cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אילזה קונרדס
ביוגרפיה
קונרדס נולדה בריגה שבלטביה. באוגוסט 1944, במהלך מלחמת העולם השנייה היגרה משפחתה לגרמניה. בשנת 1949 ניסתה משפחתה להגר לארצות הברית, אך בשל גודלה של המשפחה שלטונות ארצות הברית סירבו לתת להם אשרה, בניגוד לאוסטרליה שהסכימה לתת להם אשרה. בתחילה הם הופנו לגור במחנה מהגרים ליד מייטלנד, שבניו סאות' ויילס ואחר כך עברו למחנה ביורנקוויניטי שבמערב ניו סאות' ויילס ששימש בעבר כבסיס של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי. אביה לימד את הילדים לשחות, מחשש שהם יטבעו בבורות המים שבסביבה.
אביה, יניס קונרדס, עבד בסידני כרופא שיניים, ולכן הם התגוררו בפננט הילס, פרבר של סידני ולאחר מכן בבנקסטאון. אמה, אלזה קונרדס, למדה רפואת שיניים בתוכנית השלמה באוניברסיטת סידני, מאחר שלימודיה באוניברסיטת ריגה לא הוכרו, אך פרשה מהם על מנת לגדל את שלושת ילדיהם.
בשנים 1953 - 1954 התאמנה קונרדס בהדרכתו של דון טלבוט, שאימן מספר אלופים אולימפיים ושיאני עולם ביניהם, יאן אובריאן, קווין ברי, בוב וינדל ועוד. בכל יום, רכבו קונרדס ואחיה הגדול, ג'ון, על אופניהם לאימון בוקר ולאימון ערב, אימונים שערכו כשעתיים, לפני ואחרי הלימודים בבית הספר.
שיאנית עולם
אימונים קשים אלו נשאו פרי, ובאליפות ניו סאות' ויילס בשחייה שנערכה בסידני ב-9 בינואר 1958, בהיותה רק בת 13, קבעה במשחה ל-800 מטר חופשי ובמשחה ל-880 יארד (804.67 מטר) חופשי שיא עולם חדש, הראשון של "קונרד קידס", בתוצאה של 10:17.7 דקות, יומיים לאחר מכן ובמשך שבוע קבע אחיה ג'ון, 6 שיאי עולם חדשים במשחים ל-200 מטר, ל-220 יארד, ל-400 מטר, ל-440 יארד, ל-800 מטר ול-880 יארד חופשי. חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה במלבורן ב-20 בפברואר היא שיפרה את שיאה העולמי והעמידה אותו על תוצאה של 10:16.2 דקות. בתחרות שנערכה בטאונסוויל ב-13 ביוני היא שיפרה שוב את שיאה העולמי והעמידה אותו על 10:11.8 דקות.
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בקארדיף שבויילס ביולי אותה שנה, היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-440 יארד חופשי בתוצאה של 4:49.4 דקות, לפני חברותיה לנבחרת, כוכבת השחייה העולמית דון פרייזר (5:00.8 דקות) והאלופה האולימפית ושיאנית העולם במשחה זה לוריין קראפ (5:06.7 דקות).
בתחרות שנערכה בהובארט ב-19 בפברואר 1959 שיפרה קונרדס במשחה ל-880 יארד חופשי את שיאה העולמי והעמידה אותו על תוצאה של 10:11.4 דקות. שיא זה החזיק מעמד שנה וחצי ונשבר על ידי יין קדרקוויסט משוודיה (9:55.6 דקות).
מדליית כסף אולימפית
במשחקי האימפריה הבריטית וחבר העמים שנערכו בפרת' שבאוסטרליה בסוף חודש נובמבר 1962 זכתה קונרדס במדליית כסף במשחה ל-440 יארד חופשי בתוצאה של 4:55.0 דקות, אחרי דון פרייזר (4:51.4 דקות).
לאחר שפרשה מספורט תחרותי עסקה קונרדס בעיתונאות וערכה מספר עיתונים ביניהם את המגזין "בל" ("Belle") בשנים 1975–1979, את אחד העיתונים המובילים בעיצוב פנים ואת "ווג" באוסטרליה בשנים 1979–1984 ו 1992–1999. כמו כן, היא עבדה בעיתון "The Sydney Morning Herald" ומשנת 1999 היא הבעלים שלו.
AliGenie
AliGenie היא עוזרת וירטואלית המבוססת על תוכנת קוד פתוח, שהושקה ופותחה על ידי קבוצת עליבאבא. הפלטפורמה הוצגה ב-2017, יחד עם הרמקול החכם Tmall Genie X1, בכנס המחשוב של עליבאבא 2017 בהאנגג'ואו.
בדומה לעוזרים וירטואליים אחרים, AliGenie מסוגל לשלוט בבית חכם, השמעת מוזיקה, קניות קוליות, רישום הערות ועוד. AliGenie כולל גם זיהוי קולי, זיהוי טביעת קול, הבנה סמנטית וסינתזת דיבור.
AliGenie משתלבת עם שירותים נוספים של קבוצת עליבאבא, כגון שירות התשלומים המקוון Alipay ופלטפורמת הקניות Taobao ו-Tmall. טכנולוגיית זיהוי טביעת הקול של AliGenie מציעה אבטחה בכך שהיא מאפשרת רק למשתמשים מורשים לבצע הזמנות מקוונות.
AliGenie היא פלטפורמה פתוחה, המאפשרת ליצרנים שונים לעבוד על המערכת ולהוסיף אותה למוצרי צד שלישי.
מלחמת קונגו הראשונה
מלחמת קונגו הראשונה, הייתה מלחמה בשנים 1996–1997 בה כוחות של רואנדה פלשו לזאיר, הדיחו את הדיקטטור מובוטו ססה סקו ומינו במקומו את לוראן דזירה קבילה. בעקבות זאת, שונה שמה של זאיר ל"הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו".
לאחר עלייתו לשלטון, קבילה התנכר לבעלות בריתו, רואנדה ואוגנדה, וסילק אותן מארצו. מאורעות אלו היו הגורמים העיקריים למלחמת קונגו השנייה שהתרחשה שנה לאחר מכן.
רקע
במזרח המדינה, בקיוו צפון, התגוררו מהגרים רבים מבני הטוטסי וההוטו מרואנדה שהיוו כמחצית מהאוכלוסייה באזור. הוותיקים שבהם, שהגיעו עוד לפני שזאיר זכתה בעצמאות, כונו בניאומלגים. הקבוצות האתניות האחרות, בעיקר בני ההונדה, ניאנגה ונאנדה, ראו בהוטו ובטוטסי זרים והדירו אותם מעמדות הכח באזור. בעקבות רצח העם ברואנדה, ותפיסת השלטון ברואנדה על ידי הטוטסי, נמלטו בני הוטו רבים מרואנדה לזאיר על נשקם והתפתחה לחימה בין ההוטו והשבטים הזאיריים, כאשר הטוטסי בתווך סובלים משני הצדדים
מחנות הפליטים של ההוטו במזרח זאיר שמשו גם כבסיסים להתקפות של ההוטו נגד הטוטסי ברואנדה. בשנת 1995 החלה ממשלת רואנדה של הטוטסי בהרכבת מיליציות טוטסי לפעילות נגד ההוטו בזאיר. אל מול אלו עלו קולות בזאיר על כוונה לגרש את הטוטסי מזאיר.
המלחמה
ב-18 באוקטובר 1996, בכינוס בלמרה, בדרום קיבו, הוקם "ברית הכוחות הדמוקטיים לשחרור קונגו" (AFDL), לניהול משותף של המרד. ה-AFDL כלל את: בראש החזית עמד קבילה שהיה יריב של ממשלת מובוטו זה זמן רב. על אף שלכאורה הייתה ה-AFDL תנועת מרד זאירית, היה לרואנדה תפקיד מרכזי בהקמתה.
המשטר הנוקשה והרודני של מובוטו יצר לו אויבים כמעט בכל זאיר. כתוצאה מכך נהנה המרד החדש מתמיכה של ציבורים שונים ועם התקדמותו הצטרפו אליו מתגייסים רבים. מנגד, התבוסה במזרח הביאה למהומות נגד בני הטוטסי בקינשאסה וממשלת זאיר פרסמה בנובמבר 1996 צו האוסר הימצאות בני טוטסי בזאיר ומטיל עונש מוות על טוטסי שיימצא בה.
עד ה-25 בדצמבר 1996, הצליחה ה-AFDL להשתלט על חלקים נרחבים משטח זאיר שלאורך הגבול עם רואנדה, אוגנדה ובורונדי. כוחות רואנדה הרסו את מחנות הפליטים בהם השתמשו בני ההוטו בהתקפותיהם אל תוך רואנדה. חייליו של מובוטו סבלו ממורל נמוך לאור משכורת נמוכה של כדולר לחודש, שלעיתים כלל לא שולם, וציוד מועט ולקוי. במקרים רבים נמנעו החיילים מלהילחם נגד המורדים ובמקום זאת בזזו את העיירות ונסו מהן לפני הגעת המורדים. בסוף 1996 מינה מובוטו את מארק מהאלה באנקוגו לייאקו למפקד הצבא, בתקווה שיעלה בידו לעצור את התקדמות המורדים.
בפברואר 1997 פתח צבא זאיר במתקפת נגד שעצרה לזמן מה את התקדמות המורדים. במרץ 1997 חידשו המורדים את התקדמותם והגיעו אל שערי קיסנגני.
ה-ADFL התקדמו ממזרח למערב והגיעו לקינשאסה באמצע מאי 1997. קבוצה נוספת של הADFL השתלטה על לובומבאשי. החלה תנועה אווירית לקינשאסה, מובוטו נמלט ממנה ב-16 במאי 1997 והבירה נכבשה ללא התנגדות משמעותית. קבילה הכריז על עצמו כנשיא ב-17 במאי 1997 ומיד ציווה על דיכוי אלים על מנת להחזיר את הסדר. לאחר מכן ניסה קבילה לארגן מחדש את המדינה וקרא לה הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (DRC). חילופי השלטון הביאו לסיום של מלחמת קונגו הראשונה.
תוך כדי התקדמות המורדים היו ניסיונות בין לאומיים ליצור משא ומתן על הסדר כלשהו, אך ב-ADFL לא התייחסו ברצינות לניסיונות אלה אבל לקחו בזה חלק על מנת למנוע ביקורת חיצונית על כך שהם אינם רוצים למצוא פתרון דיפלומטי, כל זה בזמן שבפועל המשיכו את התקדמותם.
ב-1997 שלח האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה כוחות לסייע למובוטו, בעוד ממשלת אנגולה שלחה שני גדודים לסייע למורדים. באפריל 1997 נטען שהיקף ההתערבות של אנגולה במלחמה היא גדולה מששיערו קודם.
זוועות
במהלך המלחמה ביצעו כוחות רואנדה מעשי טבח במחנות ההוטו. ההיקף האמיתי של ההתעללויות אינו ידוע היות שה-AFDL וה-RPF הקשו על הגישה של ארגונים לא ממשלתיים לשטחי הקרבות. אמנסטי אינטרנשיונל, טענו שלפחות 200 אלף פליטי הוטו רואנדים נרצחו על ידם ועל ידי ה-RDF. בדומה לכך תיעד גם האו"ם את הרצח ההמוני של האזרחים בידי חיילים רואנדים, אוגנדים וחיילי ה-AFDL בתחקיר מיפוי ה-DRC.
תוצאות והשלכות
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו תחת שלטונו של קבילה דמתה לזאיר תחת שלטונו של מובוטו, אשר ידוע כשלטון שאיכזב את התושבים. הכלכלה נותרה מוזנחת ומצבה אפילו התדרדר תחת שלטונו המושחת של קבילה. יתר על כן, נכשל קבילה בניסיונותיו לשפר את הממשלה וגם היא המשיכה להיות מושחתת וחלשה, ובנוסף נתפס בתור "בובה" של המשטרים הזרים שעזרו לו לעלות לשלטון. על מנת לבטל את התפיסה הזו ולהגביר את התמיכה המקומית בו החל קבילה לפנות גב לבעלי בריתו מחוץ לקונגו, כאשר השיא היה גירוש כל הכוחות הזרים מהמדינה ב-26 ביולי 1998. המדינות שצבאותיהן עדיין היו בקונגו צייתו לו בחוסר רצון, בעיקר רואנדה שקיוותה להשליט משטר בו תהיה בעלת הכוח.
חלק מהגורמים שהובילו למלחמת קונגו הראשונה נותרו ללא שינוי גם לאחר עלייתו של קבילה לשלטון. העיקריים בהם היו המתיחויות האתניות במזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, שם לממשלה כמעט ולא הייתה שליטה, והיריבויות הישנות נותרו כשהיו. בתחילת אוגוסט 1998 מרדו שתי חטיבות של צבא קונגו החדש כנגד הממשלה ויצרו קבוצות מורדים שעבדו צמוד לקיגאלי וקמפלה, מה שסימן את תחילת מלחמת קונגו השנייה, אשר פרצה כשנה לאחר מלחמת קונגו הראשונה. מלחמת קונגו השנייה ידועה גם בתור המלחמה הגדולה של אפריקה.
סוכן חשאי 117: התראה אדומה באפריקה השחורה
סוכן חשאי 117: התראה אדומה באפריקה השחורה שמתוכנן לצאת בצרפת בשם OSS 117: Alerte rouge en Afrique noire, הוא סרט קומדיה וריגול צרפתי שמביים ניקולא בדוס. זהו סרט ההמשך המרגל האבוד בריו דה ז'ניירו. ז'אן דוז'רדן חוזר לגלם את הסוכן החשאי הצרפתי הוברט בוניסור דה לה באת'/סוכן 117. הסרט מתרחש בשנת 1980, כאשר סוכן 117 נשלח לאפריקה במסגרת משימתו. בדומה לסרט הראשון, הסרט מבוסס על דמות סוכן 117 מהרומנים מאת ז'אן ברוס, אך משמש כפרודיה ולא כעיבוד נאמן.
הסרט יצא לאקרנים באוגוסט 2021.
סמארט (פירושונים)
סמארט היא מילה בשפה האנגלית שפירושה "חכם" או "נבון".
אלון סרנגה
אלון סרנגה (נולד ב-8 בפברואר 1984) הוא יוצר וידאו ארט ואפקטים חזותיים בתעשיית הבידור בישראל.
ביוגרפיה
סרנגה נולד בתל אביב, בן בכור לאברהם וכוכבה. גדל בחולון, למד בתיכון קריית שרת במגמת אתלטיקה וסיים את לימודי התיכון במסלול אקסטרני ב"תיכון תל אביב". לפני הגיוס לצבא, עסק ביצירת מוזיקת טכנו ומשחקים באמצעות אדובי פלאש, שהייתה פלטפורמה ליצירת משחקים מקוונים.
את שירותו בצה"ל עשה כלוחם בגולני. לקראת סיום שירותו הצבאי, נפצע במהלך אימון. לאחר תקופת שיקום, החל לעסוק ביצירת קליפים, צילום, עריכה ויצירת אפקטים פשוטים. באותה עת, לקח חלק בהקמת סרטים ומיצגים למערך ההדרכה בבנק לאומי יחד עם חברת JCS.
בשנת 2010 פתח סרנגה את הסטודיו הפרטי שלו והחל להיות מעורב בפרויקטים לתעשיית פרסומות הטלוויזיה והקולנוע בישראל. פעילותו כללה הפקות של אפקטים חזותיים לסרטי הפסטיגל, מערכונים ל"ארץ נהדרת" ולסדרות טלוויזיה נוספות, ביניהן "המדרשה", "ג'ודה", "טהרן", "יש לה את זה", "שטוקהולם" ו"למה מי מת". הוא יצר אפקטים ויזואליים ופיקח על הסט בניו יורק בהפקת קמפיין בינלאומי לחברת תדיראן עם השחקן מורגן פרימן.
סרנגה היה מועמד חמש פעמים לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה: בשנים 2017 ו-2018 היה מועמד בתחום האפקטים המיוחדים והווידאו ארט על עבודתו בסדרות "המדרשה" ו"" בהתאמה, ובשנת 2020 היה מועמד בתחום האפקטים הוויזואליים בסדרות "טהרן" ו"ג'ודה".
המרגל האבוד בריו דה ז'ניירו
המרגל האבוד בריו דה ז'ניירו שיצא בצרפת בשם OSS 117: Rio ne répond plus (מילולית סוכן 117: אבוד בריו), הוא סרט קומדיה וריגול צרפתי משנת 2009 שביים וכתב מישל חזנוויצ'וס. זהו המשך לסרט קהיר, קן המרגלים שגם אותו ביים חזנביצ'יוס עם ז'אן דוז'ארדן שחזר לגלם את הסוכן החשאי הצרפתי הוברט בוניסור דה לה באת'/סוכן 117. הסרט מתרחש בשנת 1967, כאשר סוכן 117 נשלח לברזיל במטרה לאתר רשימת מיקרופילם של צרפתים בילי זיקה לנאצים, רק כדי שוב למצוא את דרכו אל תוך תככים בינלאומיים גדולים יותר.
בדומה לסרט הראשון, הסרט מבוסס על דמות סוכן 117 מהרומנים מאת ז'אן ברוס, אך משמש כפרודיה ולא כעיבוד נאמן. הכותרת המקורית מתורגמת, פשוטו כמשמעו, ל-"OSS 117: ריו לא מגיבה יותר", התייחסות לסרט FP1 Doesn't Respond משנת 1932.
עלילה
הסרט נפתח ברצף של מסיבות בקתת סקי בגשטאט, שם הוברט בונייסור דה לה באת '(סוכן 117) מבדר את הרוזנת הסינית. המסיבה מותקפת על ידי חמושים סינים העובדים עבור מר לי וכולם פרט להוברט והרוזנת נהרגים, כשהוברט הורג בטעות כמה מהאורחים שלו. כשהוא חוזר למטה SDECE (השירות החשאי הצרפתי), הוברט נאלץ לארגן תשלום סחיטה של 50,000 פרנקים חדשים לפרופסור פון זימל, נאצי שנמלט לדרום אמריקה ויש לו רשימת מיקרופילם של צרפתים בעלי אהדה לנאצים.
לאורך הסרט לדמות הראשית שני רומנים. הראשון הוא היפהפייה המסתורית קרלוטה. השנייה היא קצינה בצבא ישראלי, דולורס קולצ'וב, שמבלה את רוב הסרט מתוסכלת מגישתו המיזוגנית נטיותיו הגזעניות והקולוניאליות של סוכן 117. אין לה עניין בו, אבל היא מתרככת בסופו של הדבר. כשנשאלת על ידי דה לה באת' מדוע אינה אוהבת את הממשל הצבאי הדיקטטורי של התקופה ההיא, היא מפרטת את דוגמאותיה לטוטליטריות ועד מהרה דה לה באת' מתמהמה כשהוא מוצא הקבלות לצרפת של שארל דה גול.
לאורך הסרט נאלץ דה לה באת' לעסוק בהיפים, בחקר המיניות, תפקידי מגדר, במערכות אמונה שונות והאשמות אישיות בנוגע לחברה ולדעות קדומות.
רקע כללי
הסרט הוא המשך לקהיר, קן המרגלים שיצא בשנת 2006. הסרט משך 260,000 צופים יותר מפתיחת הסרט הקודם. ז'אן דוז'רדן אומנם פסל רעיון לסרט שלישי, אך בספטמבר 2019 אישר כי ישתתף בצילומי סרט שלישי בסדרה. הדמות היחידה החוזרת היא לסיגנאק, מפקדו של דה לה באת'. עם זאת, בעוד שבסרט הראשון את לסיניאק גילם קלוד ברוסט. בשל מותו, את הדמות גילם פייר בלמאר.
פרודיה
הסרט הוא המשך לסדרת הסרטים בהפקת Eurospy "סוכן חשאי 117" משנות החמישים והשישים של המאה הקודמת, אשר התבססו על סדרת רומנים מאת ז'אן ברוס, סופר פופולרי צרפתי פורה. הדמות הראשית בסדרה היא סוכן חשאי של השירות החשאי הצרפתי (SDECE), הוברט בוניסור דה לה באת', הידוע גם בשם הצופן OSS 117. את הדמות מגלם ז'אן דוז'רדן.
עם זאת, במקום להתייחס ברצינות לז'אנר, הסרט מעניק פרודיה לסדרה המקורית של אנדרה הונבל OSS 117 וסרטי ריגול אחרים כמו Se Tutte le Donne del Mondo עם ראש פסל ישו הגואל. הפרודיה הבולטת היא כלפי סדרת ג'יימס בונד. כמו כן, נעשה שימוש בטכניקת התמונה החדישה הפופולרית, המציגה מספר חלונות עם חזרה חלקית ומלאה של תמונות (בסצנת ההיכרות עם דולורס קולצ'וב). הסרט מהווה גם פרודיה על ורטיגו של אלפרד היצ'קוק ומזימות בינלאומיות כשבגדיו של דה לה באת' עוצבו בהשראת הארפר וריהוט הסט בהשראת סרטי מאט הלם של דין מרטין.
הסרט נפתח ונסגר עם שירי דין מרטין ועושה שימוש חוזר בקטעים מתוך ההצגה הגדולה ביותר בתבל (1952).
יחסי מלאווי–ניגריה
יחסי מלאווי-ניגריה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מלאווי לבין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה.
היסטוריה
היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1964. מערכת היחסים נוסדה בימיו של הייסטינגס באנדה כנשיא מלאווי, הוא עבד על תחום ההכשרות במסגרת מדיניות החוץ שלו. מלאווים הוכשרו בניגריה למקצועות רבים. בעשור הראשון של המאה העשרים ואחת חלה התחממות ביחסים בין המדינות.
Braina
Braina היא עוזרת וירטואלית ואפליקציית הכתבת דיבור לטקסט עבור Microsoft Windows המשווקת על ידי חברת Brainasoft. Braina משתמשת בממשק שפה טבעית וזיהוי דיבור כדי ליצור אינטראקציה עם המשתמשים ומאפשרת להם להשתמש במשפטים בשפה טבעית כדי לבצע משימות שונות במחשב שלהם. האפליקציה מסוגלת למצוא מידע מהאינטרנט, לחפש ולהשמיע שירים וסרטונים לפי בחירת המשתמש, למצוא ולפתוח קבצים, להגדיר אזעקות ותזכורות, לבצע חישובים מתמטיים, לשלוט בחלונות ובתוכניות. האפליקציה זמינה במערכות הפעלה Android ו-iOS.
Braina מאפשרת תמלול קובץ אודיו/וידאו ומאפשרת ממשק קולי ל-ChatGPT.
TechRadar של Future plc זיהה את Braina כאחת מ-10 התוכנות החיוניות הטובות ביותר לשנת 2015.
Braina מגיעה בגרסה חינמית ובגרסת Pro.
גיורא הון
גיורא הון (נולד ב-20 בדצמבר 1950) הוא פרופסור אמריטוס לפילוסופיה והיסטוריה של המדע באוניברסיטת חיפה.
קורות חיים
הון נולד בעפולה לאמו רות (מרנלנדר, פרנקפורט על המיין, גרמניה) ולאביו מרדכי הון (הוניגוקס,, צ’כיה). שירת בנח"ל עם גרעין של השומר הצעיר בשם חר"פ, שיועד לקיבוץ בית ניר. למד פיזיקה לתואר ראשון באוניברסיטת תל אביב, ולאחר מכן המשיך את לימודיו בצ’לסי קולג’ ובקינגס קולג’, לונדון, בתחום ההיסטוריה והפילוסופיה של המדע. הון קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת לונדון ב 1985 בהנחייתו של פרופסור היינץ פוסט בנושא “על מושג הטעות הניסויית”.
לאחר שסיים פוסט-דוקטורט באוניברסיטה העברית (מרכז אדלשטיין), ירושלים, הצטרף ב 1987 למחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה. לגיורא הון בן ובת. בתו היא האמנית נעמי ספרן-הון. הוא נשוי לרות לורנד, פרופסור אמריטה באוניברסיטת חיפה, המתמחה בפילוסופיה של האסתטיקה.
תחומי מחקר וקריירה אקדמית
תחומי התמחותו העיקריים של גיורא הון: הטעות במדע ובפילוסופיה, היסטוריה ופילוסופיה של הניסוי המדעי, מושג הסימטריה בהקשרו ההיסטורי והפילוסופי, המתודולוגיה המדעית המשתקפת בפרקטיקה המדעית, התהוותו של המושג חוק טבע בשלהי ימי הביניים ותחילת העת החדשה, וההיסטוריה של האופטיקה ובמיוחד המצאת הטלסקופ ופיתוחו.
במדע המודרני ׳סימטריה׳ היא מושג מפתח, בעל משמעות מוגדרת, השונה מזו שייחסו לו בעבר. ניתוח ביקורתי של ההיסטוריה של המושג שופך אור על הדינמיקה של התפתחות המדע ועל מקומם של מושגים בבניית תיאוריות מדעיות. מחקרו של הון, במשותף עם ברנרד גולדשטיין מאוניברסיטת פיטסבורג, עוסק בהתפתחות המושג מהקשרו האסתטי והמתמטי למקומו של המושג במדע המודרני.
הון תוהה, האם הייתה לגלילאו תאוריה אודות הטלסקופ, או שחקירותיו האופטיות היו בגדר ניסוי וטעייה. המחקר שלו במשותף עם יעקב זיק, מוכיח שגלילאו חולל מהפכה בהבנת פעולתה של מערכת אופטית (מספר עדשות) כנגד התאוריה האופטית של עושי המשקפיים הרווחת באותו הזמן. לגלילאו הייתה תאוריה להבנת פעולת הטלסקופ שאפשרה את שכלול המכשיר, ושאותה ניסה להסתיר, מסיבות מובנות, מפני חוקרי האופטיקה. טענה זו מציגה את ההיסטוריה של האופטיקה באור חדש.
במחקר נוסף מבהיר הון את מקורותיו של מושג מרכזי במדע המודרני - "חוק טבע". במאמר שהתבסס על מחקר שערך עם יעל קידר ממכללת תל-חי הוא מתמקד בתורתו של רוג'ר בייקון, שהיה פילוסוף אנגלי ונזיר פרנציסקני מהמאה ה-13 ומצביע על השפעתו על החשיבה המדעית.
הון היה עמית מחקר אלכסנדר פון הומבולדט באוניברסיטה של קונסטנץ, במכון מקס פלנק להיסטוריה של המדע בברלין, באוניברסיטת בילפלד, ובאוניברסיטה הטכנית של ברלין. שימש כחוקר אורח במרכז לפילוסופיה של המדע, אוניברסיטת פיטסבורג; מכון דיבנר להיסטוריה של המדע ב MIT ובמכון הטכנולוגי של קליפורניה, פסדינה. כמו כן, היה עמית מחקר במכון ללימודים מתקדמים NIAS, בואסנאר, הולנד; וב CNRS פריז. עמית בכיר ב Zukunftskolleg קונסטנץ ובמכון ללימודים מתקדמים MECS שבאוניברסיטה של לונבורג, גרמניה.
גיורא הון, בשיתוף עם חוקרים מגרמניה וישראל, זכה בתוכניות מחקר של ה GIF וה- ISF.
הוא חבר באקדמיה האירופית למדעים וחבר באקדמיה אירופאה.
בקונסנטאיוואן
בקונסנטאיוואן (בהונגרית: Bakonyszentiván) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם בבקונסנטאיוואן מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 306 ובשנת 2020 רק 208 תושבים.
יהודי בקונסנטאיוואן
בבקונסנטאיוואן חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
חוף דייוויס
חוף דייוויס (באנגלית: Davis Coast) הוא חלק מהחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
חוף זה מצוי בין כף קיילמן וכף סטרנק.
מקור השם
שמו של החוף ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
החוף נקרא על שמו של קפטן ג'ון דייוויס (John Davis), צייד כלבי ים אמריקאי.
דייוויס היה הראשון שנחת על חופי אנטארקטיקה, באונייתו ססיליה (Cecilia), במפרץ יוז, שבחוף זה, ב-7 בפברואר 1821.
לקריאה נוספת
• Ute Christina Herzfeld, Atlas of Antarctica: Topographic Maps from Geostatistical Analysis of Satellite Radar Altimeter Data, P 115
ווהן ג'ונס
סר ווהן פרדריק רנדל ג'ונס (באנגלית Vaughan Jones; 31 בדצמבר 1952 – 8 בספטמבר 2020) היה מתמטיקאי אמריקאי וניו זילנדי. זכה במדליית פילדס בשנת 1990.
ביוגרפיה
ג'ונס נולד בגיזברן שבניו זילנד וגדל בקיימברידג', ניו זילנד. למד באוניברסיטת אוקלנד, סיים תואר ראשון (B.Sc.) בשנת 1972 ותואר שני (M.Sc.) ב-1973. ב-1979 סיים את הדוקטורט באוניברסיטת ז'נבה. מ-1985 כיהן כפרופסור באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הוא פרש מברקלי ב-2011 ועבר לאוניברסיטת ונדרבילט.
בשנת 1990 זכה במדליית פילדס על מחקרו שקישר בין תורת הקשרים לבין מכניקה סטטיסטית. הוא נשא את נאום הזכייה לבוש בחולצת הרוגבי של נבחרת ניו זילנד.
מחקרו
ג'ונס עסק ב"משפט האינדקסים" לאלגבראות פון נוימן (Von Neumann algebras). במהלך עבודתו בנושא, מצא אינווריאנט פולינומי חדש לקשרים, שנקרא על שמו - פולינום ג'ונס (Jones Polynomial). אינווריאנט זה היווה הפתעה לטופולוגים, אשר היו קרובים לגילויו בשישים שנים האחרונות ללא הצלחה. במהלך הזמן, נהיה ברור שתגליתו קשורה לנושאים רבים במתמטיקה ובפיזיקה (בין היתר: מכניקה סטטיסטית, חבורות קוונטיות (Quantum Groups), דיאגרמות דינקין (Dynkin diagrams)). ג'ונס חקר גם מגדלים של אלגבראות מקוננות (towers of planar algebras) במהלך עבודתו להוכחת "משפט האינדקסים". על תגליות אלו קיבל בשנת 1990 מדליית פילדס.
נפטר ב-8 בספטמבר 2020.
המסר
המסר (בערבית: الرسالة, נקרא גם "המסר: סיפורו של האסלאם" או "מוחמד, שליח האל") הוא סרט קולנוע אפי בבימויו של מוסטפא עאקד, המתעד את חייו של מוחמד, נביא האסלאם.
הסרט יצא לאור בשנת 1976 בגרסה בערבית, ובשנת 1977 בגרסה באנגלית. הוא נחשב לסרט היחיד המתאר את תולדות האסלאם.
עלילה
הסרט מתעד את חייו של מוחמד במכה, במאה ה-7. המלאך גבריאל מתגלה בחזון של מוחמד, והוא קורא לו להנהיג את העם המוסלמי במכה, ולעבוד את אללה במקום 300 אלילים שהיו הכעבה. מוחמד ומאמיניו נאבקים על זכותם לעבוד את אללה, ומתעמתים עם המנהיגים הפוליטיים והצבאיים המושחתים ששולטים במכה. העימות מוביל אותם בסופו של דבר לגלות באל-מדינה, ההג'רה. לאחר זמן מה, אללה מתגלה למוחמד ומצווה עליו לחזור למכה ולהילחם בשליטים המושחתים, תוך גיוס חסידים רבים ככל האפשר. מוחמד ומאמיניו חוזרים למכה, משחררים את העיר ומנהיגים בה את שלטון האסלאם.
בסרט מתוארים מספר אירועים חשובים בתולדות האסלאם, בהם קרב בדר וקרב אוחוד. רוב העלילה מסופרת מנקודת המבט של חמזה אבן עאבד אל-מוטאליב, דודו של מוחמד, המגולם על ידי אנתוני קווין.
הפקת הסרט
במאי הסרט, מוסטפא עאקד, מוסלמי סורי-אמריקאי, רצה ליצור את הסרט מתוך תחושת שליחות אישית, כדרך לגשר על הפער בין העולם המערבי לבין העולם המוסלמי. בראיון משנת 1976 הוא אמר:
הפקת הסרט לוותה בקשיים רבים. בתחילה פנה עאקד לאולפנים בהוליווד, אך הם סירבו להתמודד עם הנושא או לממן את הפרויקט. עאקד ניסה להציג את חייו של מוחמד ואת השקפות האסלאם מתוך כבוד, ולשם כך התייעץ עם מספר אנשי דת מוסלמים. הוא קיבל אישור להפקת הסרט מהמועצה האסלאמית העליונה של "אל-אזהר" במצרים, וקיבל הבטחה למימון הפרויקט מממשלות כווית, לוב ומרוקו. צילומי הסרט החלו במרוקו, במימונו של חסן השני, מלך מרוקו. צוות ההפקה עמל במשך ארבעה וחצי חודשים על מנת לבנות את הערים מכה ואל-מדינה כפי שהן נראו בתקופתו של מוחמד, אך לאחר שישה חודשים הודיעה הליגה המוסלמית העולמית בערב הסעודית שהיא מתנגדת לסרט, והמלך ציווה להפסיק את הצילומים. גם אמיר כווית, סבאח אל-סלים אל-סבאח, ביטל את תמיכתו הכספית.
בצר לו, פנה עאקד לרודן מועמר קדאפי, שליט לוב. קדאפי הסכים לממן את הפרויקט, והצילומים הושלמו במשך שישה חודשים נוספים בלוב. קדאפי גם סיפק כאלף חיילים מצבא לוב, שהשתתפו כניצבים.
עאקד צילם בו-זמנית גרסה אנגלית וגרסה ערבית, בה השתתפו שחקנים ערבים. לדבריו, הוא לא יכל להסתפק בדיבוב הסרט מאנגלית לערבית, כי סגנון המשחק הערבי שונה באופן משמעותי מזה של הוליווד.
תיאורו של מוחמד בסרט
בהתאם למנהג המוסלמי בנושא תיאוריו של מוחמד, הוא לא מוצג על המסך וקולו לא נשמע.
בתחילת הסרט מוצגת הכתובית הבאה:
כלל זה תקף גם לנשותיו של מוחמד, בנותיו (בהן פאטמה), אחייניו, וכן הח'ליפים הראשונים (אבו בכר, עומר בן אל-ח'טאב, עות'מאן בן עפאן ועלי בן אבי טאלב, בן דודו מצד אביו). הדמויות המרכזיות המוצגות בסרט הן דמותו של חמזה, דודו של מוחמד, המגולם בגרסה האנגלית על ידי אנתוני קווין, ובנו המאומץ זיד, המגולם על ידי דמיאן תומאס. חמזה היה מפקד זוטר בקרבות של בדר ואוחוד המתוארים בסרט, שבפועל הונהגו על ידי מוחמד.
בכל פעם שמוחמד נוכח בעלילה, נוכחותו מצוינת על ידי לייטמוטיב של מנגינה עדינה באורגן חשמלי. המילים שהוא אומר אינן נשמעות, ובמקומן אחת הדמויות האחרות (חמזה, זיד או בילאל) חוזרות על המשפט. כאשר הוא נדרש להיות נוכח בסצנה כלשהי בעלילה, הסצנה מצולמת מנקודת המבט שלו.
הסצנה בסרט הקרובה ביותר לתיאורו של מוחמד, או של בני משפחתו, היא כאשר רואים במהלך סצנות הקרב את החרב המפורסמת, בעלת הלהב הכפול, של עלי בן אבי טאלב. כמו כן נראה בסרט קאסווה, הגמל של מוחמד.
פסקול
פסקול הסרט הולחן ועובד על ידי מוריס ז'אר, ומבוצע על ידי התזמורת הסימפונית של לונדון.
פרסים ומועמדויות
בשנת 1977 הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לפסקול מקורי.
התגובות לסרט
לאחר השלמת הסרט הודיעה המועצה האסלאמית העליונה של "אל-אזהר" במצרים (שבהתחלה סייעה במחקר ואישרה את התסריט) שהיא מגנה את הסרט ורואה בו עלבון לאסלאם. התנגדות זו, בנוסף להתנגדותה של הליגה המוסלמית העולמית בערב הסעודית, גרמו לכך שהוא לא הוקרן בעולם המוסלמי, פרט לטורקיה ותוניסיה.
במהלך הפקת הסרט נפוצו שמועות חסרות בסיס לפיהן דמותו של מוחמד תוצג בו, והתפקיד יגולם על ידי צ'רלטון הסטון או פיטר או'טול. שמועות אלה גרמו למחאות רבות של מוסלמים בארצות הברית.
כאשר הסרט היה מוכן להקרנת הבכורה בארצות הברית, עדיין נפוצו שמועות לפיהן אנתוני קווין משחק את מוחמד בסרט. שמועות אלה היו בין הגורמים לפיגוע החנפי בוושינגטון. באירוע זה, ארגון טרור מוסלמי הטיל מצור על בניין "בני ברית" בוושינגטון, לקח 149 בני ערובה, ואיים לפוצץ את הבניין על כל יושביו. אחת מדרישות החוטפים הייתה שהקרנת הבכורה של הסרט תבוטל. בסופו של דבר שוכנע מנהיג הארגון להפסיק את המצור, על ידי שגרירים משלוש מדינות מוסלמיות. בתקרית נהרגו שוטר ועיתונאי.
התקריות סביב הסרט הרתיעו את הצופים והוא נכשל בקופות.
לקראת סוף המאה ה-20 הסרט החל להיות מוקרן בארצות ערב, ונפוץ גם בפורמט DVD. מבקריו מציינים בחיוב את הניסיון להציג עמדה מאוזנת ומכבדת של האסלאם ושל מוחמד.
טייחת שחורת-חזה
טַיַּחַת שְׁחֹרַת-חָזֶה (שם מדעי: Sceliphron spirifex) היא צרעה ממשפחת הצרחוליתיים. צרעה זו, בדומה לצרעות אחרות בסוג טייחת, בונה תאי בוץ גבוה מעל הקרקע ומוכרת פעמים רבות בזכות בתי הבוץ על קירות ותקרות באזורים עירוניים. היא אינה מסוכנת לאדם ונפוצה במזרח התיכון ובדרום אירופה. אורכה של הצרעה 17–27 מ"מ, הגבעולון (petiole) דק, ארוך וישר. צבעה שחור, מלבד הפטוטרת וכמה פרקי רגל צהובים. שחורת-החזה נוהגת לבנות מבני בוץ בעלי מספר תאים גבוה מהקרקע. בתוך כל תא הצרעה מאחסנת כמה עכבישים ששיתקה עם עוקצה. על העכביש האחרון תטיל ביצה, ותאטום את התא. הזחלים שבוקעים מהביצה ניזונים מעכבישים ומתגלמים בתוך התא ופורצים אותו רק כבוגרים.
ג'ן בוסטיק
ג'ן בוסטיק (באנגלית: Jenn Bostic; נולדה ב-3 בינואר 1986 בפילדלפיה, היא זמרת-יוצרת אמריקאית בסגנון מוזיקת קאנטרי.
ביוגרפיה
ג'ן בוסטיק נולדה בפילדלפיה וגדלה במינסוטה. אביה היה מוזיקאי ונהרג בתאונת דרכים כאשר ג'ן הייתה בת עשר. מותו של אביה, השפיע מאוד על החלטותיה של בוסטיק להיות מוזיקאית. לאחר סיום בית הספר היא למדה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון.
לאחר סיום הלימודים ג'ן בוסטיק החלה את הקריירה המוזיקאית והתיישבה בנשוויל. בשנת 2012 היא שחררה מיני אלבום Change שכלל בין היתר את השיר "Jealous of the Angels". האלבום הראשון שלה Jealous שוחרר בהמשך השנה וגם הוא כלל את השיר. השיר זכה להצלחה רבה והזמרת זכתה במספר פרסים בתחום מוזיקת קאנטרי. כמו כן הוא זכה להצלחה בבריטניה והושמע רבות בBBC.
בשנת 2015 ג'ן בוסטיק הוציאה את האלבום Faithful.
בשנים 2017 ו-2018 ג'ן בוסטיק זכתה בפרסים של איגוד בריטי למוזיקת קאנטרי.
במאי 2018 שוחרר אלבום נוסף Revival.
בורר צבעים
בורר צבעים או בוחר צבעים הוא וידג'ט הכולל ממשק משתמש גרפי (GUI) אשר נועד כדי לבחור צבעים או ליצור סכמת צבעים. הכלי מאפשר לבחור בין המספרים של גוני הצבעים השונים ולבחור גוון ספציפי רצוי באופן מדויק.
ממשק
בעיצוב גרפי ובעת עריכת תמונות, משתמשים בוחרים בדרך כלל צבעים בממשק המציג את הגוונים השונים באופן חזותי בצורות גאומטריות שונות, באמצעות אפשרות להזין מספר ספציפי של צבע, או באמצעות מספר סרגלים המאפשרים למשתמש לבחור את מידת החוזק של אחד מצבעי היסוד בגוון הרצוי, וכן את מידת הימצאות הצבעים שחור ולבן באותו גוון. כמו כן, ייתכן גם לעיתים שימוש בכפתורים שונים המציגים גוונים דומים זה לצד זה.
ניתן גם לקחת גוון צבע מסוים ולברר את מספרו באמצעות תכונת "גרור ושחרר", או לחלופין לבחור גוון צבע מסוים באמצעות הכלי ולשחררו לתוכנה.
הימצאות
ניתן למצוא בוחרי צבעים בתוכנות עריכת תמונה שונות, או באינטרנט. מנוע החיפוש גוגל כולל גם כן בורר צבעים בעת חיפוש המילים "color picker" באנגלית או "בורר צבעים" בעברית, וישנן אף תוכנות ייעודיות לכך הקיימות עבור מערכות ההפעלה השונות. תוכנות גרפיקה מתקדמות (פוטושופ לדוגמה) יכללו בוררי צבעים משוכללים יותר שבעזרתן ניתן לבחור צבע כלשהו ממגוון מודלים (RGB, CMYK, HSV, Lab(אנ') וכדומה) וגם מספריות צבע מוכרות קיימות כמו פנטון או מספריות צבעים מוכנות בהתאם לצורכי המעצב.
זאב אלגונקווין
זאב אלגונקווין, זאב קנדי מזרחי או זאב הימות הגדולות (שם מדעי: Canis lycaon) הוא מין בסוג כלב המצוי באזור הימות הגדולות במזרח אמריקה הצפונית ודרום-מזרח קנדה. לעיתים מוגדר כתת-מין של זאב מצוי (Canis lupus lycaon) או של זאב אדמוני (Canis rufus lycaon). מקור שמו של הזאב הוא מהפארק הפרובינציאלי אלגונקווין (Algonquin Provincial Park) בו ישנה אוכלוסייה גדולה של מין זה.
מאפיינים
זהו זאב בגודל בינוני, משקל ממוצע של נקבה הוא 23.9 ק"ג, ושל זכר 30.3 ק"ג. הוא מגיע לאורך של 90–160 ס"מ. מין זה ניזון בעיקר מטרף קטן עד בינוני כגון איילים כמו אייל לבן-זנב ובונים. לעיתים נדירות יותר הוא גם ניזון מן הצומח.
קנדרה הורן
קנדרה סוזן הורן (באנגלית: Kendra Suzanne Horn; נולדה ב-9 ביוני 1976) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת אוקלהומה. בשטחי מחוז קונגרס זה נמצאת כמעט כל העיר אוקלהומה סיטי, בירת המדינה. בנובמבר 2020 הפסידה את מושבה ב לסטפני בייס.
ביוגרפיה
קנדרה הורן נולדה בעיר צ'יקשיי (Chickasha) שבאוקלהומה. בצעירותה הייתה חברה בתנועת "הצופות" ואף קיבלה את פרס הזהב של תנועת הנוער. בשנת 1998 השלימה באוניברסיטת טלסה לימודי תואר ראשון במדע המדינה. כעבור שלוש שנים, ב-2001, קיבלה תואר שני במשפטים מבית הספר למשפט דדמן של האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית בדאלאס שבטקסס. היא גם למדה באוניברסיטת החלל הבינלאומית השוכנת בשטרסבורג שבצרפת.
בטרם פתחה משרד עורכי דין משלה בשנת 2002, הורן עבדה במשרד עורכי דין קטן בדאלאס. בין השנים 2004–2005 עבדה כמזכירת העיתונות של בראד קרסון, חבר הקונגרס מטעם מחוז הקונגרס השני של אוקלהומה. הורן הייתה מנהלת לענייני ממשל בסניף "קרן החלל" בוושינגטון הבירה, ועד 2008 כבר הייתה מנהלת קשרי מדיה בקרן. היא עבדה גם כיועצת אסטרטגית בחברת הטלקומוניקציה "Amatra", החל משנת 2009. במהלך בחירות 2014 לתפקיד מושל אוקלהומה, ניהלה הורן את מסע הבחירות של מועמד המפלגה הדמוקרטית ג'ו דורמן. בנוסף, הורן ייסדה והייתה המנהלת הכללית של הארגון "הרשימה של סאלי", המקדם מנהיגות נשית באוקלהומה.
ב-3 ביולי 2017, הודיעה הורן על התמודדותה אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס החמישי של אוקלהומה. לאחר שקיבלה 44% מהקולות בבחירות המקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית ב-26 ביוני 2018, הורן ויריבה בפריימריז טום גילדה העפילו לסיבוב שני מכריע. ב-28 באוגוסט גרפה 76% מהקולות, ובכך התייצבה מול נציג המחוז המכהן ומועמד המפלגה הרפובליקנית סטיב ראסל. ביום בחירות האמצע גברה עליו ברוב דחוק בן 50.7% (לעומת 49.3%), וזכייתה נחשבה לאחד מהמהפכים הגדולים במהלך בחירות 2018.
בדצמבר 2019 הצביעה בעד הדחתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. במהלך בחירות 2020 הפסידה את תקופת כהונתה השנייה לסטפני בייס. כהונתה עתידה לבוא לידי גמר עם התפזרות הקונגרס ה-116 של ארצות הברית. מאז הפסדה בבחירות לבית הנבחרים וניצחונו של ג'ו ביידן בבחירות לנשיאות, הוזכרה הורן כמי שעשויה לעמוד בראש נאס"א. משהודיע הסנאטור ג'ים אינהוף בפברואר 2022 על כוונתו להתפטר מתפקידו בינואר 2023, בחירות מיוחדות הוכרזו באוקלהומה ותוארכו לנובמבר אותה שנה. לאחר מכן הודיעה הורן על התמודדותה לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הדמוקרטית. בבחירות המיוחדות הפסידה לחבר הקונגרס מארקוויין מולין וגרפה 35.2% מקולות הבוחרים.
מלכת הלבבות
מלכת הלבבות היא דמות מהספר "אליס בארץ הפלאות", מאת הסופר לואיס קרול. מלכת הלבבות היא מונרכית בעלת מזג-חם שלואיס קרול עצמו תיאר אותה בתור "הזעם העיוור", הממהרת לחרוץ דיני מוות לקלה שבעבירות. המשפט המפורסם המזוהה איתה ביותר, הוא "ערפו את ראשו!".
בספר, מתייחסים למלכה כקלף מתוך חפיסת קלפי משחק בהם משחקת אליס, אך איכשהו היא מסוגלת לדבר ולשלוט באדמות בסיפור, לצדו של מלך הלבבות. לעיתים קרובות, מתבלבלים בין מלכת הלבבות למלכה האדומה מספר ההמשך – "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", אף על פי שהשתיים שונות מאוד. בגינות הארמון, פוגשת אליס בשלושה קלפים (העסוקים בצביעת ורדי הגן באדום, כי הם שתלו ורדים לבנים ולא אדומים כמו שהמלכה רצתה) שממליצים לה לצאת מהקרקעות כדי לא לפגוש במלכה. היא מבולבלת, וכיוון שמעולם לא פגשה במלכה, מתעלמת מהמלצתם. כשהמלכה מגיעה לגן ושואלת את אליס מי שוכב על הרצפה (שכן צדם האחורי של כל הקלפים זהה), היא עונה שאינה יודעת. המלכה מתרגזת ומצווה שיערפו את ראשה של אליס, אך בעלה המתון יחסית, מזכיר לה שהיא רק ילדה ובכך מציל אותה מגזר הדין.
למרות התדירות הגבוהה של גזרי דין מוות שהמלכה גוזרת, נראה שרק מעט אנשים אכן מאבדים את ראשם בסיפור. מלך הלבבות נותן מחילה להרבה מנתיניו כשהמלכה אינה מסתכלת וחיילי הקלפים מתנהגים כאילו הם מרצים אותה אך בפועל אינם מבצעים את גזרי הדין. הגריפון אומר לאליס ש"אלו רק גחמות שלה: היא אף פעם לא מוציאה אף אחד להורג, את יודעת". אך עדיין, כל היצורים בארץ הפלאות פוחדים מהמלכה. בפרקים האחרונים, המלכה חורצת את דינה של אליס בשנית (על כך שהגנה על נסיך הלבבות), והיא מציעה גישה חדשה להגיע לצדק: עונש לפני גזר הדין.
תיאורים מודרניים בתרבות הפופולרית בדרך כלל מציגים את המלכה כאנטגוניסט, בגלל תחושת הסכנה שהדמות משרה, אבל בספר זה לא תפקידה של המלכה. היא פשוט עוד אחד מרבים מהמכשולים שאליס נתקלת בהם במסעה בארץ הפלאות, אך אולי היא מהווה סיכון פוטנציאלי גבוה יותר.
דמותה של מלכת הלבבות הופיעה אף בסרט של אולפני וולט דיסני משנת 1951 "עליסה בארץ הפלאות" בתור הנבל העיקרי.
בגרסה המקורית של הספר שנקרא "הרפתקאותיה של עליסה מתחת לאדמה", היא כונתה ה"דוכסית" (הרבה לפני הופעתה של הדוכסית ב"עליסה בארץ הפלאות") ובנוסף צוין שהיא הייתה אחראית על הצבים המדומים.
ג'פרי הינטון
ג'פרי אוורסט הינטון (אנגלית: Geoffrey Everest Hinton; נולד ב-6 בדצמבר 1947) חבר כבוד ב"מסדר קנדה", "החברה המלכותית בלונדון" ו"החברה המלכותית של קנדה", הוא פסיכולוג קוגניטיבי אנגלי-קנדי ומדען בתחום מדעי המחשב. פרסומו העיקרי של ג'פרי נובע מתרומתו למדע בתחומי רשתות נוירונים מלאכותיות. מאז 2013, ג'פרי פעיל בעיקר ב"גוגל" וכחוקר באוניברסיטת טורונטו.
ג'פרי התפרסם, בין השאר, בהמשך למאמר שכתב ביחד עם חוקרים נוספים, ב-1986. המאמר שלהם עסק באלגוריתם "פעפוע לאחור" כשיטה לאימון רשתות נוירונים מלאכותיות. רבים בקהיליית מפתחי רשתות הנוירונים המלאכותיות מתייחסים אל ג'פרי כאל "הסנדק" של התחום. ניצחונו של אלכס קריזבסקי, סטודנט של ג'פרי, בתחרות זיהוי עצמים "אימאג'נט", ב-2012, נחשב לאירוע שהביא את נושא רשתות העצבים המלאכותיות/ למידה עמוקה/ בינה מלאכותית אל המודעות הציבורית בתקופה הנוכחית - מה שהביא לגל התעניינות עצום בתחום.
באפריל 2023, ג'פרי התפטר ממשרתו ב"גוגל" והחל להתבטא על הסכנות שהבינה המלאכותית עלולה להביא איתה. בין השאר, ג'פרי מציין את היכולת של המודלים ללמוד האחד מהשני, העובדה שניתן "להעתיק" את המודל ממחשב למחשב (הן הארכיטקטורה והן המשקלים). תכונה הגורמת לזה שהם, המודלים, ברי שכפול מצד אחד ונצחיים מצד שני - ביחד עם התנהגויות מתהוות שאיש לא ציפה להן, בעיקר בהקשר למודלי השפה הגדולים - כל אלו ביחד, הביאו אותו למחשבה שלא מדובר בניסיון "בינוני" לחקות את מוח האדם - אלא שמדובר במשהו אחר, שיש לו מאפיינים מסוכנים ואם הוא לא "יטופל" בצורה נכונה - הוא עלול לסכן את גורל האנושות וזאת מכיוון שהמודלים עלולים להגדיר לעצמם את פונקציות המטרה וכבר היום יש להם יכולות בתחום ההנמקה וקבלת ההחלטות שאיש לא צפה, כמו גם יכולת לעבור מגוון גדול של "מבחני אינטליגנציה".
חיים אישיים
הינטון הוא צאצא של ג'ורג' בול, מתמטיקאי ופילוסוף בריטי, מאבות הלוגיקה המודרנית ויוצר האלגברה הבוליאנית המהווה את יסוד מדעי המחשב. הוא גם צאצא של James Hinton, רופא כירורג, סופר ואביו של המתמטיקאי Charles Howard Hinton. אביו של ג'פרי הוא חוקר החרקים האורד הינטון H. E. Hinton שהיה ידוע באהבתו החריגה לחיפושיות. אשתו של הינטון נפטרה ב-1994 ממחלת סרטן השחלה.
חינוך
ג'פרי השלים תואר ראשון ב-1970, בקינגס קולג' (קיימברידג'). את הדוקטורט בבינה מלאכותית ג'פרי עשה באוניברסיטת אדינבורו, בהנחייתו של כריסטופר לונגה-היגינס Christopher Longuet-Higgins
קריירה
לאחר שהשלים את הדוקטורט, ג'פרי עבד באוניברסיטת ססקס, באנגליה (University of Sussex), באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו ובאוניברסיטת קרנגי מלון. ג'פרי היה אחד מהמייסדים של תחום הנוירולוגיה החישובית ביוניברסיטי קולג' לונדון, במימונה של קרן ההשקעות של גטסבי - Gatsby Charitable Foundation. כיום ג'פרי הוא פרופסור מן המניין באוניברסיטת טורונטו, בפקולטה למדעי המחשב. ג'פרי מחזיק במושב של התאגדות המחקר בקנדה, בתחום למידת מכונה והוא יועץ בתחום "המוח ומכונות לומדות" למוסד הקנדי למחקר מתקדם. ג'פרי העביר קורס ל"בינה מלאכותית" בפלטפורמת הלימוד המקוונת, קורסרה, ב-2012. ממרץ 2013, ג'פרי מחלק את זמנו בין גוגל לבין האוניברסיטה.
פייטרו אנסטסי
פייטרו אנסטסי (באיטלקית: Pietro Anastasi; 7 באפריל 1948 – 17 בינואר 2020) היה כדורגלן איטלקי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ג'פרי הינטון
קריירה
ג'פרי פרסם למעלה מ 200 מאמרים בעיתונות מדעית שפרסומיה מבוקרים על ידי מדענים מהתחום.
פייטרו אנסטסי
אנסטסי היה חלוץ מהיר בעל יכולת ניצול מצבים גבוהה, הזכור בעיקר בתקופתו ביובנטוס, עמה זכה בשלוש אליפויות איטליה. הוא ייצג את נבחרת איטליה 25 פעמים, בהן כבש שמונה שערים. לזכותו שער במשחק הגמר של טורניר יורו 1968 בו זכתה איטליה, והוא ייצג את הנבחרת גם בטורניר מונדיאל 1974.
ג'פרי הינטון
קריירה
ביחד עם חוקרים נוספים, ג'פרי פיתח את אלגוריתם הפעפוע לאחור, את מכונות בולצמן, ייצוגים מבוזרים, מכונות הולצמן. ב-2007, ג'פרי פרסם מאמר מפורסם בנוגע ללמידה בלתי מונחית. ב-2017, ג'פרי פרסם ז'אנר חדש של רשתות נוירונים להן הוא קורא: "רשתות נוירונים מכומסות" (Capsule neural network), לדבריו, סוף, סוף, הוא הגיע לארכיטקטורה ש"באמת עובדת". הרעיון העיקרי של ז'אנר חדשני זה, הוא, ככל הנראה, חיקוי יותר מוצלח של המוח האנושי על ידי בניית ארכיטקטורה היררכית של רשתות נוירונים האחת "מעל" לשניה.
באפריל 2023 פרש הינטון מגוגל, תוך שהוא מזהיר מפני הסיכונים שמציבה הבינה המלאכותית.
פייטרו אנסטסי
קריירת משחק
אנסטסי הצעיר משך את תשומת לבו של המנהל הספורטיבי של קבוצת וארזה מהסרייה ב'. לקראת עונת, לאחר שתי עונות בליגה הרביעית ובגיל 18 בלבד, עבר אנסטסי לשורות וארזה. בעונתו הראשונה בקבוצה היה חלק משמעותי ורשם 37 הופעות ליגה בדרך להעפלתה של וארזה לסרייה א' מהמקום השני בטבלה. את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה ערך אנסטסי ב-24 בספטמבר 1967 במשחק חוץ מול פיורנטינה. אנסטסי כבש באותו משחק גם את שער הבכורה שלו, בדרך להפסד 1–3 בסיום.
ג'פרי הינטון
קריירה
סטודנטים בולטים שביצעו מחקרים תחת הנחייתו כוללים את איליה סוצקבר Ilya Sutskever, מי שהיה שותף לבניית AlexNet, רשת הנוירונים שניצחה בתחרות זיהוי העצמים "מעל" האימג'נט ImageNet, ב-2012. אירוע שלדעת רבים מהעוסקים בתחום הביא לפריצת נושא הבינה מלאכותית לתודעה הציבורית. סטודנט נוסף שלו הוא יאן לקון Yann LeCun שהייתה לו תרומה גדולה לתחום הבינה מלאכותית וכיום הוא עומד בראש תחום הבינה מלאכותית, בחברת פייסבוק.
פייטרו אנסטסי
קריירת משחק
באותה עונה סייע אנסטסי לקבוצתו להשיג את מיקום השיא בתולדותיה, המקום השביעי בליגה הבכירה. הוא רשם 29 הופעות בהן כבש 11 שערים. שלושה מהם כבש במשחק מול יובנטוס ב-4 בפברואר 1968, שהסתיים בניצחונה של וארזה בתוצאה 0–5. היכולת שהפגין במשחק, ובכלל במהלך העונה, אף זיכו אותו בזימון בכורה לנבחרת איטליה.
ג'פרי הינטון
דעותיו
הינטון היגר מארצות הברית לקנדה על רקע התנגדותו למדיניות של הנשיא רונלד רייגן והתנגדותו למימון ביטחוני של נושאי בינה מלאכותית. הינטון חתם על עצומות נגד פיתוח נשק אוטונומי. בהתייחס לסכנה הקיומית שה"בינה מלאכותית" עלולה להביא איתה, הינטון בדרך כלל נמנע להביע דעה בציינו שלתת תחזית ליותר מחמש שנים קדימה זה לא אחראי. יש הטוענים כי הוא מחזיק בדיעה שסכנה זו רלוונטית רק עוד הרבה עשרות שנים קדימה (סביב השנה 2070) ואולם יש סכנה גדולה שהמימסד הביטחוני יעשה שימוש בטכנולוגיה לרעה. הינטון ציין גם שלהערכתו, כבר היום, הסוכנות לביטחון לאומי של ארצות הברית של אמריקה עושה שימוש בטכנולוגיות דומות.
פייטרו אנסטסי
קריירת משחק
לקראת עונת החתימה יובנטוס את אנסטסי תמורת סכום של כחצי מיליון ליש"ט, שיא סכום העברה עולמי שהחזיק מעמד חמש שנים, עד להעברתו של יוהאן קרויף מאייאקס אמסטרדם לברצלונה ב-1973. השתלבותו של אנסטסי בקבוצה הייתה טובה. הוא היה מכובשי הליגה המצטיינים של הקבוצה בשתי עונותיו הראשונות במדיה, עם 15 שערי ליגה בכל אחת.
ג'פרי הינטון
דעותיו
בתשובה לשאלה של Nick Bostrom, "אם אתה כל כך מודאג מההשלכות של העיסוק בבינה מלאכותית, למה אתה עוסק בזה", הינטון ענה: "האמת היא שאני לא יכול לעמוד בפיתוי של גילוי דברים חדשים" ובכך הוא רמז לדבריו של רוברט אופנהיימר במענה לשאלה על פרויקט מנהטן.
פייטרו אנסטסי
קריירת משחק
על אף ההצלחה האישית, בשלוש העונות הראשונות בקבוצה לא הצליח אנסטסי לזכות איתה בתארים. השינוי המיוחל הגיע בפתחה של עונת. הצטרפותו של ג'מפיירו בוניפרטי לניהול הקבוצה, ושינויים רבים במצבת השחקנים, הפכו את יובנטוס לקבוצה הבכירה באיטליה באותן שנים. אחד השינויים היה חזרתו מהשאלה של רוברטו בטגה הצעיר. בטגה ואנסטסי הפגינו שיתוף פעולה מרשים ביניהם, ויצרו עבור יובנטוס חלק התקפי משובח, מגוון ומשתף פעולה. עם זאת, הקבוצה נאלצה לחכות עונה נוספת כדי לזכות מחדש בתואר האליפות. היה זה בעונת, שבה בטגה נאלץ להיעדר במשך כחצי עונה, ואנסטסי היה לשחקן החשוב ביותר בחלק ההתקפי של הקבוצה. עם 11 שערי ליגה, סייע אנסטסי לקבוצתו לזכות בתואר הראשון עבורו בקריירה. יובנטוס שמרה על התואר גם עונה אחר כך, ובמקביל העפילה עד לגמר גביע אירופה לאלופות. אנסטסי כבש פעמיים במהלך הטורניר, בשלבי שמינית ורבע הגמר, ונכלל בהרכב למשחק הגמר בו נוצחה יובנטוס 0–1 על ידי אייאקס. כמו כן, העפילה הקבוצה לגמר הקופה איטליה, שם נוצחה בדו-קרב בעיטות עונשין על ידי מילאן.
ג'פרי הינטון
דעותיו
בתשובה לשאלה, הינטון אמר גם: "אינני שולל את האפשרות שבני האדם ישלטו על מכונות שיש להן אינטליגנציה גבוהה יותר משל אנשים - אם כי אני לא מכיר שמצב כזה שרר בעבר".
פייטרו אנסטסי
קריירת משחק
בעונת הפסידה יובנטוס את האליפות וסיימה כסגנית בלבד. הייתה זו העונה הפורייה ביותר של אנסטסי בליגה הבכירה, עם 16 שערים. עונה אחר כך החזירה לעצמה יובנטוס את האליפות, שהייתה האחרונה בקריירה של אנסטסי. באותה עונה אף שימש לעיתים קרובות כקפטן הקבוצה. הישג נוסף עליו חתום אנסטסי באותה עונה, הגיע במשחק מול לאציו ב-27 באפריל 1975. אנסטסי עלה מהספסל וכבש שלושה שערים בחמש דקות, בין הדקה ה-83 לדקה ה-88. היה זה השלושער המהיר ביותר לשחקן מחליף בסרייה א', ועליו היה חתום אנסטסי לבדו במשך 36 שנים, עד שקווין-פרינס בואטנג שחזר זאת במדי מילאן. עם זאת, באותה העונה גם החל סכסוך בינו לבין המאמן קרלו פארולה. לאורך עונה זו, ובמשך שתי העונות שלאחריה, סופסל אנסטסי לעיתים קרובות, בעיקר בשל סכסוכים חוזרים ונשנים עם פארולה.
ג'פרי הינטון
פרסים והוקרה
הינטון קיבל מספר גדול של פרסים לאורך הקריירה שלו והבולט שבהם הוא פרס טיורינג, הפרס שנחשב לפרס המקביל לפרס נובל בתחום המיחשוב, ב 2018.
פייטרו אנסטסי
קריירת משחק
בסיום עונת, בה רשם 16 הופעות ליגה וכבש שער אחד בלבד, החליטו שני הצדדים על פרידה של אנסטסי מהמועדון לאחר שמונה עונות. אנסטסי היה מחביבי הקהל לאורך תקופתו במועדון, ותרם לה משמעותית. הוא ממוקם בפסגת הכובשים של המועדון בגביע האיטלקי נכון ל-2015 (30 שערים), הוא חתום של 78 שערי ליגה במדי המועדון, וסך הכול ערך 303 הופעות בכל המסגרות בהן כבש 130 שערים. הוא זכה להיות בין 50 כוכבי יובנטוס בכל הזמנים ששמם נכלל במצעד התהילה באצטדיון יובנטוס שהוקם ב-2011.
לקראת עונת, ביצעו אינטר מילאנו ויובנטוס עסקת חליפין, במסגרתה עבר אנסטסי לאינטר ורוברטו בונינסניה עשה את הדרך ההפוכה. אנסטסי שיחק באינטר במשך שתי עונות בלבד, בהן כבש שבעה שערי ליגה ב-46 הופעות. בעונה השנייה שלו בקבוצה, בעקבות האכזבה מיכולתו ופריחתו של החלוץ הצעיר אלסנדרו אלטובלי, שותף אנסטסי ב-19 משחקי ליגה בלבד. עם זאת, באותה עונה הוא זכה בפעם היחידה בקריירה בגביע האיטלקי, לאחר שעלה כמחליף במשחק הגמר בו גברה אינטר 1–2 על נאפולי.
לאחר תקופה של מבחנים בפתיחת עונת, חתם אנסטסי באוקטובר 1981 בקבוצת לוגאנו מליגת המשנה בשווייץ, ולראשונה שיחק מחוץ לאיטליה. הוא חזר לכבוש מספר דו-ספרתי של שערי ליגה לראשונה מאז עונת ביובנטוס, כשסיים עם עשרה שערי ליגה ב-14 הופעות. בסיום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת איטליה
אנסטסי החל את דרכו בנבחרת איטליה הצעירה ב-1967, ובאותה שנה זכה עמה במדליית הזהב במשחקי הים התיכון שהתקיימו באותה שנה בתוניס.
על אף שהיה בן עשרים בלבד וטרם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איטליה, זומן אנסטסי לסגל איטליה לקראת יורו 1968 הביתי על ידי המאמן פרוצ'ו ולקארג'י. הופעת הבכורה שלו נערכה ב-8 ביוני 1968, במשחק הגמר של הטורניר בין איטליה ל. המשחק הסתיים בשוויון 1-1 לאחר הארכה, ונקבע משחק חוזר יומיים אחר כך. בדקה ה-31 של המשחק החוזר כבש אנסטסי בבעיטה מחוץ לרחבה, מהאוויר ולרשת, את השער השני של איטליה שקבע את תוצאת המשחק, 2-0 בסיום, והעניק לאיטליה את אליפות אירופה.
אנסטסי היה בסגל הראשוני של איטליה לטורניר מונדיאל 1970 במקסיקו, אך נגרע מהסגל עקב פציעה שחייבה אותו בניתוח, ועל חשבונו זומנו שני שחקני התקפה אחרים. לאחר שכשל להעפיל עם איטליה ממוקדמות יורו 1972, היה שותף אנסטסי להעפלת הנבחרת ממוקדמות מונדיאל 1974.
אנסטסי זומן על ידי ולקארג'י לסגל איטליה למונדיאל 1974 בגרמניה המערבית. איטליה אכזבה בטורניר והודחה ממנו כבר בתום שלב הבתים. במשחק הראשון מול עלה אנסטסי מהספסל בדקה ה-70, ותשע דקות אחר כך כבש את השלישי של נבחרתו בניצחון 1–3. היה זה שערו האחרון הוא פתח בהרכב ושיחק תשעים דקות בתיקו 1-1 מול ובהפסד 1–2 ל, שחרץ את גורלה של הנבחרת כבר בשלב הבתים.
מאז הטורניר שותף אנסטסי עוד פעם אחת במשחק רשמי, ב-20 בנובמבר 1974 במוקדמות יורו 1976, בהפסד 1–3 ל בחוץ. בסך הכול הוא רשם 25 הופעות ושמונה שערים במדי איטליה.
נפטר ב-17 בינואר 2020.
טוני הואר
טוני הואר (באנגלית: Sir Charles Antony Richard Hoare ; נולד ב-11 בינואר 1934 בקולומבו) הוא חוקר בתחום מדעי המחשב.
ביוגרפיה
טוני הואר נולד בציילון שהיה באותה תקופה חלק של האימפריה הבריטית. אביו היה פקיד במערכת הבריטית ואימו הייתה בת של בעל חווה לגידול תה. הואר נשלח לאנגליה והוא למד באוקספורד וקנטרברי. לאחר סיום אוניברסיטת אוקספורד הוא שירת מספר שנים בצי המלכותי. במהלך השרות הוא למד רוסית. לאחר סיום השרות הואר חזר לאוניברסיטת אוקספורד ללימודי סטטיסטיקה ונחשף למחשב. בהמשך הוא נסע לאוניברסיטת מוסקבה ולמד אצל אנדריי קולמוגורוב.
בשנת 1960 הואר חזר לאנגליה והחל עבודה בחברת מחשבים בכתיבת יישומים מבוססי אלגול. בשנת 1968 הוא התמנה לפרופסור למחשבים באוניברסיטה בבלפסט. בשנת 1977 הוא חזר לאוניברסיטת אוקספורד ותוך מספר שנים התמנה לראש מעבדת מחשבים. לאחר יציאה לגמלאות הוא קיבל תואר Emeritus Professor ועוסק במחקר בחברת מיקרוסופט.
הואר תרם לפיתוח מיון מהיר, בחירה מהירה, לוגיקת הואר, עיבוד מקבילי ופיתוח שפת תכנות.
בשנת 1980 הוענק לו פרס טיורינג. בשנת 1982 הוא התקבל לחברה המלכותית. בשנת 2000 הוא קיבל פרס קיוטו על תרומתו למדעי המחשב.
מבצע יריחו
מבצע יריחו (באנגלית: "Operation Jericho") היה מבצע הפצצה קטן של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה על כלא אמיין ב-18 בפברואר 1944. העיר אמיין הייתה באותה עת כבושה בידי הגרמנים כחלק מכיבוש צרפת. מטרתה המוצהרת של ההתקפה הייתה שחרורם של אסירים פוליטיים ואנשי תנועת ההתנגדות הצרפתית (רזיסטנס) והיא הצליחה במשימה זו באופן חלקי. פשיטה זו נחשבה ליוצאת דופן בשל הדיוק והתעוזה בה בוצעה. עם זאת, עד היום נמשכת המחלוקת בשאלה מי ביקש ואישר את ההתקפה, והאם היה בה צורך.
רקע
בשנת 1943 רבים מחברי הרזיסטנס באזור אמיין נתפסו על ידי הגרמנים או הוסגרו על ידי משתפי פעולה ונכלאו בכלא אמיין. תנועת ההתנגדות באזור עמדה בסכנת קריסה. עד דצמבר 1943, 12 מחברי המחתרת הוצאו להורג בבית הכלא, ונודע כי למעלה מ-100 חברים אחרים יוצאו להורג ביריה ב-19 בפברואר 1944. פעיל הרזיסטנס דומיניק פנצארד החל לשלוח מידע על הכלא ללונדון, כולל פרטים מדויקים על הפריסה של השומרים, ההגנות, וכן רשימות השמירה.
לאחר ששני קציני מודיעין של בעלות הברית נתפסו והוערך כי נשלחו לכלא אמיין, התקפה אווירית מדויקת על בית הסוהר הפכה לדחופה יותר. מן המידע ששלח פנצארד עלה שהבניין הראשי של הכלא נמצא לצד כביש ישר וארוך מוקף חומות גבוהות. הסוהרים אכלו בבניין הסמוך לבניין הראשי, מה שהפך את ארוחת הצהריים לזמן הטוב ביותר כדי לחסל את המספר המרבי של השומרים. עוצמת התחמושת ששימשה להפצצה הייתה צריכה להיות מתוכננת בקפידה, כך שכאשר יפציצו את חומות הכלא, הפצצות יפרצו את דלתות הכלא בלי להרוס את המבנה עצמו. לפיכך, ההפצצות היו צריכות להרוס את חדר האוכל של השומרים ואת הקירות החיצוניים של בית הסוהר, כדי לאפשר האסירים לברוח, בלי לפגוע באסירים עצמם. בכלא היו כ-700 אסירים ואובדן החיים היה בלתי נמנע במהלך התקפה אווירית, אבל רבים חשבו שמכיוון שכבר נגזר עליהם עונש מוות, עדיף לבצע את המבצע מכיוון שהוא נותן להם לפחות סיכוי כלשהו לברוח.
כוח ההתקפה
כנף 140 של פיקוד האוויר הטקטי השני של חיל האוויר המלכותי מבסיס הנסדון שבהרטפורדשייר, נבחרה לבצע את הפשיטה באמצעות מטוסי מוסקיטו. הכנף הייתה מורכבת מ-18 מטוסי מוסקיטו מטייסת 464, טייסת 487, וטייסת 21. הפשיטה הובלה על ידי קפטן קבוצה (אל"ם) צ'ארלס פרסי פיקארד, בעל אות השירות המצוין (ושני פסים). טייס ומפקד מנוסה, אך חסר ניסיון במשימות הפצצה מגובה נמוך. פיקארד עבר אימון הסבה בן 10 שעות בהטפילד לקראת המבצע. מטוסי המוסקיטו של טייסת 487 הוקצו למשימה של הפצצת חדר האוכל של שומרי הכלא ופריצת חומת הכלא החיצונית בשני מקומות, בעוד המטוסים של טייסת 464 הופקדו על הפצצת קירות הכלא עצמו במידה ולא יבחינו בבריחה מוצלחת של האסירים. טייסת מספר 21 הונחתה להיערך להפצצת מבנה הכלא עצמו, על האסירים שבתוכו במקרה של כישלון תוכנית הבריחה, תרחיש שהתבקש על ידי אסירים שעמדו בקשר עם החוץ והיו מודעים למבצע. המבצע כולו הונהג על ידי מרשל אוויר משנה (אלוף) בזיל אמברי, והייתה ערוכה לביצוע החל מ-10 בפברואר. סיוע אווירי קרוב ניתן על ידי מטוסי הוקר טייפון מטייסת 198 של חיל האוויר המלכותי.
ההתקפה
מרשל אוויר משנה בזיל אמברי היה המפקד המיועד של הגיחה אך נאסר עליו לטוס למשימה בשל מעורבותו בתכנון הפלישה לאירופה ובמקומו מונה פיקארד, למרות ניסיונו המוגבל במשימות מסוג זה. המשימה נדחתה עקב מזג אוויר קשה שהלך והחמיר מ-10 בפברואר, עם עננות נמוכה ושלג ברחבי אירופה. המבצע התעכב עד ל-18 בפברואר, מועד בו הוחלט כי לא ניתן לחכות עוד להשתפרות במזג האוויר. 18 מטוסי מוסקיטו בתוספת מטוס מוסקיטו לצילום המבצע הוכנו להמראה. הצוותים תודרכו בשעה 08:00 תחת אבטחה גבוהה, ובפעם הראשונה נודע להם מה המטרה. פיקארד טס באגף האחורי של הגל השני של המטוסים במטרה להעריך את נזקי ההפצצה ובמידת הצורך להורות לטייסת מספר 21 לבצע את משימתה. תוכנן שבמידה ומטוסו של פיקארד ייפגע, צוות מטוס הצילום ימלא את תפקידו.
ההחלטה הסופית לבצע את ההתקפה התקבלה רק שעתיים לפני חלון הזמנים המתוכנן האחרון, ומטוסי המוסקיטו המריאו מהנסדון במזג אוויר גרוע, כמוהו רוב הצוותים מעולם לא חוו בעבר. ארבעה מטוסי מוסקיטו איבדו קשר עם המבנה ונאלצו לחזור לבסיס ומטוס נוסף נאלץ לחזור על עקבותיו בשל תקלה באחד ממנועיו. תשעה מטוסים המשיכו לביצוע המשימה העיקרית יחד עם ארבעה מטוסים נוספים בעתודה.
בשעה 12:01 הגיעו המטוסים ליעד. שלושה מטוסים מטייסת 487 הטילו על החומה המזרחית והחומה הצפונית של המתחם פצצות בעלות מרעום השהייה של אחת עשרה שניות. זוג מטוסים נוסף ביצע התקפת הסחה על תחנת הרכבת המקומית ופנו גם הם לאזור הכלא. החומות החיצוניות נפרצו בהצלחה, ומטוסי המוסקיטו של טייסת 464 שהיו קרובים מדי אליהן, נאלצו להקיף את היעד תוך כדי שפצצות הגל הראשון מתפוצצות.