cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אלכימאי המתכת
תקציר הפרקים הראשונים
בדרך חזרה, שומעים האחים על ד"ר טים מרקו, אלכימאי לאומי לשעבר המשתמש באלכימיה רפואית בעזרת אבן החכמים. הם מצליחים לאתר אותו בכפר קטן, אך הוא מסרב לעזור להם ומזהיר אותם שלא להמשיך לחקור את האבן, בטענה שמדובר ב"מחקר השטן" ושאסור להם לייחל לדבר שכזה. מיד לאחר מכן הם מותקפים על ידי אדם המכונה סקאר, רוצח סדרתי שרודף אלכימאים לאומיים בטענה ששינוי יסודות הבריאה נחשב לחילול הקודש, אך משתמש בעצמו באלכימיה. האחים נפצעים קשה ואד כמעט נהרג באותו קרב, אך מוסטאנג וארמסטרונג מצילים אותם ברגע האחרון, וחושפים את זהותו של סקאר כאישבלי (ר' בהמשך "מקומות"). כאות תודה, מרקו מגלה לאחים כי כתבי המחקר שלו מוסתרים באגף הראשון בספרייה הלאומית של העיר סנטרל. כאשר מרקו שב לביתו, הוא נחטף על ידי לאסט.
לאחר שהאחים מתאוששים בעיר הולדתם ריזנבול תודות למכונאית האוטומייל וינרי, הם ממהרים לסנטרל, אך שם מגלים מכתבי המחקר של מרקו כי המרכיב ממנו עשויה אבן החכמים הוא אנשים חיים. הם מחליטים להמשיך לחקור ומגלים את מכון המחקר החמישי לאלכימיה של סנטרל, מקום שלכאורה לא מתפקד, אך אד מאמין שהוא למעשה פעיל כיוון שהוא שוכן לצד בית כלא, בו הנידונים למוות יכולים לשמש חומר מחקר. האחים מתגנבים למכון ומגלים שההשערה שלהם נכונה, ושם נלחמים בשני שומרים בעלי גוף כמו של אל, העשוי משריון חלול: "סלייסר" (שהוא למעשה שני אחים הכלואים בשריון אחד) ו"בארי המקצץ" (קצב שלא הסתפק בביתור בשר בעלי חיים והחל לבתר בשר של נשים). סלייסר מובס על ידי אד ועומד לגלות לו את סודות המחקר, אך באותו רגע נרצח על ידי אנבי ולאסט שמופיעים במקום והורסים את המכון, אך לא תוקפים את אד משום שהם מתכוונים להשתמש בו בעתיד. בארי מנצל את ההמולה ונמלט מהמקום.
האחים מעוניינים לגלות עוד על הטיפוסים שחשפו את עצמם במכון המחקר החמישי, אך אז מופיע קינג בראדלי, הפיהרר של אמסטריס בכבודו ובעצמו, ומזהיר אותם שלא לחקור עוד, כיוון שמדובר באויב הקשור למחלקה הבכירה בצבא. ללא כל קצה חוט, האחים נוסעים לעיר דאבליס, שם מתגוררת מורתם לאלכימיה איזומי קרטיס, שאולי תדע כיצד יוכלו לחזור אל גופיהם הקודמים. בינתיים מייס היוז, מפקד הארכיון הצבאי וחבר קרוב, מחליט בכל זאת לחקור אודות מכון המחקר החמישי ואכן מוצא מספר מסמכים סודיים המעידים על כך שהמחלקה הבכירה בצבא היא למעשה האויב. לרוע המזל, הוא מותקף ונרצח על ידי אנבי לפני שהוא מספיק לדווח על מסקנתו לרוי מוסטאנג.
בעיר דאבליס, איזומי מגלה כי האחים (שאינם יודעים דבר על מותו של היוז) הפרו את האיסור וניסו להתמיר את אמם ומגרשת את האחים מביתם, אך אד שם לב כי העובדה שאיזומי מסוגלת כמוהו לבצע התמרה ללא מעגל (ר' בהמשך: "מעגל התמרה") אומרת שהיא עצמה ניסתה להתמיר אדם. היא מודה שאכן ניסתה להחיות את תינוקה שנולד מת, ואיבדה חלק מהאיברים הפנימיים מגופה. איזומי מעלה השערה שגם אל ראה את האמת, ואינו מסוגל לבצע התמרה ללא מעגל מפני שההלם של אובדן כל גופו גרם לו לאובדן זיכרון.
בהמשך, אל נחטף על ידי חבורת פושעים, ארבעה מהם הם למעשה כימרות שנמלטו ממכון המחקר החמישי: מרטל (אישה שהוכלאה עם נחש), לואה (שהוכלא עם שור), דולצ'טו (כלב) ובידו (לטאה). הם לוקחים אותו אל מנהיגם, גריד, החושף את זהותו כהומונקולוס. גריד הוא בעל קעקוע אורובורוס כמו של לאסט ואנבי שהאחים כבר פגשו וגריד מגלה כי גם הם הומונקולים כמוהו, אך הוא אינו משתף אתם פעולה מכיוון שהוא רוצה הכול לעצמו, הוא נטש את השאר לפני שנים רבות וכעת הם רואים בו אויב. גריד מעוניין בגוף כמו של אל כיוון שהוא חושב שהוא בן אלמוות, למרות שההומונקולים עצמם אינם מזדקנים וגופם מתחדש לאחר פציעה, עם זאת הם אינם בני אלמוות לחלוטין. אד ואיזומי מגיעים למקום ומנסים להילחם בגריד כדי לחלץ ממנו מידע, אך אז מגיעים שאר ההומונקולים יחד עם חיילי סנטרל וטובחים בגריד ובכימרות. מרטל מתחבאת בתוך גופו של אל, אך אז מופיע קינג בראדלי ודוקר אותה למוות כשהיא בתוך השריון, לא לפני שהיא מבחינה בסמל האורובורוס בתוך עינו במקום האישון ומבינה שהוא עצמו הומונקולוס.
המשך העלילה באנימה (2003)
מעט לפני ההיתקלות בגריד, התגלה בדאבליס ראת' , הומונקולוס שנראה ומתנהג כמו ילד קטן וחובר אל אנבי ושאר ההומונקולים. אד ואל פוגשים את דנטה, אישה זקנה שהייתה המורה לאלכימיה של איזומי, ובתלמידתה החדשה ליירה. אך כאשר אד מגיע לביתה של דנטה כשהוא רודף אחרי גריד, נראה כי האחרון רצח אותה. אד מצליח לגלות מגריד שההומונקולים הם למעשה אנשים שמתו ונעשה ניסיון להחיות אותם מחדש באמצעות האלכימיה ושהדרך למנוע מגופם להתחדש היא בעזרת זיכרון מחייהם כבני אדם. במכון המחקר החמישי, ההומוהקולים חשפו בפניו שמטרתם היא לזכות בנשמה אנושית ולהפוך לבני אדם בעזרת אבן החכמים, אך מכיוון שהם אינם יכולים להשתמש באלכימיה, הם רודפים אחריו כי הם יודעים שהוא מעוניין באבן ואולי ייצר אותה עבורם.
לפני מותה של מרטל, היא מספיקה לגלות לאל על זהותו האמיתית של קינג בראדלי כהומונקולוס פרייד. אד ואל מחליטים לחפש את סקאר כדי לחלץ ממנו מידע על אלכימיה. סקאר מגיע לריאול, נחוש בדעתו לסיים את מלחמת האזרחים, כיוון שרבים מתושבי ריאול הם צאצאים של העם האישבלי, ורוקם מזימה להבריח את התושבים מהעיר דרך מעבר תת-קרקעי סודי ולטבוח בחיילים באמצעות מעגל התמרה המסומן מסביב לעיר כולה. אד מגלה את התוכנית ונאלץ לשתף פעולה עם סקאר, ועוזר להבריח את התושבים. אל מגיע לריאול מאוחר יותר כאשר העיר כבר ריקה, כיוון שאין לו את הסמכות של אלכימאי לאומי, אך נקלע לעימות בין סקאר לקימבלי, האלכימאי שרצח את משפחתו במלחמת ההשמדה של אישבל. סקאר הורג את קימבלי, אך נפגע מאש חיילים כאשר הוא מנסה להגן בגופו על לאסט, שנוצרה בדמות אהובתו של אחיו, בה גם סקאר היה מאוהב. בכוחות אחרונים הוא מפעיל את מעגל ההתמרה הענק, והחיילים מתים יחד אתו. נשמותיהם עוברות לגופו של אל, שהופך לאבן החכמים.
במנהרה התת-קרקעית בה עוברים תושבי ריאול, אד וליירה מותקפים על ידי ההומונקולים ראת' וסלות', שנוצרה בדמותה של טרישה אלריק, אמם של אד ואל. הם מצליחים להתחמק, והאחים מתאחדים וחוזרים לריזנבול, אך בדרך הם פוגשים ברוי מוסטאנג וחייליו, שקיבלו פקודה מהפיהרר לקחת את אד בשבי. רוי מתוודה שאין לו כוונה לקחת את אד בשבי, כיוון שבמלחמת אישבל הוא הוציא להורג זוג רופאים (שהם למעשה הוריה של וינרי), ומאז נשבע שלא יציית עוד לפקודה לא הגיונית. האחים מספרים לו את כל מה שהם יודעים, כולל זהותו האמיתית של קינג בראדלי.
אד מותקף על ידי ראת', אך לאסט מצילה אותו ואומרת שלאחר שהיא פגשה בסקאר ונזכרה בחייה הקודמים, היא לא מעוניינת להיות אויבת שלהם, אלא רק רוצה להשתמש באבן החכמים. אד מוביל אותה לאל, הנעזר באלכימאי שו טאקר כדי ללמוד איך להשתמש באבן החכמים, אך הם מותקפים בידי ראת' וסלות'. ראת' חוטף את האפר של טרישה ואת התליון ומצליח להרוג את לאסט, אך כאשר הוא בא לעזור לסלות' (אותה הוא רואה כאימא) האפר שבידו משפיע עליה ואד מצליח להתיך אותה. לרוע המזל, אנבי מגיע למקום וחוטף את אל.
אד ורוי מצליחים למצוא את הכניסה הסודית למקום בו שוכנים דנטה וההומונקולים. בזמן שרוי מחליט להכריז מרד על הפיהרר, אד מגלה שמתחת לסנטרל מסתתרת עיר שלמה החבויה מתחת לפני האדמה. הוא מאתר את דנטה, אנבי, גלאטוני וראת' שעוד נותרו בחיים. דנטה אומרת לגלאטוני לאכול את אל המשותק כדי שיוכלו להשתמש באבן, אך גלאטוני שבור ממותה של לאסט ואינו מתפקד, לכן דנטה מתמירה את סמל האורובורוס על לשונו ובכך גורמת לכל אישיותו להיעלם מלבד יצר הגרגרנות. אד מגיע ברגע האחרון להציל את אל, אך דנטה פותחת את שער האמת וגורמת לאד לעבור בו. הוא מוצא את עצמו בלונדון של מלחמת העולם הראשונה ופוגש בהוהנהיים, שמספר לו אודות העולם שלנו ואת האמת על עצמו. הוא אומר שברגע שפגש את טרישה, הוא נשבע לנטוש את דרך חייו הישנה ולמות בגוף הנוכחי שלו לצדה. מעט לאחר מכן, אד נהרג על ידי צפלין וכיוון שגופו עדיין לא עבר דרך השער, הוא חוזר לעולם שלו. הוא נלחם באנבי ולועג לו שהיכולת שלו לשנות צורה היא חסרת ערך, כיוון שהוא רק משתמש במניפולציות רגשיות זולות על בני אדם, אך אז אנבי משתנה לצורה האמיתית שלו, הדומה לאד. אנבי מגלה לו שהוא למעשה בנם של הוהנהיים ודנטה, ורוצה לנקום בהוהנהיים כיוון שנטש אותו לאחר שההתמרה שלו לא הצליחה. מיד לאחר מכן הוא הופך את ידו לסכין ודוקר את אד למוות.
בזמן שרוי מוסטאנג מצליח להביס את הפיהרר, אל מחזיר את אד לחיים, אך כמחיר הוא נעלם אל תוך האמת. אנבי קופץ בעקבותיו אל השער כאשר הוא נפתח, כדי לרדוף אחרי הוהנהיים בעולם שלנו. דנטה, שאיבדה את אבן החכמים, מנסה להימלט מן המקום, אך מותקפת על ידי גלאטוני שזולל אותה. אד דואג להוציא מהמקום בבטחה את ראת', שננטש על ידי שאר ההומונקולים, ומתמיר את עצמו כדי להחזיר את אל. אל חוזר בתור ילד בן 10 (הגיל בו גופו נעלם) ואינו זוכר דבר ממה שקרה לאחר שניסו להתמיר את אמם. הוא מחליט לחזור ללמוד אצל איזומי, בתקווה להבין לאן אד נעלם ולהחזיר אותו יום אחד. בינתיים אד, שהגיע ליקום שלנו בו הוא אינו יכול להשתמש באלכימיה, לומד במינכן את חקר החלל, בתקווה ללמוד על הקשר בין היקומים. האחים נשבעים שיום אחד הם ישובו וייפגשו.
המשך העלילה במאנגה ובאנימה (2009)
בדרך חזרה לסנטרל האחים עוצרים בעיר ראש-ואלי, שם וינרי מצאה עבודה כמכונאית אוטומייל, על מנת לתקן את הזרוע של אד. שם הם פוגשים את הנסיך לין יאו שהגיע משינג לאמסטריס לחפש את אבן החכמים, יחד עם שניים ממשרתיו. לין מתלווה אליהם לסנטרל וגם וינרי שרוצה לבקר את משפחת היוז, אך שם הם מתבשרים על מותו. בינתיים בסנטרל, ריזה מצליחה ללכוד את בארי המקצץ, ורוי מוסטאנג מחליט להיעזר בו כדי לשחרר את מריה רוס, חיילת שהופללה ברצח מייס היוז משום שאנבי התחזה לה באותו זמן, ובאותו זמן למשוך את תשומת לבם של ההומונקולים שהיו אחראיים עליו במכון המחקר החמישי. בזמן שאד עוזר להבריח את רוס אל מחוץ למדינה דרך זרקסס, אל, רוי, ריזה ובארי מותקפים על ידי גלאטוני, הנעזר בגופו המקורי של בארי שהפך לכימרה. הכימרה נמלטת אל אחד ממכוני המחקר, שם הם מותקפים על ידי לאסט שהורגת את בארי, אך אינה הורגת את אל משום שהוא "קורבן אדם". לאחר שהיא פולטת שהיא אינה בת אלמוות, רוי מוסטאנג מצית אותה שוב ושוב עד שהיא נשרפת למוות. כך מתגלה שהומונקולוס יכול למות כמו כל אדם רגיל, פרט לעובדה שהוא עמיד יותר.
בינתיים בזרקסס, אד נתקל בקבוצת אישבלים שרוצה לקחת אותו בשבי, אך מתנגד להם. אישבלית זקנה מספרת לו שהיא הכירה את הוריה של וינרי ושהם נרצחו על ידי סקאר. הוא חוזר לריזנבול שם הוא פוגש בואן הוהנהיים, עליו הוא כועס מכיוון שנטש אותם, ומסרב להכיר בו כאביו. הוהנהיים עוזב בבוקר למחרת ומזהיר את פינאקו, סבתה של וינרי, שמשהו נורא עומד לקרות במדינה. גם אז עוזב וחוזר לסנטרל, שם הוא רוקח תוכנית לפתות את סקאר לתקוף אותו ואת אל ובכך להכריח את ההומונקולים לצאת ולהגן עליהם משום שאסור לתת להם למות, ואז ללכוד אותם ולחלץ מהם מידע. לין מציע לשתף אתם פעולה כיוון שגם הוא מעוניין במידע על חיי נצח. התוכנית מצליחה ולין ושומרת ראשו לאן-פאן תוקפים את גלאטוני כאשר הוא בדרך לזירת הקרב, אך אינם מצליחים להתמודד עם קינג בראדלי שמופיע במקום. לאן-פאן נאלצת לקטוע את זרועה כדי להימלט, אך זהותו האמיתית של הפיהרר נחשפת כהומונקולוס ראת'.
בינתיים, אד מכריח את סקאר להתעמת עם עברו כרוצח הרופאים שטיפלו בו, בלי לדעת שווינרי נמצאת בקרבת מקום ושומעת את שיחתם. היא מתעמתת עם סקאר שמספר לה את סיפורו, ושהלם הקרב גרם לו לראות בכל האמסטריסיאנים אויבים, גם כאשר שכב במיטת הטיפולים. סקאר נמלט מהמקום ובשעה שאל רודף אחריו, אד דואג להעביר את וינרי למקום בטוח. גלאטוני מתקיף את סקאר, אך אז לין מופיע ומצליח ללכוד אותו. אד ואל מנסים לתפוס גם את סקאר, אך אז מופיעה מיי צ'אנג, נסיכה נוספת משינג שחברה אל סקאר, ועוזרת לו להימלט בעזרת שימוש באלקהסיה. רוי וריזה מגיעים ולוקחים את לאן-פאן לרופא שייטפל בה, אך כאשר גלאטוני מגלה שרוי הוא זה שהרג את לאסט, הוא משתחרר ומתחיל להשתולל. כולם בורחים פרט לאד ואל, שנשארים להילחם בו כיוון שאסור לו להרוג אותם, וגם לין שלא מוכן לוותר על מטרתו, אך גלאטוני לא נרגע ובטירופו בולע את אד, לין ואנבי שהגיע למקום כדי לשחרר את גלאטוני.
גלאטוני מסכים לקחת את אל לאבא של ההומונקולים, שאולי יידע אם ניתן לעזור לאד ואנבי, ומוביל אותו למשכן שלהם מתחת לסנטרל. סקאר ומיי עוקבים אחריהם, אך מותקפים על ידי כימרות ששומרות על המעבר. בתוך הבטן של גלאטוני, אנבי מסביר לאד ולין שגלאטוני הוא למעשה ניסוי כושל של אביהם ליצור שער אל האמת, ושהם נמצאים כעת בתוך יקום מקביל שאין ממנו יציאה. הוא גם מספר להם שההומונקולים היו אלה שאחראיים למלחמת אישבל, ושהוא עצמו התחיל אותה על ידי כך שהתחזה לחייל וירה בילדה אישבלית. אד מעלה השערה לפיה אם יצליח לפתוח את השער האמיתי, הם יוכלו לצאת דרכו החוצה. הם אכן מצליחים, ובתוך האמת אד רואה את גופו האנושי של אל ומנסה לקחת אותו החוצה, אבל לא יכול מפני שאל יכול לצאת רק עם נשמתו-שלו. אד מבטיח לו שיחזור לקחת אותו יום אחד.
אד, אנבי ולין יוצאים מבטנו של גלאטוני בדיוק כאשר הוא ואל מגיעים למשכנו של אבא, שנראה בדיוק כמו הוהנהיים ויכול להשתמש באלכימיה בלי לזוז כלל ובלי התחשבות ב"חוק השוויון". הוא רוצה להרוג את לין, כיוון שהוא אינו קורבן אדם ולא אמור לדעת על המקום הזה, אך לאחר שהאחרון מצליח להתנגד לו, הוא מחליט במקום זאת להשתמש בגופו ולברוא בו מחדש את גריד. לין מחליט לא להתנגד משום שכך יזכה בחיי נצח, והוא הופך לגריד מרצונו החופשי. סקאר ומיי מופיעים ו"אבא" מבקש להרוג גם אותם, אך אד ואל מחליטים לשתף אתם פעולה כדי שיוכלו להימלט. סקאר יוצר מסך אדים באמצעות פיצוץ מים והוא נעלם, ומיי מסתתרת בתוך שריונו של אל. בשעה שאנבי מלווה את האחים החוצה, סקאר ממשיך לחקור את המקום ונתקל בד"ר מרקו השבוי. למרות הרצון העז לנקום בו, הוא משחרר אותו כיוון שהוא מבין שההומונקולים הם האויב המשותף של שניהם, לא לפני שמרקו מספר לו את האמת על מלחמת אישבל, כולל השימוש בשבויי מלחמה כמרכיבים לאבן החכמים.
בינתיים, רוי מוסטאנג מנסה לרמוז לאחד הגנרלים הבכירים, רייבן, אודות זהותו האמיתית של הפיהרר, אך מגלה שכל המחלקה הבכירה בצבא מודעת לכך ומשתפת פעולה עם תוכניותיו של אבא. הפיהרר מפזר את החיילים הכפופים לרוי בקצוות המדינה, ואת ריזה הופך למזכירתו האישית כשהיא למעשה בת ערובה. גם אד ואל מובאים אליו, והוא מאיים עליהם שאם ימשיכו לחקור ולהפריע, וינרי תיפגע. עם זאת, הוא מסכים שימשיכו לחקור אך ורק כדי לגלות כיצד לחזור לגופיהם הקודמים.
סקאר מחליט לנסוע לצפון, שם החביא את כתבי המחקר של אחיו. הוא נוסע בנפרד ממרקו ומיי במטרה ליצור הסחה, כיוון שההומונקולים מעוניינים במרקו יותר מאשר בו. ההומונקולים משחררים מהכלא את קימבלי, אלכימאי הארגמן הסאדיסט שרצח את משפחתו של סקאר ועוד המוני אישבלים נוספים, כדי שיהרוג את סקאר וישיב אליהם את מרקו. גם אד ואל יוצאים אל הצפון בעקבות מיי, כיוון שהם מאמינים שהאלקהסיה תוכל לעזור להם להשיב את גופם במקום בו האלכימיה נכשלה. אלכס לואי ארמסטרונג ממליץ להם ללכת אל רכס הרי בריגס, שם נמצאת אחותו הגנרלית אוליביה מירה ארמסטרונג, המפקדת על מוצב בגבול עם מדינת דרקמה.
האחים מגיעים לבריגס ופוגשים את אוליביה הקשוחה שמתקשה לתת בהם אמון. באותו רגע, הומונקולוס בשם סלות' פורץ למוצב דרך מנהרה תת-קרקעית, אך בכוחות משותפים כולם מצליחים להדוף אותו. אד ואל מצליחים לשכנע את אוליביה כי הם אינם קשורים לסלות', ונאלצים לספר לה הכול. הם חוקרים את המנהרה של סלות' ועל פי צורתה מגלים שהיא למעשה מעגל התמרה ענק מסביב לכול המדינה, ומסיקים שאמסטריס (שצורתה עיגול) נוצרה מלכתחילה על ידי ההומונקולים במטרה להשתמש בכל תושביה כרכיבי אלכימיה. מיד לאחר מכן, קימבלי וגנרל רייבן מגיעים לבריגס, ולאחר שרייבן אומר לאוליביה שסלות' למעשה בצד שלהם ומשיב אותו למנהרה, הוא מציע לה להצטרף אליו ולקבל "כוחות צבא נצחיים". היא עושה את עצמה כמקבלת את ההצעה ורייבן פולט את כל תוכניותיהם ומאמת את המסקנה של אד, ואוליביה בתגובה הורגת אותו.
כעת קימבלי אינו כפוף לאיש, הוא מציע לאד לעזור לו ללכוד את סקאר ומרקו ולקבל בתמורה את אבן החכמים שהוא הסתיר כל השנים (אנבי נתן לו אבן נוספת כאשר השתחרר מהכלא). הוא מביא את וינרי לבריגס כדי לרמוז לו שחייה בסכנה אם יסרב. אד עושה את עצמו מסכים, ויחד עם ארבעה מהכפופים לקימבלי (שהם למעשה כימרות ששולבו עם אריה, גורילה, צפרדע וחזיר בר) הם עולים על עקבותיו של סקאר בעיר המכרות יוזוול, אך מחליטים לשתף איתו פעולה. סקאר מעמיד פנים שהוא חוטף את וינרי (כדי שהאחים לא ייחשדו בכך שעזרו לה לברוח) ונמלט לבריגס המוגנת דרך מעבר מכרה תת-קרקעי יחד עם מרקו, מיי ושתיים מהכימרות שמורדות בקימבלי. מיד לאחר מכן, חיילי בריגס מגלים כי אוליביה נלקחה לסנטרל וחיילי הפיהרר השתלטו על בריגס, לכן זהו אינו מקום בטוח יותר, ואל יוצא בעקבות סקאר והאחרים להזהיר אותם. שאר חיילי בריגס מתכננים להתנקש בחיי קימבלי, למורת רוחו של אד, אך קימבלי מבחין בכך ונמלט מיוזוול, אך מאבד את אבן החכמים שלו. שתי הכימרות הנוספות, אותם השאיר למות במכרה, מחליטים אף הם לנטוש את נאמנותם לקימבלי ולוקחים משם את אד הפצוע קשה לרופא, לא לפני שמוצאים את אבן החכמים.
אל פוגש את סקאר והאחרים, והם טומנים מלכודת לאנבי ומפתים אותו לבוא ללכוד את מרקו. הוא בולע את הפיתיון ומרקו הורס את אבן החכמים שלו, בלעדיה אנבי הופך למעין זחל קטנטן שאינו יכול לשנות את צורתו. הם לוכדים את אנבי ואומרים למיי לקחת אותו לשינג, כיוון שהוא מה שהיא השתוקקה לו – מפתח לחיי נצח. החבורה ממשיכה לריאול, שם המלחמה הסתיימה בינתיים, כיוון שאל מאמין שמעגל ההתמרה הענק עובר שם. הם פוגשים את הוהנהיים שסיים את מסעו וחובר אליהם. הוהנהיים היה בעבר עבד חסר שם שמספרו 23 שהיה שייך לאלכימאי בממלכת זרקסס, שם נוצר בעזרת דמו ההומונקולוס הראשון (שהיה אז רק צל שחור במבחנה) והציע לו חופש, ידע וזכויות. הוא נתן לו את שמו והפך אותו לאלכימאי מצליח וכשרוני, עד כדי כך שהמלך ביקש באופן אישי שיעזור לו וישיג בשבילו חיי נצח. הוהנהיים נעזר בהומונקולוס לשם כך, וזה הורה לו ליצור מעגל התמרה ענק מסביב לממלכה, מי שיעמוד במרכזו יקבל את האנרגיה מכל הנשמות סביב וישיג חיי נצח. ההומונוקולוס הוליך את המלך שולל ומיקם את שניהם בלבד במרכז המעגל. כשהחלה ההתמרה מתו כל אזרחי זרקסס, כולל המלך, והוהנהיים וההומונקולוס קיבלו כל אחד מחצית מן האנרגיות של כל הנשמות. ההומונקולוס לבש את דמותו של הוהנהיים וכך יכול היה להשתחרר מהמבחנה, והשאיר אותו להסתובב המום ומיוסר על מה שעשה. נושא בתוכו את אבן החכמים במשך מאות שנים, גופו של הוהנהיים לא נפגם ולא הזדקן, הוא נדד דרך שינג אל אמסטריס ופגש שם את טרישה אלריק, אותה נשא לאישה והבין שהוא אינו רוצה לחיות לנצח ולראות את אשתו וילדיו מתים לפניו.
בינתיים בסנטרל, ריזה מגלה שסלים בראדלי, בנו המאומץ של הפיהרר, הוא הומונקולוס ששמו פרייד, ומצליחה לדווח על כך לרוי למרות היותה תחת מעקב. בידו, הניצול היחיד מהמלחמה נגד גריד הראשון, מגיע אף הוא לסנטרל במטרה לנקום בקינג בראדלי, אך נתקל בגריד החדש שהורג אותו. ייסורים תוקפים את גריד והוא מבין שבעצם הרג חבר, והוא מתפרץ לביתו של קינג בראדלי ותוקף אותו. הוא נאלץ להימלט כיוון שגם פרייד נמצא שם, פוגש את אד ושתי הכימרות ומחליט לחבור אליהם. החבורה חוזרת לריזנבול כדי לתחזק את האוטומייל של אד אצל פינאקו, בדיוק כאשר גם וינרי מוברחת לשם ומספרת לאד על מקום הימצאם של השאר. הם מגיעים לשם בדיוק כאשר אל מותקף על ידי פרייד וגלאטוני כדי לקחת אותו לסנטרל, ובתום קרב קשה במהלכו פרייד סופג את גלאטוני כדי לאחד את כוחותיהם, הוהנהיים לוכד את פרייד בתוך כיפה אטומה ללא אור, שם הוא אינו יכול להשתמש בצללים שלו. לרוע המזל, אל נאלץ לשמש פיתיון לתוכנית הזו, וגם הוא נלכד.
הבוקר למחרת הוא למעשה "היום המובטח", בו אבא עומד לבצע את תוכניתו בעזרת ליקוי חמה שצפוי להתרחש. החבורה מצליחה להתגנב אל משכנם של ההומונקולים, ורוי וריזה חוברים אליהם, לאחר שעוררו מהומות בסנטרל בעזרת חיילי בריגס, שהוברחו לשם דרך אחוזת ארמסטרונג. גם מיי מגיעה לשם משום שהיא אינה מסוגלת לנטוש את תושבי אמסטריס ולחזור לארצה. אנבי מצליח להשתחרר ותוקף את החבורה. רוי, שמבקש לנקום בו על רצח מייס היוז, כמעט שורף אותו למוות בזעמו, אך נעצר על ידי השאר כאשר נאמר לו שאם יהרוג אותו מתוך נקמה לא ישיג דבר. אנבי, שהפך לשבר-כלי בעקבות התקפותיו של רוי, מבין שהוא מקנא במורכבותם של בני האדם אותם החשיב כל הזמן לנחותים והוא מתאבד.
בינתיים, פרייד מצליח לאותת לאבא על מקום הימצאו בעזרת קוד מורס, וקימבלי נשלח לשחרר אותו. הוא מנסה להרוג את ד"ר מרקו, אך אל משיג את אבן החכמים שקימבלי איבד ביוזוול ומצליח להדוף אותו. הם נמלטים לסנטרל כאשר קימבלי פצוע קשה מהקרב ופרייד בולע אותו, כשלמעשה הוא רצה שאל יגיע לסנטרל. בסנטרל, סלות' נשלח להרוג את אוליביה שניסתה לעורר מרד מתוך המחלקה הבכירה של הצבא, אך בכוחות משותפים של אחיה אלכס, איזומי ובעלה סיג, הם מצליחים להרוג את סלות'. חיילי בריגס כובשים את מפקדת המרכז מידיהם של חיילי סנטרל, אך אז מגיע הפיהרר ומתחיל לטבוח בהם, עד שנעצר על ידי גריד שמשליך אותו לתעלת ביוב פתוחה ומאמין שנהרג. כשאל מגיע לסנטרל, אלכימאי המשתף פעולה עם ההומונקולים מפעיל מעגל התמרה שמזמן את אל, אד ואיזומי – קורבנות האדם – אל משכנו של אבא. הוהנהיים, קורבן אדם נוסף, כבר היה שם. בעזרת פרייד שמגיע לסנטרל, הוא כופה על רוי לפתוח את השער ולראות את האמת, ובכך הופך אותו לקורבן האדם החמישי והאחרון שנחוץ. מרוי נלקחת יכולת הראייה והוא מתעוור.
אבא מפעיל את מעגל ההתמרה הענק מסביב לאמסטריס, וכול התושבים מלבד קורבנות האדם מאבדים את נשמותיהם. אבא למעשה פתח את השער של כדור הארץ כשצלו הענק של הירח משמש מעגל, והוא מנסה לספוג לתוכו את אלוהים על מנת להפוך לישות מושלמת. עם זאת, מסתבר שמסעו של הוהנהיים למענו עזב את הבית, היה לפזר חלק מהנשמות הכלואות בתוכו מסביב לאמסטריס, כדי שיפעילו מעגל ההתמרה נוסף המסומן על ידי צלו של הירח וישיבו את נשמותיהם של תושבי אמסטריס לגופיהם, שעדיין נמצאים בחיים. כאשר אין בתוכו מספיק נשמות, אבא מתקשה לשלוט בכוחו העצום של אלוהים, והוא נמלט ממשכנו אל פני השטח, כשקורבנות האדם אחריו, פרט לאד שנשאר להילחם בפרייד. אד מבין שפרייד נחלש מאוד כאשר כפה על רוי לפתוח את השער (אחרת הוא היה יכול פשוט לכפות על כולם לפתוח אותו), ומביס אותו. גם ראת' ששרד את פציעתו מותקף על ידי סקאר ונהרג.
אד מגיע אל פני השטח כדי להילחם באבא, אך כולם נפצעים קשה על ידי כוחו העצום והבלתי מרוסן. הוא מתכוון להרוג את אד, שזרועו המתכתית נשברת והוא אינו יכול עוד להשתמש באלכימיה. אל מקריב את נשמתו על מנת להחזיר לאד את היד שלו בעזרת האלקהסיה של מיי. כעת נשמתו וגופו של אל מתאחדים, אך לא בעולם האמיתי. אד קם להיאבק באבא תוך עידוד מההמונים המקיפים אותם, וגריד מבין שמה שהוא באמת רוצה הוא להיות כמוהו. לכן הוא מתקיף את אבא, ששואב את אבן החכמים מגופו של לין אל גופו-שלו, וכך לין משתחרר מהשפעתו של גריד, אך מצטער על כך כיוון שראה בו חבר. גריד, שעדיין לא נשלט לחלוטין על ידי אבא, משתמש ביכולת ההתקשחות שלו על מנת להפוך את גופו לפחם שברירי, ואד הורג את אבא בקלות.
בסופו של דבר, אד מקריב את יכולתו להשתמש באלכימיה כדי להחזיר את אלפונס לעולם האמיתי. אלפונס חוזר עם גופו המקורי, אך הוא קטן ורזה מפני שחיכה כמה שנים לאלפונס. מדינת אמסטריס מתחילה להיבנות מחדש וגנרל גרומן, מפקד צבא המזרח שהיה מפקדו הישיר של רוי, מתמנה לפיהרר. רוי מקבל את ראייתו בחזרה בעזרת שימוש באבן החכמים של מרקו. גם לין יאו משתמש באבן החכמים כדי לקבל חיי נצח ולזכות בכס ממלכת שינג, אך מבטיח למיי שייקח תחת חסותו גם את שבט צ'אנג החלש. הוהנהיים, שניצל את מלוא כוחה של אבן החכמים, נמצא בבוקר לאחר מכן מול קברה של טרישה אלריק ללא רוח חיים לאחר שהזדקן בבת אחת. אדוארד חוזר עם אלפונס לרסנבול, שמה הם פוגש בווינרי. לאחר שנתיים אלפונס נפגש עם 2 הכימרות ששולבו עם אריה וצפרדע ג'רסו וזמפנו ומספר להם שהוא ואד החליטו לצאת ולחקור את העולם לגבי סוגים שונים של אלכימיה. אלפונס הולך עם שתי הכימרות לארץ שינג ואד נוסע לכיוון מערב. בסיום הסדרה רואים שלאד ולוינרי נולדו ילד וילדה.
המשך הסדרה
בתאריך 3 באוקטובר 2010 הכריזה היוצרת איראקווה כי בכוונתה להוציא סרט המשך שתספר על המשך חייו של אדוארד ותסגור את כל הקצוות שנשארו פתוחים.
קוסגרייב
קוסגרייב (באנגלית: Cosgrave) הוא שם משפחה.
סרנדיפצרטופס
סרנדיפצרטופס (שם מדעי: Serendipaceratops; מילולית: "פרצוץ מקורנן סרנדיפי") הוא סוג דינוזאור קטן בן לסדרה בעלי אגן דמוי עוף שחי בתחילת הקרטיקון לפני 122.46-112.03 מיליון שנה מזמננו. מאובניו התגלו ביבשת אוסטרליה לצד פאונה ייחודית של מעט דינוזאורים אשר חיו באקלים קריר. המאובנים שלו התגלו בתצורות וונטאגי שבויקטוריה ב-1993 קבור בצוקים ליד חוף הים.
כל הממצאים מדינוזאור זה הוא עצם הגומד הכבדה שלו. הוא נחשב למקורב ללפטוצרטופס, מה שאולי גורם לו להיות מראשוני הצרטופסים המוכרים ובין הבודדים בחצי הכדור הדרומי (לצידו של הנוטוצרטופס (Notoceratops) האפשרי מדרום אמריקה). מחקרים נוספים הפריכו את הדמיון בינו ללפטוצרטופס ומקשר לצרטופסים. מאובנים נוספים דומים נמצאו במערה בדרום אוסטרליה אך גם בה קשה להסיק על הקשר בינו לצרטופסים.
כיום רואים בסוג טקסון מוטל בספק מאחר שמאובניו הזכירו מאוד את מאובני המינמי.
טקס פרסי אוסקר ה-83
המועמדים לפרס הוכרזו כבר ב-25 בינואר 2012, על ידי טום שארק והשחקנית מוניק. בטקס נכחו מיטב שחקני הקולנוע של ארצות הברית.
הסרט "נאום המלך" זכה בארבעה פרסים כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר עבור טום הופר, השחקן הטוב ביותר עבור קולין פירת' והתסריט המקורי הטוב ביותר עבור דייוויד סיידלר. הסרט "התחלה" גם זכה בארבעה פרסים בקטגוריות טכניות. אחריהם זכה הסרט "הרשת החברתית" בשלושה פרסים. הסרטים "אליס בארץ הפלאות", "פייטר" ו"צעצוע של סיפור 3" זכו בשני פרסים כל אחד מהם.
זוכים ומועמדים
המועמדויות לטקס פרסי אוסקר ה-83 הוכרזו ב-25 בינואר 2011 בתיאטרון סמואל גולדווין בבוורלי הילס על ידי נשיא האקדמיה טום שארק והשחקנית מוניק.
הסרטים עם מירב המועמדויות היו "נאום המלך" עם 12 מועמדויות ואחריו הסרט "אומץ אמיתי" עם 10 מועמדויות. הזוכים הוכרזו בטקס מיוחד שנערך ב-27 בפברואר 2011.
פרסים מיוחדים
הטקס שבו הוצגו הפרסים המיוחדים נערך ב-13 בנובמבר 2010.
מחלוקות סביב הטקס
רבים מהמבקרים בארצות הברית ביקרו את הנחייתם של ג'יימס פרנקו ואן האת'וויי. חלק מהם כמו רוג'ר איברט ופיטר טראברס הגדירו את הטקס כגרוע ביותר שהם ראו. ברם, חלק החמיאו להאת'וויי על הנחייתה.
במהלך הטקס השחקנית מליסה לאו שזכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר אמרה בנאומה את המילה "Fuck", אך היא מיהרה להתנצל על פליטת פה זו עוד בנאומה.
איתן אבניאון
איתן אַבנֵיאוֹן (נולד ב-6 בספטמבר 1930) הוא מילונאי ומו"ל. כיהן כמנהל ישראלי בתחומי הכספים והביטוח במשרד האוצר ובחברות במגזר ההסתדרותי.
חייו ופועלו
אבניאון עבד במשרד האוצר בשנים 1951–1967. תחילה כיהן כמפקח בפשמ"ג ירושלים וכעוזר ראשי לניכויים בנציבות מס הכנסה, ומשנת 1959 כיהן כסגן הממונה על החיסכון ומזכיר המועצה לחיסכון. מאמצע שנות ה-60 היה במקביל גם סגנו של הממונה על הביטוח, תפקיד בו תמך בהידוק הפיקוח על חברות הביטוח, דבר שהביא לעימות עימן.
באוגוסט 1967 נתמנה למנכ"ל "גמול" (החברה להשקעות של קרנות הפנסיה וקופות הגמל), תפקיד בו החזיק עד 1973. בשנת 1970 מונה במקביל למנכ"ל משותף של בנק הפועלים, ובמסגרת תפקידו היה חבר במועצות מנהלים רבות, בהן בבורסה לניירות ערך, החברה לישראל, חברת דלק וועדת ההשקעות של חברת העובדים". כמו כן כיהן כיו"ר "הלוואה וחיסכון" יפו–תל אביב. בתפקידו זה פעל למיזוג האגודה עם בנק הפועלים והעביר את שלושים ואחד סניפיה לבנק הפועלים וכן שישה סניפים נוספים של אגודת הלוואה וחיסכון חיפה לבנק. פעולות אלה שינו את מערך הסניפים של בנק הפועלים והביאו, בין השאר, את בנק הפועלים מהמקום השלישי במערכת הבנקאות למקום השני, ולאחר מכן אף למקום הראשון.
בשנת 1973 מונה למנכ"ל חברת הביטוח הסנה". תחת ניהולו הונפקה החברה בבורסה ובכספים שהושגו היא הקימה ורכשה חברות בנות בישראל ומחוצה לה שהתמחו בענפי ביטוח שונים. קבוצת הסנה הפכה לקבוצת הביטוח הגדולה בישראל (עם נתח שוק של למעלה מ-30%). ההתרחבות הביאה לצורך בהתחדשות ובארגון מחדש של הקבוצה אך תוכנית העבודה הביאה להתנגשות עם ועד העובדים וחלק מהעובדים הבכירים. אלה, בתמיכת מזכיר ההסתדרות ירוחם משל, מנעו את ביצוע התוכנית, דבר שהביא, בסופו של דבר, לפרישתו מהחברה. עשר שנים לאחר פרישתו קרסה הסנה. על פי הערכות, הקריסה נבעה, בין היתר, מהתרחבות בעסקות ביטוח משנה בחו"ל בתקופתו של אבניאון.
בהמשך מונה ליו"ר הדירקטוריון של חברת הביטוח ירדניה, וכיהן בתפקיד עד להתמוטטות החברה.
בשנים 1978–1982 כיהן כיו"ר איגוד חברות הביטוח. בתפקידו זה דרש ממשרד האוצר למנוע מישראלים לפעול בחברות ביטוח זרות.
אבניאון היה פעיל במחוז דן של מפלגת העבודה ובשנת 1978 הוצב במקום השני ברשימת המערך למועצת עיריית תל אביב-יפו, כבחירה אישית של המועמד לראשות העיר, אשר בן נתן. אבניאון היה פעיל באופוזיציה במועצת העיר וביקר בחריפות את התקציבים שהציג ראש העיר, שלמה להט. בתחילת 1981, לאחר התפטרות בן נתן מהמועצה, התפטר גם אבניאון מהמועצה.
כתיבת מילונים ולקסיקונים
בשנת 1984 החל אבניאון לתרגם את ניסיונו הרב בכלכלה ומינהל לשורה רחבה של לקסיקונים מקצועיים ופתח בקריירה פורה של כתיבת מילונים ועריכתם. הוא פרסם בהוצאת עם עובד את הספר "לקסיקון ביטוח", וכן מילון פיננסי שראה אור בהוצאת מקמילן בארצות הברית. בעקבות הצלחת הספרים הקים אבניאון את הוצאת הספרים "איתאב" (1987) ופרסם באמצעותה מספר ניכר של מילונים כלכליים נוספים. במקביל החל ללמוד, להתמחות ולעסוק במילונאות כללית, והוציא יותר מכל מילונאי אחר מילונים רבים הקשורים ללשון העברית. את ניסיונו כאיש ביטוח וכמילונאי משלב אבניאון בתפקידו כיו"ר הוועדה למונחי ביטוח שליד האקדמיה ללשון העברית.
משפחתו
אבניאון היה נשוי לדליה אבניאון, משוררת וציירת (נכדתו של שלמה ישראל שיריזלי (שי"ש), מדפיס, מו"ל ועסקן ציבורי בירושלים). השניים הורים לבן (יואב אבניאון, מורה דרך) ושלוש בנות (אפרת, מיכל ורונית).
זה שנים הוא נשוי ליהודית אוריין, עיתונאית, מבקרת ספרות וקולנוע (בתו של מאיר אוריין, סופר, חוקר ספרות תורנית וחסידות ופעיל ציבור בחיפה).
אחותו שושנה בהט לבית ברגשטיין הייתה מזכירה מדעית של האקדמיה ללשון העברית, עסקה בהוראת לשון ובתקן הלשון בהיבטים רבים. אחיו חיים ברגשטיין עמד בראש הפעילות הבינלאומית של בנק הפועלים. אח נוסף, יעקב אבניאון (נפטר ב-1978), היה מנהל הנכסים של בנק הפועלים ועוזר למנכ"ל הבנק וממונה על האחזקה בבנק.
כומתת הארגמן (סרט)
כומתת הארגמן הוא סרט פעולה בלארוסי שהופק על ידי חברת הסרטים בלארוספילם, המספר על חיי היומיום של חיילי הכוחות המיוחדים. הקרנת הבכורה התקיימה ב-1 בינואר 2008.
עלילה
הסרט מביא את סיפוריהם של אנשים מכמה דורות של כוחות מיוחדים: סגן אלוף מנוסה בשם פאבלוב, שמנה פעולות רבות ומוצלחות; סרן קוצ'קוב, שלא משאיר את הרצון להתכבד ללבוש את כומתת הכוחות המיוחדים, למרות כישלונות חוזרים ונשנים במבחני ההסמכה, וכן טוראי קופריאנוב, שאביו, הסגן הבכיר קופריאנוב (שבניהולו שירת גם פאבלוב), מת בנסיבות מעורפלות באפגניסטן ועבורם השירות בכוחות מיוחדים הופך להתחלה של שלב רציני בחיים: עם עזיבת הכוחות המיוחדים יודע המגויס מהי אחווה, עזרה הדדית, אומץ לב וכבוד.
המורכבות המוגברת של משנתו של קורס הלוחם הצעיר מחמירה בשל מצב אישי קשה: מסתבר שקוצ'קוב וקופריאנוב מתמודדים עם הסידור המיוחד של הסטודנטית נסטיה היפה. עם זאת, במקרה, הגיבורים נקלעים למצב מסוכן מאוד ומאיים על מוות לא רק של עצמם, אלא גם להרבה אנשים אחרים: נסטיה וחבריה הולכים להירגע בטבע, אך המקום בו בחרו מתגלה כמוקד לפיגוע מתוכנן. ההתנגשות עם המחבלים הופכת קטלנית עבור חבריה של נסטיה, שנרצחים בדם קר על ידי המחבלים, והנערה עצמה, יחד עם קופריאנוב וקוצ'טקוב, נופלים לידי פושעים. בסכנת חיים, במצב חסר סיכוי, שני הגיבורים צריכים להציל לא רק את אותה, אלא גם את חיי אחרים...
אלברטו פוגלמן
אלברטו פוגלמן (בספרדית: Alberto Foguelman; 13 באוקטובר 1923 בואנוס איירס – 9 בדצמבר 2013 בואנוס איירס) היה שחמטאי יהודי-ארגנטינאי.
ביוגרפיה
אלברטו פוגלמן נולד בבואנוס איירס למשפחה יהודית. הוא שיחק פעמים רבות באליפות ארגנטינה בשחמט, ופעמיים (ב-1959 וב-1962) זכה במקום השני.
בשנת 1964 הוא השתתף בתחרות בין-אזורית (חלק של תהליך העפלה למפגש עם אלוף העולם בשחמט) וסיים במקומות 17–19.
בשנת 1965 בתחרות בצ'ילה הוא סיים במקום השלישי לאחר וסילי סמיסלוב ויפים גלר.
במהלך הקריירה הוא השתתף בתחרויות בעיקר בדרום אמריקה.
בשנת 1963 הוענק לו תואר אמן בינלאומי.
אלברטו פוגלמן במשחקי אולימפיאדת השחמט
בין השנים 1960 ל-1962 השתתף אלברטו פוגלמן ב-2 אולימפיאדות שחמט:
קוסקוס המשי
קוסקוס המשי (שם מדעי: Phalanger sericeus), הוא מין כיסאי בסוג קוסקוס שאנדמי לגינאה החדשה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1907 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ולו שני תת-מינים. המין קשור מבחינה חיצונית וגנטית לקוסקוס ההרים שחופף איתו בכל טווח התפוצה וניתן להתבלבל ביניהם בקלות. קוסקוס המשי נוטה לחיות באזורים גבוהים יותר מעמיתו.
תיאור
קוסקוס המשי מתאפיין בגוף חסון, מוצק ועגלגל, ראש בינוני ואגסי עם לחיים מלאות וחרטום רחב. אוזניו עגלגלות וזעירות, אפו קטום, ועיניו גדולות, בולטות ומותאמות לראיית לילה. זנבו ארוך וגמיש עם יכולת לפיתה, כשחציו הראשון שעיר וחציו השני חשוף וחלק. בדומה לקוסקוסים אחרים, יש למין זה כריות הצמדה בתחתית הכפות וטפרים ארוכים וחזקים שהופכים אותו לטפסן מצוין. אורך ראשו וגופו של קוסקוס המשי 37–46 סנטימטרים, אורך זנבו 27–32 סנטימטרים ומשקלו 2.4-1.7 קילוגרם.
בהתחשב בבית גידולו ההררי והקריר הפרווה של קוסקוס המשי ארוכה ועבה במיוחד ובעלת מרקם משי רך שהעניק למין את שמו. אורך השיער בגב 3.8 סנטימטרים לעומת 2.7 סנטימטרים אצל קוסקוס ההרים. צבע הפרווה בצד העליון כהה למדי, ונע בין חום-שוקולד כהה לאפר, פחם, אפור-הובנה או אפור-אבן; עם זאת, קוסקוס המשי נוטה להיות בהיר במעט בצבעו מקוסקוס ההרים. הצד התחתון (הגחון, החזה והגרון) בצבע לבן בוהק, בעוד שהכפות וקצה הזנב אפרפרים. הראש בצבע אפור או אפר, והפנים והאוזניים שחרחרות יותר. מאמצע הגב עד לחרטום יש פס שחור צר שבולט בעיקר במצח ודהוי למדי בגב ובכתף. על הלוע ובסיס הזנב יש לעיתים כתם בצבע חום בהיר.
תפוצה ואקולוגיה
אין מידע רב על אורח החיים של קוסקוס המשי. הוא פעיל לילה שמבלה את שעות היום בשינה בחללי עצים, נקיקי סלעים או תחת שורשי עצים. הקוסקוס משתמש בו זמנית ב-10 עד 20 מקומות מסתור שונים שמפוזרים בטריטוריה שלו ונמצאים במרחק 100 מטר בממוצע זה מזה. כ-50% מהלילה מנוצל על ידי הקוסקוס לאכילה, 25% למנוחה ו-25% נוספים לתנועה, טיפוח ואינטראקציות עם בני מינו.
קוסקוס המשי ניזון בעיקר מעלים ופירות, כאשר העלים מהווים יותר מ-90% מהתזונה הכוללת, והשאר מורכב מפירות וכמויות קטנות של חסרי חוליות או ביצים. הקוסקוס נוהג לירוק עלים קשים לעיכול וסיבים לפני הבליעה. הקוסקוסית ממליטה גור יחיד לאחר תקופת היריון קצרה, והגור שוהה בכיס שלה מספר חודשים. כאמור, בין קוסקוס המשי לקוסקוס ההרים מתקיימת חפיפה בכל טווח התפוצה והשניים עשויים להתרבות זה עם זה.
מצב
קוסקוס המשי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), בשל תפוצתו הרחבה, אוכלוסייה גדולה ככל הנראה (במיוחד באזורים גבוהים), העדר איומים משמעותיים, וגם מאחר שלא סביר שתתרחש ירידה במספריו בשיעור הנדרש להעפיל לקטגוריה מאוימת יותר. מגמת האוכלוסייה איננה ידועה לעת עתה. באזורים מסוימים, קוסקוס המשי סובל מציד למזון על ידי התושבים המקומיים, אולם בית גידולו ההררי ממתן במידה רבה את איום הציד. מאידך, ההפרעה האנושית הולכת וגוברת גם באזורי ההרים וגורמת לדחיקת קוסקוס ההרים למרחב המחיה של קוסקוס המשי וליצירת תחרות על מקורות המזון בין שני המינים הללו. קוסקוס המשי מצוי בשני אזורים מוגנים.
איוואן קונייב
איוואן סטפנוביץ' קונייב (ברוסית: Иван Степанович Конев; 28 בדצמבר 1897 - 21 במאי 1973) היה מרשל ברית המועצות ואחד המצביאים הבולטים והמוכשרים ביותר של הצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה. שימש כמפקד עליון של כוחות ברית ורשה בשנים 1955–1960.
ביוגרפיה
קונייב נולד בכפר לודיינו (Лодейно) במחוז קירוב שבמרכז רוסיה למשפחת איכרים. לאחר סיום בית ספר יסודי עבד כחוטב עצים. בשנת 1916 גויס לצבא הצאר, ולאחר סיום קורס תותחנים נשלח לחזית. בשנת 1918, לאחר שרוסיה חתמה על הסכם הפסקת הלחימה עם גרמניה, שוחרר מהצבא. באותה שנה התנדב לצבא האדום. במהלך מלחמת האזרחים לחם באזור סיביר והמזרח הרחוק כנגד כוחות הצבא הלבן - תחילה כקומיסר רכבת משוריינת ולאחר מכן כקומיסר באוגדה של חיל רגלים. בשנת 1921 השתתף בדיכוי מרד קרונשטאדט. לאחר תום המלחמה נשאר בשירות קבע, ובכך היווה מקרה נדיר בו קומיסר, תפקיד שהוא בעיקרו פוליטי, הופך לאיש צבא מקצועי. שירת בתפקיד מפקד רגימנט ולאחר מכן קודם לתפקיד סגן מפקד דיוויזיה. בשנים 1932–1934 למד באקדמיה צבאית של המטה הכללי במוסקבה. לאחר סיום האקדמיה מונה למפקד דיוויזיית הרובאים ה-37, וב-1937 מונה למפקד דיוויזיית הרובאים ה-2. ביולי 1938 מונה למפקד ארמיית הדגל האדום השנייה במזרח הרחוק. ביוני 1940 מונה למפקד המחוז הצבאי טרנס באיקל, ובינואר 1941 מונה למפקד המחוז הצבאי צפון קווקז.
מלחמת העולם השנייה
לאחר פלישת גרמניה לברית המועצות ביוני 1941 מונה למפקד הארמייה ה-19, עמה לחם באזור סמולנסק, וסייע לבלום את ההתקדמות הגרמנית לכיוון מוסקבה במסגרת קרב סמולנסק. בספטמבר 1941 מונה למפקד החזית המערבית. מרבית כוחות החזית כותרו והושמדו על ידי הצבא הגרמני באזור ויאזמה בראשית אוקטובר 1941, במסגרת מבצע טייפון. בעקבות כישלון זה הודח קונייב מהפיקוד על החזית וכמעט ונשפט על ידי בית דין צבאי (מה שקרוב לוודאי היה נגמר בהוצאה להורג, בדומה לאופן בו סיים את חייו קודמו בתפקיד, גנרל פבלוב). רק התערבותו של גיאורגי ז'וקוב, ששימש באותה עת כמפקד כוחות הצבא האדום במרחב מוסקבה, מנעה מסטלין להוציא אותו להורג.
במהלך קרב קורסק פיקד קונייב על חזית הערבה (במסגרתה רוכזו כוחות העתודה, שנועדו לשמש כדרג אופרטיבי שני לכוחות הסובייטיים שהגנו על בליטת קורסק). מרבית כוחות החזית הופנו לסייע בבלימת ההתקפה הגרמנית על האגף הדרומי של הבליטה. הם הצליחו לבלום את ההתקדמות הגרמנית, ולאחר מכן השתתפו במתקפת הנגד הסובייטית (מבצע רומיאנצב), במסגרתה שוחררו הערים בלגורוד וחרקוב מידי הגרמנים. החל מספטמבר 1943 פתחו כוחות החזית במתקפה נוספת, במהלכה הגיעו עד לנהר הדנייפר, צלחו אותו, והקימו ראש גשר גדול בגדה המערבית של הנהר, במסגרת קרב דנייפר.
בינואר - פברואר 1944 הצליחו כוחות החזית האוקראינית השנייה בפיקודו של קונייב ביחד עם הכוחות של החזית האוקראינית הראשונה (בפיקודו של ניקולאי ואטוטין), לכתר ולהשמיד מספר דיוויזיות גרמניות מקבוצת ארמיות דרום באזור צ'רקסי, במסגרת קרב קורסון-צ'רקאסי. בעקבות הצלחת המבצע הועלה קונייב לדרגת מרשל ברית המועצות. בראשית מרס 1944 פתחו כוחות החזית במתקפה חדשה באזור העיר אומן, ותוך מספר שבועות חצו את גבולות ברית המועצות, וחדרו לשטח רומניה, לאחר שהביסו את הארמייה הגרמנית השמינית.
במאי 1944 קיבל קונייב את הפיקוד על החזית האוקראינית הראשונה, וביולי 1944 פתחו כוחותיו במתקפה גדולה בצפון-מערב אוקראינה ובמזרח פולין (מבצע לבוב-סנדומייז'), במקביל למתקפה הסובייטית הגדולה, שנערכה בשטח בלארוסיה (מבצע בגרטיון). הם חדרו לתחומי פולין הכבושה, צלחו את נהר הויסלה באזור סנדומייז', והצליחו לתפוס ראש גשר בגדה המערבית של הנהר ולהחזיק בו, למרות התקפות נגד גרמניות עזות.
בינואר 1945 חידשו כוחות החזית האוקראינית השנייה, בפיקודו של קונייב, את המתקפה בשטח פולין, מראש הגשר שלהם מעבר לוויסלה, במסגרת מבצע ויסלה-אודר, שיחררו את החלק הדרומי של פולין, והגיעו לנהר נייסה, לאחר שכבשו את שלזיה. בשלב הסיום של המלחמה, פיקד קונייב על החזית האוקראינית הראשונה, אשר ביחד עם החזית הבלארוסית הראשונה בפיקודו של המרשל ז'וקוב, השתתפה בכיבוש ברלין. במקביל השתתפו הכוחות, שפעלו באגף הדרומי של החזית, בכיבוש החלק הדרומי של גרמניה המזרחית, ובשחרור צ'כוסלובקיה מידי הגרמנים, במסגרת הקרב על פראג.
לאחר המלחמה
בשנים 1945–1946 פיקד קונייב על כוח הכיבוש הסובייטי שהוצב באוסטריה, לאחר מכן היה מפקד כוחות היבשה של צבא ברית המועצות. בשנים 1951–1955 היה מפקד מחוז צבאי במערב אוקראינה (אזור הרי הקרפטים).
בשנת 1955 מונה למפקד עליון של כוחות ברית ורשה. בשנת 1956 פיקד על הכוחות של הצבא שדיכאו את המרד ההונגרי.
בשנים 1960–1962 פיקד על הכוחות הסובייטים בגרמניה המזרחית. בשנת 1962 פרש למעשה משירות צבאי פעיל.
מרשל איוואן קונייב נפטר במוסקבה בשנת 1973 ונקבר בחומת הקרמלין.
במהלך שירותו הצבאי עוטר בעיטורים סובייטים רבים, פעמיים הוענק לו תואר גיבור ברית המועצות. כמו כן עוטר בעיטורים של מדינות זרות - צ'כוסלובקיה, מונגוליה, פולין, ארצות הברית ובריטניה.
ניקולס שבלייה
ניקולס שבלייה (באנגלית: Nicholas Chevalier; 9 במאי 1828 – 15 במרץ 1902) היה אמן יליד רוסיה שפעל באוסטרליה ובניו זילנד.
ראשית חייו
שבלייה נולד בסנט פטרסבורג, רוסיה, בנו של לואי שבלייה, שהגיע משווייץ, והיה משגיח על אחוזותיו של הנסיך דה ויטגנשטיין ברוסיה. אמו של ניקולס הייתה רוסייה. ניקולס עזב את רוסיה עם אביו ב-1845, ולמד ציור ואדריכלות בלוזאן, שווייץ ובמינכן.
קריירה
ב-1851 עבר שבלייה ללונדון ועבד כמאייר בליטוגרפיה ובצבעי מים. הוא גם עיצב מזרקה שהוקמה באזור המלכותי באוסבורן, ושניים מציוריו נתלו באקדמיה בשנת 1852. הוא למד ציור גם ברומא. בסוף 1854 הפליג שבלייה מלונדון לאוסטרליה כדי להצטרף לאביו ואחיו, והגיע למלבורן ב-25 בדצמבר. באוגוסט 1855 הוא השיג עבודה כקריקטוריסט בעיתון "מלבורן פאנץ' החדש". מאוחר יותר הוא עשה עבודת גרפיקה עבור ה-Illustrated Australian News ועבד גם בכרומוליטוגרפיה. הוא ליווה את החוקר/מטאורולוג גאורג פון נוימאייר בנסיעות לאזורים מרוחקים של ויקטוריה, והחומר שנאסף במסעות כאלה הביא לכמה מהיצירות המוכרות ביותר שלו בתקופה זו, לרבות ציורו את הר אראפילס במערב ויקטוריה.
בשנת 1864, כאשר נוסדה הגלריה הלאומית של ויקטוריה, נערכה תערוכה של יצירות של אמנים ויקטוריאנים. הממשלה הסכימה לקנות את התמונה הטובה ביותר שהוצגה תמורת 200 פאונד. ציור השמן שלו "חוות הבאפלו" נבחר, והיה הציור הראשון שצויר באוסטרליה ונכלל באוסף מלבורן. בשנת 1865 ביקר שבלייה בניו זילנד, נסע הרבה ועשה עבודת ציור מקיפה שהוצגה בשובו למלבורן.
ב-1869 הצטרף לספינה "גלאטאה" כאמן עם הדוכס מאדינבורו, במסע למזרח ובחזרה ללונדון. הספינה עגנה בטהיטי, הוואי, יפן, סין, ציילון (סרי לנקה) והודו. התמונות שצוירו במהלך המסע הוצגו בדרום קנזינגטון.
בינואר 1874 שבלייה הוזמן על ידי המלכה ויקטוריה לנסוע לסנט פטרסבורג ולצייר תמונה של נישואי הדוכס מאדינבורו.
שבלייה מת בלונדון ב-15 במרץ 1902.
מורשת
שבלייה התחתן עם קרוליין וילקי ב-1855, קרובת משפחה של הצייר סר דייוויד וילקי. שבלייה היה אדם בעל קסם אישי רב ודיבר צרפתית, אנגלית, רוסית, גרמנית, איטלקית ופורטוגזית. הוא היה מוזיקאי חובב, בהיה כנר שני באגודה המלכותית לתזמורת חובבים, אשר הוקמה על ידי קצינים בגאלטאה ובה היה הדוכס כינור ראשון.
הגלריה לאמנות ציבורית דנידין (ניו זילנד), מוזיאון הונולולו לאמנות, הגלריה הלאומית של ויקטוריה, גלריה לאמנות יפה, הספרייה הלאומית של אוסטרליה ( קנברה) ועוד, נמנים עם האוספים הציבוריים המכילים יצירות של ניקולס שבלייה.
בשנת 2011 ניקולס שבלייה היה הנושא של תערוכה "אוסטרליאן אודיסיאה", בגלריה לאמנות גיפסלנד, ויקטוריה.
רחוב או'קונל
רחוב או'קונל (באירית: Sráid Uí Chonaill, באנגלית: O'Connell Street) הוא הרחוב הראשי של העיר דבלין. זהו אחד הרחובות הרחבים ביותר באירופה, 49 מטר רוחבו בחלקו הדרומי, ו-46 מטר בחלקו הצפוני. אורכו כ-500 מטר.
שמו של הרחוב עד 1924 היה 'רחוב סקוויל'. מועצת העיר שינתה את שמו של הרחוב ככבוד לדניאל או'קונל, מנהיג לאומי אירי מהמאה ה-19 אשר פסלו מוצב בסופו של הרחוב, צופה על גשר או'קונל.
הרחוב ממוקם בליבה של העיר דבלין, והוא חלק משדרה רחבה של רחובות אשר נוצרה בשלהי המאה ה-18 ועוברת לאורכה של הבירה. שדרה זו כוללת גם את גשר קרליסל (כיום נקרא גשר או'קונל), רחוב וסטמורלנד, רחוב קולג' גרין, רחוב דיים, ומסתיימת בבניין העירייה וטירת דבלין. הרחוב עצמו שוכן צפונית לנהר הליפי. השמש אשר זורחת ממזרח לרחוב ושוקעת במערבו מאירה את הצדדים הנגדיים של הרחוב לאורך שעות היממה, כאשר רובו מואר מכיוון דרום. דבר אשר גורם לרחוב להיות חמים יותר ב-2 עד 3 מעלות מאשר בגשר או'קונל ומזחי העיר.
חלקו הצפוני של הרחוב נשמר בסגנונו המקורי מהמאה ה-18.
המדרכה של הרחוב רחבה בכל צד המשרתת את החנויות הפרוסות לאורכו וכביש בעל שני נתיבים לכל כיוון (במקור היו שלושה נתיבים). מדרכה ארוכה נוספת עוברת לאורכו של הרחוב בין הכבישים ובה נמצאים פסלים ואנדרטות של מנהיגים פוליטיים איריים.
מראה אמצע הרחוב נשלט על ידי בית הדואר המרכזי משנת 1818 והחוד של דבלין, פסל בגובה 120 מטר (393 רגל), צורת מחט עשויה פלדת אל חלד אשר נוצר ב-2003. שני המבנים בעלי רחבה גדולה.
היסטוריה
רחוב או'קונל מקורו ברחוב בשם דרוהדה מהמאה ה-17. נבנה על ידי הנרי מור, רוזן דרוהדה, היה כשליש מרוחבו כיום, ממוקם בדרך הכרכרות וממשיך מרחוב פרנל אל צומת עם רחוב אביי. בשנות 1740, בנקאי עשיר וסוחר נכסים בשם לוק גרדינר רכש את חלקו הצפוני של הרחוב הממשיך אל רחוב הנרי כחלק מעסקת נדל"ן גדולה יותר. הוא הרס את חלקו המערבי של הרחוב, בנה רובע מגורים יוקרתי, ובכך הרחיב את מידת הרחוב ל-46 מטר (150 רגל), כפי שנשאר על היום. צידו המערבי של הרחוב אופיין במבנים המיועדים למסחר וצידו המזרחי יועד למגורים ומלונות, כאשר הגדול מכולם היה בית דרוהדה אשר נשכר על ידי צ'ארלס מור, המרקיז הראשון של דרוהדה.
גרדינר בנה גם מרכז קניות בחלקו האמצעי של הרחוב, עם קירות גרניט נמוכות ואובליסקים עם מנורות שמן. ברחוב נשתלו עצים מספר שנים לאחר מכן. הוא העניק לרחוב את השם 'רחוב סקוויל' על שם ליונל סקוויל, הדוכס מדורסט. בית החולים רוטונדה נבנה גם כן בסמוך לרובע פרנל על ידי משפחתו של גרדינר. מטרתו של גרדינר הייתה להמשיך את הרחוב עד לנהר. משימה זו לא הושלמה על ידו עקב מותו ב-1755. בנו צ'ארלס גרדינר השלים את המשימה.
רק בשנת 1977 התקבל אישור לביצוע התוכנית על ידי הוועדה להרחבת רחובות אשר השיגה אישור תקציבי לשינוי מהפרלמנט. במהלך עשר השנים שלאחר מכן נהרסה כמות נכבדת של בניינים כדי ליצור את תוואי הרחוב הקיים כיום. התוכנית הושלמה בין השנים 1785-90. הרחוב הפך להצלחה מסחרית לאחר השלמתו של גשר קרליסל, שתוכנן על ידי ג'יימס גנדון, ב-1793 עבור הולכי רגל וב-1795 לכל סוגי כלי הרכב.
אופולס
אופולס (בגרמנית: Ophüls) הוא שם משפחה גרמני. {{פירושונים|
ראו גם
}}
מקדש אוואם
מקדש אוואם (בערבית: معبد أوام, או גם محرم بلقيس ("מוחרם בילקיס") - "מקדש מלכת שבא") הם שרידי מקדש סבאי שהיה מוקדש לאלוהות העיקרית של סבא, אלמקה (המכונה לעיתים קרובות "אדון אוואם"), ליד העיר מאריב, בתימן של ימינו. המקדש ממוקם 7 קילומטרים דרומית-מזרחית למאריב העתיקה, והוא נבנה בפאתי העיר. אף על פי שבדרך כלל מקומות קדושים מרכזיים של ממלכת סבא מוקמו מחוץ למרכזים עירוניים, מיקומו נקבע כנראה מסיבות של פרטיות דתית, וכדי להקל על ניהול הטקסים על ידי הגעת צליינים מאזורים מרוחקים בשטחי ממלכת סבא. דפוסים כאלה נצפים במספר מקדשים באל-ג'וף ובחצרמוות.
בתקופה הפרה-אסלאמית התאספו צליינים רבים בעיר מאריב ופנו אל מקדש אלמקה של חרנום שבעיר כדי לבצע את הטקסים הפולחניים שלהם, והמשיכו אל מקדש אוואם בדרך התהלוכה.
ב-2023 הוכרזו המקדש ואתרים נוספים באזור הקשורים לממלכת סבא כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בסיכון.
ארכאולוגיה
החלק הגדול ביותר של המקדש תפוס על ידי חצר בלתי מוגנת המוקפת בחומת אבן שצורתה סגלגלה לא אחידה. על הקיר הפנימי של האולם היו כמה עשרות כתובות חשובות ביותר משלהי התקופה של ממלכת סבא.
חפירה חלקית של אולם ה (חצר מוקפת אכסדרת עמודים) של אוואם בשנים 1951–1952 על ידי הקרן האמריקנית לחקר האדם (American Foundation for the Study of Man, בראשי תיבות AFSM), בהנהגת הארכאולוג האמריקאי, פינתה את חצר הכניסה כמעט לחלוטין וגילתה תגליות רבות, כמו פסלי ברונזה מפורטים, והשימוש בכניסה הדרומית בקיר הסגלגל לטקסי הטהרות לפני הכניסה להיכל הפנימי המרכזי (נאוס).
תוכנית המקדש
המקדש מוקם באתר מבודד ותפקד בעיקר כאזור קדוש דתי. הסיומת של שם המקום, 'אומ (מקום מקלט), מסמלת את אותה קדושה המשויכת למקדש. קיימת אפשרות שהמקדש התפתח ממקדש קטן למתחם עצום הכולל מבנים רבים הקשורים למקדש, כלומר בתים לכוהנים, חדרי עזר, בתי מלאכה לעובדי מתכת, בית קברות המחובר למקדש, ואזור מגורים המהווים את המובלעת המוגנת. מחקרים גאומורפולוגיים הראו כי מקדש אוואם הוקם על במה טבעית גבוהה, מה שהופך אותו למרשים עוד יותר עבור הצופים. הגישה למתחם נשלטה על ידי דלתות המובילות לסדרות היררכיות של חצרות ואולמות ששימשו אזורי מעבר.
המקדש עצמו היה מכוון לשמש העולה (צפון-מזרח) והורכב משמונה עמודי פרופיליאום המסמנים את הכניסה, ואחריהם אולם פריסטילי גדול מלבני, ומתחם מוקף חומה מסיבי בצורת אליפסה עם מבנים חיצוניים מקושרים אחרים (בית קברות סמוך). עמודים הם המאפיין הארכיטקטוני הנרחב ביותר בשימוש במבנים דתיים עתיקים בדרום חצי האי ערב. ייתכן שאולם הפריסטיל שיקף את הפרופיליאום בעל 8 העמודים. יש בו 32 עמודים (4 × 8) בתוך אולם הפריסטיל, ו-64 חלונות עיוורים (חלונות מדומים) שקועים (8 × 8).
אולם הפריסטיל
לאולם יש צורה מלבנית למחצה, עם כניסה של פרופיליאום מונוליתי בן 8 עמודים, שבראשם מגרעת מרובעת שנועדה לתמוך בארכיטרב. היקפו של אולם הפריסטיל כ-42 מטרים × 19 מטרים ולצדו קצה המתחם בצורת אליפסה בקירותיו החיצוניים המערביים והמזרחיים. פנים המבנה מכיל ספרייה גדולה של גושי אבן חרותים ו-64 חלונות עיוורים כפולים אנכיים עם 32 עמודים עשויים מונולית בודד למעט שניים שפעם תמכו בקורות אבן.
נראה שהמספר 8 משקף מספר קדוש, שכן הוא משמש בכניסה, בעמודים פנימיים (8×4) ובחלונות העיוורים (8×8). נראה כי מבנים עתיקים מדרום חצי האי ערב, כולל אולם הפריסטיל של מקדש אוואם, תוכננו מראש על פי מערכת של מידות שנקבעו במקום ניצול מלא של החלל. חפירת AFSM בחצר המרוצפת חשפה מספר כתובות בכתב דרום-ערבי עתיק, קבוצה של כותרות עמודים שבורות, לוחות ברונזה, מזבחות ופסלי חרס רבים, יחד עם חרסים המתוארכים בערך ל-1500–1200 לפני הספירה.
המבקרים במקדש היו מחויבים לעבור דרך הנספח, ואז דרך שער של שלוש כניסות לאולם הפריסטיל. ניתן היה לסגור את השער במידת הצורך.
תעלת מים גלויה עשויה בהט עברה דרך האולם ואל אגן ברונזה (69 × 200 סנטימטרים) שהוצב בחדר לצורכי טיהור. המים נפלו על הרצפה כמו מזרקה, והם נפלו כל כך הרבה זמן ובעוצמה כזו שבסופו של דבר חצבו דרכם דרך אגן נחושת שהונח מתחת ולאחר מכן לתוך האבן עצמה.
המתחם הסגלגל המוקף חומה
המתחם היה מתוחם על ידי חומה מסיבית בצורת אליפסה שמאגף את אולם הפריסטיל מאגפיו המערבי והמזרחי, החומה הייתה באורך של כ-757 מטרים וגובה 13 מטרים בערך, אולם לא ניתן לקבוע את הגובה המקורי בוודאות, וקשה להעריך את היקפה המלא.
במקדש ובסמוך אליו התגלו מאות כתובות, רק מעטות העוסקות ישירות בבניית המקדש. אחד המונחים ששימשו לכינוי המקדש היה "גובן"; מקדש האורקל. המקדש כולל במה מוגבהת בתוך השטח המקודש של המקדש המייצג תל קדמון, מה שהופך אותו למרשים יותר במבט מרחוק. מחקירה ארכאולוגית נראה כי נבנה מקום פולחני סביב מעיין בתוך הקודש.
מתחם המקדש הסגלגל היה החלק העיקרי והקדוש של מקדש אוואם. זה היה שטח פתוח המכיל כמה מבנים, חצרות ומעיינות. רוב הטקסים נערכו במקדש הסגלגל, ולפי כתובות שבאיות, היה ביתו של אלמקה. קדושה זו מתבטאת בקיומם של שלושה מקומות לטהרה ולביצוע טיהור לפני הכניסה למרחבים המקודשים, בעיקר בית המקדש הסגלגל (בית המגורים של אלמקה). הניקיון מודגש על ידי הכתובות שהתגלו העוסקות בטוהר הגשמי והרוחני של המתפללים. מספר כתובות מעידות שאדם שנכנס למקדש מבלי לבצע טקסי טהרה, יסבול מהשלכות קשות. אם כי לא מוזכר מידע מפורט לגבי פעולת הטהרה בכתובות השבאיות.
בית הקברות
בית הקברות מהמאה ה-7 לפנה"ס צמוד למקדש הסגלגל, וכנראה הגישה אליו הייתה רק ממנו. מעריכים שבית הקברות כולל כ-20,000 קברים במהלך תקופת השימוש הארוכה שלו. אותה תקופה ארוכה יצרה יישוב מתים גדול, שבו מעברים ורחובות מחלקים את הקברים. קברי בית הקברות היו מבנים רבי קומות (עד ארבע) שנבנו באמצעות גושי אבן גיר מלוטשים ומסותתים להפליא. הקירות החיצוניים היו מעוטרים לעיתים באפריזים ותבליטים נמוכים של פני המת.
על פי כתובות בכתב דרום-ערבי עתיק בית הקברות נודע בשם "מחרם גנזטן" (מובלעת קדושה של בית הקברות). למרות קדושת בית הקברות, לא נמצאו במתחם עודפי שרידים אפיגרפיים לטקסים הפולחניים. ככל הנראה הטקסים נערכו במתחם המקדש הסגלגל, ואז היו נכנסים לבית הקברות שבו התקיימו טקסים נוספים לפני הקבורה.
זכרם של המתים נשמר על ידי הצבת ייצוגים פיסוליים שלהם על קבריהם, תוך רישום נפוץ של שמותיהם.
טויוטה מיניאייס
חלקים רבים ל-"טויוטה מיניאייס" נלקחו מדגם "Toyota Publica", בעיקר מדגם הטנדר "P20".
סטרלינג
סטרלינג (Sterling) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ומשמעותו מעולה. {{פירושונים|
ראו גם
}}
עמודי תבל
עמודי תבל (באנגלית: The Pillars of the Earth) הוא רומן היסטורי שנכתב על ידי הסופר האנגלי קן פולט. עלילתו של הרומן נמשכת עשרות שנים, כאשר ברקע בניית קתדרלה בקינגסברידג' (עיר בדיונית). הרומן מתרחש במהלך המאה ה-12 בתקופת מלחמת אזרחים שכונתה האנרכיה, ומכסה את התקופה שבין טביעת הספינה הלבנה ועד להירצחו של תומאס בקט.