cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מונאר
מונאר מהווה את אחד ממוקדי התיירות המרכזיים של מדינת קרלה, ואף מוכרת בקרב תרמילאים ישראלים ומהווה חלק משביל החומוס בדרום הודו.
אטימולוגיה
בשתי השפות, מלאיאלאם וטמילית, השם מונאר משמעותו "שלושה נהרות". השם נובע ממיקומה של העיירה, הנמצאת בסמוך לנהרות מודיראפוז'ה, נלאת'ני, וקונדלי.
היסטוריה
לפני תקופת הודו הבריטית והגעת הבריטים לאזור בשנת 1870, הוא היה שייך לבני השבט מוטהובן שהגיעו לשם, ככל הנראה, עוד במהלך המאה ה-10 מאזור מאדוראי. מעט ידוע על השבט ועל ההיסטוריה שלהם.
בשנת 1877 הבריטים החלו ליישב את האזור והקימו מטעי גידול שונים, כגון קפה, הל, סיסל. אולם, כל הגידולים ננטשו לאחר שהתגלה שגידול תה היה היעיל ביותר, ועד שנת 1915 העיירת הבריטית מנתה יותר מ-16 מפעלי תה. למעשה מאז ועד היום, גם לאחר שהבריטים עזבו את העיירה והודו הכריזה על עצמאותה, הכלכלת של האזור מתבססת בעיקר על גידולי תה. כיום, רוב מטעי התה בעיירה הם בשליטת קבוצת טאטא.
לילי ווד אנד דה פריק
לילי ווד אנד דה פריק (המכונה Lilly Wood ו-LILLYWOOD) הוא צמד פולק-פופ ישראלי-צרפתי המורכב מנילי חדידה ובנימין קוטו. אף על פי שהצמד מוגדר כצרפתי בעיקר, חדידה נולדה בישראל. הצמד ידועי בעיקר בזכות שירו "Prayer in C", שנוצר והופץ מחדש כסינגל בשנת 2014 על ידי הדי ג'יי והמפיק הגרמני רובין שולץ; הוא הגיע למקום הראשון במצעדים באוסטריה, בלגיה, צרפת, גרמניה, ישראל, לבנון, איטליה, הולנד, ספרד, שווייץ ובריטניה.
2006: ההקמה
הצמד הוקם בשנת 2006 כשהשניים נפגשו בבית קפה פריזאי והחליטו לשתף פעולה בכתיבת שירים ביחד.
2008–2009:
לאחר שיתוף פעולה במספר שירים, הוציא הצמד ב-2008 גרסת כיסוי ל-"L.E.S. Artistes" של סאנטיגולד. השניים נפגשו עם הגיטריסט פייר גימארד ששמע את שיריהם במייספייס והציע לעבוד עימם. בהמשך, אפשר להם להשתמש בסטודיו שלו על מנת שימשיכו ליצור מוזיקה. ב-2008 יצא שיר שנכלל באלבום אוסף בשם, Folk & Proud, ואחריו, בשנת 2009, הוציא הצמד מיני-אלבום בשם, . הוא הופץ בהוצאת צ'וק אינדסטרי שהוקמה על ידי גימארד ומתיו טסייה, מנהלו של הצמד. לאחר 2009, השניים חתמו על חוזה עם Cinq7.
2010–2013: Invincible Friends ו-The Fight
אלבום האולפן הראשון שלהם, Invincible Friends, יצא ב-31 במאי 2010. ב -9 בפברואר 2011, הם היו מועמדים לפרס ניצחונות המוזיקה בקטגוריית "תגלית הציבור". בטקס הרשמי שנערך ב-1 במרץ ושודר ב-France 2, TV5 Monde ופראנס אינטר הם ניצחו וזכו בפרס. אלבום ההמשך שלהם היה, The Fight, שיצא ב-5 בנובמבר 2012. בשנת 2013 הם הגיעו לקולנוע עם סרט בשם Lilly Wood and The Prick au Trianon שביים בנימין למייר.
2014–הווה: "Prayer in C" ו-Shadows
ביוני 2014 הוציאו את השיר "Prayer in C"; רצועה שנכללה במקור באלבומם, Invincible Friends (2010). בשנת 2014, הדי ג'יי ומפיק התקליטים הגרמני רובין שולץ יצר רמיקס המחדש את השיר. הוא השתמש בשיר המקורי, והתחיל לפרסם לראשונה את הרמיקס שלו להורדה בחינם, למורת רוחם של בעלי זכויות היוצרים, וואגרם מיוזיק. הרמיקס של שולץ עמד בראש המצעדים באוסטריה, גרמניה, שווייץ, לוקסמבורג, צרפת, הולנד, בלגיה (הן בפלנדריה דוברת ההולנדית והן בוולוניה דוברת הצרפתית), יוון, איטליה, הונגריה, צ'כיה, סלובקיה, פולין, דנמרק פינלנד, מקסיקו, נורווגיה, שוודיה, פורטוגל, ספרד, אירלנד ובריטניה. השיר הגיע גם לעשירייה המובילה באוסטרליה ובניו זילנד והגיע ל-40 העליונים במצעדים בקנדה ובארצות הברית. בספטמבר 2014 ביצעה קייזה גרסת כיסוי לשיר בלייב לאונג' של רדיו BBC 1.
בנובמבר 2015 הוציא הצמד את אלבום האולפן השלישי שלו, Shadows.
חברי הצמד
במהלך ההופעות, מצטרפים לצמד המוזיקאים פייר גימארד (גיטרה, בס) ומתיאס פיש (תופים). בספטמבר 2010 הצטרף קלמנט פוניו כנגן בס. בינואר 2011 הוחלף פוניו במת'יו דניס (בס, קלידים).
איסבל סרלי
איסבל סרלי (בספרדית: Isabel Sarli; קונקורדיה, אנטרה ריוס, 9 ביולי 1935 - בואנוס איירס, ארגנטינה, 25 ביוני 2019) הייתה שחקנית ודוגמנית ארגנטינאית.
ביוגרפיה
סרלי נולדה בקונקורדיה, ארגנטינה למשפחה ענייה. עבדה כמזכירה על מנת לפרנס את משפחתה. היא קיבלה הצעה לדגמן, ובעקבות הצלחתה במקצוע זה עזבה את עבודה המקורית. ב-1955 היא נבחרה למלכת היופי של ארגנטינה, ובמיס תבל עלתה לשלב 15 מועמדות הגמר, ונפגשה גם עם נשיא ארגנטינה חואן פרון.
ב-1956 היא פגשה בתוכנית טלוויזיה את הבמאי ארמנדו בו, שהציע לה לשחק בסרטו, וכך החלה קריירה שבמהלכה שיחקה במעל 30 סרטים.
סרלי הייתה אחת השחקניות הארגנטינאיות היחידות שהתפרסמו ברחבי העולם, והיו ידועות בתודעה העולמית, והיא נחשבה כסמל מין בארצה.
נפטרה בבואנוס איירס ב-25 ביוני 2019.
מאט טרנר
מת'יו צ'ארלס "מאט" טרנר (באנגלית: Matthew Charles "Matt" Turner; נולד ב-24 ביוני 1994) הוא כדורגלן אמריקאי-ליטאי ממוצא יהודי, המשחק בעמדת השוער בנוטינגהאם פורסט מהפרמייר ליג האנגלית ובנבחרת ארצות הברית.
ביוגרפיה
טרנר נולד בניו ג'רזי שבארצות הברית, לאב ממשפחה יהודית ולאם ממשפחה נוצרית-קתולית. ב-2020 קיבל גם דרכון ליטאי (וכך גם אביו), כתוצאה מאמו של סבתו שנאלצה להימלט מליטא במהלך מלחמת העולם השנייה, עקב רדיפות על רקע דת. שם המשפחה המקורי של אביו אונגלז מ"טורנובסקי" (Turnovski) לטרנר כשהיגרו לארצות הברית ועברו באליס איילנד.
מאז 2022 נשוי לאשלי הרון, ולהם בן שנולד באותה שנה.
ניו אינגלנד רבולושן
ב-3 במרץ 2016 הצטרף טרנר לניו אינגלנד רבולושן מליגת ה-MLS הצפון-אמריקאית. הוא הושאל למשך שתי עונות לריצ'מונד קיקרס מה-USL.
ב-3 במרץ 2018 ערך טרנר את הופעת הבכורה שלו בניו אינגלנד רבולושן, בהפסד 2-0 לפילדלפיה יוניון במשחק הפתיחה של הליגה לעונת.
ארסנל
ב-11 בפברואר 2022 פורסם כי טרנר חתם על חוזה עם המועדון המעוטר ארסנל מהפרמייר ליג האנגלית, שיהיה בתוקף החל מיוני 2022.
שיחק כשוער הראשון ב-4 המשחקים הראשונים של ארסנל (מתוך 6) במסגרת שלב-הבתים של עונת 2022/2023 בליגה האירופית, ובכך סייע לקבוצתו האנגלית לסיים את שלב זה בבית A במקום הראשון (ובזכות כך להעפיל ישירות לשלב שמינית-הגמר) - מעל יריבותיה לבית: PSV איינדהובן ההולנדית, בודה/גלימט הנורווגית, ופ.צ. ציריך השווייצרית.
נוטינגהאם פורסט
ב-9 באוגוסט 2023 חתם טרנר בנוטינגהאם פורסט ל-4 שנים בתמורה ל10 מיליון יורו.
נבחרת ארצות הברית
ב-31 בינואר 2021 ערך טרנר את הופעת הבכורה שלו בבוגרים של נבחרת ארצות הברית, בניצחון 0–7 על טרינידד וטובגו במשחק ידידות, בו גם הציל פנדל.
הוא היה חלק מסגל נבחרת ארצות הברית בטורניר גביע הזהב 2021 של CONCACAF, ואף שמר חמש פעמים על רשת נקייה בטורניר, כולל בניצחון 0–1 בגמר על מקסיקו, שהביא לזכייה. זכה בתואר "השוער המצטיין של הטורניר".
נכלל ומשחק בסגל נבחרת ארצות הברית בטורניר מונדיאל 2022 בקטאר, והוא משמש כשוער הראשון של הנבחרת האמריקאית.
תארים
ארסנל
תארים אישיים
שפלת עשב-מיטשל
שפלת עשב-מיטשל (באנגלית: Mitchell Grass Downs; נקרא גם ערבת עשב-מיטשל) הוא אזור גאוגרפי גדול ביבשת אוסטרליה המהווה את אחד מ-89 המערכות האקולוגיות של אוסטרליה (IBRA), ומצוי בתחומי המדינות קווינסלנד והטריטוריה הצפונית. האזור מתאפיין במישורים ובשטחי סוואנה ענקיים חסרי עצים ברובם עם צמחייה נמוכה - בעיקר של עשב מיטשל (Astrebla), שנתן לאזור את שמו - והוא משתרע על פני שטח של 320,000 קמ"ר. האוכלוסייה האנושית באזור די נמוכה, ויש בו כ-11 ערים ויישובים עירוניים. הכלכלה העיקרית באזור היא מרעה של צאן ובקר, וכן גם תיירות ודיג. בשל הצמחייה הנמוכה, המגה-פאונה של שפלת עשב-מיטשל דליל יחסית למערכות אקולוגיות טרופיות יותר, אך לעומת זאת השפלה עשירה בבעלי חיים קטנים ויש בה אף מספר מינים אנדמיים.
מאפיינים
שפלת עשב-מיטשל ממוקמת במרכז-מזרח היבשת האוסטרלית. כ-72% משטחה מצוי בתחומי מדינת קווינסלנד ו-28% בתחומי הטריטוריה הצפונית. אזור השפלה מחולק מבחינה גאולוגית וגאוגרפית ל-3 אזורים: שטח השפלה שבטריטוריה הצפונית נקרא "בארקלי טאבלנד" (Tableland Barkly; על שמו של מושל ויקטוריה סר הנרי בארקלי), והוא מכסה כ-21% משטח המדינה, בעוד ששטח השפלה בקווינסלנד מחולק ל"שפלה הצפונית" ול"אבן הגיר ג'ורג'יה" (על שם כך שהאדמה מורכבת מאבן גיר, בניגוד לאזורים האחרים שבהם האדמה מורכבת מסוגי חימר). מלבד זאת השפלה מחולקת ל-152 תתי-אזורים על ידי IBRA. מערכת הניקוז של השפלה נעשית על ידי מספר נחלים ונהרות, כשחלק מהמים נשפכים למפרץ קרפנטריה, חלק לאגמים ונהרות שונים (אגם אייר, אגם פילינדרס, אגם ביוקן, נהר גרגורי ועוד), וחלק נשפך ונעלם בחולות של מדבר סימפסון. שפת הנחלים והנהרות מספקת תמיכה לצמחייה רבה ומגוונות שאינה מצויה בשאר חלקי השפלה. הטופוגרפיה העיקרית של שטח השפלה היא מישור נמוך בגובה של 200–500 מטר מעל פני הים, אם כי על פני השטח העצום הזה יש גם אזורים רבים המתאפיינים בגבעות וברכסים סלעיים.
אוכלוסייה
האוכלוסייה האנושית של שפלת עשב-מיטשל דלילה יחסית. בשטח השפלה שבטריטוריה הצפונית יש כ-5,900 אנשים, אם כי בקווינסלנד האוכלוסייה גדולה בלפחות פי 2. העיר הגדולה ביותר באזור השפלה היא העיר לונגריץ' (4,500 אנשים); העיר משמשת כמרכז העיקרי לחכירת שטחי מרעה בשפלה, ויש בה גם מספר אטרקציות תיירותיות, מוזיאונים, מכללה חקלאית לסטודנטים לצד מרכזי קניות גדולים. מרכזים קטנים יותר הם הערים: וינטון (1,321), ריצ'מונד (641) ג'וליה קריק (525), ואליוט (419). עיירות וישובים עירוניים נוספים באזור הם: טאמבו, באוליה, קאמוואל, בלאקאל, הוג'ינדן, ובארקאלדין, וישנם גם מספר כפרים וישובים קטנים יותר.
כלכלה ותחבורה
מרבית שטחי השפלה מוקדשים לשטחי מרעה ויש בו חוות בקר רבות. הפוטנציאל של האזור הוכר על ידי ויליאם לאנדסבורוג ונט ביוקנן בשנת 1860, ובשנת 1863 השניים החכירו מהממשלה כ-2,000 קמ"ר לצורך מרעה עבור 350,000 כבשים ו-35,000 ראשי בקר. בשנת 1887 חוזה החכירה הסתיים, והממשלה החלה להחכיר שטחים לאנשים רבים. צאצאים רבים של חוכרי השטחים הראשונים עדיין מתגוררים באזור. בשל שטחי המרעה הגדולים שבו, האזור היה מעוז של תעשיית הצמר האוסטרלית עד לירידת קרנו ב-1960; הסיבה העיקרית לכך הייתה עלות ההחזקה של עדרי צאן ונטישה של עובדים רבים לתעשיית המכרות באזורים סמוכים (כמו במאונט איסה), וככל שעבר הזמן השימוש באזור הוחלף לרעיית עדרי בקר שניתן לפקח עליהם בקלות יותר בעזרת בוקרים; עם זאת גם כיום יש בעלי חוות המחזיקים עדרי צאן גדולים. הערים הגדולות באזור מספקות תמיכה לענף הבקר והצאן, וכמרכזי הקניות של התושבים באזור ושל הנהגים. במרבית היישובים והכפרים ניתן לקנות דלק ומים ללא בעיה מיוחדת, אם כי בכפרים רבים מכיוון שהמים נשאבים מבארות הם בעלי טעם גרפיתי מעט. התיירות והדיג אף הם מהווים כלכלה חשובה, וכ-140,000 תיירים מגיעים לאזור מדי שנה. תעשיית המכרות אף היא מתפתחת באזור, וכיום ישנם מספר מוקדי כרייה של זהב, נחושת, עופרת, אורניום ואבץ.
את שפלת עשב-מיטשל חוצים מספר כבישים ראשיים - בעיקר בין הערים הגדולות, לצד שבילים וכבישים קטנים המקשרים בין הכפרים והיישובים לכבישים הראשיים. בניגוד לכבישים הצדדיים, הכבישים הראשיים לרוב הם באיכות סבירה אך מדי פעם יש קטעים מחוספסים. הבעיה העיקרית בכבישים היא הפגרים הרבים שפזורים בצידיהם בעקבות פגיעת כלי רכב, ואשר מושכים מספר רב של עופות דורסים שהגדולים שבהם מהווים סכנה לרכבים הנוסעים במהירות כיון שלוקח להם זמן משמעותי כדי להתרומם מהקרקע. קו הרכבת באזור השפלה שבנייתו הושלמה בשנת 1892, סיפק תמריץ ניכר לעיר לונגריץ' בתחילת התפתחותה. קו הרכבת משמש גם לשינוע המחצבים והבשר לערי הנמל בחוף המזרחי על מנת לייצא אותם למדינות סמוכות.
פלורה
אף על פי שאין הרבה עצים ברחבי השפלה (בדומה לסוואנות אחרות בעולם כמו הסרנגטי), סמוך לאגני ניקוז, לאגמים, לביצות וכן בסמוך לנתיבי מים שמוצפים מעת לעת, ישנם חורשים פתוחים של מיני אקליפטוס כדוגמת אקליפטוס פרוינוסה, אקליפטוס פופולנה, אקליפטוס המקור, אקליפטוס קולאבה, אקליפטוס כסוף-עלים ואקליפטוס לוקופילה, שיטה (בעיקר מהמינים: בריגלו ושיטה מצחינה), ומיני שיחים כדוגמת כף אווז, הדס דבשי (Melaleuca), שיח אמו (Eremophila) ושיח כחול (Chenopodium auricomum). על פני הסוואנה ישנם לפחות 10 צמחים אנדמיים.
כיום השיטה הקוצנית מכסה כ-7 מיליון דונם בשפלה, וכחצי מיליון דונם מתוכם כבר אינם משמשים למרעה כתוצאה מכך. העלויות הכלכליות והאקולוגיות של פלישת השיטה גבוהות מאוד, וההערכות אחרונות מצביעות על אובדן של 5 מיליון דולר לשנה בשל איבוד שטחי מרעה, בנוסף לעוד 4 מיליון דולר שמוקדשים עבור ניסיונות לשליטה בשיטה. ישנם כ-5 אזורי ליבה של השיטה ברחבי קווינסלנד שהמיגור שלה באזורים אלה אינו מעשי מבחינה כלכלית והמאמץ העיקרי לשלוט בה הוא על ידי מחקרים למציאת מדבירים ביולוגים. המימוזה (Mimosa) הוא מין של שיח קוצני פולשני שכרגע אמנם אינו מוגדר כאיום משמעותי, אך גם לו יש פוטנציאל להתפשט על פני שטחי מרעה גדולים במקרים של חוסר בקרה עליו. בנוסף לכך, בשנות ה-70 נשתלו באזור שטחים שלמים של עשב בופלו על חשבון העשב המקומי וישנם עדיין מינים אקזוטיים שמובאים לאזור בתמיכה של חלק מרשויות השימור האוסטרליות כגון: אטד אפריקני (Lycium ferocissimum), אשל הפרקים, תפוח סיני (Ziziyphus mauritiana), שיח כאב-בטן (Jatropha gossypifolia), ספורובולוס נאטאל (Sporobolus natalensis), אולומוס פירמידליס (Ulmus pyramidalis), פיגנוט (Hyptis suaveolens), פרוסופיס (Prosopis), פרג מקסיקני (Argemone ochroleuca), אמא של אלף (Bryophyllum tubiflorum), פאלו ורדה (Parkinsonia aculeata), עשב סנטה-מריה (Parthenium hysterophorus) וגפן גומי (Cryptostegia grandiflora). לטווח הארוך הפולשנות של מינים אלו עשויה להשפיע גם על עולם החי שבאזור.
פאונה
הפאונה של שפלת עשב-מיטשל מושפעת היטב מהסביבה האקולוגית, בשל שני דברים: מעל פני הקרקע כמעט ואין עצים שיכולים לספק מקלט וצל, ובנוסף קרקע החימר של השפלה נוטה להתבקע בעונת היובש הארוכה וליצור חריצים וסדקים עמוקים באדמה. בהתאם לכך עולם החי של האזור עני יחסית במיני עופות ויונקים גדולים, ומאידך עשיר במיני זוחלים וטורפי כיס קטנים מהסוגים דונרט, נינגאווי, פלניגל ואנטכינוס מדומה המנצלים את הבקיעים והחריצים הפזורים באזור למקלט ולכר פורה למציאת מזון כדוגמת חרקים. כך למשל, מבין טורפי הכיס המותאמים ביותר בולטים הפלניגל ארוך-הזנב (Planigale ingrami), ודונרט פס-פנים (Sminthopsis macroura); הפלניגל הוא אחד היונקים הקטנים בעולם עם משקל בוגר של 4.3 גרם, ויש לו ראש זעיר ומחודד - אידיאלי עבור חיטוט בין חריצים כדי למצוא מזון. טורפים קטנים אחרים הם אנטכינוס מדומה קרפנטריה (Pseudantechinus mimulus) שמצוי בסכנת הכחדה, פלניגל צר-חוטם, דונרט עבה-זנב, נינגאווי וונגאי, קווארי, מולגרה וירבוע הכיס, וכן המין דונרט ג'וליה קריק (Sminthopsis douglasi) שאנדמי לאזור הצפון-מזרחי של הסוואנה וקרוי על שם העיר ג'וליה קריק שבקרבתה הוא מצוי. כל המינים הללו ניזונים בעיקר מחרקים, מחסרי חוליות ומעכברים קטנים. טורפי כיס גדולים יותר שנעלמו מהאזור הם נמיית כיס מערבית ונמיית כיס צפונית. מסדרת הקנגוראים, מצויים בין השאר פוסום אוסטרלי כסוף-אפור שמספריו נמצאים בירידה, קנגורו אפור מזרחי שאוכלוסייתו נמצאת בתנודות חדות בהתאם לתנאים האקולוגים בסוואנה, וכן וולארו מצוי וקנגורו אדום שמצויים כמעט בכל חלקי אוסטרליה. בערבות העשב הצפוניות מצוי וולבי ארנבי ממושקף, וברכסים סלעיים בדרום מצוי וולבי סלע צהוב-רגל. הסוג קנגורו חולדתי מדברי היה מצוי בעבר גם באזור זה אך נכחד מן העולם. נציגים מסדרות אחרות פחות מצויים באזור, וביניהם ניתן למנות את קיפודן נמלים אוסטרלי מסדרת יונקי הביב, אוכלוסיית תת-המין המזרחי של בילבי ענק מסדרת הבנדיקוטאים, חולדת המים ושני מינים של עכבר מקפץ מסדרת המכרסמים.
במישורי העשב של האזור אין כמעט עופות קבועים מלבד האמו וציפורי שיר קטנות, ואף עגור ברולגה והשליו זיפני נוודיים יחסית בסוואנה ונעים מאזור אחד למשנהו. עם זאת, אגמי המים המתוקים שבאזור "בראקלי טאבלנד" בטריטוריה הצפונית (כגון אגם וודס, אגם ביוקנן ואגם טאראבול), מספקים אזורי רבייה חשובים לאלפי עופות מים כשביניהם בולטים שדמית מזרחית, רובין אדום כתר (Petroica goodenovii), חרמשון גמדי, (Numenius minutus) שקנאי אוסטרלי, ברווז שורק, ברווז ורוד-אוזן, ברבור שחור, אנפה לבנת-פנים (Egretta novaehollandiae), אנפת לילה אדמונית, כפן מלכותי, וחוברה אוסטרלית. מיני העופות הדורסים אף הם רבים למדי: עיט מחודד-זנב, עיט קטן, דיה מצויה, דיה שחורת-חזה, דיה מרובעת-זנב, תנשמת לבנה ועוד. באזור מצויים מספר תוכים כמו קקדו צהוב-ציצית, קקדו ורדרד, נימפית מצויצת ותוכי לילה (Pezoporus occidentalis) נדיר.
בינות לעשב ולבקעים באדמה ישנם מספר זוחלים אנדמיים: השממית Gehyra minuta, מספר מיני חומטיים (Ctenotus schevilli, Ctenotu agrestis ו-Ctenotus joanae) ומין אחד של חרדון מזוקן (Pogona henrylawsoni). מלבדם מצויים באזור זוחלים רבים אחרים שנמצאים גם באזורים אחרים באוסטרליה, כולל פתן חום מהמינים: פתן חום מנומר (Pseudonaja guttata) ופתן חום אינגרם (Pseudechis ingrami), פתן קולט ונחשים חונקים כמו פיתון החול, פיתון זית ופיתון שחור-ראש, מולך קוצני ומיני כוחיים (כוח אוסטרלי, כוח החולות וכוח ספסנר). כאשר הגשמים השנתיים יורדים ומציפים את הסדקים והחריצים, אזורים גדולים בסוואנה הופכים לספוגים במים ולביצתיים מה שמעודד את הופעתם של מספרים עצומים של צפרדעות מתחפרות. כפי שצפוי, באזור מצויים אלפי מיני חרקים וישנם גם מספר נמלים אנדמיות. באזורים רבים ישנם תלוליות טרמיטים.
באזורים מסוימים ישנם ביצות ייחודיות שנוצרות סביב מעיינות של מי תהום. המעיינות נובעים משקעים טבעיים באקוויפר של האגן הארטזי הגדול הנמצא באזור המערבי של השפלה. ביצות אלה ידועות בריכוזים הגבוהים של צמחים אנדמיים ומספר מיני דגים וחלזונות. דג שאנדמי למעיינות אלו הוא כחול-עין אדום-סנפיר (Scaturiginichthys vermeilipinnis). אחד המאפיינים הבולטים ביותר של שפלת עשב-מיטשל הוא ההתפרצויות יוצאות הדופן של שני מיני בעלי חיים הנפוצים ביותר באזור: יונת ארלקינו (Phaps histrionica) וחולדה ארוכת-שיער (Rattus vilosissimus); לבד מהשפלה אין עוד אזור אקולוגי אחר באוסטרליה שמתאפיין בתכונה זאת. יונת ארלקינו היא יונת קרקע גדולה, שהתרחשה בעבר בלהקות של מאה אלף, ברחבי שפלת עשב-מיטשל בהתאם לכמות המשקעים. האוכלוסיות של היונים ירדו במהירות בתגובה לחדירת החקלאות בין 1850 ל-1900 והיה חשש שהם נכחדו לגמרי בשנת 1950. מאז האוכלוסייה התאוששה מעט ואף הסתגלה לליקוט זרעונים מגללי הבקר, וכיום ניתן לראות שוב להקות גדולות אם כי לא כבעבר. לחולדה ארוכת השיער יש מחזור דומה של התפרצויות, בעקבות עודף משקעים. נוסעים שעברו בתקופות מוקדמות באזור תיארו את עוצמת ההתפרצויות:
איומים ושימור
האיום העיקרי על הפלורה בשפלה הוא מצד רעיית יתר של בקר וצאן וכן מצד מיני צמחים פולשים, אם כי עשבי מיטשל למיניהם אינם מאוימים כלל. ישנם 3 מינים של בעלי חוליות שנכחדו מהאזור ו-12 נוספים נמצאים בקטגוריות שימור מאוימות שונות; רבים מבעלי החיים הקטנים המקומיים סובלים רבות מנוכחותם של חתול הבית והשועל האדום באזור. מבין 152 תתי-המערכות האקולוגיות של IBRA, כ-22 מתוכם נחשבים למאוימים. בשפלת עשב-מיטשל ישנם מספר רב של אזורים מוגנים, ביניהם: הפארק הלאומי לגונה קונלס, הפארק הלאומי אסטרבלה דאונס, הפארק הלאומי מוריניה, הפארק הלאומי בלאדנסבורג, הפארק הלאומי דיאמאנטינה, הפארק הלאומי ההרים הלבנים, הפארק הלאומי בודיאמולה ועוד רבים אחרים.
העזרה (ספר)
"העזרה" (באנגלית: "The Help") הוא רומן ביכורים מאת הסופרת האמריקנית קתרין סטוקט, שיצא בשנת 2009. במרכז העלילה עומדות עוזרות בית אפרו אמריקאיות העובדות במשקי בית לבנים בעיר ג'קסון שבמדינת מיסיסיפי, ארצות הברית בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20.
סטוקט החלה בכתיבת הספר לאחר הפיגועים ב-11 בספטמבר 2001. באותה תקופה היא שהתה בעיר ניו יורק. היא חשה מנותקת ומזועזעת, התגעגעה הביתה ובעיקר לקולה המנחם של דמיטרי, העוזרת שחורת העור שגידלה אותה (ושכבר לא הייתה בין החיים).
סרט המבוסס על הספר יצא לאקרנים באוגוסט 2011, בהפקת חברת דרימוורקס.
אודות
סיפור הדמויות משתלב לכדי עלילה המתרחשת בעיר הדרומית ג'קסון בשיא תקופת המאבק למען זכויות האזרח במדינות הדרום של ארצות הברית. העלילה הבדיונית משולבת במציאות ובמידע היסטורי. בין השאר מוזכרים חוקי ג'ים קרואו, רצח מדגר אוורס, פעיל התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית על ידי הקו קלוקס קלאן והמצעד לוושינגטון למען תעסוקה וחירות בו נאם מרתין לותר קינג את נאומו "יש לי חלום".
הרומן מסופר מנקודת מבטן של שלוש דמויות:
עלילה
אייבילין, עוזרת שחורה שעבדה עם ילדים במשפחות לבנות רבות במהלך חייה, עובדת בבית משפחת ליפולט ומגדלת את מיי-מובלי הפעוטה. זמן קצר קודם לכן נהרג בנה טרילור בתאונת עבודה. אליזבת, אמה של מיי-מובלי, מתקינה חדר שירותים חדש נפרד לשחורים, בעידוד חברתה רבת ההשפעה, הילי הולברוק.
חברתה של אייבילין, מיני, פוטרה מעבודתה אצל גברת וולטרס אמה של הילי, וכעת היא לא מצליחה למצוא עבודה, למרות שהיא טבחית מעולה, בגלל ששוב לא הצליחה לסתום את הפה. למרבה המזל היא נשכרת לעבודה על ידי סיליה פוט, שרוצה להסתיר מבעלה את העובדה שיש לה עוזרת.
סקיטר חזרה מהקולג' בלי להתחתן, למורת רוחה של אמה, וחלומה הוא לכתוב. היא לא מצליחה להשיג עבודה, אבל עורכת נכבדת מניו יורק מציעה לה לשוב ולהציע עצמה לאחר שתתנסה בכתיבה. סקיטר מתחילה לכתוב טור בנושאי ניקיון בעיתון המקומי. כיוון שאין לה כל ידע בנושא, היא פונה אל אייבילין שתעזור לה. ואז היא מעלה רעיון נוסף: היא תראיין את אייבילין על חייה כעוזרת בית במשפחות של לבנים. לאחר מאמצי שכנוע רבים אייבילין נעתרת. במשך השבועות הבאים הן עורכות מפגשים סודיים בביתה של אייבילין. לאחר מכן גם מיני נעתרת להתראיין.
בינתיים הילי מארגנת לסקיטר חברתה מפגש עם סטיוארט, בנו של סנטור ווייטוורת'. המפגש הראשון הוא כישלון חרוץ, אבל לאחריו מגיע סטיוארט להתנצל והאהבה פורחת.
העורכת הניו יורקית מודיעה לסקיטר שיש סיכוי לספר הראיונות שהיא עורכת; אם היא תשלים תריסר ראיונות לפני סוף השנה, הספר ייצא לאור באוגוסט, לפני המצעד לוושינגטון בראשות מרתין לותר קינג. סקיטר שוכחת בחדר הישיבות את התיק שלה ובו הראיונות וספר חוקי ג'ים קראו. הילי מוצאת את התיק ומספיקה להוציא מתוכו את הספרון. למרות שהילי לא ראתה יותר מזה, חששן של סקיטר ושתי המרואיינות גובר. היחסים בין הילי לסקיטר מצטננים.
מדגר אוורס, פעיל התנועה לזכויות האזרח, נרצח בכניסה לביתו בג'קסון על ידי הקו קלוקס קלאן. הקהילה האפרו-אמריקאית מתקוממת.
מיני מצילה את חייה של סיליה, שעוברת הפלה קשה ביותר. מסתבר שזו ההפלה הרביעית במספר.
עובדת משק הבית של הילי, יול-מיי מסכימה גם היא להתראיין, אבל נתפסת בגנבת תכשיט, לאחר שביקשה להשלים את סכום הכסף החסר למשפחה כדי לשלוח את התאומים שלה לקולג'. היא נאסרת. האירוע גורם לעובדות נוספות בעיר להסכים להתראיין לספר הסודי.
סקיטר מוזמנת ביחד עם הוריה להתארח בבית הוריו של סטיוארט. הביקור לא עולה יפה: הסנטור מתגלה כשיכור ואשתו - בלתי נעימה. שמה של ארוסתו לשעבר של סטיוארט עולה בכל רגע ומעכיר את האווירה. בסיום הערב סטיוארט נפרד מסקיטר. בנוסף, הילי כופה על סקיטר לפרסם בעיתון את היוזמה להקמת חדרי שירותים נפרדים לשחורים. ביום פרסום המודעה מוצבים על הדשא בכניסה לבית משפחת הולברוק שלושה תריסרי אסלות צבעוניות.
סיליה פוט מגיעה לבושה במחשוף נדיב לנשף הצדקה השנתי, בראשו עומדת הילי הולברוק. בעלה של סיליה, ג'וני, היה בעבר בן זוגה של הילי. סיליה מבקשת לדבר עם הילי, להסביר לה שהיא לא פיתתה את ג'וני. מסתבר שמישהו רכש עבור הילי את עוגת הקרמל של מיני. הילי בטוחה ששוב סיליה משטה בה. היא זועמת. סיליה משתכרת ומקיאה באולם הנשפים.
במשך ימים לאחר הנשף סיליה לא קמה מהמיטה, לא אוכלת, בוכה כל הזמן. בסוף מיני נאלצת לספר לה את הסיפור האיום והנורא: הילי הפיצה בעיר שמועת שקר שהיא, מיני גנבה כלי כסף. בעקבות כך היא לא יכלה להשיג עבודה. כנקמה היא אפתה עוגת שוקולד ובה הצואה שלה – והילי אכלה שתי פרוסות גדולות מהעוגה.
סקיטר מגלה מה קרה לעובדת האהובה עליה, קונסטנטין, שמתה בינתיים. תאריך היעד להגשת הספר הוקדם ואמה גוועת מסרטן. סטיוארט חוזר ואף מציע לה נישואים, אבל כשהיא מספרת לו על הספר הסודי הוא שוב נרתע ובורח. היא משלימה את כתיבת הספר בתמיכתה של אייבילין. כדי לשמור על הסודיות ולמנוע את זיהוי המשתתפות, מיני משכנעת אותן לשלב את הסיפור האיום ונורא בדבר העוגה. כך הילי תעשה כל מאמץ כדי לשכנע את כולם שהספר לא נכתב על העיר ג'קסון. היא אף מציעה את הכותר The Help; כך נקראו עובדות משק הבית בג'קסון. הוצאת Harper & Row אכן מחליטה להוציא מהדורה בת כמה אלפי עותקים, כשהמחברת נקראת "אלמונית". העובדות שהתראיינו לספר מקבלות סכום של שישים ואחד וחצי דולר כל אחת וכמעט כולן מקדישות את הרווח שלהן למען ילדיה של יול-מיי האסורה בכלא.
בהמשך מפטרת אליזבת את אייבילין בהשפעתה של הילי הנוקמת וגם בעלה של מיני מאבד את עבודתו. סקיטר מקבלת עבודה בניו יורק. היא מעבירה את הטור בעיתון המקומי לאייבילין המפוטרת, וגם מהדורה נוספת בת חמשת אלפים עותקים מוסיפה הכנסה כספית לכל המשתתפות בספר. בסופו של הספר מיני אוזרת אומץ ועוזבת את בעלה המכה עם ילדיה, ואייבלין מחליטה להיות סופרת.
יפתח אלון
ביוגרפיה
יפתח אלון נולד בגינוסר בשם יפתח פייקוביץ' ליגאל ולרות פייקוביץ', בעיצומה של מלחמת העצמאות ומספר חודשים לאחר מבצע יפתח. אח צעיר לנורית ואח גדול לגוני. בהיותו בן מספר חודשים עברת אביו את שם המשפחה ל"אלון". הוא נקרא על שם כינויו הצבאי של אביו (ראשי התיבות "יגאל פייקוביץ תל חי").
את שירותו הצבאי עשה כקצין בחטיבת הצנחנים, לרבות במלחמת ששת הימים, והשתחרר מצה"ל בשנת 1972. לאחר סיום שירותו עבד כאיש ביטחון בחברת אל על, ובשנים 1973–1977 למד עיצוב גרפי בבית הספר וימבלדון לאמנות בלונדון. בהיותו סטודנט בלונדון הגה את העלילה לספר "המסע המופלא של חנטוש", אותו הוציא לאור בהמשך בשיתוף עם הסופרת מירה מאיר.
לאחר חזרתו לישראל, שימש אלון כגרפיקאי וכעורך גרפי של בטאון חיל האוויר. באותן שנים אייר שורה של ספרי ילדים, מה שהמשיך להיות אחד מעיסוקיו העיקריים בעשורים שלאחר מכן. בחלק מהספרים גם שימש ככותב העלילה. ביולי 1980, חודשים אחדים לאחר פטירת אביו, הציג אלון תערוכה מאיוריו ב"גלריה 13 וחצי" ביפו.
בסוף שנות ה-80 שימש כעורך הגרפי של השבועון קצר הימים כותרת ראשית.
ב-14 באוקטובר 1999 נפטר אלון לפני הגיעו לגיל 51, ונטמן בבית העלמין בגינוסר.
כך אמר יפתח אלון על טכניקת האיור שלו:
חיים אישיים
אלון היה נשוי בראשונה לשושנה (שנקה) אלדר לבית בראונשטיין. בשנת 1977 נולד בנם צור, לימים איש עסקים וחבר בוועד המנהל של בית יגאל אלון. בשנת 1980 התגרשו.
נישא בשנית לענת צפתי, ולהם בן משותף.
REDDI
קריירה
ב-10 בפברואר 2022 הכריזה רשות השידור הדנית, DR, כי REDDI ישתתפו בקדם הדני לאירוויזיון 2022, עם השיר "The Show". היא ביצעה אותו על בימת האירוע ב-5 במרץ, הגיעה למקום הראשון לאחר שקיבלה את מירב הנקודות מהקהל, ונבחרה לייצג את דנמרק באירוויזיון 2022. ב-10 במאי 2022 ביצעה REDDI את "The Show" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2022. היא נכשלה בניסיון להעפיל לגמר התחרות, שהתקיים ב-14 במאי. לאחר התחרות התברר כי מיקומה בחצי הגמר היה 13 עם 55 נקודות.
נדנדה בשניים
נדנדה בשניים (באנגלית: Two for the Seesaw ) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת דרמה רומנטית משנת 1962 בבימויו של רוברט וייז ובכיכובם של שירלי מקלין ורוברט מיצ'ם.
המחזאי ויליאם גיבסון השתתף בכתיבת התסריט. רוברט וייז ביים את הסרט בתקופה בין שתי הצלחותיו הגדולות: סיפור הפרברים (1961) וצלילי המוסיקה (1965).
פול ניומן ואליזבט טיילור היו אמורים לשחק בסרט אך טיילור הייתה עסוקה בהסרטת קלאופטרה.
את המוזיקה חיבר אנדרה פרבין. למוטיב המוזיקלי חוברו מילים שאינן מושרות בסרט והוא הפך ללהיט בשם Second Chance שזכה לביצועים כליים וקוליים רבים כמו ג'קי קיין ואלה פיצג'רלד. השיר היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. הסרט היה מועמד גם לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר - שחור לבן.
המחזה נכתב לשני שחקנים ומתאר מערכת יחסים בן גבר ואישה השונים בגיל, במעמד ובאופי. יחסים אלה מאופיינים בעליות ומורדות כמו בנדנדה. העלילה סטטית ומתרחשת בדירה. כדי לעבד אותה לסרט היה צורך להוסיף צילומי חוץ ומספר שחקנים בתפקידים קטנים שלא היו במחזה.
תקציר העלילה
ג'רי ראיין (רוברט מיצ'ם) מסתובב ברחובות מנהטן ללא תכלית. הוא הגיע לשם מאומהה בנברסקה לאחר שנפרד מאשתו. לאחר שוטטות ממושכת הוא מגיע למועדון של ידיד בגריניץ' וילג' שם הוא פוגש בצעירה בשם גיטל מוסקה (מוסקוביץ) (שירלי מקלין). הפגישה ביניהם היא קצרה ולא משמעותית אבל כשהוא חוזר לחדרו המרופט הוא חש בבדידות ומתקשר אליה.
שניהם שונים באופיים ובהתנהגותם והקשר ביניהם מתאפיין בעליות ומורדות ובאלימות מילולית ולפעמים פיזית. גיטל היא צעירה יהודייה בת 29 המתיימרת להיות רקדנית, עובדת בעבודות מזדמנות, מקבלת לעיתים קצבת אבטלה ומנהלת חיי מין חופשיים. ג'רי מבוגר ממנה, עורך דין, אדם שקול ומבוסס שעבד במשרד עורכי דין של חמיו וכעת פרוד מאשתו לה היה נשוי 12 שנה. כעת נמצא מרושש ובודד בניו יורק ואין איש שיוכל להתעניין בצרותיו פרט לגיטל.
ג'וזף עאון
ג'וזף עאון (בערבית: جوزاف خليل عون; נולד ב-10 בינואר 1964) הוא מפקד צבא לבנון מאז 2017.
קריירה
עאון הצטרף לצבא לבנון ב-1983. הכשרתו הצבאית התקיימה מחוץ לגבולות לבנון, בעיקר בארצות הברית ובסוריה. עאון עבר הכשרה למלחמה בטרור בארצות הברית ב-2008 ובלבנון ב-2013. עאון מפקד על חטיבת החי"ר ה-9 מאז 2015.
חיים אישיים
עאון נשוי ואב לשני ילדים. הוא דובר ערבית, צרפתית ואנגלית.
ארנסט פלאג
ביוגרפיה
ארנסט פלאג נולד בברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית. עזב את בית הספר בו למד בגיל 15 לטובת עבודה משרדית בוול סטריט. הוא עבד עם אביו ואחיו בעסקי הנדל"ן מספר שנים. בשנת 1880 תכנן בית דירות תחת האדריכל.
, בן דודו של פלאג עקב נישואיו ל, התרשם מעבודתו ושלח אותו ללמוד בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז בין השנים 1889–1891 תחת פטרונותו. בשנת 1891, החל פלאג בהכשרתו המקצועית בניו יורק.
בשנת 1894 הקים יחד עם, אותו הכיר בפריז, את משרד האדריכלים "פלאג וצ'מברס". פרויקט בולט שתכננו השניים הוא מוזיאון קורקורן.
בשנת 1908, תכנן את בניין סינגר - הגבוה ביותר בעולם בין השנים 1908–1909.
תומאש ואצליק
תומאש ואצליק (בצ'כית: Tomáš Vaclík; נולד ב-29 במרץ 1989) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בהאדרספילד טאון ובנבחרת צ'כיה בעמדת השוער.
קריירה
ואצליק התחיל את הקריירה שלו בוויטקוביצה בליגה הצ'כית השנייה. בקיץ חתם בוויקטוריה ז'יז'קוב עימה עלה לליגת העל הצ'כית. בקיץ סיכם בדה חראפסחאפ ההולנדית, אך לא צלח את הבדיקות הרפואיות והמעבר לא יצא לפועל. במהלך חלון ההעברות של ינואר חתם בספרטה פראג לארבע וחצי שנים תמורת 8.25 מיליון קורונות. במאי חתם בפ.צ. בזל מליגת העל השווייצרית לארבע שנים, כמחליפו של יאן זומר. ב-19 ביולי 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בבזל בניצחון 1–2 נגד פ.צ. אראו. ב-4 ביולי 2018 חתם בסביליה לארבע שנים. ב-13 ביולי 2021 חתם באולימפיאקוס לשנתיים. ב-31 בינואר 2023 חתם בהאדרספילד טאון בהעברה חופשית עד סוף העונה.
ואצליק שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צ'כיה, כאשר בכולן שימש שוער ראשון. בשנת זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת. ב-14 בנובמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3–0 על.
בניין ג'ונסון וקס
בניין ג'ונסון וקס (באנגלית: Johnson Wax Headquarters) הוא מטה המשרדים וההנהלה העולמי של חברת S. C. Johnson & Son בראסין, ויסקונסין, ארצות הברית. הבניין תוכנן ועוצב על ידי האדריכל האמריקאי פרנק לויד רייט עבור נשיא החברה, הרברט פ. "היב" ג'ונסון, ונבנה מ-1936 עד 1939. עמודי "חבצלות מים" הייחודיים שלו וחידושים אחרים החיו את הקריירה של רייט בעת שבה החל לאבד השפעה. הבניין ידוע גם כבניין מנהלת ג'ונסון וקס. יחד עם מגדל המחקר ג'ונסון וקס הסמוך, בן 14 הקומות (נבנה 1944–1950), סומנו כנקודת ציון היסטורית לאומית בשנת 1976 כבניין המנהלת ומגדל המחקר, S.C. Johnson and Son.
עיצוב
מיקומו של בניין מטה המשרדים של ג'ונסון וקס הוא באזור תעשייה, ורייט החליט ליצור סביבה סגורה מוארת מלמעלה, בדומה לבניין המנהלת של לרקין. הבניין מציג את הפרשנות של רייט לסגנון הסטרים ליין המודרני והפופולרי בשנות ה-30 של המאה העשרים. הבניין תוכנן בעת בה פרנק לויד רייט החליט להפסיק עם תכנון המבנים בסגנון בתי הערבה שאפיינו אותו. הבניין כולל צורות מעוקלות רבות והצריך יותר מ-200 לבנים מעוקלות שונות "אדומות צ'ירוקי" כדי ליצור את קימורי הפנים והחוץ. המלט בין הלבנים מסורק בסגנון רייט מסורתי כדי להדגיש את האופקיות של הבניין. הגוון החם והאדמדם של הלבנים שימש גם בלוח רצפת הבטון המלוטש; עיטורי האבן הלבנה והעמודים דמוי העץ הלבנים יוצרים ניגוד עדין אך בולט. כל הרהיטים, שיוצרו על ידי Steelcase, תוכננו עבור הבניין על ידי רייט והוא הדהד במאפייני העיצוב הרבים של הבניין.
הכניסה ממוקמת בתוך המבנה, חודרת לבניין מצד אחד ומצד שני חניון מקורה. החניון נתמך על ידי גרסה מוקטנת של עמודי הבטון דמוי העץ, המחוזקים בפלדה ומופיעים בחדר העבודה הגדול. תקרת החניון הנמוכה יוצרת דחיסה של חלל המשתחררת בכניסה לבניין הראשי, שבו עמודי דמוי העץ מתנשאים לגובה של שתי קומות; לכן החלל הפנימי נראה גדול יותר ממה שהוא. דחיסה ושחרור החלל היו מושגים שרייט השתמש בהם ברבים מעיצוביו, כולל חדר המשחקים בביתו ובסטודיו שלו ב-Oak Park, מקדש האחדות  באוק פארק, אילינוי, מוזיאון סולומון ר. גוגנהיים בניו יורק ועוד רבים אחרים.
בכל חלל חדר העבודה הגדול, שאין בט קירות פנימיים, העמודים דמויי העץ הדקים והלבנים מתנשאים ונפתחים לראשי "חבצלות מים" עגולים היוצרים את התקרה, כאשר המרווחים בין המעגלים מורכבים מצווהרים העשויים צינורות זכוכית פיירקס. בפינות, היכן שהקירות נפגשים בדרך כלל עם התקרה, צינורות הזכוכית ממשיכים למעלה ומתחברים לחלונות הגג, יוצרים אפקט קלריסטורי ומכניסים אור רך. חדר העבודה הגדול הוא מרחב החלל הגדול ביותר בבניין, והוא נועד למזכירות חברת ג'ונסון ווקס, עם קומת ביניים למנהלים.
בנייה
הבניין הושלם ב-1939 עם חריגה ניכרת בתקציב. במהלך הבנייה התברר כי קשה מאוד לאטום כראוי את צינורות הזכוכית התוכמים בגג, והתרחשו נזילות. הבעיה לא נפתרה עד שהחברה החליפה את השכבות העליונות של הצינורות בחלונות גג המורכבים מיריעות זוויתיות של פיברגלס ויריעות זכוכית אקרילית יצוקות במיוחד עם קווים כהים צבועים כדי להידמות למפרקים המקוריים בטרומפ-לויל במבט מהקרקע.
רייט עיצב לא רק את הבניין אלא גם את הריהוט שבו. לעיצוב הכיסא שלו היו במקור רק שלוש רגליים, כביכול כדי לעודד יציבה טובה יותר (כי צריך לשמור את שתי הרגליים על הקרקע כל הזמן כדי לשבת בו). עם זאת, הכיסא התגלה כבלתי יציב, והתהפך בקלות רבה. לכאורה, רייט עיצב מחדש את הכיסאות לאחר שהרברט ג'ונסון ביקש ממנו לשבת באחד, והוא נפל ממנו. ג'ונסון וקס המשיכה להשתמש ברהיטים של רייט.
למרות הבעיות הללו, ג'ונסון היה מרוצה מהבניין ומאוחר יותר הזמין את מגדל המחקר ובית מגורים (המכונה Wingspread) מרייט.
מגדל המחקר
בשנת 1950 התווסף מגדל המחקר לבניין המנהלת, והוא מהווה ניגוד אנכי משלים לאופקיות שלו. זהו אחד משני הבניינים הגבוהים הקיימים של רייט. תומכות הרצפה של המגדל, עולים כצבר צינורות אנכיים ענק, פרוסים כענפי עצים, ומספקים פילוח אנכי למחלקות. פירי מעליות וגרם מדרגות עוברים בתוך ליבת הבטון המזוין, שרייט כינה "שורש". ליבה יחידה זו התבססה על רעיון שהציע ב-1929 עבור מגדל סנט מרקו, והוא השתמש בו שוב ב-1952 במגדל פרייס בברטלסוויל, אוקלהומה. משוחרר מאלמנטים תומכים היקפיים, המגדל מתנשא מגן ומשלוש בריכות מזרקה המקיפות את בסיסו, בעוד שחצר משלושה צדדים מספקת חניה לעובדים.
מגדל המחקר הוצא משימוש ב-1980 מכיוון שהוא לא עמד עוד בתקני הבטיחות באש; יש לו רק גרם מדרגות אחד מתפתל ברוחב 73.66 סנטימטרים, ובמקור לא הייתה לו מערכת מתזי מים כי רייט חשב שהם מכוערים. SC ג'ונסון שקל הצעות להתאים את המגדל כדי לעמוד בתקנות הללו, כולל הצעה שהוגשה על ידי מתלמדים מטליסין, אך כולן נדחו בסופו של דבר מחשש שזה יפגע במראה המגדל. החברה מחויבת לשמר אותו כסמל לתולדותיה. בשנת 2013 הושלם שיקום נרחב בן 12 חודשים והמגדל הופעל מחדש ב-21 בדצמבר 2013, לציון היפוך החורף, ו-S.C. Johnson & Son הודיעו כי הוא ייפתח לסיורים ציבוריים בפעם הראשונה בתולדותיו. מעבדות המחקר המוצגות בסיור הוקמו כך שיראו כמי ש"קפאו בזמן", כולל כוסות, מאזניים, צנטריפוגות, תצלומי ארכיון ומכתבים על המבנה.
מורשת
בנייני ג'ונסון וקס מופיעים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים, ובניין המנהלת ומגדל המחקר נבחרו על ידי המכון האמריקאי לאדריכלים כשניים מתוך שבעה עשר מבנים על ידי האדריכל שיישמרו כדוגמאות לתרומתו לתרבות האמריקאית. בנוסף, בשנת 1974 הוענק לבניין המנהלה פרס עשרים וחמש שנה על ידי המכון האמריקאי לאדריכלים ובשנת 1976, שניהם הוגדרו כנקודות ציון היסטוריות לאומיות.
מייק אוונס
מייקל דייוויד אוונס (באנגלית: Michael David Evans; נולד ב-30 ביוני 1947) הוא סופר, עיתונאי, ופרשן ממוצא יהודי אמריקאי העומד בראשם של מספר ארגונים ללא כוונות רווח בארצות הברית, הולנד וישראל. אוונס הוא ציוני נלהב ועומד בראשם של ארגונים ציונים נוצרים.
אוונס כתב ופרסם 71 ספרים, והוא גם מספק פרשנויות על נושאי המזרח התיכון עבור ערוצי תקשורת שונים. הוא הופיע בתוכניות טלוויזיה ורדיו שונות ומאמרי הדעה שלו פורסמו בעיתונים כמו ה"וושינגטון טיימס", "הג'רוזלם פוסט" ואחרים. אוונס גם ייסד ועומד בראשן של מספר ארגונים נוצרים פוליטיים.
חייו האישים ואמונתו
מייקל דייוויד אוונס נולד וגדל בספרינגפילד, מסצ'וסטס לאם יהודייה אשר הוריה היו מהגרים מברית המועצות, ולאב נוצרי. כילד הוא סבל מאלימות מצד אביו האנטישמי, אשר נהג באופן קבוע להשתכר ולהכות את אמו בטענה שאוונס אינו בנו. בגיל 11 הוא התנגד לראשונה לאביו וניסה לעצור בעדו בזמן שהכה את אימו, דבר שגרם לאביו לפנות אליו והוא הכה אותו עד כדי עילפון. אוונס לא האמין כי יזכה לשרוד את השנים הבאות תחת ידו של אביו. לפי תיאורו של אוונס, כאשר התעורר מהעילפון, הייתה לו הארה ומפגש ראשון עם ישו אשר הבטיח לו עתיד.
אוונס נשוי לקרוליין, מייסדת ארגון "האישה הנוצרית של השנה", ולהם ארבעה ילדים.
עיתונאי
ד"ר מייקל ד. אוונס הוא עיתונאי עטור פרסים אשר שימש איש סודו של מספר ראשי ממשלות ישראל ומנהיגים במזרח התיכון במשך יותר משני עשורים. הוא דיבר באלפי כנסיות והופיע במאות תוכניות טלוויזיה ורדיו ברשת, כולל בוקר טוב אמריקה, Crossfire וNightline-, כולל הופעות מרובות בתוכנית The 700 Club. הוא מופיע לעתים קרובות ברשתות הטלוויזיה האמריקאיות Fox News, CNN World News, NBC, ABC ו-CBS, ומאמריו ודעותיו מלאות התובנה על ישראל והמזרח התיכון הופיעו בThe Wall Street Journal, USA Today- Washington Times, Jerusalem Post, ובעיתונים ברחבי העולם. ד"ר מייק אוונס נחשב לאחד המומחים המובילים בעולם לישראל ולמזרח התיכון, והוא אחד הדוברים המבוקשים ביותר בנושא. ד"ר אוונס ארגן ראיון בלעדי בין רשת פוקס לנשיא איראן מחמוד אחמדינג'אד במהלך העצרת הכללית ה-65 של האו"ם בניו יורק בספטמבר 2010. אוונס חבר במועדון העיתונאות הלאומית בוושינגטון הבירה. הוא גם מאופיין רבות בעיתון הג'רוזלם פוסט כמגן ישראל, פעיל במיוחד ברשת פייסבוק ולו שבעים ושבע מיליון עוקבים.
דובר
בנוסף לעבודתו כפרשן, סופר וכותב דוקומנטריות, אוונס משמש גם כדובר. באוגוסט 2011 אוונס דיבר בפני קהל בקיסריה באירוע שאירח מגיש תוכנית הטלוויזיה גלן בק.
סופר
מייק אוונס כתב בהרחבה על המזרח התיכון, נצרות, נבואות ועל עיראק. עבודותיו כוללת 108 ספרי סיפורת ועיון. חלק גדול מספריו הן בהוצאה עצמית ורבים מספריו הגיעו לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
כ-11 מספריו תורגמו לשפה העברית.
מפיק סרטים דוקומנטריים
אוונס הפיק כ-18 סרטים שמבוססים על ספריו שכתב אודות ישראל.
במהלך מבצע שומר החומות ביקר בישראל ותכנן לקיים פרויקט לגיוס המונים ברשת פייסבוק, לאחר מכן הותקף על ידי גולשים פרו פלסטינים ודפו הוסר
מוזיאון טן בום, הולנד
מייק אוונס קנה ושימר את הבית של קורי טן בום בשכונת הארלם בהולנד בשנת 1983. כיום המבנה משמש כמוזיאון הנועד לספר את הסיפור של משפחת טן בום אשר החביאה, האכילה ושמרה על כ-800 יהודים בתקופת השואה. בזמן הקנייה והשימור של המבנה מייק גם ייסד את אחוות טן בום – ארגון ציוני נוצרי.
קבוצת התפילה לירושלים
בשנת 2002 ייסד אונס את קבוצת התפילה לכבוד ירושלים אשר גייסה כספים עבור ה"הקרן החדשה לירושלים" שיזם ראש העירייה אהוד אולמרט. קבוצת התפילה גייסה תרומות לבנייה של "מוזיאון ידידי ישראל" בירושלים.
מוזיאון ידידי ישראל, ירושלים
בשנת 2015 ד"ר אוונס ייסד את מוזיאון ידידי ישראל במרכז העיר ירושלים. המוזיאון מספר את סיפורם של ידידי ישראל- אנשים לא יהודים אשר עזרו ליהודים להגיע לכדי הקמת מדינה. מטרת המוזיאון הוא להגביר את המודעות לסובלנות דתית ולהטמיע שיח בין הציונות הנוצרית לבין העם היהודי ומדינת ישראל. הוא הקים את מכון השגרירים שתפקידו להילחם באנטישמיות באמצעות שיתוף פעולה עם הקהילה הנוצרית. למוזיאון FOZ היו למעלה מ-500,000 מבקרים ב-8 השנים האחרונות מאז הקמתו (מחציתם ישראלים והחצי השני תיירים). השפעת המוזיאון גורמת לתיירים המבקרים לחזור הביתה כשגרירים של ישראל כדי להילחם ב-BDS ב-16 שפות.
נשיאה התשיעי של מדינת ישראל, שמעון פרס היה היו"ר הבינלאומי של המוזיאון והמייסד של "אות ידידי ישראל" אשר מוענק למנהיגי עולם כמו ג'ורג' וו. בוש, אלבר השני, נסיך מונקו ונשיא בולגריה רוזן פלנלייב, על תמיכתם בישראל.
פעילויות נוספות
מייק אוונס היה מעורב במתן סיוע נרחב ליהודים באוקראינה ב-10 השנים האחרונות, כולל הצלה והבאת מהגרים לישראל. מאז פרוץ המלחמה ב-2022, הוא התגלה כתורם פרטי בולט התומך במאמצי הסיוע לכל אזרחי אוקראינה, והביא משאיות של מזון וציוד למשפחות נזקקות. אוונס אימץ קבוצות של ניצולי שואה והקים מועדון לניצולי שואה בירושלים לפני 15 שנה. חברי הקבוצה מגיעים לאירועים מיוחדים שהוא מארגן עבורם. אוונס היה מועמד לפרס נובל לשלום בשנת 2022, וכך הגיב על המועמדות:
אולטרה ויולט והעקרב השחור
אולטרה ויולט והעקרב השחור (באנגלית: Ultra Violet & Black Scorpion) היא תוכנית טלוויזיה אמריקאית מהסוגות גיבורי-על, התבגרות וקומדיית פעולה, שפותחה על ידי ליאו צ'ו ואריק ס. גרסיה ונוצרה על ידי דן הרננדז ובנג'י סמיט. הסדרה שודרה בערוץ דיסני בין ה-3 ביוני ל-11 בנובמבר 2022. בסדרה מככבים סקרלט אסטבז, ג'יי אר ויאריאל, מריאנה בורלי, חואן אלפונסו, ברנדון רוסל, זליה אנקרום ובריאן בלנקו.
עלילה
ויולט רודריגז, נערה מקסיקנית-אמריקנית רגילה, נבחרת בידי מסכת מתאבק קסומה שהופכת אותה לאולטרה ויולט, גיבורת על שנלחמת בפשע לצד קרוז, דודה המתאבק, הידוע גם בכינוי עקרב שחור.
הפקת הסדרה
ב-21 בינואר 2020, ערוץ דיסני העניק ל-אולטרה ויולט והעקרב השחור הזמנת פיילוט מותנית. דן הרננדז ובנג'י סמיט משמשים כמפיקים בפועל. Blue Demon Jr. היה אמור להיות גם מפיק בפועל. דן הרננדז ובנג'י סמיט משמשים כסופרים. ב-11 במרץ 2020, הוכרז שחואן אלפונסו הצטרף לסדרה. כמו כן, אמורים לככב בסדרה מריאנה בורלי, ברנדון רוסל, זליה אנקרום ובריאן בלנקו. את הפרק הראשון אמור לביים אלחנדרו דמיאני. ב-2 באוגוסט 2021, פורסם כי ג'יי אר ויאריאל הצטרפה לסדרה, שכותרתה כעת אולטרה ויולט והעקרב השחור. אריק גרסיה וליאו צ'ו משמשים כראנרים ומפיקים בפועל נוספים. לבלו שד ג'וניור אין יותר כל מעורבות בסדרה. הסדרה מצולמת באמצעות מצלמה אחת. ב-28 באפריל 2022, הוכרז שהסדרה תעלה לאקרנים ב-3 ביוני 2022. עשרת הפרקים הראשונים שוחררו ב-דיסני+ ב-8 ביוני 2022. הסדרה צולמה בניו אורלינס. ב-18 בנובמבר 2022 דווח כי הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
שורשי עץ (ואן גוך)
שורשי עץ (בצרפתית: Racines d'arbres) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1890 באובר-סור-אואז שבצרפת. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם. זוהי אחת מהיצירות האחרונות שואן גוך יצר.
אודות היצירה
ואן גוך התגורר בעיירה אובר-סור-אואז אשר צפונית לפריז במשך כמה חודשים לפני מותו ולאחר שעזב את המוסד לבריאות הנפש בסן רמי במאי 1890. ואן גוך השתמש בקנבס שבו הרוחב כפול פי שניים מהאורך. הוא השתמש בסגנון הזה לכמה מיצירותיו האחרונות. ביצירה ניתן לזהות את שורשי וגזעי העצים, אך קשה להבין מהו הנושא של היצירה.
כבר ב-1882, כאשר הצייר התגורר בהאג, הוא יצר רישום ל-"שורשי עץ" בתקופה שבה הוא השלים גרסה אבודה ליצירה, "צער". במכתב לאחיו תיאו, ואן גוך כתב כי הוא רצה להמחיש באמצעות הרישום את קשיי החיים. לא ברור אם גם היצירה משנת 1890 בעלת אותה משמעות כמו לרישום, אך סביר להניח שאין קשר לתחושה זו מפני הצבעים הבהירים בציור שאפיינו יצירות יותר אופטימיות של הצייר.
בשנת 2020, חוקרים ממוזיאון ואן גוך גילו את המקום המדויק שבו נמצאים שורשי העץ המוצגים ביצירה. הם התבססו על גלויה היסטורית של אזור אובר-סור-אואז. המיקום הוא כ-150 מטר מאכסניית ראבו, היכן שהתגורר ואן גוך בחודשים האחרונים לחייו.
מקסים גרוסה
מקסים גרוסה (בצרפתית: Maxime Grousset; נולד ב-24 באפריל 1999) הוא שחיין צרפתי, אלוף העולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-100 מטר פרפר ושותף לשיא העולם הנוכחי במשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי.
סגן אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 זכה ב-2 מדליות, 1 כסף ו-1 ארד. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.64 שניות, אחרי דוד פופוביץ' מרומניה (47.58 שניות) ולפני ג'ושוע ליינדו מקנדה (47.71 שניות) ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.57 שניות, אחרי בן פראוד מהממלכה המאוחדת (21.32 שניות) ומייקל אנדרו מארצות הברית (21.41 שניות).
באליפות העולם בבריכת 25 מטר שנערכה במלבורן, אוסטרליה בדצמבר אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה שליחים משולב 4x50 מטר חופשי ביחד עם פלורן מנודו, בריל קסטלדלו ומלני הניק בשיא עולם חדש של 1:27.33 דקות, לפני אוסטרליה (1:28.03 דקות) והולנד (1:28.53 דקות), כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 20.92 שניות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 45.41 שניות, אחרי קייל צ'למרס שקבע שיא אליפות חדש של 45.16 שניות ולפני אלסנדרו מירסי מאיטליה (45.57 שניות). נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום חמישי, במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 20.90 שניות ובמשחה שליחים 4x50 מטר מעורב ובמקום שישי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:41.56 דקות.
אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 50.14 שניות, לפני ג'ושוע ליינדו מקנדה (50.34 שניות) ודייר רוז מארצות הברית (50.46 שניות). מדליות ארד במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 47.42 שניות, אחרי קייל צ'למרס מאוסטרליה (47.15 שניות) וג'ק אלכסי מארצות הברית (47.31 שניות) ובמשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 22.82 שניות, אחרי תומאס צ'קון מאיטליה (22.68 שניות) ודייגו ריביירו מפורטוגל (22.80 שניות).
קונדורוש
קונדורוש (בהונגרית: Kondoros) היא עיר בנפת סגהלם שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בה קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בקונדורוש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 6,482 תושבים ובשנת 2021 רק 4,590 תושבים.
שמה מופיע לראשונה במסמכים משנת 1228, והיא הפכה לעיר רשמית ב-15 ביולי 2013.
יהודי קונדורוש
יהודים חיו בקונדורוש במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, הקהילה היהודית במקום הייתה כפופה לקהילת סרווש. בשנת 1944 נרצחו רוב יהודי העיר.
יוהנסן
ראו גם
}}
ג'ק אלכסי
ג'ון קרול אלכסי (באנגלית: John Carroll Alexy; נולד ב-19 בינואר 2003) הוא שחיין אמריקאי, סגן אלוף העולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-50 מטר חופשי ובמשחה ל-100 מטר חופשי.
סגן אלוף עולם
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה, יפן ביולי 2023 זכה ב-4 מדליות, 3 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 21.57 שניות, אחרי קמרון מקאבוי מאוסטרליה שקבע שיא אוקיאניה חדש של 21.06 שניות ולפני אלוף העולם היוצא בן פראוד מהממלכה המאוחדת (21.58 שניות), במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 47.31 שניות, אחרי קייל צ'למרס מאוסטרליה (47.15 שניות) ולפני מקסים גרוסה מצרפת (47.42 שניות).
דן הופרט
דן איתמר (דני) הוּפֶּרְט (17 בינואר 1944 – 4 ביוני 2019) היה כימאי פיזיקלי ישראלי ופרופסור מן המניין בבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה
הופרט נולד בתל אביב.
את כל תאריו רכש באוניברסיטת תל אביב. את לימודיו לתואר ראשון עשה במסגרת המחזור הראשון של בית הספר לכימיה, והשלים את חובותיו בשנת 1967. את לימודיו לתואר שני סיים בשנת 1970 ומיד לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שלישי בכימיה בהנחיית פרופ' יהושע יורטנר. את עבודת הדוקטורט, שעסקה בתהליכי רלקסציה אלקטרוניים במצבים מעוררים של מולקולות גדולות, הגיש בשנת 1974.
באותה שנה יצא הופרט לארצות הברית ושהה כעמית בתר-דוקטורי במעבדות בל. עם חזרתו לישראל בשנת 1977, הצטרף לבית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב כחבר סגל, ובשנת 1990 קודם לדרגת פרופסור מן המניין.
בשנת 1994 מונה הופרט לדקאן מיוחד לענייני עלייה, וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 2001. בשנים 2010–2014 הופקד על הקתדרה לתהליכים כימיים שם אמריקו-לטאי.
בשנת 2012 יצא הופרט לגמלאות אך המשיך לעסוק במחקר פעיל גם לאחר מכן.
במרץ 2019 נערך בבית הספר לכימיה סימפוזיון לכבודו, עם מלאות לו 75.
התגורר בכפר סבא. בחודשים האחרונים לחייו לקה במחלה נוירולוגית, ונפטר ביוני 2019. הותיר אחריו את רעייתו, זכריני, ואת ילדיהם.
מחקר
מחקרו של הופרט עסק בתופעות מולקולריות במצב המעורר, ובפרט בצורונים הנקראים פוטו-חומצות. אלה הן מולקולות המשנות את החומציות שלהן במצב המעורר, בכעשרה סדרי גודל ביחס למצב היסוד שלהן. המולקולות אותן חקר הופרט, עוררו ממצב היסוד האלקטרוני באמצעות תהליכים מושרי קרינת על-סגול ואור נראה הנישאת על גבי פולסי לייזר בתחום הפמטושנייה.
הופרט חקר את בשיטות קצב מעבר הפרוטון מהפוטו-חומצות אל מולקולות אחרות המשמשות כבסיס כימי. במחקרו מצא הופרט כי פוטו-חומצות חזקות מעבירות פרוטון למים ולכהלים בתוך פרק זמן של 100 פמטו-שניות, בו כל אופני התנודה המולקולריים אינם פעילים, למעט ויברציות מהירות.
בשלהי שנות פעילותו התמקד הופרט במציאת תופעות פוטו-חומציות בחומרי טבע, ובפרט בצמחים.
גרמרלי
גרמרלי (באנגלית: Grammarly) היא חברת טכנולוגיה המפתחת בודק איות באמצעות בינה מלאכותית ועיבוד שפה טבעית. השירות מוצע כתוסף לדפדפנים פופולריים, תוכנה שולחנית וכן כאפליקציות מובייל.
בנוסף לבדיקת איות, השירות מאפשר איתור הפרת זכויות יוצרים, שיפור בהירות, תמצות, אוצר מילים, סגנון וטון. התוכנה הושקה ביולי 2009. בסיס החברה בסן פרנסיסקו ויש לה משרדים בקייב ובניו יורק.
היסטוריה
גרמרלי היא תוכנה המאתרת אוטומטית שגיאות דקדוק, איות, פיסוק, בחירת מילים וסגנון בכתיבה. האלגוריתמים של התוכנה מסמנים בעיות אפשריות בטקסט ומציעים תיקונים ספציפיים להקשר. התוכנה זמינה כתוסף עבור Chrome, Safari, Firefox ו-Edge. התוכנה זמינה גם כאפליקציה גם ל-iOS ולאנדרואיד. שירות פרימיום זמין בתשלום חודשי או שנתי.
התוכנה פותחה בשנת 2009 על ידי המפתחים האוקראינים אלכס שבצ'נקו, מקס ליטווין ודמיטרו לידר. מנוע הדקדוק כתוב ב-Common Lisp.
בשנת 2018 התגלתה פרצת אבטחה בגרסת התוסף, שאיפשרה לכל אתרי האינטרנט גישה לכל מה שהמשתמש הקליד אי פעם כשהתוסף פעיל. באג זה תוקן במהירות. החברה אמרה כי אין לה כל הוכחה לכך שהפרצה שימשה כדי לגשת לנתוני חשבון של לקוחות כלשהם.
באוקטובר 2018, גרמרלי הודיעה על תמיכה ב-Google Docs.
באוקטובר 2019 גייסה החברה 90 מיליון דולר, בהערכת שווי של מעל 1 מיליארד דולר, מה שהופך אותה לחד-קרן.
ג'ובת א-דיב
ג'ובת א-דיב (בערבית: جبة الذيب; פירוש השם: בור הזאב) הוא כפר פלסטיני בין זעתרה לתקוע. הכפר נמצא בנפת בית לחם בשטח C.
היישוב נוסד ב-1929. נכון ל-2007 גרות בכפר 27 משפחות, בעיקר מחמולת אל-וחש, ומספר התושבים הוא 156.
הכפר אינו מחובר לרשת החשמל. מאז 1988 מבקש הכפר שוב ושוב להתחבר לחשמל, אך בהיעדר תוכנית מתאר, מסרב המנהל האזרחי לטפל בעניין. תוכנית מתאר שהגיש הכפר ב-2009 נדחתה על ידי המנהל. נסיונותיו של הרב מנחם פרומן מההתנחלות הסמוכה, תקוע, להשתדל במנהל למען הכפר עלו בתוהו. ביוני 2017 החרים הצה"ל מערכת סולארית שסיפקה חשמל לכפר. ממשלת הולנד שמימנה את המיזם, מחתה בפני ישראל. לטענת המנהל האזרחי, המתקן הוקם ללא היתר.
ג'ון ריימונד
'''ג'ון וו. "ג'יי" ריימונד (באנגלית: John W. "Jay" Raymond''') הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל, בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוח החלל של ארצות הברית.
ביוגרפיה
ריימונד למד תואר ראשון באוניברסיטת קלמסון במסגרת מלגה מתוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל האוויר של ארצות הברית. ב-1984 סיים את לימודיו והתגייס לחיל האוויר. שירת כקצין בקרה בכנף טילים בליסטיים אסטרטגיים. בשנים 2000–2001 פיקד על טייסת לווייני הריגול 5 שבסיסה באנגליה. בשנים 2005–2007 פיקד על להק המבצעים של כנף 30, שייעודה שיגור לוויינים, במסגרת זו הוצב במשך כחמישה חודשים במרכז המבצעים האוויריים של בעלות הברית בבסיס אל-עובייד שבקטר. בשנים 2007–2009 פיקד על כנף החלל 21 שייעודה אספקת התרעה מפני טילים.
באוגוסט 2009 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לראש אגף תכנון בפיקוד החלל של חיל האוויר. בדצמבר 2010 מונה לסגן מפקד חיל האוויר החמישי וסגן מפקד חיל האוויר ה-13 בבסיס יוקוטה שביפן. ביולי 2012 מונה לראש אגף תכנון ומדיניות בפיקוד האסטרטגי של ארצות הברית בדרגת מייג'ור גנרל. בינואר 2014 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד חיל האוויר ה-14 ולמפקד הפיקוד המשולב לחלל של הפיקוד האסטרטגי בבסיס ונדנברג. באוגוסט 2015 מונה לראש אגף מבצעים במטה חיל האוויר.
באוקטובר 2016 קודם לדרגת גנרל ומונה למפקד פיקוד החלל של חיל האוויר. באוגוסט 2019 מונה למפקדו הראשון של פיקוד החלל של ארצות הברית, פיקוד קרבי מאוחד, במקביל לתפקידו בחיל האוויר. בדצמבר 2019 עם כינונו של כוח החלל של ארצות הברית מונה למפקדו הראשון. הוא שירת בתפקיד עד פרישתו בנובמבר 2022.
לריימונד תואר שני בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה צבאית ממכללת המלחמה של הצי, תואר שני בניהול מאוניברסיטת מרכז מישיגן ותואר ראשון בניהול מאוניברסיטת קלמסון. הוא נשוי למולי.
אתלטיקה באולימפיאדת מוסקבה (1980)
אולימפיאדת מוסקבה (1980) נערכה במוסקבה, ברית המועצות. תחרויות האתלטיקה נערכו בין 24 ביולי ל-1 באוגוסט 1980. נערכו 38 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו (14 לנשים ו-24 לגברים), בהשתתפות 960 משתתפים (266 נשים ו-694 גברים) מ-70 מדינות.