cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הסכם פיני–סובייטי (1948)
ההסכם
ההסכם חייב את פינלנד להתנגד להתקפות נגדה מצד "גרמניה ובעלות בריתה" (הכוונה הייתה לארצות הברית ובעלות בריתה) ולהתנגד לשימוש בשטחה לצורך התקפה על ברית המועצות. במידת הצורך, פינלנד יכולה לבקש סיוע סובייטי. עם זאת, ההסכם לא סיפק לצבא האדום הנחיות בנוגע לכניסה לשטח פינלנד, ונקבע שפעולות אלו יידרשו להיות מוסכמות במידה ופינלנד תבקש סיוע. בנוסף, ההסכם לא חייב את פינלנד לפעול במידה וברית המועצות תותקף שלא דרכה. כמו כן, ההסכם הכיר בנייטרליות הפינית, ואפשר לה להתחמק ממאבקי המעצמות לאורך כל המלחמה הקרה. בשל המעמד הלא ברור של היחסים בין המדינות אחרי מלחמת ההמשך והפרשנות של ההסכם, פינלנד פעלה לפי החלטת ברית ורשה ולא השתתפה בתוכנית מרשל. עקב כך, תקופת השיקום הפינית אחרי מלחמת העולם השנייה נמשכה זמן רב בהשוואה למדינות קפיטליסטיות אחרות באירופה, והייתה תלויה כלכלית בברית המועצות. בכלליות, פינלנד שמרה על ריחוק ממעצמות המערב ומנאט"ו. באמצעות ההימנעות מתמיכה במערב, היא הדפה לחצים סובייטיים להשתתף בברית ורשה. לא התרחשו בשום שלב תרגילים צבאיים משותפים ושיתוף הפעולה הצבאי היה מינימלי, למעט פעולות סובייטיות מדי פעם.
למרות המדיניות הרשמית, מתחת לשולחן היה שיתוף פעולה חשאי בין פינלנד למערב. ארגונים סוציאל–דמוקרטיים פינים קיבלו מימון מה-CIA, וכן הועברו נתונים סייסמיים על ניסויים גרעיניים. מנגד, מדינות הגוש המזרחי ריגלו בפינלנד.
לברית המועצות היו הסכמים דומים עם מדינות רבות שלא היו קשורות בברית איתה, אך היו תלויות בה במידה רבה, כמו צפון קוריאה (1961), הודו (1971) ווייטנאם (1978). ההסכם הראשון מסוג זה נחתם עם צרפת החופשית ב-10 בדצמבר 1944.
ההסכם פג ב-1992, עם החתימה על הסכם חדש בין פינלנד לרוסיה שאחרי העידן הסובייטי.
מגדל האבולוציה
מגדל האבולוציה (ברוסית: Башня Эволюция) הוא גורד שחקים בן 55 קומות שנמצא ב"מוסקבה סיטי", מרכז העסקים הבינלאומי של מוסקבה. בנייתו החלה בשנת 2011 והסתיימה ב-2014. המגדל בנוי על סטילובט תלת מפלסי וגובהו מגיע ל-255 מטרים.
פיתוח הפרויקט היה באחריות חברת ZAO Snegiri פיתוח בשיתוף עם חברת KG-Techstroy. תכנון מכני, חשמל ואינסטלציה והתקנה הוענקו לחברת הבנייה רנסאנס. הרנסאנס גם בנה את המבנה הראשי גם כן.
בניית המגדל משלבת טכניקות הנדסיות מודרניות ומאפיינת סגנונות אדריכליים רוסיים. המגדל, כולל 55 קומות, עם 3 קומות מתחת לאדמה, מתפתל בכל קומה בכ-3 מעלות סביב הליבה המרכזית. צורת המגדל היא סיבוב של 135 מעלות בכיוון השעון מהקרקע ועד למעלה.
בשנת 2016 רכשה את המגדל חברת צינורות הנפט הממשלתית טרנסנפט, תמורת מיליארד דולר.
בסטילובטה של המגדל, בשטח של 28 אלף מ"ר, ממוקם מרכז הקניות גלריה אבולוציה.
קזינצברציקה
קזינצברציקה (בהונגרית: Kazincbarcika) היא עיר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. העיר הוקמה בשנת 1947 מאיחוד של שני הכפרים ברציקה (Barcika) ושאיוקזינץ (Sajókazinc). בשנת 1954 אוחדה גם עם הכפר ברנטה ובשנת 1999 נפרדו ברנטה וקזינצברציקה שוב.
יהודי שאיוקזינץ
יהודים התיישבו במקום בשנת 1747 ורובם היו סוחרים, ומיעוטם עסקו בחקלאות. הקהילה היהודית התארגנה בשנת 1806 ובשנת 1813 הוקם בית כנסת ובמקום פעלו חברה קדישא ובית ספר.
במלחמת העולם הראשונה נפלו בקרבות תשעה מיהודי שאיוקאזניץ.
ובשנת 1941 נלקחו צעירים יהודים לשרות העבודה, עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי, שלחם לצד הגרמנים בחזית המזרח, רובם נספו.
במאי 1944 הובאו יהודי הכפר לשיוסנטפטר ומשם הועברו למישקולץ ובראשית יוני 1944 שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו תשעה יהודים לעיירה, שיפצו את בניין בית הכנסת ובסיוע השלטונות הקימו אנדרטה לזכר בני הקהילה שנספו בשואה. חיי הקהילה לא נתחדשו והיהודים עזבו אחרי זמן מה את המקום.
ניגון הבינוני
רקע ותיאור
לאחר זמן מה שאהרון חריטונוב הלחין את הניגון, הביא את הניגון אל רבי יוסף יצחק שניאורסון, אשר חיבב את הניגון והעניק לו את השם "הבינוני", והסביר שהניגון מתאר את דרך עבודת ה' בדרגת "הבינוני" כפי שהיא מתוארת בספר התניא.
תווי הניגון מופיעים בספר הניגונים - חב"ד מספר מ"ו (46). הנוסח המלא של תווי של הניגון התקבל מידי אחיינו, שמשון חריטונוב, ששמעו מבן דודו מרדכי צבי הירש, בנו של אהרן חריטונוב. עורך הספר המוזיקאי שמואל זלמנוב כתב:.
במהלך השנים הונהג בקרב חסידי חב"ד לנגן את הניגון בתור ניגונו של יוסף יצחק שניאורסון במהלך "סדר ניגונים", במהלכו מנוגן ניגון כנגד כל אחד מאדמו"רי חב"ד לדורותיהם.
ביצועים מוזיקליים
הניגון הופיע באלבום "ניגוני חב"ד 13" של ניח"ח שיצא לאור לי"ב בתמוז תשל"ז, כשהחלק השלישי מנוגן על ידי שמשון חריטונוב עצמו. ב־2010 בוצע על ידי הזמר יאיר כלב במסגרת אלבומו "עצם הנשמה 2", ב־2014 הופיע באלבום "אהבה רבה" של הנגן נאור כרמי, ב־2018 הופיע באלבום "הניגונים" בעיבוד משה לאופר ובביצוע הזמר אברהם פריד.
ב־2020 בוצע על ידי הזמר האמריקאי אלי מרכוס, ב־2021 בוצע על ידי הזמר שמחה פרידמן, וב־2023 על ידי נאור כרמי עם מקהלת מלכות, ב־2022 בוצע על ידי הזמר נמואל הרוש. כן בוצע על ידי אמנים נוספים.
חוסה סרברייר
חוסה סרברייר (בספרדית: Jose Serebrier; נולד ב-3 בדצמבר 1938 במונטווידאו) הוא מנצח ומלחין יהודי אורוגוואי תואר על ידי המנטור שלו, לאופולד סטוקובסקי במגזין טיים, כ"אמן הגדול של האיזון התזמורתי".
תומאס אסטרדה פאלמה
תומאס אסטרדה פאלמה (Tomás Estrada y Palma; 9 ביולי 1832 - 4 בנובמבר 1908) היה פוליטיקאי קובני שכיהן כנשיא קובה בשנים 1902–1906.
חוסה סרברייר
ביוגרפיה
סרברייר נולד בשנת 1938 במונטווידאו, בירת אורוגוואי, כבן להורים יהודים בעלי שורשים ברוסיה ופולין. בגיל 9 התחיל ללמוד לנגן בכינור אצל יאשה פידלון, אחד מתלמידיו של יאשה חפץ. כמו כן התחיל ללמוד פסנתר ומוזיקה עממית לטינו-אמריקאית בגיל 11 הקים סרברייר בבית הספר באישור שר התרבות, תזמורת נוער ראשונה מסוגה, אליה גייס  כ-80 נגנים וניצח עליה. במופע של התזמורת הזמנין את נשיא אורוגוואי ואת שרי הממשלה. הוא סייר עם התזמורת  ברחבי ארצו למשך 4 שנים. עד גיל 15 למד בבית הספר העירוני למוזיקה במונטווידאו,  ולמד נגינת כינור, סולפג' ופולקלור לטינו-אמריקאי. עם מוריו נמנו חואן פאברי (כינור) מיגל פריץ' וויסנטה אסקונה. בהמשך למד בקונסרבטוריון של מוטווידאו קונטרפונקט, אמנות הפוגה, הלחנה וניצוח אצל המוזיקאי ממוצא איטלקי גידו סנטורסולה וכן פסנתר אצל אשתו של סנטורסולה, שרה בורדיון סנטורסולה ואצל אסטראדה. אחר כך למד ניצוח. כשארגנה התזמורת הלאומית של אורוגוואי תחרות הלחנה, יצירה של סרברייר, הפתיחה-פנטזיה "אגדת פאוסט" (בהשראת תומאס מאן) שאותה הלחין בשבועיים שלפני התחרות,  זכת בפרס הראשון. מכיוון שהיה רק בן 15 לא הורשה לנצח על ביצוע הבכורה של היצירה והיא נוצחה על ידי המנצח הברזיליאי אלעזר דה קארווליו (1996-1912). בשנת 1956 היגר לארצות הברית ולמד ניצוח שם אצל קרוואליו  בטנגלווד, מושב הקיץ של התזמורת הסימפונית של בוסטון. בטנגלווד השתלם למשך 4 שנים, בין היתר, אצל אהרן קופלנד. בהמלצתם של קופלנד ושל וירג'יל תומסון נשלח סרברייר עם מלגה ממלכתית ללמוד עד שנת 1958 במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה, הלחנה אצל ויטוריו ג'אניני ובשנת 1960 סיים גם תואר שני אצל המנצח אנטל דוראטי באוניברסיטת מינסוטה והיה לעוזרו של דוראטי. בנוסף השתלם בניצוח במדינת מיין אצל פייר מונטה.. בשנים 1966-1962 היה סגן מנצח לצד לאופולד סטוקובסקי, המנצל הראשי של התזמורת הסימפונית האמריקאית. בגיל 17 כתב סרברייר את הסימפוניה הראשונה שלו שבוצעה בבכורה תחת שרביטו של לאופולד סטוקובסקי כתחליף של הרגע האחרון לסימפוניה הרביעית של צ'ארלס אייבס שהייתה מורכבת מאוד ועוררה עדיין קשיים בביצוע. בשנת 2010 יצאה הקלטת הקונצרט הזה על תקליטור. באותה שנה, 2010, ביצוע אחר של סימפוניה זו הוקלט על ידי המלחין כמנצח את התזמורת הסימפונית של בורנמות' והוקלט על ידי חברת ההקלטות נאקסוס.
תומאס אסטרדה פאלמה
ביוגרפיה
פאלמה נולד בעיר ביאמו שבקובה. כיהן כגנרל בעל תפקיד מרכזי במהלך מלחמת עשר השנים (1868–1878). במהלך המלחמה נשבה בידי כוחות ספרדים ונשלח לגלות, במהלכה התגורר בניו יורק, קיבל אזרחות אמריקנית ועבד לצד חוסה מארטי (שנחשב לאבי האומה הקובנית). לאחר מותו של מארטי הפך במקומו למנהיג המפלגה המהפכנית הקובנית. נשלח כדיפלומט לוושינגטון, וניסה להציע לספרדים 150 מיליון דולר תמורת ויתור על האי הקובני, אך נכשל. עם זאת, הוא הצליח לשכנע אישים בקונגרס האמריקני לתמוך בעצמאות קובה, דבר שתרם לפרוץ מלחמת ארצות הברית–ספרד ב-1898, בה ניצחה ארצות הברית.
חוסה סרברייר
פעילותו כמנצח
הופעת הבכורה של סרברייר כמנצח נערכה עם התזמורת הסימפונית האמריקאית בקרנגי הול בשנת 1965. סרברייר השתתף יחד עם סטוקובסקי  ועוד מנצח בביצוע הבכורה בשנת 1965 של הסימפוניה הרביעית של צ'ארלס אייבס הנחשבת לקשה במיוחד, 50 שנה אחרי הלחנתה. כעבור מספר שנים ניצח עליה סרברייר לבדו וזו הייתה הקלטתו הראשונה. המגזין Hi-Fi News and Record Review כתב על כך "זה באופן ודאי אחד מהישגיו הגדולים של הגרמופון". החל משנת 1975 הפסיק להשתמש בשרביט המנצחים בעקבות פציעה בעת הניצוח. בשנים 1983-1982 פעל סרברייר כמנצח האורח הראשי של התזמורת הסימפונית של אדלייד. הוצע לו תפקיד המנצח הראשי של תזמורת זו אבל לא היה יכול להסכים לתפקיד. לאופולד סטוקובסקי מינה אותו כסגן מנצח של התזמורת הסימפונית האמריקאית, תפקיד שבו כיהן חמש שנים עד שעבר לקליבלנד כמלחין הבית של תזמורת קליבלנד) 1970-1968 (לפי הזמנתו של גאורג סל, עם מלגה מקרן רוקפלר. סרברייר עבד גם כעוזרו של אנטל דוראטי בניצוח על תזמורת מינסוטה. בשנים 1968-1966 לימד באוניברסיטת מישיגן-איסט.
תומאס אסטרדה פאלמה
ביוגרפיה
לאחר מספר שנים של שלטון צבאי אמריקאי בקובה וכינון תיקון פלאט, נערכו בחירות לנשיאות ב-31 בדצמבר 1901, בהן היה פאלמה המועמד היחיד; יריבו, ברתולומה מאסו, פרש מהמירוץ במחאה על התגייסותה של ארצות הברית לטובת פאלמה, שהתגורר בה מאז מלחמת עשר השנים, והגיע לקובה רק ארבעה חודשים לאחר הבחירות. ב-20 במאי 1902 החלה כהונתו, והשלטון האמריקני באי הסתיים באופן רשמי.
במהלך כהונתו הצליח פאלמה להפחית את דרישת ארצות הברית להמשך שלטונה על חמישה בסיסים צבאיים בקובה, ובהסכם שנחתם ב-1903 נקבע כי היא תמשיך לשלוט רק באחד מהם, הבסיס האמריקני במפרץ גואנטנמו (בו היא פועלת עד היום). במהלך תקופת כהונתו חל שיפור גם ברשתות התקשורת במדינה, ובמערכות החינוך והרווחה, שנפגעו במהלך המלחמה מול ספרד.
חוסה סרברייר
חייו הפרטיים
סרברייר נשוי החל משנת 1969 לסופרן האמריקאית קרול אן פארלי (ילידת מדינת איווה 1946) לזוג נולדה בת. הם ערכו מספר הקלטות ביחד. סרברייר מתגורר לסירוגין בניו יורק ובלונדון.
תומאס אסטרדה פאלמה
ביוגרפיה
פאלמה ניצח שוב בבחירות שנערכו בקובה ב-1906. אך ניצחונו לווה בטענות על שוחד וזיופים, והמדינה הייתה על סף הפיכה צבאית בהנהגתו של הגנרל אנריקה לוינאס דל קאסטיו. פאלמה ביקש את עזרתה של ארצות הברית, וזו שבה לשלוט בקובה בשלוש השנים הבאות, עד 1909, לאחר מותו. ב-1908 שוב נערכו בחירות, בהן נבחר חוסה מיגל גומס מהמפלגה הליברלית לנשיאות קובה.
חיים אישיים
פאלמה נישא לאחר הגלייתו, ב-1881, לג'נוביבה גוארדיולה ארביזו, בתו של נשיא הונדורס, חוזה סנטוס גוארדיולה. נולדו להם שישה ילדים.
חוסה סרברייר
לתזמורת סימפונית ולתזמורת קאמרית
4 סימפוניות
תומאס אסטרדה פאלמה
הנצחה
פסלו של פאלמה הוצב בשדרת הנשיאים בהוואנה בירת קובה. לאחר שנים הופל הפסל על ידי תומכיו של פידל קסטרו, בטענה כי פאלמה הביא למגמת המעורבות הרבה מדי של ארצות הברית בענייניה של קובה; כיום נותר במקום רק בסיס הפסל, וזוג הנעליים המפוסלות.
חוסה סרברייר
לתזמורת סימפונית ולתזמורת קאמרית
כולל "ארבע עונות" מאת מלחינים שונים, כשהחלק הרביעי הוא קונצ'רטו החורף של סרברייר:
תומאס אסטרדה פאלמה
הנצחה
במחוז קאונטי במדינת ניו יורק, בו התגורר פאלמה שנים רבות מתקופת שהייתו בארצות הברית, נקרא על שמו רחוב בשם "דרך אסטרדה".
חוסה סרברייר
עוד יצירות קאמריות נוספות
Casi un Tango - Almost a Tango 2002, - לקרן אנגלית
באלטים
סרברייר הלחין מוזיקה ללהקת הבלט ג'ופרי בלט. הקונצ'רטו שלו לנבל ולתזמורת, היצירה "צבעים מגיים" שימשו למופעים של להקת הבלט ג'ופרי בניו יורק, הפנטזיה לכלי קשת שימשה למופעים של להקת הבלט של פיטסבורג.
לאה מירון-כצנלסון
ביוגרפיה
לאה נולדה ב-1888 בבוברויסק שברוסיה לאברהם וציפורה מירון. משפחתה הייתה אמידה, והיא בחרה ללמוד תפירה. היא הייתה פעילה במפלגת פועלי ציון. במסגרת פעילותה הציונית הכירה פעילים אחרים שליוו אותה בהמשך דרכה כמו שרה שמוקלר, רחל כצנלסון (אשתו של זלמן שזר), בתיה ברנר (אחותו של יוסף חיים ברנר) ובתיה שיין (אשתו של אליעזר שיין) וכמובן ברל כצנלסון, בו התאהבה. בהיותה בת 16 השתתפה עם שמוקלר בחוג לדיון בבעיות העם היהודי והסוציאליזם, שניהל ברל בעיר הולדתם. ידידותה עם ברל התפתחה לאהבה, אולם כשהייתה בת 17 מצא אותו אביה בביתם, גירש אותו משם' ואסר עליה להיפגש איתו.
עלתה לארץ בחורף תר"ע (1909) במסגרת העלייה השנייה, מספר חודשים לאחר שעלה ברל. תחילה עבדה בבן שמן, וזמן קצר לאחר בואו של ברל לחוות כנרת ב-1914, הצטרפה לקבוצה בכנרת כאחת מחמש הבחורות ב"חבורת החברות", שארבע מהן היו בנות העיר בוברויסק: מירון, שמוקלר, שיין, כצנלסון וברנר. "קבוצת בוברויסק" הובילה בחווה את עבודת גן הירק. בחווה התחממו היחסים בין ברל אהובה לבין שרה שמוקלר, אך היא שיתפה פעולה, ואף פינתה את חדרה המשותף עם שרה כשהזוג רצה להתבודד. גם כששרה עברה לטפל בחולים ביסוד המעלה, היא שמרה אתה על קשר, ובמאי 1919 מיהרה לבית החולים בצפת לסעוד אותה, והחזיקה אותה בידיה כששרה נפטרה.
לאחר פטירתה של שרה שמוקלר ב-1919 התהדקו שוב היחסים בין לאה וברל, והם חיו כזוג. תחילה חיה לאה בין חוות כנרת ליפו, עד שהחליטה לעזוב את החווה, וניסתה להתיישב בנוריס (עין חרוד). תחילה גרו בשכונת עג'מי ביפו ואחר עברו לרחוב מזא"ה 65 בתל אביב. בתקופה זו הייתה ממייסדי הסתדרות העובדים הכללית, ייסדה משק פועלות בשכונת בורוכוב בגבעתיים, וניהלה אותו במשך שנים רבות (עד 1927). הייתה חברת הוועד המרכזי של ההסתדרות ב-1920. ב-1921 השתתפה בוועידה הראשונה של הפועלות בא"י שנערכה בבלפוריה.
הזוג מעולם לא התחתן, אולם ב-1921 הוציא עבורה ברל פנקס חבר של ההסתדרות, ובו ציין כי היא נשואה לו. כתוצאה מכך, נרשם בפנקסה השם "לאה מירון־כצנלסון". כאשר הייתה כבת 34, החליט הזוג לחיות יחד חיי משפחה של קבע. לאה הרתה והפילה פעמיים. בתקופה חייה המשותפים עם ברל (1920–1944) קיבלה לאה את חשיבות תפקידו של ברל כמנהיג פועלים, נרתמה לשירותו, ובדרך כלל ויתרה על עצמאות דרכה. בסוף ימיו כשהיה חולה, סעדה אותו לאה על מיטת חוליו. מתוך הבנה לאהבתו לשרה, הסכימה לאה שברל ייקבר לידה.
לאחר מותו של ברל ב-1944 הייתה בין הפעילים לשימור מורשתו של ברל (למשל הייתה חברת הנהלת הקרן להקמת בית מדרש למדריכי נוער ופעילי התנועה על שם ברל כצנלסון), כשהיא ממשיכה לגור בדירה ברחוב מזא"ה. בסופו של דבר הורישה לאה את הבית על כל תכולתו לתנועת העבודה. למרות היותה יורשת של כתבי בעלה סירבה לקבל דמי סופרים.
ב-1959 עברה לגור עם אחותה בלומה (אשתו של אליעזר משה סלוצקין) בעין חרוד איחוד. בערוב ימיה עברה לבית אבות בחיפה ולמוסד בשער מנשה.
נפטרה ב-1967 בבית החולים בעפולה, ונקברה בבית הקברות של קבוצת כנרת ליד קברו של ברל.
רכבת אווירית
רכבת אווירית היא משלוח רחב היקף של אנשים או אספקה, המתבצע באמצעות מטוסים. שימוש ברכבת אווירית להובלת אספקה הוא פתרון יקר משמעותית ביחס לתובלה ימית או תובלה קרקעית, ולכן נעשה בו שימוש במקרים מיוחדים: כדרך להתגבר על מצור או כאשר יש חשיבות להעברה מהירה של האספקה.
הרכבת האווירית לסטלינגרד
במהלך הקרב על סטלינגרד (סוף 1942 - תחילת 1943) הצבא האדום כיתר את הארמייה השישית וחלקים גדולים מהארמייה המשוריינת הרביעית של הוורמאכט. היטלר הבטיח לפרידריך פאולוס רכבת אווירית שתעביר לו את ההספקה. הארמייה השישית הזדקקה ל-500 טון הספקה וציוד ביום, אך הממוצע שאליו הצליח להגיע חיל האוויר הנאצי עמד על 100 טון ליום בגלל קשיים לוגיסטיים ופעולת נ"מ של הסובייטים, פרט לחג המולד של שנת 1942, שבו העביר הלופטוואפה 300 טון. כאשר נכבש שדה התעופה של הארמייה הנצורה, הרכבת האווירית המצומצמת, שהגיעה נפסקה כמעט לחלוטין וגורלה של הארמייה המכותרת הוכרע.
הרכבת האווירית לברלין
שימוש ממושך ברכבת אווירית נעשה בשנת 1948, בעקבות הסגר על ברלין. לאחר שסטלין החליט, ביוני 1948, למנוע ממדינות המערב גישה קרקעית לברלין, שנמצאה בשטחי גרמניה המזרחית. כדרך להתגבר על המצור, מבלי לפתוח במלחמה, הפעילו מדינות המערב רכבת אווירית, שקישרה בין גרמניה המערבית ובין מערב ברלין. הרכבת האווירית פעלה במשך 11 חודשים, עד להחלטתו של סטלין להסיר את המצור.
הרכבת האווירית לישראל במלחמת העצמאות
במלחמת העצמאות במסגרת מבצע בלק הופעלה רכבת אווירית של מטוסי תובלה להובלת מטוסים, נשק ותחמושת שנרכשו בצ'כוסלובקיה, במסגרת המבצע בוצעו למעלה מ-100 גיחות של מטוסי תובלה שנחתו בישראל. המבצע החל ב-31 במרץ 1948 עם הנחתת מטוס "בלק-1" במבצע חסידה והסתיים באוגוסט באותה שנה. המשלוחים כללו מאות טונות של ציוד ונשק, לרבות מטוסי קרב מסוג אוויה S-199, גרסה צ'כית של מסרשמיט Bf 109.
הרכבת האווירית בדיין בין פו
במהלך מלחמת וייטנאם - צרפת בשנת 1954 הצרפתים ניסו להצניח גייס חזק בעורף הוייטנאמים על מנת להכריע את הוייט מין. הגייס כותר בדיין ביין פו ונאלץ לקבל את הספקתו מהאוויר. הצרפתים לא הצליחו להכשיר שדה תעופה במעוזם ולכן נאלצו להצניח את התגבורת וההספקה. כתוצאה מכך חלק ניכר מההספקה נחת בשטח בשליטת הוייט מין והצבא הצרפתי חסר את הדברים הבסיסיים ביותר. כתוצאה מכשל הרכבת האווירית, הצרפתים נאלצו להיכנע. תוצאת הכניעה הייתה הסתלקות הצרפתים מכל הודו סין וחלוקת וייטנאם לדרום וצפון.
הרכבת האווירית הסובייטית למצרים ולסוריה במלחמת יום הכיפורים
לנוכח השחיקה הרבה של צבאות ערב במלחמת יום הכיפורים במהלך הימים הראשונים, החליטו מנהיגי ברית המועצות על רכבת אווירית (וימית) למצרים ולסוריה. הרכבת שהייתה מסיבית מאוד החלה ב-8 באוקטובר 1973, ביום השלישי של המלחמה. יחידות שלמות מברית ורשה פורקו מציודיהן. נשלחו טנקים, סוללות נ.מ., תחמושת וציוד צבאי רב. לדברי יובל נאמן, שהיה אז עוזר שר הביטחון, הפקיעה ברית המועצות, כבר ב-7 באוקטובר 1973 טנקים ממחסני הצבא ההונגרי, כדי להעביר אותם לסוריה. כמות הציוד שנשלח למדינות ערב הייתה גדולה ממה שהיה להם לפני המלחמה. במסגרת הרכבת נשלח ציוד במשקל כולל של 8,000 טון.
הרכבת האווירית האמריקנית לישראל במלחמת יום הכיפורים
השחיקה החריפה באמצעי לחימה בימים הראשונים של מלחמת יום הכיפורים יצרו בישראל חשש למחסור בציוד צבאי מסוגים שונים. ישראל החלה בבקשות לסיוע החל מה-8 באוקטובר. אך בשלב זה של תחילת המלחמה דחה הנרי קיסינג'ר את הבקשה, והסכים להעברת סיוע מוגבל בלבד.
לאחר שישראל המשיכה בבקשותיה להזרמת ציוד צבאי בהיקף גדול יותר, ולאחר סירובו של אנואר סאדאת להפסקת אש, ותחילתה של רכבת אווירית סובייטית למצרים ולסוריה, הורה נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, ב-9 באוקטובר 1973, על הפעלתה של רכבת אווירית (וימית) לישראל.
ב-14 באוקטובר החלה הזרמת אמצעי הלחימה והתחמושת ברכבת אווירית. בסך הכל כללה הרכבת סדרה של 567 טיסות: 145 גיחות של מטוסי גלקסי, ו-422 גיחות של מטוסי סטארליפטר, שבמסגרתם הועברו לישראל, עד 14 בנובמבר 22 אלף טון של ציוד: מטוסים, מסוקים, חלקי חילוף, תחמושת, ואמצעי שיבוש למטוסים. במשלוחים נכללו גם פריטים שטרם סופקו לישראל, כגון טילי טאו ולאו. הרכבת האווירית הועברה דרך פורטוגל שם תודלקו והמשיכו לישראל.
תקציב סיוע החירום לישראל, שאותו אישר הקונגרס לשם מימון הרכבת האווירית, עמד על 2.2 מיליארד דולר.
מבצע שלמה
ב-25 במאי 1991 השיג חיל האוויר הישראלי את אחד מהישגיו הגדולים - העלאת למעלה מ-14,000 יהודים מאתיופיה ברכבת אווירית, במבצע שכונה "מבצע שלמה". העולים היו מרוכזים זה כמה שבועות במרכזים בבירה האתיופית אדיס אבבה, והיו בסכנה כתוצאה מקרבות שהתחוללו באזור בין ממשלת אתיופיה ובין מורדים מקומיים.
לפני תחילת המבצע הוטסו לאתיופיה מישראל רופאים, צוותים רפואיים וחיילים מיחידת שלדג שאיבטחו את המבצע. העולים נדחסו במטוסים שמהם הוצאו המושבים, ומוספרו במספרים שהודבקו על מצחיהם (ונתנו למבצע את אחד מהדימויים הוויזואליים הזכורים והמזוהים ביותר עמו). במשך כיממה וחצי הוטסו ארבעה עשר אלף איש בעשרות גיחות בין אתיופיה וישראל. רק עם סיום המבצע ניתן לו פרסום בטלוויזיה ובעיתונות. המבצע שבר שיא גינס בתחום מספר הנוסעים אשר טסו במטוס יחיד במהלך טיסה אחת.
ועידת השלום בפריז (1919)
ועידת השלום בפריז הייתה ועידה בינלאומית שאורגנה על ידי המדינות המנצחות במלחמת העולם הראשונה, לשם חתימת חוזי שלום ביניהן ובין המדינות המובסות. הוועידה נפתחה בפריז ב-18 בינואר 1919, ונמשכה, עם הפסקות אחדות, עד 20 בינואר 1920. הוועידה דנה בנפרד בהסכם עם כל אחת מהמדינות המנוצחות. בסופה נחתמו הסכמי שלום עם כל אחת מהמדינות, שנקראו על שם המקום שבו נחתמו:
חרף התקוות כי ועידת פריז תיצור סדר עולמי חדש ומתוקן, היו בוועידה, מעצם כינוסה, כמה פגמים. ראשית, המדינות המנוצחות לא השתתפו בדיונים, אלא הוזמנו רק לחתימת ההסכמים ולא הייתה התחשבות רצינית בעמדותיהן. שנית, רוסיה, שעברה מהפכה, לא הוזמנה כלל והוחרמה מבחינה בינלאומית. בנתונים אלו היה קשה ליישם את סיסמתו של נשיא ארצות הברית וודרו וילסון, שביקש לכונן "שלום צודק ללא מנצחים ומנוצחים".
לוועידה הוזמנו כל המדינות שתמכו ב"מדינות ההסכמה" ("בעלות הברית"), המעצמות המנצחות, אולם רק חמש מדינות השתתפו בקביעת התנאים – ארצות הברית, בריטניה, צרפת, איטליה ויפן, ולמעשה רק שלוש המדינות החזקות – ארצות הברית, בריטניה וצרפת - הכריעו. מנהיגי המדינות "המערביות" הקובעות שכונו "ארבעת הגדולים", היו נשיא ארצות הברית וודרו וילסון, ראש ממשלת בריטניה לויד ג'ורג', נשיא צרפת ז'ורז' קלמנסו וראש ממשלת איטליה ויטוריו אמנואלה אורלנדו.
בין "שלושת הגדולים" התעוררה במהרה מחלוקת. וילסון החזיק בגישה מוסרית אידיאליסטית. ברוח "ארבע עשרה הנקודות" שניסח כשנה קודם לכן, הוא ביקש לחתום הסכם שלום שיפתור את כל סכסוכי העבר ולא יאפשר לעוד מלחמה כזו לפרוץ. כדי להגיע לשלום אמת הוא רצה להגיע להסכמים הוגנים, שלא יהיו מבוססים על נקמה ושלא ישקפו את עמדות המנצחים אל מול עמדתם הנחותה של המנוצחים. הוא שאף לאפשר לכל עם לממש את זכותו לעצמאות ולהגדרה עצמית, וחתר להקמת עולם דמוקרטי וצודק שבו סכסוכים בין מדינות יפתרו בדרכי שלום ולא במלחמה.
גם לויד ג'ורג' ראה לנגד עיניו את האינטרסים של בריטניה בלבד. הוא רצה להגיע להסכם של פשרה שיחליש מעט את גרמניה, אבל לא יחזק יותר מדי את צרפת, כך שהשתיים יאזנו זו את זו ולא יפריעו להגמוניה הבריטית בעולם. הוא רצה להחזיר במהירות את הכלכלה העולמית לפעולתה ולכן התנגד להחליש יותר מדי את גרמניה שהייתה חלק חשוב ממנה. אף על פי כן, הוא תמך בהטלת תשלום פיצויים על גרמניה.
בסופו של דבר, גברה עמדתו של קלמנסו וההסכמים לא שיקפו אלא חלקית את העקרונות שווילסון ביקש ליישם. החוזים שנחתמו עם המדינות המנוצחות, ובמיוחד עם גרמניה, היו נקמניים ומשפילים. חוזה ורסאי פגע בגרמניה בצורה חד-צדדית וקשה: גרמניה הואשמה בפרוץ המלחמה, פורקה כמעט כליל מצבאה, הוטלו עליה פיצויים עצומים ונלקחו ממנה שטחים רבים לטובת צרפת, דנמרק ופולין. העברת השטחים לפולין, שנעשתה כדי לאפשר לה מוצא לים, אף גרמה לניתוק בין פרוסיה המזרחית לשאר גרמניה.
גם יתר ההסכמים פגעו קשה במדינות המנוצחות. האימפריה האוסטרו-הונגרית פוצלה לשתי המדינות שהרכיבו אותה, ונקרעו מהן שטחים גדולים לטובת העמים המקופחים שהיוו חלק משמעותי מאוכלוסייתן. חלק משטחים אלה סופחו לפי עקרונות אתניים למדינות קיימות שלחמו לצד "מדינות ההסכמה" - איטליה, רומניה וסרביה, והשאר - למדינות החדשות שזכו לעצמאות: פולין, צ'כוסלובקיה ויוגוסלביה שהתגבשה לבסוף מסביב לסרביה. אוסטריה והונגריה איבדו חלק מבני עמם לטובת המדינות הסמוכות ואיבדו את המוצא לים התיכון. מבולגריה נלקחו שטחים לטובת רומניה ויוון.
האימפריה העות'מאנית איבדה את כל שטחיה מלבד טורקיה עצמה.
הבריטים לא אפשרו למשלחות ערביות מא"י וממצרים להגיע לוועידה ולהציג את עמדותיהן. סירוב הבריטים לאפשר נסיעת המשלחת המצרית היה עילה לפרוץ מהומות 1919 במצרים ויוזמי המשלחת היו הבסיס להקמת מפלגת אל ופד ("המשלחת") ששלטה במצרים משנת 1922 עד למהפכת הקצינים החופשיים.
התביעה היהודית
בתזכיר שצורף למסמך נתבקש הפורום הבינלאומי "להכיר בזכותו ההיסטורית של העם היהודי על ארץ-ישראל ובזכות היהודים לכונן מחדש בארץ-ישראל את ביתם הלאומי"; כן הוצע במסמך כי הריבונות על ארץ-ישראל תופקד בידי חבר-הלאומים וממשלת הארץ תימסר לידי בריטניה הגדולה כ"מנדטורית של החבר".
אנסטסיה גורבנקו
אנסטסיה (נסטיה) גּוֹרְבֶּנְקוֹ (נולדה ב-7 באוגוסט 2003) היא שחיינית אולימפית ישראלית. אלופת עולם, אלופת אירופה, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. אלופת עולם בבריכת 25 מטר (אבו דאבי 2021) במשחה ל-50 מטר חזה ובמשחה ל-100 מטר מעורב אישי ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה והיחידה שזכתה בתואר עולמי. פעמיים ברציפות אלופת אירופה (בודפשט 2021 ורומא 2022), אלופת אירופה בבריכת 25 מטר (קאזאן 2021) ואלופת אולימפיאדת הנוער (בואנוס איירס 2018) במשחה ל-200 מטר מעורב אישי. שיאנית ישראל ב-9 משחים אישיים, בסגנונות חזה, גב ומעורב אישי. היא השחיינית הישראלית הראשונה שעלתה לגמר אולימפי בשחייה (אולימפיאדת טוקיו 2020) במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה
גורבנקו נולדה בחיפה, להורים שעלו מאוקראינה וגדלה בקריית ים. אמה לריסה, מורה לחינוך מיוחד בבית הספר קדימה, ואביה ולדימיר גורבנקו איש מחשבים, שבעברו היה שחיין ושחקן כדורמים באוקראינה ועודד אותה להתאמן בשחייה. היא התחילה להתאמן בשחייה כבר בגיל 9, ובמקביל התאמנה בהתעמלות אמנותית. בגיל 12, החליטה להתמקד רק בשחייה. התאמנה בקבוצת מכבי קריית ביאליק בהדרכתה של לודמילה זליצ'ונוק. מספטמבר 2018, החלה להתאמן באקדמיית השחייה במכון וינגייט שבסמוך לנתניה, בהדרכתם של המאמנים לוקה גברילו, אהוד סגל ולירן וקנין.
הפסטיבל האולימפי האירופי לנוער
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער, שנערך בעיר גיור שבהונגריה ביולי 2017, זכתה גורבנקו במדליית כסף, במשחה שליחים משולב (2 שחייניות ו-2 שחיינים) 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:59.99 דקות. בנוסף, סיימה במקום 12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:04.87 דקות, במקום 12 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:22.53 דקות, במקום 14 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.67 דקות, ובמקום חמישי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:38.86 דקות.
באליפות ישראל, שנערכה באותה שנה, זכתה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:36.03 דקות, אחרי לאה פולונסקי ממכבי חיפה (2:33.85 דקות) ולפני גלי פסקרה ממכבי פארק מים רעות (2:37.23 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:18.91 דקות, אחרי לאה פולונסקי 2:17.86 דקות ולפני ג'סיקה אנטילס מהפועל ירושלים (2:21.03 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:13.12 דקות, אחרי לאה פולונסקי (1:11.56 דקות) וניקול ברקוביץ' מהפועל קריית אתא (1:11.93 דקות). בנוסף, סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר חופשי, בתוצאה של 2:07.29 דקות.
2018
באליפות אירופה בשחייה לנוער, שנערכה בהלסינקי שבפינלנד ביולי 2018, קבעה גורבנקו בשלב חצי הגמר במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, שיא ישראלי חדש לגילאי 15 - 18 של 2:13.88 דקות, 59 מאיות משיא ישראל של עמית עברי ותוצאה שהייתה מספיקה לה לזכייה במדליית זהב, אך בשלב הגמר היא פסלה, לאחר שנגעה שנייה בסיום המשחה. בנוסף, סיימה במקום רביעי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי, בתוצאה של 3:31.74 דקות. כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.44 שניות. גורבנקו הגיעה למקום חמישי במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:29.31 דקות, בשלב חצי הגמר קבעה שיא ישראלי חדש לגילאי 15 ו-16 של 2:29.17 דקות, 14 מאיות משיא ישראל של יוליה בנך ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא ישראלי חדש לגילאי 15 - 18 של 56.51 שניות.
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בגלאזגו, סיימה במקום 15 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:16.84 דקות, בשלב המוקדמות קבעה תוצאה של 2:15.49 דקות, ועלתה לשלב חצי הגמר מהמקום ה-12. בנוסף, סיימה במקום 24 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:31.70 דקות, ובמקום 31 במשחה ל-100 מטר חזה, בשיא ישראלי חדש לגילאי 15 - 16 של 1:09.44 דקות. כמו-כן, השתתפה ב-4 משחי שליחות ושליחים משולב. היא סיימה במקום 11 במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם אנדראה מורז, עמית עברי ולאה פולונסקי בתוצאה של 3:45.59 דקות. כשחיינית שנייה, קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.25 שניות ובמקום 13 במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם שחר מנחם, עמית עברי ואנדראה מורז בשיא ישראלי חדש של 4:07.18 דקות. כשחיינית שנייה, קבעה ב"זינוק שליחות" במשחה החזה תוצאה של 1:10.86 דקות. במקום שמיני במשחה שליחים משולב 4x100 מטר חופשי, ביחד עם דוד גמבורג, זיו קלונטרוב ואנדראה מורז בתוצאה של 3:29.73 דקות, כשחיינית רביעית קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 55.18 שניות, ובמקום שביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ביחד עם דניס לוקטב, דניאל נמיר ואנדראה מורז בתוצאה של 7:40.07 דקות, כשחיינית שלישית קבעה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 2:02.47 דקות.
2019
באליפות עמק חפר "ארנה" הפתוחה, שנערכה בווינגייט ב-15 במרץ 2019, קבעה גורבנקו במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש של 1:01.32 דקות, שיפור לשיא בן השנתיים של אנדראה מורז (1:01.78 דקות), במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ישראלי חדש לגילאי 16 - 18 של 2:02.44 דקות, ובמשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש לגילאי 16 - 18 של 2:13.50 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה במרסיי, צרפת זכתה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:12:54 דקות, אחרי שיאנית העולם קטינקה הוסו מהונגריה (2:08.55 דקות) וקתלין בייקר מארצות הברית (2:10.65 דקות), שיאנית העולם במשחה ל-100 מטר גב, ובכך קבעה את הקריטריון האולימפי. נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי שיא ישראלי חדש של 4:47:58 דקות, שיפור לשיא בן השנה של לאה פולנסקי (4:49.41 דקות), ובמשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:01.03 דקות.
בתחרות שנערכה באירוויין, קליפורניה בסוף מאי אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:11.98 דקות, ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:28.78 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן ה-10 שנים של יוליה בנך (2:29.03 דקות), ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:10.04 דקות. כמו-כן, סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב, בתוצאה של 1:03.44 דקות, ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי, בשיא אישי חדש של 2:00.83 דקות.
סגנית אלופת אירופה לנוער (בריכת 25 מטר)
באליפות אירופה לנוער שנערכה בקאזאן, רוסיה זכתה גורבנקו בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 28.21 שניות, שיפור לשיא בן ה-6 שנים של עמית עברי (28.52 שניות). כבר בשלב המוקדמות, קבעה שיא אישי חדש של 28.56 שניות, ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.81 דקות, אחרי זואי ווגלמן מגרמניה (2:13.78 דקות) ולפני לאה פולונסקי (2:14.29 דקות).
באליפות העולם, שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בסוף יולי אותה שנה, סיימה במקום 16 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.90 דקות, בשלב המוקדמות קבעה שיא ישראלי חדש של 2:11.92 דקות, ועלתה מהמקום ה-11 לשלב חצי הגמר.
2020
בתחרות סבב ה"גולדן טור" הצרפתי, שנערכה בניס צרפת ב-8 בפברואר 2020, זכתה גורבנקו במדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 4:41.48 דקות, שיפור של כ-6 שניות לשיא הישראלי הקודם שלה. היא סיימה אחרי אלופת העולם קטינקה הוסו מהונגריה (4:38.60 דקות) ואלופת אירופה פנטין לספר מצרפת (4:39.73 דקות), במשחה זה.
בתחרות סיום העונה (בריכת 25 מטר) שנערכה בווינגייט באוגוסט 2020, קבעה גורבנקו שלושה שיאים ישראליים, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.53 שניות, שיפור לשיא בן 4 השנים וחצי של אנדראה מורז (24.56 שניות), במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.37 שניות, שיפור לשיא בן 12 השנים של אניה גוסטומלסקי (58.43 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:05.42 דקות, שיפור לשיא בן 6 השנים של עמית עברי (1:06.35 דקות). נוסף לכך, היא קבעה במשחה ל-200 מטר חזה שיא אישי חדש של 2:22.70 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר שיא אישי חדש נוסף של 58.34 שניות.
גורבנקו השתתפה בליגת השחייה הבינלאומית (בריכת 25 מטר) - ISL, שנערכה בבודפשט בחודשים אוקטובר נובמבר בקבוצת לוס אנג'לס קארנט, לצידם של צמרת השחייה העולמית. במסגרת הליגה היא קבעה שיאי ישראל רבים ודורגה במקומות הראשונים, במשחה ל-100 מטר חופשי היא קבעה שיא ישראלי ושיא אירופה לנערות חדש של 52.36 שניות, במשחה ל-50 מטר חזה (30.20 שניות), במשחה ל-100 מטר חזה (1:05.28 דקות), במשחה ל-100 מטר מעורב אישי (57.90 שניות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, קבעה שיא ישראלי ושיא אירופה לנערות חדש של 2:05.98 דקות, ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי (4:32.67 דקות).
2021
באליפות סטוקהולם הפתוחה, שנערכה בתחילת אפריל 2021, קבעה גורבנקו במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 1:58.99 דקות. שיא זה החזיק מעמד יממה ונשבר על ידי אנדראה מורז (1:57.97 דקות). גורבנקו קבעה במשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש נוסף של 2:10.86 דקות, ובמשחה ל-100 מטר חזה שיא נערות חדש של 1:08.39 דקות. בנוסף, קבעה במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם אנדראה מורז, לאה פולונסקי ודריה גולובטי, שיא ישראלי חדש של 8:06.91 דקות, שיפור של יותר מ-17 שניות לשיא הקודם, ואותה רביעיית שליחות קבעה במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי שיא ישראלי חדש של 3.41.61 דקות.
אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה בבודפשט במאי 2021 לאחר דחיית התחרות בשנה עקב מגפת הקורונה העולמית, זכתה גורבנקו במדליית זהב, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:09.99 דקות, לפני אייבי ווד מבריטניה (2:10.03 דקות) ולפני האלופה האולימפית, אלופת העולם, 5 פעמים ברציפות אלופת אירופה ושיאנית העולם במשחה זה קטינקה הוסו מהונגריה (2:10.12 דקות), ובכך הייתה לשחיינית הראשונה בשחייה הישראלית, שזוכה בתואר אירופי במשחה אולימפי. כבר בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא ישראלי חדש של 2:10.35 דקות, שיפור של יותר משנייה וחצי לשיאה ועלתה לגמר מהמקום הראשון. בנוסף, סיימה במקום 11 במשחה ל-100 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 1:06.74 דקות. תוך כדי המשחה היא שיפרה את השיא הישראלי במשחה ב-50 מטר חזה בתוצאה של 31.33 שניות. כבר בשלב המוקדמות היא קבעה שיא ישראלי חדש של 1:07.67 דקות, שיפור לשיא הוותיק בן שש השנים של עמית עברי (1:07.74 דקות). בשלב חצי הגמר, קבעה במשחה ל-100 מטר גב, שיא ישראלי חדש של 59.78 שניות, ועלתה מהמקום השביעי למשחה הגמר. בשלב המוקדמות, קבעה שיא ישראלי חדש של 59.96 שניות, ועלתה מהמקום החמישי לשלב חצי הגמר, ובכך הייתה לשחיינית השראלית הראשונה בהיסטוריה, ששוחה משחה זה מתחת לדקה. גורבנקו בחרה להמחק ממשחה הגמר ל-100 מטר גב, כי הייתה אמורה לשחות 3 משחים קשים מאוד בהצגת ערב אחת. היא סיימה ביחד עם דניס לוקטב, רון פולונסקי ואנדראה מורז במקום רביעי במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, בשיא ישראלי חדש של 7:32.96 דקות. בשלב המוקדמות, במשחה שליחות 4x200 מטר ביחד עם לאה פולונסקי, אנדראה מורז ודריה גולובטי הן קבעו שיא ישראלי חדש של 8:00.51 דקות, ועלו למשחה הגמר מהמקום השני המפתיע, שיפור לשיא הישראלי ב-6 שניות. כ-10 דקות בלבד לאחר שלב חצי הגמר במשחה ל-200 מטר מעורב אישי, שבו סיימה ראשונה, נאלצה לשחות את משחה השליחות 4x200 מטר חופשי ולא הצליחה לשחות מספיק מהר, מרוב עייפות. הרביעייה הישראלית סיימה במקום שמיני בתוצאה של 8:07.69 דקות, הישג שיא לרביעית שליחות לנשים, באירוע זה.
גמר אולימפי
באולימפיאדת טוקיו 2020, השתתפה גורבנקו בחמישה משחים והעפילה לשני גמרים. במשחה ל-100 מטר גב היא סיימה במקום שמיני בתוצאה של 59.53 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא ישראלי חדש של 59.30 שניות ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה שעולה למשחה גמר אולימפי. גורבנקו סיימה מקום שמיני במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב, ביחד עם איתי גולדפדן, גל כהן גרומי ואנדראה מורז בשיא ישראלי חדש של 3:43.94 דקות. היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.70 דקות, 11 מאיות השנייה איטי מעלייה נוספת למשחה גמר שלישי. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 2:10.21 דקות ועלתה מהמקום השביעי. במשחה ל-100 מטר פרפר היא סיימה במקום 18 בשיא אישי חדש של 58.23 שניות, 2 מאיות השנייה איטי מהשיא הישראלי של עמית עברי. במשחה ל-200 מטר חזה היא סיימה במקום 28 בתוצאה של 2:28.41 דקות.
במסגרת הליגה הבינלאומית בשחייה (ISL) שנערכה בנאפולי, איטליה בסוף אוגוסט 2021 היא קבעה במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 2:20.11 דקות. שבוע לאחר מכן, בתחרות מספר 2 של הליגה היא סיימה במקום שלישי במשחה זה בשיא ישראלי חדש של 2:19.80 דקות, וכעבור 40 דקות היא ניצחה במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:05.04 דקות. שבוע לאחר מכן, היא סיימה שנייה במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:19.22 דקות.
אלופת אירופה (בריכת 25 מטר)
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בקאזאן, רוסיה בנובמבר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:05.17 דקות, לפני מריה אוגולקובה משווייץ (2:06.41 דקות) וויקטוריה זיינפ גונש מטורקיה (2:07.67 דקות).
במסגרת ליגת השחייה הבינלאומית ה-ISL (בריכת 25 מטר) שנערכה באיינדהובן, הולנד ב-14 בנובמבר אותה שנה הפכה גורבנקו לשחיינית הישראלית הראשונה אי פעם שזוכה במשחה הסקינס היוקרתי, במשחה ל-50 מטר חזה כשבמשחה הראשון היא קבעה שיא ישראלי חדש של 29.53 שניות, שיפור של שמונה מאיות לשיאה הקודם שהושג לפני חודש בגביע העולם בברלין.
אלופת עולם (בריכת 25 מטר)
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות בדצמבר זכתה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 29.34 שניות, לפני בנדטה פילטו מאיטליה (29.50 שניות) וסופי הנסון משוודיה (29.55 שניות) ובמשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 57.80 שניות, לפני בריל קסטלדלו מצרפת (57.96 שניות) ומריה קמנבה מרוסיה (58.15 שניות) ובכך הייתה לשחיינית הישראלית הראשונה שזכתה בתואר "אלופת העולם". נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 57.45 שניות ובמקום 11 במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:04.95 דקות.
2022
בתחרות גולדן טור שנערכה במארסיי במרץ 2022 זכתה גורבנקו בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 30.66 שניות ומדליית כסף במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:00.39 דקות.
בתחרות שנערכה בסטוקהולם, שוודיה ב-10 באפריל זכתה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 30.45 שניות, לפני רותה מיילוטיטה מליטא (30.57 שניות) וסופי הנסון משוודיה (30.85 שניות).
בתחרות גביע האיגוד שנערכה בווינגייט ב-12 במאי היא קבעה במשחה ל-50 מטר גב שיא ישראלי חדש של 27.87 שניות.
אליפות העולם
באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 גורבנקו סיימה במקום החמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.02 דקות, הישג שיא של שחיין/נית ישראלי/ת באירוע זה, בשלב המוקדמות של משחה זה היא קבעה תוצאה של 2:10.23 דקות ועלתה מהמקום השלישי, ובשלב חצי הגמר של משחה זה היא קבעה תוצאה של 2:10.54 דקות ועלתה לשלב הגמר של משחה זה מהמקום השישי. נוסף לכך, היא סיימה במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חזה בתוצאה של 30.54 שניות, במקום 18 במשחה ל-100 מטר חזה, בתוצאה של 1:07.88 דקות, במקום 20 במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:28.58 דקות, במקום תשיעי במשחה שליות 4x100 מטר מעורב ביחד עם אביב ברזלי, לאה פולונסקי ודריה גולובטי בשיא ישראלי חדש של 4:03.28 דקות, במקום עשירי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם דריה גולובטי, אביב ברזלי ולאה פולונסקי, בתוצאה של 3:43.59 דקות ובמקום 11 במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם לאה פולונסקי, אביב ברזלי ודריה גולובטי בתוצאה של 8:08.20 דקות ובמקום עשירי במשחה שליחים משולב 4x100 מטר מעורב, ביחד עם כריסטיאן פיצ'וגין, תומר פרנקל ודריה גולובטי בתוצאה של 3:48.39 דקות.
אלופת אירופה
באליפות אירופה שנערכה ברומא באוגוסט זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.92 דקות, לפני מריט סטיינברכן מהולנד (2:11.14 דקות) ושרה פרנצ'סקי מאיטליה (2:11.38 דקות).
2023
במסגרת הסבב העולמי בתחרות שנערכה בברצלונה, במאי 2023 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:09.47 דקות, לפני מארי סופי הארווי מקנדה (2:10.63 דקות) ומריט סטיינברכן מהולנד (2:10.78 דקות) ומדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 4:40.76 דקות, אחרי מיו נריטה מיפן (4:39.22 דקות) ולפני בוגלרקה קפש מהונגריה (4:40.97 דקות) ארבעה ימים לאחר מכן, במסגרת הסבב בתחרות שנערכה במונקו היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מעורב אישי בשיא ישראלי חדש של 2:09.28 דקות, לפני מארי סופי הארווי (2:09.75 דקות) ומיו נריטה (2:12.95 דקות).
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה יפן ביולי היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:10.08 דקות.
שיאים אישיים
{| cellpadding="2"
Multiple sequence alignment
MSA - Multiple sequence alignment הוא עימוד של שלושה או יותר רצפים ביולוגיים, כדוגמת  DNA ,RNA או חלבון. במקרים רבים, הקלט להגדרת רצפי שאילתא מניח שיש קשר אבולוציוני שבו הם חולקים את השושלת וצאצאים של אב קדמון משותף. ניתן לבצע ניתוח פילוגנטי כדי להעריך מקורות אבולוציוניים המשותפים של הרצפים.
עימוד רצפים מרובה משמש לעיתים קרובות כדי להעריך את שימור רצף של חומצות האמינו בחלבונים ונוקלאוטידים בחומר התורשתי.
עימוד מספר רצפים דורש שיטות מתוחכמות יותר מעימוד רצפים פשוט של שתי מחרוזות שכן הוא מסובך יותר חישובית. רוב התוכנות העושות עימוד מרובה רצפים עושות שימוש בשיטות היוריסטיות ולא בהכרח מוצאות את האופטימום הגלובלי. גישה ישירה לבעיה יכולה להיעשות באמצעות תכנון דינמי למציאת עימוד אופטימלי גלובלית, בדומה לעימוד רצפים פשוט - אולם לצורך עימוד N רצפים נדרש מילוי של מטריצה הכרוך ב-. קיימות גישות להגבלה ולצמצום מרחב החיפוש בתכנון הדינמי, למשל עימוד מקדים של כל זוג רצפים בעימוד רצפים פשוט. אחת הגישות הנפוצות ביותר להתמודדות עם הבעיה היא חיפוש היוריסטי בשיטת התקדמות (או שיטה היררכית או שיטת עץ): באמצעות שימוש תחילה בזוג הרצפים הדומה ביותר בכל שלב. גישה זו נמצאת בשימוש בכלי הפופולרי Clustal. קיימות גישות איטרטיביות, הדומות לחיפוש בשיטת התקדמות, אך מאפשרות לבחון מחדש רצפים ששולבו בעימוד - כך עשוי להתקבל עימוד טוב יותר, במחיר של זמן ריצה ארוך יותר. גישה נוספת לעימוד רצפים מרובה היא שימוש במודל מרקוב חבוי (HMM) - באמצעות מודל משערכים הסתברות לעימודים שונים, וניתן לבחור את העימודים שלהם הנראות המקסימלית.
שיווק ישיר
שיווק ישיר הוא תצורה של פרסום שבה חברות או ארגונים מפרסמות תוכן על החברה, מוצר או שירות ישירות אל הצרכן מבלי להיעזר במתווכים. שיווק ישיר נעשה בעזרת מספר ערוצים כגון: מכתבים, דואר אלקטרוני, טלפון, חלוקת עלונים ונקודות מכירה. הייחודיות של שיווק ישיר היא שהוא ניתן למדידה ומוכוון לקהל יעד ספציפי.
שיווק ישיר החל למעשה כבר במאה ה-19 על ידי אהרון מונטגומרי וורד. וורד השתמש לראשונה בשליחת קטלוג בדואר כבר בשנת 1872 ובעזרת מהלך זה, הצליח להוריד את המתווכים ובכך להוריד את המחירים לצרכן. למעשה, המונח "שיווק ישיר" נטבע לראשונה בשנת 1967 על ידי לסטר וונדרמן שנחשב לאבי השיווק הישיר. בין הבולטים בחידושיו של וונדרמן הם כרטיס מנוי למגזין והמספר לחיוג חינם 1-800.
התפתחות הטכנולוגיה והכלים הדיגיטליים והשפעותיהם על השיווק הישיר
בעקבות התפתחות הכלים הדיגיטליים עובר עולם התוכן לכיוון ערוצי המדיה והדיגיטל, תופעה המשפיעה על עולם השיווק הגלובלי בכלל, ועל עולם השיווק הישיר בפרט. תקציב השיווק העולמי בערוצים הכלליים כדוגמת הטלוויזיה עדיין גדול יותר מתקציב השיווק הדיגיטלי, אך תקציב השיווק הדיגיטלי עתיד לעלות בצורה משמעותית. בשנים האחרונות ניתן לראות עליה ניכרת בשיווק ישיר דרך ערוץ הכלים המקוונים, בעקבות השימוש הרחב של קהל הצרכנים באינטרנט ובמובייל, ובזכות הפיתוח של מערכות סליקה מקוונות אשר מקנות להרבה עסקים אפשרות לבצע את כל תהליך הסליקה והמכירה בצורה מקוונת וללא שימוש במתווכים. מחקר מ-2015 העלה כי הישראלים קונים באינטרנט באותה מידה שהם קונים בקניונים. בנוסף, נראית צמיחה בביקוש למכירה ישירה ובמספר העובדים המועסקים בערוץ זה. עם זאת, בעקבות התפתחות המסחר האלקטרוני (באנגלית: e-Commerce) הביקוש למכירה ישירה צפוי להצטמצם בגלל הקושי להגיע לכלל הקהלים אשר נובע מחוסר בכוח אדם, בעוד שבעזרת מסחר אלקטרוני ניתן להגיע לכלל קהלי היעד יותר בקלות. תופעה נוספת היא ההתפתחות של הרשתות החברתיות בהן יש שימוש נרחב בשיווק ישיר. השיווק באמצעות ערוץ זה הופך את התוכן ליותר אישי ומותאם קהל מטרה והרבה פעמים חוסך בעלויות.
ערוצי השיווק הישיר
כל ערוץ תקשורתי שניתן להשתמש בו כדי לספק מסר ללקוח בצורה ישירה וללא מתווכים יכול להיות ערוץ בתחום השיווק הישיר, לרבות:
יתרונות השיווק הישיר
אחד היתרונות המשמעותיים של השיווק הישיר הוא שניתן למדוד אותו בצורה יעילה לעומת ערוצי תקשורת אחרים שבהם המדידה לעיתים היא פחות אפקטיבית. בזכות העובדה שניתן למדוד את תוצאות הקמפיין בצורה אפקטיבית, חברות יכולות יותר בקלות לבחון את ערוצי השיווק הישיר השונים ולהתמקד בערוץ שיישא להם תוצאות בצורה המיטבית ביותר. יתרון נוסף של השיווק הישיר, שהוא זול יחסית בעיקר בזכות העובדה שהוא מצמצם את פערי התיווך. על מנת למקסם את התועלת שניתן להפיק משיווק ישיר, עליו להתבסס על מאגר נתונים איכותי המורכב מרשימה מעודכנת של לקוחות שתואמת את ההגדרה של לקוחות אידיאליים כפי שהוסכם במשותף על ידי מחלקות השיווק והמכירות. בנוסף, בשונה מערוצים פרסומיים כלליים, השיווק הישיר מוכוון לקהל יעד ספציפי דבר הנותן למשווק את ההזדמנות לעשות פרסונליזציה לתוכן השיווקי אותו הוא רוצה להעביר במקביל לעובדה שהוא נותן למשווק הזדמנות להיכרות אינטימית וישירה עם הלקוחות.
חסרונות השיווק הישיר
החיסרון העיקרי של השיווק הישיר הוא הכללת התוכן שלו כתוכן "ספאם". בשנת 2008, העבירה ממשלת ישראל תיקון לחוק התקשורת (בזק ושידוריו) שנודע בכינויו "חוק הספאם" ובו נאסר על משלוח תוכן פרסומי לנמען בכלל ערוצי הפרסום האלקטרונים (SMS, דואר אלקטרוני, מערכת חיוג אוטומטי, ופקס) ללא הסכמה מפורשת מראש של הנמען. בנוסף, מחדד החוק את המובן "הסכמה" - אין צורך בהסכמה מראש של הנמען אם בעת רכישת מוצר או שירות הנמען מסר את פרטיו, והמפרסם הודיע לו כי הפרטים שלו ישמשו לצורך משלוח דברי פרסומת מסוג דומה לזה שנרכש, ונתן לנמען הזדמנות לסרב למשלוח דברי פרסומת. אדם המקבל הודעות אלה, מבלי שאישר זאת וללא אפשרות להסיר את עצמו מרשימת התפוצה יכול לתבוע את השולח ולקבל פיצוי של עד אלף שקלים עבור כל E-mail או SMS שקיבל. מפני שמדובר בתיקון לחוק שמדבר ברובו על ערוצי השיווק הישיר, רבים מן העסקים שעד עתה התבססו על שיטת שיווק ופרסום זו, מצאו את עצמם מול רשימות תפוצה ענקיות אך ללא היכולת לעשות בהן עוד שימוש. מצב זה, הוביל לא מעט עסקים לנסות למצוא "פרצות" בחוק או שיטות שונות על מנת להמשיך לשלוח את אותן הודעות ומנגד ניתן לראות הרבה צרכנים שתובעים את העסקים בטענה שהם בכל זאת עוברים על החוק. בנוסף, אם למשווק אין מאגר נתונים איכותי או מאגר שתואם את קהל היעד, הקמפיין לא יהיה אפקטיבי ולעיתים להשיג מאגר אפקטיבי עלול ליקר את העלויות בצורה משמעותית. חיסרון נוסף של השיווק הישיר הוא הצורך בידע מקצועי או התמחות ייחודית בתחום. בשיווק ישיר המשווק צריך להיות מומחה בערוץ הספציפי שהוא מעוניין להשתמש בו. לדוג', שימוש בכלים מקוונים לצורך ביצוע קמפיין לקהל יעד מסוים דורש מהמשווק ידע מקצועי נרחב בכלי הספציפי שבו הוא רוצה להשתמש. בנוסף, המשווק נדרש להשתמש באמצעים לוגיסטיים ופיננסיים, דבר המצריך הבנה מעמיקה של תחומים אלו במקביל לפעולת השיווק עצמה (לדוג' שינוע סחורה, סליקה בהתאמה וכו').
חיל העבודה הסיני
חיל העבודה הסיני היה כוח עבודה של תושבי סין אשר גויס על ידי ממשלת בריטניה לעבודה צבאית שאינה לחימה בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה. עד תום המלחמה שירתו בחיל כ-100 אלף עובדים.
הקמת החיל
ב-1916 שרר מחסור חמור בכוח עבודה לתמיכה בפעולות מדינות ההסכמה באירופה. הפילדמרשל הייג מפקד חיל המשלוח הבריטי, פנה לממשלתו בדרישה לגייס 21 אלף עובדים. בעת ההיא כבר גייסו מדינות ההסכמה עובדים אזרחיים מאיי הודו המערבית הבריטיים, מאוריציוס, מלטה, מצרים, פיג'י וסיישל וכן מדרום אפריקה.
סין הייתה נייטרלית באותו שלב במלחמה וממשלתה לא התירה לאזרחיה להשתתף בלחימה. לכן בתחילה נעשה גיוס העובדים בה בסיוע בלתי רשמי של רשויות מקומיות שונות. ב-14 באוגוסט 1917 הכריזה סין מלחמה על הקיסרות הגרמנית ועל אוסטרו-הונגריה ולאחר מכן החלה מחלקת העבודה של ממשלה הסינית לארגן את גיוס העובדים באופן רשמי.
צרפת הייתה החלוצה בגיוס עובדים אזרחיים מסין. במאי 1916 הוסכם על גיוס 50 אלף עובדים, והראשונים שבהם יצאו לצרפת בחודש יולי. בריטניה באה בעקבותיה. מהנדס הרכבות הבריטי תומאס בורן (Thomas J. Bourne), שעבד בסין במשך 28 שנים, הגיע באוקטובר 1916 לעיר וייהאי (Weihai), אז מושבה בריטית, כדי להתחיל בגיוס עובדים.
שירות החיל
בסוף שנת 1917 שירתו 54 אלף עובדים בחיל העבודה הסיני בצרפת ובבלגיה, ובסופו של דבר הגיע מספרם לקרוב ל-100 אלף. מאות סטודנטים סינים גויסו לשמש כמתורגמנים שיקשרו בין העובדים לבין השלטונות הבריטים והצרפתים. במאי 1919 כלל עדיין החיל 80 אלף עובדים.
היחס לעובדים היה כאל עובדים כפיים זולים. השכר ששולם להם לא היה גבוה, הם לא הורשו לצאת ממחנותיהם ולהתיידד עם אזרחים מקומיים וחיילים. עובדים חלו בשל תזונה גרועה, או בשל תנאי מגורים נחותים, קור ורטיבות. לעיתים התמרדו עובדים נגד הממונים עליהם או בזזו מזון ממסעדות מקומיות. חמישה עשר עובדים נדונו למוות בעוון רצח. ארבעה נהרגו ותשעה נפצעו כאשר חיילים בריטים ירו לעברם במהלך מהומות בדצמבר 1917.
חמישה מאנשי חיל העבודה הסיני עוטרו על שירותם עד תום המלחמה במדליית השירות המצטיין, מהם אחד על תפקודו במהלך הפגזה שנחתה על קבוצת העבודה שלו. לאחר המלחמה שלחה ממשלת בריטניה מדליה לכל אחד מהעובדים הסינים שהיה עדיין בחיים. הייתה זו מדליית המלחמה הבריטית, שחולקה לכל אחד מאנשי הכוחות המזוינים של האימפריה הבריטית ששירת במלחמה. המדליה שחולקה לעובדים הסינים לעובדים זרים אחרים הייתה יצוקה לא מכסף כלחיילים אלא מארד.
עד תום המלחמה שירתו בצרפת ובמזרח התיכון יותר מ-300 אלף עובדים ממדינות שונות, ובכללם 100 אלף מצרים, 21 אלף הודים ו-20 אלף דרום אפריקאים.
אבדות
לפחות 2,000 עובדים סינים מתו בצרפת ובבלגיה במהלך המלחמה. קיימות טענות שמספר המתים בקרבם הגיע אף ל-10,000 עד 20 אלף. החללים מתו עקב מגפת השפעת הספרדית, או מתו ממחלות אחרות, תאונות עבודה או תנאי חיים ירודים, וכן מהפגזות או ממוקשים.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה הוחזרו העובדים הסינים באוניות לארצם. הם חזרו לארצם בהדרגה מדצמבר 1918 ועד ספטמבר 1920. כ-5,000 עד 7,000 עובדים בלבד נשארו בצרפת והיוו את הגרעין של הקהילה הסינית בפריז. החוזרים לסין הביאו עמם את רשמיהם על שירותם ועל מעסיקיהם, שחלקם היו שליליים.
תרומתם של העובדים הסינים למאמץ המלחמה נשכחה לשנים רבות. רק ב-2002 נערך שוב טקס זיכרון צבאי בבית הקברות בנויאל-סור-מר.
דור אלו
קריירת מועדונים
נולד וגדל בפתח תקווה, לישראל וללילי אלו. אלו התחיל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה. לקראת עונת 2012/2013 צורף לסגל הקבוצה הבוגרת של המועדון, לאחר שירדה לליגה הלאומית, וב-10 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו, כשפתח בהרכב בתיקו 0-0 נגד הפועל כפר סבא במסגרת גביע הטוטו. ב-5 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 0–2 נגד בית"ר תל אביב רמלה. לאחר המשחק נפצע ולא חזר לשחק עוד בעונה זו, בסיומה העפילה הקבוצה בחזרה לליגת העל. ב-31 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הבכירה, כשפתח בהרכב בהפסד 1–3 לבית"ר ירושלים, ובסך הכל שותף בשבעה משחקים בעונה זו.
בעונת 2014/2015 הגיע לקבוצה המאמן רן בן שמעון, אשר החליט להתבסס על שחקנים צעירים. אלו הפך לשחקן הרכב קבוע והיה שותף לעונה מוצלחת של הקבוצה שסיימה בפלייאוף העליון. ב-8 במאי 2016 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–1 על מכבי נתניה. בעונת 2016/2017 הפך לשחק מפתח בקבוצה, וכבש שער אחד ב-33 הופעות בליגת העל.
לקראת עונת 2017/2018 חתם בקבוצת הפועל באר שבע. בעונתו הראשונה בקבוצה ערך 17 הופעות ליגה, ובסופה זכה עם הקבוצה באליפות. לקראת תחילת עונת 2018/2019 נפצע אלו בברכו, חזר לשחק בינואר 2019 וערך שמונה הופעות בליגת העל.
ב-6 באוגוסט 2019 הושאל לעונה אחת לבני יהודה תל אביב.
לקראת עונת 2020/2021 חזר מההשאלה אל קבוצת הפועל באר שבע אך מיד נמכר לעירוני קריית שמונה.
ב-27 בספטמבר 2021 חזר למכבי פתח תקווה וחתם בה עד לסיום העונה.
ב-26 ביוני 2022 חתם בהפועל תל אביב.
ב-12 ביוני 2023 חתם במכבי בני ריינה.
פיג'ו VLV
פיג'ו VLV (בצרפתית: Peugeot VLV) היא מכונית חשמלית, המוגדרת מכונית מיקרו, בתצורת קבריולה, שיוצרה על ידי יצרן הרכב הצרפתי פיג'ו בתקופת מלחמת העולם השנייה בין השנים 1941–1945.
סך הכול יוצרו 377 יחידות.
סמית'סוניאן
מכון סמית'סוניאן (באנגלית: Smithsonian Institution) הוא מוסד המאגד 19 מוזיאונים וגלריות, פארק זואולוגי לאומי, 9 מכוני ומרכזי מחקר, 3 מרכזי תרבות ומעל 137 מיליון אוצרות אמנות ומוצגים, אשר מרביתם נמצאים בוושינגטון בארצות הברית. ברשת המוזיאונים מבקרים בכל שנה כ-30 מיליון איש. המוזיאונים פתוחים בכל ימות השנה, למעט חג המולד (ה-25 בדצמבר).
היסטוריה
התעשיין והנדבן צ'ארלס לנג פריר תרם ב-1908 את אוספו הפרטי וכן מימן את בניית הגלריה לאחזקת האוסף (גלריית פריר), שהייתה לגלריה הראשונה של המכון.
כיום
בראש המכון עומד נומינלית צ'נסלור - תפקיד אשר בפועל משמש בו תמיד נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, ובחבר הנאמנים חבר גם סגן נשיא ארצות הברית. תפקיד המנהל הכללי בפועל של המוסד מכונה "מזכיר" (Secretary) הנבחר על ידי חבר הנאמנים.