cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מגי רוזוול
ביוגרפיה
רוזוול החלה את דרכה כשחקנית בשנות ה-80, בסרטים "Midnight Madness" (1980), "אבודים באמריקה" (1985) ו"יפה בוורוד" (1986). ב-1983 דיבבה את קולה של טיגרה בסרט אש וקרח. כן השתתפה בתפקידי אורח בסדרות כגון "רמינגטון סטיל", "Masquerade" ו"ימים מאושרים", ובתוכנית הבידור של טים קונווי. במקביל הופיעה במספר הצגות תיאטרון. ב-1989 דיבבה לראשונה מספר תפקידים קטנים במסגרת העונה הראשונה של "הסימפסונים", ובעונה השנייה הפכה למדבבת קבועה של דמותה של מוד פלנדרז (אשתו של נד פלנדרז).
ב-1994 עברה מלוס אנג'לס לדנוור עם בעלה הל רייל ובתם, ושם הקימו את חברת "Roswell 'n' Rayle", שיצרה פרסומות מדובבות עבור חברות שונות. בתקופה זו טסה רוזוול מדנוור פעמיים בשבוע ללוס אנג'לס להקלטת קולה בפרקי "הסימפסונים". הדבר הוביל לבקשתה להעלאת שכרה ב-1999; פוקס סירבה לבקשה והיא התפטרה מעבודתה. ב-2002 חזרה לסדרה אחרי שהוסכם כי היא תקליט את קולה לסדרה בביתה בדנוור.
צבי פרסי
צבי פרסי (שם מדעי: Gazella subgutturosa subgutturosa) הוא תת-מין של צבי הזפק החי במזרח התיכון.
מוזיקה מיקרוטונאלית
מוזיקה מיקרוטונאלית היא מוזיקה המשתמשת במרווחי צלילים הקטנים מחצי טון, שהוא המרווח הקטן ביותר במוזיקה המערבית.
מרבית הכלים המוזיקליים בני ימינו מכוונים ומתוכננים ליצור שנים עשר תווים שונים במרווח האוקטבה. במוזיקה מיקרוטונאלית, לעומת זאת, משתמשים במערכות תווים שבהן יותר מ-12 תווים באוקטבה. הדבר יוצר צלילים חדשים לאוזן ומשנה את כללי התאוריה הקלאסית. אפיון נוסף למיקרוטונאליות הוא מערכת צלילים לא שווה, כלומר מערכת תווים שבה המרחק בין כל תו למשנהו אינו שווה למרחק בין שניים אחרים. מערכות כאלו הן בעייתיות יותר, כיוון שהכיוון הלא אחיד של כלי הנגינה מבטל את האפשרות לטרנספוזיציה.
המוזיקה הערבית המשתמשת ברבעי-טונים (ובה עשרים וארבעה תווים באוקטבה) היא דוגמה למוזיקה מיקרוטונאלית. היא מנוגנת בסולמות מקאם. כמו כן, במוזיקת הבלוז נהוג לנגן בכלים המשמשים באופן טבעי לנגינה במרווחים של חצי טון (כגון גיטרה או מפוחית) בצורה שגורמת לצליליהם "להתכופף", כלומר להשתנות תוך כדי נגינה בחלקיקי טון. ניתן לשנות את הצליל בחלקיקי הטון בכלי מיתר, כגון כינור, אולם בקונטרבס קל יותר לשנות את הצליל בחלקיקי הטון, משום ששינוי של חצי טון בקונטרבס צריך מרווח גדול בין האצבעות מאשר בכינור. עם זאת, כיפוף הצלילים במערכת הצלילים הסטנדרטית (12eco) אינו נשמע כמו יצירות הנכתבות על מערכת תווים אחרת.
בניגוד למוזיקה הקלאסית והמודרנית ועוד רבים נוספים כותבי המוזיקה המיקרוטונאלית אינם יכולים לכתוב תווים ולתת להם שמות לפי הדרך המקובלת והמוכרת ולכן מחשבים את המרחקים בין התווים ומודדים אותם ביחידות שונות שהמקובלת מביניהם היא ה-Cent אשר למעשה "מחלקת" את האוקטבה ל-1200 חלקים שווים אשר כל אחד מהם נקרא Cent.
מרבית הכלים המודרניים מתוכננים ומכוונים לספקטרום של 12 תווים שונים במרווח האוקטבה. במוזיקה המודרנית (בניגוד לכיוונים עתיקים יותר או למוזיקה האקוסטית) המרווחים בין כל תו ותו הם שווים אחד לשני ובדיוק ל-100 cent, כך שהאוקטבה מחולקת ל-12 חלקים שווים. מוזיקה מיקרוטונאלית מתאפיינת במערכות תווים בעלי מספר תווים שונה מ-12 ו/או מרווחים בין תווים שאינם חצי טון (100 cent).
דוגמה לרישום סולם מיקרוטונאלי
שם הסולם: סולם צארלינו (Zarlino's scale) 182.404 cents minor whole tone 203.910 cents major whole tone 294.135 cents Pythagorean minor third 315.641 cents minor third 386.314 cents major third 498.045 cents perfect fourth 519.551 cents acute fourth 590.224 cents diatonic tritone 609.776 cents 2nd tritone 680.449 cents grave fifth 701.955 cents perfect fifth 813.686 cents minor sixth 884.359 cents major sixth, BP sixth 905.865 cents Pythagorean major sixth 996.090 cents Pythagorean minor seventh 1017.596 cents just minor seventh, BP seventh 1088.269 cents classic major seventh 1111.731 cents minor diatonic semitone
אוניון (סנטה פה)
קלוב אתלטיקו אוניון (בספרדית: Club Atlético Unión; מוכר גם כאוניון דה סנטה פה או בפשטות אוניון) הוא מועדון ספורט מהעיר סנטה פה שבארגנטינה. המועדון נוסד ב-15 באפריל 1907, והוא נודע בעיקר בשל קבוצת הכדורגל שלו, המשחקת כיום בליגת העל הארגנטינאית.
המועדון מפעיל קבוצות בענפי ספורט נוספים, כגון כדורסל, כדורעף, גלגיליות, קשתות, כדורגל אולמות, כדורגל נשים, קראטה, התעמלות ושחייה. מכל אלו בולט הכדורסל, שבו קבוצת המועדון זכתה בליגת העל הארגנטינאית בכדורסל בשנים 1943 ו-1969, וכיום משחקת בליגת המשנה של ארגנטינה. כדורסלן ה-NBA קרלוס דלפינו החל את דרכו במועדון.
היסטוריה
המועדון, שתחילה היה חלק מהליגה המקומית בסנטה פה, הצטרף להתאחדות הכדורגל הארגנטינאית ב-1940 ועלה לראשונה לליגת העל ב-1966.
בשנת 1979 השיג המועדון את הישגו הגבוה ביותר בכדורגל, כשהגיע לגמר הנסיונל מול ריבר פלייט, שזכתה באליפות עקב יתרון שער חוץ.
משחק הדרבי מול אתלטיקו קולון מכונה "אל קלאסיקו סנטפסינו", והוא התקיים לראשונה ב-1913. למועדון קיימות גם יריבויות עם נציגות אחרות של פרובינציית סנטה פה: ניואל'ס אולד בויס, רוסאריו סנטראל ואתלטיקו דה רפאלה.
בלה קלנר
בלה קלנר (בהונגרית: Kellner Béla; דאיוק, 10 במרץ 1904 – בודפשט, 17 ביולי 1975) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, אונקולוג, פתולוג, חבר מן המניין באקדמיה ההונגרית למדעים. במהלך המחקר המעמיק שלו לאבחון סרטן והתהליכים הפיזיולוגיים של גידולים, הוא הציג שיטות בדיקה היסטולוגיות וביוכימיות מודרניות למחקר האונקולוגי בהונגריה. הוא היה הראשון בהונגריה שהשתמש באיזוטופ רדיואקטיבי בניסויים ביו-רפואיים.
ביוגרפיה
בלה קלנר נולד במשפחה יהודית, למד בבודפשט ולאחר מכן בעיר פץ' שם קיבל את התואר ברפואה בשנת 1929 בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת ארז'בט. מ-1926 עבד במכון האוניברסיטאי לפתולוגיה תחת ד"ר בלה אנץ, תחילה כחניך ללא שכר מ-1929 כמתמחה בשכר ומ-1931 גם כמרצה מ-1929 לימד כעוזר הוראה גם במחלקה לביוכימיה, וב-1932 למד גם ביוכימיה באוניברסיטת וינה. הוא קיבל הסמכה בתחום ב-1936 והפך לפרופסור חבר לפתולוגיה של גידולים באוניברסיטת פץ'. משנת 1940 עבד כרופא ראשי של בית החולים היהודי ברחוב סאבולץ' של הקהילה היהודית של פשט (כיום שמו המרכז הרפואי הלאומי) הוא נלקח לשרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בשנים 1942 עד 1944 ולאחר מכן, באותה השנה, גורש למחנה ריכוז באוסטריה. הוא שרד את השואה, חזר הביתה עם שחרורו ב-1945 והמשיך לעבוד בבית החולים היהודי.
ב-1947 מונה באוניברסיטת דברצן כפרופסור מן המניין לפתולוגיה וכמנהל המכון לפתולוגיה של האוניברסיטה. משנת 1951 הפך לראש המחלקה לפתולוגיה באוניברסיטה העצמאית לרפואה בדברצן. בינתיים, בשנת הלימודים 1949/1950, כיהן כדקאן הפקולטה לרפואה. הוא עזב את הקתדרלה שלו בדברצן ב-1954, חזר לבודפשט והפך למנהל המכון לחקר האונקופתולוגיה של המכון הלאומי ההונגרי לאונקולוגיה. במקביל הרצה אוניברסיטת זמלווייס, שם היה משנת 1955 ראש הקתדרה לאונקופתולוגיה, פרופסור מן המניין.
מחקריו
פעילותו הרפואית ומחקריו המדעיים התמקדו בפתולוגיה ובאבחון של סרטן ובנתיחה ובאנטומיה של גידולים. מחקרים בעלי חשיבות ובולטות הם לגבי סוגי הגידול של הגידולים, התפתחות סוגי סרטן ומנגנון ה גרורות. הוא חקר רבות המטבוליזם של שומן הגידולים, במנגנון הפעולה של ארגוסטרול - שהוא סטרול המצוי בקרום תאים של פטריות ופרוטוזואה, המשרת רבות מאותן פונקציות שכולסטרול משרת בתאים של בעלי חיים - המוקרן לתאים חולים, ובטיפול בלוקמיה ובגידולי קשרי לימפה (למשל לימפומת הודג'קין). במהלך הפתולוגיה הניסויית שלו והיסטוכימיה של הגידולים, הוא ביצע מודרניזציה של שיטות הפרוגנוזה האונקולוגיות, מהראשונות בהונגריה שהשתמשו בטיפולים כימותרפיים, והוא הציג את השימוש באיזוטופים רדיואקטיביים במחקר ביו-רפואי. בנוסף לעבודתו האונקולוגית, הוא עסק גם בטיפול בוויטמין D2 בזאבת ובפתולוגיה של דימום בלוטת יותרת הכליה הקשורים לזיהומים מסוימים.
חברויות
כהוקרה על הישגיו המדעיים, הוא נבחר כ:
כתביו העיקריים
בגרמנית: Lymphknotengeschwülste. Budapest: Akadémiai. 1966.
דטורה נטוית-פרי
הסוג דטורה מונה 14 מינים מהן שלושה בישראל דטורה נטוית-פרי, דטורה זקופת-פרי (.Datura stramonium L ) ודטורה אכזרית (Datura ferox L ).
מאפיינים המין
צמח חד-שנתי זקוף, אפרפר בגלל שערותיו מדיך ריח בלתי נעים מכל אבריו, מכיל חומרי רעל.
העלים מסורגים, פשוטים, תמימים, רכים, ארוכי פטוטרת וללא לוואים. הטרף דמוי ביצה בעל שערות בלוטיות
הפרחים חיקיים, דו-מיניים, גדולים, לבנים, דמוי משפך, זקוף בתחילה ובהמשך הוא נוטה מטה.
האבקנים שווים באורכם, קבועים בקרבת בסיס צינור הכותרת וחבויים בתוך הצינור.
השחלה בת 2 עד 4 מגורות.
הפרי מסוג הלקט יבש, בעל שני מגורות (הנראות כ-4), מעוגל וקוצני הנפתח על יד קשוות (בסדקי אורך) באופן לא סדיר. הפרי הבשל, שקוטרו כ-5 ס"מ, נטוי הצדה או כלפי מטה (עוקצו פונה מטה) ומכוסה קוצים דקים . ההלקט מהווה לפעמים יחידת תפוצה כאשר הוא נלכד בשערות בעלי חיים.
הזרעים רבים, גדולים ושטוחים, חומים, בעלי כושר תרדמה והשתמרות בקרקע למשך תקופה ממושכת.
בית גידול ותפוצה
דטורה נטוית פרי היא גרה ופולשת בעולם הישן, בדרום אמריקה ומוצאו מאמריקה הטרופית, מדרום-מערב ארצות הברית ומרכז ודרום אמריקה. בארץ נאסף לראשונה בשנת 1989, ומגדלים אותו כצמח תרבות.
דטורה נטוית פרי גדלה רק בבתי גידול שנוצרו או עוצבו על ידי האדם ועל מגוון קרקעות: מקומות נטושים, בתי גדול מופרעים, קרבת ישוב, שדות שלחין, שולי דרכים וגדות נחלים מזוהמים. הוא מצוי בבקעת כנרות ובדרום משור החוף; נדיר בשרון, בערבות הירדן, בשפלה (נדיר) ובמדבר יהודה;  נדיר מאוד בגולן, בבקעת חולה, בכרמל, בעמק עכו, בשומרון, בהרי יהודה, בבקעת ים המלח, בצפון הנגב, בערבה, בעמון ובאדום.
שימושים
הזרעים מכילים אלקלואידים (היוסציאמן, היסצין וסקופולאמין) רעלים מאוד, אך משמשים במינון מתאים לטיפול במחלות רבות
מגררה
מִגרָרָה, (מפינית Pulkka) היא כלי תובלה נורדי קצר, נמוך וקטן הנמשך על ידי כלב, גולש, או איילים בלפלנד.
כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין
כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Friedrich Wilhelm, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin; 1 בדצמבר 1623 - 21 ביוני 1692), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1658–1692.
מגררה
המגררה יכולה לשמש לשם גרירת ציוד כגון אוהל או מזון או ככלי תחבורה לילד או לאדם נוסף. בנורווגיה, מגררות משמשות לעיתים קרובות בטיולי סקי להובלת ילדים (הילדים הקטנים נמשכים על ידי ההורים). בפינלנד ושוודיה, משחקים במגררות בעיקר ילדים. המגררות שפעם נבנו מעץ ועורות עשויות היום פלסטיק, מה שהופך אותם לזולות מאוד.
מגררות גדולות יותר, המיועדות להובלת כמויות גדולות יותר של סחורות, נקראות Ahkio בפינית. מילה זו משמשת היום בצבא ארצות הברית לתיאור מזחלת שלג רתומה לאדם.
כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין
ביוגרפיה
ב-21 ביוני 1692 מת כריסטיאן לודוויג בהאג ללא בנים, ובמקומו עלה לשלטון אחיינו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. גופתו של כריסטיאן לודוויג הושטה דרך הים לדמיץ, ומשם הועברה לשוורין ואחר כך לדובראן שם היא נקברה.
משפחתו
בשנת 1640 התחתן כריסטיאן לודוויג עם כריסטינה מרגרטה ממקלנבורג-גיסטרוב, בתם של יוהאן אלברכט השני, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב ומרגרטה אליזבת ממקלנבורג, אך התגרש ממנה בשנת 1660 ללא שהיו להם ילדים.
בשנת 1664 התחתן כריסטיאן לודוויג עם אליזבת אנז'ליק דה מונמורנסי, אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
המופע של הלוני טונס
המופע של הלוני טונס (באנגלית: The Looney Tunes Show; בישראל נקרא, כמו באנגלית, הלוני טונס שואו או בשמה המקוצר הלוני טונס) היא סדרת טלוויזיה מצוירת מבית האחים וורנר המבוססת על המותג הפופולרי "לוני טונס", הסדרה צברה רייטינג גבוה בקרב ילדים בארצות הברית.
עלילה
הסדרה מציגה את חייהם של באגס באני ודאפי דאק אשר גרים בשכונת פרברים צבעונית בלוס אנג'לס יחד עם כל כוכבי הלוני טונס בתור שכניהם. בין הדמויות המשתתפות נמצא את: לולה באני, פורקי פיג, פטוניה פיג, טינה רוסו, סילבסטר, טוויטי, אמה וובסטר/גרני/סבתא, יוסמיטי סאם, מרווין החייזר, פיט הפומה ועוד. כמו כן, בכל פרק ישנו גם קטע מוזיקלי עם אחד או שניים מכוכבי הסדרה וקטע של רוד-ראנר באנימציה תלת־ממדית.
יחסי ירדן–ערב הסעודית
יחסי ירדן–ערב הסעודית הם היחסים שבין הממלכה ההאשמית של ירדן (ערבית: المملكة الهاشمية الاردنية) לבין הממלכה הערבית הסעודית (ערבית: المملكة العربية السعودية).
שנות היריבות
ראשית היחסים שבין סעודיה וירדן מקורם ביחסים שבין בית סעוד שמקורו במרכז חצי האי ערב לבין המשפחה ההאשמית ששלטה בערים הקדושות לאסלאם מכה ומדינה. בתקופת מלחמת העולם הראשונה ראש המשפחה ההאשמית היה השריף חוסיין בן עלי. במה שכונה לימים בשם מכתבי חוסיין-מקמהון, הבטיח השריף חוסיין לנציב הבריטי במצרים מק-מהון שיעמיד צבא ערבי שיילחם לצד בריטניה במלחמה כנגד האימפריה העות'מאנית, ובתמורה לאחר המלחמה יכתירו אותו להיות מלך הערבים. כשפרצה מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914, חוסיין אכן הכריז על המרד הערבי הגדול והעמיד לרשות הבריטים צבא ערבי קטן. אף שהשפעתו הצבאית של הצבא במלחמה הייתה מינורית, לנוכחותו הייתה משמעות פוליטית רבה, שכן הוא מילא את צדו של השריף חוסיין בהסכם עם הבריטים. לאחר תום המלחמה בנובמבר 1918 הבריטים מילאו את צדם בהסכם והעניקו לשריף חוסיין ולבניו שטחים נרחבים במזרח התיכון. השריף חוסיין הומלך למלך החג'אז, בנו השני עבדאללה קיבל לידיו את השלטון על אמירות עבר הירדן במרץ 1921, ובנו השלישי פייסל הומלך על אזור עיראק.
אולם המשפחה ההאשמית לא הייתה הכוח היחיד בחצי האי ערב. באזור המדברי נג'ד שבמרכז חצי האי החל לצבור כוח אבן סעוד, שאיחד את שבטי נג'ד תחת דגל הווהאביה, אסכולה חנבלית פונדמנטליסטית של האסלאם. באמצעות הדגל הווהאבי אבן סעוד גייס לשורותיו לוחמים נוודים בעלי קנאות דתית שכונו בשם אח'וואן. בעזרתם כבש אבן סעוד בשנת 1913 את מזרח חצי האי ערב, ובשנת 1919 כבשו גם את צפון חצי האי. במרץ 1924 הכריז על עצמו השריף חוסיין בתור ח'ליף, ובזאת השתמש אבן סעוד כעילה לפלוש גם לאזור חג'אז. בספטמבר 1924 כבשו האח'וואן את העיר טאיף, ובעקבות זאת השריף חוסיין וויתר על כסאו לטובת בנו הבכור עלי. אבן סעוד לא הסתפק בכך, באוקטובר כבש גם את מכה והדיח את עלי, שברח לקפריסין.
חיסול הפלג החג'אזי של המשפחה ההאשמית בידי אבן סעוד הביא לקרע בלתי ניתן לאיחוי בין הסעודים לבין אמירות ירדן, שבראשה עמד בנו של השריף חוסיין המודח. אולם אבן סעוד לא הסתפק רק בכך. באוגוסט 1924 פלשו כוחות ווהאביים רכובי גמלים לדרום אמירות עבר הירדן, לאחר שעבדאללה הכריז על סיפוח המחוזות הדרומיים של מעאן ועקבה לשליטתו. הפלישה נעצרה רק לאחר התערבות של חיל האוויר הבריטי שהפציץ את שיירת הלוחמים, לצד שיירת כלי רכב משוריינים שיצאו כנגדם. פשיטות סעודיות נוספות כנגד אמירות עבר הירדן נמשכו לאורך כל שנות ה-20 של המאה ה-20. עבדאללה מצדו גם נקט בקו תוקפני כלפי סעודיה. בהתאם לחזון אביו, הוא שאף למנף את כוחה של המשפחה ההאשמית במזרח התיכון. במסגרת פעילות זו הוא הקים לתחייה את רעיון סוריה הגדולה בשנות ה-40, ולאחר מלחמת העצמאות סיפח לממלכתו את הגדה המערבית. חלק ממדיניות התפשטות זו של עבדאללה התבטאה גם בקריאות לשיבה האשמית לאזור חג'אז. לאור זאת, נוצרו במזרח התיכון שתי קואליציות: המשפחה ההאשמית בירדן ובעיראק, ומולה גוש אנטי-האשמי שהובילו סעודיה ומצרים.
ראשיתה של הידידות
היחסים בין ירדן לסעודיה השתפרו בראשית שנות ה-50 על רקע שני גורמים מרכזיים. הגורם הראשון היה מותם של מייסדי הממלכות. עבדאללה נרצח ביולי 1951 ולאחר זמן ירש אותו נכדו המלך חוסיין, ואילו אבן סעוד מת בשנת 1953 והחליפו בנו סעוד. בעוד ששני המלכים המייסדים נטרו זה לזה טינה אישית, מה שהעיב על יחסי המדינות, הרי שהדבר לא הטריד את הבאים אחריהם. הקשר בין שתי המדינות החל לפתח גם פן כלכלי על רקע ההתעשרות של סעודיה ממכירות נפט, ועל רקע הכלכלה הכושלת של ירדן, שנשענה בעיקר על תרומות חיצוניות. במרץ 1956, בלחץ של מדינות ערב ושל קצינים בצבא הירדני, פיטר חוסיין את גלאב פאשא, המפקד הבריטי הוותיק של הלגיון הערבי. סעודיה, יחד עם מצרים וסוריה, ערבו לביטחונה הכלכלי של ירדן, אם בעקבות מהלך זה בריטניה תפסיק את תמיכתה המוניטרית בהאשמים.
פסטיבל הסרטים במנהטן
פסטיבל הסרטים במנהטן (באנגלית: Manhattan Film Festival ; בראשי תיבות: MFF) הוא פסטיבל סרטים שנתי שנוסד בשנת 2006 על ידי שני יוצרי קולנוע עצמאי: פיליפ ג'יי נלסון וחוסה רואיז ג'וניור. כיום הפסטיבל מנוהל בידי נלסון וצוות של יוצרי קולנוע, עיתונאים ואוצרים. הפסטיבל נוסד תחת השם "Independent Features Film Festival" (הפסטיבל העצמאי לסרטים באורך מלא) ושינה את שמו ב-2010. הפסטיבל מתקיים אחת לשנה בתיאטרואות שונים כמו Symphony Space, Quad Cinema, Academy Theater at Lighthouse בנוסף למקומות קטנים יותר כמו Producers Club וHunter-College Lang Auditorium, בו מתקיים טקס סיום הפסטיבל.
יחסי ירדן–ערב הסעודית
ראשיתה של הידידות
הגורם השני לחיזוק הקשרים בין הממלכות היה מהפכת הקצינים החופשיים במצרים בשנת 1952. המהפכה החלה לסמן מפנה במזרח התיכון, ממשטרים מלוכניים ופרו-מערביים לכיוון של רפובליקות סוציאליסטיות עם נטייה לטובת ברית המועצות.
בשנת 1965 נערכו חילופי שטחים בין ירדן לבין ערב הסעודית. ירדן ויתרה על שטחי מדבר נרחבים בפנים היבשה, תמורת רצועת חוף של מספר קילומטרים ליד העיר עקבה ושטחים לאורך גבולה המזרחי והדרומי עם ערב הסעודית.
פסטיבל הסרטים במנהטן
בשנת 2012, פסטיבל הסרטים במנהטן נכלל ברשימת "25 פסטיבלי סרטים ששווים את דמי הכניסה" של מגזין MovieMaker. ב-2013 הפסטיבל הרחיב את תוכניתו ל-163.
יחסי ירדן–ערב הסעודית
לאחר חילופי השטחים
ריאד סיפקה סיוע כלכלי לפרויקטי פיתוח, ולאחר מלחמת ששת הימים, תרומות כספיות ישירות לתקציב. סעודיה גם תיווכה בין ירדן ליריביה הערבים השונים, כולל אש"ף בשנים 71–1970 וסוריה ב-1980.
ערב הסעודית סייעה לירדן במהלך הסכסוך הערבי ישראלי, ואיפשרה לאזרחים ירדנים רבים וגם לפלסטינים בעלי אזרחות ירדנית לעבוד בסעודיה. עם זאת, יחסים אלה הידרדרו במהירות במהלך מלחמת המפרץ, כאשר חוסיין, מלך ירדן, תמך בעיראק של סדאם חוסיין שהתעמתה עם סעודיה.
פסטיבל הסרטים במנהטן
תקריות
ביולי 2010, מייסדי פסטיבל הסרטים במנהטן, פיליפ ג'יי נלסון וחוסה רואיז, הגישו תביעה נגד פסטיבל טרייבקה בגין תחרות בלתי הוגנת. המייסדים האשימו את פסטיבל טרייבקה בגניבת הרעיון שלהם לפסטיבל סרטים וירטואלי.
יחסי ירדן–ערב הסעודית
לאחר חילופי השטחים
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 היחסים בין ירדן וסעודיה שופרו, המדינות שוב החלו לשתף פעולה בנקודות המרכזיות בכלכלה ובמדיניות החוץ.
לפי סקר דעת קהל של מרכז המחקר פיו, משנת 2013, 88% מהירדנים מביעים דעה חיובית על ערב הסעודית, כאשר 11% מביעים דעה לא חיובית.
פסטיבל הסרטים במנהטן
תקריות
ב-2013 מאמר ב-Indiewire תחת הכותרת "האם ניתן לבטוח בפסטיבל הסרטים הזה?" ציטט משתתפי עבר פסטיבל שדיווחו כי הוא היה לא מאורגן באופן מופרע. המאמר התייחס לשינויים במקום ההקרנה ברגע האחרון, הקרנת גרסה שגויה של סרטים ואי יצירת קשר עם יוצרי סרטים.
יחסי ירדן–ערב הסעודית
לאחר חילופי השטחים
פעילותה של איראן ככוח אזורי פוליטי, והאיום הנתפס שהדבר היווה על הממלכות הסוניות באזור המזרח התיכון, קירבו בין המדינות.
לאחר מינוי של מוחמד בן סלמאן ליורש העצר הסעודי והאיש החזק בממלכה, היחסים הידרדרו בשל הבדלי הגישות של המדינות ביחס להצעות של דונלד טראמפ לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני, היחס לטורקיה של רג'פ טאיפ ארדואן ואופן הפעילות המשותפת שלהן בעת המשבר הדיפלומטי הקטרי בשנים 2017 ו-2018 ומלחמת האזרחים התימנית. במקביל לחילוקי הדעות, המדינות המשיכו לשתף פעולה בתחומים כמו הבריאות, התקשורת, התרבות, הרווחה, הדיור והאנרגיה.
הסחר בין ירדן לסעודיה הגיע לכ-4.7 מיליארד דולר בשנת 2022, בעוד שההשקעות הסעודיות בירדן היו על כ-12 מיליארד דולר
קלימקוכרטיים
מרבית בני המשפחה דמו לאוקפי או אפילו לאנטילוקפרה בעל קרניים קצרות כמו לג'ירף או בעלות כיסוי עבה על ראשם, דמוי-קרניים שלא ברור אם היה קבוע או נשר כל שנה בדומה לקרני איילים. הם היו צמחוניים שניזונו מעלים.
משפחה זו הוגדרה ב-1978 בידי ויליאם ד' המילטון, אשר החשיב אותה לקרובה לג'ירפיים ושייכת לעל-משפחה Giraffoidea, לצד האנטילוקפריים.
אולימפו
קלוב אולימפו (בספרדית: Club Olimpo; מוכר גם כאולימפו דה באיה בלנקה, או בפשטות אולימפו), הוא מועדון ספורט מהעיר באיה בלנקה שבארגנטינה המשחק בליגת המשנה הארגנטינאית. המועדון נוסד ב-15 באוקטובר 1910, ופעילויותיו העיקריות הן בתחומי הכדורגל והכדורסל.
אף על פי שאת הישגיו הגדולים ביותר השיג המועדון בענף הכדורסל (שתי אליפויות ליגת העל הארגנטינאית בכדורסל בשנות השבעים), מאז ומעולם היה הכדורגל תחום פעילותו העיקרי. קבוצת הכדורגל של המועדון משחקת כיום בליגת העל הארגנטינאית.
מלבד שני ענפי הספורט שהוזכרו, קיימות במועדון מחלקות ספורט נוספות: שחייה, התעמלות מכשירים, אייקידו, ג'ודו, גלגיליות, משקולות וכדורעף.
היסטוריה
מקור השם של המועדון בהר האולימפוס היווני, ומקור צבעיו (פסים שחורים-צהובים) בצבעיה של קבוצת פניארול האורוגוואית שנשיאו הראשון של אולימפו אהד.
עד לשנות השמונים השתתפה קבוצת הכדורגל של אולימפו בטורניר המקומי של באיה בלנקה, ה"ליגה דל סור" (ליגת הדרום, כשהכוונה היא לדרום פרובינציית בואנוס איירס), טורניר בו מחזיקה אולימפו בשיא אליפויות - 28 במספר. בשנות השבעים והשמונים העניקה ליגה זו כרטיס כניסה לטורניר האזורי (Torneo Regional) המיועד לקבוצות מחוץ לבואנוס איירס רבתי, שבתורו העניק כרטיסי השתתפות בטורניר הנסיונל, טורניר בו שיחקו קבוצות מפנים הארץ וקבוצות ליגת העל. בדרך זו זכתה אולימפו להשתתף בטורניר הנסיונל של שנת 1984. בשנת 1985 ההצלחה של אולימפו בטורניר האזורי העניקה לה את הזכות להשתתף ב"ליגיז'ה פרה ליברטדורס" (טורניר כניסה לגביע ליברטדורס), שם הפסידה אולימפו לבוקה ג'וניורס ברבע הגמר. בעונת 1988/89 העפילה אולימפו לליגת המשנה הארגנטינאית (פרימרה B נסיונל), אך היא ירדה חזרה לליגה המקומית בתום העונה.
בעונת 1996 העפילה אולימפו שוב לליגת המשנה, ומאז ועד היום היא שיחקה באחת משתי הליגות העליונות. בשנת 2002 היא העפילה לראשונה לליגת העל, שם שהתה עד שנת 2006. עוד שיחקה אולימפו בליגת העל בעונות 2007/08, 2010/11 ו-2011/12, ובין עונות 2013/14 ו-2017/2018.
הישג השיא של קבוצת הכדורגל היה המקום הרביעי בטורניר קלאוסורה 2011.
כדורסל
קבוצת הכדורסל של המועדון זכתה בליגת העל הארגנטינאית בכדורסל בשנים 1974 ו-1978. הקבוצה הגיעה למקום השני בליגה בשנים 1980 ו-1986. באליפות המקומית של באיה בלנקה זכתה הקבוצה 19 פעמים. כיום משחקת הקבוצה בליגה השלישית.
פרו קאריל אואסטה
קלוב פרו קאריל אואסטה (בספרדית: Club Ferro Carril Oeste; נקרא בפשטות פרו), הוא מועדון ספורט מהעיר בואנוס איירס שבארגנטינה. המועדון ידוע בעיקר בשל קבוצת הכדורגל שלו, המשחקת מאז שנת 2000 בליגת המשנה הארגנטינאית, אך בעבר השתתפה ב-80 עונות בליגת העל וזכתה בשתי אליפויות.
המועדון מיוצג גם בענפים נוספים: כדורסל, כדוריד, כדורעף, אתלטיקה, שחייה, כדורמים, שחמט, ג'ודו, קריקט, סייף וגלגיליות.
היסטוריה
המועדון נוסד ב-28 ביולי 1904 על ידי 95 עובדי "פרוקאריל דל אואסטה" (רכבת המערב) בשכונת קבז'יטו בעיר. בשנת 1912 זכתה הקבוצה באליפות הליגה השנייה ובגביע הליגה השנייה (קופה קומפטנסיה בולריץ') והעפילה לליגת העל. ב-1931 נטל המועדון חלק בהיווסדה של הליגה המקצוענית.
תור הזהב של פרו היה בראשית שנות השמונים, אז זכה המועדון ב-2 אליפויות (טורנירי הנסיונל של 1982 ושל 1984) ו-3 סגנויות (בטורנירי המטרופוליטנו של 1981 ושל 1984 ובטורניר הנסיונל של 1981). המועדון מדורג במקום ה-13 בטבלה ההיסטורית הכללית של ליגת העל הארגנטינאית. כמו כן זכה המועדון במהלך השנים ב-5 אליפויות ליגת המשנה הארגנטינאית (בשנים 1958, 1963, 1969, 1970 ו-1978).
השנים שבין 1978 ו-2000 היו התקופה האחרונה של פרו בליגת העל. בשנת 2000 המועדון נשר לליגת המשנה ובעונה שלאחריה באה ירידה נוספת, לליגה השלישית, שם שהה המועדון שתי עונות. מאז עונת 2003/04 משחק המועדון בליגת המשנה.
למועדון יריבות היסטורית (מאז 1920) עם מועדון ולס סרספילד והמשחק ביניהם מכונה "אל קלאסיקו דל אואסטה" - "הקלאסיקו של המערב" (מערב בואנוס איירס), אך הוא אינו מתקיים מאז שנת 2000 עקב ההיעדרות של פרו מליגת העל.
כדורסל
בתחילת שנות השמונים זכה המועדון בכמה אליפויות אזוריות בבואנוס איירס. ב-1985 נפתחה ליגת הכדורסל הלאומית (LNB) והמועדון זכה באליפות בשנים 1985, 1986 ו-1989. כמו כן זכה המועדון באליפות דרום אמריקה לאלופות בשנים 1981, 1982 ו-1987. ב-1986 הפסידה בגמר הגביע הבין-יבשתי בכדורסל לז'לגיריס קובנה. שחקן בולט שיצא ממחלקת הכדורסל של המועדון הוא לואיס סקולה.
פייבוש טבצ'ניק
פייבוש טבצ'ניק (2 בינואר 1897 – 14 במרץ 1991) היה מראשוני המתיישבים בעפולה. כיהן פעמיים כראש המועצה המקומית של עפולה.
ביוגרפיה
פייבוש טבצ'ניק נולד בעיירה וילקי שליד העיר קובנה בליטא בשנת 1897. היה תלמיד ישיבה ועלה לארץ ישראל בשנת 1925. עם עלייתו התיישב בעפולה שזה אך נוסדה, בנה בה בית מגורים לעצמו, נטע פרדס אשכוליות ועסק במסחר. בשנת 1926 פתח בית מסחר לממכר מוצרי מזון, משקאות, כלי מטבח וסיגריות. יחד עם זאת היה פעיל בענייני ציבור.
בחודש מרץ 1930 נבחר לראש המועצה המקומית של עפולה וכיהן בתפקיד זה עד לסוף שנת 1931. לאחר הפסקה של שנתיים ורבע, בהן כיהנו בתפקיד ראש המועצה מאיר שפירא ואחריו אפרים מזרחי, חזר טבצ'ניק בחודש מרץ 1933 לכהן כראש המועצה. הפעם היה זה לתקופה של קרוב לשש שנים, עד לראשית שנת 1939. לאחר פרישתו מן התפקיד חזר לנהל במשך שנים את בית המסחר שלו ובראשית שנות החמישים עזב את עפולה ועבר להתגורר בירושלים.
פייבוש ט'בצ'ניק נפטר בירושלים בשנת 1991 והוא בן תשעים וארבע.
פעילותו כראש המועצה המקומית
תקופת כהונתו הראשונה של פייבוש טבצ'ניק, בשנים 1930 – 1931, הייתה במהלך השפל הגדול, שהיה משבר כלכלי כלל עולמי, שהתחיל בארצות הברית בשנת 1929 והשפיע על כלכלת שאר העולם ועל ארץ ישראל בכלל זה. יחד עם זאת הייתה זאת ראשיתה של תקופת העלייה החמישית, שהביאה לארץ מספר עולים גדול, שחלקם התיישבו בעפולה ופייבוש טבצ'ניק פעל לקליטתם. בתקופת כהונתו השנייה בשנים 1933 – 1939 התיישבו בעפולה עולים רבים. תוך שנתיים, מ-1934 ועד 1936, הוכפלה אוכלוסיית היישוב. ביישוב לא שרר חוסר עבודה והיו בו מקומות תעסוקה רבים. קצב בניית הבתים בעפולה הוגבר, בוצעו עבודות סלילת כבישים בהיקף נרחב והושלמה בנייתה של טחנת קמח "העמק". הוועדה לבניין ערים של עפולה, אשר הוקמה בשנת 1929 ושכנה בנצרת, עברה בשנת 1937 לעפולה.
X-פטנט
"X-פטנט" הוא שם כולל לפטנטים משוחזרים שהוענקו על ידי משרד הפטנטים וסימני המסחר של ארצות הברית בין התאריכים יולי 1790 (כשניתן פטנט אמריקאי ראשון) ליולי 1836, ושוחזרו בעקבות שרפה שכילתה את ארכיון הפטנטים. המספר המדויק של הפטנטים שניתנו בתקופה זו אינו ידוע, אך ההערכה היא שישנם 9,957 פטנטים.
שריפת 1836
ב-15 בדצמבר 1836 ארעה שרפה במשרד הפטנטים. בזמן זה, כל הפטנטים נשמרו באחסון זמני עד בנייתו של בניין חדש וחסין יותר לאש. תחנת כיבוי האש הייתה בקרבת מקום, אך הצינורות והמשאבות בתחנה היו קפואים ולמכבי האש לא הייתה אפשרות למנוע את האובדן. הממשלה לא שמרה עותקי גיבוי או רישומים נוספים בזמן זה, לכן העותקים היחידים שנשארו לשחזור הפטנטים היו בידי הממציאים.
שחזור X-פטנטים
הקונגרס של ארצות הברית העביר מיד חוק המסייע בשחזור הפטנטים שנמצאו בבניין ונשרפו באש. כ-2800 פטנטים שוחזרו, ו-1989 מתוכם ניתנים כיום לצפייה אונליין.
לאחר שרפת 1836 הוכנסה מערכת מספור שמשמשת עד היום. כאשר פטנט שוחזר וניתנה לו תעודת פטנט, משרד הפטנטים נתן לו מספר פטנט כמספר מעורב (למשל,, ) על מנת לשמור על סדר נכון. רוב פטנטים בעלי מספר מעורב מוגדרים כ X-פטנטים, אך לא כולם.
לפני קרות השרפה, פטנטים היו מזוהים בשם ובתאריך רישום. מאז, כל הפטנטים שניתנים מקבלים מספר החל מ-1. אמנם, גם הפטנטים ששוחזרו ממוספרים מ-1, אך מספר הפטנט כולל את האות "X". בדרך כלל, ה-"X" הוסף בסוף המספר, מלבד בפטנט הראשון שבו ה-"X" נוסף קודם למספר. כך נוצר השם X-פטנט.
הפטנטים האחרונים ששוחזרו עד היום (נכון לשנת 2019), שוחזרו בשנת 2004 מהארכיון של דרטמות' קולג'. מתוך 14 פטנטים ששוחזרו בשנה זו, עשרה שייכים לסמואל מורי, כולל פטנט, שהוא הפטנט הידוע הראשון למנוע בעירה פנימית.
אביעד אברהמי
אביעד אברהמי (נולד ב-6 בדצמבר 1977 בירושלים) הוא עיתונאי רכב העוסק בתחום האופנועים, העורך הראשי של מגזין האופנועים פול גז, כותב על אופנועים ל-"ידיעות אחרונות", פרשן מרוצי אופנועים בערוץ ספורט 5, מדריך רכיבה מתקדמת ומורה למכונאות אופנועים.
ביוגרפיה
אברהמי נולד וגדל בשכונת תלפיות בירושלים. לאחר שסיים לימודיו בתיכון מכללת אורט ובמכללה למנהל, התגייס לצבא ושירת ביחידת תצפיות של חיל מודיעין. שירת כשנתיים בדרום לבנון, מתוכן כשנה וחצי במוצב דלעת. השתחרר במרץ 1999 בדרגת סמ"ר.
אברהמי החל לרכוב על אופנועים בגיל 16. לאחר השירות הצבאי טייל כשנה באוסטרליה על-גבי אופנוע, ועם חזרתו ארצה התגורר בתל אביב, שם בנה פרויקט אופנוע בתצורת סופרמוטו לרכיבת מסלול, במקביל ללימודיו במכינה.
בשנת 2002 החל לימודי הנדסאי מכונות – רכב במכללת תל-חי, אותם סיים כעבור שנתיים בהצטיינות. באותה השנה היה ממקימי אליפות ישראל בסופרמוטו, בה התחרה עד סיום עונת 2006, ובמהלך התקופה הזו זכה בתואר אלוף ישראל בסופרמוטו (בשנים 2005 ו-2006). בשנים לאחר מכן, התחרה באליפות ישראל באופנועי אנדורו, באליפות ישראל בקטנועים ובאליפות ישראל באופנועי סופרבייק.
בשנת 2005 הצטרף לצוות המדריכים של אופנוען מאומן, ומשמש מאז כמדריך רכיבה מתקדמת בכביש, בשטח ובמסלול.
בשנת 2006 הקים אברהמי את מגמת "אופנוטרוניקה" – מכונאות וחשמל אופנועים במכללת עמל מקס-פיין בתל אביב, שם לימד 12 שנים כמורה מקצועי בתיכון לתלמידים במגמה בכיתות י', י"א וי"ב.
בשנת 2008 פתח אברהמי קורס לימודי ערב למבוגרים בנושא מכונאות אופנועים בו הוא מלמד עד היום.
פול גז
בשנת 2003 הצטרף לצוות הכותבים של מגזין האופנועים פול גז. בתחילה ככתב לעניינים טכניים, בהמשך ככותב חדשות ובוחן כביש ושטח, ולאחר מכן כעורך מדור מבחני דרכים וכמשנה לעורך הראשי.
ב-2013 מונה לעורך הראשי של המגזין, תפקיד אותו הוא ממלא עד היום.
משנת 2015 אברהמי הוא הבעלים של מגזין פול גז.
בשנת 2018 הוענקה לו תעודת עיתונאי של לשכת העיתונות הממשלתית.
חיים אישיים
בשנת 2006 התחתן ונולדו לו 3 ילדים. התגרש בשנת 2013.
יורי שטונוב
יורי וסילייביץ' שטונוב (ברוסית: Юрий Васильевич Шатунов; 6 בספטמבר 1973 – 23 ביוני 2022) היה זמר, מוזיקאי, משורר ומלחין סובייטי ורוסי. סולן להקת לסקובי מאי (1991-1986).
ביוגרפיה
יורי שטונוב נולד ב-6 בספטמבר 1973 בבשקורטוסטן. באוקטובר 1986 פגש את ראש החוג המוזיקלי, סרגיי קוזנצוב, שבאותה תקופה חיפש מבצע לשיריו. כך נוצר ההרכב הראשון של להקת לסקובי מאי, שבנוסף לקוזנצוב ושטונוב, כלל את ויאצ'סלב פונומריוב (ניגן בגיטרה בס) וסרגיי סרקוב (ניהל את התאורה).
לאחר שעזב את לסקובי מאי, עבר שטונוב לגרמניה, שם קיבל את השכלתו כטכנאי קול. בתקופה זו הוא עבד בעיקר באולפן, ולא הופיע בקונצרטים.
באביב 1994, PolyGram Russia, אחד מאולפני ההקלטות הגדולים ברוסיה, הציע ליורי שטונוב שיתוף פעולה. המשא ומתן עבר במהירות, וכמה ימים לאחר מכן חתם שטונוב על חוזה.
ב-18 בספטמבר 2009 יצא שטונוב לסיור בערים רוסיות לתמיכה בסרט העלילתי "לסקובי מאי".
בליל 23 ביוני 2022, נפטר יורי שטונוב מאי ספיקת לב חריפה.
גבריאל אילן
גבריאל (גבי) אילן (נולד ב-7 באפריל 1951) הוא מהנדס חשמל ויזם היי-טק.
ביוגרפיה
אילן נולד בירושלים לחנה ולפרופ' אליעזר אילן. למד בבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה. סיים תואר ראשון בהנדסת חשמל בטכניון בהצטיינות בשנת 1974 במסגרת העתודה האקדמית והשלים את לימודי התואר השני בהנדסת חשמל בטכניון בשנת 1977 במהלך שירותו בצה"ל.
בין השנים 1974–1981 שרת כקצין ומהנדס פיתוח ביחידה 8200 בחיל המודיעין, שם פיתח וניהל פרויקטים מערכתיים ובהמשך פיקד על קורס השלמה חילית לקצינים מהנדסים המשרתים במערך הטכני של חיל המודיעין ולאחר מכן עמד בראש מדור פיתוח. במהלך שירותו הצבאי זכה פעמיים בפרס ראש אמ"ן לחשיבה יוצרת (1979, 1980). בשנת 1987 הוענק לו ולצוות שעמד בראשו פרס ביטחון ישראל על מערכת שיזם וניהל את פיתוחה בעת שרותו. עם שחרורו מצה"ל בשנת 1981 הצטרף לחברת תדיראן מערכות כמהנדס פיתוח ובהמשך ראש ענף פיתוח מערכות ביון תקשורת (COMINT) בחברה. במסגרת עבודתו בתדיראן ניהל פרויקטים מערכתיים עבור צה"ל ולשוק הבינלאומי עבור ממשלות זרות.
בשנת 1990 יזם והקים, עם שני שותפים - שמואל איזק וד"ר מאיר בורשטין, את חברת ארט – טכנולוגיות זיהוי מתקדמות בע"מ (ART – Advanced Recognition Technologies Inc. בארצות הברית) ושימש כנשיא ומנכ"ל חברה זו וחברת הבת הישראלית שלה במשך יותר מעשור . חברת ארט הייתה חלוצה בפיתוח טכנולוגיות לזיהוי כתב יד  ולזיהוי דיבור, מנתה בשיאה כ-80 איש והובילה בעולם בתכנה חדשנית לחיוג קולי בטלפונים סלולריים. בין היתר שולבו מוצרי החברה בטלפונים הסלולריים של החברות מוטורולה, סמסונג, LG וחברות מובילות נוספות בעולם   . על פיתוח תכנה זו הוענק לו ולצוות הפיתוח בחברה פרס ראש הממשלה לתוכנת מחשב בתחום הבינה המלאכותית לשנת 1997. חברת ארט נרכשה בשנת 2004 על ידי חב' ScanSoft מארצות הברית (Nuance Inc. כיום).
בהמשך היה שותף להקמה, עם ד"ר מאיר מורג, של חברת ההזנק N-trig Inc . שפיתחה מסכי מגע בטכנולוגית multi-touch ייחודית אשר נרכשה בהמשך על ידי מיקרוסופט  . השתתף בפיתוח הטכנולוגיה וכיהן בחברה זו כדירקטור. במקביל הקים וניהל את חברת Optinetix Inc . שפיתחה בראשית דרכה טכנולוגיה אופטית לקריאת מידע ממסכים ושלטי חוצות ובהמשך עסקה במתן ייעוץ הנדסי וניהולי בתחומים מגוונים לחברות בשוק הפרטי ולמערכת הביטחון . בשנת 2008 הקים גם את חב' Command Speech Ltd. שפיתחה טכנולוגית זהוי דיבור חדשנית למטרות פיקוד קולי בתנאי רעש.
במסגרת שירות המילואים בצה"ל קודם לדרגת סא"ל ביחידה 8200. בין היתר יזם מערך הדרכה למהנדסי היחידה והעביר קורסים בנהול פרויקטים למחזורים רבים של מהנדסים וצוותים טכניים.
ממציא של 17 פטנטים רשומים בתחומי זיהוי קול וכתב, עיבוד אותות, תקשורת ותחומים נוספים.
מתגורר בתל אביב, נשוי לדניאלה ואב לשלושה.
אר ג'יי מיט
רוי פרנק "אר ג'יי" מיט השלישי (באנגלית: Roy Frank "RJ" Mitte III; נולד ב-21 באוגוסט 1992) הוא שחקן אמריקאי, המוכר בזכות תפקידו בתור וולטר "פלין" וייט ג'וניור בסדרה "שובר שורות".
ביוגרפיה
מיט נולד בעיר ג'קסון, מיסיסיפי, הוא נולד בניתוח קיסרי חירום ולא נשם בזמן לידתו, מה שגרם לנזק מוחי קבוע. הוא אומץ כמה שבועות לאחר מכן על ידי רוי פרנק מיט ג'וניור ודיינה מיט, שלימים נפרדו. הוא אובחן עם שיתוק מוחין בגיל שלוש, והרופאים הכניסו את רגליו לגבס למשך שישה חודשים בניסיון ליישר את רגליו.
מיט השתמש בקביים לאורך רוב ילדותו; עם זאת, עם הזמן, הגוף שלו התחזק באמצעות ספורט ופעילות גופנית; והוא כבר לא נזקק למכשירי הליכה בשנות העשרה שלו. בשנת 2006, הוא עבר עם משפחתו ללוס אנג'לס, שם קיבלה אחותו הצעירה לאסיאן קארייר הצעה לתפקיד בפרויקט קולנועי.
מיט גדל על ידי אמו בעקבות פרידת הוריו, ומגיל 13 היה אחראי כלכלית למשפחתו, שכללה עד אז גם את אחותו שנולדה כשמיט הייה בן 11.
קריירה
החל לגלות עניין במשחק מגיל צעיר ואף לקח מספר שיעורי משחק מקצועיים. מיט נבחן למספר פרסומות ולתוכניות טלוויזיה, בראשן "האנה מונטנה" ו"כולם אוהבים את ריימונד".
בשנת 2008 זכה לחשיפה ראשונה כאשר קיבל את התפקיד של וולטר וייט ג'וניור בנו של וולטר וייט (בריאן קראנסטון) הסובל משיתוק מוחין. מיט הסובל גם בחייו האישיים משיתוק מוחין נבחר על ידי ארגון גילדת שחקני המסך לשמש כדובר עבור שחקנים עם מוגבלויות.
בשנת 2011 הוא הפיק סרט תיעודי "Vanished: The Tara Calico Story" על פרשת טארה קאליקו.
בשנת 2014 שיחק בעונה השלישית של הסדרה "הוחלפו בלידתן", בתפקיד משני - קמפבל בינגמן.
בשנת 2015 שיחק בדרמת הפשע "Dixieland" בכיכובם של כריס זילקה וריילי קיאו. ביוני של אותה שנה הופיע בתצוגת אופנה של מעצבת האופנה הבריטית ויויאן וסטווד.
ריגול תעשייתי
ריגול תעשייתי הוא איסוף מידע סודי על מוצרים ותהליכי עבודה של מתחרים, כחלק הלא לגיטימי של פעילות המודיעין העסקי. ריגול תעשייתי יכול להיות ברמה פרטית או אף ברמה בינלאומית. נוהגים להשתמש בביטוי זה גם לאיסוף מידע סודי על דרך פעולתם של ארגונים לא תעשייתיים.
מעקב על מחשבים ורשתות
בשל מרכזיותו של המחשב בפעילות העסקית התפתחה מערכת ריגול תעשייתי הממוקדת במחשבים. חלק משיטות הריגול הן גנבה רגילה של אמצעי אחסנה וגיבוי המכילים מידע על היריב. שיטות ריגול ממוחשב אחרות מתוחכמות יותר, ומשתמשות בטכנולוגיות חומרה ותוכנה. שיטות אלה מאפשרות האזנה לתקשורת המחשבים וכן העברה חשאית של מידע תוך שימוש ברשת האינטרנט. שיטה נפוצה בתחום זה היא החדרת תוכנות סוס טרויאני למחשבי היריב. התוכנה שהוחדרה מאפשרת קריאת קבצים ושידורם ליעד כלשהו תוך שימוש בתשתית האינטרנט. בשנת 2005 התפוצצה בישראל פרשת הסוס הטרויאני, שבמהלכה התגלו תוכנות סוס טרויאני במחשבי חברות מובילות ומרכזיות במשק הישראלי.
פלטנסה
קלוב אתלטיקו פלטנסה (בספרדית: Club Atlético Platense) הוא מועדון ספורט מפלורידה שבבואנוס איירס רבתי, ארגנטינה.
המועדון מיוצג גם בענפים נוספים, בהם כדורסל, התעמלות מכשירים, כדוריד, הוקי שדה, כדורגל אולמות, ג'ודו, גלגיליות, פלוטה פאלטה, הוקי רולר, טאקוונדו, אגרוף, שחייה וטניס. קבוצת הכדורסל של המועדון משחקת בליגת המשנה הארגנטינאית.
לפלטנסה יריבות ספורטיבית עם שכנתה מאזור צפון בואנוס איירס רבתי, טיגרה, מליגת העל. המשחק הראשון ביניהן שוחק ב-1915, ושנה לאחר מכן התרחשו התנגשויות בין מחנות האוהדים שהולידו את ה"קלאסיקו דה לה סונה נורטה" (הקלאסיקו של אזור הצפון).
היסטוריה
פלטנסה הועלתה לראשונה לליגת העל, יחד עם קבוצות נוספות כמו בוקה ג'וניורס, כתוצאה מהחלטה של ההתאחדות ב-1912. ב-1916 הקבוצה משיגה את הישגה הגבוה היותר במהלך ההיסטוריה, כאשר היא מוכתרת כסגנית אלופה. בשנות העשרים, עת התקיימו שתי ליגות על מקבילות בארגנטינה, השתתפה בכל אחת מהן קבוצה בשם "פלטנסה". בטבלה המסכמת לעידן החובבני בארגנטינה (בין השנים 1891–1934) תופסת פלטנסה את המקום התשיעי.
בקיץ 1951, במהלך מחנה אימונים באירופה, פגשה הקבוצה במשחק ידידות בסן סירו את מילאן, שהייתה באותה העת בלתי מנוצחת בביתה במשך שנתיים, וניצחה אותה בתוצאה 2–3. פלטנסה שהתה בליגת העל עד ירידתה הראשונה ממנה בשנת 1955.
פלטנסה שבה לשחק בליגת העל בין השנים 1964 ו-1971 (בטורניר המטרופוליטנו של 1967, תחת הדרכתו של אנחל לברונה, הגיעה עד לחצי הגמר), ובין השנים 1976 ו-1999. ב-2002 הידרדרה הקבוצה לליגה השלישית (מטרופוליטנה), ממנה שבה לליגת המשנה הארגנטינאית ב-2006. בין השנים 2010 ו-2018 שוב שיחקה הקבוצה בליגה השלישית, והיא שבה לליגת המשנה בתחילת עונת 2018/19. בטורניר המעבר בשנת 2020 העפילה הקבוצה לליגת העל הארגנטינאית
מטפורה
מֶטָפוֹרָה (מיוונית: μεταφορά; צירוף של התחילית מטא (μετά = אחרי, מעבר) והפועל פראין (φέρειν = לסחוב, לשאת)) היא אמצעי לשוני שנעשה בו שימוש על מנת להאיר מושג אחד בתכונותיו של מושג אחר. פירוש המשפט "X הוא מטפורה ל-Y" הוא ש-Y מתואר על ידי תכונותיו של X. במינוח המקובל לתיאור היחסים בין שני האיברים, X נקרא "תחום המקור" ו-Y נקרא "תחום היעד".
למטפורות יש חשיבות תקשורתית וקוגניטיבית משום שהן מביעות, משקפות ומחזקות דרכים שונות להבנת ההיבטים השונים בחיי האדם.
כל מטפורה מבוססת על אנלוגיה, קשר של דמיון, בין שדה סמנטי אחד לאחר. המטפורה מצהירה על דמיון בין התחומים, שאינו נמצא במשמעות הישירה שלהם, ולכן ההשוואה המטפורית אינה נכונה עובדתית, אלא רק בהקשר מופשט של השאלת תכונה או תכונות מתחום המוצא לתחום היעד. עם זאת, בניגוד לדימוי, אין במרבית המטפורות מילת השוואה ("כמו", "כ", "דומה ל" וכו'), ולרוב לא מצוינות אף התכונה או התכונות המשותפות לשני השדות הסמנטיים. כך, לדוגמה, במשפט "דן הוא שועל" לא מצוינת אף מילת השוואה בין "דן" לבין "שועל", ואף לא מצוינות התכונה או התכונות המשותפות לשמות עצם אלו. ייתכן כי דן הוא אכן שועל ותו לא, ואז אין המדובר במטפורה כלל ועיקר. מאידך, דן גם יכול להיות ערמומי כשועל או, לחלופין, זריז כשועל, או גם וגם. נמען המטפורה משלים לבדו הן את מילת ההשוואה והן את התכונות האנלוגיות.
בהקשרים של תורת הספרות משתמשים לעיתים במונח 'מטפורה' או 'מטפוריקה' לתיאור כלל האמצעים הפיגורטיביים המשמש בטקסט, כולל דימויים ומטונימיות.
זיהוי מטפורות
מכיוון שאין מסמן מסוים לכך שביטוי הוא מטפורי (מילת ההשוואה לא מופיעה בטקסט), מתעוררת השאלה כיצד בני אדם מאתרים מטפורות ומפענחים אותן. יש הטוענים כי הקורא מזהה מטפורות באמצעות זיהוי ערך האמת של המשפט המטפורי. אם, למשל, נתקל קורא במשפט "דן הוא שועל", הוא יזהה את המשפט כשקרי, ולכן יתייג את המשפט כמטפורי, על מנת לשמור על ערך האמת שלו. לטענה זו שתי בעיות עיקריות. ראשית, לא כל משפט שקרי אנו מכנים "מטפורה". המשפט "דן חזק כסוס", לדוגמה, הוא דימוי. גם המשפט "לחוף הים בתל אביב הגיע אדם בגובה עשרה מטרים" ככל הנראה איננו אמיתי, והוא לא נשפט כביטוי מטפורי. משפט זה מדגים במשהו את הבעיה השנייה בטענה זו. בבדיון, כמו בספרות, למשל, ישנו עולם מיוצג, שלא חייב להיות אמיתי. המשפט "דן הוא שועל", שיחשב מטפורי בעולם מיוצג אחד, עשוי להיחשב כאמיתי בעולם מיוצג אחר, עולם בו דן הוא אכן שמו של שועל.
על פי עקרון שיתוף הפעולה של גרייס, בכל אקט תקשורת מתקיימת הנחה של שיתוף פעולה. כל דובר מניח שנמענו משתף פעולה עמו, ומתוך כך נוצרים כללי השיח. אחד מכללי השיח, למשל, הוא כלל הרלוונטיות. על כל מבע להיות רלוונטי לשיח. כך, למשל, אם X שואל את Y, "כיצד אני נראה?", ו-Y עונה "מעונן היום", Y הפר את כלל הרלוונטיות. הפרה של אחד מכללי השיח תוך כדי שמירה על עקרון שיתוף הפעולה מייצרת אימפליקטורה - מובן הנרמז מהשיח, אך לא נאמר במפורש. בדוגמה הקודמת X יכול להסיק ש-Y רמז לו שהוא לא נראה טוב, מאחר שהוא הפר את כלל הרלוונטיות.
פיענוח מטפורות
יותר מאשר באופנים אחרים של העברת מידע מילולי, שנמסרים באופן ישיר מכותב לקורא או מדובר למאזין, מטפורה מחייבת את הקורא או המאזין להיות אקטיבי על מנת לפענח את משמעותה. המטפורה מציגה לקורא חיבור אנלוגי בין שני פרטים מעולמות סמנטיים שונים, וכדי לפענח את המשמעות האנלוגית הבלתי מפורשת, הקורא צריך לדמות בעיני רוחו את התמונה החדשה שהמטפורה מתארת או להרהר בה, על מנת לנסות לפענח את מהות הדמיון בין הפרטים, ולעיתים לבחור בין היבטי דמיון אפשריים. הצורך להשתמש לעיתים בדמיון ויזואלי על מנת לפענח מטפורות הוא אחת הסיבות לכך שהשימוש במטפורות נפוץ בספרות. המטפורה מסייעת להפוך את הקורא לפעיל ולעורר את הדמיון הוויזואלי שלו, ובכך היא משתייכת למשפחת האמצעים הפיגורטיביים.
מטפורות-על
ישנן לא מעט תאוריות על האופן בו קוראים מפענחים מטפורות. בין התאוריות הדומיננטיות כיום נמצאת התאוריה של ג'ורג' לייקוף ומרק ג'ונסון. בספרם, "Metaphors We Live By" ("מטפורות שאנחנו חיים לפיהן"), בדקו חוקרים אלו מגוון מטפורות שונות, שנמצאות בשימוש יומיומי. הם בדקו ביטויים מטפוריים דוגמת "רגלי ההר", "יחסינו הגיעו לסוף דרכם" וביטויים אחרים, ומתוך ניתוח שלהם הגיעו למסקנה כי מרבית המטפורות שנעשה בהן שימוש, נובעות מתוך מטא-מטפורות, מעין "מטפורות-על" בסיסיות. המשפט "יחסינו הגיעו לסוף דרכם", לדוגמה, נובע מתוך המטפורה הבסיסית "אהבה היא דרך" (ממנה נובעים גם ביטויים מטפוריים אחרים, נוסח "יחסינו הגיעו לפרשת דרכים", "יחסינו נמצאים בתחילת דרכם" וכדומה). מתוך ניתוח של מטפורות-על אלו, הגיעו לייקוף וג'ונסון למסקנה כי מרבית המטפורות הן מיפוי של מושג קונקרטי על מושג מופשט. "אהבה", למשל, היא מושג מופשט, ואילו דרך היא מושג קונקרטי. מטפורת העל "אהבה היא דרך" מתארת את המושג המופשט באמצעות המושג הקונקרטי, כלומר המושג הקונקרטי והברור מעניק את תכונותיו למושג המופשט.
לטענתם, בני אדם משתמשים במטפורות כאמצעי ללמידה והבנה. מושגים אבסטרקטיים ומעורפלים כ"זמן", "אהבה" וכדומה, מובנים באמצעות מטפורות-על בסיסיות, המייצרות אנלוגיה בין המופשט למוחשי, ובכך גורמות למופשט להיראות מובן יותר. גם מטפורות חדשניות לכאורה, הם טוענים, נובעות מאותן מטפורות-על בסיסיות, ומובנות באמצעות פנייה לאותן מטפורות-העל. מטפורות, לטענתם, וזו אולי טענתם החשובה ביותר בכל הנוגע למחקר מטפורות, קיימות לא רק בשפה, אלא ברמה המושגית. אנו חושבים ומבינים חלקים נרחבים של המציאות בעזרת מטפורות.
מסגרות רפרור
בנימין הרשב, במאמרו "תורת המטפורה והעולם השירי", דוחה הגבלות על מטפורה למילה בודדת, משפט בודד או ליחידה מוגדרת, בעלת גבולות ברורים בטקסט. משמעות המטפורה, לטענתו, יכולה להתפרש על תחום רחב יותר מהמקום בו המטפורה מופיעה. כך, למשל, משפט שנתפס כמילולי יכול להתפרש בהמשך הקריאה כמטפורי, ברגע שהקורא נתקל במידע חדש. המטפורה איננה יחידה לשונית, טוען הרשב, אלא תבנית סמנטית, שיכולה לא לחפוף ליחידות תחביריות, אלא להתפרש על פני משפטים אחדים.
לטענתו של הרשב מטפורה קיימת רק כאשר הוצמדו יחדיו בטקסט שני תחומי משמעות שונים. הוא מנסה לבנות תאוריה של המטפורה, שאינה מסתמכת, אם כן, על מבנה תחבירי, אלא על תאוריה סמנטית. לצורך כך הוא מציע את המושגים "מסגרות רפרור" ו"שדות רפרור".
מסגרת רפרור (בקיצור מס"ר) בנויות משני רפרנטים או יותר, שמאורגנים על פי עיקרון כלשהו. לדוגמה, הרפרנטים של המילים "כיסא" ו"שולחן" יכולים להיות מאורגנים בטקסט מסוים תחת מסגרת הרפרור "חדר". מסגרות הרפרור משתמשות בסכמות ידע כלליות (ידע חיצוני לטקסט, כדוגמת "המאה ה-20", "בית", וכדומה), אך הוא מתאר ומגביל אותן בהתאם לשימוש שנעשה בהן בטקסט. "חדר" היא מילה המתארת דבר מה כללי, והיא מעלה מסגרת רפרור כללית. עם זאת, בטקסט מסוים יכול להיות מתואר חדר מסוים, שהולך ומקבל במהלך הקריאה עוד ועוד תיאורים. כך מסגרת הרפרור הכללית הופכת ליותר קונקרטית ומוגבלת לטקסט. שדות רפרור קיימים ממסגרות רפרור קטנות יותר. כך, לדוגמה, שדה הרפרור "בית" יכול להיות בנוי בטקסט מסוים ממסגרות רפרור שונות, שכל אחת מהן מתייחסת לחדר אחר בבית.
הן מסגרות הרפרור והן שדות הרפרור הן קטגוריות שבונה הקורא בטקסט, והן משמשות אותו כמסגרות התייחסות. כלומר, כאשר הקורא נתקל במילים "החדר של שלום", למשל, לראשונה, הוא מקים מסגרת רפרור, בתוכה הוא מארגן את כל הרפרנטים של הדברים הנמצאים בחדר. כאשר הוא נתקל בצירוף זה בפעם השנייה, אין הוא בונה מסגרת רפרור חדשה, אלא מתייחס למסגרת הרפרור הקודמת, שכבר תוארה.
לטענתו של הרשב, כל מטפורה מורכבת מבסיס וממסגרת משנית, כאשר הבסיס הוא מסגרת הרפרור הקיימת בטקסט, והסכימה המשנית מובנת על פי הבסיס. למה הכוונה? במשפט "דן הוא שועל", לדוגמה, אם "דן" בטקסט הוא אדם, ויש לו מסגרת רפרור מסוימת, אז המילה "שועל" היא המסגרת המשנית. הקורא מייצר אנלוגיה בין הבסיס למסגרת המשנית, ומעניק לבסיס תכונות מהמסגרת המשנית, אולם תכונות שיתאימו לבסיס. כך, הקורא לא יפענח, במרבית המקרים, את המשפט "דן הוא שועל" כאילו פירושו היה "לדן יש שיניים חדות כשל שועל", מכיוון שתכונה זו לא מתאימה למסגרת הרפרור שהוא בנה לדן. לעומת זאת, הוא ייקח מתכונות המילה "שועל" דברים שיתאימו לדן, כמו "ערמומיות", "זריזות" וכדומה. במקרים רבים הקורא אינו מעניק תכונה אמיתית של המסגרת המשנית לבסיס. קשה להניח כי שועל הוא אכן "ערמומי", אולם זהו דימוי מקובל של השועל. מרבית הקוראים יודעים זאת, ובכל זאת הם מעניקים תכונה של הדימוי העממי של השועל, במקום תכונה אחרת, שמתקיימת בפועל אצל שועלים.
בסיס יכול לקבל את כל תכונות המשנה של המסגרת המשנית, פרט לתכונה אחת - קיומה. הקורא לא מניח שהשועל, למשל, קיים בעולם המיוצג, אלא הוא מניח ששועל כלשהו, כמסגרת התייחסות (סכימת עולם מקובלת של "שועל"), אנלוגי לדן קונקרטי בעולם המיוצג בטקסט.
הרשב מדבר במאמרו גם על ריאליזציה של מטפורה. לטענתו, ריאליזציה של מטפורה מתרחשת כאשר בטקסט מופיעה מטפורה, המורכבת מבסיס וממסגרת משנית, אולם בהמשך הטקסט מקבלת המסגרת המשנית קיום בעולם המיוצג. בטקסטים מסוימים (בעיקר בשירה מודרנית), מופיעה מטפורה, שמתחילה לקבל ממשות בעולם המיוצג. אם נמשיך בדוגמה הקודמת, ריאליזציה של המטפורה "דן הוא שועל" יכולה להיעשות באמצעות תיאור קונקרטי של השועל (מסגרת המשנה), והתייחסות לשועל כמו אכן היה קיים בעולם המיוצג.
מטפורה ורטוריקה
לאחר הוצאת הספר, "Metaphors We Live By", המשיך ג'ורג' לייקוף לעסוק בחקר המטפורה, ואף בדק את שימושיה כאמצעי רטורי בפוליטיקה. הוא ניתח את המטפורות ששימשו את ממשל ג'ורג' בוש לפני פרוץ מלחמת המפרץ, וניתח את האופן שבו נעשה שימוש במטפורות, כדי לשכנע את העם האמריקאי לצאת למלחמה כנגד עיראק.
בין השאר, נעשה שימוש במטפורת-העל "המדינה היא אדם". השתלטותו של סדאם חוסיין על הנפט של כווית תוארה כניסיון לפגוע ב"אספקת הדם" של ארצות הברית. מאוחר יותר התפתחה, על בסיס מטפורה זו, מטפורה מורכבת יותר, ובה כווית תוארה כנסיכה שבויה בידי רודן אכזר (עיראק), וארצות הברית כנסיך שעליו מוטלת החובה לשחרר אותה. שימוש במטפורות מסוג זה מצמצם את החברה האמריקאית, שיש בה מגוון דעות שונות וגדושה במספר רב של בני אדם, לכדי דמות אחת, שיש לה אינטרס ברור אחד (להציל את אספקת הנפט, לשחרר את "הנסיכה").
שימושים רטוריים במטפורות נפוצים מאוד, ומשמשים ככלי שכנוע רב עוצמה. באמצעות שימוש במטפורות מסוימות ניתן לצמצם עם שלם לכדי "אדם" אחד, מטפורי. כך, לדוגמה, מוכרז כי "העם הצרפתי עושה טעות היסטורית", כמו היה העם הצרפתי אדם בודד, ולא חברה הבנויה ממגוון בני אדם ודעות.
נועם חומסקי, שאף הוא כלייקוף בלשן, הציע (יחד עם אדוארד ס. הרמן) מודל תעמולה, שמורכב מפילטרים של אמצעי התקשורת, שמונעים מחדשות או מדעות המפירות את המטפורות המושגיות הבסיסיות של הנמענים מלהישמע בזירה הציבורית. לדעתו, היכולת האנושית הבסיסית לרכוש שפה ולהאמין למטפורות מנוצלת, בתקשורת ההמונים, באמצעות הגבלת טווח וסוג המטפורות להם האזרחים חשופים.
באופן ספציפי, מטפורות שידגישו את ביטחון הרכוש או הפחד מפני קונפליקט עם הרשויות נוטות להיות מודגשות בתקשורת המונים פרטית או של תאגידים. מטפורות המדגישות את הסיכון של קונפליקט על משאבים או שהן מדגישות הגינות נוטות להיעלם מהתקשורת או שממעיטים מחשיבותן.
מטפורות ויזואליות
חלק ניכר מהבנת עולם המחשבים נעשה באמצעות מטפורות ויזואליות. "שולחן עבודה", "סל מיחזור", "תיקיות" וכדומה הם כולן מטפורות ויזואליות בין פונקציות מחשב שונות לדברים קונקרטיים.
מטפורות מתות ומטפורות שחוקות
מטפורה מתה היא מטפורה שאיננה מפוענחת עוד כמטפורה, אלא מתייחסים אליה כאל ביטוי, כאל מילה. המטפורה "רגלי ההר" שוב אינה דורשת מהשומע לפענח אותה, אלא היא משמשת כביטוי המציין את חלקו התחתון של ההר. ייתכן כי מטפורה זו הייתה מטפורה פעילה, אולם בשל הצלחתה היא הפכה לקונוונציונאלית ומשומשת, ושוב אינה דורשת תהליך פיענוח המערב אנלוגיה בין שני תחומי משמעות.
מטפורות מתות ניתן להחיות. מאחר שהתכונה האנלוגית (ראו גם Tertium comparationis) מונחת על ידי הקורא מראש, ולא מצוינת במפורש בטקסט או בתמונה עצמם, ניתן להחיות מטפורות מתות באמצעות הוספת תכונה אנלוגית שונה מהמקובל או הרחבת המטפורה מעבר למשמעותה המוגבלת בשפה. במטפורה "שפתיה שושנים", מניח הקורא כי התכונה האנלוגית היא הצבע האדום. אולם זוהי, כאמור, רק הנחה, המתבססת על ראיית המטפורה כביטוי. ניתן להחיות מטפורה זו באמצעות הוספת תכונה משווה אחרת: "שפתיה שושנים דוקרות"; כאן נוספת תכונה אנלוגית שאינה מה שציפה לו הקורא והוא נאלץ לשנות את פרשנותו, ו"להחיות" את המטפורה. המשורר יהודה עמיחי הרבה להחיות מטפורות מתות בשירתו; בשיר 'אל מלא רחמים', למשל, הוא מרחיב את המטפורה המתה של 'מלא רחמים' בכך שהוא מוסיף עליה הסתכלות חיצונית ההופכת את משמעותה ('אלמלא האל מלא רחמים/היו הרחמים בעולם ולא רק בו').
מטפורה שחוקה היא מטפורה שעדיין מפוענחת כמטפורה, אבל נמצאת בשימוש נרחב וכבר אינה מפתיעה ומעוררת פחות עניין. לדוגמה, המטפורה "פיצח את הסוד" היא עדיין מטפורה שמבוססת על אנלוגה בין סוד לאגוז, אבל היא שגורה וידועה. רוב המטפורות השחוקות יהפכו בסופו של דבר למתות. זהו תהליך.
פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב
ביוגרפיה
פרידריך נולד ב-13 בפברואר 1638 בשוורין שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לאדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין, מאשתו השנייה מריה קתרינה מבראונשווייג-דאננברג, בתם של יוליוס ארנסט, דוכס בראונשווייג-לינבורג ומריה מפריזיה המזרחית.
בשנת 1667 מונה פרידריך לכומר בקתדרלת שטרסבורג, ובשנת 1669 עבר להתגורר בגרבוב וקיבל את התואר "דוכס מקלנבורג-גרבוב".
ב-28 באפריל 1688 מת פרידריך, כתוצאה משריפה בטירתו. לאחר מותו של אחיו כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין ללא ילדים, שלטו בזה אחר זה שלושת בניו של פרידריך.
משפחתו
בשנת 1671 התחתן פרידריך עם כריסטינה וילהלמינה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של וילהלם כריסטוף, נסיך הסן-הומבורג וסופיה אלאונורה, רוזנת הסן-דרמשטדט, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
לובודון הסרטנים
לובודון הסרטנים (שם מדעי: Lobodon carcinophagus) הוא מין יחיד בסוג לובודון ששייך למשפחת כלבי הים.
זהו כלב ים לבן ובינוני שחי בדרום האוקיינוסים ובאנטארקטיקה ונודד בחורף לאקלימים רגועים יותר בקצוות של דרום אמריקה, ניו זילנד, אוסטרליה ודרום אפריקה, אך הוא לא ינסה לשחות במים שעמוקים מ-600 מ'. האוכלוסיות שלו הן גדולות יותר משל כל כלב ים אחר באנטארקטיקה.
לובודון הסרטנים אוכל בעיקר סרטני קריל (סרטנים מעשירי רגל כלל לא נמצאים באנטארקטיקה), ומכאן שמו. פיו בנוי משיניים מסננות הבנויות ללכידת הקריל.
אורך: עד 230 ס"מ.
משקל: עד 300 ק"ג.
אויבים: ללובודון יש רק 2 טורפים טבעיים: כלב ים נמרי ואורקה. עם זאת זהו כלב ים מהיר, חכם ונשכני והם לא ינסו לתפוס אותו אם יש עוד מיני טרף באזור.