cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לורנס קראוס
טענות להתנהגות מינית לא ראויה
במאמר מפברואר 2018 המתאר את ההאשמות ש"נעו בין הערות פוגעניות ועד מישושים ללא הסכמה ", ה-BuzzFeed דיווח על מגוון תביעות על התנהגות מינית לא נאותה כלפי קראוס, כולל שתי תלונות משנותיו ב- CWRU. קראוס השיב כי המאמר היה בבחינת "לשון הרע" ו"לא נכון עובדתית ". בהצהרה פומבית הוא התנצל "בפני כל מי שהרגיש מאוים או לא נוח", אך הצהיר כי המאמר של BuzzFeed "התעלם מראיות נגדיות, עיוות את העובדות והעלה טענות אבסורדיות עלי."
בתגובה לקביעת האוניברסיטה, הפיק קראוס מסמך ערעור בן 51 עמודים בתגובה להאשמות, כולל טענה נגדית לפיה תמונה שנטען כי היא של קראוס אוחזת בשד של אישה, מראה למעשה את ידו מתרחקת מהאישה.
כמה ארגונים ביטלו השתתפותם באירועים עם קראוס. קראוס התפטר מתפקיד יושב ראש עלון מועצת הספונסרים של מדעני האטום כאשר הודיע ​​כי חבריו האחרים חשו כי נוכחותו מסיחה את דעתו "מיכולתו של העלון לבצע את עבודתו ביעילות".
קראוס פרש מ-ASU בסוף שנת הלימודים 2018–2019.
עבודה מדעית
בתחילה, קראוס התייחס בספקנות לגבי קיומו של בוזון היגס. עם זאת, לאחר שהלה התגלה על ידי המאיץ ב CERN, הוא חקר את ההשלכות של שדה היגס על טיב האנרגיה האפלה.
פעילות ציבורית
קראוס טען כי דיונים על מדיניות ציבורית בארצות הברית צריכים להתמקד יותר במדע. הוא ביקר את התבטאויותיו של המועמד הרפובליקני לנשיאות בן קרסון על מדע, וכתב כי דבריו של קרסון "טוענים שמעולם לא למד או בחר להתעלם ממושגים מדעיים בסיסיים ובדוקים היטב."
קראוס תיאר את עצמו כאנטיתאיסט, ומשתתף בדיונים ציבוריים על דת. קראוס מוצג בסרט הדוקומנטרי The Unbelievers (הלא מאמינים), משנת 2013, בו הוא וריצ'רד דוקינס מסתובבים ברחבי העולם ומדברים בפומבי על חשיבות המדע וההיגיון לעומת דת ואמונות טפלות. הוא השתתף בוויכוחים רבים עם מטיפים דתיים, כולל וויליאם ליין קרייג.
בספרו "יקום מכלום: מדוע יש משהו יותר מאשר כלום" (2012), דן קראוס בהנחה שמשהו לא יכול לבוא יש מאין, שלעיתים קרובות שימש כטיעון לקיומו של יוצר ראשוני. מאז טען בדיון עם ג'ון אליס ודון קופיט כי חוקי הפיזיקה מאפשרים ליצור את היקום יש מאין. "מה יהיו המאפיינים של יקום שנוצר יש מאין, רק עם חוקי הפיזיקה וללא כל שנאנגנים על טבעיים? מאפייני היקום היו בדיוק אלו של היקום בהו אנו חיים." מנגד,בריאיון לאטלנטיק הוא קובע שמעולם לא טען ש"שאלות על מקורות היקום נגמרו ". לדברי קראוס, "אני אף פעם לא טוען לפתרון של אותה רגרסיה אינסופית של למה-למה-למה-למה; מבחינתי זה צבים כל הדרך למטה".
כבוד
בריאיון עם קראוס ב"סיינטיפיק אמריקן", סופרת המדע קלאודיה דרייפוס כינתה את קראוס "אחד הפיזיקאים הבכירים הבודדים הידוע גם כאינטלקטואל ציבורי." קראוס הוא אחד המעטים ביותר שקיבלו פרסים משלוש אגודות הפיזיקה האמריקאיות הגדולות: האגודה האמריקאית לפיזיקה, האיגוד האמריקאי למורים לפיזיקה, והמכון האמריקאי לפיזיקה. בשנת 2012 הוענק לו מדליית השירות הציבורי של מועצת המדע הלאומית על תרומותיו לחינוך הציבורי במדע והנדסה בארצות הברית. בשנת 2016 זכה בפרס ריצ'רד דוקינס.
בדצמבר 2011, קראוס הפך לחבר כבוד שאינו רשאי להצביע בהנהלת מרכז המחקר. המרכז השעה את הקשר עם קראוס במרץ 2018 בעקבות טענות על התנהגות מינית לא ראויה, "בהמתנה למידע נוסף".
פתיל השהיה
הפתיל עשוי משלוש שכבות: קוטר הפתיל כ- 6 מ"מ והוא מיוצר בדרך כלל בסלילים באורך של כ- 20 מטרים אותו חותכים לפי הצורך. מהירות הבעירה של הפתיל - 1 ס"מ בשנייה. כלומר 60 סנטימטרים בדקה.
הפעלתו - או על ידי מצת שמורכב על קצה הפתיל ונסגר עליו בעזרת צבת צימות, או באמצעות גפרור. כאשר מכינים להצתה עם גפרור, חותכים את הפתיל באלכסון.
היסטוריה
המידע הראשון על שימוש בפתיל השהיה להפעלת מטעני נפץ הגיע מסין והוא מהמאה העשירית לספירה. פתיל ראשוני זה היה עשוי מגליל נייר דק שמולא באבק שרפה. הוא שימש להצתת זיקוקים. שיטה ישנה זו קיימת עד היום בפירוטכניקה מודרנית.
עונת 1977/1978 בלה ליגה
עונת 1977/1978 הייתה העונה ה-47 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-3 בספטמבר 1977 והסתיימה ב-7 במאי 1978.
עונת 2020 בגביע סודאמריקנה
עונת 2020 בגביע הסודאמריקנה היא העונה ה-19 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-4 בפברואר 2020, ומשחק הגמר נערך ב-7 בנובמבר 2020 באצטדיון מריו אלברטו קמפס, קורדובה, ארגנטינה.
עונת 1977/1978 בלה ליגה
הליגה כללה 18 קבוצות. קבוצות שזכו במקום 15-17 יעברו בסוף העונה לליגת משנה.
עונת 2020 בגביע סודאמריקנה
שלב ראשון
בשלב הראשון, כל מפגש שוחק פעמיים במסגרת בית וחוץ. אם התוצאה במפגש הייתה תיקו, שערי החוץ הם אלו שקבעו את העולה לשלב הבא. אם עדיין התוצאה הייתה תיקו, הקבוצות לא נכנסו להארכה, אלא ישירות לפנדלים.
עונת 1977/1978 בלה ליגה
מליגת המשנה עלו קדיס, ראיו ואיקאנו ומאלגה.
עונת 2020 בגביע סודאמריקנה
סיבוב שני
בסיבוב השני, כל מפגש ישוחק פעמיים במסגרת בית וחוץ. אם התוצאה במפגש תיקו, שערי החוץ הם אלו שיקבעו את העולה לשלב הבא. אם עדיין התוצאה הייתה תיקו, הקבוצות לא יכנסו להארכה, אלא ישירות לפנדלים.
עונת 1977/1978 בלה ליגה
ריאל מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-18 בתולדות המועדון.
עונת 2020 בגביע סודאמריקנה
סיבוב שני
16 המנצחות של השלב השני יעפילו לשלבי שמינית הגמר.
עונת 1977/1978 בלה ליגה
אלצ'ה, ריאל בטיס וקדיס ירדו לליגת המשנה בסוף העונה.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: מריו קמפס, וולנסיה, שכבש 28 שערים ב-34 משחקים. זו הייתה זכייתו השנייה ברציפות.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק: פדרו ארטולה ( ספרד), ברצלונה, שספג 23 שערים ב-28 משחקים.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון "דון בלון":
בנים על פני פרחים
בנים על פני פרחים (בקוריאנית: 꽃보다 남자) היא סדרת טלוויזיה דרום קוריאנית בכיכובו של לי מין-הו, קו הי-סן, קים היון-ג'ונג, קים ג'ון וקים סו-יון. הסדרה שודרה ברשת KBS2 מ-5 בינואר עד 31 במרץ 2009 בימי שני ושלישי בשעה 21:50 וכללה 25 פרקים. הסדרה זכתה להצלחה רבה ברחבי העולם, והפכה את כוכביה למפורסמים.
הסדרה מבוססת על מאנגת שוג'ו יפנית באותו שם שנכתבה על ידי יוקו קאמיו. הסדרה היא העיבוד הטלוויזיוני החמישי למאנגה זו. העלילה היא סיפור סינדרלה קלאסי על נערה ענייה אך חכמה הלומדת בבית ספר השייך למעמד הגבוה שמושכת את עיניהם של ארבעה נערים, בנים למשפחות עשירות מאד.
עלילה
גאום ג'אן די (קו הי-סן) לומדת בשינווה, בית ספר יוקרתי, אליו היא התקבלה בזכות מלגה. לדעתה, בני כיתתה הם רדודים ובלתי נסבלים, במיוחד חבורת F4 הידועה לשמצה: גו ג'ון-פיו (לי מין-הו), יון ג'י-הו (קים היון-ג'ונג), סו יי ג'ונג (קים בום), וסונג וו בין (קים ג'ון), מלכי בית הספר הבלתי מעורערים שאף אחד, כולל המורים, לא מעז להתחיל איתם. איש לא מערער על מעמדם לבד מג'אן-די, שכועסת על גסותם ומבקרת בחריפות את ג'ון-פיו, מנהיג החבורה, מה שגורם לו לזעום עליה. ג'ון פיו מתאהב בג'אן-די, אבל היא מנהלת ידידות קרובה עם ג'י-הו, הרגיש והשקט. לאחר שג'י-הו טס לחו"ל כדי לחבור לחברתו הדוגמנית, ג'אן-די וג'ון-פיו הופכים להיות קרובים יותר, ואט אט מפתחים רגשות הדדיים האחד כלפי השני. אך מערכת היחסים ביניהם יוצרת בעיות. אמו של ג'ון-פיו, אשת עסקים אנוכית וחסרת רחמים, שמשמת כנשיאה של שינווה, משתדלת להפריד ביניהם ככל יכולתה. בינתיים חוזר ג'י-הו מחו"ל ומתכנן להתוודות בפני ג'אן-די על רגשותיו.
מטה המאבק להעלאת יהודי אתיופיה
מטה המאבק להעלאת יהודי אתיופיה היא תנועת מחאה הפועלת להעלאתם של שארית בני קהילות הפלאשמורה של אדיס אבבה וגונדר לישראל. התנועה הוקמה בשנת 2013 על ידי אורי פרדניק טרם סגירת העלייה מאתיופיה וסיום מבצע כנפי יונה. היא מאגדת תחתיה פעילים צעירים אשר להם בני משפחה באתיופיה ופועלת באוניברסיטאות, בכנסת, בהפגנות ובקמפיינים ברשתות החברתיות ובתקשורת המסורתית. בשנת 2015 הפעיל החברתי יצחק מולה הפך ליו"ר מטה המאבק. משנת 2023 סורפל עלמו הוא מנהל מטה המאבק.
קמפיינים
המטה מבוסס ברובו על קמפיינים ברשתות החברתיות שמתפרסמים גם לתקשורת המסורתית. במהלך שנת 2014 התקיימו כנסים של מטה המאבק במספר אוניברסיטאות בישראל בהשתתפות חברי כנסת ואנשי ציבור.
הפגנות
בשנת 2021, לאור מלחמת תיגראי וטענתם של פעילי מטה המאבק כי הקהילה היהודית באתיופיה בסכנת חיים, קיימו הפגנות בהשתתפות אלפי מפגינים בדרישה לבצע "מבצע שלמה 2": מבצע עלייה מיידי לכלל הממתינים שבאתיופיה.
בשנת 2023, לאור המתיחות הבטחונית באזור אמהרה שבאתיופיה, פעילי מטה המאבק הפגינו תחת הכותרת "דין אוקראינה כדין גונדר" תוך ביקורת על מבצע החילוץ שקיימה ישראל ושבמסגרתו חולצו עשרות ממתיני עלייה בלבד.
לובי פוליטי
המטה קידם מספר דיונים בוועדות ובמליאת הכנסת במטרה להביא לביצוע החלטת ממשלה להעלאת כלל הממתינים באדיס אבבה ובגונדר ונציגיהם נפגשו עם שרי פנים שונים במטרה לקדם את העלייה. ביולי 2016 ביקרו במטה המאבק את ראש הממשלה בנימין נתניהו על כך שנסע לאתיופיה מבלי להתייחס לקהילה היהודית ששם. במסיבת עיתונאים באתיופיה, ראש הממשלה התייחס לנושא והצהיר כי הממשלה מחויבת להעלאת יהודי אתיופיה ותטפל בכך. חודש לאחר מכן, לאור המצב הביטחוני המעורער באתיופיה, פנה יו"ר המטה יצחק מולה לראש הממשלה בדרישה לזרז את הטיפול.
סביב קמפיין בחירות 2019 במטה המאבק ביקרו את הצהרת ראש הממשלה בנימין נתניהו וגדי יברקן להעלות 400 עולים, אולם לאחר הבחירות שיבחו את מתווה העלייה של שרת העלייה והקליטה פנינה תמנו-שטה , אך אמרו כי הדבר ייבחן במבחן התוצאה. במטה שיבחו את ההחלטה של ממשלת ישראל השלושים וחמש להתחיל במבצע מבצע צור ישראל ואת ההחלטה של ממשלת ישראל השלושים ושש להמשיך במבצע.
מוריץ ינץ
מוריץ ינץ (בגרמנית: Moritz Jenz; נולד ב-30 באפריל 1999 בברלין שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת וולפסבורג מהבונדסליגה,
קריירת מועדונים
ינץ גדל במחלקות הנוער של טניס בורוסיה ברלין ושל פולהאם.
ב-25 באוגוסט 2020 חתם ינץ בלוזאן, העולה החדשה לליגת העל השווייצרית. ב-20 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על סרבט ז'נבה במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. ב-2 במאי 2021 הבקיע את שערו היחיד במדי המועדון, בתיקו 1-1 נגד פ.צ. סיון במסגרת המחזור ה-32 בליגה. בסך הכל ערך ינץ 32 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-30 באוגוסט 2021 חתם ינץ על חוזה לחמש עונות בלוריאן מליגת העל הצרפתית. ב-10 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על ליל במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2021/2022. ב-12 בדצמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 4-1 למץ במסגרת המחזור ה-18 בליגה. בסך הכל ערך ינץ 17 הופעות ליגה בעונתו הראשונה במועדון, והבקיע שער אחד.
עמנואל זמיר
עמנואל זמיר (פשצנר) (19 באוגוסט 1925 – 9 ביולי 1962) היה מלחין, משורר ומחנך ישראלי, מהיוצרים החשובים בזמר העברי בשנות ה-50 וממייסדי חוגי השירה בציבור. ידוע בפרט בשירי הרועים שלו.
מוריץ ינץ
קריירת מועדונים
ב-19 ביולי 2022 הושאל ינץ למשך עונה אחת לסלטיק מליגת העל הסקוטית.
עמנואל זמיר
ביוגרפיה
נולד בפתח תקווה לחיים זלמן פישצנר (תושב פתח תקווה ומוותיקי הפרדסנות בארץ). כישרונותיו של זמיר התגלו כבר בהיותו ילד, ואהבתו לזמר העברי התגבשה עוד בעת לימודיו בגימנסיה אחד העם. הוא למד הוראה בבית המדרש למורים העברי בירושלים ובמקביל באוניברסיטה העברית בירושלים. אחרי סיום לימודיו התגייס לצה"ל ב-1948 ומילא תפקידי פיקוד שונים בתחומי החינוך והתרבות בצבא. עם הקמת הנח"ל היה קצין האמנות הראשון של פיקוד הנח"ל, וחיבר את המנונו, "מגל וחרב" (כלרוב השירים שכתב, תרם הן את הלחן והן את המילים). לאחר שחרורו מצה"ל ב-1950 ראה לעצמו ייעוד להפיץ את הזמר העברי בכל רחבי הארץ. אחת מתלמידיו באותם ימים הייתה הזמרת מרים אביגל.
מוריץ ינץ
קריירת מועדונים
ב-26 בינואר 2023 הושאל לשאלקה 04 עד לסוף העונה.
עמנואל זמיר
ביוגרפיה
זמיר היה מחלוצי היוצרים בזמר העברי אשר כתבו לחנים למילים משלהם. מילות שיריו התאפיינו בנמלצות שלעיתים לא הייתה נהירה לאלה ששרו אותם, בעוד שלחניו התבססו הרבה על לחנים עממיים של רועים בדווים (למשל דבקות שהוא כתב, "דבקה החמור" ו"דבקה רפיח") אצלם הרבה לבקר. המוטיבים של שיריו מבוססים ברובם על התנ"ך וכן גם שפתו המליצית. שפה מליצית במיוחד קיימת בשיר "מגדים לרעי", סגנון שאינו מאפיין כלל וכלל אפילו את תמלילני הזמר העברי הקלאסי, ומתאים יותר לשירת תור הזהב של יהדות ספרד.
מוריץ ינץ
קריירת מועדונים
ב-16 ביוני 2023 חתם בוולפסבורג לארבע שנים.
עמנואל זמיר
ביוגרפיה
את השיר "דבקה החמור" ("ידע שור קונהו וחמור אבוס בעליו") קיבל בהשראת ביקור באחד הכפרים הערביים, כשאוזניו קלטו לחן עממי עם מילים של משפט ערבי שאומר, "שאלו חמור "לאן אתה הולך"? ובתשובה הוא עונה: "לחטוב עצים ולהביא מים מן המעיין". השיר זכה להצלחה בשנות ה-60 הודות לביצוע הצמד רן ונמה (נחמה הנדל ורן אלירן). בין שיריו החשובים שהספיק לחבר בימי חייו הקצרים: "מגדים לרעי", "בערבות לכיש", "ערב שח", "בפאת הכפר". כן כתב שיר שהפך בן לילה לריקוד עם, "מחול דייגים" המוכר במילים "רוח ים והוד גלים", את הלחן כתב גיל אלדמע. שיריו מושמעים דרך קבע ברדיו והוא נחשב בין הקלסיקאנים של הזמר העברי.
בנוסף לרדיו שהשמיע את שיריו, זמיר היה מפיצם באמצעות רשת מועדוני זמר שהקים בכל רחבי הארץ. עמנואל זמיר נחשב גם לנגן חלילית טוב. עם הקמת אולפן הטלוויזיה הראשון בארץ ב"גני התערוכה" בתל אביב במסגרת תערוכת היובל לעיר העברית הראשונה, יכלו המבקרים לצפות בהופעתו על מסכים ברחבי התערוכה בשידור חי.
ב-1947 עבר לחיפה, שם ארגן מפעלי תרבות וזמר מטעם העירייה, כיהן כמורה לזמרה בבית הספר הריאלי וארגן מקהלות בקרב העדה הדרוזית.
ב-19 ביוני 1962 נפצע אנושות בתאונת דרכים בכביש החוף ליד כפר ויתקין, כאשר גרר של מיכלית דלק ניתק ופגע בג'יפ שלו. הוא לא שב להכרתו, וכעבור שלושה שבועות נפטר מפצעיו בבית החולים רמב"ם. נקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה לצד הוריו. הניח אישה ובן.
ארכיונו של זמיר מופקד בארכיון המוזיקה של הספרייה הלאומית. על שמו רחובות בפתח תקווה ובכפר סבא וכיכר בחיפה.
אריק עשת
אריק עשת (נולד ב־10 במרץ 1960) הוא מפיק תיאטרון, שחקן, מדבב ומורה למשחק. היה בין מייסדי הסניף הירושלמי של הסטודיו למשחק ניסן נתיב וניהל אותו במשך שנים רבות, הקים את תיאטרון האינקובטור, שבו הוא משמש עד היום כמנהל אמנותי. חבר ועדת הביקורת של "תיאטרון הבית".
קריירה
עשת התחיל את קריירת המשחק שלו בשנת 1986 בסרט "חיוך הגדי" בבימויו של שמעון דותן, שהוצג בפסטיבל ברלין. בשנת 1987 הופיע בסרטו של יהודה בארקן "אבא גנוב" בתפקיד עורך הדין כצמן.
בשנות ה-80 עשת הקים וניהל את הסניף הירושלמי של הסטודיו של ניסן נתיב, מתוך מטרה שתהיה בירושלים סצנה תרבותית. לאורך השנים, הסטודיו נתמך על ידי משרד התרבות, קרן ירושלים, עיריית ת״א ועיריית ירושלים הרואות בו מוסד תרבותי חשוב לגידול וטיפוח אמנים צעירים.
בשנת 2001 דיבב את המספר בקלטת הילדים "הזחל הרעב" בהוצאת קלסיקלטת.
בשנת 2016 שיחק בהצגה "מה שחשוב באמת" בבימויו של אלי חביב, בשנת 2017 הופיע בהצגה "איוב" בתפקיד אלוהים.
בשנת 2016 ביים את ההצגה של חנן סביון וגיא עמיר "חלפון 6 - עאלק מחזמר".
בשנת 2017 הופיע תיאטרון האינקובטור, ועשת כמנהלו, עם המחזמר "העיר הזאת" בפסטיבל השלום בסקוטלנד, לאחר שהתיאטרון גורש מפסטיבל אחר שלוש שנים קודם לכן.
בשנת 2017 השתתף בסרט "מכתוב" של חנן סביון וגיא עמיר, השניים למדו בסניף הירושלמי של ניסן נתיב בניהולו של עשת.
בשנת 2023 השתתף בסרט "העיר הזאת" של עמית אולמן. עבור הסרט עשת שימש גם כמפיק, בהיותו מנהל תיאטרון האינקובטור, המקום בו נולד המחזמר המקורי שעליו מבוסס הסרט.
חיים אישיים
עשת גר בירושלים. נשוי לאילווה עשת, שחקנית, מדבבת ומורה למשחק. שלושת בנותיו הן השחקנית מאיה עשת, השחקנית מילי עשת ונועם בעלת מותג בגדים.
אברהם לדרר
אברהם לדרר (בהונגרית: Lederer Ábrahám; ליבוכוביצה, 9 בינואר 1827 – בודפשט, 17 בספטמבר 1916) היה מורה, פדגוג, מחנך, סופר מקצועי, המכון הלאומי היהודי להכשרת מורים יהודי-הונגרי מבוהמיה.
ביוגרפיה
אברהם לדרר נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף לדרר ושל יוזפה גונדלפינגר. הוא איבד את אביו בכולרה המשתוללת ב-1831. גידל אותו אחיו הבכור והוא למד בבית ספר בארץ הולדתו. ב-1840 נשלח לפראג כדי לסיים כיתות ז' וח'. ב-1843 הועסק כעוזר מנהל חשבונות אצל סיטונאי בטפליץ, אך מקצוע זה לא התאים לנטיותיו והוא עבד כמחנך עד 1846. אחר כך נסע שוב לפראג ולמד באוניברסיטת פראג במשך שלוש שנים. בשנים 1849–1950, היה שוב מחנך בבית הברון האברון. בשנים 1850–1851 למד במכון להכשרת מורים בפראג. ב-1852 עבד כמורה ב-Mährisch-Neustadt ולמד בנוסף מדעי הטבע. ב-1853 הועסק בלונדנבורג כמורה. ב-1854 הוזמן לעיר טאטה (מחוז קומארום) כמנהל-מורה. במהלך שהותו שם, בית הספר זכה בתואר מכללה. שם פרסם את עלון בית הספר העממי הראשון והקים את אגודת הנשים לצורך פיקוח על הוראת עבודת הריקמה של הבנות ולמטרת סיוע לתלמידות עניות. שם התחיל ללמוד את השפה ההונגרית. בשנת 1857, לפי הצעת מועצת המושלים ההונגרית, העסיק אותו הרוזן לאו תון, השר לחינוך הציבורי, כמורה בבית הספר היהודי להכשרת מורים בפשט, שהוקם באותה תקופה (המכון הלאומי היהודי להכשרת מורים), ובשנת 1858 כמנהל בית הספר להכשרת מורים. מ-1860 עד 1864 הוא למד חינוך באוניברסיטת פשט כמורה וכמנהל. הוא ארגן את המכון הלאומי היהודי להכשרת מורים יחד עם ועד המורים והקים את אגודת המורים היהודים ההונגרית הלאומית יחד עם חבריו המורים. בתחילה האגודה נוהלה על ידו. הוא הקים קרן סיוע לסטודנטים להכשרת מורים וייסד את הקרן להקמת המוזיאון הפדגוגי הלאומי. עם אלדאר מולנאר ומיקשה מאייר תרם להקמת אגודת הנשים הלאומית לענף התעשייה. בשנת 1869 הפקידה עליו ממשלת הונגריה את התיקון של ספרי הקריאה והלימוד ההונגריים של בתי הספר העממיים לשפה הגרמנית ומינתה אותו למנהל המוסדות הממלכתיים להכשרת מורים וחבר במועצה הלאומית לחינוך ציבורי. ב-1882 חגגו המורים ההונגרים את יום השנה ה-25 לפעילותו בבודפשט והעניקו לו עט זהב. כשפרש ב-1889 העניקה לו גם מועצת המנהלים של המכון להכשרת מורים עט זהב כהוקרה על זכויותיו והישגיו. בשנת 1897 חגגה אגודת המורים היהודים הלאומית 70 שנה להולדתה בנוכחות נציגי הממשלה, בתי הכנסת ועמותות רבות. הוא היה חבר כבוד במספר אגודות מורים ארציות ומחוזיות ובאגודות צדקה אחרות.
כתביו
מאמריו הופיעו בעיתונים/כתבי עת הבאים:
רון פרץ
רון פרץ (נולדה ב-7 בפברואר 1993) היא זמרת-יוצרת ומפיקה מוזיקלית ישראלית.
ביוגרפיה
רון נולדה בבאר שבע וגדלה בקריית גת, למשפחה ממוצא מרוקאי טריפוליטאי.
בילדותה ונעוריה השתתפה בתחרויות מוזיקה עירוניות וארציות, ברובן עם שירים שכתבה ואף הייתה חלק מהלהקה העירונית של קריית גת בניהולו של אבי כוכב.
היא למדה בתיכון שלאון וסיימה כמצטיינת שכבתית. בשנת 2011 התגייסה לחיל האוויר ושירתה כחובשת.
קריירה
בתקופת התיכון למדה רון לנגן על גיטרה והלחינה שירים שלה. בשנת 2011 הוציאה את הסינגל הראשון שלה "לא באהבה" עם המפיק אורן שניר. לאחר שירותה הצבאי למדה תואר במוזיקה במכללת קריית אונו שם זכתה במלגה מטעם דיקן המכללה בסיום לימודיה. במהלך הלימודים החלה להופיע בבמות קטנות ומועדונים עם מוזיקה מקורית שלה והוציאה את הסינגל "אמשיך בחיי" שהפיקו רן לויה וסער טויטו אשר נגנז לאחר מכן. בפברואר 2017 הוציאה יחד עם המפיק שקל את השיר "הרוח על פני" וכשנה לאחר מכן החלה לעבוד עם המפיק עידו מימון יחד הוציאו את השיר "גדול עליי".
ב-2018 הקליטה ועיבדה אלבום של שמונה שירים במכללת כנרת, אשר ממנו יצאו שני סינגלים "אושר ועושר" ו"תגיד לי" אותם הפיק יהב מור.
באוקטובר 2018 השתתפה בתחרות שהתקיימה ב"בארבי" תל אביב מטעם לייבל "בדיבור", וזכתה במקום הראשון עם חומרים מהאלבום הראשון שלה. בנובמבר של אותה שנה רון נבחרה לפתוח את המופעים של A-WA ולירז צ'רכי בבית אבי חי בירושלים וכן הופיעה באברהם הוסטל תל אביב יחד עם הראפר יאן לובין.
בנובמבר 2019 הופיעה ב"כולי עלמא" בתל אביב שם אירחה את האמנים תמרדה, סולג'יי וג'אזז. באותה שנה הופיעה ב"בארבי" יחד עם ההרכב פלא אוזן וטדי נגוסה ושרה איתם את השיר "הדרך ארוכה". בינואר רון נבחרה לשפוט בתחרות "'ARIEL GOT TALENT'" של אוניברסיטת אריאל וכן נבחרה לחמם את המופע של עמיר בניון בבית אבי חי בירושלים. במאי 2019 השתתפה בפסטיבל "אישה אישה אישה" במצפה רמון שהופק על ידי רונית יניצקי, יפעת נץ ודורי קוטאי אשר הזמינו אותה להופיע גם ב"פנתרה" בתל אביב זמן קצר לאחר מכן.
בשנת 2020 הוציאה יחד עם ההרכב שאזאמאט גרסת לייב לשיר שלה "אידה תטופני" ("אם תחפש אותי") וכן השתתפה באותה שנה בתוכנית "הכוכב הבא". בהמשך של אותה שנה התארחה עם ההרכב פלא אוזן בגלגלצ בתוכנית של נוי אלוש. בתקופת הקורונה הפיקה מוזיקלית קאבר לשירי המחאה "כמה נורמלי" של תומר יוסף ו"שיר השיכור" של ג'ו עמר בביצוע שלה. הקליפ צולם בשכונת ואדי סאליב בחיפה במקום עליו כתב ג'ו עמר את "שיר השיכור".
בשנת 2021 זכתה בפרס משרד התרבות והספורט וב-2022 זכתה בפרס אקו"ם לעידוד יצירה. באותה שנה הופיעה בתיאטרון ירושלים בפסטיבל "בשחור לבן".
ביולי 2022 נבחרה רון להיות המופע הפותח של הזמרת קליס.
אלבומים
האלבום הראשון של רון "עשרים שנה" ("עשרין עאם") משלב חומרים מקוריים בהם היא שרה בשפה המוגרבית (שפת אביה וסבתה) יחד עם הפקות היפ הופ משולבות אלמנטים אתניים. בין המפיקים איתם עבדה: אברי ג'י(פלא אוזן), איתי גל, גיא מוזס, עומר מרום ועידו מימון.
את החומרים תרגמה למרוקאית עם דוקטור משה כהן בספרייה הלאומית בירושלים.
שירי האלבום הושמעו בתחנות רדיו כמו גלגלצ, 99FM, 100FM והקליפים שודרו בMTV ישראל. אמנים אורחים באלבום:ג'אזז, תמרדה וסול ג'יי.
בקליפ "חמישים יום" ("חמסין יום") מתוך האלבום, רון שילבה ציורים של האמן גיא לוי אשר מושפע בעבודותיו מהתרבות המזרחית.
בפברואר 2022 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום השני שלה "זה הבית שלי" אשר הופק על ידי רועי אבני. במאי של אותה שנה יצא הסינגל השני "לא נורא" מתוך האלבום בהפקה מוזיקלית של רון.
משפט הקליפה
במכניקה קלאסית, משפט הקליפה (באנגלית: Shell theorem) מפשט בעיות גרביטציוניות הקשורות בכוח המשיכה שפועל על גופים מבחוץ או מבפנים לגוף בעל סימטריה כדורית. למשפט זה יש חשיבות רבה באסטרונומיה.
אייזק ניוטון הוכיח את משפט הקליפה וקבע ש-:
אימפרסיוניזם
אימפרסיוניזם היא תנועה אמנותית שרווחה באירופה, ובעיקר בפריז, במאה ה-19, בין השנים 1865–1880 והשפיעה לא רק על האמנות החזותית, כי אם גם על המוזיקה והספרות.
משפט הקליפה
1. גוף בעל סימטריה ספירית משפיע כבידתית על גופים אחרים באותו אופן כאילו כל המסה שלו הייתה מרוכזת בנקודה אחת שהיא מרכזו.
2. אם גוף הוא קליפה כדורית אחידה (כדור חלול), היא לא מפעילה כוח כבידתי על עצם שנמצא בתוכה, וללא קשר למיקומו של העצם בחלק הפנימי שלה.
אימפרסיוניזם
שמה של התנועה נגזר מציורו של מונה: 'התרשמות (impression): זריחה' (1872). ראשי התנועה היו מאנה, מונה, פיסארו, סיסלי ורנואר. האימפרסיוניסטים ציירו בעיקר תחת כיפת השמים. במשיכות מכחול קלות בצבעים בהירים, ובמינימום קווים, הם ביקשו להנציח אפקטים בני חלוף של אור ותנועה.
במוזיקה, השם אימפרסיוניזם נקשר למלחינים דביסי, ראוול, דליוס, באקס, אלבניז, ורספיגי.
משפט הקליפה
כמסקנה מן המשפט נובע שבתוך כדור עם צפיפות מסה אחידה, הכוח הכבידתי משתנה ליניארית עם המרחק מהמרכז, ונהיה אפס במרכז הכדור.
התוצאות האלה היו חשובות לאנליזה של ניוטון את התנועות הפלנטריות; הן לא ברורות מאליו - ההוכחה המקורית של ניוטון עשתה שימוש ארוך בחשבון אינפיניטסימלי, בניגוד להוכחה המודרנית הפשוטה למשפט הקליפה הנעזרת בחוק גאוס לכבידה.
אימפרסיוניזם
האימפרסיוניזם הושפע מהספרות ובעיקר מהמשוררים הסימבוליסטים ורליין, בודלר ומלארמה. כשם שהוא הושפע מהספרות, כן הוא השפיע על זרם התודעה.
המאה ה-19 כעידן "מודרני"
לפני המאה ה-19, ציירים או עוזריהם היו צריכים לטחון חומרים צבעוניים מוצקים, ולהמיס אותם במים או שמן כדי ליצור תמיסות נוזליות או משחתיות, שאפשר לצייר בהן בעזרת מכחול, ולאחר מכן לערבבם על לוח צבעים כדי לקבל את הגוון הרצוי. זו הייתה אחת הסיבות שרוב מלאכת הציור נעשתה אז בסדנאות ולא ברחוב או בטבע. הדבר השתנה כששפופרות מתכת קטנות ולחיצות, המכילות צבע שמן מוכן מראש, בשלל גוונים, יוצרו בייצור המוני. זאת בעקבות המצאתו של הצייר האמריקני, ג'ון רנד (John G. Rand), בשנת 1841. המצאה זו הפכה את מלאכת הציור לקלה ולניידת בהרבה משהייתה קודם לכן. המומחים מונים המצאה זו כאחד הגורמים להתפתחות אופנות הציור החדשות במחצית השנייה של המאה ה-19, בעיקר האימפרסיוניזם.
המאה ה-19 בצרפת היוותה כר פורה להתפתחותן של תנועות אמנות שונות. לצד תנועות שאמנותן הייתה בעלת אופי "אקדמי" המאמצת את האידיאלים ואת רוח העבר, כגון הנאו-קלאסיציזם, התפתחה מגמה חוצת מדיה, המדגישה את רוח הזמן.
משפט הקליפה
משיכה כבידתית מבחוץ לקליפה
ראשית נחלק את הקליפה הכדורית לאוסף של פרוסות מעגליות ברדיוס משתנה, כך שכל הנקודות על פרוסה מעגלית נמצאות באותו מרחק s מהחלקיק החיצוני (הפרוסה היא בעצם הפס המוכחל באיור). לפי חוק הכבידה העולמי של ניוטון, הכוח שמפעיל אלמנט מסה על פרוסה מסוימת על חלקיק חיצוני הוא:
עם זאת, כיוון שאודות לטבע הווקטורי של הכוח אלמנטים שונים של מסה על הפרוסה מבטלים חלקית את הכוחות שמפעילים אלמנטים אחרים של המסה, סה"כ הכוח שיוצרת הפרוסה בכיוון r (הרדיוס שמחבר בין החלקיק החיצוני ומרכז הקליפה) הוא:
אימפרסיוניזם
המאה ה-19 כעידן "מודרני"
אחד מן הדוברים הבולטים של מגמה זו היה המשורר ומבקר האמנות שארל בודלר, אשר הצביע על הצורך באימוץ נושאים בני רוח הזמן. "יש שפע של נושאים פואטיים ומופלאים בחיי פריז", כתב בודלר בעקבות ביקורו ב"סלון" של שנת 1846, המופלא מקיף אותנו ומרווה אותנו כמו האוויר, אך אנו איננו רואים אותו". במאמרו "צייר החיים המודרניים", אשר התפרסם בעיתון "לה פיגארו" בשנת 1863, הגדיר את יעודו של הצייר ה"מודרני" כשילוב שבין החולף והזמני, לבין הקבוע והבלתי משתנה.
משפט הקליפה
משיכה כבידתית מבחוץ לקליפה
כאשר dM_s הוא סה"כ המסה של הפרוסה שמתאימה למרחק s מהחלקיק. הכוח הכולל על m, הוא פשוט סכום הכוחות שיוצרת כל אחת מהפרוסות המעגליות בנפרד. הסכום הזה יכול להיות מיוצג באמצעות האינטגרל הבא:
כיוון ש-G ו-m הם קבועים, ניתן להוציא אותם מהאינטגרל ולקבל:
אימפרסיוניזם
המאה ה-19 כעידן "מודרני"
חלק מרכזי בתחושת ה"מודרניות" סופק על ידי התקדמות טכנולוגית ששינתה את פנייה של החברה הצרפתית במהלך המאה. בין אמצעים אלו בולטים אמצעי התחבורה הציבורית החדשים ובראשם הרכבת, שתחנותיה הופיעו ברחבי פריז וצרפת. המצאה טכנולוגית נוספת שהשפעותיה על האמנות היו מרחיקות לכת הייתה המצאת הצילום. הצילום, שהחל להתפתח כאומנות מסחרית במחצית המאה, סיפק לציבור יכולת להשיג תמונות דיוקן במחיר שווה לכל נפש. בנוסף החלו להופיע גם תצלומי נוף עירוניים שבלטו בקומפוזיציות הדינאמיות שלהם, ובחיתוכים דרמאטיים של הדימוי המצולם.
משפט הקליפה
משיכה כבידתית מבחוץ לקליפה
כדי להעריך את האינטגרל הזה, נכתוב את dM_s כפונקציה של הזווית θ והדיפרנציאל שלה dθ. השטח הכולל של קליפה כדורית הוא: 4\pi R^2, בעוד השטח של פרוסה דקה בין הזוויות θ ו-θ + dθ הוא:
.
אימפרסיוניזם
המאה ה-19 כעידן "מודרני"
ביטויים ראשונים של שינוי בגישה האמנותית בצרפת ניתן למצוא בקבוצה של ציירים שפעלו סביב מחצית המאה והקדישו חלק ניכר מעבודתם לתיאור הטבע והנוף. ציור הנוף העיד על הרצון לחירות ושחרור, בעיקר על רקע העובדה שז'אנר ציורי זה נחשב בעיני ה"אקדמיה" הצרפתית לסוגה אמנותית נחותה. גוסטב קורבה וציירים חברי "אסכולת ברביזון" כגון ז'אן-בטיסט קאמי קורו, תאודור רוסו ואחרים יצרו בשנים אלו דימוי נוף הלקוח משולי הערים, על גבי בדים קטנים באופן יחסי, שהתאים לאופיה של הבורגנות הצרפתית בת התקופה. אמן נוסף שהשפיע על חברי הקבוצה היה הצייר אדואר מאנה, שעבודותיו הציגו את חיי הבורגנות של העיר.
משפט הקליפה
משיכה כבידתית מבחוץ לקליפה
לכן, אם המסה של הקליפה היא M, נקבל ש-:
וש-:
אימפרסיוניזם
תאוריית הצבע של שוורל
מקור השפעה חשוב עבור האמנים האימפרסיוניסטים היה פיתוח תאוריית האור על ידי מישל שוורל. שוורל שהיה כימאי צרפתי פרסם בשנת 1839 חיבור בשם "ניגוד סימולטאני של צבעים" (De la loi du contraste simultané des couleurs et de l'assortiment des objets colorés) ובו פירט תאוריה של צבע הדנה באופן הקליטה של צבעים על ידי הצופה. התאוריה שניסח שוורל, המבוססת גם על עבודתם של חוקרים קודמים לו, מיינה את הצבעים בהתאם לגוון לטונאליות. בנוסף הוא פירט סדרה של ניגודים אשר בעזרת הנגדתם ניתן להדגיש את איכותו של כל צבע וצבע. שוורל בדק את ההשפעה הפסיכולוגית היוצרת ניגוד בין "צבעים משלימים" וגילה כי "שום צבע לא נראה בדיוק כפי שהוא, כאשר הוא נמצא בשכנות עם צבע אחר" אף על פי ששוורל ערך הרצאות רבות ובהן הסביר את תורתו בפני הציבור, התווך בין תורתו לבין הקבוצה האימפרסיוניסטית נעשה בעיקר על ידי חיבוריו הפופולריים של שארל בלאנק, שכיהן כפרופסור באקדמיה בקולז' דה פרנס ופרסם מאמרים בכתב העת "גאזט דה בוזאר".
משפט הקליפה
משיכה כבידתית מבחוץ לקליפה
לפי משפט הקוסינוסים:
שתי המשוואות האלה קושרות בין שלושת הפרמטרים θ, s ו-φ שמופיעים באינטגרל יחדיו. כאשר θ עולה מ-0 ל- π רדיאנים, φ עולה מערך התחלתי אפס לערך מקסימלי ולאחר מכן מתחיל לרדת בחזרה עד ל-0 (כאשר θ = π). הפרמטר s לעומת זאת גדל מערך התחלתי של r − R לערך סופי של r + R כאשר θ גדל מ-0 ל- π רדיאנים. הסיטואציה כולה מומחשת באנימציה הבאה.
אימפרסיוניזם
תאוריית הצבע של שוורל
באופן מעשי התאוריה של שוורל ובלאנק הציעה לציירים לשלב בין "טונאליות", שנועדה לשמש כמצע תשתית לציור המגדיר את האזורים הכהים והבהירים של הדימוי (בהתאם לאור והצל) לבין "צבע לוקאלי" המגדיר את הגוון של אזור מסוים בדימוי. במקום לערבב צבע מסוים יכלו הציירים להניח זה לצד זה גוונים שונים ולהשתמש באפקט הפיזיולוגי של הראייה כדי ליצור דימוי מדויק יותר.
משפט הקליפה
משיכה כבידתית מבחוץ לקליפה
כדי להפוך את האינטגרנד לפונקציה של משתנה אחד, צריך להפוך s למשתנה אינטגרציה בלתי תלוי. באמצעות גזירה של הביטוי השני של חוק הקוסינוסים ניתן לקבל:
ומכך מקבלים ש-:
אימפרסיוניזם
הציור האימפרסיוניסטי
הציירים האימפרסיוניסטים הם קבוצה של אנשים, בעלי טכניקות ציור דומות, אשר בשנות השישים של המאה ה-19 סירבו להשתתף בסלון של פריס הרשמי, וביכרו להשתתף בסלונים עצמאיים משלהם. בין מחוללי תנועה זו נמנה אדואר מאנה, אשר על פי צו של נפוליאון השלישי, הקים סלון מתחרה לסלון הרשמי – 'סלון המסורבים'. במוקד סלון זה עמדה היצירה ארוחת בקר על הדשא – שבו מתוארת אישה בעירום – כנראה זונה, הסועדת בחברת שני גברים לבושים. הסקנדל הגיע לשיאו כשמאנה הציג בסלון פריס, את אולימפיה. ציור זה שואב את השראתו מציורו של טיציאן, ואולם מוחלפת בו הדמות המעורטלת של ונוס בדמותה של זונה. אף על פי ששאר הציירים האימפרסיוניסטים נקטו בטכניקות ובנושאים אחרים, מאנה נחשב לזה שחולל את התנועה האימפרסיוניסטית, שכן כחבריו האימפרסיוניסטים הוא קרא תיגר נגד הציור הריאליסטי.
משפט הקליפה
משיכה כבידתית מבחוץ לקליפה
כאשר משתנה האינטגרציה החדש s משתנה בין הגבולות r − R ל- r + R. לסיום, נחליף כעת את (cos(φ בביטוי של s באמצעות המשוואה הראשונה של חוק הקוסינוסים ונקבל:
אימפרסיוניזם
הציור האימפרסיוניסטי
עוד לפני-כן, אחד האמנים שהוביל לגיבוש סגנון הציור האימפרסיוניסטי היה הצייר הצרפתי-יהודי קאמי פיסארו. את ציורי הנוף המוקדמים שלו יצר בהשפעת יצירתם של ז'אן-בטיסט קאמי קורו וקורבה, בה צפה בתערוכה גדולה שהתקיימה בשנת 1855. יצירתו שהוצגה ב"סלון" של שנת 1860 עוררה עניין מועט. מבקר אחד אף טען כי היא נושאת אופי "סאטירי".
משפט הקליפה
משיכה כבידתית מבחוץ לקליפה
אם נציב את הגבולות r − R ו-r + R במשתנה האינטגרציה בפונקציה הקדומה הזאת, מקבלים את התוצאה:
אימפרסיוניזם
הציור האימפרסיוניסטי
מי שנתן תנופה לציור האימפרסיוניסטי הם ללא ספק קלוד מונה וכן פייר-אוגוסט רנואר. בקיץ 1869 הם ערכו סדרה של ציורים, שבהם ניכרים סימני בשלות בסגנון האימפרסיוניסטי. חידוש ראשון בציורים אלו, הוא שהם נעשו באוויר הפתוח ולא בין קירות. כמו כן, בכדי לשקף את האפקטים של האור, הם השתמשו בפרגמנטציה – הווה אומר, במריחות צבע קטנות על הבד (במקום במריחה שכבת צבע אחידה). כמו כן, בשונה ממאנה, במקום השחור וצבעי האדמה, הם השתמשו בצבעים בהירים, וכן בשלושת צבעי היסוד: האדום, הצהוב והכחול. כמו כן, הוסיפו צבע באזורי הצל.
למעשה הסגנון האימפרסיוניסטי התעצב סופית לקראת 1874 – עת שנערך הסלון האימפרסיוניסטי הראשון, בסטודיו הצילום של נדאר. בסלון זה הציגו 39 ציירים – וביניהם מלבד מונה ורנואר, גם סזאן, דגה, מוריסו, פיסארו וסיסלי. אלו הקימו את "החברה בע"מ של אומנים, ציירים, פסלים ואמני תחריט" (Société Anonyme Coopérative des Artistes Peintres, Sculpteurs, Graveurs), לאחר שבקשותיהם להציג בתערוכה הרשמית של האקדמיה ולהקים מחדש את "סלון הדחויים" נדחו. בהמשך הצטרפו לתנועה האמריקאית קאסאט, גוגן, סרה וסיניאק.
משפט הקליפה
משיכה כבידתית בתוך הקליפה
בעבור נקודה בתוך הקליפה, ההבדל הוא שכאשר θ שווה לאפס, φ מקבל את הערך π רדיאנים ו-s את הערך R - r. כאשר θ עולה מ-0 ל-π רדיאנים, φ קטן מהערך ההתחלתי של π רדיאנים ל-0 ו-s משתנה מ-R - r ל-R + r.
ניתן לראות את התמונה באיור הבא.
אם נציב את הגבולות האלה בפונקציה הקדומה:
נקבל במקרה זה ש-:
ארמניה באירוויזיון 2022
ארמניה השתתפה באירוויזיון 2022 בטורינו, איטליה, עם השיר "Snap" בביצועה של רוזה לין. הבחירה ברוזה לין כנציגה הארמנית בתחרות 2022 הוכרזה על ידי רשות השידור הארמנית (AMPTV) ב-11 במרץ 2022, בעוד שהשיר "Snap" פורסם מאוחר יותר לציבור, ב-19 במרץ 2022.
אימפרסיוניזם
הציור האימפרסיוניסטי
התערוכה עוררה עוינות רבה. כ-3,000 איש ביקרו בתערוכה, שנתפסה כשערורייתית. העבודות בעלות הנושאים השגרתיים והיום-יומיים, נתפשו כציור רע. לואי לרואה (Louis Leroy), מבקר אמנות צרפתי, כתב בעיתון האמנות ההומוריסטי "Le Charivari" ("המהומה") ביקורת סאטירית אודות הציור: ראוי לציין כי המונח אימפרסיוניזם איננו פרי המצאה של לרואה, וכבר היה בשימוש על ידי קורו, שהשתמש בו כדי לתאר את כוונתו בציורי הנוף ובכתיבתו של ג'ון קונסטבל. על כל פנים, האימפרסיוניסטים קיבלו את שמם, בהשראת ציורו של מונה: IMPRESSION, SOLEIL LEVANT (התרשמות, זריחה). ציור זה מתאר נוף ימי בנמל של לה הבר שבצפון צרפת. הוא מצויר במשיכות מכחול חופשיות, ללא רישום מוקדם. אין ביצירה שימוש בפרספקטיבה מדעית. למרות זאת קו האופק מודגש בצבע כהה יותר וגם כיוון ההתקדמות של הסירות יוצר תחושה של מרחב. משיכות המכחול החופשיות אינן משרטטות דימוי ברור של האובייקטים שבציור, אלא של צורתם הכללית בלבד. עובדה זו, בשיתוף עם מגוון הצבעים המצומצם (ירקרקים-כחולים וצבע כתמתם), מעניקים תחושה של מזג אוויר ערפילי. את הביטוי להתפתחות טכניקת הציור האימפרסיוניסטית ניתן לראות בתיאור המים, שבהם משתקף צבעם של השמים הכתומים. מונה ניסה להסביר, בדיעבד, את שמה של היצירה ואת גישתו בציורה:"'הנוף איננו אלא התרשמות, והתרשמות ראשונית, מכאן הכותרת אשר ניתנה לנו ... שלחתי את הציור מלה הבר, שאותה ציירתי דרך החלון שלי. השמש בערפל וכמה תרנים של סירות בולטים במישור הקדמי ... שאלו אותי [בקשר] לשם עבור הקטלוג, לא יכולתי להחשיב [את הציור] לנוף של לה הבר, ואמרתי: קראו לו 'התרשמות'."נכון שהאימפרסיוניסטים הרבו לתאר נופים. אבל פיסרו לדוגמה תיאר סצנות כפריות ('שומרת האווזים במונפוקו'). מונה לעומתו קיבל השראה מתיעושה המהיר של פריז ('תחנת הרכבת סן-לזר'). רנואר התמקד בבני אדם, והוא צייר את 'המתרחצות' ואת 'הרקדנית'. דגה הצטיין בציורים של סוסים ומרוצי סוסים, של נשים וכן של מופעים – לרבות של בלט ('בית הספר לבלט').
ארמניה באירוויזיון 2022
ארמניה הוגרלה להשתתף בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון שהתקיים ב-10 במאי 2022. ארמניה הצליחה להעפיל לגמר התחרות ב-14 במאי.
בחירה פנימית
השיר הארמני לאירוויזיון 2022 נבחר באופן פנימי על ידי ה-AMPTV יחד עם קבוצות מיקוד מקומיות ובינלאומיות שכללו אנשי מקצוע בתחום המוזיקה ומעריצי האירוויזיון.
ב-11 במרץ 2022, הוכרזה רוזה לין עם השיר "Snap", שכתבה והלחינה לין בעצמה בתור הנציגה הארמנית. השיר והקליפ הוצגו לציבור ב-19 במרץ 2022.
קידום
רוזה לין הופיעה ברחבי אירופה כדי לקדם את "Snap". ב-7 באפריל הופיעה לין במהלך אירוע Israel Calling שנערך בזירת מנורה מבטחים בתל אביב, ישראל. ב-9 באפריל, לין הופיעה בהולנד.
באירוויזיון
ב-25 בינואר 2022 נערכה הגרלת הקצאה שהכניסה כל מדינה לאחד משני חצאי הגמר, וכן באיזו חצי מהמופע הם יופיעו. ארמניה הוכנסה לחצי הגמר הראשון, שנערך ב-10 במאי 2022, ונבחרה להופיע במחצית השנייה של המופע.
אימפרסיוניזם
הציור האימפרסיוניסטי
האימפרסיוניסטים הביעו דרך יצירותיהם גישה אמנותית חדשנית; הם ציירו מחוץ לסטודיו המסורתי במטרה להביע את הרגע החולף, את האור בשעה המסוימת ביום, ואת השפעותיו על המרקם, על הצבעוניות ועל הנושא המתואר. במשך יצירתם, חזרו האמנים שהשתייכו לקבוצה, וציירו את אותם אלמנטים ואת אותן סצנות מאותן נקודות מבט, במטרה לתפוס את שונות האור; כך, למשל, מונה צייר את הקתדרלה של רואן יותר מעשרים פעמים, בשעות יום שונות. גם הטכניקה שלהם נחשבה בזמנה כפורצת דרך; משיכות מכחול קצרות ונקודתיות של צבעים טהורים וחזקים, מרקם גס ועבה, קומפוזיציה מופשטת ושקטה וחוסר דגש בפרטים; כל אלה גרמו לציור להראות לא גמור, כמעין סקיצה.
למרות תקדימים שונים מהווה הציור האימפרסיוניסטי נקודת שבר ביחס למסורת הציור האירופית. שבירה זו נחשבת בעיני רבים כראשיתו של המודרניזם באמנות. במקום להיצמד לטכניקות הציור העתיקות, שעל פיהן נוצר הדימוי לראשונה כרישום, הציעה הטכניקה האימפרסיוניסטית אופן ציור ישיר, ללא סקיצות או טכניקות מקדימות בדומה לציור אלה פרימה, הנובעת מהתבוננות ישירה בטבע. על פי ז'יל לאפורג (Laforgue) האמן האימפרסיוניסטי "הוא צייר מודרניסטי בעל רגישות בלתי רגילה של העין [...], שהצליח לפתח עין טבעית, לראות בטבעיות ולצייר בנאיביות כפי שהוא רואה. [...] הצייר האימפרסיוניסט רואה ומוסר את הטבע כפי שהוא, כלומר אך ורק כתנודות צבעוניות".
ארמניה באירוויזיון 2022
חצי גמר
רוזה לין השתתפה בחזרות טכניות ב-1 וב-5 במאי, ואחריהן בחזרות הלבוש ב-9 וב-10 במאי.
אימפרסיוניזם
הפיסול האימפרסיוניסטי
הפיסול ה"סלוני" וה"אקדמי" של המאה ה-19 נטה לעבר נטורליזם קיצוני, תוך אימוץ נושאים וצורות הצגה מן הפיסול היווני והרומי, לעיתים תוך התאמת הדמויות לחיי היום יום של התקופה. במחצית המאה ה-19 החלו לפעול כמה פסלים אשר שינו נטייה זו ויצרו פיסול בעל כמה מאפיינים חדשניים. בין אמנים אלו ניתן לציין את פסליו הקריקטוריסטים של אונורה דומייה ואת פסליו המאוחרים של אמה-ז'ול דאלו (Aimé-Jules Dalou).
ארמניה באירוויזיון 2022
חצי גמר
בסיום המופע הוכרזה ארמניה כמי שסיימה בין 10 הראשונים ובעקבות כך העפילה לגמר. מאוחר יותר התברר כי ארמניה הגיעה למקום החמישי בחצי הגמר, וקיבלה בסך הכל 187 נקודות: 105 נקודות מההצבעה הטלפונית מהקהל ו-82 נקודות מהשופטים.
אימפרסיוניזם
הפיסול האימפרסיוניסטי
אף על פי שהתנועה האימפרסיוניסטית מזוהה עם תחום הציור, חלק מאמני הקבוצה עסק גם בתחום הפיסול. סגנון הפיסול שאפיין את חברי הקבוצה נטה להדגיש את חומריותו של האובייקט הפיסולי, ואת התנועה וחלוף הזמן. אחד הפסלים הראשונים שיצרו חברי הקבוצה היה פסלו של אדגר דגה "רקדנית קטנה בת ארבע עשרה" (1880), ואשר הוצג בתערוכה האימפרסיוניסטית של שנת 1881. הפסל מציג נושא האופייני ליצירתו של דגה - מחול ורקדניות. בשונה מסדרות הציורים שלו בנושא זה, מכיל הפסל מאפיינים ונטייה לנטורליזם. הדבר מתבטא בעיצובו משעווה צבועה ומהוספת אובייקטים ממשיים המעניקים לדמות מידה של אותנטיות - השיער וחצאית הבלט. לאחר מותו של דגה, בשנת 1917, התגלו בסטודיו שלו עוד כ-150 פסלי דמויות נוספים, העשויים חומר או שעווה, והשונים באופיים מיצירה זו. מבין פסלים אלו כשבעים ושלושה מפסלים נוצקו בברונזה.
דגה עיצב דמויות אלו תוך ניסיון ללכוד את תנועת הגוף החולף. בחלק מן הדמויות נזקק הצופה להתבונן ביצירה מכמה זוויות מבט שונות, בכך שבר דגה את החזיתיות והסטאטיות של הפיסול הניאו קלאסי. רבות מדמויות אלו הן רקדניות המתוארות בתנוחות ריקוד שונות. הגוף המפוסל מעוצב בגושיות, תוך הדגשת החומריות שלו ומגע ידו של הפסל. אפקט זה מדגיש את האופן שבו נופל האור על האובייקט הפיסולי.
ארמניה באירוויזיון 2022
גמר
זמן קצר לאחר חצי הגמר הראשון, נערכה מסיבת עיתונאים של מנצחים לעשר המדינות העפילות. במסגרת מסיבת עיתונאים זו, האמנים לקחו חלק בהגרלה כדי לקבוע באיזו מחצית מהגמר הגדול הם ישתתפו לאחר מכן. הגרלה זו נעשתה לפי סדר חצי הגמר. ארמניה הוגרלה להתחרות במחצית הראשונה של הגמר. ארמניה שובצה לאחר מכן לשיר מספר 8.
משפט הקליפה
משיכה כבידתית בתוך הקליפה
F_r = 0.
אימפרסיוניזם
הפיסול האימפרסיוניסטי
אמן אימפרסיוניסטי נוסף שעסק בפיסול היה פייר-אוגוסט רנואר. כמו פסליו של דגה גם פסליו של רנואר הרחיבו את קשת הנושאים של הפיסול. פסלוני הדמויות שיצר הציגו דמויות נטולות הירואיות, העוסקות בפעילות יומיומית. החל משנת 1910 התמקד רנואר בפיסול עקב החמרת דלקת המפרקים שלקה בה. לשם עיצובם נעזר רנואר באסיסטנט בשם רישאר גווינו, שיצר את הדמויות על פי הנחיותיו. מבין דמויות אלו ידועה בעיקר "מים: כובסת קטנה כורעת" (1916), המציגה שילוב בין נושא ז'אנר לבין נושא אלגורי.
למרות פעילותם החלוצית של דגה ורנואר, היה זה הפסל אוגוסט רודן אשר השתמש במאפייני אמנות הקבוצה האימפרסיוניסטית ויצר מהם סגנון פיסולי קוהרנטי שהשפעתו ניכרת בפיסול של המאה ה-20. בעוד שבפסליו כגון "מסכת האיש בעל האף השבור" (1864-1863) או "שועי העיר קאלה" (1888) ניכר העניין של רודן בתיאור אקספרסיבי של הגוף וחומריותו, הרי בעבודות אחרות בולטת גם הנטייה לקיטוע של הדמויות וליצירת פסל חופשי בחלל הניתן לצפייה מכל עבריו.
אימפרסיוניזם במוזיקה
אסכולה מסוימת במוזיקה הצרפתית של מפנה המאה העשרים נקראת כיום לעיתים קרובות בשם "אימפרסיוניזם", משום שהיא נתפסת כקרובה ברוחה לאידאולוגיה של הציור האימפרסיוניסטי. מוזיקולוגים רבים אינם מסכימים לכינוי זה, וגם דביסי וראוול, הנחשבים למייצגים הנאמנים ביותר של האימפרסיוניזם במוזיקה, התנגדו נחרצות לשימוש במילה. ה"צבע" האימפרסיוניסטי ("צבע" במוזיקה מתייחס לשילוב של האלמנט ההרמוני עם אלמנט התזמור) תמיד מעורפל וחושני; לרוב עושה שימוש בסולמות המטשטשים כל זהות טונאלית - סולם הטונים השלמים, הסולם הפנטטוני והסולם האוקטטוני (שמקורם בסין וביפן, בהתאמה) ובסולם הכרומטי. מבחינת תזמור, באימפרסיוניזם משתמשים לעיתים קרובות בכלים בעלי צליל כהה ורך - קרן אנגלית, אבוב, חליל, נבל, ויולה, וכן באפקטים "פעמוניים". המלחינים הבולטים ביותר של זרם זה היו דביסי וראוול. יש המשייכים גם את פורה, שוסון, דיפארק ופרנק לזרם זה. המלחין הפולני קארול שימנובסקי נחשב לנאו-אימפרסיוניסט, או פוסט-אימפרסיוניסט.
משפט הקליפה
הכללות
אחת התוצאות המרכזיות בפרינקיפיה של ניוטון היא ההוכחה שגופים מסתחררים יאמצו צורה ספרואידית כתוצאה משילוב ההשפעות של הכבידה העצמית והסיבוב העצמי שלהם. כיוון שרבים מהגופים במערכת השמש מגלים סיבוב עצמי, קירוב הצורה הכדורית לא תקף להם, ונוצר הצורך בכלים אנליטיים חזקים יותר כדי לתאר את הכבידה שמפעיל האליפסואיד הכללי. בעיה חשובה זו העסיקה מתמטיקאים ואסטרונומים רבים מאז פרסום חוק הכבידה העולמי על ידי ניוטון ב-1687, בהם קולין מקלורן, פייר-סימון לפלס, ז'וזף לואי לגראנז' ועוד. הראשון שהצליח לגזור ביטוי מתמטי מפורש לכבידה בחלק הפנימי של אליפסואיד הומוגני היה קרל פרידריך גאוס במאמר  משנת 1813 שדן בכוח הכבידה שיוצר אליפסואיד הומוגני. גאוס גזר את הביטוי הבא לכוח המשיכה בתוך האליפסואיד:, כאשר:
ו-. כאן g_i הוא רכיב שדה הכבידה המקביל לציר ה-i של האליפסואיד, x_i הוא המרחק ממרכז האליפסואיד בכיוון המקביל לציר ה-i שלו, ו-\rho היא צפיפות המסה של האליפסואיד.
למשל, במקרה של כדור נקבל, ששלושת חצאי הצירים של האליפסואיד שווים באורכם ושווים ל-R (רדיוס הכדור), והאינטגרל שווה כעת ל-, כך שהביטוי למשיכה הכבידתית בתוך הכדור הוא:, וזוהי בדיוק התוצאה שתתקבל על ידי חישוב בדרך הרגילה.
ארמניה באירוויזיון 2022
גמר
רוזה לין השתתפה שוב בחזרות הלבוש ב-13 וב-14 במאי לפני הגמר. ארמניה הגיעה למקום העשרים בגמר, כשהיא קיבלה 61 נקודות: 21 נקודות מההצבעות הקהל ו-40 נקודות מהשופטים. זו הייתה התוצאה הגרועה ביותר של ארמניה בגמר האירוויזיון מאז הופעת הבכורה של המדינה ב-2006.
תוצאות הצבעה מפורטות
החברים הבאים הרכיבו את חבר המושבעים הארמני:
ספקטרופלואורמטר
ספקטרופלואורמטר או ספקטרופוטומטר פלואורסצנטי הוא מכשיר בספקטרוסקופיה המשמש למדידת החתימה הפלואורסצנטית של חומר מסוים.
עקרון פעולה
מרבית הספקטרופלואורמטרים הם מכשירים מתקדמים יותר מאשר פילטר הפלואורומטר בכך שהם יכולים לזהות פלואורסצנטיות ברמת דיוק גבוהה יותר ורגישות יוצאת דופן. הם מעולים בסלקטיביות באורך הגל, בגמישות ובנוחות. לעיתים קרובות מכשיר ספקטרופלואורמטר מצויד בדברים הבאים:
נורת הקסנון המשמשת כמקור לעירור, יכולה לספק רצף אנרגטי המשתרע מהאולטרה סגול לאינפרא אדום. במקום פילטרים, לספקטרופלואורומטר יש מונוכרומטורים המאפשרים לייצר אורכי גל בודדים ממקור אור בעל פס רחב. הדבר מאפשר לספקטרופלואורומטרים להקליט גם ספקטרומי עירור ופליטה. המונוכרומטורים מאפשרים לשמור על פליטה קבועה באורך גל יחיד כדי למדוד את ספקטרום העירור. גם להפך, ניתן לשמור על עירור קבוע באורך גל יחיד, כדי למדוד את ספקטרום הפליטה.
כמו בפלואורומטר, גלאי הספקטרואפלואומטר מורכב מצינורות פוטו-מכפיליים (PMT) להגברת הפליטה. לאחר מכן משתמשים במכשירים אלקטרוניים כדי לכמת את האות ולהציג אותו באופן אלקטרוני, בדרך כלל כגרף.
לורנצו לוקה
לורנצו לוקה (באיטלקית: Lorenzo Lucca; נולד ב-10 בספטמבר 2000 במונקאליירי שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אודינזה.
קריירת מועדונים
לוקה גדל במחלקות הנוער של טורינו, קיירי, אתלטיקו טורינו, ויצ'נצה וברשה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצות אתלטיקו טורינו, ויצ'נצה ופלרמו.
ב-21 ביולי 2021 חתם לוקה על חוזה לחמש עונות בפיזה מהסרייה ב'. ב-14 באוגוסט הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–3 לקליארי במסגרת הסיבוב הראשון של קופה איטליה. ב-22 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על ספאל במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת. ב-27 באוגוסט הבקיע את שערי הבכורה שלו במועדון, צמד שערים בניצחון 0–2 על אלסנדריה במסגרת המחזור השני בליגה. בסך הכל ערך לוקה 34 הופעות ליגה בעונתו הראשונה במועדון, בהן הבקיע שישה שערים.
ב-5 באוגוסט 2022 הושאל תמורות מיליון אירו לאייאקס מליגת העל ההולנדית, עם אפשרות רכישה בסוף העונה, והפך לאיטלקי הראשון בקבוצה אי פעם.
מאיר אלמלם
ביוגרפיה
אלמלם התגייס לצה"ל במרץ 1996, ושובץ בגדוד 202 בחטיבת הצנחנים. שירת כלוחם בגדוד. בסיום קורס קציני חי"ר, שב לגדוד 202 ומונה למפקד מחלקת מסלול. לאחר מכן שימש כסגן מפקד פלוגת החוד בגדוד, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. בהמשך, אף שכבר שימש כמפקד מחלקה, התבקש לשמש כמפקד מחלקת "דרגון" בפלוגה המסייעת בגדוד. לאחר מכן שימש כסגן מפקד הפלוגה המסייעת הגדודית. בהמשך מונה למפקד פלוגת מסלול בגדוד 202, והוביל את הפלוגה בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. לאחר מכן שימש כקצין המבצעים של חטיבת הצנחנים. בהמשך שירת כמפקד פלוגה בגדוד גפן בבה"ד 1. לאחר לימודים מונה לסגן מפקד גדוד 101, וכיהן בתפקיד בין היתר במלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן שימש כמפקד מחזור "מצדה" בבא"ח צנחנים. בסיום התפקיד יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2009 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד הסיור המדברי, ושירת בתפקיד עד אוגוסט 2011. בהמשך שימש כסגן מפקד עוצבת חירם בין השנים 2011–2013. לאחר מכן חזר לחטיבת הצנחנים, שם שירת כסגן מפקד החטיבה בין השנים 2013–2015, בין היתר במהלך מבצע צוק איתן. ב-26 באוגוסט 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת אילת, בתקופת פיקודו שונה שמה של החטיבה, לחטיבת יואב. ב-5 ביולי 2017 סיים את תפקידו, ויצא ללימודים. בשנת 2019 מונה לסגן מפקד אוגדת עזה, תפקיד בו שירת עד שנת 2020.
קץ הממלכה (קומיקס)
קץ הממלכה (באנגלית: Kingdom Come) היא מיני סדרת קומיקס שפורסמה בשנת 1996 על ידי חברת DC קומיקס תחת חותם "עולמות אחרים". הסיפור נכתב בידי מארק וייד ואלכס רוס עם איורים בצבעי גואש בידי אלכס רוס.
סיפור זה הוא מעשיית דקונסטרוקציה בזמן העתיד, שעוסקת בעימותים המתפתחים בין גיבורי-על קלאסיים לבין אוכלוסיית פורעי-חוק חסרי אחריות ומסוכנים, כאשר רבים מהם צאצאיהם של אותם גיבורי-על ותיקים. בין שתי קבוצות אלו ניצב באטמן וקבוצת האאוטסיידרס החדשה שאותה קיבץ, ה
מנסה להכיל את האסון המתקרב, לעצור את מזימתו של לקס לות'ר ולמנוע מלחמת גיבורי-על שיכולה לשים קץ לעולם המוכר.
חנות הספרים "Forbidden Planet" מיקמה את האוגדן במקום ה-38 ברשימת 50 הרומנים הגרפיים הטובים ביותר שלה.
עלילה
בסיפור "עולמות אחרים" זה, סופרמן וליגת הצדק זונחים את תפקידם כגיבורי-על אחרי עלייתו לכוח של גיבור-על בשם מגוג, אשר מקבל תמיכה ציבורית למרות שאין לו כל בעיה לרצוח בדם קר. בשנים הבאות קם לו דור חדש של על-אנושיים, והם מנהלים ביניהם קרבות הרסניים ללא כל הבחנה בין טוב ורע. קריין הסיפור - המיניסטר נורמן מק'קיי - מקבל חזיונות אפוקליפטיים על העתיד מווסלי דודס הגוסס. הספקטר מופיע בפני מק'קיי ומגייס אותו לעזור בחריצת גורל האפוקליפסה העל-אנושית המתקרבת.
מתקפה בהנהגתו של מגוג על הטפיל משתבשת, והמערב התיכון של ארצות הברית סופג קרינה רדיואקטיבית. רבים מהתושבים נהרגים וחלק נכבד מאספקת המזון של אמריקה מושמד. בשכנועה של וונדר וומן, סופרמן חוזר למטרופוליס ומקים מחדש את ליגת הצדק. הוא מגייס גיבורי-על חדשים וגם וותיקים, למעט באטמן - אשר נוטר טינה לסופרמן שעזב את העולם לפני עשר שנים. באטמן מזהיר את סופרמן שרעיונותיו לגבי אידיליה מיושנים ורק יחריפו את בעיות העולם, ושיש צורך לטפל בנושא בעדינות ותוך שימוש באסטרטגיה, ולא בכוח. כתגובה על ליגת הצדק של סופרמן, באטמן מפעיל את רשת הסוכנים שלו, "האאוטסיידרס", שמורכבים מצעירי הדור השני והשלישי של גיבורי-העל. גיבורי-העל הוותיקים מביניהם, כדוגמת החץ הירוק והחיפושית הכחולה, נבחרים כסגנים.
מנגד, לקס לות'ר ארגן את "חזית החירות האנושית", המורכבת מנבלי-על מתור הזהב של הקומיקס, כמו קאטוומן, איש החידות וונדל סאבאג', ומנבלי-על מהדור השני, כמו ממשיכו של ראס-אל-גול - בנם של ברוס וויין וטליה אל-גול, דמיאן ויין. החזית לחירות אנושית פועלת לקחת את השליטה חזרה מגיבורי-העל.
ליגת הצדק של סופרמן לוקחת יותר שבויים מאשר מומרים, ובית הסוהר שלו (המכונה "גולאג") מתמלא עד אפס מקום כמעט מיידית לאחר בנייתו. סופרמן מבקש לשכנע את האסירים ששיטת פעולתם שגויה ומסוכנת, אך איש לא מקשיב לו. כשגם גיבורי-על וגם נבלי-על נכלאים יחדיו, המתחים ביניהם גוברים. בינתיים, סופרמן מגלה שמעמדה הצבאי של וונדר וומן מושפע מגלותה מהאי פרדייז - בעיני האמזונות, משימתה להביא שלום לעולם החיצון נכשלה.
באטמן וקבוצת האאוטסיידרס כורתים ככל הנראה ברית עם חזית החירות האנושית נגד ליגת הצדק. לות'ר מתכנן להחריף את הסכסוך בין ליגת הצדק לאסירי הגולאג, מה שלדעתו יביא אותו לעמדת כוח. באטמן משתמש בצייד ממאדים ומגלה שבילי באטסון נמצא תחת שליטתו של לות'ר. באטסון, כקפטן מארוול, הוא העל-אנושי היחיד שיכול להשתוות לכוחו של סופרמן.
כשאסירי הגולאג מתפרעים והורגים את קפטן קומט, לות'ר מגלה לבאטמן, ללא רצונו, שהוא מתכוון להשתמש בבאטסון שטוף-המוח כדי לפרוץ את חומות הגולאג. באטמן וכוחותיו אורבים ללות'ר ולקושרי הקשר, אך הם אינם יכולים לרסן את באטסון, שהופך לקפטן מארוול ועף מהמקום.
בזמן שוונדר וומן מובילה את ליגת הצדק למקום ההתפרעות, סופרמן מתעמת עם באטמן. באטמן מנסה להצדיק חוסר מעש, ואומר שהעולם יהיה טוב יותר אם העל-אנושיים ישמידו את עצמם. סופרמן מציין שאם כל חיי האדם קדושים, הרי הגיוני שזה כולל גם חיי על-אנושיים. סופרמן יודע שבאטמן יפעל למען מטרה זו, משום שכל חיי הלחימה בפשע מבוססים על רצונו למנוע אבדות בחיי אדם. באטמן מקבל את דבריו של סופרמן, ואומר לו שלות'ר שולט במחשבתו של קפטן מארוול והוא נמצא בדרכו לגולאג.
סופרמן עושה את דרכו לגולאג, אך עם הגעתו הוא מותקף על ידי קפטן מארוול. הדבר גורם לפירצה בכלא שמשחררת את האסירים, ולהכרזת מלחמת בין ליגת הצדק של וונדר וומן לבין האסירים המטא-אנושיים. הספקטר ונורמן מביטים בנעשה מרחוק, בעוד שני הכוחות מנהלים ביניהם קרב, וסופרמן אינו יכול להתערב משום שהוא מוחזק בידי קפטן מארוול. באטמן מגיע למקום ומנסה לגשר בין הצדדים. למרות שקבוצתו עוזרת לליגת הצדק להשקיט את המהומה, היא גם מנסה לעצור את הליגה מלהרוג את העל-אנושיים. באטמן אינו מצליח לעצור את וונדר וומן מלהרוג את הנבל העל-אנושי וון באך, מה שמסלים את ההתפרעות. כאשר המצב מתדרדר, מזכיר האומות המאוחדות מאשר את השימוש בשלושה ראשי נפץ גרעיניים המותאמים כנגד על-אנושיים. באמצע הקרב ביניהם, וונדר וומן ובאטמן חוזים בהגעתם של מטוסי חמקן. הם מפסיקים את לחימתם ועוצרים שניים מהטילים, אך אינם מצליחים לעצור את השלישי.
קפטן מארוול משתמש בברק הקסם שלו ללא הרף כנשק נגד סופרמן. סופרמן מצליח לתפוס את מארוול ולהשתמש בברק שלו כדי לשנות את צורתו חזרה לבילי באטסון מחוסר הכוחות. הוא מונע ממנו מלהגיד את שמו פעם נוספת ואומר לו כי עליו לעצור את הטיל הגרעיני. הוא נותן לו שתי ברירות - או לעצור את סופרמן ולתת לטיל הגרעיני להשמיד את העל-אנושיים, או לתת לו לעצור את הטיל ובכך להעצים את מלחמת העל-אנושיים, שתתפשט על פני העולם כולו. סופרמן אומר לו שעל באטסון עצמו להחליט את ההחלטה, שכן הוא היחיד שחי בשני העולמות - האחד של בני האנוש כבילי באטסון, והשני בקהילת העל-אנושיים כמארוול. כעת, חופשי מהשפעתו של לות'ר, באטסון משנה את צורתו חזרה לקפטן מארוול. הוא תופס את סופרמן, מטיח אותו על הקרקע, ועף אחרי הטיל. הוא מסיט את הטיל ממסלולו וצועק בשם "שאזאם!" שלוש פעמים רציפות. בכך הוא מפוצץ את הפצצה בטרם עת, אך כתוצאה מכך, דמותו האנושית נהרגת בפיצוץ.