cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוונית מודרנית
כתב
האלפבית היווני כולל 24 אותיות, לכל אחת שתי צורות: אות גדולה ואות קטנה (מלבד האות סיגמא שלה יש גם צורה של אות סופית):
אַלְפָא - Α α, וִיטָא - Β β (נהגית כמו בי"ת רפויה, או וי"ו בעברית מודרנית), גַֿמַּא - Γ γ (נהגית בדומה לע'ין בערבית), דֶֿלְתָּא - Δ δ (נהגית כ-Th במלה האנגלית They), אֶפְּסִילוֹן - Ε ε, זִיטַא - Ζ ζ, אִיטַא - Η η, תִֿיטַא - Θ θ (נהגית כ-Th במילה האנגלית Think), יוֹטַא - Ι ι, קַפָּא - Κ κ, לַמְבְֿדַֿא - Λ λ, מִי - Μ μ, נִי - Ν ν, קְסִי - Ξ ξ, אוֹמִיקְרוֹן - Ο ο, פִּי - Π π, רוֹ - Ρ ρ, סִיגְֿמַא - Σ σ ς, טַף - Τ τ, אִיפְּסִילוֹן - Υ υ, פִֿי - Φ φ, כִֿי - Χ χ (נהגית כעיצור וילוני או חכי בהתאם לתנועה שלאחריה), פְּסִי - Ψ ψ, אוֹמֶגַֿה - Ω ω.
בנוסף לאותיות האלפבית, ליוונית יש מספר סימנים דיאקריטיים, שרובם הוצאו משימוש רשמי ביוון ב-1982, מכיוון שלא היו נחוצים לציון ההגייה העכשווית של השפה.
דקדוק
הדקדוק של היוונית המודרנית משמר מאפיינים סינתטיים חזקים מהיוונית העתיקה, כלומר שפה שבה היחסים התחביריים והמשמעות של המשפט נעשים תוך שימוש בהטיות של מילים וחיבור מורפמות. עם זאת, השפה עברה שינויים כחלק מתהליך שעברו שפות הודו-אירופיות אחרות ממבנים יותר סינתטיים – ליותר אנליטיים.
היוונית המודרנית איבדה לחלוטין את ההדיגאמה. אין התאחדות עם עיצורים אחרים. נפילה יכולה להיות בסביבה מוגדרת – באותם מקומות יכול להיות פיצוי. בניגוד לכך, ביוונית עתיקה יש כללים נוקשים מאוד על עיצורים שיכולים לבוא בסוף מילה: רק בעלי סונוריות גבוהה. יש גם הגבלות על צרורות.
הדקדוק של היוונית המודרנית כולל מערכת של 8 זמנים:
הוספת המילית θα לפועלי עבר יוצרת מבנה תנאי. הוספת המילית να במקום θα יוצרת מודוס "תילוי" (subjunctive).
מיכאיל גנסין
מיכאיל פביאנוביץ' גְנֶסִין (ברוסית: Михаил Фабианович Гнесин; 2 בפברואר 1883 – 5 במאי 1957) היה מלחין יהודי רוסי ופרופסור לקומפוזיציה.
קורות חיים
גנסין נולד ברוסטוב על הדון, בנו של רב העיר ומצד אמו נכד של נגן הכליזמר ישעיה פלייטזינגר. החל בלימודי מוזיקה בגיל צעיר אצל חזן מקומי ובמכון הטכני של רוסטוב, שם למד תחת הפסנתרן אוסק פריץ'. מאוחר יותר למד קומפוזיציה בקונסרבטוריון בסנקט פטרבורג ובין מוריו היו אלכסנדר גלאזונוב, ניקולאי רימסקי-קורסקוב ואנטולי ליאדוב. בשנת 1908 השתתף בהקמה מחדש של החברה למוזיקה עממית יהודית.
בסיום לימודיו יצא גנסין למסע באירופה. בשנים 1911–1913 לימד בקרסנודאר ומשנת 1914 ועד 1921 ברוסטוב. לאחר מכן ביקר בארץ ישראל במסגרת התעניינותו בפולקלור היהודי ובמסעותיו ייסד בתקופה זו עם יוסף אחרון את הוצאת "יבנה" בגרמניה. בסיום תקופה זו יצא למוסקבה והתקבל כפרופסור לקומפוזיציה בקונסרבטוריון העירוני (1925–1936). משנת 1936 ועד 1944 לימד גם בקונסרבטוריון בלנינגרד, שם התקדם לראשות המחלקה לקומפוזיציה, ובשנים 1941–1942 עבד ביושקר-אולה.
בשנת 1895 ייסדו שלוש מאחיותיו את האקדמיה הרוסית למוזיקה גנסין והוא נמנה עם סגל ההוראה ומשנת 1945 עמד בראש האקדמיה, תפקיד בו שימש עד מותו.
גנסין פרסם מספר ספרים על קומפוזיציה וכתב ספר ביוגרפי על רימסקי-קורסקוב. בנוסף הוא הרבה להלחין יצירות ושילב בהן אלמנטים מהיהדות. בין יצירותיו: "נעורי אברהם", "המכבים", "שירים מהארץ הנושנה", "שיר השירים" ו"מוטלה הג'ינג'י".
בשנת 1946 הוענק לגנסין פרס סטלין. כמן כן עוטר בעיטור הדגל האדום של העמל
בין תלמידיו - אראם חאצ'טוריאן וטיחון חרניקוב.
דגל בליז
דגל בליז אומץ ב-21 בספטמבר 1981 לאחר קבלת העצמאות מהממלכה המאוחדת. הדגל הוא המשך ישיר של דגל מוקדם יותר של הונדורס הבריטית - שמה של בליז בעת השלטון הקולוניאלי הבריטי. הדגל הוצג בשנת 1950 כאשר הונדורס הבריטית החלה בצעדיה לקבלת עצמאות. שני הפסים האדומים למעלה ולמטה הוספו לעיצוב המקורי עם קבלת העצמאות. במרכז הדגל מופיע סמל בליז. כמו כן הוא אחד משני דגלי המדינה היחידים שבו יש בני אדם (בנוסף לדגל מלטה).
הארמייה החמישית (האימפריה העות'מאנית)
הארמייה החמישית (בטורקית: 5. Ordu) הייתה ארמיית שדה של צבא האימפריה העות'מאנית, שלחמה בקרב גליפולי.
היסטוריה
הארמייה הוקמה ב-25 במרץ 1915, לצורך הגנה על הדרדנלים, והועמדה תחת פיקודו של גנרל אוטו לימן פון זנדרס הגרמני. הארמייה לחמה בנחישות בקרב גליפולי, ובין מפקדיה התבלט מאוד מוסטפא כמאל, לימים אתא טורק. הארמייה לחמה בגבורה במהלך הקרבות בחצי האי גליפולי, ולבסוף נסוגו משם כוחות הצבא הבריטי. לאחר הקרב צומצמה הארמייה, וב-21 בנובמבר 1918 פורקה הארמייה.
The Annoying Orange
The Annoying Orange (בעברית: התפוז המעצבן) היא סדרת אינטרנט קומית שפותחה בידי עורך הסרטונים דיין בוגהיימר, שנודע בכינויו "דיינבו" (daneboe).
ערוץ הילדים העולמי Cartoon Network הפיק תוכנית טלוויזיה המבוססת על סדרת האינטרנט. בסדרת הטלוויזיה מופיעים אותן הדמויות ואותם השחקנים, אך העלילות מתמקדות בסל מעופף, המאפשר לנסוע בזמן במקום במטבח כמו בסדרת האינטרנט. ב-15 בדצמבר 2013 שודרה התוכנית בדיבוב לעברית בערוץ הילדים, ודמותו של התפוז דובבה על ידי יובל סגל.
עלילה
התוכנית עוסקת בדמותו של תפוז מדבר החי במטבח. בכל פרק, התפוז (שמדי פעם מלווה בחברו הטוב, אגס) פוגש מוצר מזון אחר ונקלע איתו לשיחה, בה, בדרך כלל, התפוז מספר עליו בדיחות וגורם לו להתעצבן. רוב הפרקים מסתיימים כאשר מגיעה סכין וחותכת את הדמות איתה התפוז מדבר. התוכנית החלה בסרטון קצר שיצר דיינבו, בו התפוז מנהל דיאלוג עם תפוח. במקור, תוכנן להיות רק פרק אחד ויחיד, אך דיינבו כל כך אהב את הדמות ואת הרעיון, שהוא המשיך ליצור פרקים נוספים.
ברטולד אנגליש
ברטולד אנגליש (בגרמנית: Berthold Englisch; 9 ביולי 1851, האָצ׳פּלאָץ, שלזיה הצ'כית - 19 באוקטובר 1897, וינה) היה שחמטאי יהודי-אוסטרי.
אנגליש נולד בשלזיה הצ'כית למשפחה יהודית. הוא התפרנס למחייתו כסוכן בשוק המניות.
אנגליש ניצח בתחרויות לייפציג 1879 (הקונגרס הגרמני הראשון) ובוויסבאדן 1880 חלק מקום ראשון-שלישי עם ג'וזף הנרי בלקברן ואדולף שוורץ, ולפני אמיל שאלופ, ג'יימס מייסון, הנרי בירד ושמעון אברמוביץ וינוור. בשנת 1883 הגיע למקום הרביעי בתחרות לונדון. בשנת 1887 הגיע למקום השביעי מתוך 21 מתחרים בתחרות פרנקפורט. בתחרות זו ניצח בין היתר את שמעון אלאפין, איזידור גונסברג ויוהנס צוקרטורט. בשנת 1896 ניצח בתחרות שארגן הברון רוטשילד.
אגיל ואשמח בלבבי
"אגיל ואשמח בלבבי" הוא פיוט המושר לאחר הבדלה במוצאי שבת בקרב קהילות רבות בעם ישראל, במהלך סעודת מלוה מלכה. כותב הפיוט אינו ידוע, בראשי תיבות (אקרוסטיכון) של הבתים מופיע השם אלעזר.
תוכן השיר הוא ציפייה לישועה, לביאתם של אליהו הנביא ומלך המשיח.
שיבושים ונוסחאות נוספות
בחלק מהנוסחאות הוחלפו מספר מילים או משפטים, ככל הנראה בהשפעת הצנזורה. למשל במקום "בראותי כי מאויביי תריב ריבי" הוחלפה הנוסחה ל"בראותי כי כלביא תריב ריבי".
סעיף קטן
סעיף קטן (בראשי תיבות: ס"ק) הוא כינוי לתת-סעיף בספרי הלכה וחוקים.
שימושו בהלכה
כאשר קיים פירוש על חיבור כלשהו, והפירוש מחולק למספר סעיפים בפרשו סעיף אחד של המחבר, הוא יחלק את פירושו למספר סעיפים, וכל סעיף יקרא סעיף קטן. לדוגמה, כאשר מופיעה פירוש בסעיף א' על הלכה שנמצאת בסימן א' סעיף א', הוא יכונה סימן א' סעיף א' ס"ק א'.
שימושו במשפט
בספר החוקים של מדינת ישראל ניתן השם "סעיף קטן" לסעיפי המשנה של סעיפי החוקים השונים (subsection).
זול סטוק
זול סטוק היא רשת שיווק ישראלית למכירת מוצרים לבית.
היסטוריה
הרשת הוקמה בשנת 2013 על ידי אדיר ונונו, אליו חבר בשנת 2015 סהר כוכבי.
בשנת 2021 רכשה רשת השיווק יוחחנוף 50.1% מן הבעלות על הרשת, תמורת 45 מיליון שקלים, לפי שווי של 90 מיליון שקל. נכון לאפריל 2021 הרשת מונה 57 סניפים ברחבי הארץ, חלקן בבעלותה המלאה וחלקן מופעלות באמצעות זכיינים.
ניו זילנד במשחקים האולימפיים
ניו זילנד משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת לונדון (1908). בשתי האולימפיאדות הראשונות בהן השתתפה, היה זה במסגרת משלחת משותפת עם אוסטרליה, שנקראה "אוסטרלאסיה", ומאז אולימפיאדת אנטוורפן (1920) היא שולחת ברציפות משלחת עצמאית. לאורך השנים צברו הספורטאים הניו זילנדים 137 מדליות, בהן 53 מדליות זהב. הענפים הבולטים ביותר הם חתירה (29 מדליות, בהן 14 מדליות זהב), אתלטיקה (26 מדליות, בהן 10 מדליות זהב) ושיט (23 מדליות, בהן 9 מדליות זהב, הישג המקנה לה את המקום התשיעי בטבלת המדליות של כל הזמנים בענף זה).
ניו זילנד השתתפה גם בכל אולימפיאדות החורף שנערכו מאז אולימפיאדת אוסלו (1952), למעט שתיים. באולימפיאדת אלברוויל (1992) הייתה גולשת הסקי האלפיני אנליז קוברגר לספורטאית הראשונה מחצי הכדור הדרומי שזוכה במדליה אולימפית במשחקי החורף, לאחר שזכתה במדליית הכסף בגלישת הסלאלום. באולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018) זכו ספורטאי ניו זילנד בשתי מדליות ארד.
1908 ו-1912
באולימפיאדת לונדון (1908) ובאולימפיאדת סטוקהולם (1912) התחרו הספורטאים הניו זילנדים לצד הספורטאים האוסטרלים, במשלחת מאוחדת שנקראה "אוסטרלאסיה". במסגרת זו זכה הארי קר במדליית ארד בהליכה ל-3500 מטר באולימפיאדת לונדון, ואילו באולימפיאדת סטוקהולם היה שותף השחיין מלקולם צ'מפיון לזכיית נבחרת השליחים ל-200X4 מ' חופשי במדליית הזהב (שלושת השחיינים האחרים היו אוסטרלים), וטוני ויילדינג זכה במדליית הארד בטורניר הטניס באולמות סגורים.
עד מלחמת העולם השנייה
לאולימפיאדת אנטוורפן (1920) שלחה ניו זילנד לראשונה משלחת נפרדת, בת ארבעה ספורטאים. החותר קלרנס הדפילד ד'ארסי זכה במדליית ארד בחתירה. יתר הספורטאים לא הצליחו לזכות במדליות, אך הגיעו להישגים גבוהים: הארי וילסון סיים במקום הרביעי בריצת 110 מטר משוכות, ג'ורג' דייווידסון סיים במקום החמישי בריצת 200 מטר וויולט וולרונד סיימה במקום החמישי במשחה ל-100 מטר חופשי ובמקום השביעי במשחה ל-300 מטר חופשי.
גם באולימפיאדת פריז (1924) השתתפו ארבעה ספורטאים ניו זילנדים. היחיד בהם שזכה לעמוד על הפודיום היה ארתור פוריט, לימים המושל הכללי של ניו זילנד, שזכה במדליית הארד בריצת 100 מטר. באולימפיאדת אמסטרדם (1928) היה המתאגרף טד מורגן לאדם הראשון שזוכה במדליה אולימפית לזכותה של ניו זילנד. באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) גדלה המשלחת הניו זילנדית ל-21 ספורטאים, אך גם הפעם סיימה המשלחת את המשחקים כשבאמתחתה מדליה אחת, בה זכו החותרים סיריל סטיילס ופרד תומפסון. לאולימפיאדת ברלין (1936) שלחה ניו זילנד שבעה ספורטאים. ג'ק לאבלוק ניצח בריצת 1500 מטר, ואף קבע שיא עולם חדש (3:47.8 דקות).
1948 עד 1980
שבעת הספורטאים הניו זילנדים שהתחרו באולימפיאדת לונדון (1948) לא הגיעו להישגים גבוהים, אך באולימפיאדת הלסינקי (1952) שלושה ספורטאים ניו זילנדים זכו במדליות. איווט ויליאמס הייתה לניו זילנדית הראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית, כשניצחה בקפיצה לרוחק. ג'ון הולנד זכה במדליית ארד בריצת 400 מטר משוכות, ולהישג דומה הגיעה השחיינית ג'ין סטיוארט, במשחה ל-100 מטר גב.
לאולימפיאדת מלבורן (1956) שלחה ניו זילנד את המשלחת הגדולה ביותר עד אז - 53 ספורטאים. נורמן ריד זכה במדליית הזהב בהליכה ל-50 ק"מ, ולהישג דומה הגיע צמד השייטים ג'ק קרופ ופיטר מנדר.
באולימפיאדת רומא (1960) הגיעו כמה מהאתלטים הניו זילנדים להישגים גבוהים. פיטר סנל זכה במדליית זהב בריצת 800 מטר, מארי האלברג ניצח בריצת 5000 מטר ובארי מאגי זכה במדליית הארד בריצת המרתון.
באולימפיאדת טוקיו (1964) הגיעה המשלחת הניו זילנדית להישגה הטוב ביותר עד אז - חמש מדליות, בהן שלוש מדליות זהב. ארבע מהמדליות הושגו באתלטיקה. פיטר סנל זכה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר שמר על תוארו, בשיא אולימפי חדש (1:45.1 דקות), ובריצת 1500 מטר. ג'ון דייוויס זכה במדליית הארד בריצה זו, ולהישג דומה הגיעה מאריס צ'מברלין בריצת 800 מטר. פרט לאתלטים, זכו גם השייטים הלמר פדרסן וארל ולס במדליית זהב בדגם הולנדי מעופף.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכו הספורטאים הניו זילנדים בשלוש מדליות. החותרים זכו במדליית זהב במקצה לרביעיות עם הגאי, רץ המרתון מייק ריאן זכה במדליית ארד, וכמוהו גם הקלע איאן בולינג'ר. גם באולימפיאדת מינכן (1972) בלטו החותרים - במקצה השמיניות זכו הניו זילנדים במדליית הזהב, ובמקצה הרביעיות ללא הגאי זכו במדליית כסף. האתלט רוד דיקסון זכה במדליית ארד בריצת 1500 מטר.
זמן קצר לפני אולימפיאדת מונטריאול (1976) ערכה נבחרת הרוגבי של ניו זילנד משחק עם נבחרת דרום אפריקה, חרף החרם שהוטל עליה בשל משטר האפרטהייד. הרפובליקה של קונגו דרשה מהוועד האולימפי הבינלאומי להשעות בשל כך את ניו זילנד מהמשחקים, ומשזה סירב, החליטו 26 מדינות אפריקאיות, וכן עיראק וגיאנה, להחרים את המשחקים. במשחקים עצמם זכו הניו זילנדים בארבע מדליות. ג'ון ווקר ניצח בריצת 1500 מטר, ודיק קוואקס זכה במדליית הכסף בריצת 800 מטר. נבחרת ההוקי זכתה במדליית הזהב לאחר שגברה על נבחרת אוסטרליה, ובמדליה הרביעית, מדליית ארד, זכתה שמיניית החותרים.
ניו זילנד לא הצטרפה באופן רשמי לחרם שהובילה ארצות הברית על אולימפיאדת מוסקבה (1980) בשל הפלישה הסובייטית לאפגניסטן, אך בדומה למדינות מערביות אחרות, הותירה את ההשתתפות לשיקול דעתם של הספורטאים. רק ארבעה ספורטאים ניו זילנדים נטלו חלק במשחקים (בענפי הקיאק וקרב חמש מודרני). הם לא התחרו תחת דגל ניו זילנד, כי אם תחת דגל הוועד האולימפי של המדינה. חותר הקיאק איאן פרגוסון סיים במקום השביעי במקצה ל-500 מטר ובמקום השמיני במקצה ל-1000 מטר, ואילו אלן תומפסון וג'פרי ווקר סיימו במקום השמיני במקצה הזוגות ל-1000 מטר.
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הייתה האולימפיאדה המוצלחת בתולדות ניו זילנד. הספורטאים הניו זילנדים זכו ב-11 מדליות, בהן 8 מדליות זהב, ודורגו במקום השמיני בטבלת המדליות. הענף הבולט ביותר היה הקיאקים, עם ארבע מדליות זהב: איאן פרגוסון ניצח במקצה ל-500 מטר, ויחד עם בן זוגו פול מקדונלד ניצח במקצה הזוגות לאותו המרחק. אלן תומפסון ניצח במקצה ל-1000 מטר. שלושתם, יחד עם גרנט בראמוול, זכו במדליית הזהב במקצה הרביעיות ל-1000 מטר.
בודה-קושלבו (מחוז משנה)
מחוז משנה בודה-קושלבו (בבלארוסית: Бу́да-Кашалё́ўскі раё́н) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז הומל בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר בודה-קושלבו.
דמוגרפיה
בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה בודה-קושלבו 35,738 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 94.5% בלארוסים, ו-3.38% רוסים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (80.3%) ורוסית (16.29%).
ניו זילנד במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת סיאול (1988)
באולימפיאדת סיאול (1988) המשיכו הניו זילנדים להגיע להישגים גבוהים. הם זכו ב-13 מדליות, אך רק שלוש מהן היו מדליות זהב. חותרי הקיאק איאן פרגוסון ופול מקדונלד שמרו על תוארם במקצה ל-500 מטרים, וזכו גם במדליית כסף במקצה ל-1000 מטר. מקדונלד זכה גם במדליית ארד במקצה היחידים ל-500 מטר. הרוכב מארק טוד שמר על תוארו, והיה שותף גם לזכייה הקבוצתית במדליית הארד. במדליית הזהב השלישית זכה השייט ברוס קנדול שניצח בדגם לכנר. סלרס וטימס איבדו את תוארם בדגם טורנדו, וזכו במדליית הכסף. ג'ון קאטלר זכה במדליית ארד בדגם פין. החותרים זכו בשלוש מדליות ארד: רביעיית החותרים עם הגאי, לינלי האנן וניקולה פיין במקצה הנשים לזוגות ואריק ורדונק במקצה היחידים. אנתוני מוס זכה במדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר, ופול קינגסמן הגיע להישג דומה במשחה ל-200 מטר גב.
אולימפיאדת ברצלונה (1992)
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכו הניו זילנדים בעשר מדליות, אך רק ספורטאית אחת, גולשת הרוח ברברה קנדול (אחותו הצעירה של ברוס קנדול) זכתה במדליית זהב. הישגים נוספים בענף השיט כללו את לזלי אגנוט וג'אן שירר (מדליית כסף בדגם 470), דון קאווי ורון דייוויס (מדליית כסף בדגם סטאר וקרייג מונק (מדליית ארד בדגם פין). ברוס קנדול איבד את תוארו וסיים במקום הרביעי בדגם לכנר. הרוכבת בליית' טייט זכתה במדליית ארד, והייתה שותפה לזכיית הנבחרת במדליית הכסף בתחרות הקבוצתית. דניון לואדר בן ה-17 זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר פרפר (וכן סיים במקום השמיני במשחה ל-400 מטר חופשי), לוריין מולר זכתה במדליית ארד בריצת המרתון, רוכב האופניים גארי אנדרסון זכה במדליית ארד במרוץ המרדף ל-4000 מטר, וגם המתאגרף דייוויד טואה זכה במדליית ארד.
אולימפיאדת אטלנטה (1996)
באולימפיאדת אטלנטה (1996) ירד מספר המדליות בהן זכו הניו זילנדים לשש, אך שלוש מהן היו מדליות זהב. הספורטאי הבולט במשלחת הניו זילנדית היה השחיין דניון לואדר, שזכה בשתי מדליות זהב, במשחים ל-200 ול-400 מטר חופשי. במדליית הזהב השלישית זכתה הרוכבת בליית' טייט, שהייתה גם שותפה לזכייה הקבוצתית במדליית הארד. רוכבת נוספת, סאלי קלארק, הייתה סגניתה של טייט בתחרות היחידים. במדליה השישית זכתה השייטת ברברה קנדול, בדגם מיסטרל.
ספורטאים בולטים נוספים כללו את אנה סימצ'יץ' (מקום שישי במשחה ל-200 מטר גב) רוכבי האופניים קאת'י לינץ' (במקום שמיני במרוץ אופני הרים) וגלן מקליי (מקום שמיני במרוץ הנקודות) ושנטל ברונר (מקום עשירי בקפיצה לרוחק).
אולימפיאדת סידני (2000)
לאולימפיאדת סידני (2000) שלחה ניו זילנד את המשלחת הגדולה בתולדותיה, בת 151 ספורטאים. עם זאת, הישגיה ירדו ל-4 מדליות בלבד. החותר רוב ואדל זכה במדליית זהב, הרוכב מארק טוד זכה במדליית ארד (16 שנים לאחר שזכה במדליית הזהב הראשונה שלו), ושני גולשי המיסטרל ברבקה קנדול וארון מקינטוש זכו אף הם במדליות ארד.
אולימפיאדת אתונה (2004)
נבחרת הנשים בהוקי סיימה במקום השישי, ונבחרת הנשים בכדורסל סיימה במקום השמיני. נבחרת הגברים הפתיעה כשגברה על נבחרת סרביה ומונטנגרו, אך היה זה ניצחונה היחיד בשלב הבתים, והיא סיימה במקום העשירי.
אולימפיאדת בייג'ינג (2008)
לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) שלחה ניו זילנד את המשלחת הגדולה בתולדותיה - 182 ספורטאים. הישגיה השתפרו לכדי תשע מדליות, בהן שלוש מדליות זהב. חמש מהמדליות הושגו ביום אחד.
החותרים זכו בשלוש מהמדליות. ג'ורג'ינה וקרוליין אוורס-סווינדל זכו במדליית זהב, מאהה דריסדייל זכה במדליית ארד, וכך גם ניית'ן טוואדל וג'ורג' ברידג'ווטר במקצה הזוגות. שני אתלטים זכו במדליות: ואלרי אדמס, שזכתה במדליית הזהב בהדיפת כדור ברזל, וניק ויליס, שזכה במדליית הכסף בריצת 1500 מטר. ויליס סיים את המרוץ במקום השלישי, אך לאחר שהזוכה במדליית הזהב, ראשיד רמזי, נכשל בבדיקת סמים, החליט בשנת 2009 הוועד האולימפי הבינלאומי לשלול ממנו את המדליה, ולקדם בדירוג את האתלטים שסיימו אחריו. הגולש טום אשלי זכה במדליית הזהב בדגם ניל פרייד. היידן רולסטון זכה במדליית כסף ומרוץ המרדף האישי, והיה שותף לזכייה במדליית הארד במרוץ המרדף הקבוצתי. במדליה התשיעית, מדליית ארד, זכה הטריאתלט ביוואן דוקהרטי.
ספורטאים ניו זילנדים נוספים שהגיעו להישגים גבוהים בבייג'ינג כוללים את השחיין מוס בורמסטר (מקום רביעי במשחה ל-200 מטר פרפר) רוכבות האופניים שרה ווקר (מקום רביעי באופני BMX) ואליסון שנקס (מקום רביעי במרוץ מרדף), חותר הקיאק בן פוהי (מקום רביעי במקצה ל-1000 מטר), החותרים רוב ואדל וניית'ן כהן (מקום רביעי), נבחרת השליחים במשחה ל-100X4 מטר מעורב (מקום חמישי), נבחרת הרכיבה (מקום חמישי בתחרות הקבוצתית), חותר הקיאק סטיבן פרגוסון (מקום שמיני במקצה ל-500 מטר, ומקום חמישי במקצה הזוגות ל-1000 מטר, עם מייק ווקר), החותרות ג'ולייט היי וניקי קולס (מקום חמישי), השייט אנדרו מרדוק (מקום חמישי בדגם לייזר), ברברה קנדול (מקום שישי בגלישת רוח), הגולשת ג'ו אלה (מקום שביעי בדגם לייזר רדיאל), החותרים פיטר טיילור וסטורם אורו (מקום שביעי), רביעיית החותרים ללא הגאי (מקום שביעי), הטריאתלטית אנדריאה יואיט (מקום שמיני) קימברלי סמית' (מקום תשיעי בריצת 10000 מטר), רוסארה ג'וזף (מקום תשיעי באופני הרים), השייטים היימיש פפר וקארל ויליאמס (מקום תשיעי בדגם סטאר) והטריאתלטית דבי טנר (מקום עשירי).
נבחרת הגברים בהוקי שדה סיימה במקום השביעי. יתר הנבחרות בענפי הכדור הגיעו להישגים נמוכים.
אולימפיאדת לונדון (2012)
184 ספורטאים ניו זילנדים השתתפו באולימפיאדת לונדון (2012), ורשמו את אחת ההופעות המוצלחות ביותר של המשלחת הניו זילנדית, לאחר שזכו ב-13 מדליות, מהן 6 מדליות זהב.
חמש מהמדליות הושגו בחתירה. מאהה דריסדייל שיפר את הישגו מבייג'ינג וזכה במדליית הזהב. שני זוגות ניו זילנדים זכו אף הם במדליות זהב, האמיש בונד ואריק מארי, ונתן כהן וג'וזף סאליבן. כהן וסאליבן אף קבעו שיא אולימפי בשלב המוקדמות - 6:11.30 דקות. צמד חותרים נוסף, פיטר טיילור וסטורם אורו זכו במדליית ארד, וכך גם צמד החותרות ג'ולייט היי ורבקה סקוון. לואיז איילינג וג'וליה אדוורד סיימו במקום הרביעי, כמו גם אמה טוויג, ופי פטרסון ואנה ריימר סיימו במקום החמישי.
השייטות ג'ו אלאה ופולי פאורי זכו במדליית זהב בדגם 470 ופיטר ברלינג ובלייר טיוק זכו במדליית כסף בדגם 49er. גולש הלייזר אנדרו מרדוק וצוותי הסטאר וה-470 סיימו במקום החמישי, ושייט הפין והניל פרייד, דן סלייטר וג'יי פי טובין, סיימו במקום השביעי. חותרת הקיאק ליסה קרינגטון זכתה במדליית זהב במקצה ל-200 מטרים, ובחצי הגמר אף קבעה שיא אולימפי (40.528 שניות). בנוסף, סיימה במקום השביעי במקצה הזוגות ל-500 מטר, יחד עם ארין טיילור. במקצה הגברים ל-1000 מטר סיימו סטיבן פרגוסון ודאריל פיצג'ראלד במקום השביעי.
ואלרי אדמס שמרה על תוארה בהדיפת כדור ברזל. בתחילה הוענקה לאדאמס מדליית הכסף, אך לאחר שהתברר כי זוכת מדליית הזהב, הבלארוסית נדזיה אסטפצ'וק השתמשה בסטרואידים אנאבוליים, נשללה ממנה המדליה והועברה לאדאמס. שני אתלטים נוספים העפילו למקצי הגמר בלונדון. ניק ויליס סיים במקום התשיעי בריצת 1500 מטר וסטוארט פארקוהאר סיים במקום התשיעי בהטלת כידון. מספר רוכבי אופניים ניו זילנדים זכו במדליות: שרה ווקר זכתה במדליית כסף באופני BMX, סיימון ואן ולטהובן זכה במדליית ארד בקיירין ונבחרת הרוכבים במירוץ מרדף זכתה אף היא במדליית ארד. בנוסף, לינדה וילומסן סיימה במקום הרביעי במירוץ אופני כביש, נבחרת הנשים במירוץ מרדף סיימה במקום החמישי ושיין ארצ'בולד וג'ו קיסנובסקי סיימו כל אחד במקום השביעי באומניום. נבחרת הרכיבה הניו זילנדית זכתה במדליית ארד, ואחד מחבריה, אנדרו ניקולסון, סיים במקום הרביעי. השחיינית לורן בויל סיימה במקום הרביעי במשחה ל-800 מטר חופשי ובמקום השמיני במשחה ל-400 מטר חופשי. הטריאתלטית אנדריאה יואיט סיימה במקום השישי.
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) השתתפו 199 ספורטאים ניו זילנדים. הם זכו במספר שיא של 18 מדליות, מהן 4 מדליות זהב.
החותר מאהה דרייסדייל שמר על תוארו, וניצח במקצה היחידים. גם האמיש בונד ואריק מארי שמרו על תוארם מלונדון. במקצה הזוגות לנשים זכו ג'נבייב בהרנט ורבקה סקוון זכו במדליית כסף. השתיים סיימו גם במקום הרביעי עם שמיניית החותרות הניו זילנדית, ובמקום הרביעי סיימו גם אמה טוויג במקצה היחידות ואיב מקפרליין וזואי סטיבנסון במקצה הזוגות בסירה קלה. רביעיית החותרים בסירה קלה סיימה במקום החמישי ושמיניית החותרים במקום השישי. שייטי ה-49er פיטר ברלינג ובלייק טיוק שיפרו את הישגם מלונדון וזכו במדליית זהב. לעומתם, איבדו שייטות ה-470 ג'ו אלאה ופולי פאורי את תוארן, וזכו במדליית כסף. שייטות ה-49er אלכס מלוני ומולי מיץ' זכו אף הן במדליית כסף. ג'ייסון סונדרס וג'מה ג'ונס סיימו במקום הרביעי בנאקרה 17 וג'וש ג'וניור סיים במקום השביעי בדגם פין. ספורטאית ניו זילנדית נוספת ששמרה על תוארה הייתה הקיאקיסטית ליסה קרינגטון, שניצחה במקצה ל-200 מטר. קרינגטון זכתה גם במדליית ארד במקצה ל-500 מטר, ובסלאלום זכתה לוקה ג'ונס במדליית כסף. רביעיית הקיאקיסטיות סיימה במקום החמישי במקצה ל-500 מטר.
באתלטיקה איבדה ואלרי אדמס את תוארה בהדיפת כדור ברזל, לאחר שתי זכיות רצופות, והסתפקה במדליית הכסף. תומאס וולש זכה במדליית ארד בתחרות המקבילה לגברים, אלייזה מקרטני זכתה במדליית ארד בקפיצה במוט, וניק ויליס זכה במדליית ארד בריצת 1500 מטר. נבחרת רוכבי האופניים הניו זילנדית זכתה במדליית כסף במרוץ הספרינט הקבוצתי. חבר הנבחרת סם ובסטר סיים שביעי בקיירין. במרוץ המרדף סיימו שתי הנבחרות במקום הרביעי. חברת הנבחרת לורן אליס סיימה במקום הרביעי גם באומניום, ודילן קנט סיים במקום השמיני בתחרות המקבילה לגברים. רוכבת נוספת, לינדה וילמוסן, סיימה במקום השישי במרוץ נגד השעון. הקלעית נטלי רוני זכתה במדליית כסף בטראפ, ולידיה קו זכתה אף היא זכתה במדליית כסף, בטורניר הגולף האולימפי הראשון מזה 112 שנה.
ענף נוסף שחזר למשחקים לאחר היעדרות ממושכת, בת 92 שנה, הוא הרוגבי, ענף הספורט הפופולרי בניו זילנד, במתכונת של רוגבי שביעיות. נבחרת הנשים זכתה במדליית כסף, לאחר שגברה בחצי הגמר 7–25 על בריטניה, והפסידה במשחק הגמר 17–24 לאוסטרליה. נבחרת הגברים הפסידה ברבע הגמר לפיג'י, וסיימה במקום החמישי. נבחרת הנשים בהוקי שדה סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה בחצי הגמר 0–3 לבריטניה, ובמשחק על מדליית הארד הפסידה 1–2 לגרמניה. נבחרת הגברים הודחה ברבע הגמר בידי גרמניה וסיימה במקום השביעי.
ברכיבה סיימה נבחרת האיוונטינג במקום הרביעי, ואחד מחבריה, קלארק ג'ונסטון סיים במקום השישי בתחרות היחידים. קופץ הטרמפולינה דילן שמידט סיים במקום השביעי, וכך גם הטריאתלטית אנדריאה יואיט.
לפי אולימפיאדה
באולימפיאדות הקיץ: width="20px"|
באולימפיאדות החורף:
לפי ענף
בענפי הקיץ: width="20px"|
בענפי החורף:
עוז והדר
עוז והדר הוא מכון תורני העוסק בההדרה והוצאה לאור של ספרות תורנית. נשיא המכון הוא הרב יהושע לייפר ממונסי שבארצות הברית.
הפרויקטים של המכון
המפעלים התורניים של המכון עוסקים בין היתר במקרא, משנה, תלמוד, ספרות חז"ל, ספרי הראשונים והאחרונים. בחלק מן הספרים נעשתה עבודה מחקרית, ובחלקם נוספו ביאורים והוספות המקלות על ההבנה.
תלמוד בבלי ומפרשיו
תלמוד בבלי הוצאה מחודשת של התלמוד הבבלי, "מהדורת פרידמן" (במימונו של איש העסקים הקנדי הרשי פרידמן), נעשית בסניף שבירושלים ובראשה הרב יוסף סמט. המפעל החל בשנת תשמ"ט והסתיים בתשס"ח (2007). המכון ממשיך לעדכן כרכים ממהדורה זו. המהדורה יוצאת בכמה פורמטים, בהם לתלמידים, ללומדי הדף היומי ולחתנים.
עבודה רבה הושקעה במהדורה על הגהת נוסח התלמוד ומפרשיו. תיקוני נוסח ודאיים נעשו בגוף הנוסח, בעיקר במהדורות המאוחרות. הגהות רבות אחרות מובאות במדור "הגהות וציונים" שבצד הדף, על פי כתבי יד ודפוסים ראשונים, נוסחאות הראשונים, ואף הצעות תיקון של למדנים בני זמננו.
בשנת תשע"ט הסתיימה הדפסת "תלמוד בבלי המנוקד", הכולל ניקוד ופיסוק לגמרא, רש"י ותוספות. במהדורה 36 כרכים.
מתיבתא
בסניף בבית שמש בראשות הרב מנחם מנדל פומרנץ יצא לאור מאז שנת 2005 פירוש לתלמוד, הפרויקט כלל ביאור משולב ומדורי עזר. כיום מוציאים לאור מהדורה נוספת הכוללת תיקונים ומדורים נוספים.
כמו כן יצאה מהדורה מבוארת בקצרה בביאור הנקרא שפה ברורה, הפרויקט הושלם בשנת 2013 והוא מונה 27 כרכים.
מקרא
מקראות גדולות - בהוצאת המכון יצאו מספר מהדורות:
סדרת חומשים מבוארים: מקרא מפורש חומש מבואר בביאור משולב עם פירוש רש"י בביאור משולב; רמב"ן המבואר, 10 כרכים; ספורנו המבואר, 5 כרכים, עם הוספות מכתב יד; אור החיים המבואר 10 כרכים; מהדורה נוספת של אור החיים בביאור משולב, 5 כרכים.
חומשים לתלמידים - ב-5 פורמטים, בחלקם תמונות להמחשה.
ספרי הלכה
טור ושולחן ערוך מבואר מתיבתא - הוחל בעריכתו בשנת 2011. נכון לראשית 2016 יצאו 5 כרכים מתוך כ-150 מתוכננים.
אוצר מפרשי הרמב"ם מהדורת פרידברג - ליקוט של כמאתיים ספרי פירושים על הרמב"ם. הספרים על פי מהדורה זו נמצאים גם בפרויקט השו"ת וגם באתר היברובוקס.
חסידות
במפעל ספרי חסידות של המכון יצאו לאור:
הגדה של פסח
המכון הוציא לאור הגדות של פסח:
ספרים נוספים
אביר יעקב - בשנים 2011–2013 יצאה בתמיכת המיליארדר הרשי פרידמן סדרה זו של רבי יעקב אבוחצירא ונכדו רבי דוד אבוחצירא. בראש צוות העריכה עמד הרב מנחם מנדל פומרנץ. הסדרה כוללת 25 כרכים.
משנת המועדים - סדרת ספרים שבה הוהדרו מגוון חיבורים על מועדי ישראל. במסגרת זו אף יוצאת במהדורה מוקטנת סדרת 'אוצר המועדים'.
המכון הוציא לאור ספרים נוספים ובהם: אוצר השביעית, אוצר המגילה על 5 מגילות ב-5 כרכים, ההוד וההדר - תמונות והמחשות לתלמוד על המסכתות עירובין, סוכה ויבמות, חידושי הב"ח מכתב יד 2 כרכים, חיי אדם, מסכת שמחות, מנות הלוי לרבי שלמה אלקבץ ב-2 כרכים, מאמר מרדכי 4 כרכים, מגילת תענית, מטהו יפרח, מטבע שטבעו חכמים, מטה אפרים עם פסקי משנה ברורה, מרחבי רקיע, מנחת פיתים, סידורי תפילה, ספרי מהר"ל, ערוך השולחן עם פסקי משנה ברורה על אורח חיים ועם הערות של האדמו"ר מגור רבי פינחס מנחם אלתר, ראש יוסף, שו"ע הרב, שו"ת בית הלוי, שיטה מקובצת, שני לוחות הברית, תהילה לדוד, תוספי תוספות, תורת החיד"א על התורה ב-5 כרכים.
סידור השל"ה - לרבי ישעיהו הלוי הורוביץ בעל השל"ה.
קישורים חיצוניים
ביקורת
חזית הפעולה האסלאמית
"חזית הפעולה האסלאמית" (בערבית: جبهة العمل الإسلامي) היא מפלגת האופוזיציה המרכזית בירדן. המפלגה דוגלת באידאולוגיה של "האחים המוסלמים".
הרקע להקמת המפלגה
ארגון "האחים המוסלמים" החל לפעול בירדן בשנת 1945. הארגון זכה לברכתו של עבדאללה הראשון, מלך ירדן, שהיה אורח הכבוד בטקס פתיחת משרדיו בעמאן, ולחסותו. מאז הבחירות בשנת 1954 היו לארגון נציגים בבית הנבחרים, ופעילים בארגון, כמו אסרואק פרחאן וכאמל אל שריף, קיבלו משרות ממשלתיות. בשנת 1957, כאשר המפלגות הוצאו אל מחוץ לחוק, הארגון המשיך לפעול באופן חוקי, מכיוון שנחשב לארגון חברתי ולא למפלגה.
לאחר האיסור על פעילות מפלגתית, החלו רופאים, עורכי דין, מהנדסים ובעלי מקצועות חופשיים להתארגן באגודות מקצועיות. רוב בעלי המקצועות החופשיים היו פלסטינים מהגדה המערבית, ובין פעיליהן המרכזיים אפשר היה למצוא את יוצאי המפלגות (שהוצאו מחוץ לחוק), שבעצם השתמשו באגודות ככלי לפעילות פוליטית.
בשנות ה-70 קמה התארגנות-על של האיגודים המקצועיים בשם את "הליכוד המקצועי" ("אל תג'מע אל מהני") אשר על אף היותה מסגרת מקצועית, הייתה למעשה הגוף הפוליטי הפעיל היחיד במדינה. בשנות ה-80 התרחב גוף זה וכונה "מועצת האגודות המקצועיות". עיקר הפעילות הפוליטית של האיגודים המקצועיים הייתה אופוזיציונית. הם הרבו לבקר את מדיניות הממשלה בנושאי פנים וחוץ, ועסקו רבות בתעמולה אנטי-ישראלית ואנטי-אמריקנית.
ייסוד מפלגת "חזית הפעולה האסלאמית"
בשנת 1991 נכתבה בירדן אמנה לאומית, בה נקבע:
אמנה זו הפכה את השיטה הפוליטית בירדן לרב מפלגתית. בעקבותיה בוטל החוק האוסר פעילות מפלגתית, ובשנת 1992 נקבע חוק המסדיר את פעילות המפלגות במדינה. אחת המפלגות שנרשמו בעקבות החוק הייתה "חזית הפעולה האסלאמית", שהייתה מפלגתם של "האחים המוסלמים" בירדן.
ייצוג המפלגה בבחירות
בשנת 1989 קיבלה המפלגה 22 מקומות מתוך 80 בפרלמנט.
המפלגה ירדה ל-16 מקומות בשנת 1993, עקב תיקונים לחוק הבחירות שצמצמו את התמיכה בה.
בשנת 2003 זכתה המפלגה ב-20 מתוך 84 מקומות בפרלמנט.
בשנת 2007 זכתה המפלגה ב-6 מקומות בלבד בפרלמנט. המפלגה התלוננה על זיופים בבחירות. זמן קצר לפני כן החרימה המפלגה את הבחירות המוניציפליות בירדן.
בשנת 2010 בוצעו תיקונים נוספים לחוק הבחירות, והמפלגה החרימה שוב את הבחירות, בטענה שהחוק החדש נועד להעניק לה פחות קולות באזורים העירוניים. אחד מפעילי המפלגה, מוחמד קודה, נבחר לפרלמנט כמועמד עצמאי. מנהיג המפלגה, חמזה מנצור, אמר כי הפרלמנט החדש הוא האשים את הממונים על הבחירות בזיוף נתוני ההצבעה.
עמדות המפלגה
המצע של המפלגה כולל סיסמאות על הצורך ברפורמה פוליטית וחוקתית, מתן חופש מלא להתאגדויות מקצועיות ופוליטיות והגדלת חופש הביטוי.
המפלגה התנגדה לתהליך השלום בין ירדן לישראל, ושואפת לבטל את ההסכם שנחתם בין המדינות. כמו כן התנגדה המפלגה למלחמת עיראק ולנוכחות צבא ארצות הברית בעיראק.
על אף האידאולוגיה של "האחים המוסלמים" השואפת להשליט את דת האסלאם בחוקה ובחיי החברה, מפלגת "חזית הפעולה האסלאמית" נוקטת בקו מתון יותר, בניסיון להשיג עוצמה פוליטית. ועמדותיה הן:
מפלגת "חזית הפעולה האסלאמית" יחד עם "האחים המוסלמים" בירדן נטלו חלק בעימותים בירדן בשנת 2011. באחת ההפגנות שנערכה באירביד במרץ 2011 הביעו המפגינים תמיכה במהפכות של עמי תוניסיה, מצרים ולוב. המפקח הכללי של האחים המוסלמים בירדן, ד"ר המאם סעיד, קרא לבצע רפורמה במשטר הירדני ולהפוך את האסלאם לבסיס השלטון. המזכיר הכללי של "חזית הפעולה האסלאמית", זכי בני ארשיד, אמר כי הרפורמה היא הדרך היחידה שתאפשר את המשך קיומו של המשטר בירדן.
בהפגנה נוספת בעמאן קראה התנועה להתפטרות ממשלתו של מערוף אל-בח'ית, ולהעמיד לדין את ראשי מנגנוני הביטחון על האלימות כלפי המפגינים. אל-בח'ית האשים את "חזית הפעולה האסלאמית" שהיא מקבלת הוראות מראשי "האחים המוסלמים" בסוריה ובמצרים. המפלגה הכחישה טענה זו, וכתגובה האשימה את אל-בח'ית בקשרים עם ישראל. (מערוף אל-בח'ית היה בעבר שגריר ירדן בישראל.)
קשרים עם "האחים המוסלמים"
רבים בירדן מאשימים את המפלגה כי היא פועלת בתיאום עם תנועת החמאס, וכי היא "דואגת יותר לפלסטין מאשר לירדן". שירותי הביטחון הירדניים סבורים כי זכי בני ארשיד, המזכיר הכללי של המפלגה, הוא מקורבו של ח'אלד משעל, ראש הלשכה המדינית של החמאס, הנתון להשפעה חזקה של איראן. המפקח הכללי של המפלגה בירדן, סאלם אלפלאחאת, אישר את הזיקה בין הפלסטינים בגדה המערבית לבין הפלסטינים בירדן:
למפלגה קשרים הדוקים עם תנועת "האחים המוסלמים" באזור החורן בסוריה, בין השאר בזכות הקרבה בין העיר אירביד בירדן, שבה יש בסיס תמיכה רחב ל"חזית הפעולה האסלאמית", ובין העיר דרעא שבסוריה, שבה פעילים האחים המוסלמים. הגבול המשותף בין סוריה לירדן שימש צינור עיקרי להעברת סיוע כספי, נשק ותחמושת לחברי תנועת "האחים המוסלמים" בזמן ההפגנות בסוריה (2011).
שירותי הביטחון של ירדן עוצרים ומזמנים לחקירות את פעילי המפלגה לעיתים קרובות.
פעילים בולטים במפלגה
לית' שבילאת היה ראש אגודת המהנדסים וחבר פרלמנט מטעם "חזית הפעולה האסלאמית". הוא נעצר בידי שלטונות ירדן כמה פעמים. באחת הפעמים הוא הואשם, יחד עם פעיל אסלאמי בשם יעקוב קרש, בקשירת קשר להתנקש בחיי חוסיין, מלך ירדן, עקב חתימת הסכם השלום בין ישראל לירדן. ברשותם נמצא מצבור נשק שהגיע, על פי החשד, מאיראן. שבילאת נדון למוות, אך קיבל חנינה מהמלך לאחר כמה חודשים. הוא הקים ארגון בשם "המרכז האנטי ציוני והאנטי גזעני", ונאבק נגד הכיבוש האמריקאי של עיראק. לאחר מותו של סדאם חוסיין הועלו האשמות נגד שבילאת שקיבל מחוסיין שוחד בשווי 15.5 מיליון טון נפט גולמי, בתמורה לתמיכה בו ובמשטרו.
זכי בני ארשיד הוא כיום המזכיר הכללי של המפלגה. סאלם אלפלאחאת הוא המפקח הכללי של המפלגה.
חוסה מנואל פינטו
חוסה מנואל פינטו קולורדו (בספרדית: José Manuel Pinto Colorado; נולד ב-8 בנובמבר 1975 בקדיס שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה
פינטו החל את הקריירה שלו במערכת הנוער של ריאל בטיס. בעונת ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, במשחק מול ראסינג סנטאנדר.
כיוון שהשוער טוני פרטס הועדף על פניו, עבר פינטו לסלטה ויגו כעבור שנה. עם הקבוצה הגיע לגמר גביע המלך בעונת ולליגת האלופות בעונה. בעונת זכה בפרס זאמורה על היותו השוער הטוב בליגה - הוא ספג ב-37 משחקים 28 שערים בלבד, ממוצע של 0.78 שערים למשחק.
בעונת קיבל פינטו את תפקיד הקפטן של הקבוצה. בתום עונה זו ירדה הקבוצה לליגת המשנה, ובינואר 2008 הוא הושאל לברצלונה, כמחליפו של שוער המשנה הפצוע אלברט ז'ורקרה. בסך הכול הופיע ב-125 משחקי לה ליגה ו-56 משחקים בליגת המשנה הספרדית כשוער סלטה ויגו.
פינטו חתם בברצלונה ב-18 בינואר 2008, תחילה על תקן מושאל. פינטו ערך את הופעת הבכורה בקבוצה ב-26 באפריל, במשחק מול דפורטיבו לה קורוניה, בו הפסידה קבוצתו 2-0. עד סוף העונה שותף בשני משחקים נוספים, ובסך הכול ספג שמונה שערים. ב-30 במאי אותה שנה הועבר פינטו באופן קבוע לברצלונה תמורת חצי מיליון אירו. פינטו חתם על חוזה לשנתיים. בעונה הבאה,, עמד פינטו בשער הקבוצה בכל משחקיה בגביע המלך הספרדי, בו זכתה ברצלונה בסיום העונה. בליגה ובליגת האלופות, שגם בהם הייתה ברצלונה האלופה, היה פינטו המחליף הראשון לוויקטור ואלדס. בעונות 2009 - 2012, עמד פינטו בשער של קבוצתו במשחקים במסגרת גביע המלך, כביצוע של הבטחה, אותה הבטיח מאמנו אז, פפ גווארדיולה. בעונת 2011/2012, זכה פינטו עם קבוצתו, ברצלונה, בגביע המלך, לאחר ניצחון 3-0 על אתלטיק בילבאו.
חוסה לואיס רוביירה
חוסה לואיס "צ'צ'ו" רוביירה ויחיל (בספרדית: José Luis Rubiera Vigil; נולד ב-27 בינואר 1973) היה בעברו רוכב אופני כביש ספרדי מקצועני, שרכב בקבוצות מסבב הפרו טור של ה-UCI.
רוביירה נולד בחיחון שבצפון ספרד והחל את הקריירה שלו בקבוצת ארטיאץ'. ב-1996 הוא עבר לאחת משלוש הקבוצות הספרדיות הבכירות באותה עת, קלמה-ארטיאץ'. השיג את ניצחונו הראשון בקטע ה-19 בג'ירו ד'איטליה ב-1997. הוא סיים במקום השישי בוואלטה אספניה ב-1999.
רוביירה התמחה בגרנד טורים. הוא זינק בקריירה שלו ל-23 מרוצי גרנד טור וסיים את המסלול ב-21 מתוכם.
מכרות המלך שלמה (ספר)
מכרות המלך שלמה (באנגלית King Solomon's Mines) הוא רומן הרפתקאות מאת הנרי ריידר הגרד, שיצא לאור בשנת 1885.
תקציר העלילה
הספר מספר על שלושה בריטים, אלן קווטרמיין - צייד פילים, ג'ון גוד - קצין לשעבר והנרי קרטיס, שיוצאים למסע בעקבות היעלמות אחיו של קרטיס ובתקווה למצוא את היהלומים האגדיים במכרות המלך שלמה. אליהם מצטרפים משרתים אפריקאים, אחד מהם העונה לשם אומבופה. כל המשרתים, מלבד אומבופה, מתים בדרך למכרות בערבות המסע המסוכן.
כאשר מגיעה המשלחת לעובי היער הם נתקלים בשלוחה של שבט הקוקואנה. גוד מרשים את השבט עם המראה שלו, שעבורם נדמה מוזר (יש לו משקף מזכוכית על אחת מעיניו, חצי מפניו מגולחות, יש לו שיניים תותבות וצבע עורו לבן מאוד) והם מאמינים כי שלושת הגברים הבריטים הם רוחות נעלות שהגיעו מן הכוכבים. הם נלקחים אל מלך השבט - טוואלה שמתגלה כמלך אכזר המושפע ממכשפה העונה לשם גאגול.
לאחר שחזה באכזריותו של טוואלה, אומבופה מחליט לחשוף בפני המשלחת כי שמו בעצם איגונסי והוא המלך החוקי של שבט הקוקואנה. חצי משלוחות השבט מוכנות להילחם בשמו של איגנוסי ואילו אלה הנאמנים לטוואלה נלחמים בשמו. הפרקים הבאים מתארים מלחמה עקובה מדם וטבח של אלפי בני שבט הקוקואנה. לבסוף, איגנוסי מנצח כשידו על העליונה. קרטיס מחסל את המלך טוואלה בשם המלך החדש, איגנוסי.
לאחר ניצחונו, מציע איגנוסי לחברי המשלחת הבריטיים גישה לכל האוצרות של מכרות המלך שלמה. היחידה שמכירה את המעברים למכרות היא גאגול שמתאבלת על מותו של המלך האכזר. לאחר שגאגול נדחקת לפינה ומסכימה בלית ברירה לקחת אתם למכרות, נכנסת המשלחת הבריטית למכרות הסבוכים ולוקחת איתם את אחת מבנות השבט, פולאטה, שמטפלת ומאוהבת בגוד. לאחר שמצאו את המטמון, גאגול בוגדת בהם, רוצחת את פולאטה ומנסה ללכוד את החבורה. הם נאבקים בה, ובעקבות המאבק, גאגול נמחצת למוות על ידי דלת הסתרים עשוית הסלעים ולמעשה מצליחה ללכוד את המשלחת.
בעקבות תושייתם, מצליחה המשלחת להיחלץ מחדר המטמון. לפני שנמלטו הצליח קווטרמיין לחלץ חופנים של יהלומים. בדרכם חזרה הביתה בתור גברים אמידים מאוד, הם מוצאים את אחיו של קרטיס ובכך משלימים את שליחותם.
קרל פון ורדה
קרל פיליפ פון ורדה (בגרמנית: Carl Philipp von Wrede; 29 באפריל 1767 – 12 בדצמבר 1838) היה איש צבא בווארי שפיקד על צבא ממלכת בוואריה לצד ברנהרד ארסמוס פון דרואה במהלך המלחמות הנפוליאוניות.
ביוגרפיה
ורדה נולד בהיידלברג, כבנו הצעיר של פרדיננד יוזף ורדה, שמאוחר יותר קיבל את תואר האצולה פרייהר.
פון ורדה פיקד על הכוח הבווארי, שהצטרף למסעו של נפוליאון בונפרטה לרוסיה וכן השתתף בקרבות על הריין מול אוסטריה. כמו כן פיקד על הכוח הבווארי, שדיכא את ההתקוממות בטירול. פון ורדה שימש ביחד עם ברנהרד ארסמוס פון דרואה כמפקד על הכוח הבווארי שלחם במהלך מלחמת רוסיה–צרפת (1812) במסגרת הגרנד ארמה. לאחר שבוואריה עברה לצד הקואליציה לאחר קרב לייפציג, ניסה למנוע מנפוליאון לברוח מגרמניה לצרפת, ועיכב אותו בקרב הנאו אולם נחל מפלה. לאחר שנפוליאון חזר מאלבה הבטיח פון ורדה לקואליציה, שכוחותיו הבווארים יעמדו לרשותם אולם התעכב על הגבול הצרפתי, כי חיכה לתגבורת רוסית ועד שזו הגיעה כבר התרחש קרב ווטרלו.
פון ורדה ייצג את בוואריה בקונגרס וינה.
תחום אטומי
בתורת החוגים, תחום אטומי הוא תחום שלמות שבו כל איבר שונה מאפס ולא הפיך אפשר לכתוב כמכפלה של איברים אי-פריקים. זוהי תכונה שכיחה למדי, משום שכל תחום שלמות נותרי הוא אטומי.
אטומיות ותכונות אחרות
הדרך הקלה ביותר להבטיח שתחום יהיה אטומי היא לדרוש שהוא יקיים את תנאי השרשרת העולה על אידיאלים ראשיים; תנאי זה שקול לכך שאין שרשרת אינסופית של מחלקים, ולכן כשמתחילים לפרק איבר לגורמים, התהליך מוכרח להיות סופי. בתורו, תנאי השרשרת העולה מתקיים בכל חוג נותרי, ולכן כל התחומים הנותריים הם אטומיים.
כל תחום פריקות יחידה מקיים את תנאי השרשרת העולה על אידיאלים ראשיים, ולכן הוא אטומי. מאידך, קיומו של פירוק לגורמים אינו מבטיח יחידות, ולכן תחום אטומי בדרך כלל אינו בעל פריקות יחידה. לדוגמה, הם תחומים אטומיים שאינם תחומי פריקות יחידה. התנאי החסר הוא שכל איבר אי-פריק יהיה ראשוני: תחום שלמות הוא בעל פריקות יחידה אם ורק אם הוא אטומי וכל האיברים האי-פריקים שלו הם ראשוניים.
חוג השלמים האלגבריים הוא דוגמה בולטת לתחום שלמות שאינו אטומי (כל איבר אפשר לפרק כריבוע השורש של עצמו). גם חוג הפולינומים במשתנה אחד וכל השורשים שלו,, אינו אטומי.
חוג פולינומים מעל תחום אטומי אינו בהכרח אטומי.
גשר טאפן זי (1955–2017)
גשר טַאפֶן זִי (באנגלית: Tappan Zee Bridge) הוא גשר שחיבר את שתי גדותיו של נהר ההדסון במדינת ניו יורק. הגשר היה פעיל בין השנים 1955–2017 והוחלף על ידי גשר טאפן זי ניו יורק שנפתח בשנת 2018.
שם הגשר
השם טאפן זי מורכב מ"טאפן", שמו של אחד מהשבטים האינדיאניים שאכלסו בעבר את האזור, ו-זִי שפירושו "ים" בהולנדית. בשנת 1994 התווסף שמו של מושל מדינת ניו יורק בעבר, מלקולם וילסון, לשם הגשר.
מיקום
חלק גדול מהתנועה מדרום מדינות ניו אינגלנד מערבה ודרומה עבר דרך הגשר הזה, כך גם התנועה ההפוכה ממערב לנהר ההדסון.
מבנה הגשר
הגשר היה הארוך ביותר בארצות הברית ואורכו הגיע ל-4.88 קילומטר. גובהו של הגשר מעל פני הנהר הגיע ל-42 מטר. הגשר היה חלק מציר התעבורה המדינתי של מדינת ניו יורק והכביש הבין-מדינתי מספר 87 שמתחיל בדרום ברובע ברונקס של העיר ניו יורק ומסתיים בעיר מונטריאול שבקנדה, וכן הכביש הבין מדינתי 287  שמהווה מעין כביש טבעתי סביב העיר ניו יורק ומחבר את המחוזות שמצפון לעיר ניו יורק עם המחוזות שמערבה ודרומה לה ואשר שייכים למדינת ניו ג'רזי. בגשר 7 נתיבים, כאשר גדר הבטיחות שמפרידה בין התנועה מערבה לתנועה מזרחה ניתנת להסטה ימינה ושמאלה לפי מצב עומס התנועה, כך שתמיד בכיוון התנועה בה העומס המרבי, יהיו 4 נתיבים.
היסטוריה
את הגשר תכנן אמיל פריגר שהביא איתו את ניסיונו מבניית הנמל הנייד בחופי צרפת לאחר הנחיתה בנורמנדי. זו אחת הסיבות שבחר לבנות גשר מסוג "גשר שלוחה".
הגשר נבנה במשך כשלוש שנים: משנת 1952 עד 1955 ונפתח ב-14 בדצמבר 1955.
בעשור הראשון עברו על הגשר מדי יום כמעט 40,000 כלי רכב בממוצע.
החלפת הגשר
בתחילת המאה ה-21 חלקים מהגשר החלו להתפורר כתוצאה מעייפות החומר ועומס של תנועה יתרה. עומס זה הגיע לכדי היקף של 140,000 כלי רכב ליום בממוצע, הרבה מעבר למה שהגשר תוכנן לשאת. קריסתו של הגשר על הכביש הבין מדינתי 35W במדינת מינסוטה מעל נהר המיסיסיפי בשנת 2007 העלתה חששות כבדים לגבי שרידותו של גשר טאפן זי. לנוכח זאת, ולאחר דיונים רבים וארוכים בנושא, הרשות הפדרלית לכבישים המהירים בארצות הברית אישרה הקמת גשר חליפי במקביל לגשר הקיים, ורשות הכביש המהיר (Thruway) של מדינת ניו יורק  העמידה תקציב בסך 3.142 מיליארד דולר להקמת הגשר החדש. התקציב היה מורכב מכספים ציבוריים והשקעות פרטיות.
ראלף שרון
ראלף סימון שרון (באנגלית: Ralf Simon Sharon; 17 בספטמבר 1923 – 31 במרץ 2015) היה פסנתרן ומעבד ג'אז בריטי־אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות עבודתו המשותפת עם טוני בנט בהקלטותיו השונות.
ביוגרפיה
שרון נולדו בלונדון שב לאם בריטית ולאב יליד לטביה. בתחילת 1954 היגר לארצות הברית, וחמש שנים מאוחר יותר קיבל מעמד אזרח.
עד 1958 השתתף שרון בהקלטותיו של טוני בנט כמלווה. אולם במרוצת הזמן הספיקו השניים לעבוד יחד יותר מחמישים שנים, החל מאלבומי האולפן של הזמר, שחלקם זכו בפרסי גראמי רבים, וכלה בסיבובי הופעות ובקונצרטים שונים. שרון אף מצא לבנט את "I Left My Heart in San Francisco" בחדרו, שלימים הפך לשיר המוכר ביותר שלו.
כששרון ניגן את התווים האחרונים של השיר "I'll Be Home for Christmas", שנכלל באלבום Snowfall: The Tony Bennett Christmas Album מ-1992, בנט קורא "קח אותי הביתה, ראלף!". שרון הקליט סדרה של אלבומי אולפן משלו, אך הוא נודע בעיקר כאחד מהפסנתרנים הטובים ביותר בסצנת הג'אז. כשעבר לקולורדו בגיל 80 המשיך להופיע במטרופולין דנבר זמן קצר לפני מותו.
בעיית קבוצת קודקודי המשוב
בתורת הגרפים, קבוצת קודקודי משוב היא קבוצת קודקודים בגרף שהסרתם מהגרף תיצור גרף ללא מעגלים. במילים אחרות, כל קבוצת קודקודי משוב מכילה לפחות קודקוד אחד של כל מעגל בגרף.
בעיית קבוצת קודקודי המשוב היא הבעיה הבאה: בהינתן גרף ומס' טבעי k, האם קיימת קבוצת משוב בגרף בגודל k? בעיה זו היא NP-שלמה בתורת הסיבוכיות. זו אחת מ21 הבעיות ה-NP-שלמות של קארפ, הבעיות הראשונות שהוצגו כבעיות NP-שלמות. לבעיה זו יש שימושים רבים במערכות הפעלה, בסיסי נתונים ותכנון שבב אלקטרוני מסוג VLSI.
הגדרה פורמלית
בעיית ההכרעה הזו מוגדרת באופן הבא:
כלומר, הגרף שנשאר אחרי הסרת הקודקודים מהקבוצה X הוא יער מושרה (גרף ללא מעגלים). לכן, מציאת קבוצת המשוב המינימלית בגרף שקולה למציאת היער המושרה המקסימלי בגרף.
NP-קושי של הבעיה
ריצ'רד קארפ הראה בשנת 1972 כי הבעיה בגרף מכוון היא NP-קשה. הרדוקציה שקארפ עשה מראה גם את הNP-שלמות של בעיית קבוצת קודקודי המשוב עבור גרף לא מכוון. בעיית קבוצת קודקודי המשוב יכולה להיפתר בזמן פולינומי בגרפים שדרגתם היא לכל היותר 3.
הבעיה של מחיקת הקבוצה הכי קטנה של צלעות בגרף על מנת להפוך אותו לגרף חסר מעגלים שקולה למציאת עץ פורש, מה שיכול להתבצע בזמן פולינומי. לעומת זאת, הבעיה של מציאת צלעות בגרף מכוון, ונקראת בעיית קבוצת צלעות המשוב, היא NP-שלמה.
אלגוריתם מדויק
בעיית הNP-אופטימיזציה המתאימה למציאת גודל של קבוצת קודקודי משוב ניתנת לפתרון בזמן, כאשר n הוא מספר הקודקודים בגרף. אלגוריתם זה מחשב יער מושרה מרבי, וכאשר יער כזה מתקבל, המשלים שלו הוא קבוצת קודקודי משוב מינימלית. מספר קבוצות קודקודי משוב מינמליים בגרף חסום על ידי. ניתן עדיין למצוא קבוצת קודקודי המשוב בגרף מכוון בזמן, כשn זה מספר הקודקודים בגרף המכוון.
אלגוריתם קירוב
בעיה זו היא APX-שלמה (נובע ישירות מAPX-שלמות של בעיית כיסוי קודקודים). אלגוריתם הקירוב הטוב ביותר עבור הבעיה עם גרף לא מכוון פותרת את הבעיה עם פרמטר קירוב 2, על סמך משפט Becker-Geiger.
יישומים במערכות הפעלה
במערכות הפעלה, קבוצת משוב קודקודי משחקת תפקיד מרכזי בחקר שחזור קיפאון (Deadlock). בגרף הwait-for של מערכת הפעלה, כל מעגל מכוון מתאים למצב קיפאון. על מנת לפתור את כל מצבי הקיפאון השונים, יש צורך לבטל תהליכים חסומים. קבוצת קודקודי המשוב המינימלית בגרף הזה היא המספר המינימלי של תהליכים שיש לבטל.
תסמונת הלם רעלי
תסמונת הלם רעלי (באנגלית: Toxic shock syndrome, או בראשי תיבות: TSS) היא מצב מסכן חיים אשר נגרם כתוצאה מרעלן המופרש מחיידקים, ובעקבותיו מתרחש כשל רב מערכתי (קריסת מערכות), כניסה להלם המלווה בעלייה בחום הגוף, ולעיתים גם באודם (פריחה שלעיתים דומה לכווית שמש). ישנם מספר חיידקים שיכולים לגרום לתסמונת זו. הבולטים שבהם הם Staphylococcus aureus ו-Streptococcus pyogenes. התסמונת שאליה גורם האחרון מביניהם נקראת לעיתים תסמונת דמוית הלם רעלי או תסמונת הלם רעלי סטרפטוקוקלית.
סימנים ותסמינים
התסמינים המאפיינים תסמונת הלם רעלי משתנים כתלות ברעלן הגורם לתסמונת. תסמונת הלם רעלי שהגורם לה הוא Staphylococcus aureus מאופיינת בחום גבוה, לחץ דם נמוך, תחושה רעה ובלבול, אשר עלול במהרה להחמיר לכדי ערפול הכרה ותרדמת, כמו גם כישלון של איברים רבים. הפריחה האופיינית, אשר נצפית לרוב בשלבים המוקדמים, דומה לכוויית שמש ויכולה להופיע בכל מקום בגוף, לרבות השפתיים, הפה, העיניים וכפות הידיים והרגליים. בחולים השורדים את השלב הראשוני של הזיהום הפריחה מתקלפת לאחר 10–14 יום. לעומת זאת, תסמונת הלם רעלי כתוצאה מרעלן של Streptococcus pyogenes מופיעה בדרך כלל באנשים שכבר יש להם פצעים פתוחים שהזדהמו בחיידקים. חולים אלה חשים לרוב כאב חזק באתר הזיהום, אשר אליו מתווספים התסמינים שתוארו קודם לכן, למעט הפריחה דמוית כוויית השמש, שפחות נפוצה בתסמונת הסטרפטוקוקלית.
הקריטריונים לאבחנה של תסמונת הלם רעלי נקבעו על ידי המרכז לבקרת מחלות ומניעתן, והם שונו ב-1981 בעקבות עלייה חדה במספר מקרי תסמונת ההלם הרעלי כתוצאה משימוש בטמפונים. בקריטריונים אלה:
פתופיזיולוגיה
הן בתסמונת הלם רעלי והן בתסמונת דמוית הלם רעלי התקדמות המחלה נובעת מרעלן סופראנטיגן, אשר מאפשר קישור לא ספציפי בין MHC מסוג II לקולטני תאי T, ובכך מפעיל תאי T משבטים רבים, לעיתים עד כ-20% מאוכלוסיית תאי T בגוף. הפעלה זו מעוררת סערת ציטוקינים שגוררת אחריה מחלה המערבת מערכות רבות בגוף.
הרעלן בחיידק Staphylococcus aureus הגורם לתסמונת נקרא TSST-1, והוא מופרש כשרשרת פוליפפטידית יחידה. הגן המקודד לפפטיד זה נישא על גבי גורם גנטי נייד ממשפחת SaPI השייכת לאיי מרענות.
טיפול
החומרה של התסמונת הזו, אשר כאמור היא מצב מסכן חיים, מחייבת לעיתים תכופות אשפוז בבית חולים. יש להבהיל את החולה ליחידה לטיפול נמרץ לצורך טיפול תומך הכולל עירוי נוזלים, אוורור דרכי הנשימה, מעקף של הכליות ועידוד כיווץ הלב, במיוחד בעת קריסת איברים. יש לסלק את מקור הזיהום במידת האפשר, לרבות ניקוז של מורסות, וכן להוציא טמפון או גביעונית במידה ונעשה שימוש בהם. כישלון בהרחקת מקור הזיהום מביא על פי רוב לתוצאות גרועות יותר.
הטיפול האנטיביוטי הניתן נגד Staphylococcus aureus ו-Streptococcus pyogenes יכול לכלול צפלוספורין, פניצילין או ונקומיצין. תוספת של קלינדמיצין או גנטמיצין מפחיתה את ייצור הרעלן, וכתוצאה מכך את התמותה.
הקישור לטמפונים
בעקבות ניסיון שיווקי שנוי במחלוקת שנערך באוגוסט 1978 ברוצ'סטר, ניו יורק, ובפורט ויין, אינדיאנה, השיקה חברת פרוקטר אנד גמבל את הטמפונים מסוג Rely בעלי הספיגה המוגברת. זאת, בתגובה לביקוש לטמפונים שיוכלו לספוג דימום וסתי מלא, ללא דליפה או החלפה. הטמפונים מסוג Rely הכילו קרבוקסימתילצלולוז וחרוזים דחוסים עשויים פוליאסטר לצורך הספיגה המוגברת. דגם זה של הטמפון, היה באפשרותו לספוג עד פי 20 ממשקלו בנוזלים. יתרה מזאת, הטמפון תפח בנרתיק לצורה של גביע על מנת לאגור נוזלים בנרתיק מבלי שידלוף.
בינואר 1980 דיווחו למרכז לבקרת מחלות ומניעתן אפידמיולוגים מוויסקונסין וממינסוטה על הופעת תסמונת הלם רעלי, במיוחד בקרב נשים בזמן וסת. Staphylococcus aureus תורבת בהצלחה מרוב הנבדקות. צוות מיוחד הוקם כדי לחקור את המגפה, שכן מספר המקרים עלה במהלך קיץ 1980. בספטמבר של אותה שנה דיווח המרכז לבקרת מחלות ומניעתן כי המשתמשות בטמפון מסוג Rely הן בסיכון מוגבר לפתח תסמונת הלם רעלי. ב-22 בספטמבר 1980 הורידה פרוקטר אנד גמבל את טמפוני Rely מהמדפים בעקבות דו"ח המרכז לבקרת מחלות ומניעתן. יחד עם זאת, מכיוון שמספר מקרי התסמונת הקשורים בווסת עלה באזורים אחרים בארצות הברית עוד בטרם הושק הטמפון מסוג Rely, חוקרים אחרים תלו את האשמה בגורמים נוספים.
בשלב מאוחר יותר הראה מחקר כי טמפונים בעלי ספיגה מוגברת קשורים בסיכון גבוה יותר לתסמונת הלם רעלי, ללא קשר להרכבם הכימי או לחברה המייצרת. אולם, טמפוני Rely בכל זאת נקשרו באופן חזק יותר לתסמונת, לאחר תיקון הספיגה המוגברת, ייתכן בשל היכולת של קרבוקסימתילצלולוז לסנן ולהשאיר בגוף את הרעלן הגורם לתסמונת.
עד סוף שנת 1980 החל מספר מקרי תסמונת ההלם הרעלי לרדת, אם כי יש ויכוח באשר לאמינות הנתונים שפרסם המרכז לבקרת מחלות ומניעתן בשל הבעייתיות שבזיהוי סימני התסמונת על ידי הצוות הרפואי ושבתיעוד המקרים. ישנם המעריכים כי רק שליש מכל מקרי התסמונת שדווחו נכללו בנתונים.
גגו
גרטרוד לואיז גולדשמידט (1 באוגוסט 1912 – 17 בספטמבר 1994), המכונה כ-גגו (Gego), הייתה אמנית יהודייה-גרמנייה, שעבדה וחיה בוונצואלה. גגו ידועה בזכות הפסלים הגאומטריים והקינטיים שהיא יצרה בשנות השישים והשבעים, אותם תיארה כ"רישומים ללא נייר".