cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
כור תעשיות
כיום
בשנת 2014, מיזגה דיסקונט השקעות את כור לחברה-בת שהקימה במיוחד לשם כך, ובכך רכשה למעשה את מניות הציבור בחברה. בעקבות המהלך, הפכה כור לחברה פרטית בבעלות מלאה של דיסקונט השקעות. נכון לסוף 2015 ההחזקה העיקרית של החברה הייתה אחזקתה (40%) בחברת אדמה פתרונות לחקלאות, ביולי 2016, התאגיד כמצ'יינה, שבבעלות הממשלה הסינית, רכש מדיסקונט השקעות את מניותיה בחברה תמורת 230 מיליון דולר, והשלים את רכישת השליטה בחברה אחרי שרכש 60% ממניותיה ב-2011.
מצודת גורי
שמאל|ממוזער|250px|מצודת גורי מצודת גורי (בגאורגית: გორის ციხე, גוֹריס ציחֶה) היא מצודה שהוקמה בימי הביניים בכארתלי, גאורגיה. המצודה הוקמה על גבעה תלולה וסלעית במרכז העיר גורי.
השם גוריס ציחה הופיע לראשונה ברשומות במאה ה-13, אולם עדויות ארכאולוגיות מוכיחות כי שטח המצודה היה מבוצר עוד במאות האחרונות לפני הספירה. המצודה חלשה על נתיבים אסטרטגית בעלי חשיבות כלכלית ושכן בה חיל מצב גדול.
במאה ה-16 כבשו העות'מאנים את המצודה במטרה להתקדם לכיוון טביליסי, ולאחר מכן החליפה ידיים בזה אחר זה: העות'מאנים, הגאורגים והפרסים. שרידי המצודה כיום עוצבו ובוצרו על ידי המלכים רוסטום, מלך כארתלי בשנות ה-30 של המאה ה-16 וארקלה השני בשנת 1774.
מצודת גורי ניזוקה קשות בזמן רעידת האדמה בגורי שהתרחשה בפברואר 1920. המבנה שנשתמר בצורה הטובה ביותר הוא המבנה שנקרא "צחרָה-קָרַה" ("בעל תשעת השערים", המצוי המערב המצודה וסמוך לחומות המשלימות ממזרח וממערב.
האחים גרובייס
האחים גְרוֹבַייס הייתה חברת הפקת סרטים לקולנוע החרדי.
החברה שהוקמה על ידי יהודה ואברהם גרובייס, חסידי גור, נחשבה לחלוצה בתחום הפקת סרטים בציבור החרדי, כשבדרכה עמדה - לעיתים - התנגדות חריפה של גורמים שונים במחנה החרדי. האחים ביימו את הסרטים ואף בחלקם שיחקו בהם. אביהם, בן ציון גרובייס, הופיע גם הוא כשחקן בחלק מהסרטים.
הסרטים הראשונים הופקו ברמת הפקה נמוכה, ועל כך התבטא יהודה גרובייס בריאיון לגיא פינס: "אם הייתי יכול למחוק מהרקורד שלי את השישה סרטים הראשונים שלי, הייתי עושה את זה בחפץ לב - ומוכן לשלם על זה הרבה כסף".
אברהם פרש מתעשיית הסרטים לאחר שחברת הסרטים התבססה, ולפני פרישתו הפיק וביים סרט נוסף בשם "הסוכן הפלסטיני". האח השני, יהודה, המשיך לנהל את חברת הסרטים והפיק וביים סרטים רבים נוספים. יהודה גרובייס הוא הראשון שקדם והעלה את רף הקולנוע החרדי, על ידי יצירת סרטים מסוגות מגוונות יותר מאלו שהפיק עם אחיו, כגון מותחנים. עידן סרטים אלו החל בסרטו של גרובייס "הנקמה היהודית" - מותחן משולב באלמנטים של סרטי פעולה. מסרט זה החלו יוצרים נוספים ליצור ולקדם את הקולנוע החרדי כגון "האחים כהן וחצי", ו"ניצוצות של קדושה".
מיי סיסטר'ס מאשין
מיי סיסטר'ס מאשין (במקור: My Sister's Machine) הייתה להקת גראנג' מסיאטל שבוושינגטון, שפעלה בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20. הלהקה הוחתמה על ידי קולומביה רקורדס עוד בטרם הוציאה אלבום. מכירות אלבומה הראשון, "Diva", שיצא בשנת 1992, היו נמוכות מהצפוי והלהקה עברה ללייבל אחר. תחת הלייבל החדש הוציאה בשנת 1993 את האלבום "Wallflower", שכשל אף יותר מקודמו. הלהקה, שלא התאוששה מכשלונה, התפרקה בשנת 1994.
הסכם לובלין
הסכם לובלין (באוקראינית: Люблінська угода) היה הסכם בין הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית ובין הוועד הפולני לשחרור לאומי על חילופי אוכלוסין בין שטחי אוקראינה לשטחי פולין. ההסכם נחתם לקראת סוף מלחמת העולם השנייה, ב-9 בספטמבר 1944.
רקע היסטורי
לפי האתנוגרפים של האימפריה הרוסית ובלחץ הכנסייה האורתודוקסית הוצע ב-1909 לנתק שטחים המאוכלסים באחוז גדול של נוצרים אורתודוקסים מן השטחים שהשתייכו לפולין הקונגרסאית ולאחדם לגוברניית חלם. הדבר קרה ב-1912 אז גם התגלו בה על ידי גאולוג מיכאיל טטיאייב מצבורי פחם וב-1913 הוכרז על הגוברניה כקיימת פיזית. בנוסף באופן מנהלי הועברה הגוברניה מלהיות כפופה לגוברניית ורשה לשליטת קייב. בעקבות חוזה ברסט-ליטובסק, גוברניית חלם הייתה צריכה להיות חלק של הרפובליקה העממית של אוקראינה אך החוזה לא התקיים זמן רב טרם בוטל והגוברניה הפכה לחלק מפרובינציית לובלין.
לקראת התקדמות הסובייטית מעבר לגבולות של אזור שלקחה מפולין ב-1939 אל תוך השטח הפולני שנכבש בתחילת מלחמת העולם השנייה על ידי ורמאכט, הוקמה ביולי 1944 ממשלת לובלין. ניקיטה חרושצ'וב, ראש הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית האוקראינית ומועצת הקומיסרים העממיים של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית פנה ב-20 ביולי 1944 במכתב ליוסיף סטלין ובו הציע לספח את פידליאשיה, חלמשצ'ינה, למקובש'ינה ונדסיאניה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית כחלק מאזור חולם ("חלם" ביידיש): ההצעה הזו גם היא לא יושמה עקב הסכמה לקו קרזון שנתנה ברית המועצות בועידת טהראן.
חתימה על הסכם לובלין
מה שכן יושם היא חתימה ב-9 בספטמבר 1944 על "הסכם בין ממשלת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית לבין הוועד הפולני לשחרור לאומי על פינוי האוכלוסייה האוקראינית משטח פולין ואזרחים פולנים משטח הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית". מהצד של הרפובליקה הפולנית, ההסכם נחתם על ידי אדוארד אוסובקה-מוראבסקי, יו"ר הוועד הפולני לשחרור לאומי, ומצד הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית – ניקיטה חרושצ'וב, יו"ר סובנארקום של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
באותה שנה חתם אותו גוף פולני על הסכמים דומים עם הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הביילורוסית (גם כן ב-9 בספטמבר) והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית (ב-22 בספטמבר).
תוכן ההסכם
ההסכם קבע את יישובם מחדש לשטחה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית של כל האוקראינים, הבלארוסים, הרוסים והרותנים המתגוררים במחוזות (פובטים) חלם, הרוביישוב, טומשוב, לובאצ'וב, ירוסלב, פשמיסל, לסקו, זמושץ, בילגוראי ולודבה ועוד של פולין. כמו כן, היא אפשרה העברה לפולין מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית של כל הפולנים והיהודים שהיו בנתינות פולנית נכון ל-17 בספטמבר 1939 (תחילת פלישת ברית המועצות לפולין). בהסכם הודגש כי יישוב מחדש נעשה מרצון ולא הותרה כפייה ישירה או עקיפה. כמו כן, הובטחו פיצויים כספיים לכל הרכוש.
הפינוי היה צריך להתבצע בתוך התקופה שבין 15 באוקטובר 1944 עד 1 בפברואר 1945, אך בהסכם נקבע כי ניתן להאריך את התקופה בהסכמת שני הצדדים.
ההסכם כלל גם את החלק החסוי: נוהל ביצוע מפורט שהועבר לממשלת לובלין ב-22 בספטמבר על ידי ניקולאי בולגנין, נציג ברית המועצות בממשלה.
ביצוע ההסכם
בפועל היישוב מחדש החל ב-23 בספטמבר 1944, מעט ידוע עליו מן הצד הסובייטי אך בצד הפולני ידוע על 3 דיוויזיות שהיו מעורבות בפינוי של 80 אלף איש בסתיו 1945. ב-1946 נמשך היישוב מחדש מפולין, אנשים התנגדו לכך, מחאותיהם דוכאו בכוח, היו קורבנות.
על פי הסטטיסטיקה הרשמית, עד לאוקטובר 1946, 812,688 אנשים יושבו מחדש מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית לרפובליקה הפולנית, ועד למרץ 1947, 472,635 אנשים יושבו מחדש מפולין לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית.
סיום ביצוע ההסכם
באופן רשמי, יישום ההסכם הושלם ב-6 במאי 1947 על ידי חתימה על "הפרוטוקול הסופי להסכם מיום 9 בספטמבר 1944". עם זאת, זה לא הוביל להשלמת פעולות יישוב מחדש – ההגירות ההדדיות נמשכו עד תחילת שנות ה-50. בשנת 1951 התבצעה החלפת שטחים בין פולין לברית המועצות במהלכה קיבלה ברית המועצות חלק של גוברניית חלם.
נטשה בדמן
נטשה בדמן (גרמנית: Natascha Badmann; נולדה ב-6 בדצמבר 1966) היא טריאתלתית מקצוענית משווייץ והייתה האישה האירופאית הראשונה שניצחה באליפות העולם של איש הברזל. היא ניצחה באליפות העולם באיש הברזל בקאילואה-קונה, הוואי ב-1998, 2000, 2001, 2002, 2004 ו-2005.
ביוגרפיה
בתה אנסטסיה נולדה מספר ימים לפני שמלאו לה 18.
היא מכונה "הגברת השווייצרית" (Swiss Miss) בדמן זכתה באליפות איש הברזל העולמית שלה בהיותה בת 29, כשמלאו לבתה 13 שנים. בעלה הוא המאמן והתזונאי טוני הסלר.
באיש הברזל הוואי 2007, נחבלה בדמן בחלק האופניים ופצעה את כתפה ואת עצם הבריח שלה. בעוד היא התכוונה להמשיך לרוץ, הסלר שכנע אותה לנשור על מנת למנוע מהפציעה להחמיר. באותו המרוץ ב-2006, בעיות קיבה כמעט גרמו לה לפרוש שוב. משלב מוקדם במירוץ, עצרה בדמן והקיאה. היא נאבקה כדי להמשיך והחלה ללכת. ברגע דרמטי ובסיוע תמיכה רבה ממעריציה המריעים, בדמן הבוכה החלה לרוץ. היא סיימה במקום העשירי עם הזמן הגרוע ביותר שלה במרתון 3:27:54.
למרות שהיא סיימה במקום השני באליפות העולם של איש הברזל 2004, הרי שבדמן נחשבת כמנצחת במירוץ היות שהמנצחת הראשונה, הגרמניה נינה קראפט, נפסלה, אחרי שהיא הודתה בשימוש במשפרי ביצועים האסורים מסוג אריתרופויאטין.
בדמן נודעת ביכולתה המובילה בקטע האופניים באיש הברזל, ובשל גישתה החיובית (בדמן תכופות נראית מחייכת ומגיבה באופן פעיל לצופיה במהלך חלק גדול מהמרתון).
Greatest Hits (אלבום של שר)
Greatest Hits (בעברית: הלהיטים הגדולים) הוא אלבום אוסף השלישי של זמרת הפופ האמריקנית, שר. האלבום יצא לאור באוקטובר 1974, על ידי חברת התקליטים MCA רקורדס. ב-23 באוקטובר 1990, הוציאה שר מחדש את האלבום, תוך שכללה בו את השיר "Dixie Girl", שבמקור נכלל באלבום Dark Lady.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום ה-152 במצעד הבילבורד 200.
צורניות
צוֹרָנִיּוֹת (שם מדעי: Bacillariophyceae או Diatomaceae) היא מחלקה של אצות הידועה גם כדיאטומאות (או דיאטומיאות).
אנדי נחאר
אנדי אריאל נחאר רודריגס (בספרדית: Andy Ariel Najar Rodríguez; נולד ב-16 במרץ 1993) הוא כדורגלן הונדורסי המשחק בעמדת הקשר תוקף.
קריירת מועדונים
נחאר נולד בהונדורס ובגיל 13 עברה משפחתו לוירג'יניה. בשנת הצטרף לאקדמיה לכדורגל של די. סי. יונייטד, וב-22 במרץ 2010 חתם בקבוצה הבוגרת. ב-27 במרץ 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה נגד ספורטינג קנזס סיטי, וב-28 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון במסגרת אליפות ארצות הברית הפתוחה. בסוף עונת נבחר לרוקי השנה.
ב-7 בינואר 2013, נחאר הושאל לאנדרלכט עד לסיום העונה. ב-30 בינואר 2013 אנדרלכט רכשה את כרטיס השחקן שלו, תמורת כ-3 מיליון דולר. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו נגד סרקל ברוז' ב-2 באוגוסט 2013. ב-19 בינואר 2014 הבקיע את שערו הראשון בהפסד 2-1 למכלן.
ב-17 ביוני 2020 חזר נחאר לארצות הברית וחתם במועדון הכדורגל לוס אנג'לס.
קריירה בינלאומית
ב-3 בספטמבר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונדורס כאשר נכנס כמחליף נגד בדקה ה-67. בקיץ זומן לסגל הנבחרת לקראת אולימפיאדת לונדון. ב-21 ביולי 2013 נג'אר הבקיע את השער הבינלאומי הראשון שלו נגד במסגרת גביע הזהב 2013.
אזרח (דיני מלחמה)
במשפט ההומניטרי, אזרח הוא אדם שאינו נמנה עם הכוחות המזוינים של ארצו או על מיליציות אחרות. בכך הוא נבדל מחייל. לאזרחים מוענקת הגנה לפי חוק מפני השפעותיהם של מלחמה ושל שלטון כיבוש צבאי.
בפרשנותו משנת 1958 על אמנת ז'נבה הרביעית מציין הצלב האדום: הצלב האדום אף חיווה את דעתו כי
בפרוטוקול I הנספח לאמנות ז'נבה משנת 1977, פרק II, סעיף 50 – "הגדרה של אזרחים ואוכלוסייה אזרחית" – מרמז שאזרח הוא אינו לוחם חוקי. כן הוא קובע כי במקרה של ספק אם אדם הוא אזרח, ייחשב אדם זה לאזרח. סעיף 51 מתאר את ההגנות שצריכות להינתן לאוכלוסייה אזרחית ואזרחים בודדים. פרק III של פרוטוקול זה מסדיר את הפגיעה במטרות אזרחיות. סעיף 8(2)(ב)(א) באמנת רומא גם כולל זאת ברשימת פשעי המלחמה: תקיפה מכוונת של אוכלוסייה אזרחית כזו או של אזרחים בודדים שלא לוקחים חלק בעימות. לא כל המדינות אשררו את פרוטוקול I או את אמנת רומא, בהן ישראל וארצות הברית, אולם זהו עיקרון מקובל של המשפט ההומניטרי הבינלאומי שפגיעה מכוונת באזרחים היא הפרה של דיני המלחמה הנהוגים והיא תקפה לגבי כל הצדדים בעימות.
במלחמות מודרניות המעמד האמיתי של אזרח נשאר מסובך בשל מספר גורמים, בהם:
מסנה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שברולט שבל
שברולט שבל (באנגלית: Chevrolet Chevelle) היא מכונית משפחתית בינונית, המוגדרת כמכונית קומפקטית, אשר יוצרה על ידי חטיבת המכוניות שברולט בחברת ג'נרל מוטורס האמריקאית בין השנים 1964–1978.
קרב סדאן
קרב סדאן (לעיתים: "קרב סדאן הראשון", על מנת להבדילו מקרב סדאן במלחמת העולם השנייה) היה קרב מכריע במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה. הקרב התחולל ב-1 בספטמבר 1870 ליד העיר הצרפתית סדאן סמוך לגבול בלגיה על גדת הנהר מז. בתום הקרב הובס הצבא הצרפתי על ידי הצבא הפרוסי וקיסר צרפת נפוליאון השלישי נלקח בשבי יחד עם כ-100,000 חיילים צרפתים. קרב זה מסמל את סופה של הקיסרות השנייה. בעוד שבצרפת מסמלת המילה "סדאן" תבוסה וההשפלה, באימפריה הגרמנית נחוג "יום סדאן" (Sedantag) כיום ניצחון והחג הלאומי של איחוד גרמניה.
רקע
לאחר שורת קרבות בהם נסוג הצבא הצרפתי מפני הצבא הפרוסי העדיף, הגיעה ב-19 באוגוסט 1870 ארמיית הריין בראשות המרשל פרנסואה אשיל בזן לעיר מץ, ונכלאה בעיר עליה צרו 150,000 חיילים פרוסים. בתגובה יצאו המרשל פטריס דה מק-מהון ונפוליאון השלישי עצמו בראש ארמיית שאלון (Châlons) במטרה להסיר את המצור. על מנת שלא להתקל בכוחות פרוסיים טרם הזמן, הובלה הארמייה באיגוף משמאל, לאורך גבול בלגיה במזג אוויר גרוע ובתנאי דרך ירודים. התנועה פתחה פער והותירה את הארמייה חשופה משני אגפיה.
מולטקה חילק את צבאו לשלושה חלקים: אחד לשם עיכוב הגיס הראשון במקומו, השני על מנת לרדוף אחר הכוח העיקרי במקרה שייסוג והשלישי (הקטן יותר) על מנת לחסום כל אפשרות נסיגה. הכוח הצרפתי כותר ומולטקה הכריז: "הכנסנו אותם למלכודת העכברים!".
צרפת
ארמיית שאלון, בעמדות מגננה בסדאן.
פרוסיה, סקסוניה ובוואריה
הארמייה השלישית בראשות פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה.
מהלך הקרב
נפוליאון השלישי, שחשש מכיתור, הורה למק-מהון לחתור לפרוץ אותו ממזרח, דרך הכפר לה מונסל (La Moncelle) ממזרח לעיר.
בשעה 04:00 בבוקר 1 בספטמבר חצו כוחות בווארים בפיקודו של הגנרל לודוויג פון דר טן (Ludwig von der Tann) את המז ליד הכפר באזיי (Bazeilles) מדרום לסדאן והביסו בקרבות רחוב את כח הנחתים (Infanterie de Marine) הצרפתי שהגן על הגיזרה. הקורפוס הסקסוני ה-12 פרץ במקביל דרך הכפר לה מונסל בפיקוד גאורג, נסיך סקסוניה. ב-06:00 בבוקר, כאשר ערפילי הבוקר החלו להתפוגג החלה הרעשה ארטילרית מתותחי הסקסונים על פאתי סדאן המזרחיים. ארטילריה רחוקת-טווח הונחתה על העיר מעבר למז בהמשך אותו בוקר. כוח פרוסי תחת פיקודו של פרידריך, נסיך הכתר של פרוסיה חצה את המז בשעה 07:30 וכיתר את העיר סדאן עצמה.
המתקפה המשולבת מדרום וממזרח וההרעשה הארטילרית הקשה זרעו פאניקה ובלבול בשורות הצרפתים. לכך הצטרפה גם הפציעה של מק-מהון בשלבים הראשונים של הקרב. מחליפו, גנרל אוגוסט-אלכסנדר דוקרו (General Auguste-Alexandre Ducrot) הבין את המתרחש והורה על נסיגה צפון-מערבה. הוא ידוע באמרתו על המצב אליו נקלע: "אנחנו נמצאים בסיר לילה ועומדים לחרבן עלינו". מולטקה, שצפה את המהלך, הניע שני גייסות פרוסיים צפון-מערבה לסנט מנג'ס (St. Menges) על מנת לבלום את נתיב הנסיגה.
מונירה ח'אנום
מונירה ח'אנום (בפרסית: منیره خانم; 1847- 28 באפריל 1938), הייתה אשתו של עבד אל-בהאא, מנהיג הדת הבהאית לאחר מות אביו, בהאא אללה. כינויה של מונירה היה למעשה 'האם הקדושה'. היא הייתה סופרת ומשוררת, ובמהלך חייה כתבה זיכרונות, מכתבים, שירים וקטעים אוטוביוגרפיים אשר התפרסמו בשנת 1924, וכך הפכו את מונירה לאחת הנשים הפרסיות הראשונות אשר כתביהן הוצאו לאור במאה ה-20.
קרב סדאן
מהלך הקרב
מיד למחרת היום, ב-2 בספטמבר, נכנס נפוליאון לשיחות כניעה מול וילהלם מלך פרוסיה ואוטו פון ביסמרק, שנדהמו לגלות מי הוא היושב מולם במפקדתו של מולטקה בשדה הקרב.
מונירה ח'אנום
ראשית חייה
מונירה ח'אנום נולדה כפאטמה נהארי לאחת מן המשפחות המכובדות ביותר באספהאן. בהאא אללה היה זה שהעניק לה את השם מונירה, שמשמעותו 'מוארת' בפרסית. אביה, מירזא מוחמד-עלי נהרי, ואמה זהארה, באו שניהם ממשפחות סוחרים עשירות. הייתה להם קרבה דרך נישואין לסייד מוחמד באקר שפתי (אנ'), שהיה בימיו חכם העולמא החזק והמשפיע ביותר באיראן. כמו כן, הם היו מחוברים למשפחת עולמא נכבדת נוספת, ח'אתון-אבאדי (אנ'), אשר תפקיד האימאם-ג'מעה של אספהאן עבר במשפחתם בירושה. כך, כאשר בני משפחתה של מונירה הפכו לבאבים, ומאוחר יותר לבהאים, הם מצאו את עצמם בעמדה חריגה ומסוכנת במיוחד מאחר שהיו מקורבים ללב ליבה של העולמא החשובה ביותר של אספהאן. עוד בילדותה מונירה הייתה מעורבת בכמה מן האירועים המרכזיים ביותר בהיסטוריה הבאבית והבהאית, מאחר שגדלה בתקופה הקריטית בה הקהילה הבאבית הפכה למעשה לבהאית. אספהאן, העיר בה חיה, הייתה בית לאחת מן הקהילות הבהאיות החשובות ביותר באיראן, ובמובנים רבים משפחתה הייתה הציר של קהילה זו.
קרב סדאן
אבדות
עם תחילת שיחות הכניעה דיווחו הצרפתים על למעלה מ-17,000 הרוגים ופצועים ו-21,000 נעדרים ושבויים. הפרוסים דיווחו על 2,300 הרוגים, 5,980 פצועים ו-700 שבויים ונעדרים. כל 103,000 החיילים הצרפתים הנותרים נלקחו כשבויים ובראשם נפוליאון השלישי, שבילה את שלוש השנים הבאות לחייו בגלות באנגליה. נפוליאון השלישי מעולם לא התאושש. מילותיו האחרונות לרופאו טרם מותו היו: "האם הייתי בסדאן?" ולאחר שנענה בחיוב המשיך "לא נהגנו שם כפחדנים, נכון?" ומת.
מונירה ח'אנום
ראשית חייה
מונירה נולדה בזמן בו אביה ודודה, מירזא האדי, נסעו יחד לוועידת באדאשת (אנ'). מעניין לציין שבוועידה זו, שני האחים היו בין אותם האנשים שהתרעמו על כך שטהירה (אנ') החליטה להוריד את כיסוי הראש שלה בפומבי. כאשר הוועידה הסתיימה המאמינים הותקפו בכפר ניאלה, וכתוצאה מתקיפות אלו דודה של מונירה נפטר, אך אביה הצליח לחזור חזרה לאיספהאן. באמצעות כוח האמונה הגדול שלו, הפך אביה של מונירה למנהיג מוביל של קהילת המאמינים בעיר.
קרב סדאן
השפעה הרסנית על צרפת
ההפסד הצרפתי במלחמה גרם לחוסר יציבות פוליטי בצרפת. לאחר התבוסה בסדאן, ושביו של הקיסר בידי הפרוסים, הפכה צרפת לרפובליקה דה פקטו, שכונתה "ממשלת ההגנה הלאומית", שהוכרזה בפריז ב-4 בספטמבר 1870. צבא פרוסיה הטיל מצור על פריז, אשר נמשך עד לינואר 1871.
מונירה ח'אנום
ראשית חייה
כאשר הייתה בת אחת עשרה בלבד נפטר אביה של מונירה. לאחר מותו, מונירה גדלה אצל קרובי משפחה של אביה ואמה, וכעבור זמן קצר, משפחתה החדשה החליטה כי בתם הגיעה לגיל נישואין ועליה להתחתן. הוחלט כי תחתן עם מירזא קזים, אחיהם הצעיר של 'מלך המרטירים' ו-'אהוב המרטירים' (אנ'). יום החתונה הגיע ואורגנה חגיגה מפוארת במיוחד, אך כאשר טקס החתונה הסתיים - תקרית מצערת הפכה את השמחה של כולם לצער עמוק. מירזא קזים, שהיה עד כה בקו הבריאות, החל לפתע להרגיש לא טוב בכניסה למפתן ביתו. הוא לא הצליח לעמוד על רגליו לבד ונזקק לעזרה. לאחר מספר חודשים בהם היה חולה מאוד, נמצא מירזא קזים מת בביתו. בעקבות אירוע טראגי זה, מונירה הסיטה את מחשבותיה מן העולם הגשמי והקדישה את ימיה לתפילה ולמדיטציה. בנוסף, הצהירה על כך שאינה מתכוונת להתחתן שוב לעולם:
קרב סדאן
השפעה הרסנית על צרפת
התבוסה המשפילה הייתה מקור לשנאה צרפתית עמוקה כלפי גרמניה ושאיפת נקם שלא באה על סיפוקה עד מלחמת העולם הראשונה, 44 שנים מאוחר יותר. לפיכך ההפסד בקרב סדאן טמן את אחד מהזרעים לפרוץ מלחמת העולם הראשונה.
מונירה ח'אנום
ראשית חייה
"I will not consent to mary anyone, should he be Christ from heaven, or Joseph of this age".
קרב סדאן
חג לאומי בגרמניה
ב-18 בינואר 1871 הכריז ביסמרק על איחוד גרמניה והקמת האימפריה הגרמנית באולם המראות שבארמון ורסאי ליד פריז. רוב החגים והמועדים הלאומיים לאחר איחוד גרמניה היו קשורים עדיין לישויות שהרכיבו אותה ובפרט למשפחת המלוכה הפרוסית. לעמה של הקיסרות החדשה היה חסר מועד לאומי חדש ומלכד. ב-2 בספטמבר 1871, שנה לאחר הקרב, נחוג יום הניצחון בסדאן ברוב עם בברלין. אף על פי שהקיסר והממסד הפוליטי לא תמכו בחג ואף איגודי הפועלים הסתייגו ממנו, הפך יום סדאן ליום חג לאומי כלל-גרמני ונחוג עד 1918. ימים ספורים לפני המועד בשנת 1919 הודיעה ממשלת רפובליקת ויימאר על ביטול כל אירועי החג והוא חדל להתקיים.
ניצחון סדאן נחגג גם בדרכים נוספות. כך למשל אולם מרכזי בבניין הרייכסטאג בברלין קושט בתמונת ענק המראה את הקיסר וילהלם יחד עם ביסמרק ומולטקה בסדאן, כאשר חייל גרמני שוטח את דגל צרפת לרגלי סוסו של הקיסר, הרומס אותו בפרסותיו.
מונירה ח'אנום
המסע לעכו ונישואיה עם עבד אל-בהאא
מסעה של מונריה החל עם עלייתה לרגל לביתו של הבאב בשיראז, שם פגשה את אשתו של הבאב, ח'דיג'ה בגום (אנ'), אשר השאירה עליה רושם עז. בזיכרונותיה מונירה מתארת את ח'דיג'ה כדמות קדושה, אשר הקריבה את כל כולה לדת, אך עם זאת, לא הייתה משוכנעת לחלוטין באמיתות ה'מטרה הגדולה' (the great Cause). התחנה הבאה במסעה הייתה בושהר. בזיכרונותיה מונירה מתארת את ההתרגשות הגדולה שאחזה בה כאשר הגיעו לבושהר, מאחר שזו הייתה הפעם הראשונה בה ראתה את האוקיינוס. היא מתארת כיצד עלתה מיד על גג הבניין, ובפעם הראשונה חזתה במרחביו האינסופיים של הים. התחנה השלישית הייתה מכה, שם מונירה ושיח' סלמאן לקחו חלק בטקס העלייה לרגל, החאג', שבמהלכו פגשו מאמינים רבים. חלק מן המאמינים אשר היו בדרכם חזרה מישראל, הזהירו את מונירה ואת שיח' סלמאן' כי לא מומלץ להגיע לעכו בימים אלו, מאחר שהרשויות המקומיות לא נותנות לאף מאמין בהאי להיכנס לעיר. מונירה מתארת כיצד החדשות הללו העציבו אותה מאוד, ומנגד כיצד שיח' סלמאן דאג לשמור על מורל גבוה, דבר אשר העניק לה תחושת ביטחון ורוגע, אף על פי שידעה כי גורלה, כמו גורלם של שאר המאמינים הבהאיים, יהיה להישלח לכלא.
בשנת 1872 הגיעה מונירה לעכו, וחיה בביתו של מירזא מוסה (אנ') במשך כל תקופת האירוסין שלה לעבד אל-בהאא. בחלקים מזיכרונותיה, היא מתארת כיצד התאהבה במהירות בעבד אל-בהאא הצעיר. כעבור חמישה חודשים של אירוסין הזוג הצעיר התחתן, ובמעמד החתונה בהאא אללה העניק לפטמה את השם מונירה שמשמעותו 'מוארת' בפרסית. הזוג הצעיר נישא ב-8 במרץ 1873, בביתו של אבוד (אנ'). מונירה הייתה בת עשרים וחמש, ועבד אל-בהאא היה בן עשרים ושמונה. היו להם תשעה ילדים, אך רק ארבעה מהם (ארבע בנותיהם) שרדו והגיעו לגיל בגרות.
חייה בעיר-הכלא עכו
מונירה ועבד אל-בהאא גרו בביתו של אבוד כאסירים פוליטיים. באופן טכני הם לא היו אסירים של האימפריה העות'מאנית, אך בכל זאת מונירה נישאה לדמות אשר סיכנה את ביטחונה. היא הפכה לקרובה מאוד לאימו של עבד אל-בהאא ניאב (אנ'), ולאחותו בהיה ח'אנום, אשר הפכה לחברתה הקרובה ביותר של מונירה. השהות בעכו הייתה לא קלה עבור מונירה. היא הייתה עדה לפעולותיהם של אויביו של בעלה, כמו גם למוות של חמישה מתוך תשעת ילדיה. המוות של ילדה האהוב, חוסיין, גרם לה לצער רב מאוד, ולכן על מנת לנחם אותה, כתב לה בהאא אללה מספר תפילות אשר תוכל לקרוא אותן בזמן התאבלותה. מותו של חוסיין הגיע בזמנים לא קלים; שנה קודם לכן ניאב מתה מנפילה, ובשנת 1888 אחיו של בהאא אללה, מירזא מוסא, נפטר גם הוא. בשנת 1892 בהאא אללה נפטר, ומותו גרם סבל רב לעבד אל-בהאא ומשפחתו. מלבד הפרידה הקשה מבהאא אללה, הרבה מאוד קרובי משפחה היפנו את גבם אל עבד אל-בהאא ומונירה.
בשנת 1898, עולי הרגל הראשונים מהמערב הגיעו לעכו על מנת לבקר את עבד אל-בהאא. מונירה נפגשה איתם גם כן, ובילתה את רוב זמנה עם עולות הרגל. עולי הרגל הביאו שמחה גדולה לחיי המשפחה, במיוחד אחרי השנים הקשות שעברו. השנים הבאות הביאו איתן זרם של עולי רגל הן מן המערב והן מן מהמזרח, אשר מונירה ובהיה ח'אנום דאגו להם.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, המשפחה הפכה למנותקת מהקהילה הבהאית העולמית, במיוחד כאשר ג'מאל פאשה הפך לאויבו המושבע של עבד אל-בהאא. למעשה, כל אויביו של עבד אל-בהאא התאחדו עם ג'מאל פאשה, והמצב הסלים עד כדי כך שאפילו הסולטאן עבדול חמיד עצמו ביקש לגרש אותו אל המדבריות שבצפון אפריקה, שם קיווה כי ימות. מונירה סבלה רבות, הן רגשית והן פיזית מהחדשות הללו, ועבד אל-בהאא שלח אותה אל מחוץ לעכו על מנת שתוכל להירגע ולקחת הפסקה מהלחץ שסבב אותה. בשנת 1918, עם בריחתו של ג'מאל פאשה לגרמניה, בעקבות כישלונו בקרב מגידו, זכו לבסוף מונירה ועבד אל-בהאא לשקט וביטחון.
מותה
בשנת 1921, עבד אל-בהאא נפטר באופן לא צפוי. מונירה הייתה הרוסה בעקבות מותו, שכן הם היו נשואים קרוב לחמישים שנים. היא הטביעה את יגונה דרך מכתבים ושירים רבים שכתבה.
מונירה הייתה מלאת תשוקה ומחויבות בכל הנוגע להקמת מוסדות חינוך עבור בנות, וכבר בשנת 1911 הקימה את בית הספר לבנות 'טרביאת' שבטהראן. לאחר מותו של עבד אל-בהאא היא המשיכה במחויבותה לחינוך נשים, הקימה בתי ספר נוספים ואף עודדה את הקהילה הבהאית באיראן לשלב נשים בפעילות הבהאית השוטפת.
מונירה ח'אנום נפטרה בשנת 1938, בגיל 91. היא קבורה סמוך למבנה המוזוליאום של הבאב השוכן בגנים הבהאיים בחיפה.
כתביה
מונירה התחנכה כבאבית מסורה ובהמשך כבהאית תחת השגחתם של הוריה. אף על פי שלא היה זה נהוג להעניק חינוך לבנות, גם לא לבנות ממעמד גבוה, אביה דאג והשקיע בחינוכה של מונירה. היא ידעה שלוש שפות על בורין; פרסית, ערבית וטורקית, והפכה לכותבת ומשוררת מוכרת עוד בתקופתה. על שירתה נאמר שהיא יפה ואינטימית, כאשר את רוב כתביה כתבה במשך שנות נישואיה.
לצד שירתה, מונירה כתבה הרבה מאוד זכרונות ומכתבים. ניתן לחלק את זיכרונותיה לשתי תקופות עיקריות: זיכרונות של ראשית חייה הכוללים אנקדוטות מאביה, מדודה ומח'דיג'ה בגום, וזיכרונות שכתבה לאחר מותו של עבד אל-בהאא. תקופת כתיבתה הראשונה הסתיימה בשנת 1872, עם נישואיה לעבד אל-בהאא.
לאחר מותו של עבד-אל בהאא חזרה מונירה לכתוב. תקופה זו של כתיבתה מבטאת בעיקר את הקינה על ההיפרדות מאהובה. לצד קינה זו, קיימים מספר מכתבים וזכרונות בעלי אופי יותר פרקטי הנוגעים לחינוך הילדות, ועל מקומן ותפקידן של הנשים במסורת הדתית. חלק מן הקוראים עלולים לראות את הסגנון בו היא מבטאת את היגון וההתאבלות שלה כעוצמתי מדי ואולי אף מופרז, אך למעשה הסגנון אותו מפגינה מונירה מבטא את סגנון הכתיבה הקאג'ארי המאוחר, אשר התאפיין בקיצוניות ודרמטיזציה.
The Hardest Part (שיר של קולדפליי)
The Hardest Part הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קולדפליי. השיר יצא בתור הסינגל הרביעי של הלהקה מתוך אלבום האולפן השלישי שלה, X&Y. השיר הוא בלדה המתבססת על פסנתר, כשהוא מתחיל עם שני קווי פסנתר ואחריו מצטרפת מנגינת גיטרה חשמלית ותיפוף איטי. השיר, בניגוד לקודמיו, יצא כסינגל בשנת 2006 ולא בשנת 2005, כ-10 חודשים לאחר צאת האלבום.
הסינגל יצא לתחנות הרדיו רק בבריטניה, ועל אף שלא הגיע למצעד הסינגלים הבריטי הוא זכה להצלחה במדינות שונות, בעיקר באירופה. רוב הביקורות לשיר היו חיוביות. לשיר יצא קליפ בסגנון של שנות השמונים, כשבקליפ הלהקה מופיעה בזמן ריקוד של גבר בן 25 ואישה בת 84. הקליפ צולם בסיינט פיטרסברג.
הפקה
הסינגל הקודם של האלבום, "Talk" היה מחווה להרכב הגרמני Kraftwerk; באופן דומה, "The Hardest Part" נועד להודות ללהקה האמריקאית .R.E.M על ידי קולדפליי. כשנשאלו מדוע השיר עשה מחווה לזמר הראשי של .R.E.M, מייקל סטייפ, כריס מרטין, סולן הלהקה, אמר: "איבדתי כל כבוד לתהילה, אבל לא איבדתי כל כבוד לכבוד. אז דבר טוב בלהיות מפורסם הוא שאני זוכה לפגוש אנשים שאני מכבד. מערכת היחסים שלנו דומה לכלב ולאדון שלו. אני תמיד אכבד ואעריך אותו". הלהקה הרגישה שהטראק דומה לסינגל של .R.E.M משנת 1991, "Losing My Religion".
"The Hardest Part" נותר מחוץ לרשימת הרצועות של האלבומים כאשר הלהקה שלחה גרסה מוקדמת של האלבום X&Y לחברת התקליטים שלהם, Parlophone, אך נכללה כאשר האלבום הושלם סופית.
הוצאה
Coldplay שחררה את "The Hardest Part" בארה"ב ובבריטניה ב-3 באפריל 2006, כסינגל הרביעי באלבומם השלישי.
השיר הגיע למקום ה-37 במצעד Billboard's Hot Adult Contemporary Tracks. למרות שהשיר לא הגיע למצעד הסינגלים בבריטניה, מכיוון שהשיר שוחרר כשיר לרדיו בלבד, הסינגל הגיע לשיאו במקום ה-19 במצעד האיטלקי, ב-11 במאי 2006 ובילה שבוע במצעד. לאחר מכן, השיר הגיע לשיא במצעד הסינגלים של ניו זילנד במקום ה-28 ב-28 באוגוסט 2006. גרסת פסנתר בשידור חי של "The Hardest Part", בשילוב עם השיר "Postcards from Far Away" מהאלבום Prospekt's March. גרסה זו הופיעה באלבום "LeftRightLeftRightLeft" של קולדפליי מ-2009.
דעת המבקרים על השיר הייתה חיוביית. בסקירה של Entertainment Weekly על האלבום, המבקר דיוויד בראון כתב שהשיר "ספוג בתחושת החרטה וההשתחררות ששמענו מהלהקה בעבר, אך בתוספת שריר מוזיקלי". מייקל האברד. מ-MusicOMH כתב: "'A Message' ו'The Hardest Part' נשמעים כמו קטעים נלווים, שניהם שירים גדולים." המבקרת קלפה סאנה מ-Rolling Stone ציינה שהשיר נהיה "פחות קליט ככל שהוא ממשיך". אדריאן בגרנד מ-PopMatters כתב כי "The Hardest Part" הוא "חתיכה נעימה של פופ בסגנון .R.E.M". קאמרון אדאמס מ- Herald Sun אמר שהשיר נשמע "כמו מפגש של The Smiths עם .R.E.M". דיוויד צ'יל מ-The Daily Telegraph ציין- " 'The Hardest Part' הוא פופ-רוק מקסים, פשוט ונגיש באופן מיידי".
קליפ
הקליפ צולם ב-3 במרץ 2006, בסנט פטרסבורג, פלורידה. בקליפ נעשה שימוש בצילומים מסדרת הטלוויזיה Attitudes, ששודרה ברשת הטלוויזיה Lifetime מ-1985 ועד 1992. הסרטון שופר דיגיטלית כדי שיראה כאילו קולדפליי מבצעת את המוזיקה לצד האקט המופיע על הבמה. השחקנית האמריקאית לינדה דנו, שגילמה את פליסיה גלנט באופרת הסבון האמריקאית "Another World", מוצגת גם היא. הרקדניות על הבמה הן ברברה מוסלי בת ה-84 וג'יין ספנסר בת ה-25.
דאני (קבוצה אתנית)
דאני, או נדאני - היא קבוצה אתנית או עם ילידי, החי ברמה המרכזית של מערב גינאה החדשה במחוז פפואה (בעבר איריאן ג'איה) של אינדונזיה. בני דאני הם מהקבוצות האתניות הגדולות ביותר והידועות של הרמה באזור פפואה. הריכוז הגדול שלהם הוא בעמק באליים ("העמק הגדול"), לא נגיש בקלות, והמושך תיירים רבים. שם הם חיים בקרבם של בני לאני (במערב העמק) ובני יאלי (בדרום-מזרח) הם כונו על ידי בני מוני בשם "נדאני" ואינם קוראים לעצמם "דאני".
השפות דאני - נחשבות לקבוצה בענף המערבי של משפחת השפות של טראנס-גינאה החדשה. רובם אינם יודעים אינדונזית ואנגלית.
שפות
הבלשנים הבחינו לפחות ארבע תת-קבוצות של שפות דאני:
השפות דאני מבדילות רק בין שני צבעים בסיסיים:mili ("מילי") = "גוונים קרים/כהים " - כמו כחול, ירוק ושחור ו-mola ("מולה") - גוונים חמים/בהירים כמו אדום, צהוב ולבן. פסיכולוגים של הלשון כמו אלינור רוש חוקרים בשפות אלה את הקשר בין דרך החשיבה לשפה.
הגישה אל ארצם
ב-29 באוקטובר 1909 משלחת חוקרים הולנדים בראשות הנדריק אלברטוס לורנץ שיצאו למסע שני בדרום גינאה החדשה לנה כמה לילות בכפר של קבוצה שולית של בני דאני, שחיה מדרום להר פונצ'ק-טריקורה (כיום הר וילהלמינה-טריקורה), הציגה עצמה בשם "פסג'ם" ו"שבטי חוריפ". באוקטובר 1920 מסע למרכז גינאה החדשה של קבוצת חוקרים הגיע אל בני דאני מערביים. החוקרים שהו בקרבם בעמק הנהר סווארט (כיום עמק טולי) למשך חצי שנה. מתיו סטירלינג וחוקרים אמריקאים והולנדים שהגיעו בשנת 1928 אל בני מוני למדו ממארחיהם את הכינוי "נדאני" שהם נותנים לאחת מהקבוצות האתניות בסביבה. בקיץ 1938 מטוס שהוטס על ידי הזואולוג והנדבן ריצ'רד ארצ'בולד סייר מעל העמק הגדול (באליים) של בני דאני. אז לא ידעו בני דאני כלי מתכת והשתמשו בכידוני עץ, חצים וקשתות ובכלי אבן. רק בשנות ה-1950 נוצרו איתם מגעים קבועים. בשנת 1954 ביקר אצל בני דאני המיסיונר ההולנדי הראשון. בשנת 1960 מייקל רוקפלר נכח במלחמת השבטים הגדולה האחרונה שלהם ואיבד את חייו. גופתו לא נמצאה.
עיסוקים מסורתיים
בקרב בני דאני הייתה קיימת תמותת גברים של כ-30% עקב אלימות במלחמות בין קלאנים שונים.
חברה
בבסיס הארגון החברתי המסורתי - קונפדרציה של קלאנים. מנהיגי הקלאנים עוסקים במלחמה.
אורח החיים
בני דאני שונים באורח חייהם משאר שבטי הרמה. יש להם צורת התיישבות מיוחדת: יישובים מגודרים, עם גנים מטופחים בקפידה, חושות עגולות עשויות מקש וקנים, הקרויות "הונאי הונאי". החושות הן משפחתיות או של גברים (בהן אסורה הגישה לנשים). יש לבני דאני גם מטבחים ארוכים, ואורוות ארוכות עבור בעלי החיים. כמו כן ארגונם החברתי בקלאנים מאפשר דרגת ניהול גבוהה. באופן מסורתי משתמשים בני דאני בכלי אבן, עצם, שיני חזיר, כלים מעץ ומבמבוק. את האבן לייצור גרזינים משיגים משבטים אחרים באמצעות סחר. הגברים עוסקים הרבה בציד, בעוד הנשים שומרות על הילדים, מגדלים בטטות. החזיר ממלא תפקיד חשוב בחברת בני דאני. הוא משמש מוצר חשוב ביותר במסחר ובנדוניה. מעמד "האדם הגדול" (מנהיג הקלאן או ראש תלוי במידה רבה לפי מספר החזירים שהוא מגדל ומספר החזירים הנשחטים במשק ביתו בעת חגיגות.
הטקסים המסורתיים כוללים מנהגים אכזריים למדי כמו כריתת אצבע לנשים לרגל מותם של קרובי משפחה. חלק חשוב בחגיגות שלהם תופסת שחיטת החזירים. החזירים נהרגים העזרת קשת וחץ, אחר כך הם נשחטים ומחולקים למנות הנעטפות בעלי בננה ומבושלות בתוך סיריחומר יחד עם בטטות ומניוק. בתרבות המסורתית של בני דאני ידועות גם מלחמות פנימיות בין כפרים יריבים,. זמן רב הם עסוקים בייצור כלי הנשק לצורך ציד ומלחמה ובטיפול בפצעי המלחמה והציד. בקרבות הושם דגש על קללות נגד האויב או פציעתם או הריגתם של קרבנות נבחרים. אין המטרה לכבוש שטח או ולשדוד את כפרי האויבים. שרידי ההרוגים מן הקלאן היריב נשמרים למשתה גדול עם ריקודים הנמשכים יומיים רצופים. בני דאני נודעו בעבר באזור כ"ציידי ראשים". חלקים מגופות ההרוגים, למשל גולגולות, עצמות ושיער, משמשים כקישוטים לכלי הנשק, או מוצגים במקום מיוחד בכפר.
קיימת בקרב בני דאני גם מגמה פלגנית השואפת להיפרדות מאינדונזיה והמעודדת את השימוש בסמלים לאומיים עצמיים כמו הדגל הבלתי רשמי "כוכב השחר" של מערב פפואה.
מחקרים אתנוגרפיים
בשנת 1961 בקולנוען רוברט גארדנר השתתף במסע מחקר הרווארד-פיבודי אצל בני דאני בעמק בליים. כתוצאה מההקלטותיו יצר את הסרט "צפורים מתות" שבו מודגשים נושאי המוות ובני אדם כציפורים בתרבות בני דאני. "צפורים מתות" או "בני אדם מתים" הם המושגים שמשתמשים בני דאני עבור הנשק והקישוטים הנלקחים מהאויבים בעת הקרב. שלל זה מוצג בעת חגיגות הנמשכות יומיים המלוות בריקודי ניצחון (אדאי) בספר הצילומים שלו "עמק נעדר הזמן" הציג האיטלקי רוברטו פאצי (יליד 1973) רשמים ותמונות מהוויי בני דאני.
האמונות האנימיסטיות המקומיות
לפי אמונות עתיקות, את עמק באליים וסביבתו ברא האל מבוק, שאת עקבות כף רגלו ניתן לראות במקום הקרוי טיום. מתוך חור באדמה הופיעו שני זוגות של גבר ואשה ומתוכם התרבו בני המשום ויצרו שושלות בני דאני לדורותיהם. מפרידים בין שתי קבוצות ראשיות, בעלות אב משלהם - ונדה וקוגויה. נישואים בתוך קבוצה אחת נחשבת לחטא. תמיד על מישהו מקבוצת ונדה למצוא בן או בת זוג מהקבוצה השנייה - קוגויה, ולהפך. לפי אנוס ונדאנבי, קבוצת ונדה כוללת 58 קלאנים וקבוצת קוגויה - 54. קיים אצלם פולחן הרוחות שעלולים לפגוע ויש לפנות אליהם ולפייסם. הרוחות הם משני סוגים רוחות אבות שמתו ורוחות מן הטבע המתגוררות בעצים, בנהרות - רוחות מים - ובסלעים. הרוחות עלולות לגרום למוות על ידי אכילת קרבנותיהם. לפעמים מכשף מן המחנה היריב עלול לגייסם לטובת אותו המחנה. טקסי הלווייה מלווים בקינות, במריחה עצמית בבוץ ובפציעות עצמיות במיוחד של הנשים הכורתות לעצמן אצבעות על כל מת במשפחה. בגברים החייבים לשמור על אצבעותיהם לצורך שימוש בקשת ובחץ יכולים לחורר את תנוך אוזניהם. העילות למלחמות טקסיות התכופות הן הריגת אחד מחברי הקלאן, גנבת חזיר או חטיפת אשה או ביזוי כבודה של אשה. בתום הקרבות בחלק מהפיוס מתארנות חתונות בין חברי המחנות היריבים. בעבר גיל הנישואים של הבנות היה מעל 12. אצל הבנים - 20. הפוליגמיה נדירה מסיבות כלכליות. בדרך כלל גברים בעלי מעמד ונכסים יכולים להרשות לעצמם שתי נשים. המנהיגות אינה תורשתית והיא תלויה בכישורי הלחימה, במעמד הכלכלי ובכריזמה. פרט למנהיגים הצבאיים והפוליטיים יש מעמד גם לשמאנים, לרופאי אליל - בדרך כלל רופאות אליל, ולמכשפים ולמכשפות השמאן אחראי על הצרכים הפולחניים של הקהילה. למכשפים, לרוב גברים, תפקיד במאבק באמצעות רוחות - לקלל או לגרום למוות של יריב. מצד שני לכל אשה יש פוטנציאל להיות מכשפה, קיימים פחדים מפני כוחות הכישוף של הנשים ולפעמים מתארגן ציד מכשפות.
חגיגות
בכל אוגוסט מקיימים בני דאני יחד עם בני יאלי ולאני את "החג העמק באליים", שבמהלכו מנהלים כיום משחקי מלחמה.
קישורים חיצוניים
"? Who are the Dani People of Baliem Valley
תומאס קרנמר
תומאס קרנמר (Thomas Cranmer; 2 ביולי 1489 - 21 במרץ 1556) היה הארכיבישוף מקנטרברי בין השנים 1533 ל-1556, מנהיג הנצרות האנגליקנית בראשיתה, מי שבין היתר חיבר את סידור התפילה, ה- Book of Common Prayer, ואת עיקרי האמונה שלה, "39 הסעיפים", עיצב את טקס סעודת האדון האנגליקני, קבע את תהליך קידוש הקדושים וגיבש, יחד עם תומאס קרומוול את עקרון הריבונות לפיו מלך אנגליה הוא ראש הכנסייה. קרנמר היה האיש שחיבר את הטיעון לפסילת נישואי הנרי השמיני, מלך אנגליה לקתרין מאראגון ואיפשר את נישואי המלך לאן בולין. בסוף ימיו הפך לאחד מהמרטירים (קדושים מעונים) הראשונים של הכנסייה האנגליקנית כאשר הועלה על המוקד על ידי מרי הראשונה, מלכת אנגליה ככופר לאחר שסירב להיכנע לעינויים ולהשבע אמונים לאפיפיור.
תולדות חייו
קרנמר נולד בנוטינגהאמשייר למשפחה מן האצולה הזעירה. כיוון שלאביו לא הייתה די קרקע, ירש אותו רק הבן הבכור, בעוד קרנמר ואחיו הצעיר פנו לכמורה. הוא התקבל לסגל קולג' ישו באוניברסיטת קיימברידג' ב-1510, אך סולק ממנו עקב נישואיו, משנפטרה אשתו במהלך לידה, התקבל מחדש ונשבע אמונים לכנסייה והוסמך ככומר ב-1523. עקב מגפת מחלת ההזעה עבר מקיימברידג' לאסקס, שם נפגש עם המלך הנרי השמיני, שעשה באזור.
עד מהרה הפך הכומר הצעיר קרנמר לידידו ואיש סודו של המלך. הוא גיבש את הטיעון לפיו כיוון שקתרין מאראגון הייתה נשואה למשך זמן קצר לארתור, נסיך ויילס, אחיו של המלך, הרי שנישואיה למלך הם גילוי עריות ואינם תקפים לפי הפסוק "עֶרְוַת אֵשֶׁת אָחִיךָ לֹא תְגַלֵּה עֶרְוַת אָחִיךָ הִוא" (ויקרא י"ח, ט"ז). כפועל יוצא מכך, מרי, בתם המשותפת, היא למעשה ממזרה. ב-1530 נשלח קרנמר לוותיקן וטען בפני האפיפיור קלמנס השביעי לביטול הנישואין, אך נענע בשלילה.
ב-1533 חזר לאנגליה והתמנה, עדיין כקתולי, לארכיבישוף של קנטרברי. מיד לאחר שמינויו אושר על ידי האפיפיור הכריז על ביטול נישואיו של הנרי לקתרין מאראגון וזמן קצר לאחר מכן השיא את המלך לאן בולין. יחד עם תומאס קרומוול החל קרנמר לבצע שינויים ורפורמות בדת. השניים תמכו בתרגום המקרא לאנגלית (פעולה שהכנסייה הרומית התנגדה לה אם המתרגם לא פעל בסמכות וברשות) ובעקרון הריבונות, שאיחד את תפקיד הריבון החילוני עם הריבון הדתי של הכנסייה והדיח למעשה את האפיפיור מכל תפקיד בכנסייה האנגלית.
לאחר מותו של הנרי השמיני, בעת שלטונו של אדוארד השישי ותחת חסותם של אפוטרופסיו אדוארד סימור, דוכס סומרסט וג'ון דאדלי, דוכס נורת'מברלנד ושל קתרין פאר, אשתו האחרונה של הנרי ופרוטסטנטית מסורה, הוציא קרנמר לפועל את השינויים שהפכו את הכנסייה האנגליקנית לשונה מהקתולית. הוא חיבר את עקרונות הדת ועיצב מחדש את הסקרמנטים, את הליטורגיה ואת המראה הפיזי של הכנסיות כפשוט, ללא עיטורים וקישוטים. ב-1549 השלים את עריכת ספר התפילות המרכזי של הכנסייה האנגליקנית. הסידור היה שמרני ומעודן, אך פרוטסטנטי במפגיע: בין היתר, קרנמר אסר על הנפת הלחם והיין במיסה, ובכך אותת לקהל המאמינים, בלי לומר זאת במפורש, כי פג תוקף האמונה בטרנסובסטנציאציה. על אף הזהירות, כפיית נוסח אחיד בכל הממלכה עוררה מרד בקורנוול ובדבון, שדוכא במרחץ דמים. התאולוגים הפרוטסטנטים ביבשת, ואף עמיתו הגרמני של קרנמר מרטין בוצר, גינו את הסידור החדש על היצמדותו למורשת העבר. קרנמר קיבל את דבריהם, וב-1552 הוציא מהדורה מתוקנת, ששאבה השראה מהרפורמציה השווייצרית הקיצונית. הטרנסובסטנציאציה הוכחשה עתה בסעיף מפורט וארכני שנקרא בקול.
לאחר מותו של המלך-הילד אדוארד השישי, היה קרנמר חלק מקבוצת התומכים בהכתרתה של ליידי ג'יין גריי למלכה. מלכותה נמשכה תשעה ימים בלבד, לאחריהם עלתה לשלטון מרי הראשונה. מרי הייתה קתולית מסורה ונחושה להחזיר את הכנסייה האנגלית לקדמותה. זמן קצר לאחר עלייתה לשלטון הורתה על מאסרו של קרנמר בעוון כפירה ובגידה. קרנמר היה במאסר כשנתיים ימים. במהלך מאסרו עונה ולבסוף חתם על הסכמה לבצע הכאה פומבית על חטאיו ולהצהיר אמונים מחודשים לאמונה הקתולית, כצעד שיעניק לו מחילה לפני שיועלה על המוקד.
ב-21 במרץ 1556 הועמד לפני המוקד באוקספורד ובמקום להביע חרטה ולשוב לחיק האמונה הקתולית לפני מותו, כפי שהתחייב, חזר בו מכוונתו להצהיר אמונים לקתוליות. אדרבא, הוא שב והצהיר בתוקף על היותה של הכנסייה האנגליקנית הדת האמיתית היחידה ונשרף בעודו דבק באמונתו. את ידו הימנית, שחתמה על הסכם ה"חזרה בתשובה" שלח אל האש כדי שתישרף לפניו. צעדו המרשים היווה זריקת עידוד לאנגליקנים והעניק לאמונה הצעירה קדוש מעונה.
מורשתו המתמדת ביותר של קרנמר היא סידור התפילות שחיבר. מליצות פשוטות פרי עטו שנאמרו בפי כל במשך מאות שנים, כמו "עד יפרידנו המוות" (till death us do part ובמקור depart) או "אדמה לאדמה, אפר לאפר, עפר לעפר" (earth to earth וגו'), הטביעו את חותמו בשפה האנגלית ברמה המשתווה רק להשפעת תרגום המלך ג'יימס, ועולה בהרבה על שייקספיר.
פולה ניובי-פרייזר
פולה ניובי-פרייזר (Paula Newby-Fraser; נולדה ב-2 ביוני 1962) היא אתלטית, שהתחרתה באיש הברזל ובדואתלון.
ביוגרפיה
ניובי-פרייזר זכתה במרוצי איש הברזל 24 פעמים בשנים 1986–2002. בשנות התשעים, היא גם התחרתה בדואתלון למרחקים ארוכים כמו PowerMan Zofingen, שווייץ ובאליפות העולם בדואתלון 1990 בפאלם ספרינגס. היא ניצחה את אלופות הדואתלון, ליז דאונינג.
אקדמיית הספורט של ארצות הברית כינתה אותה אחת מ-5 האתלטיות המקצועיות הטובות ביותר ב-25 השנים האחרונות (1997-1972). פולה ניובי-פרייזר החזיקה בשיא העולם באיש הברזל לנשים עם תוצאה של 8:55:28, עד ל-13 ביולי 2008, אז איבונה ואן פלרקן מהולנד קבעה שיא חדש של 8:45:48.
נג'אר
נג'אר הוא שם משפחה.
ספרקלהורס
ספרקלהורס (אנגלית: Sparklehorse) הייתה להקת רוק אלטרנטיבי מצפון קרולינה, ארצות הברית. רוב שירי הלהקה הוקלטו על ידי סולן הלהקה מארק לינקוס, אשר לעיתים שיתף פעולה עם המתופף סקוט מינור.
היסטוריית הקלטות
אלבומה הראשון של הלהקה - Vivadixiesubmarinetransmissionplot יצא ב-1995 והיווה הצלחה ממוצעת ברדיו המכללות.
ב-1996, בעת מסע הופעות באירופה ביחד עם רדיוהד, נטל לינקוס מנת יתר של נוגדי דיכאון, אלכוהול, והרואין במלון לונדוני, וכתוצאה מכך התמוטט בפתאומיות, ונותר חסר הכרה כשהוא שעון על רגליו במשך כ-14 שעות. כתוצאה מכך, האשלגן בגופו הצטבר וכשהרימו אותו על מנת לפנותו לבית חולים הוא עבר דום לב שנמשך מספר דקות. לינקוס עבר ניתוח ונותר צמוד לכיסא גלגלים למשך שישה חודשים. Good Morning Spider יצא ב-1998 והוקלט זמן קצר לאחר המקרה. מבקרים טוענים שהטון העגמומי באלבום נבע ממקרה זה בעוד שלינקוס טען שרוב שירי האלבום נכתבו בכלל לפני המאורע. שיר אחד באלבום, St. Mary, הוקדש לאחיות שטיפלו בו בבית החולים הלונדוני.
ב-2001 יצא האלבום It's a Wonderful Life שכלל אמנים כגון טום וויטס, פי.ג'יי הארווי ודייב פרידמן ממרקורי רייב. בניגוד לאלבומים הקודמים של הלהקה שהוקלטו והופקו על ידי לינקוס עצמו, הוקלט רובו של אלבום זה על ידי דייב פרידמן, לאחר שחברת התקליטים של הלהקה, האחים וורנר, ביקשה ממארק לצרף מפיק חיצוני לאלבום.
אלבומה הרביעי של הלהקה, Dreamt for Light Years in the Belly of a Mountain, יצא רק 5 שנים מאוחר יותר ב-2006 ושיתף מוזיקאים כגון דיינג'ר מאוס וסטיבן דרוזד מהפליימינג ליפס.
ב-2009 ספרקלהורס חברו לדיינג'ר מאוס ודייוויד לינץ' ליצירת הפרויקט Dark Night of the Soul שכלל ספר צילומים של לינץ'.
ב-6 במרץ 2010 שם לינקוס קץ לחייו בירייה.
ג'ף לואי
ג'ף לואי (בצרפתית: Jeff Louis, נולד ב-8 בינואר 1992) הוא כדורגלן עבר האיטי.
קריירה
לואי התחיל את הקריירה שלו במירבלאיס מארץ הולדתו האיטי. בגיל 18 עבר ללה מאן כאשר הוא שיחק במקביל גם בקבוצת המילואים של המועדון. ביולי 2012 חתם בנאנסי. באוגוסט חתם בסטנדרד לייז' הבלגית.
ב-12 בנובמבר 2011 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת האיטי נגד
ב-2018, בגיל 26 בלבד, פרש לואי ממשחק בשל בעיות בברכיו.
קורטני לאב
קורטני מישל לאב (באנגלית: Courtney Michelle Love; נולדה ב-9 ביולי 1964) היא זמרת רוק ושחקנית אמריקאית. לאב מוכרת גם בשל נישואיה לקורט קוביין, הסולן של להקת נירוונה. היא גם הייתה המייסדת והסולנית של להקת הגראנג' הול שזכתה להצלחה בשנות ה-90.
ביוגרפיה
נולדה בשם קורטני מישל האריסון (Courtney Michelle Harrison) בסן פרנסיסקו, קליפורניה שבארצות הברית. הוריה התגרשו כשהייתה בת 4, והיא עברה לגור עם אמה שהתחתנה לאחר מכן שלוש פעמים ובילדותה סבלה מהתעללות. בילדותה אובחנה עם אספרגר ברמה מתונה.
בגיל 15 עזבה את משפחתה וטיילה ברחבי ארצות הברית, אנגליה ואירלנד. באנגליה היא הכירה את המוזיקאי ג'וליאן קופ, ועברה להתגורר עמו בליברפול. בשנות נעוריה המאוחרות עבדה לאב באופן קבוע בתור חשפנית ביפן, טאיוואן, גואם, לוס אנג'לס ואלסקה.
קריירה
לאב החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כסולנית להקת פיית' נו מור. שם היא הכירה את הקלידן רודי בוטום. השניים הפכו לחברים טובים, וב-2005, הם עבדו יחד על פסקול הסרט "Adam & Steve".
ב-1985, עברה לאב לפורטלנד והכירה את המוזיקאית קט ביילנד. השתיים הקימו תחילה להקה בשם "Sugar Baby Doll". מאוחר יותר, הקימו השתיים להקה בשם "Pagan Babies" בסן פרנסיסקו. הלהקה הקליטה דמו אשר הכיל 4 שירים. לאחר מכן הקימה ביילנד את בייבס אין טוילנד בה הייתה לאב חברה מספר שבועות לפני שפוטרה.
ב-1989, לאב לימדה את עצמה לנגן בגיטרה, והחליטה להקים להקה משלה. היא פרסמה מודעה בפנזין "Flipside". אריק ארלאנדסון התעניין במודעה, פנה ללאב והשניים הקימו את להקת הגראנג' הול בה שימשה לאב כסולנית. ההופעה הראשונה של הלהקה הייתה בנובמבר 1989. אלבום הבכורה של הלהקה, "Pretty on the Inside" יצא בספטמבר 1991, וזכה להצלחה בסצנת הגראנג', כשמכר מעל 200,000 עותקים בארצות הברית. האלבום קיבל ביקורות טובות ממבקרי המוזיקה והסינגל מהאלבום, "Teenage Whore", הגיע למקום הראשון במצעד האינדי בממלכה המאוחדת.
בהמשך שנות התשעים הוציאה הלהקה שני אלבומים נוספים שזכו להצלחה גדולה ולשבחי רוב המבקרים, "Live Through This" הכנה שנחשב לאחד מאלבומי הרוק הטובים של שנות ה-90 וכן האלבום בעל הסאונד הפחות אלטרנטיבי ויותר פופי ומתאים למיינסטרים, "Celebrity Skin". לאב הייתה מעורבת כמעט בכל אחד השירים בכל אחד מהאלבומים והיכולת המילולית שלה שהתבטאה בשיריה זכתה לתשומת לבם של מבקרי המוזיקה.
ב-24 במאי 2002, הודיעה הלהקה על התפרקותה.
אלבום הסולו הראשון שלה יצא ב-2004 ויצר ציפיות גבוהות אצל רבים וקיבל ביקורות מעורבות. האלבום הוא ברוח רוק שנות ה-60 של לד זפלין וכולל את להיט ה־MTV "Mono", שיר אהבה לג'וליאן קזבלנקס, כמה בלדות וכמה שירים על שימוש בסמים.
לאב שיחקה במספר סרטים, אחד מהזכורים בהם הוא "לארי פלינט האיש והסקנדל" שיצא ב-1996, וזיכה אותה במועמדות לפרס גלובוס הזהב. סרטים אחרים בהם שיחקה היו "סיד וננסי" (1986), "איש על הירח" (1999), "דור הביט" (2000), "לכודה" (2002) ועוד.
לאב היא אחת הדמויות השערורייתיות בתולדות התרבות האמריקאית. ב-2 באוקטובר 2003, נעצרה לאב בלוס אנג'לס, לאחר ששברה מספר חלונות בביתו של ג'ים ברבר, אשר היה המפיק, המנהל האישי והחבר שלה. היא הודתה בשימוש בהרואין בשלבים מוקדמים של הריונה, הושוותה על ידי חלק ממעריצי נירוונה ליוקו אונו (כשגם הועלתה סברה שקורט קוביין בעצם נרצח על ידה ולא התאבד), נעצרה מספר פעמים על ידי המשטרה וחשפה את חזה 6 פעמים בתוכנית האירוח של דייוויד לטרמן במרץ 2004 ובהזדמנויות אחרות.
ביוני 2005, שלושה חודשים לאחר שחרורה של לאב ממכון גמילה מסמים, התחילה להקליט את אלבום הסולו השני שלה Nobody's Daughter (הבת של אף אחד). חלק מהשירים שנכתבו לאלבום זה חוברו על ידי לאב בזמן שהותה במכון הגמילה. את האלבום הפיקה לינדה פרי, סולנית להקת 4 Non Blondes בשיתוף עם סולן ומוביל להקת הסמאשינג פאמפקינס, בילי קורגן. יציאת האלבום תוכננה תחילה לפברואר 2007, לאחר מכן נדחה התאריך לינואר 2009, ובסופו של דבר יצא האלבום לאור ב-23 באפריל 2010. בזמן זה הייתה לאב עסוקה בצילום הסרט הדוקומנטרי בשם "The return of Courtney Love" ("שובה של קורטני לאב"), העוסק ביציאת האלבום.
בראיון שהעניקה ל-NME, הכריזה לאב כי הסינגל הרשמי הראשון יצא לשיר "סמנתה" מתוך האלבום שישווק תחת להקתה של לאב, "הול", אשר עתיד לצאת בחודש אפריל 2010. למרות הכרזה זו, הסינגל הראשון והרשמי שיצא במהלך חודש מרץ 2010, היה לשיר "Skinny Little Bitch". הסינגל הופץ להורדה חינם באמצעות האתר הרשמי של הלהקה.
להקת הול המחודשת הופיעה לראשונה בתוכניתו של ג'ונתן רוס בערוץ BBC ב-12 בפברואר 2010.
בשנת 2015 התארחה בעונה הראשונה של סדרת הדרמה "אימפריה" ברשת פוקס בתפקיד אל דאלאס, כוכבת רוק שנאבקת בהתמכרותה לסמים.
חיים אישיים
ב-1989 נישאה לסולן להקת The Leaving Trains, ג'יימס מורלנד. אולם נישואיהם היו קצרים וניגמרו בביטול.
ב-12 בינואר 1990, פגשה במועדון את קורט קוביין, סולן וגיטריסט להקת נירוונה, עוד לפני שהלהקות של השניים התפרסמו. הזוג נישא בהוואי ב-24 בפברואר 1992. שישה חודשים לאחר מכן, ב-18 באוגוסט, נולדה בתם, פרנסס בין קוביין. לאב איבדה מספר פעמים את המשמורת עליה לאורך השנים האחרונות בגלל הסתבכויות עם סמים ועם החוק. ב-8 באפריל 1994, 4 ימים לפני יציאת האלבום של להקת הול, "Live Through This", נמצאה גופתו של בעלה קוביין בסיאטל, וושינגטון.
ב-1996, פגשה לאב את השחקן אדוארד נורטון. השניים היו בזוגיות עד 1999. התארסו ולבסוף נפרדו.
פטר ברזיצה
פטאר ברזיצה (בקרואטית: Petar Brzica) היה פושע מלחמה קרואטי שפעל במלחמת העולם השנייה. הוא נודע לשמצה עקב מספרם הרב של הסרבים שרצח בסכין. ברזיצה היה חבר בארגון הנוער הלאומני הקרואטי של האוסטאשה, וסוהר במחנה ההשמדה יאסנובאץ.
סטודנט וחבר באוסטאשה
ברזיצה היה סטודנט למשפטים ורפואה במכללה הפרנציסקנית בשירוקי ברייג, והיה גם חבר במסדר הפרנציסקני ובתנועת "הצלבנים" (Krizari). משכשל בלימודיו, הצטרף לשורות הנוער האוסטאשי.
"משסף הגרונות"
פטאר ברזיצה ידוע לשמצה כ"מלך משספי הגרונות" עקב המספר הגדול של הסרבים שנרצחו על ידיו. הם הובאו למחנה ביאסנובאץ בליל 29 באוגוסט 1942. ברזיצה שיסף בין 1,200 ל-1,360 גרונות, וזאת על ידי שימוש בסכין "סרבוסייק", שהורכבה על כפפה. מילה פריגאנוביץ' הודה שהרג באותו אירוע 1,100 איש, ועינה קשות פלוני ושמו ווקאסין. הוא גם אמר שאנטה זרינושיץ' ופלוני סיפקה הרגו כ-600 אסירים לכל אחד.
זרינושיץ' הודה בפני העד ליובומיר שאריץ', ופריגאנוביץ' בפני נדה זץ'. ברזיצה גם השתתף במסיבת השחרור של איביצה מאטקוביץ' ממשרתו כמנהל, ולפי יעקב דאנון, השתתף בהריגתו של אסיר אחד במו ידיו, יחד עם סטויצ'יץ' יוסו והירשברגר ניקולה.
הבריחה
ברזיצה נמלט מקרואטיה בסוף המלחמה, וכנראה הגיע לארצות הברית בסיוע הוותיקן. שמו היה ברשימת שמות של נאצים נמלטים שניתנה מהארגון להגירה יהודית לממשלת ארצות הברית, אך ברזיצה לא נמצא.
ג'וש בולט
ג'ושוע ראיין בולט (באנגלית: Joshua Ryan Bolt; נולד ב-2 במאי 1994) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה בריטי.
קריירה
בולט החל לשחק בגיל 12 כאשר לוהק להפקת תיאטרון של המחזה מהומה רבה על לא דבר. בשנת 2009, הוא גילם את פיט שוטון בסרט המועמד לפרס האקדמיה הבריטית לקולנוע ולטלוויזיה, נער משום מקום. הוא הופיע בעונה התשיעית של סדרת הטלוויזיה "חסרי בושה", כשגילם את פרייזר קיין. הוא מופיע בקליפ לסינגל של להקת הפאנק "The Luka State".
בקיץ 2011, פורסם כי בולטלוהק לתפקיד הראשי בסרט "Just Henry" שהופק בערוץ ITV1, ושודר במהלך תקופת חג המולד של אותה שנה. לאחר מכן לוהק לתפקיד בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה של "Accused". הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה בהפקת ה-BBC בת שישה פרקים הטנגו האחרון בהליפקס, כשגילם את רפאל "ראף" גרינווד. הוא שיחק בתפקיד אורח בשני הפרקים האחרונים של העונה השביעית של סדרת הבלשים "לואיס". ביולי 2012, IMDb כינה אותו כאחד מכוכבי העשרה הבריטים העולים באתר.
בפברואר 2013, הוא החל להצטלם לסרט "The Heart of Nowhere", בבימויו של צ'ארלי פינק. בטקס פרסי הטלוויזיה של BAFTA לשנת 2013, סדרת הטלוויזיה בכיכובו "הטנגו האחרון בהליפקס" זכתה בפרס סדרת דרמה הטובה ביותר. הצילומים לעונה השנייה החלו ביוני 2013. בולט שיחזר את תפקידו בתור ראף. הוא חזר לשחק בעונה השלישית ב-2014 והרביעית ב-2016.
במרץ 2015, מפיקי הסיטקום המצליח "בנידורם" הודיעו כי בולט לוהק כחלק ממשפחה חדשה לגמרי לעונה השמינית, ששודרה בינואר 2016. בולט גילם את רוב דוסון, בנה של המשפחה, שמתיידד עם טייגר דייק וג'ואי אליס.
הוא הופיע בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה גרנצ'סטר שם שיחק סוכן סמוי בעל דעות מרכסיסטיות. הוא גילם חייל צעיר בשם תומאס מקווילאן בסרט הטלוויזיה של ITV Harry Price" Ghost Hunter", העיבוד של ITV לרומן הביכורים של ניל ספרינג, "The Ghost Hunters". הסרט שודר ב-ITV ב-27 בדצמבר 2015.
בולט שיחק בתפקיד רבוררוס, נער צעיר הרעב לנקמה בעקבות טבח משפחתו, בסדרת הטלוויזיה "עליית הברברים", דרמה בת שמונה חלקים ששודרה בערוץ ההיסטוריה.
בשנת 2018 בולט על ידי ג'ורג' קלוני ודייוויד מיכוד לתפקיד דנבר בסדרת הטלוויזיה "מלכוד 22".
בשנת 2021 לוהק בולט לתפקיד משנה בסדרת הטלוויזיה העתידית "אדוני האוויר".
קרן השידור הציבורי (הולנד)
קרן השידור הציבורי ההולנדית (בהולנדית: Nederlandse Publieke Omroep, בראשי תיבות NPO) הוא גוף השידור האחראי על שירותי שידור הרדיו והטלוויזיה הציבוריים בהולנד.
חוק התקשורת 2008
על פי סעיף 2.2 לחוק התקשורת ההולנדי משנת 2008, NPO מונתה כארגון החולש על מערכת השידור הציבורית של הולנד עד 2020. בראש הארגון ישנם שני גופים: הדירקטוריון המנהל את כל מערכת השידור הטלוויזיונית והרדיו הציבורית והוועד המפקח.
היסטוריה
ב-18 במאי 2019, לאחר הניצחון של הולנד באירוויזיון 2019 עם השיר "ארקייד" של דאנקן לורנס, הוכרז כי הולנד ו-NPO (עם AVROTROS ו-NOS) יארחו את תחרות האירוויזיון 2020 ברוטרדם.
NPO היא חברה פעילה באיגוד השידור האירופי.
נבחרת קטלוניה בכדורגל
נבחרת קטלוניה בכדורגל לגברים היא נבחרת הכדורגל של הקהילה האוטונומית קטלוניה שבספרד.
הנבחרת אינה חברה באופ"א או בפיפ"א, ולכן אינה מורשית להשתתף בגביע העולם בכדורגל או באליפות אירופה בכדורגל. בתחילת דרכה שיחקה הנבחרת רק משחקים נגד נבחרות אזוריות אחרות כמו נבחרת חבל הבסקים, אך כיום משחקת הקבוצה גם נגד הנבחרות המובילות בעולם, למשל נבחרות ספרד, ברזיל וארגנטינה.
כיום מרבית שחקניה הם שחקני בית של ברצלונה ואספניול.