת שלו. סך הכול יצאו 7 מהדורות של הספר בין השנים 1978–1997. הספר הפך לרב מכר והגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. בישראל יצא הספר לאור בשנת 1999 בהוצאת שלגי רמדור.
תקציר
בטינה ורלן נשלחת על ידי אביה החורג, אנדרה, להפלגה לאי מבודד כדי לפגוש את ארוסה שאותו לא פגשה מעולם. על אף חששותיה, לבטינה יש תקווה ורצון למערכת יחסים טובה עם ארוסה לעתיד, הרוזן דה פייר. בעודה על האונייה בדרכה אל הרוזן, נחטפת בטינה יחד עם מדלן עוזרתה על ידי ספינת פירטים. בין טרסטין, קפטן הספינה ובטינה, מתפתח קרב טעון רגשות ובטינה עושה כל שביכולה על מנת לברוח מהפיראט האנגלי.
עלילה
בתחילת הסיפור מוצג אנדרה כאביה של בטינה, ששמר כלפיה טינה מאז שהייתה ילדה כיוון שנולדה כנקבה ולא כזכר. בהמשך מתברר כי בטינה מעולם לא הייתה בתו. אשתו ז'וזל כבר לא יכלה להביא ילדים לעולם ולכן אנדרה התעלם מבטינה. בטינה נולדה כילדה מאושרת וחייכנית אך ככל שהזמן חלף החלו כעסים ומרדניות כלפיה אביה להופיע ולכן היא נשלחה על ידיו לפנימייה במנזר סגור, שם למדה לרסן את אופייה הזועף.
במלוא גיל 16 בטינה היפהפייה ארוסה בנישואי הסכם מצד אביה לרוזן דה פייר שנמצא במרחק של אלפי קילומטר מאמה על אי נידח. אומנם מטרת הנישואים היה בעיקר כסף, אך בטינה משלימה עם גורלה ועולה על "ספינת הרוח" עם מדלן, המטפלת שלה.
באמצע ההפלגה מותקפת "ספינת הרוח" על ידי אונייה בשם "הגברת האצילה", שהייתה אונייה של פיראטים. "הגברת האצילה" לא סתם תקפה את "ספינת הרוח", הייתה לכך סיבה. אחד מאנשיו של טרסטין, הקפיטן של הספינה, תיאר לפניו את מראה של בטינה ולכן החליט טרסטין לתקוף את הספינה ולקחתה בשבי. בטינה נלקחת יחד עם מדלן, שטוענת שבטינה אינה יודעת אנגלית ורק צרפתית (במטרה להגן עליה), אך לאחר שטרסטין ובטינה נמצאים לבד בחדר הדבר מתגלה כשקר. פרט, לאנגלית ידעה בטינה גם צרפתית (בהמשך הסיפור מתברר שגם טרסטין ידע צרפתית) . הליידי הצרפתייה, בטינה, אינה יכולה לשמור על מצב רוח קריר, בעיקר לא לאחר המקרה בו גילתה כי טרסטין שיקר לה על קיומם של אנשי "ספינת הרוח" ועל התעללות שעלולה לקרות להם אם לא תשכב עמו (ולכן התפשרה). כאשר גילתה כי היה זה שקר, מצאה עצמה זורקת עליו כלי מתכת עד התעלפותו על הרצפה. היא כמעט שנרצחה על ידי שוט אם טרסטין לא היה חוזר להכרה ונחשב כבר ללא מת.
מרדנותה של בטינה גורם לה להתעמת עם טרסטין, לגרום לו לגלח את זקנו, לברוח ממנו ועוד. עם זאת, לבסוף, מאמציה נמצאים לשווא כיוון שתמיד חזרה לזרועותיו אם או אם לא רצתה.
במהלך ההפלגה טרסטין מחליט לשנות את מסלול ההפלגה - במקום ישר אל ארוסה של בטינה, אל ביתו שנמצא קרוב יותר, על אי. באי טרסטין מפגיש אותה עם אדם בשם קייסי, שבהמשך מתגלה כאביה לאחר שפוגש את אמה. בו בזמן, אביה של בטינה נפטר ואמה ז'וזל מפליגה אל פייר, להיות עם בתה ולספר שאינה חייבת עתה להינשא (באותה זמן בטינה ברחה מטרסטין) וכך באותו לילה שנפגשו נחטפו שיניהן – עתה לטריסטין שתי בעיות.
אחד ממאפייניה הבולטים הוא רצונה לעשות כחפצה בחייה ומרדנותה, אך אלו הם הגורמים המתמיד לסבלה המיותר, כיוון שלפעמים נאבקה רק בשביל להיקרא מנצחת. שני אפיונים אלה וגרימתם לסבל מופיעים בעיקר לאחר שמתפרצת על טרטסין בטענה שהיא בהיריון. כאשר הכתה אותו בלחיו, הוא שמח תחילה, אך חשדו גבר עליו והוא היה חייב לשמוע ממנה במפורש כי הילד שלו והיא לעומתו סירבה לתת לו את המילה מבלי לתת רמזים סותרים, על אף שזה היה ילדו. עקב כך טרסטין עזב את ביתו לתקופה מסוימת ולאחר שחזר, היה עצבני על כל אנשי ביתו ובייחוד על בטינה, דבר שגורם לה צער רב כיוון שרצתה לחלוק עמו את השינויים שחלו בה ולחזור לקרבו. מחשבה על מה שיחל היה לקרות אם לא הייתה עקשנית כל כך אכל אותה.
הסיפור מסתיים בכך שטרסטין מחליט לחזור אל ביתו במקום לנקום את נקמתו בדון מוגלאל, אויבו שרצח את אמו, כדי להיות עם בטינה בזמן הריונה. כאשר הוא מגיע אל ביתו, הוא מגלה כי היא נחטפה על ידי דון מוגלאל והוא יוצא אחריו.
קרב מתחולל בין טרסטין לדון ופרטים על עברו של טרסטין נחשפים לפני אויבו, אך זעקתה של בטינה גורמת לטרסטין לעזוב את הקרב ולרוץ אל החדר בו היא כלואה. ירייה נשמעת. דון נרצח על ידי ז'ול, חברו הטוב של טרסטין, בזמן שטרסטין נחלץ לעזרתה של בטינה בזמן שהייתה בסף של היריון.
סנטיאגו מינה
סנטיאגו מינה ואייספין (בספרדית: Santiago Mina Vallespín; נולד ב-11 במרץ 1958 באוראה דה גאאן שבחבל הבסקים, ספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים
מינה נולד באוראה דה גאאן שבחבל הבסקים, ספרד. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בברצלונה אתלטיק, קבוצת המילואים של ברצלונה, בעונת 1976/1977, בה ירדה הקבוצה לליגה הספרדית השלישית. במהלך שירותו הצבאי בעיר שיחק בהשאלה באלחסירס, ובהמשך הושאל גם לסבדל.
לקראת עונת 1981/1982 עבר מינה לסלטה ויגו שהייתה בליגת המשנה הספרדית. ב-20 בספטמבר 1981 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשפתח בהרכב בתיקו 1-1 נגד קורדובה. בעונה זו לקח חלק בעלייתה לליגת העל, כששיחק ב-3 משחקים. ב-5 בספטמבר 1982 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כשפתח בהרכב בהפסד 1-0 לסביליה. באותה עונה סיימה סלטה ויגו במקום ה-17 בליגה וחזרה לליגת המשנה.
בעונת 1984/1985 החל מינה לשחק בלורקה דפורטיבה. ב-14 באוקטובר 1984 קיבל את הכרטיס האדום הראשון והיחיד בקריירה שלו, בהפסד 6-0 לסלמנקה.
בסיום העונה, שהסתיימה בירידתה של הקבוצה לליגה השלישית, פרש מינה מכדורגל, כשהוא בן 27 בלבד.
חיים אישיים
בנו של מינה הוא הכדורגלן סנטי מינה, גם הוא שחקן סלטה ויגו בעבר.
היהודייה
"היהודייה" (בצרפתית: La Juive) היא אופרה ב-5 מערכות מאת המלחין הצרפתי-יהודי ז'אק פרומנטל הלוי, ללברית מאת אז'ן סקריב. הופעת הבכורה הייתה ב-23 בפברואר 1835 באופרה בפריז.
היסטוריה
הלבריתן אז'ן סקריב הציע את הלברית לרוסיני, אך זה דחה אותה והעדיף את וילהלם טל במקומה. הלוי הלחין את האופרה, והיא הועלתה ב-1835 בהפקה ראוותנית שעלתה 150 אלף פרנק. את תפקיד אלעזר, ייעד הלוי לקול בס, אך הטנור אדולף נורי שכנע את הלוי לשכתב את התפקיד עבורו, ואף ביקש להוסיף במערכה הרביעית אריה שנורי עצמו כתב לה את המילים. האריה, Rachel, quand du siegneur היא המפורסמת שבקטעי האופרה, והיא פנינה ברפרטואר של טנורים רבים.
עלילה
אלעזר, התגורר בעבר ברומא, משם גורש לאחר שבניו הוצאו להורג ככופרים בפקודת הרוזן דה ברוניי. במנוסתו לשווייץ, הוא עובר על יד ביתו השרוף של דה ברוניי לאחר שהוצת על ידי פורעי חוק, אך דה ברוניי נעדר באותו הזמן. אלעזר מוצא בין ההריסות את בתו התינוקת של דה ברוניי, ולוקח אותה עמו. דה ברוניי שחזר לביתו השרוף ולמשפחתו המתה נעשה כומר, ועולה לדרגת חשמן. דה ברוניי מגיע לקונסטנץ להשתתף בועידת קונסטנץ.
מערכה ראשונה
הנסיך לאופול מתחפש לאמן יהודי צעיר בשם שמואל. רחל, בתו המאומצת של אלעזר, מאוהבת בשמואל, ואין לה מושג על זהותו האמיתית. על פי החוק המקומי, ליהודים ונוצרים אסור לקיים קשרים רומנטיים. העונש על כך חמור: הנוצרי מוחרם והיהודי מוצא להורג. בקשר עם רחל, מסכן ליאופול את עצמו בפרט שהוא כבר נשוי לנסיכה אדוקסי. תהלוכת הניצחון של הקיסר מתקרבת וכדי להביט בקיסר בין כל ההמון, עולים "שמואל" ורחל על מדרגות הכנסייה. רוג'רו מבחין בכך וההמון רוצה להשליך את השניים לאגם. מפקד גדוד הפרשים מזהה את ליאופול ומאפשר לשניים לצאת בשלום. רחל משתאת אך דעתה מוסחת ברגע בו נכנסת פמליית הקיסר.
מערכה שנייה
הנוכחים, אלעזר, רחל וליאופול מסבים סביב השולחן לחגוג את ליל הסדר. ליאופול המחופש, מנסה להפטר מהמצה שלו. כאשר רחל שואלת אותו מדוע אינו אוכל מצה הוא מבטיח להסביר מאוחר יותר. נקישה נשמעת בדלת, הנסיכה אידוקסי, הנשואה לליאופול, נכנסת עם פמלייתה, היא מעוניינת להזמין תכשיט מיוחד מאלעזר לרגל חזרתו של בעלה ליאופול אחרי היעדרות. אלעזר מבטיח להביא אחרי החג את התכשיט אל הארמון. ליאופולד מפנה את גבו אל אידוקסי, ובחסות האור העמום הוא מצליח להסתיר עצמו ממנה. לאחר שכל הנוכחים עוזבים חוזר ליאופול ומתוודה בפני רחל כי הוא נוצרי אך אינו חושף את זהותו ומעמדו. רחל מתחלחלת מהדבר ומהסכנה הכרוכה אך ליאופול מתחנן בפניה כי תברח עמו. רחל מסרבת בתחילה ואינה רוצה להשאיר את אביה לבד אולם בסופו של דבר מתרצה לו. אלעזר נכנס ומתעמת עם ליאופול וליאופול בורח כשרחל עוקבת אחריו.
מערכה שלישית
אלעזר, רחל וליאופול נאסרים. אלעזר שואל את דה ברוניי האם מעמדו הרם של ליאופול יציל אותו מהעונש החמור וברוניי פורש להתייעצות עם אנשי הכמורה. הוא חוזר עם ההחלטה כי ליאופול לא יימלט מהעונש וכי מעתה הוא מנודה ומוחרם.
מערכה רביעית
אידוקסי מבקשת לבקר את רחל בתאה בניסיון להציל את ליאופול. רחל מסכימה להציל את אהובה ואף למות למענו. היא מסכימה לטעון כי לא אמרה אמת לגבי הקשר שלה וליאופול. דה ברוניי מודיע לאלעזר שהוא ובתו יוכלו להינצל ממוות אם יתנצרו. אלעזר אומר כי יעדיף למות, ומחליט לנקום בדה ברוניי. אלעזר מספר לדה ברוניי כי בתו עדיין בחיים וכי ניצלה בידי יהודי שרק הוא, אלעזר, יודע מיהו. דה ברוניי מתחנן שיגלה לו אך אלעזר אומר כי מיתתו תהא נקמתו. או אז, באריה המפורסמת ביותר מהאופרה: Rachel, quand du seigneur, מתמלא אלעזר רחמים על הצעירה וחפץ להצילה. הוא מתכוון לספר לדה ברוניי את האמת, אך כאשר הוא שומע את ההמון העוין מחוץ לכלא קורא קריאות ומצפה להריגתם, מחליט כי לא יתן לרחל לחזור אל חיק הנצרות אלא תמות כיהודייה.
"היהודייה" בארץ ישראל
האופרה הישראלית החדשה הציגה את "היהודייה" לראשונה בשנת 2000 והעלתה אותה שוב בעונת 2010, כאשר ההוצאה להורג של אלעזר ורחל בוצעה בהפקה זו באמצעות שליחתם לתא גזים.
רומן אדמוב
קריירת מועדונים
אדמוב התחיל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת אולימפיה וולגוגרד. במחצית השנייה של שנת 2000 שיחק בהרכב השני של שחטאר דונצק. בגיל 18 עשה את הופעת הבכורה שלו עם רוסטוב, שם שיחק במשך 4 שנים. מדצמבר 2005 עד יוני 2008 רומן שיחק במועדון הכדורגל מוסקבה. ביוני 2008 עבר לרובין קאזאן. בקיץ 2009 הושאל על ידי קריליה סובטוב סמרה. בינואר 2010 שוב הושאל והפעם על ידי קבוצתו הקודמת רוסטוב למשך שנה. בינואר 2011 רוסטוב האריכה את החוזה לעוד שנה. ביולי 2012 חתם ברוסטוב לשנתיים. בספטמבר עבר לוויקטוריה פלזן הצ'כית.
נבחרת לאומית
את משחק הבכורה שלו בנבחרת רוסיה הבוגרת ערך מול נבחרת רומניה ב-26 במרץ 2008. ערך משחק אחד ב2008 מול ספרד כאשר הוא החליף את ולדימיר ביסטרוב בדקה ה-71. זכה במדליית ברונזה באותו טורניר, כאשר רוסיה הגיעה עד לחצי הגמר.
ביף סטרוגנוף
ביף סטרוגנוף או בקר סטרוגנוף (ברוסית: Бефстроганов) הוא מאכל בשר בקר מהמטבח הרוסי, בו הבשר מוגש ברוטב של שמנת חמוצה.
היסטוריה
מקור המאכל ברוסיה במאה ה-19, והוא נפוץ בכל רחבי העולם. המאכל נקרא על שם משפחת סטרוגנוב העשירה, אולם לא ברור מדוע מקושר המאכל למשפחה זו. המאכל נקרא, ככל הנראה, על שם הדיפלומט פאבל סטרוגנוב או על שם אלכסנדר גריגורייביץ' סטרוגנוף מאודסה.
בספר בישול משנת 1861 מאת ילנה מולוחובץ, נזכר תבשיל בשם "בקר סטרוגונוף בחרדל" (Govjadina po-strogonovski, s gorchitseju) בו מושרות קוביות בקר (לא רצועות), מטוגנות, ומוגשות ברוטב חרדל וציר בקר בתוספת מעט שמנת חמוצה. במתכון זה אין את הבצלים והפטריות המקובלים כיום.
במתכון משנת 1912 נזכר רוטב עגבניות.
בגרסה משנת 1938 ב"לארוס גסטרונומיק", מדובר ברצועות בשר בתוספת בצלים וחרדל או רוטב עגבניות.
לאחר נפילת השלטון הצארי ברוסיה, הוגש המתכון בשם זה במסעדות בסין שבהן סעדו בעיקר גולים רוסיים וגולים מאירופה. לאחר מלחמת העולם השנייה הגיע המתכון, שהפך לחביב בקרב אנשי צבא ששירתו בסין שלפני המהפכה הקומוניסטית, לארצות הברית, וזכה לפופולריות רבה בשנות ה-50.
המתכון פופולרי גם בברזיל בה הוא מכונה "estrogonofe". אחת הגרסאות הברזילאיות כוללת קוביות או רצועות ביף (בדרך כלל פילה מיניון) עם רוטב עגבניות, בצלים, פטריות וקרם שמנת טרופה סמיכה מאוד. קיימת גם גרסה נפוצה בה מחליפים את הבקר ברצועות בשר עוף (הנקראות "פריקסה" במסעדות מסוימות בברזיל). בדרך כלל מלווה הסטרוגונוף בברזיל גם במנת אורז לבן. הסטרוגונוף הוא כה פופולרי בקרב אנשי מעמד הביניים העירוני בברזיל, עד כדי כך שפועלות שם אף רשתות מזון מהיר (לדוגמה "Strogonophy's") המוקדשות לסטרוגונוף באגפי המזון בקניונים. קיימות בברזיל וריאציות רבות - עם או בלי יין, עם תירס מתוק, עם קטשופ במקום רוטב עגבניות, קטשופ עם חרדל, עם חסילונים ועוד.
כיום מקובלת הגרסה שבה מטגנים רצועות בקר עם פטריות, רוטב עגבניות וציר בקר, ומגישים ברוטב עגבניות עם שמנת חמוצה.
AT-T
Artilleriyskiy Tyagach Tyazholiy, או AT-T ("טרקטור ארטילריה כבדה") היא משאית זחלילית, ששימשה כטרקטור ארטילרי. תוצרת ברית המועצות. ה-AT-T התבסס על השלדה ווהמנוע של טנק T-54. המרכב הסתובב ב-180 מעלות, כאשר המנוע, המצמד, תיבת ההילוכים, גלגל ההגה וגלגלי ההנעה ממוקמים בקדמת הרכב. תא הנהג מוקם גם בחלקו הקדמי של הרכב, והגיע מהמשאיות ZIS-150 ו-ZIL-164.
מרווין פלטנהארדט
מרווין פלטנהארדט (בגרמנית: Marvin Plattenhardt, נולד ב-26 בינואר 1992 בפילדרשטאט שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת המגן השמאלי בהרטה ברלין ובנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים
פלטנהארדט החל לשחק בנוער של נירנברג בשנת 2008, כאשר היה בן 16. כעבור שנתיים החל לשחק בקבוצת המילואים של המועדון, בשורותיה ערך 46 הופעות. במקביל, החל פלטנהארדט לשחק בהדרגה בקבוצה הבוגרת של נירנברג. פלטנהארדט ונירנברג סיימו בשלוש עונותיו הראשונות בקבוצה במרכז הטבלה. בעונת 2013/14 נשרו נירנברג ופלטנהארדט לליגת הבונדסליגה השנייה, ופלטנהארדט עזב את המועדון.
בקיץ 2014 חתם פלטנהארדט בהרטה ברלין. בעונתו הראשונה במועדון, עונת 2014/15, פלטנהארדט והרטה סיימו במקום ה-15, מרחק נקודה אחת בלבד מירידת ליגה. בעונה זו ערך פלטנהארדט 15 הופעות ליגה. בעונת 2015/16 פלטנהארדט הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה, כשהוא משתף פעולה בהגנה עם מיטשל וייזר, ג'ון אנתוני ברוקס ופביאן לוסטנברגר. עונה זו התחילה היטב עבור פלטנהארדט והרטה, אך הקבוצה איבדה גובה בסיבוב השני וסיימה רק שביעית בבונדסליגה. בעונת 2016/17 המשיך פלטנהארדט להציג יכולת טובה, ואף זכה לזימון לנבחרת גרמניה.
קריירה בינלאומית
פלטנהארדט שיחק בכל הנבחרות הצעירות של גרמניה, ובשנת 2009 זכה באליפות אירופה עד גיל 17 עם נבחרת גרמניה עד גיל 17, לאחר ניצחון 1–2 בהארכה על הנבחרת המקבילה של הולנד. בשנת 2017 זומן על ידי המאמן יואכים לב לסגל נבחרת גרמניה הבוגרת לגביע הקונפדרציות 2017. ביוני 2017 ערך פלטנהארדט את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גרמניה בתיקו 1-1 מול נבחרת דנמרק במשחק ידידות. פלטנהארדט החליף במשחק זה את יונאס הקטור בדקה ה-88. ביוני 2018 הוכרז כי פלטנהארדט יהיה חלק מהסגל הגרמני הסופי למונדיאל 2018. פלטנהארדט פתח בהרכב במשחק הראשון של גרמניה, בו הפסידה גרמניה 0–1 לנבחרת מקסיקו, והוחלף במשחק זה על ידי מריו גומז. פלטנהארדט לא שיחק בשני המשחקים האחרים של שלב הבתים, שבסיומו הודחה גרמניה מהמונדיאל באופן מפתיע.
תארים
עם נבחרת גרמניה עד גיל 17:
פרד (כדורגלן, 1993)
פרדריקו רודריגס דה פאולה סנטוס (נולד ב-5 במרץ 1993) הידוע בקיצור כפרד, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר בפנרבחצ'ה ובנבחרת ברזיל.
קריירת מועדונים
ב-26 ביוני 2013, פרד נרכש על ידי קבוצת שחטאר דונייצק מהליגה האוקראינית בעבור סכום של כ-15 מיליון אירו. כבר בהופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כבש צמד בניצחון 1–3 במסגרת הסופר קאפ האוקראיני על צ'רנומורץ אודסה וזכה עם קבוצתו בתואר ראשון.
עקב המשבר באוקראינה, פרד היה אחד מששת שחקני שחטאר שסירבו לחזור לעיר דונצק למשחק ההכנה של הקבוצה לעונה החדשה נגד ליון, שנערך בצרפת.
ב-21 בפברואר 2018 פרד כבש את שערו הראשון במסגרת אירופאית נגד רומא, השער נכבש מבעיטה חופשית והקנה לקבוצתו יתרון ביתי 1–2 לקראת מפגש הגומלין בין שתי הקבוצות במסגרת שלב שמינית הגמר של ליגת האלופות.
ב-21 ביוני 2018 חתם פרד ל-5 שנים במנצ'סטר יונייטד תמורת 55 מיליון יורו. את הופעת הבכורה שלו במועדון רשם ב-10 באוגוסט בניצחון הבית 1–2 על לסטר במסגרת המשחק הפותח של הפרמייר ליג.
קריירה בינלאומית
עקב פציעתו של לואיס גוסטבו, פרד זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת של ברזיל כאחד משחקני הסגל לקראת הקופה אמריקה של שנת 2015, שבו פתח בהרכב בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים.
נכלל בסגל נבחרת ברזיל לטורניר מונדיאל 2022.
האוונג'רס המופלאים
האוונג'רס המופלאים או חטיבת האוונג'רס המאוחדים (באנגלית: Uncanny Avengers\Avengers Unity Devision) היא קבוצה בדיונית של גיבורי-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הקבוצה הופיעה לראשונה בחוברת Uncanny Avengers #1 מדצמבר 2012, ונוצרה על ידי הכותב ריק רמנדר והמאייר ג'ון קאסאדיי.
הקבוצה הוקמה בעקבות אירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן" במיתוג מחדש "מארוול עכשיו!". על מנת למגר את השנאה בציבור כלפי הגזע המוטאנט, וגם כדי לכפר על כך שלא פעל מספיק עבור אוכלוסייה זו, קפטן אמריקה מחליט להקים צוות חדש של האוונג'רס, שישלב בו גם מוטאנטים וגם על-אנושיים. האבוק נבחר להוביל את הקבוצה, והרכבה הראשון כולל בו את הקפטן, תור, וולברין, מכשפת השני, רוג, סאנפייר, הצרעה ו-וונדר מן. אלו נלחמים בגולגולת האדומה ובניסיונו לחסל את ה"איום המוטאנטי", ומשחקים תפקיד מרכזי באירועי "אוונג'רס ואקס-מן: הציר".
הקמה, עימות ראשון עם הגולגולת האדומה
לאחר הסכסוך בין האוונג'רס לאקס-מן, העולם נותר להתמודד עם השלכות אירועי ההתקלות בכוח הפניקס. בעוד וולברין נושא הספד בהלוויה של פרופסור אקס, האבוק מבקר את אחיו סייקלופס בכלא ודן איתו במעשיו. לאחר שקפטן אמריקה מהרהר בשיחתו האחרונה עם סייקלופס, ומבין כי הוא והאוונג'רס לא פעלו מספיק עבור אוכלוסיית המוטאנטים, הוא מחליט, יחד עם תור, להקים צוות חדש של האוונג'רס, בו ישולבו גם מוטאנטים וגם על-אנושיים על מנת ליצור לציבור מצג של דו-קיום. הנהגת הקבוצה מוצעת להאבוק, בתקווה שיהיה סמל לייצוג מוטאנטים, אך בעודו מתדיין על כך עם קפטן אמריקה ותור, אוולאנש, בשליחות הגולגולת האדומה ששטף את מוחו, תוקף את ניו יורק וזורע בעיר הרס וחורבן, על מנת לעורר בציבור פחד מהגזע המוטאנטי. השלושה נאבקים בו, תוך כדי שהם מצילים אזרחים רבים ככל האפשר, עד שאוולאנש נכנע ומתאבד בקפיצה מצוק. לאחר מכן, הם ווולברין נשארים לסייע בפינוי הריסות הקרב ובחיפוש אחר ניצולים, כשהקפטן מצליח לשכנע את וולברין להצטרף לקבוצה.
במקביל, מכשפת השני חולקת כבוד אחרון לפרופסור אקס על קברו. רוג, שמגיעה לבית הקברות כדי להתאבל בעצמה, פוגשת במכשפת השני, ומתעמתת איתה בדבר תפקידה בכל אשר אירע לאקס-מן ולגזע המוטאנטי. בעודן מתווכחות, השתיים מותקפות על ידי קבוצת האס-מן של הגולגולת האדומה. הן מובסות ונלקחות בשבי, והגופה של פרופסור אקס נגנבת. במאורתו של הגולגולת, הוא מסיר את מוחו של הפרופסור, כחלק מתוכניתו לקבל את הכוח שבעזרתו "האיום המוטאנטי" יחוסל. הגולגולת משיג ממוחו של הפרופסור את כוחותיו הטלפתיים, ודרך הופעה בטלוויזיה הוא מתמרן אנשים להרוג את חבריהם המוטאנטים. בינתיים, רוג מצליחה להשתחרר משבי האס-מן, ומכשפת השני כמעט ומתפתה על ידי הגולגולת לשחזר את אירועי "בית אם". או אז, רוג תוקפת את מכשפת השני, ולאחר מכן שתיהן מוצאות את גופתו של הפרופסור. הגולגולת מגיע, ומגלה להן כי הוא מיזג את מוחו עם של הפרופסור, בעוד גופו הוא שיבוט של הגולגולת המקורית מימי מלחמת העולם השנייה ב-1942.
קשרי דם
קשרי דם (אנגלית: Blood Ties) הוא סרט דרמה צרפתי-אמריקאי משנת 2013 בבימויו של גיום קנה.
האוונג'רס המופלאים
הקמה, עימות ראשון עם הגולגולת האדומה
באמצעות כוחותיו הטלפתיים של הפרופסור, הגולגולת מתמרן את מחשבותיהם של אזרחי ניו יורק וגורם להם להצטרף אל קבוצת האס-מן שלו בהסתערות המונית נגד מוטאנטים פוטנציאליים. בעוד מכשפת השני ורוג מנסות להיאבק בגולגולת ולהכניע את האזרחים, מחשבותיהן מתומרנות על ידי הגולגולת כך שיורשו לעצמן להיות מותקפות. בעוד קפטן אמריקה, האבוק ווולברין נלחמים באס-מן, הגולגולת משתלט על מחשבותיו של תור ומסית אותו נגד חבריו. הגולגולת מבטל את כוחות הריפוי של וולברין, ובזכות כך תור מצליח לפצוע אותו אנושות עם המיולניר. הגולגולת, שעוד אינו יודע כיצד לשלוט בכוחותיו החדשים באופן יציב, מותקף על ידי הקפטן, וזה גורם לאחיזתו במכשפת השני, רוג ותור להשתחרר. בעוד תור מטושטש מהשתלטות הגולגולת ווולברין מנסה להתאושש מפציעותיו לאחר שכוחותיו שבו לו, הקפטן, האבוק, מכשפת השני ורוג תוקפים את הגולגולת, ובהבסתו הוא בורח, אם כי בהבטחה לחזור. בתום אירועים אלו, האבוק מנסה לשכנע את הציבור כי אוכלוסיית המוטאנטים אינה אשמה במה שזה עתה אירע.
באחוזת האוונג'רס, קפטן אמריקה והאבוק מחפשים קצות חוט שיובילו למציאתם של האס-מן והגולגולת האדומה. בזמן זה, מכשפת השני מנסה להתיידד עם רוג, שמסרבת לכך, ומצהירה כי היא מצטרפת לקבוצה אך ורק כדי לפקוח עליה עין. וולברין, שמטיל את עתידו בקבוצה בספק מתוך חשש שאכזב את הפרופסור, זוכה לעידוד מתור. השישייה מתאחדת, ויחד הם בוחרים את שם הקבוצה - "חטיבת האוונג'רס המאוחדת". לאחר מכן, הקבוצה עושה את הופעת הבכורה שלה בפני הציבור במסיבת עיתונאים, ומציגה גם את המגויסים החדשים לשורותיה - סאנפייר, הצרעה ו-וונדר מן. בזמן נאומו של האבוק, בעוד הוא מדבר על אחדות בין בני אדם למוטאנטים, האוטופיה נקטעת עם התפרצותו של גרים ריפר לאירוע. ריפר תוקף את הקבוצה ומביס את כל הגיבורים, ולאחר מכן הוא פונה למימוש כוונתו משכבר הימים - הריגת מכשפת השני. אלא שאז, בטרם הוא מספיק לבצע את זממו, רוג סופגת את כוחותיו של וונדר מן ותוקפת אותו. ריפר מוצא את מותו לאחר חבטת אגרוף אחד בלבד, לעיניי אמצעי תקשורת מרחבי העולם כולו.
קשרי דם
עלילה
הסרט עוקב אחר שני אחים הגדלים בברוקלין (ניו-יורק) בשנות השבעים, האחד הופך לשוטר והשני לפושע רב השפעה. כאשר כריס משתחרר מהכלא על התנהגות טובה בשנות ה-50 לחיו, ממתין לו מחוץ לתחומי הכלא אחיו הצעיר פרנק- שוטר עם עתיד מזהיר לפניו. פרנק פותח את ביתו בפני כריס ומסייע לו לזכות מחדש בליבה של אשתו לשעבר, אך כריס אינו יכול להתייצב ולנהל שגרת חיים רגילה כיוון שהפשע זורם לו בדם. כריס ופרנק תמיד היו שונים אחד מהשני ואביהם לאון דווקא העדיף את כריס הפושע על פני פרנק שומר הצדק. למרות הניסיון של פרנק להחזיר את אחיו הגדול לדרך הישר, סדרה של אירועים מצערים הופכת את האחים לאויבים.
תערובת (הלכה)
במסגרת דיני הכשרות שבהלכה, תערובת היא דבר אסור ודבר מותר שהתערבבו, כגון מזון כשר עם מזון טרף או כלי כשר עם כלי טרף.
האוונג'רס המופלאים
הרפתקאות אחרונות
לאחר קרב עם גרביטון, שבמהלכו רוב אחוזת האוונג'רס נהרסה, מכשפת השני החליטה להצטרף מחדש אל הקבוצה, על אף רתיעתה מרוג.
תערובת (הלכה)
דינה של תערובת כזאת (האם מותר, בדיעבד, לאכול אותה) אינו חד-משמעי, אלא הוא תלוי במספר גורמים: מה היה חום התערובת, מאיזה חומר עשוי הכלי, מה התערבב לתוך מה ועוד.
מושגים בדיני תערובות
ישנם מספר מושגים חשובים בדיני תערובת: כאן אנו מבדילים בין – יבש ביבש לבין יבש בלח או לח בלח. יבש אינו גורם למעבר טעם לדבר יבש, אבל אם אחד משני המתערבים לח, או אם שניהם לחים, יש מעבר טעם.
ביטול תערובות
"ביטול" הוא מצב שבו המרכיב האסור קטן מאוד בהשוואה למרכיב המותר שבתערובת. ישנם ארבעה סוגים של ביטול תערובת:
ביטול בשישים וביטול חד בתרי
ביטול חד בתרי, או ביטול ברוב הוא ביטול האיסור במקרה בו אל התבשיל הכשר נוסף מעט איסור בכמות פחותה מן ההיתר (ולדיעות מסוימות דווקא כשההיתר פי שניים). לעומתו, ביטול בשישים מורה על יחס מסוים ביניהם של כמות מותרת הגדולה פי שישים לפחות מהאסורה.
מדין תורה, כאשר דבר אסור מתערבב בדבר מותר בלי אפשרות להפריד, אם כמות המותר היא רוב, אז האיסור על המועט מתבטל והופך גם הוא למותר. אבל אם האיסור נתן טעם במותר, אף על פי שיש רוב היתר נאסרת כל התערובת. ולכן אם התערבב מין בשאינו מינו, יבש בלח או לח בלח, או יבש ביבש והתערובת התבשלה, צריך שהרוב יהיה פי 60 ומעלה כדי לבטל את האיסור, שכן ברוב המקרים מאכל אינו נותן טעם בכמות העולה עליו פי שישים.
החשיבות למידע (נפקא מינה) האם האיסור הוא מהתורה או מדברי חכמים היא במקרים בהם נוצר ספק, מאחר שבמקרים של ספק דיני תורה מחמירים, ובספק דיני חכמים - מקלים.
ביטול במאה וביטול במאתיים
ביטול במאה וביטול במאתיים הם ביטולים המתארים את יחס מחמיר בין האסור למותר ומורים על יחס של אחד למאה או מאתיים בהתאמה. ישנם שלושה מקרים לתערובות של פירות אסורים בפירות רגילים, שכאשר הם ממינים שונים הם מותרים על פי ביטול בשישים וכאשר הם מאותו מין הם נאסרים על פי החכמים גם לא קיים ביטול בשישים:
דברים שאינם בטלים
מספר תערובות אסורות בכל מקרה:
גתיט
גֶתיט הוא מינרל של תחמוצת הברזל הקרוי על שם הסופר, המחזאי והוגה הדעות הגרמני יוהאן וולפגנג פון גתה שהתעניין גם במינרלים. הגתיט הוא מינרל המוכר מהתקופה הפרהיסטורית כששימש כפיגמנט. עדויות לשימוש בו מתקופה זו נמצאו בדגימה של פיגמנטים של צבע שנלקחו ממערת לאסקו בצרפת. אחד מסוגי הפיגמנט הטבעי המכונה אוכרה, ליתר דיוק "אוכרה חומה", הוא בעצם גתיט. המינרל תואר וקיבל את שמו לראשונה ב-1806 כשאותרו מופעים שלו באזור רכס מסבי (Mesabi Range) שבמינסוטה, האזור העשיר ביותר בעפרות ברזל בארצות הברית.
הגתיט הוא תחמוצת ברזל-הידרוקסיד שנוסחתו FeOOH. לעיתים הוא מופיע כגבישים פריזמטיים בצורת מחטים, אך לרוב הוא מופיע כגוש חסר צורה. הגתיט הוא מינרל הברזל הנפוץ ביותר אחרי המטיט והשימוש העיקרי בו כיום הוא כמחצב ברזל והוא מכונה "עפרת ברזל חום", אם כי יש המשתמשים בו כפיגמנט טבעי. אספני הקריסטלים נוהגים לקנות דגימות מיוחדות של הגתיט שבהם הגביש דמוי המחט זוהר לעיתים בשלל צבעים. במקרים רבים מהווה הגתיט מסת־אם למינרלים אחרים כדוגמת הונדיט האדום והשילוב יוצר דגימה מושכת לעין.
הגתיט נוצר בדרך כלל כתוצר לוואי של בליה של מינרלים עתירי ברזל אחרים ולכן הוא רכיב נפוץ בקרקעות. הגתיט יכול להיות מופץ על ידי מי תהום או בתנאים אחרים בהם מתהווים סלעי משקע, או שהוא נוצר כמינרל העיקרי במרבץ הידרותרמי. גתיט נפוץ בכל כדור הארץ, בדרך כלל בצורת גושים, במבנה דמוי נטיפים, כאואוליטים (מבנה הבנוי מכדוריות קטנות שנדבקו יחד), בערמה בצורת כליות או בגוש דמוי אשכול ענבים.
מקומות בהם מוצאים גתיט כוללים את אזורי הביצה שבסמוך למעיינות, רצפת מערות ועל תחתית אגמים ופלגים קטנים. מבני הסלע בתצורת חללים זעירים המכונים באנגלית boxworks הנוצרים לרוב כחלקה העליון הגלוי של עפרת ברזל והידועים גם כ"כיפת ברזל" או gossan הם מבני קוורץ שבהם מחליפים גתיט ומינרלי תחמוצת ברזל אחרים מרבצי ברזל גופרתיים שעברו חמצון. מקור נוסף לגתיט הוא קרקע לטריטית (קרקע שיורית בגוונים של אדום או צהוב הנוצרת בתנאים קיצוניים של חום וגשם האופייניים לאזורים הטרופיים והגורמים לבליה קיצונית של סלע האם) הנוצרת מעל סלעי סרפנטיניט במזג אוויר טרופי. לקרקע זו יש ערך כלכלי בשל תכולת ברזל ומתכות נוספות גבוהה.
מקורות משמעותיים של גתיט מצויים באנגליה, מקסיקו, קובה, ברזיל, דרום אפריקה, אוסטרליה, אגן אלזס-לורן בצרפת ובמדינות מישיגן, מינסוטה, מיזורי, קולורדו, אלבמה, ג'ורג'יה, וירג'יניה וטנסי בארצות הברית.
בישראל מצויים אואוליטים של גתיט באזור הגליל ממנרה ועד הר תבור. דוגמה בולטת לאואוליטים בארץ היא שכבה בעובי של 2 מטרים ובאורך שישה וחצי קילומטרים של אואליטים של גתיט והמטיט שנוצרו בתקופת הקרטיקון התחתון בשכבות אבן הגיר והחוואר שבחלקו התחתון של צוק מנרה. תצורה זו של מרבצים אואוליטים מכונה "מיִנֶט" (Minette) על שם המרבצים בלורן שבצרפת.
בישראל, בנגב ניתן למצוא גתיט ביחידת חוואר טקייה בתוך עורקי הגבס.
מרבצים של גתיט חשובים במיקומם, אך לא בכמותם נמצאו על ידי רכב השטח הרובוטי ספיריט במכתש גוסב על המאדים. קיומם סיפק הוכחה מוצקה לנוכחות מים זורמים על פני מאדים בתקופה מוקדמת של התפתחותו של כוכב הלכת.
המינרלים פרוקסיהיט ולפידוקרוציט הם פולימורפים של תחמוצת הברזל (FeO(OH. למרות שלשני מינרלים אלה מבנה כימי זהה לגתיט, המבנה הגבישי שלהם שונה ולכן הם מסווגים כמינרלים שונים. על מנת להבדיל ביניהם נוהגים לסמן את הגתיט כ-(α-FeO(OH, ואת הלפידוקרוציט כ-(γ-FeO(OH.
קרב עין ג'אלות
קרב עין ג'אלוּת היה קרב מכריע בתולדות ארץ ישראל, שנערך ביום שישי, 3 בספטמבר 1260 בשטח ארץ ישראל, סמוך למעין חרוד, בעמק יזרעאל המזרחי, בין הצבא הממלוכי לבין כוח צבאי מונגולי. הקרב הסתיים בניצחון ממלוכי מוחץ, שעצר זמנית את המשך ההתפשטות מערבה של המדינה האילח'אנית לחוף המזרחי של הים התיכון.
הרקע לקרב
הולגו, שאמו ואשתו היו נוצריות נסטוריאניות, ניסה להתקרב אל הנוצרים במזרח התיכון, ולשתף איתם פעולה במלחמתו במוסלמים. הוא זכה לשיתוף פעולה של כוחות נוצריים מארמניה ומנסיכות אנטיוכיה שסייעו לו בכיבוש סוריה. אולם ממלכת ירושלים החדשה הקתולית, (שבאותה עת מרכזה היה בעכו) גילתה יחס חשדני כלפי הפולשים הברבריים מהמזרח. בין השאר, משום שנסיכות אנטיוכיה נאלצה לקבל על עצמה פטריארך יווני אורתודוקסי תחת השלטון המונגולי.
הכוח המרכזי שעמד למול המונגולים היה השלטון הממלוכי החדש במצרים. הולגו שלח משלחת לסולטאן קוטוז בקהיר בדרישה לכניעתו. בקרב הממלוכים היו רבים שתמכו בקבלת המרות המונגולית, אולם קוטוז, בתמיכת האמיר בַּיְבַּרְס, החליט להתמודד כנגדם בשדה הקרב. קוטוז הורה להוציא להורג את השליחים המונגולים ולהציג את ראשיהם בשערי קהיר. בעוד הממלוכים מתכוננים למלחמה, קיבל הולגו ידיעה על מותו של השליט העליון של האימפריה המונגולית, מונגקה חאן. בעקבות קבלת הידיעה מיהר הולגו לשוב מזרחה עם רוב צבאו, כדי להשתתף בקורילטאי, שעתיד היה לקבוע את יורשו של מונגקה. הוא השאיר אחריו בסוריה כוח בסדר גודל של טומן אחד (כ-10,000 חיילים) בפיקוד המצביא קיטבוקה (או כתבוגא) נויון.
על גודל הכוחות נכתב רבות במקורות שונים. הכוח המונגולי היה מורכב מהטומן, שהולגו השאיר אחריו בפיקודו של כתבגא, שתוגבר על ידי חיילות עזר מארמניה, אנטיוכיה וסוריה. רוב ההערכות לגבי גודלו של הצבא המונגולי נעות סביב 10,000 עד 12,000 חיילים, כאשר לפי המקורות הצבא הממלוכי כלל כ-15,000 חיילים. הגודל המרבי של הצבא הממלוכי היה 22,000 לוחמים בתקופה האיובית וכ-40,000 בתקופת שלטונו של ביברס (אחרי 1260 לספירה). הפרשים היוו בדרך כלל בין חצי לרבע מהרכב הצבא הממלוכי, בעוד שהצבא המונגולי הורכב ברובו המכריע מחיל פרשים. מבחינת המקורות, המתארים את השינויים שהתרחשו במספר הפרשים בצבא הממלוכי, עולה שבתקופת השלטון האיובי (עד 1250) כלל הצבא כ-10,000 פרשים, וצבאו של ביברס, שעלה לשלטון אחרי הקרב, כלל כ-16,000 פרשים. מכאן ניתן להעריך, שערב קרב עין ג'אלות היו לממלוכים כ-15,000 פרשים.
הצדדים היריבים ביקשו את תמיכת ממלכת ירושלים הצלבנית. ניתן היה להניח, שהצלבנים יעשו יד אחת עם המונגולים כנגד האויב המוסלמי המשותף, אך הם היו חשדניים כלפי המונגולים. אחד הגורמים לכך היה כיבוש העיר צידון על ידי המונגולים וטבח תושביה, כנקמה על מות אחיינו של המצביא המונגולי קיטבוקה, במהלך היתקלות בין כוח צלבני מאזור צידון, שפשט על כפרים מוסלמיים באזור שנכבש על ידי המונגולים, לבין כוח מונגולי. קוטוז שלח לעכו משלחת על מנת לבקש עזרה כנגד המונגולים. רוב ההנהגה הצלבנית תמכה בהענות לבקשה הממלוכית. אך בהשפעת המסדר הטבטוני, שחשש מבגידה מוסלמית, הוחלט לשמור על נייטרליות – אם כי נייטרליות אוהדת לצד ממלוכי.
הקרב
ביולי 1260 החל הצבא הממלוכי לנוע ממצרים צפונה לארץ ישראל. הוא נתקל בכוח החלוץ המונגולי באזור עזה, הביס אותו, והחל במרדף אחריו צפונה. הכוח הממלוכי העיקרי נע דרך שטחים שהיו תחת שליטה צלבנית, וחנה ליד עכו. קוטוז נאם בפני חייליו כדי לעודד אותם. הוא האיץ בהם להגן על מצרים ועל משפחותיהם ומעמדם, וכן על האסלאם מפני המונגולים הכופרים. הוא שלח כוח חלוץ בפיקודו של ביברס לכיוון המונגולים, שחנו בעבר הירדן המזרחי. בתגובה, הצבא המונגולי חצה את הירדן ונע מעמק בית שאן לכיוון עין ג'אלות, מקור מים חשוב בעמק יזרעאל המזרחי. לפי מספר מקורות, המונגולים הגיעו לשם ראשונים ביום שישי, 3 בספטמבר 1260 (25 בחודש רמדאן 658), בעוד שלפי מקורות אחרים, הצבא הממלוכי הוא שהגיע ראשון אל המעיין.
יש חוקרים הטוענים, שביברס ניסה למשוך את המונגולים לזירת קרב, שהייתה נוחה לממלוכים. אולם כאמור, מספר מקורות גורסים, שהמונגולים הם שהגיעו ראשונים לשטח הקרב, והם שבחרו בו בגלל יתרונותיו עבורם : נחל להשקיית סוסיהם, שטח מישורי המתאים לתנועת פרשים וקרבה יחסית לבסיסם בסוריה. לאחר הגעת הצבא המונגולי לאזור, הצטרף קוטוז לביברס עם הכוח הממלוכי העיקרי.
ניתן לחלק את הקרב לשלושה שלבים עיקריים: קרב מקדים בין המונגולים לכוח החלוץ הממלוכי, ההתנגשות בין הכוחות העיקריים של הצבאות היריבים; והמרדף אחרי שרידי הצבא המונגולי לאחר הקרב.
הקרב עצמו היה מורכב משתי מערכות, כאשר כל אחת התחילה בתקיפה מונגולית. התקיפה הראשונה הביאה לקריסת האגף הממלוכי השמאלי. בתקיפה השנייה קוטוז קרא "וַאִסלַאמה", הממלוכים תקפו את המונגולים וניצחו. התקיפות הממלוכיות התחילו בירי חצים בעוד שהמונגולים הסתמכו בעיקר על הסוסים, שנפגעו מהחצים.
יש חוקרים הטוענים, בעיקר בהתבסס על רשיד אל-דין, שהניצחון הממלוכי בקרב, נגרם כתוצאה ממארב שהם טמנו למונגולים, אולם מקורות אחרים לא מזכירים מארב כזה. במהלך הקרב ערק כוח עזר מוסלמי, שלחם במסגרת הצבא המונגולי, בפיקוד אל-אשרף אל-מוסא (ألأشرف ألموسى), לצד הממלוכי, מאורע שתרם לניצחון הממלוכי. במהלך הקרב קוטוז נפל מהסוס, אך הצליח לעמוד על רגליו, וחייליו התעודדו מכך. כתבגא נהרג במהלך הקרב, וחייליו נפגעו מכך. אחרי הקרב, המונגולים עלו לגבעה, נרדפו על ידי ביברס ונהרגו.
לפי אל-מקריזי, חלק מהמונגולים התאספו מחדש בבית שאן ונלחמו שם שוב נגד הצבא הממלוכי, ושם נהרג כתבגא. למעשה קרב זה שייך לקרב עין ג'אלות, והוא מתייחס לתקיפה השנייה אחרי קריאת "ואסלאמה". גם רשיד אל-דין מתאר שכתבגא נתפס ושוחח עם קוטוז בפרסית בפרוזה מחורזת לפני שהוצא להורג. נראה שהוא כתב זאת כדי לפאר את כתבגא לאחר מותו. הוא לא נפל בשבי אלא נהרג כבר בהתקפה השנייה בשדה הקרב המקורי. כלומר, אין בסיס לטענתו של אל-מקריזי שהיה קרב בבית שאן.
השלב האחרון בקרב היה הניקוי הסופי של שרידי הצבא המונגולי. הפליטים המונגולים, כולל ביידר, ברחו צפונה. ביברס רדף את הפליטים עד חלב, ואז חזר לצבא המרכזי בדמשק. מספר ההרוגים המונגולים משתנה בהערכות השונות בין 1,500 ל"כל הצבא המונגולי". אין מידע לגבי ההרוגים הממלוכים.
המיתוס וניתוחו
סביב הקרב נוצר מיתוס בהיסטוריוגרפיה המוסלמית. הממלוכים הצליחו לנצח את המונגולים ה"בלתי מנוצחים". הממלוכים טענו שהאל סייע להם, ולכן יש להם לגיטימציה שלטונית במצרים. עם זאת, המחקר המודרני מצא סיבות שונות לחולשת המונגולים בקרב זה ולניצחון הממלוכים.
הניצחון נבע ממספר גורמים, ביניהם מנהיגותם של קוטוז וביברס. קוטוז דאג למוראל של החיילים והאמירים, החדיר ושינן את גישת "הִלּחם או מות" ודיבר על האיום שנשקף מהמונגולים. הוא הסדיר את יחסיו עם ביברס, והאציל לו סמכויות למרות חילוקי הדעות שהיו ביניהם. ביברס נלחם באומץ, ויש שטענו שניצח בקרב בעצמו.
אל-מקריזי ורשיד אל-דין כותבים שהממלוכים ערכו מארב למונגולים, ולכן ניצחו. בהתבסס על כך, טענו חוקרים שהניצחון נבע ממארב פשוט שתוכנן מראש, ומיתרון מספרי של הממלוכים. אחרים קבעו שהממלוכים נקטו באסטרטגיה מחוכמת. ייתכן שהיה מארב חלקי, בצד הדרומי, כאשר הממלוכים הסתירו חלק מכוחם מאחורי הגבעות הצפון-מערביות של הר גלבוע, נגד האגף השמאלי המונגולי. יש הטוענים שהניצחון הממלוכי היה תוצאה של אסטרטגיה מתוכננת ומחושבת, בחירת מיקום טקטי וחכם, וחלוקת הכוחות לקבוצות נפרדות. כתבגא פותה להתקדם לשדה הקרב עד שיהיה מוקף בממלוכים שארבו לו שם. כלומר מדובר לא רק במארב אלא במלכודת. אך לא הממלוכים בחרו את מיקום הקרב, ולכן לא היה מארב.
נראה כי מהלך הקרב נקבע על פי התכנון הממלוכי שהיה מבוסס על מערך מודיעין יעיל ומשומן היטב, זאת בנוסף על פי טקטיקה של קבלת החלטות מיידיות "בשטח". בנוסף, אירועים בלתי מתוכננים, כמו עריקת אל-אשרף ומות כתבגא, תרמו לניצחון. מערך המודיעין הממלוכי היה מבוסס על כמה סוכנויות איסוף, חלקן: תשאול של סוחרים שהסתובבו בחופשיות בין המונגולים, מרגלים ייעודיים שתפקידם היה איסוף מידע, היכרות מעמיקה עם תורות הלחימה האירו-אסיאתיות (שזה אזור המוצא של הממלוכים) ומבחינה טקטית בזמן הלחימה היה כוח חלוץ קטן, מעין "סיירת" שהתקדם לפני הכוח הממלוכי העיקרי וכל הזמן דיווח לאחור אודות מצב המונגולים. הממלוכים התאפיינו במוראל ותעוזה אישית שחוזקו על ידי הדוגמה האישית שנתנו המפקדים. הממלוכים ידעו היטב מה מצב הצבא המונגולי וניצלו את העובדה שחלק גדול מהצבא המונגולי היה צריך לחזור עקב בעיות פנים. יתרון תיזמון נוסף שנקטו בו הממלוכים היה תיזמון תחילת הקרב, שהיה הפתעה גמורה למונגולים. הממלוכים תקפו את המונגולים בשעת בוקר מוקדמת, זאת למרות התפיסה של המונגולים שאם יותקפו על ידי הממלוכים, יותקפו בשעת אחר הצהריים, עקב היות השמש בגב התוקפים. עקב ניתוח שטח נכון של הממלוכים הם יכלו לתקוף, זאת עקב תקיפתם מהרי הגלבוע כלפי מטה לכיוון צפון וצפון מזרח, כך שהשמש לא מסנוורת אותם לגמרי והמונגולים מופתעים לגמרי. הן מבחינת כמות החיילים ואיכותם והן מבחינת אמצעי הלחימה ושיטותיה, היה יתרון קל לממלוכים. לממלוכים היו כמה אלפי פרשים יותר מאשר למונגולים, וציוד איכותי, בעוד שהמונגולים שמרו על אורח חיים נומדי, על יתרונותיו וחסרונותיו. יצוין, שחוזק הצבא מושפע מהמצב הפוליטי. בעשור שלפני הקרב התאפיין מצב זה אצל הממלוכים בחוסר יציבות.
למונגולים היו סוסים רבים, ואילו לממלוכים הייתה כמות קטנה יותר של סוסים. הנומדיות היא שמאפשרת גידול סוסים, ומרגע שהממלוכים התיישבו, היה להם קל יותר לפתח את השימוש בקשתות על פני גידול סוסים, וכן להשביח את איכות הסוסים על פני כמותם. המונגולים היו "משפחות נודדות לוחמות", שעסקו בציד, הכנת הנשק, טיפול במשפחות ונדידה, וגם במידה מסוימת של אימונים, ואילו הממלוכים הפרידו בין החיים האזרחיים לאימונים, דבר שמאפשר התמקצעות צבאית. הטוּמן, הכולל 10,000 חיילים, כלל למעשה גם את בני המשפחה של הלוחמים, וכן סוסים וכבשים (סך הכול עשרות אלפי נפשות ומאות אלפי בעלי חיים). טיפול במשק כזה דורש לא רק תשומת לב רבה אלא גם שטחי מרעה ומים. כאשר הממלוכים הובאו מאסיה, הם נבחרו מתוך האוכלוסייה לפי התאמתם ללחימה. המונגולים לעומת זאת היו אנשים ממוצעים, "חיילים חובבניים מצוינים": מעין מיליציה שהורכבה מכלל האוכלוסייה. לכל חייל מונגולי היו מספר סוסים. למרות היותם מהירים, סוסים כאלה מתעייפים מהר, ולכן יש להחליפם במהלך הקרב. התקיפות הממלוכיות התחילו בירי חצים על הסוסים המונגולים, והמשיכו בלחימה מהסוסים, לאחר שהשיגו יתרון. המונגולים נהגו להתחיל מיד בתקיפה מעל הסוסים, דבר שמול צבאות אחרים נתן להם יתרון טקטי. החצים של המונגולים היו כבדים ופחות יעילים, וההתקפה הממלוכית השנייה נטרלה את הכֹח הזה. הממלוכים הסתמכו על שיטות שהמונגולים לא היו יכולים לעמוד בהן, כמו ירי ממושך של חצים קלים, בעוד שהמונגולים יורים באיטיות חצים כבדים. הממלוכים גם ירו כאשר הסוס עומד, כדי לחסוך בכוחו.
אחת הסיבות לכך שהכוח שהולגו השאיר עם כתבגא היה קטן, היא הערכה שגויה של אויביו, דבר שנבע ממודיעין שגוי של המונגולים. הם לא חישבו נכון את הכֹח שעל הולגו להשאיר, מפני שחשבו שהכוח הממלוכי קטן יותר. כמו כן, הולגו לקח עמו חיילים לפרס בכמות הגדולה מן הנחוץ, מפני שחשש מעימות עם אורדת הזהב, אך לא נראה שחשש זה היה מבוסס. ניתן לומר, שמותו של מונגקה, אחיו של הולגו, הציל את הממלוכים. אם הולגו היה נשאר עם כל צבאו, המונגולים היו מנצחים.
יצוין, שבקרבות הבאים הבינו המונגולים את חשיבות כמות החיילים, אך הבעיות עם הדרישות הלוגיסטיות נותרו: מרעה דורש תנועה איטית אך מתמדת. סוסים דורשים זמן רב יחסית למרעה, ושטח נרחב. באזור סוריה שטחי המרעה פחות פוריים מהערבה האירו-אסייתית, והדבר היווה סיבה נוספת הן לכך שהולגו השאיר כוח צבאי קטן עם כתבגא, והן לכך שהניסיונות הנוספים של המונגולים לשלוט בסוריה נכשלו. כמו כן, סכסוכים על שטחי מרעה החלישו את האחדות בקרב המונגולים.
אין ספק כי הממלוכים הביסו את המונגולים בקרב הזה עקב עבודת הכנה מעולה, היכרות מעמיקה עם האויב, הבנת משמעויות הטופוגרפיה ותנאי השטח והערכת מודיעין מדויקת. כל זאת הביא לבחירה נכונה של מקום הקרב ותיזמונו ולמעשה הביא לניצחון הממלוכי.
השלכות הקרב
תבוסתם של המונגולים גרמה להתעוררות ההתנגדות המוסלמית בסוריה. עד מהרה נסו המונגולים אל מעבר לנהר הפרת, והמוסלמים נקמו בנוצרים על התנהגותם בעת השלטון המונגולי. היהודים יצאו כמעט ללא פגע, כי אף על פי שגם הם נהנו מהשלטון המונגולי, הם נזהרו לא לפגוע במוסלמים.
קוטוז החזיר את השליטים הקודמים לארצות ששוחררו מהשלטון המונגולי, וגמל גם לשותפיו הממלוכים בנחלאות רבות. אולם הוא סירב לבקשתו של ביברס לקבל את השליטה על חלב. בתגובה, ב-24 באוקטובר, בדרכם חזרה למצרים, רצח ביברס את קוטוז, והפך לסולטאן. ביברס העביר את מרכז האסלאם לקהיר, ואף חידש את הח'ליפות בקהיר במקום בבגדאד. הוא ביסס את השלטון הממלוכי בארץ ישראל וסוריה, והחל לכבוש את ערי הצלבנים במישור החוף, ולהחריבן על מנת למנוע את חזרת הצלבנים דרך הים. כך, בעוד ביברס פיתח וביצר את פנים הארץ, מישור החוף נותר נטוש במשך מאות רבות. לבסוף נפלה עכו בידי יורשיו בשנת 1291, וממלכת ירושלים נפלה. נראה שבחירת הצלבנים לא לנצל את ההזדמנויות שנקרו בפניהם כתוצאה מההתנגשות בין המונגולים לממלוכים ולהישאר נייטרלים הייתה טעות היסטורית שהבטיחה את אובדנם (על פי פראוור).
המונגולים נותרו בפרס. מדי פעם ניסו לשוב לסוריה, אך לרוב ללא הצלחה. רק ב-1299 הצליחו המונגולים האילח'אנים להביס את הממלוכים בעיר חומס שבסוריה, והשתלטו על סוריה וארץ ישראל לכמה חודשים. אך באביב של שנת 1300 עזבו המונגולים את סוריה וארץ ישראל. מלבד תקופה קצרה (1400-1405) בה כבש טימור לנג המונגולי-טורקי את סוריה, ושלט גם על ארץ ישראל באמצעות וסאל, המשיכו הממלוכים לשלוט באזור עד לכיבוש העות'מאני במאה ה-16.
משחקי הפיג'מה
משחקי הפיג'מה (באנגלית: The Pajama Game) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1957 המבוסס על המחזמר משחקי הפיג'מה שהועלה לראשונה בברודוויי ב-1954 בהצלחה, זכה בפרס טוני למחזמר הטוב ביותר ומוצג שם וברחבי העולם בהפקות חוזרות בתיאטרונים, בבתי ספר למשחק ובלהקות חובבים.
המחזמר מבוסס על הרומן "7.5 סנטים" של ריצ'רד ביסל משנת 1953. המוזיקה והמילים הן של ריצ'רד אדלר וג'רי רוס.
התסריט נכתב על ידי ריצ'רד ביסלי וג'ורג' אבוט שגם הפיק וביים את בסרט ביחד עם סטנלי דונן. הכוריאוגרפיה היא של בוב פוסי.
תקציר העלילה
סיד סורוקין (ג'ון רייט) מגיע ליום עבודה ראשון כמפקח ראשי בבית החרושת לפיג'מות "שינה ערבה" (Sleeptite). המפקח היינס משגיח על הפועלות וממונה על תפוקתן. הן עובדות בזריזות וביעילות ושרות על התחרות שלהן עם השעון ("Racing With the Clock").
כאשר סיד מזרז את אחד הפועלים בתנועה קלה הפועל מתלונן עליו וטוען שהכה אותו. למקום מגיעה במהירות קתרין ויליאמס המכונה "בייב" (דוריס דיי), האחראית על וועדת התלונות. חברותיה רואות שהיא מתאהבת בסיד אך היא מכחישה זאת בשיר "איני מאוהבת כלל" ( "I'm Not At All In Love").
סיד מתאהב בבייב אך היא לא מתלהבת היות שהיא נמצאת במחנה אחד עם הפועלים המבקשים להעלות את שכרם ב-7.5 סנטים לשעה אך מנהל בית החרושת, מירון האסלר (ראלף דאן) מסרב.
מזכירתו של מאסלר היא גלאדיס (קרול האני) שהמשגיח היינס מאוהב בה בטירוף ומוכן לפגוע בכל מי שיתעסק אתה. מייבל (רטה שו), מזכירתו של האסלר, משכנעת אותו להירגע בדואט שהם שרים "לא אהיה מעולם קנאי ("I'll Never Be Jealous Again").
העובדים יוצאים לגיבוש בפיקניק גדול שם מביע סיד את אהבתו לבייב וכולם שרים את שיר הפיקניק "פעם בשנה" ("Once-A-Year-Day").
סיד מנהל שיחה עם הרשמקול שלו בשיר "Hey There". הוא נפגש עם בייב ושניהם שרים את השיר "פעם היה איש" ("There Once Was a Man").
סכסוך העבודה על העלאת המשכורת מתגבר. העובדים מחליטים להאט את העבודה וכשמגיע סיד למקום גורמת בייב לקצר במכונה שלה וכל העבודה נפסקת. לסיד אין ברירה אלא לפטר מיד את בייב אהובתו.
העובדים שובתים ובזמן השביתה הם מתבדרים בהופעה של גלדיס עם שנים מחבריה בשיר "חום הקיטור" ("Steam Heat").
סיד המיואש מרגיש שהאסלר מסתיר משהוא בכספת שלו אך המפתח לכספת תלוי על צוארה של גלדיס. הוא מחליט להשיג את המפתח ומזמין את גלדיס לפי בחירה למועדון חשוך הנקרא "מחבוא הרננדו" ("Hernando's Hideaway"). גלדיס משתכרת ומוסרת לו את המפתח.
סיד ממהר למשרד ומגלה שההעלאה אושרה כבר לפני חודשים אך האסלר לא שילם ולקח אותה לכיסו. הוא מאיים על האסלר כי יודיע זאת לוועד המנהל והאסלר נכנע.
בינתיים מתאספים השובתים שרים את השיר "שבעה וחצי סנטים" ומחשבים כמה ירוויחו ומה יוכלו לקנות ברווח הזה בעוד חמש, עשר ועשרים שנים.