cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פלאש תומפסון
האוונג'רס הסודיים, מינימום קרנג'
פלאש החל לחפש את בטי, ומצא אותה מדברת עם ג'ק-או-לנטרן. פלאש הגן עליה ממגאטאק ומטוקסין, וחשף בפניה את זהותו. ששת הפראיים תקפו את פלאש ובטי, וכשפלאש הורג את פתן המוות, אדון הפשע חושף את זהותו כאחיה של בטי ברנט. לבסוף, טוקסין הורג את מגאטאק ומת בעצמו, ובטי יורה באחיה והורגת אותו, והסיפור למעשה מסתיים כשג'ק-או-לנטרן מועבר לכלא הרפסודה. לאחר קרב נגד דיימון הלסטרום ומפלצות הרשע, פלאש נאלץ לרדוף אחרי קרנג' למרכז החלל של נאס"א, שם קרנג' העביר את פלאש ואת סקרלט ספיידר למיקרו-יקום בעזרת מכשיר המכונה "בור פרומתאוס". פלאש נמצא על ידי צוות כוח אניגמה, שנזקקו לעזרתו כדי להביס את מרקיז ראדו, מנהיג בני הברית של קרנג', וכדי ללכוד את סימביוט קרנג'. למרות זאת, הם הותקפו על ידי מרקיז ראדו, שלכד את קרנג' ופלאש כדי ליצור צבא סימביוטים שיאפשר לו לשלוט בכל המיקרו-יקום. עם זאת, קרנג' השתלט על צבא הסימביוטים והעביר את השלושה לעולם הרגיל, וביחד עם סקרלט ספיידר ונשק שקיבל מכוח אניגמה, פלאש הביס את קרנג'.
פילדלפיה
לאחר קרב נגד "נבלי U", פלאש עובר דירה לפילדלפיה, ומגלה כי אדי ברוק שרד ועודנו חי. פלאש קיבל עבודה כמורה לכושר בתיכון במערב פילדלפיה, וזכה לכינוי "ספיידרמן של פילי". כאשר פלאש מנסה ללכוד את אחד מרוצחי הסימביוט של וקטור, הוא התעמת עם טוקסין, שנוטרל על ידי פלאש בעזרת תרופות הרגעה. טוקסין איתר את פלאש בעבודתו, אך רוצחי הסימביוט הדביקו מספר אנשים, הרודפים כעת אחרי פלאש ואחרי טוקסין. לבסוף, טוקסין ופלאש הצליחו להדוף את רוצחי הסימביוט, וטוקסין חשף את עצמו כאדי ברוק, והציע לפלאש עסקה; הוא יתן לו לחיות, כל עוד לא ישלוט על הסימביוט. "לורד אוגר", בוס המאפיה של פילדלפיה, הציע פרס על ראשו של פלאש, מה שמשך נבלים רבים כקונסטריקטור, לורד דת'סטרייק וג'ק-או-לנטרן לתקוף את פלאש כונום. במהלך המאבק, פלאש נאלץ לתת לאנדריאה "אנדי" בראטון - תלמידה בתיכון בו פלאש מלמד - חתיכה מהסימביוט, כדי להציל אותה מג'ק-או-לנטרן, וכך אנדי נהפכת ל"מאניה".
מאניה תקפה באכזריות את ג'ק-או-לנטרן, שהתגלה בסוף כמתחזה שעבר שטיפת מוח על ידי ג'ק-או-לנטרן האמיתי. כשמאניה חונקת את המתחזה, פלאש מרגיע אותה, ולבסוף אנדי עוברת לג'נקינטאון. פלאש מעניק לה חתיכת סימביוט, המתמזג איתה יותר מהר משהתמזג עם כל מארח קודם. במהלך קרב מול קרוסבונז וה-DOA, פלאש גילה כי הם ניסו לקחת את סימן הגיהנום שצורף לסימביוט כאשר מפיסטו ערך עם פלאש, X-23, הענק האדום וגוסט ריידר. פלאש גילה כי הסימביוט שצורף למאניה היה שיבוט של הסימביוט המקורי, ועקב כך מאניה קיבלה את סימן הגיהנום. לאחר שפלאש מגלה זאת, הוא מבטיח לאנדי שיסיר ממנה את סימן הגיהנום בכל מחיר.
ונום העליון, שומרי הגלקסיה
פלאש הצטרף לקבוצת האוונג'רס, וצורף כמעין שגריר מטעמם לקבוצת שומרי הגלקסיה. פלאש התיידד עם דראקס המשמיד, שייעץ לו להחליף את אקדחיו בנשק חייזרי וחזק יותר. במראה חדש, פלאש נחטף על ידי גזע הסקרול, שהפרידו בינו לבין הסימביוט. פלאש לקח את הסימביוט וברח, אך החליט לא לחזור לקבוצתו. מסתתר בבר, פלאש שומע קרי שיכור מביע את תסכולו על כדור הארץ. כאשר הקרי תקף את פלאש, זה האחרון השתנה לגרסה מפלצתית ומכונפת של ונום והרג את הקרי. הוא חזר לחנות בה קנה את הנשק, ודרש לדעת מה קורה לסימביוט. לפתע, גאמורה נכנסה ודרשה את הסימביוט, שהשתלט על פלאש ותקף אותה. פלאש הובס על ידי שאר שומרי הגלקסיה, והסימביוט נלקח למכל. כאשר פלאש דרש לחזור לכדור הארץ, המכל של הסימביוט התנפץ, והסימביוט השתלט על גרוט. פלאש נשאר בתרדמת במהלך ההשתוללות של הסימביוט, שעבר לרוקט ראקון וממנו לדראקס. לאחר שהשתמש בדראקס כדי להביס את גאמורה וסטאר לורד, הסימביוט השתמש בחללית הקבוצה כדי להגיע לכוכב הסימביוטים, נפרד מדראקס וחזר לבני מינו. לאחר שהחליטו לנסות לתקשר עם הסימביוטים, פלאש ושומרי הגלקסיה גילו את מקורם האמיתי - הסימביוטים, המעדיפים להיקרא "קלינטאר", הם גזע של יצורים שלווים שמטרתם היא להשתמש בסימביוזה עם יצור אחר כדי ליצור חברה מעורבת גדולה. עם זאת, המארח חייב להיות שילוב מושלם של אידיאלים מוסריים ופיזיים, ולא, הסימביוזה תשחית הן את הקלינטאר והן את המארח. ברגע שהסימביוט חזר לחלל, הקלינטאר יכלו להתחבר אליו ולשלוט בו בניגוד לרצונו, כדי שלבסוף יתאחד עם שאר מינם. המפגש טיהר את ההשחתה בסימביוט ונום, שחזר לפלאש ויצר גרסה חזקה יותר של ונום.
פואד שהאב
פואד שהאב (בערבית: فؤاد شهاب; 19 במרץ 1902 – 25 באפריל 1973) היה נשיא לבנון בשנים 1958–1964.
קורות חייו
שהאב נולד למשפחה מרונית מכובדת. בשנת 1945 פיקד, בדרגת גנרל, על צבא לבנון, עם סיום המנדט הצרפתי וקבלת העצמאות.
בספטמבר 1952 סירב שהאב לבקשתו של הנשיא בשארה אל-ח'ורי להפעיל את הצבא כנגד הפגנות האופוזיציה. בעקבות זאת התפטר אל ח'ורי ושהאב נטל לעצמו את סמכויות ראש הממשלה עד מינוי נשיא חדש על ידי הפרלמנט. לאחר ארבעה ימים נבחר כמיל שמעון לתפקיד. בשנת 1955 התפטר מתפקידו כמפקד צבא לבנון, אך חזר בו.
החלוקה-מחדש של מחוזות הבחירה, כמו גם ההאשמות בזיופים בבחירות לפרלמנט בשנת 1957, אשר תוצאתן הייתה הפסקת כהונתם של כמה שרים ערביסטים, גרמה למרד בקרב האוכלוסייה המוסלמית סונית בשנת 1958 (מה שהביא לשליחת משקיפי או"ם וחיילים אמריקנים למדינה). גם הפעם סירב שהאב לערב את הצבא באירועים ובכך מנע השתלטות של הצדדים הנצים על עמדות אסטרטגיות כשדות התעופה ובנייני הממשלה.
הנשיא שמעון ביקש את התערבות ארצות הברית ונחתים נשלחו לאזור ונחתו בביירות. שהאב, שזכה לתמיכת המוסלמים על עמידתו מהצד וחוסר התערבותו במצב, סומן כמועמד הקונצנזוס לרשת את שמעון בנשיאות ולהשיב את השלום למדינה. כשנכנס לתפקיד הצהיר "במרד לא היו מנצחים ולא היו מפסידים". בתקופת נשיאותו המשיך בקו המתון של שיתוף פעולה עם כל העדות השונות במדינה, וכך הצליח להרגיע את המתחים ולהשיב את היציבות.
בשנת 1960, שנתיים בתוך תקופת כהונתו בת שש השנים, כאשר חש שהמדינה הגיעה ליציבות הנחשקת, הציע שהאב להתפטר. אולם חברי הפרלמנט הלבנוני שכנעו אותו להמשיך בכהונתו עד תומה. בשנת 1961 דיכא ניסיון הפיכה שבוצע על ידי המפלגה הסורית הסוציאליסטית הלאומנית, וחיזק את שירותי הביטחון והמודיעין כדי למנוע איומים כאלו בעתיד.
בשנת 1964 סירב שהאב להצעה לשנות את החוקה כך שיוכל להתמודד על כהונה רצופה נוספת. בבחירות הוא תמך במועמדותו של שארל חילו, שאכן נבחר להיות הנשיא הבא. אולם שהאב התאכזב מאופן הטיפול של חילו בפלסטינים החמושים שנהרו לדרום לבנון לאחר אירועי ספטמבר השחור בירדן ב-1970, וממהלכיו של חילו לאפשר לפוליטיקאים אנשי הממסד הפיאודלי לרכוש להם את כוחם מחדש.
תושבי לבנון ציפו ששהאב יתמודד על הנשיאות בשנת 1970, אך הוא נשאר נאמן להבטחתו ואמר שניסיונו בתפקיד לימד אותו שאזרחי המדינה עדיין לא מוכנים להניח מאחוריהם את הפוליטיקה העדתית המסורתית ולבנות מדינה חדשה ומודרנית. הוא תמך במועמדותו של בן טיפוחיו אליאס סרכיס, אך זה הפסיד על חודו של קול לסולימאן פרנג'יה בהצבעה בהפרלמנט הלבנוני. בחירות אלו נחשבו לתבוסה לדרכו של המנהיג המזדקן, וסימנו את דעיכת עידן ה"שהאביזם". ואכן, בחודשים הראשונים לשלטונו פירק פרנג'יה את שירותי המודיעין והביטחון שהקים שהאב, בתואנה שהם מטילים אימה ומהווים מוקד לכוח פוליטי. אך הפירוק איפשר חדירה הדרגתית של גורמי חוץ לענייניה הפנימיים של לבנון, שהתבטאו בעיקר בנוכחות הצבאית הפלסטינית ובפתיחת מלחמת האזרחים בשנת 1975.
בריאן גרינברג
בריאן גרינברג (באנגלית: Bryan Greenberg; נולד ב-24 במאי 1978) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה וזמר יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה
גרינברג נולד באומהה שבמדינת נברסקה, ארצות הברית לדניס וקרל, העוסקים בפסיכולוגיה. הוא גדל בבית יהודי קונסרבטיבי, התחנך במחנות קיץ יהודיים ואף ביקר בישראל. כשהיה בן 7, החלה אחותו הצעירה בקה ללמוד בלט, והיא הוזמנה לאודישן למופע הבלט מפצח האגוזים. המלהקים היו צריכים גם רקדנים וגרינברג נבחן אף הוא והתקבל. הם יצאו למסע הופעות של חודשיים. לאחר מכן הוא הופיע בתיאטרון ילדים באומהה.
כשהיה בן 12 משפחתו עברה לסנט לואיס במיזורי, וזמן קצר לאחר מכן הופיע בפרסומת לעוגיות. לאחר מכן הוצעו לו תפקידי משחק נוספים. לאחר התיכון הוא עבר לניו יורק. הוא למד ועבד במחנה קיץ יהודי בשם "מחנה הרצל". הוא רכש תואר ראשון במשחק תיאטרון מאוניברסיטת ניו יורק.
משחק
גרינברג התחיל דרכו בהצגות ובפרסומות כבר בגיל 10. בשנת 1997 קיבל את התפקיד הראשון שלו על המסך בתוכנית הטלוויזיה "חוק וסדר", בה השתתף בתפקיד כשחקן אורח. ב-1998 הופיע בסרט "תביעה אזרחית" בכיכובו של ג'ון טרבולטה. בשנת 2000 החלה הקריירה שלו לנסוקכשהשתתף בתפקיד אורח בסדרות "הסופרנוס" ו"בוסטון פאבליק". בשנת 2004, הוא שיחק בסרט "תוצאה מושלמת" בו גילם סטודנט בקולג' לצידם של כריס אוונס וסקרלט ג'והנסון. כמו כן שיחק בסדרת הטלוויזיה "מגרש ביתי" בה התגלה על ידי המפיקים סטיבן ספילברג וג'ורג' קלוני, ונבחר לתפקיד ראשי בסדרה "Unscripted" של חברת ההפקות HBO.
בשנת 2007, הופיע גרינברג בסדרה "חזרה לשורשים", בתפקיד הראשי של ניקולס גארט. באותה שנה השתתף בסרט "Nobel Son". בשנת 2009, הופיע בסרטים "מלחמות הכלות" ו"הבחור הטוב" לצידה של אלקסיס בלדל. ב-2010–2011 הופיע בתפקיד ראשי בסדרה "איך להצליח באמריקה", בדמותו של בן אפשטיין. לאחר מכן השתתף בסרט "ידידים פלוס" משנת 2011 לצידם של מילה קוניס וג'סטין טימברלייק. בשנת 2016 כיכב בסרט "זיכרון קטלני" לצד ברוס ויליס.
מוזיקה
בנוסף למשחק, גרינברג הוא גם מוזיקאי. הוא הופיע עם שני שירים במגרש ביתי. בשנת 2007, הוא הוציא אלבום ב-iTunes שנקרא "מחכה לעכשיו" וכולל 12 שירים בתוכו. ב-2011, יצא אלבומו השני, "אין לנו את הנצח". גרינברג סיפר כי הוא כתב את האלבום במשך שנתיים שבמהלכם עבר הרבה שינויים, והחליט לקרוא לאלבום כך כדי לשקף זאת.
חיים אישיים
בתחילת 2012 החל לצאת עם השחקנית ג'יימי צ'אנג. הזוג התארס בדצמבר 2013, במהלך ביקור בעיר הולדתה של צ'אנג בסן פרנסיסקו, בו גרינברג הציע נישואין על ידי שיר שכתב לה. השניים התחתנו באוקטובר 2015 בסנטה ברברה, קליפורניה. החתונה הייתה חגיגה בת שלושה ימים שהורכבה מארוחת ערב עם קבלת פנים בערב ליל כל הקדושים אליה נדרשו האורחים להגיע בתחפושות, ואחריה טקס החתונה ב-31 באוקטובר בו החליפו צ'אנג וגרינברג נדרים לא דתיים. בשנת 2021 נולדו להם זוג בנים תאומים.
יהודה (דמות מקראית)
יְהוּדָה הוא דמות מקראית בספר בראשית. בנו הרביעי של יעקב ואשתו לאה. צאצאיו הפכו לשבט יהודה, ועל שמו נקרא עם ישראל כיום בשם יהודים. על פי הברכה שניתנה לו על ידי יעקב בצוואתו, "גור אריה יהודה", מקובל שדגלו וסמלו הוא האריה. נקרא "יהודה" כהודיה של אמו לאה לאלוהים על הולדתו. קורותיו מסופרים בפירוט בספר בראשית בפרקים ו.
יהודה נחשב לדמות מרכזית, דומיננטית, ובעלת השפעה רבה על החלטותיהם של שאר האחים. אמנם, מקובל היה שהבכור היה זוכה למעמד הרם ביותר מבין האחים, אך בשל כשל בתפקודם של אחיו הבוגרים, ראובן, שמעון ולוי, זכה יהודה להיות בכיר האחים ומנהיג השבטים.
לפי ספר היובלים ומדרש תדשא, נולד יהודה בט"ו בסיוון, בשנת, בהיות יעקב אביו בן שמונים ושבע שנה. הוא הוליד את פרץ וזרח בגיל שלושים ושלוש, ומת בשנת או בשנת , נכד נין נינו היה דוד המלך.
סיפור מכירת יוסף
בסיפור מכירתו של יוסף מתגלה כושר המנהיגות והשפעתו הרבה של יהודה על אחיו. לאחר שיוסף, בעל החלומות, מגיע לבקר את אחיו בדותן, מחליטים שאר האחים להתנקם באח השנוא והשחצן, הזוכה ליחס מועדף מהאב, ולהורגו. יהודה יוצא חוצץ נגד כוונתם וכך מונע את הרצח: "ויאמר יהודה אל אחיו: מה בצע כי נהרג את אחינו וכסינו את דמו?". בעקבות מקרה זה נמכר יוסף לעבדות לשיירת הישמעאלים היורדים למצרים. פרשנות חז"לית מספרת שבעקבות מעשה המכירה, מעמדו של יהודה בקרב אחיו נפגם, "ירד מאת אחיו ויט (קשר קשרי מסחר) עד איש עדולמי ושמו חירה".
מעשה יהודה ותמר
על פי המסופר, יהודה נושא לאישה את בת שוע, היולדת לו שלשה בנים: ער, אונן ושלה. תמר מתחתנת עם ער, אך הוא מת. אונן מסרב לייבם אותה ואף הוא מת בשל סירובו להקים זרע לאחיו, ויהודה מסרב לתת לה את בנו השלישי שלה, מכיוון שהוא חושש לחייו, ומתרץ את הסירוב בכך ששלה עדיין קטן. אחרי שתמר רואה שאין סיכוי שהיא תינשא לשלה, היא אורבת ליהודה, חמיה, על אם הדרך, כאשר היא מחליפה את בגדי אלמנותה, ומסתירה את פניה. יהודה שחשבה לזונה מציע לה כמתן שכר גדי עזים מן הצאן, ונותן לה כערבון את החותמת והפתילים שלו ובא עליה. לאחר זמן, כשמסופר ליהודה כי תמר בהריון מזנות, מצווה יהודה להמיתה בשרפה. אך תמר שולחת ברמז ליהודה כי היא הרה ממנו - "לאיש אשר אלה לו אנכי הרה, הכר נא למי החותמת והפתילים האלה". ואכן יהודה מודה ואף אומר "צדקה ממני, כי על כן לא נתתיה לשלה בני". ממעשה זה נולדו פרץ וזרח, כאשר מפרץ יצאה שושלת בית דוד.
המפגש עם יוסף במצרים
העלייה העיקרית במעמדו של יהודה הייתה במשבר פגישת השבטים עם יוסף שליט מצרים. לאחר שיוסף מחשיד את האחים כמרגלים, ומצווה להביא מארץ כנען את בנימין כאימות לדבריהם, ומחזיק את שמעון בבית הכלא, יעקב אביו שחושש לחייו של בנימין, מקבל את ערבותו של יהודה מול מילתו של ראובן ("אנוכי אערבנו מידי תבקשנו") ומרשה לבנימין לרדת למצרים תחת חסות יהודה. גם לאחר מכן, למול יוסף השליט המצרי שהתנכל לאחיו והחשיד את בנימין בגנבה לשווא, ומבקש לקחת אותו לעבד, יהודה תופס מנהיגות, נושא נאום רהוט ומציע את עצמו לעבד במקום בנימין. דבר שגורם לרגשנות רבה אצל יוסף ולגילוי הסוד שהוא בעצם אחיהם האבוד. בעקבות תפיסת האחריות הזו גם מעמדו אצל אביו משתפר, והוא שולח אותו למצרים ככוח חלוץ לפני ההגירה של כולם למצרים. עוד מסופר שם, שלאחר מותו של יעקב, חוששים השבטים שיוסף ינקום בהם, ויהודה הולך אל יוסף בראש אחיו, להתחנן ולבקש סליחה על העוול שגרמו לו.
ברכת יעקב
בברכת יעקב, יהודה מקבל את אחת הברכות המרשימות. להיות לוחם עז שאוחז בעורף אויביו ומנהיג עם ישראל באופן ששרביט המלוכה תמיד איתו, וגם בעל ארץ מבורכת ברוב יין וחלב, עד כדי כך שהמקרא מפליג בתיאור, שהוא יכבס את בגדיו ביין ושיניו יבהיקו מלובן החלב. על רקע ברכה מרשימה זו, ברכת משה ליהודה, שבה הוא מבקש מה' שישמע לקול יהודה ויהיה לו לעזר מצריו, נשמעת מינורית ודלה, גם במשמעותה וגם בכמות הפסוקים שמוקצת לו, לעומת שבטים אחרים כמו לוי יוסף ואשר.
פרשנים כבר עמדו על כך שיהודה ניחן בתעצומות נפש מיוחדות, ומוחל על כבודו כשופט, ומודה בפומבי בכך שהוא הוא האדם שגרם לתמר להרות, ואומר "צדקה ממני" כדי למנוע את הוצאתה למוות כפי המנהגים שנהגו באותם ימים. הפרשנים קושרים אותו לדוד המלך צאצאו, שגם הוא מודה בחטאו בסיפור כבשת הרש בדבריו "חטאתי לה'".
על פי המסורת היו כל מלכי הממלכה המאוחדת (להוציא שאול) וממלכת יהודה, משבט יהודה מזרעו של דוד המלך. גם המשיח מוזכר בספרי הנביאים כנצר לשבט יהודה.
עץ משפחה
עץ משפחה המציג את הדורות הקודמים:
קברו של יהודה
על פי פשט הכתובים, כל האחים, לבד מיוסף, נקברו במצרים, אך לפי ספרות חז"ל העלו בני ישראל את כל בני יעקב לארץ להיקבר שם.
מסורת ערבית מן התקופה הממלוכית מצביעה על מבנה הממוקם בצד גן העצמאות, במרכז העיר יהוד, כעל קברו של יהודה בן יעקב. במבנה הקטן בעל הכיפה, קיים מחראב הפונה לכיוון מכה, ובמרכז החדר מצבה גדולה המציינת את מקום קבורת יהודה. חלקים ממבנה הקבר, כדוגמת צמד העמודים הניצבים בכניסה למבנה, קדומים בהרבה, וסביר להניח שהובאו למקום מאתרים אחרים. בתוך המבנה נמצא סיפור המקום. היישוב גני יהודה, הסמוך למקום המיוחס לקברו ביהוד, קרוי על שמו. הדרוזים מאמינים כי קברו של יהודה נמצא בעמק החולה, במקום הנקרא "קבר נבי יהודה", אשר יש המזהים אותו עם העיר המקראית יהוּדָה שבנחלת שבט נַפְתָּלִי.
בספר הישר מסופר:
ג'יי גאריק
ג'יי גאריק (באנגלית: Jay Garrick) הוא דמות בדיונית של גיבור-על מתור הזהב המופיע בחוברות קומיקס פלאש וחברת הצדק של אמריקה בפרסומה של חברת DC קומיקס. הוא נוצר על ידי הכותב גרדנר פוקס והמאייר הארי למפרט והופיע לראשונה בחוברת Flash Comics #1 מינואר 1940. מחליפו הוא בארי אלן, הפלאש מתור הכסף.
בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "הפלאש", השחקן טדי סירס מגלם את נבל העל האנטר זולומון/זום המתחזה לג'יי גאריק. את ג'יי גאריק האמיתי מכדור הארץ 3 מגלם השחקן ג'ון וסלי שיפ.
מקורו
בסיפורים מוקדמים, גאריק השתמש בזהותו כפלאש, אם כי סיפורים מאוחרים יותר קבעו כי יש לו זהות סודית, וכי הוא היה מסוגל לשמור על זהותו בסוד וללא צורך במסיכה כאשר רטט ללא הרף במהירויות גבוהות ולא היה ניתן לצלם תמונה שלו.
כמו הפלאש שלאחריו, גאריק הוא חברו הטוב של הגרין לנטרן מזמנו, אלן סקוט, אותו הכיר בחברת הצדק של אמריקה.
חברת הצדק של אמריקה
עד מהרה, הפלאש נודע לגיבור-העל הידוע ביותר בתור הזהב. הוא עזר ליסד את חברת הצדק של אמריקה ושימש כיו"ר הקבוצה. הוא עזב את הקבוצה בחוברת מספר 6, אך חזר אליה מספר שנים לאחר מכן, בחוברת מספר 24. מספר מקורות של היסטוריה רטרואקטיבית מילאו את החסר בעברו של גאריק. בשנת 1951, הקבוצה נחקרה בידי "ועדת הקונגרס המשותפת לפעילות אנטי-אמריקנית" הבדיונית, המבוססת על ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי-אמריקנית שהוקמה לאחר מותו של ג'וזף מקארתי בהמשכיות המקבילה של ארץ-2. חברי הקבוצה הואשמו בקשרים עם הקומוניסטים והתבקשו לחשוף את זהויותיהם. חברי הקבוצה סירבו לכך, ומרביתם פרשו בשנות ה-50 של המאה ה-20, ביניהם גם גאריק, שנשא לאישה את חברתו ג'ואן. מי שבסופו של דבר עמד מאחורי המזימה היה נבל-על בשם פֵּר דגאטון. כמדען מומחה, גאריק החזיק מעבדה לרשותו למשך כמה דורות. החוברת השנתית All-Star Squadron Annual #3 ציינה כי חברי חברת הצדק לחמו בישות בשם איאן קרקול אשר העניק להם אנרגיה שהאטה את קצב הזדקנותם ואיפשרה להם להישאר פעילים למשך שארית המאה ה-20 ללא כל אפשרות להידבק במחלה.
ארץ-2
גאריק שב מפרישתו בשנת 1961 כדי לפגוש בפלאש של תור הכסף בארי אלן מהיקום המקביל. עולמו של גאריק נקבע כארץ-2, בשעה שזה של אלן היה ארץ-1. שאר חברי חברת הצדק הצטרפו אליו במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, אם כי עלילותיהם (מלבד פגישתם עם ליגת הצדק) אינן מתוארות בהרחבה. גאריק היה חבר מרכזי בקבוצה במהלך הרפתקאותיהם בשנות ה-70 של המאה ה-20, ועזר להתחיל את הקריירה של קבוצת גיבורי-העל "אינסופיות בע"מ". בעקבות אירועי המשבר בעולמות האינסופיים, כל היקומים המקבילים התמזגו לאחד, וקי-סטון סיטי הפכה לעיר התאומה של סנטרל סיטי, עירו של בארי אלן. סיפור מאוחר מגלה כי קי-סטון סיטי בהמשכיות חדשה זו נהפכה לבלתי נראית ונמחקה מזכרונם של תושבי העולם כתוצאה מפעולותיהם של מספר נבלי-על.
המשבר האינסופי ושנה לאחר מכן
ג'יי גאריק ממשיך להיות חבר בחברת הצדק החדשה, תחת מנהיגותה של פאוור גירל. לאחר מותו של הפלאש בארט אלן, מהירותו הגבוהה של גאריק חוזרת. באותה תקופה, גאריק הוא ראש העיר של מונומנט פוינט, מקום מושבה של חברת הצדק. הוא ניצב בפני בעיות מאחר שהקבוצה התמקמה בעיר, אך מקבל חזרה ביטחון לאחר שבכיר בעירייה מייעץ לו שגאריק עצמו אינו פוליטיקאי, ולכן אין לו מה לחשוש לגבי היבחרות מחדש. מעט לאחר מכן, הוא עורך הלווייה לאלן סקוט, שנהרג בזמן שהביס את הנבל ד'ארקן ואומר לחברת הצדק שעליהם להחזיק מעמד.
כפיל
בסיפור "אאוטסיידרס: שנה לאחר מכן", כפיל של גאריק מופיע כאנטגוניסט שנוצר בידי קבוצת נבלי-העל אחוות הרשע. הוא נראה בסוף שנות ה-20 לחייו והוא עובד עבור עריץ ברפובליקת מאלי. ברשותו כוחות-העל של גאריק, אך לא זיכרונותיו וניסיונו הרב. הוא מובס בכוחותיהם המשולבים של האאוטסיידרס, וגופתו חסרת ההכרה נלקחת לחזקתו של אלן סקוט, המלך הלבן של ארגון שחמט. עקב בעיות מתמשכות בתהליך השיבוט, שנעשות גם בלתי צפויות בגלל המוטגן עצמו, הכפיל מודבק בגרסה מואצת של מגפה שמחמירה ומקצרת את אורך חייהם של הכפילים ביקום DC. הדבר מקשה על ארגון שחמט להעיר אותו ולנטרל את שטיפת המוח שעבר, משום שלמרות שהוא לובש חליפה מיוחדת שנועדה לעכב את תהליך ההתדרדרות, נגזר עליו למות מוות איטי כאשר יתעורר מהקפאה קריוגנית.
ה-52 החדשים
בעקבות אירועי פלאשפוינט של שנת 2011, בהם יקום DC אותחל מחדש, דמותו של ג'יי גאריק הוצגה מחדש בחוברות Earth-2. גרסה זו של גאריק היא של בוגר מכללה בן 21 שזוכה לזלזול מצד חברתו ג'ואן וצפוי לו עתיד קלוש מבחינת קריירה. הדמות קיבלה את מהירות-העל שלה מאל אולימפי גוסס בשם מרקוריוס, שרואה סימני גבורה בגאריק, והוא האל האחרון שנפל כתוצאה ממלחמה עם אפוקוליפס. לטענתו, הוא הוחזק למשך עשור בידי איום גדול יותר מאשר אפוקוליפס.
כוחות ויכולות
כפלאש, ג'יי גאריק מסוגל לרוץ במהירות-על, ובעל רפלקסים מהירים ביותר. ההילה שלו מונעת מחיכוך האוויר להשפיע על גופו ועל בגדיו בשעה שהוא זז. שלא כמו בארי, ג'יי הוא על-אנושי, ואמנם יש לו חיבור לכוח המהירות, אין הוא מהיר כמו הפלאשים הבאים אחריו. יש באפשרותו "לגנוב" מהירות ממאיצים אחרים. כשכוח המהירות נספג לתוך גופו של בארט אלן בעקבות המשבר האינסופי, המהירות הגבוהה ביותר של ג'יי הייתה מהירות הקול. לאחר מותו של בארט וחזרתו של בארי, כוח המהירות חזר לתפקד כרגיל, ומהירותו של גאריק מתקרבת כעת למהירות האור ומאפשרת לו להגיע למהירותו של הנבל זום. אולם, משום שגופו נעשה חלש עם הזמן בהשפעות הגיל, הוא אינו יכול לאמץ את גופו כבעבר: שימוש לא נכון במהירויות העל שלו יכול להביא לסיבוכים בלתי הפיכים, כמו דום לב.
בחוברות Earth 2, גאריק קיבל את כוחותיו כברכה מהאל האולימפי מרקוריוס, והוא יכול לשנות את בגדיו באורח קסם לחליפתו של הפלאש כל אימת שירצה.
אהרן עזריאל
הרב אהרן עזריאל, (ה'תקע"ט, 1818 – ט' בסיון ה'תרל"ט, 3 במאי 1879) היה מקובל ארץ ישראלי, ראש ישיבת המקובלים בית-אל בעיר העתיקה בירושלים בין השנים ה'תרל"א–ה'תרל"ט (1871–1879).
ביוגרפיה
נולד בירושלים לרב עזריאל (הידוע בשם קונורטי) וללונה בת הרב אהרן הלוי, מחבר ספר "מטה אהרן". סבו הוא רבי יהודה אברהם, בן הרב אביגדור עזריאל, מחבר הספר "זמרת הארץ וכסף הכפורים" ותלמיד חבר של המקובל רש"ש. למד אצל הרב נסים שמואל יהודה ארואץ ואצל הרב ידידיה רפאל אבולעפיה, ועם פטירתו עמד במקומו בראש ישיבת המקובלים בית אל. בנוסף, במשך עשרים שנים כיהן כראש אב בית דין (ראב"ד) לעדת הספרדים בירושלים. עם תלמידיו נמנה גם הרב יעקב מאיר, לימים הראשון לציון.
רבי אהרן יצא כמה פעמים בשליחות כוללות ירושלים וחברון ובשליחות קהל ישיבת "בית-אל" שבירושלים. בין השנים תר"ט-1849 תרי"ג-1853 עבר במערב החיצון לוב, תוניס, ואלג'יר. בהקדמה לספרו "מקוה מים" הוא מציין את שמות הנדבנים אשר התנדבו להוצאת הספר מהעיר נאבל שבתוניסיה וכן מהערים סוסא, מונסתיר, מוכנין ובאז'ה ואל-כף. בדף ע"ו ישנו דרוש שדרש בתוניס ליום השנה לרבי אברהם הכהן יצחקי בשנת תרכ"ו-1866. בדף פ"ב ישנו עוד דרוש שדרש בתוניס בשנת תרכ"ג-1863 על פטירתו של רבי יאושע (ישועה) צפיז' ועוד.
בתמוז תרל"א נפתחה בירושלים ישיבת "שבת אחים" עבור יהודי בוסניה שהתיישבו בעיר. הישיבה התקיימה בבית הרב אהרן עזריאל שעמד בראשה. כמו כן שימש נשיא חברת "משכיל אל דל".
בטבת תרל"ד, חלה מאוד וראה בהחלמתו נס, אליו התייחס בהקדמת ספרו "כפי אהרן" שעסק אז בהדפסתו, וכך כתב: "ועתה חסדי ה' אזכור, תהילות כעל כל גמולות, כי בחורף זה הקשה שעבר עלינו, בה' טבת נפלתי חליי והייתי כפשע ביני ובין המוות רחמנא ליצלן...". ספרים נוספים שכתב הם: "אזן אהרן וארעא סמיכתא", בו ליקט בסדר א"ב ציודים בהלכה, שניתנו על ידו ובבית הדין שבו כיהן, ובהם הלכות בדיני גיטין בכלל ומנהגי ירושלים בפרט; "מקווה מים" שהובא לבית הדפוס בידי בנו רפאל-יהושע; "ליקוטים, זכרונות וחידושים"; איגרת בשם "מוסר אבי", שאותה כתב לבנו הבכור משה, בהיותו בשליחות מטעם ישיבת בית-אל באי קורפו, ובה הדריך אותו כיצד עליו להתנהג עם הבריות.
בשנותיו האחרונות לקה בלבו ועבר להתגורר ביפו בעצת רופאיו, בתקווה שהקירבה לים תשפר את מצבו. בתקופה זו הגן על כשרותם של אתרוגי יפו ב"פולמוס האתרוגים". הרב אהרן עזריאל נפטר בגיל 60 ביום שבת ט' בסיון ה'תרל"ט, 3 במאי 1879 והובא למנוחות בבית העלמין היהודי ביפו. על מצבתו נכתב:
משפחתו
הרב אהרן עזריאל נישא למזל בתו של הרב אליעזר פאפו, (מחבר הספר "פלא יועץ") מזל נפטרה בעת הולדת בנם הבכור משה בכ"ב תשרי תר"ב, 1842. לאחר תום שנת האבל נישא בשנית ונולדו לו: רפאל יהושע עזריאל, שנישא ללבנה, בתו של הראשון לציון יעקב מאיר, ושרה, שנישאה לישראל חפץ, מראשי העדה הבוכרית בירושלים ובנו של דוד חפץ, העולה הראשון מבוכרה שהגיע לארץ ישראל עם משפחתו בשנת 1871, והשתכן בחצרו של הרב אהרן עזריאל.
נכדו מבנו משה היה הרב אברהם עזריאל, נינו היה משה עזריאל ובן נינו היה יוסף עזריאל.
איגוד ועדות העבודה החקלאיות
איגוד ועדות העבודה החקלאיות (באנגלית: The Union of Agricultural Work Committees; בראשי תיבות: UAWC) הוא ארגון פלסטיני שהוקם בשנת 1986, ומטרתו הרשמית של היא לשפר את הביצועים והמקצועיות של חקלאים פלסטינים. האיגוד כולל יותר מ-65 סניפים מקומיים של ועדות חקלאים מקומיות. במסגרת זו, האיגוד יוזם בנייה בשטחי C. האיגוד הוא ארגון אזרחי ולא ממשלתי, והוא מגדיר עצמו כארגון א-פוליטי ובלתי תלוי, אך על פי המכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים, 6 פעילים בארגון היו חברים בארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין. הארגון ממומן על ידי מדינות זרות, ובעיקר על ידי האיחוד האירופי וממשלת הולנד. בשנת 2021 הוכרז הארגון על ידי שר הביטחון בני גנץ כארגון טרור, אך מרבית המדינות המממנות את הארגון לא קיבלו הכרזה זו.
מבנה הארגון
בשנת 1986 הוקם האיגוד כגוף עצמאי ולא ממשלתי, שמטרתו המוצהרת היא לשפר את הביצועים והמקצועיות של חקלאים פלסטינים. מטה האיגוד שוכן ברמאללה. האיגוד מעסיק יותר ממאה עובדים, והוא מונה מעל 65 סניפים ברחבי יהודה ושומרון ורצועת עזה.
מקורות מימון
המחזור השנתי של איגוד ועדות העבודה החקלאיות גבוה מ-5 מיליון יורו. רוב הפעילות של הארגון ממומנת במישרין ובעקיפין על ידי האיחוד האירופי, האו"ם וממשלות צרפת, נורווגיה, גרמניה, ספרד, הולנד ועוד.
רקע
מעמד הקרקעות ביהודה ושומרון יוצר מצב בו פלסטיני שיעבד קרקעות חקלאיות בשטח C למשך זמן מסוים, יכול לזכות בבעלות עליהן. על פי חוק הקרקעות העות'מאני התקף ביהודה ושומרון גם כיום, עיבוד חקלאי של קרקע במשך 10 שנים יכול להיחשב כהוכחה לבעלותו של המחזיק בקרקע.
רוב הקרקעות ביהודה ושומרון (כ-70%) לא עברו הסדר ורישום מקרקעין, וחלק ניכר מהעיבוד החקלאי מתבצע בקרקעות שלא הושלם הליך רישומן, ולעיתים בקרקע הרשומה כאדמות מדינה. הפעילות החקלאית כוללת לעיתים חפירות, הכשרת דרכים והקמת גדרות ללא היתר בנייה. צה"ל והמנהל האזרחי מונעים מפעם לפעם עיבוד חקלאי באמצעות צו תיחום שטח המאפשר לאכוף את החוק נגד מבנים לא חוקיים לפי תא שטח (בלי צורך בצו נפרד לכל מבנה) ובאמצעות צו שימוש מפריע המאפשר סילוק של המחזיק מן הקרקע כל עוד לא הוכיח את בעלותו עליה. שימוש בצווים אלו נעשה לרוב כנגד מאחזים של יהודים ולא כנגד עיבוד חקלאי של פלסטינים.
תוכניות לעיבוד קרקעות פלסטיניות בשטח C
בעשור השני של המאה ה-21, איגוד ועדות העבודה החקלאיות הגביר את פעילותו בקרקעות בשטחי C. בין השאר, האיגוד סולל דרכים המאפשרות גישה לאדמות לעיבוד, ומשתמש במעיינות ובנחלים שבאזור ליצירת צנרת ומאגרי מים. לאחר מכן האיגוד מדריך ומממן את העבודה החקלאית של הפלסטינים בשטח. על פי דו"ח של עמותת רגבים, בין השנים 2013–2017 עיבדו פלסטינים כ-7,629 דונם ב-250 אתרים שונים בשטח C. במסגרת זו נסללו מאות דרכים, חולקו מאות מכליות מים, הוקמו מאות מתקני אגירה ובורות מים והוקמו מעל 100 אלף מ"ר של קירות תמך וטרסות.
תוכנית שורשים
בשנת 2014 הפעיל האיגוד מיזם הנקרא 'שורשים' (בערבית: جذور), שמטרתו לעבד שטחים נרחבים בשטח C ולפתח בהם עיבוד חקלאי ובנייה קלה. המיזם התמקד בתחילה במורדות ההר המזרחיים של גוש עציון וצפון הר חברון, ומשם התפשט לכל רחבי יהודה ושומרון. 90% מהעלות של המיזם מומנה על ידי האיחוד האירופי, ונציגי האיחוד האירופי ברשות הפלסטינית אף נטלו בו חלק פעיל.
תוכניות נוספות
לאחר מכן ניהל האיגוד מיזמים דומים לעיבוד קרקעות, בהם 'מיזם שמן הזית', 'מיזם ניהול קרקע ומים', 'מיזם העצמת בעלות פלסטינית על קרקעות ומניעת זליגת כח עבודה ליישובים יהודיים', 'שיקום חממות בגדה המערבית', 'סיוע לרועי צאן במדרון המזרחי של הגדה', 'פליטים פלסטינים בשוליים' ועוד.
פעילות אנטי-ישראלית
איגוד ועדות העבודה החקלאיות מתאפיין בעמדות ופעולות המתאפיינות כאנטי-ישראליות, בהן תמיכה בזכות השיבה, האשמת ישראל בטיהור אתני ומדיניות אפרטהייד ותמיכה ב-BDS. כמו כן האיגוד פועל בכלים שונים להסרת הסגר הימי על רצועת עזה. עובדים בכירים באיגוד פרסמו כרזות אנטישמיות וגילו שמחה על רצח של יהודים בישראל.
קשרי הארגון עם החזית העממית לשחרור פלסטין
איגוד ועדות העבודה החקלאיות מגדיר את עצמו כארגון א-פוליטי ובלתי תלוי. עם זאת, כבר מהקמתו זיהו אותו בפת"ח ובסוכנות האמריקנית לפיתוח בין-לאומי כזרוע החקלאית של ארגון הטרור החזית העממית לשחרור פלסטין, המוגדר ארגון טרור במדינות רבות ובהן ישראל, ארצות הברית והאיחוד האירופי. מחבלים בחזית העממית כגון ג'מיל מחמד אסמאעיל אלמג'דלאוי, בשיר אלח'ירי ואובאי עבודי, שחלקם אף הורשעו בישראל בגין חברות בארגון טרור, שימשו בתפקידים בכירים באיגוד ועדות העבודה החקלאיות. לפי עמותת רגבים, האיגוד מקדם פעילות המשרתת את מטרותיה של החזית העממית לשחרור פלסטין, ובד בבד מקבל מימון רב ממדינות באירופה.
באוקטובר 2021 חשף המכון לחקר ארגונים לא-ממשלתיים כי ראש חוליית המחבלים שרצחה את רנה שנרב, סאמר ערביד, היה רואה החשבון של איגוד ועדות העבודה החקלאיות. בעקבות זאת הכריז שר הביטחון בני גנץ על איגוד ועדות העבודה החקלאיות כארגון טרור, על פי חוק המאבק בטרור. ההכרזה הייתה אחת מתוך 6 הכרזות על ארגונים המזוהים עם החזית העממית לשחרור פלסטין.
על ההכרזה נמתחה ביקורת מארגוני זכויות אדם בישראל. ביולי 2022 הודיעו תשע מדינות אירופיות המממנות את הארגונים כי הן דוחות את ההכרזה של ישראל וימשיכו לממן את ששת הארגונים שהוכרזו כארגוני טרור, בהם איגוד ועדות העבודה החקלאיות, כל עוד לא יוצגו בפניהן ראיות משכנעות יותר. במחלקת המדינה של ארצות הברית הודיעו כי הם ממתינים למידע נוסף מישראל לגבי הגדרת הארגונים כארגוני טרור.
אוריבה פראלטה
אוריבה פראלטה מורונס (בספרדית: Oribe Peralta Morones; נולד ב-12 בינואר 1984) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת החלוץ בגוודלחרה ייצג את נבחרת מקסיקו במונדיאל 2014 ו-2018.
קריירת מועדונים
ב-22 בפברואר 2003 פראלטה ערך את הופעת הבכורה שלו ככדורגלן מקצועי, בקבוצת מורליה, כאשר נכנס כמחליף במחצית השנייה של משחק הליגה נגד קלוב אמריקה. את הופעתו השנייה בקבוצה ערך במשחק נגד קרוס אסול. לאחר שתי הופעות בלבד במורליה, פראלטה עבר ללאון. במדי לאון הוא כבש 8 שערים ב-33 הופעות, וסייע למועדון לסיים במקום הראשון בליגת המשנה המקסיקנית בעונת 2004 קלאוסורה ולהעפיל לליגת העל המקסיקנית.
בשנת 2004 פראלטה עבר למונטריי. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הוא ערך בתבוסה 6-2 לטיגרס. במשחקו השני במונטריי כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0-3 על קרוס אסול. בעונת 2004 אפרטורה הוא כבש חמישה שערים ב-22 הופעות ליגה, וסייע לקבוצתו להעפיל לגמר הליגה המקסיקנית, שם הפסידה 3-1 לטיגרס בסיכום שני משחקי הגמר. בשנת 2005 פראלטה הושאל לתקופה קצרה לגוודלחרה. בתקופה זו הוא שיחק בארבעה משחקי גביע ליברטדורס ולא הופיע בליגה. במהלך כל התקופה ששיחק במונטריי פראלטה הופיע ב-64 משחקים, בהם כבש 11 שערים.
בשנת 2006 פראלטה עבר לסנטוס לגונה. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך במשחק נגד מונטריי, קבוצתו לראשונה. במשחק זה גם כבש את שער הבכורה שלו בסנטוס לגונה. ב-2009 פראלטה הושאל לצ'יאפס לעונה אחת. בעונה זו הוא כבש 12 שערים ב-35 הופעות. לאחר עונתו המוצלחת בצ'יאפס פראלטה חזר לסנטוס לגונה. במהלך עונותיו בלגונה הוא היה החלוץ העיקרי של הקבוצה וכבש 97 שערים ב-264 הופעות. בתקופתו בקבוצה הוא זכה איתה ב-2 אליפויות מקסיקו, ב-2008 קלאוסורה וב-2012 קלאוסורה. בשנת 2013 נבחר לשחקן השנה בצפון ומרכז אמריקה.
ב-13 במאי 2014 פראלטה נמכר לקלוב אמריקה. על אף שסכום ההעברה המדויק לא היה ידוע, דווח כי עמד על 10 מיליון דולר אמריקני, העסקה היקרה ביותר בתולדות הליגה המקסיקנית.
ב-18 ביוני 2019 חזר פראלטה לגוודלחרה לאחר 14 שנה, וחתם לשנתיים.
נבחרת מקסיקו
ב-9 במרץ 2005 פראלטה ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת מקסיקו במשחק ידידות נגד. הוא זומן לסגל מקסיקו לקופה אמריקה 2011 ולמשחקים הפאן-אמריקאיים ב-2011. במשחקים הפאן-אמריקאיים מקסיקו זכתה במדליית זהב ופראלטה סיים כמלך שערי טורניר הכדורגל, עם 6 שערים.
פראלטה זומן לסגל מקסיקו לאולימפיאדת לונדון ב-2012. במשחק הגמר, מול, פראלטה כבש שני שערים, הראשון 29 שניות משריקת פתיחת המשחק, וסייע למקסיקו לזכות במדליית זהב בטורניר זה. בסך הכל כבש ארבעה משחקים בטורניר.
פראלטה לא זומן לסגל מקסיקו לגביע הקונפדרציות 2013 ולגביע הזהב 2013 עקב פציעה. לעומת זאת, הוא זומן לסגל נבחרתו למונדיאל 2014. הוא כבש את שערו היחיד בטורניר במשחק הראשון של מקסיקו בניצחון 0-1 על. פראלטה זומן לסגל גביע הזהב 2015, בטורניר כבש שלושער נגד בניצחון 6-0, ושער נוסף בגמר בניצחון 3-1 נגד, שהעניק את הזכייה בטורניר.
עריכת וידאו
עריכת וידאו היא תהליך של בניית סרט וידאו, על ידי בחירה בחלקים מתוך קטעי וידאו אשר צולמו מראש.
ישנן כמה סיבות שבגללן כל סרט צריך להיערך: כלומר, לחדר העריכה מגיע חומר גלם הארוך משמעותית מהסרט הסופי. חלק חשוב מתהליך העריכה הוא הבחירה מה יכנס לסרט. הבחירה נעשית על פי קריטריונים רבים - איכות טכנית, איכות משחק, דיוק, התאמה ועוד. ישנם שני סוגים עיקרים של אפקטים מיוחדים:
מערכות עריכת הווידאו המוקדמות היו מבוססות על נגן וידאו ומקליט וידאו. חומר הגלם היה מושם בנגן, והקלטת הריקה עליה נבנה הסרט הייתה במקליט. הסרט היה נבנה קטע אחר קטע, (מכאן שמן של מערכות אלה - "Cut to cut"). מערכות אלה היו יקרות מאוד ותהליך העריכה היה מסורבל, ובגלל שהיה מבוסס על הקלטה, גרם לירידה משמעותית באיכות הווידאו המקורי.
מערכות עריכת הווידאו המודרניות הן ממוחשבות. הקטעים המצולמים מועתקים לתוך המחשב (המונח המקובל הוא "נדגמים") ונשמרים על גבי הכונן הקשיח. העורכים משתמשים בתוכנות כגון Media Composer ,Avid Xpress Pro ,Final Cut Pro, והנפוצה שבהם היא אדובי פרמייר פרו כדי לערוך את הקטעים המצולמים. בתוכנות העריכה קטעי הווידאו בונה העורך את הסרט על ידי הנחת הקטעים לאורך קו זמן, והוא יכול להוסיף לקטעים פסקול מוזיקלי, פתיחי וידאו, ואפקטים וויזואליים.
תוכנת העריכה לא יוצרת קטע וידאו חדש, אלא בעצם מנגנת את הקבצים המצויים על הדיסק הקשיח, לפי הגדרות המשתמש, וללא שינוי הקובץ המקורי. כך היא מאפשרת ייצור גרסאות שונות במקביל, ושימוש באותו קטע וידאו מספר פעמים. בסוף העבודה ניתן לייצא את העריכה וליצור ממנה קובץ וידאו חדש, או לחלופין להקליט אותה לקלטת וידאו.
את קטע הווידאו ניתן אז להמיר למגוון מדיות אשר כוללים DVD, סרט Quicktime, וידאו ל-iPod, CD-ROM או וידאוטייפ.
הפופולריות הגוברת של וידאו קליפים מקוונים הובילו לריבוי של עריכות וידאו בקרב משתמשי האינטרנט. כך נוצר ענף של עריכת וידאו לאנשים שאינם מקצועיים או מנוסים בדבר. בעקבות ריבוי העורכים, האינטרנט הפך למקור חשוב של כלי עריכת וידאו זולים/חינמיים.
ישנם תוכנות חינמיות אשר נחשבות למקצעיות, ומקובלות בתעשייה. כגון: Davinci Resolve, Blender, Lightworks.
רוב עריכות הווידאו נעשות על סרטים שצולמו במצלמות וידאו לסוגיהן. אם מדובר על וידאו אנלוגי, המוקלט על קלטת מגנטית (כמו VHS או 8 mm video format מסוג Hi8 יש צורך לבצע המרת האות האנלוגי לאות דיגיטלי. אם מדובר על קלטת Digital Video (DV) כל שנדרש הוא להעתיק את תוכן הקלטת אל המחשב, לרוב בעזרת כבל FireWire המוכר גם כ-DV-cable. המהפכה הדיגיטלית גרמה לכך שלמשתמש ביתי אין צורך ברכישת כרטיס עריכה יקר, את העריכה הוא יכול לבצע בעזרת תוכנה בלבד.
בנוסף על כך בשנים האחרונות הפכה העריכה לפעולה שאינה מצריכה מחשב יקר וחזק הנדרש להרצת תוכנות כבדות. מרבית יוצרי התוכן הקטנים, כאלו שאינם בעלי אולפן והפקה מקצועיים עורכים דרך הטלפון החכם בתוכנות מותאמות לכך. תוכנות שרצות על גבי טלפון חכם ולא על גבי מחשב עריכה מקצועי הן תוכנות פחות כבדות ובעלות פחות אופציות מתוכנות מקצועיות.
לקריאה נוספת
צילום, קולנוע, צילום דייוויד קאמפני 2008
וישאו דה סוס
וישאו דה סוס (ברומנית: Vişeu de Sus, בהונגרית: Felsővisó - פלשובישו, ביידיש: אויבּער וישאווא/ווישעווע, ובספרות הרבנית: אויבערווישא, בגרמנית: Oberwischau) היא עיירה ברומניה, במחוז מרמורש שבצפון טרנסילבניה (בסמוך לבורשה, סיגט וסאטו מארה). אחת משלוש עיירות הסמוכות זו לזו (האחרות הן וישאו דה ז'וס ווישאו דה מיז'לוק). "דה סוס" ברומנית מקבילה ל"עילית" (כמו בנצרת עילית) ו"דה ז'וס" היא "תחתית".
אקלים העיירה מאופיין בחורף עשיר בשלג, ובקיץ גשום. צמוד לווישאו דה סוס ישנם הרים מלאים בעצי פרי (בין השאר עצי פטל) המשמשים ענף כלכלי חשוב.
נקודות עניין
במקום פועלת רכבת קיטור שהיא האחרונה מסוגה שעדיין פעילה באירופה. היא משמשת בעיקר לשינוע בולי עץ שגודעים בהרים, אך מדי פעם גם להובלת נוסעים בנסיעה חווייתית.
הקהילה היהודית וישיבות העיירה
התיעוד הראשון של יהודים בעיירה הוא בשנת 1840, ולאחר השואה התרוקנה העיירה מיהודים לגמרי.
עד השואה וגם לאחריה הייתה קיימת בווישאו דה סוס קהילה יהודית גדולה, ופעלו בה מספר בתי כנסת, וישיבה גדולה של חסידי ויז'ניץ בראשות רבי מנחם מנדל הגר. רוב יהודי המקום נספו בשואה לאחר שהועברו למחנה ההשמדה אושוויץ בשנת ה'תש"ד (1944). במהלך שנות ה-50 ושנות ה-60 של המאה ה-20 התרוקנה וישאו דה סוס מכל היהודים שבה.
ישיבת אויבר-וישובה: באויבר-וישובה/וישאו דה סוס התגוררו בין שתי מלחמות העולם כעשרת אלפים נפש, מתוכם כחמשת אלפים יהודים. פרנסתם של היהודים בדומה לשאר חלקי המחוז מרמורש הייתה בדוחק רב. מלבד עסקי המסחר והמלאכה היו יהודים שהתפרנסו מגידול צאן ובקר. היהודים תפסו במסחר העצים מקום נכבד. סוחרי העצים הגדולים העסיקו פועלים יהודים אשר כרתו את העצים שביערות והעבירו אותם ברפסודות שעל הנהר למרחקים. גם בהנהלת העירייה ובין פקידי העירייה היו מספר יהודים. לאחר היווסדות הקהילה במחצית השנייה של המאה ה-19 התקבל הרב הראשון של הקהילה - רבי חנוך זינדל (פוגל). הישיבה הראשונה נוסדה על ידי רבי שמואל גינצלר, שכיהן כרב 45 שנה.
בתקופתו נוסדו 4 בתי כנסת במקום. ביוזמתו הוקם "תלמוד תורה" לצעירים. כמו כן, הוא גם הקים ישיבה שנהרו אליה "בחורי חמד צאן קדשים תלמידים חריפים ושנונים אשר לקחו מפי קדשו והאיר עינייהם במאור תורתו". דרשותיו על התורה הופיעו לאחר פטירתו בספרו "משיב נפש", שהוצא לאור על ידי נכדו. אחריו התקבל כרב של אויבר-וישובה ר' אליעזר דוד גרינוולד מחבר הספרים "קרן לדוד". לפני בואו לאויבר-וישובה היה דיין בסערדהעלי (עיירה באזור) ולאחר מכן רבה של צעהלים. באויבר-וישובה, הוא ניהל פעילות דתית נמרצת והקים בה ישיבה גדולה אשר מנתה לפני מלחמת העולם השנייה כ-200 בחורים. בשנת 1920 עבר לסאטמר, שם המשיך בפעילותו הרבנית והרביץ תורה לבני הישיבה בהמלצתו של האדמו"ר משיגווע הקים ישיבות בכל מקומות כהונתו. באויבר-וישובה ישב על כס הרבנות כ-14 שנים וניהל בה ישיבה של כמה עשרות בחורים.
ישיבת אויבר-וישובה הגיעה לשיא גדולתה בימיו של האדמו"ר ר' מנחם מנדל האגר מויז'ניץ. ר' מנחם מנדל נולד בשנת תרמ"ה בכפר בעדווילא במחוז מרמורש, עיר רבנותו הראשונה של אביו. האוכל בישיבה היה מפואר והספיק לתלמידים לימים.
פלשובישו שצפון טרנסילווניה הייתה חלק מהונגריה עד מלחמת העולם הראשונה, ואחריה סופחה לרומניה. בין שתי מלחמות העולם הועסקו מאות מיהודי העיר במפעלים של תעשיית העץ ובמנסרות שהיו בבעלותם של יהודים מקומיים. בשנות השלושים היגרו יהודים רבים מפלשובישו לערים הגדולות בטרנסילבניה או לארצות-הברית. באותה תקופה זכתה הציונות לאהדה בפלשובישו, בייחוד תנועת בית"ר ו"צעירי המזרחי".
הקהילה היהודית בשואה
בינואר 1941, במפקד האוכלוסין הארצי האחרון בהונגריה לפני הכיבוש הגרמני, נמנו בפלשובישו כ־4,269 יהודים ושיעורם בכלל אוכלוסיית העיר היה כ-27 אחוזים. יהודים רבים התפרנסו מתעשיית העץ והיערות. הקהילה היהודית בעיר השתייכה לזרם האורתודוקסי ועם מוסדותיה נמנו ישיבה מפורסמת, שלושה בתי כנסת גדולים וחמישה בתי מדרש של חסידים.
ב-30 באוגוסט 1940 חזרה פלשובישו לריבונות הונגריה. המדיניות ההונגרית האנטי-יהודית נאכפה באזור בחומרה רבה יותר משנאכפה בהונגריה עצמה, ומצבם הכלכלי של יהודי העיר התדרדר מאוד בשל כך.
התושבים המקומיים שהתגוררו בעיר אימצו במהירות רבה את האידֵאולוגיה הנאצית. השלטונות ההונגריים הרבו לעצור יהודים ולהאשים אותם בפשעים כגון השתייכות לקומוניזם, פעילות בשוק השחור או תמיכה במשטר הרומני הקודם. הרב מנחם מנדל הגר שנמנה עם העצורים מת בעקבות המאסר.
בשנת 1942 גויסו עשרות יהודים מפלשובישו לשירות עבודת כפייה במסגרת צבא הונגריה. רבים מהם נספו בחזית המזרחית, באוקראינה.
הצבא הגרמני כבש את הונגריה ב-19 במרס 1944. על-פי נתוני מפקד שנערך בשבוע השני של אפריל 1944, מנתה הקהילה האורתודוקסית של פלשובישו כ־3,500 נפשות.
המנגנון המינהלי ההונגרי נותר על כנו גם לאחר הכיבוש, והיהודים רוכזו בגטאות וגורשו על סמך הוראות וצווים של רשויות השלטון ההונגרי, המרכזי והמקומי. בין 16 ל-23 באפריל 1944 הוקם גטו במרכז העיר פלשובישו. נוסף על יהודי העיר רוכזו בו גם יהודים רבים מנפת פלשובישו, וכל משפחה מקומית נדרשה לשכן בביתה כמה משפחות מיישובים סמוכים כולל לאורדינה. יותר מ-9,000 בני אדם התגוררו בגטו בצפיפות קשה, ורובם סבלו חרפת רעב. כמה יהודים נדרשו לעבוד מחוץ לגטו, בעיקר בתעשיית העץ. בין יתר ההשפלות שהושפלו היהודים בגטו הייתה קיצוץ זקנם. תושבי הגטו נחקרו לעיתים קרובות ועונו כדי להוציא מהם מידע על חפצי ערך שהסתירו.
יהודי גטו פלשובישו גורשו בשלושה טרנספורטים שיצאו לאושוויץ ב-19, ב-21 וב-25 במאי 1944. לפני שילוחם שוב עשו על גופם חיפושים דקדקניים לגילוי חפצי ערך מוסתרים.
כ־38 אלף מיהודי מרמורש נספו בשואה. לא ידוע כמה מתוך הנספים הם מהעייריה.
לאחר השואה
במהלך שנות 50 ושנות ה-60 התרוקנה העיירה מהיהודים.
בשנת 2002 מנתה האוכלוסייה 15,878 תושבים כשהחלוקה האתנית הייתה: 13,878 (87,40%) רומנים, 1113 (7%) גרמנים, 530 (3.33%) הונגרים ו-274 (1.72%) אוקראינים; מבחינה דתית החלוקה הייתה: 13,158 אורתודוקסים, 1,883 קתולים ו-573 בני דתות יווניות קתוליות.
דב רוזנברג
דב רוזנברג (נולד ב-1 בנובמבר 1946 ברומניה) הוא אמן בינלאומי בכיר בשחמט בהתכתבות, אלוף ישראל לשחמט בהתכתבות בשנת 1998 (אליפות מס' 40). בשנת 2005 היה המדורג הבכיר בישראל עם מד כושר של 2612. בשנת 2020 דורג במקום החמישי בעולם בקטגוריית Top Thinkers בפתרון בעיות טקטיות באתר צ'סבייס, דירוג שמקנה לו תואר של אלוף עולם.
ביוגרפיה
דב רוזנברג נולד ב-1 בנובמבר 1946 ברומניה. בנובמבר 1963 עלה לישראל עם משפחתו. בתחילת דרכו בישראל התגורר בקיבוץ גבע, שם למד עברית וזאת עד גיוסו למשמר הגבול. הוא המשיך בשירות קבע עד 1984 ולאחר מכן במשטרת ישראל עד 1996. השתחרר בדרגת ניצב משנה. לאחר שחרורו, עבד בתפקידים בכירים בעיריית נצרת עילית עד 2011. בתפקידו האחרון כיהן כראש מנהל העירוני. בין השנים 2010–2018 היה נציג ציבור בבית דין אזורי לעבודה. בהשכלתו הוא בוגר תואר ראשון בהצטיינות במדע המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה.
תושב בנימינה.
אטיודים שחיבר
{|width=100% הפתרון 1.ו8מה+ מ:ו8  2. ד8מה+ מה:ד8  3. ח8מה+ מה7 4. ו6+ מד7  5. מה:ד8+ מ:ד8  6. ו7 צא6+ 7. מב2 צב6+ 8. מא1 מה7 9. ו8מה+ מ:ו8 10. ב8מה+ צ:ב8 ופט! (יש כאן 5 הכתרות למלכה של הלבן!)
הפתרון 1. רב8 מד8 2. א7 מה:א7 3. ב:א7 מה8 4. א8 עם הכתרה של מה, צ, ר או פ ולבן זוכה הפתרון 1. ו8 מה מה:ו8  2. א8 מה+ מה:א8 3. ג8 מה+ מה:ג8 4. פא7+ מג 7 5. פ:ג8 מ:ג8  6. ר:ד5 ולבן זוכה
{|width=100%
הפתרון 1.מז1 מהד8 2. צא8 מה:אם 3. מו1 מהד8  4. מה1 וזה למעשה כבר מצב של תיקו. המלכה השחורה אינה יכולה לחדור דרך טור ד או באלכסון ח8-א1 בגלל הרץ הלבן המוצב באלכסון זה. גם הניסיון של הקרבת המלכה השחורה בח4 לא יצליח בגלל שהמלך הלבן יכול לחזור תמיד בזמן לו2 או ו1 וימנע מה:ז3 ולאחר מכן א2. הפתרון 1. פ:ז5+ ו:ה5 (כפוי) 2. רד5+ מו8 3. פז6+ ח:ז6 4. מז2 ושחור חסר אונים כנגד האיומים ה6, ר:ב-7,א4 עם א5 ולבן זוכה. הפתרון 1.צג3 צ:ח1 (אם 1,...מה:ג3 2. צד2+ מט, אם 1....פ:ג3 2. צד2 +מט, אם 1...צד4 2. צד2+ מט) 2. צד2+ פד4 3. צ:ד4+ מ:ד4 4. צד3+מט
דו קרבות בולטים בהתכתבות
CZE-ISR 2003 BOARD 1, CZECH REPUBLIC – ISRAEL BOARD 1
FIN – ISR 2 BOARD 2, FINLAND ISRAEL BOARD 2, 2012
RUS – EUR 2012 BOARD 14, FRIENDLY MATH "RUSIA VS REST OF EUROPE" BOARD 14
מקס הורקהיימר
מקס הורקהיימר (בגרמנית: Max Horkheimer; 14 בפברואר 1895 – 7 ביולי 1973) היה פילוסוף וסוציולוג יהודי-גרמני. נודע בעיקר כמייסד ואחת הדמויות המרכזיות של אסכולת פרנקפורט והתאוריה הביקורתית.
קורות חייו
נולד למוריץ ובאבט לבית לאוכהיימר בפרבר של שטוטגרט. לאביו היה מפעל לטווית חוטים סינתטיים. בת-דודתו מצד אמו היא ילה לפמן, לימים סופרת ועיתונאית. בשנת 1911, בתום כיתה י', עזב את הגימנסיה בשטוטגרט והחל הכשרה מקצועית במפעל של אביו. לאחר השתלמות בבריסל שב למפעל והפך לסגן המנכ"ל. בזכות תפקידו הצליח לדחות את גיוסו לצבא עד שנת 1917. בשנת 1919 השלים את לימודיו התיכוניים במינכן והחל בלימודים אקדמיים. בשנת 1922 סיים דוקטורט באוניברסיטת פרנקפורט אצל הפילוסוף והפסיכולוג הנס קורנליוס. בשנת 1926 נישא לרוזה לבית ריקר, ששימשה בעבר כמזכירה של אביו.
רב הונא
רב הוּנא (216 – 297) היה מגדולי אמוראי בבל מהדור השני. נחשב לגדול תלמידיו של רב, ולאחר פטירתו של רב ירש את מקומו כראש ישיבת סורא, הישיבה הגדולה והדומיננטית בבבל, שבה למדו אלפי תלמידים ובאופן קבוע קרוב לאלף תלמידים, ובראשה עמד במשך כ-40 שנה. לרב הונא היו מאות תלמידים, רבים מהם היו אמוראי הדור השלישי. כונה בתואר "מחסידי בבל". שמו של רב הונא מוזכר מאות פעמים בתלמוד הבבלי והירושלמי.
השפעתו של רב הונא ניכרת גם בדור השלישי של אמוראי בבל, באמצעות תלמידיו המובהקים רב חִסְדָא ורב שַׁשֶת ובנו המפורסם רבה בר רב הונא.
רב הונא לא רצה להתפרנס מהתורה, ולמחייתו עסק במסחר ביין, שאיבת מים וחקלאות.
תולדות חייו
בצעירותו למד תורה אצל רב ואצל שמואל. בתקופה זו היה עני מרוד, ומסופר כי פעם אחת אף לא היה לו יין להבדלה, ולכן מישכן את חגורתו, חגר במקומה חבל, וכך הלך ללמוד אצל רב. למחייתו עסק בתחילה בחקלאות, אך מעבודה זו התפרנס אך בדוחק. גם בתקופה שבה כבר שימש דיין פרנסתו הייתה משאיבת מים, מסופר בגמרא כאשר באו לפניו בעלי דין שידון בסכסוך ביניהם לא היה רוצה להתפרנס מהדיינות אלא היה מבקש מבעלי הדין שכר בטלה והיה אומר להם: "הבו לי גברא דדלי לי בחריקאי ואידון לכו דינא" פירוש: הביאו לי אדם שידלה מים מהנהר במקומי (להשקות את שדותי) ואדון ביניכם.
בהמשך החל רב הונא לעסוק גם במסחר ביין, שבו נחל הצלחה והתעשר, אך לא תמיד ראה ברכה בעמלו. מסופר בתלמוד כי ארבע מאות חביות של יין שהיו ברשותו החמיצו, והחכמים תלו זאת בכך שרב הונא שילם לאריסו שכר מופחת, על רקע העובדה שהאריס גנב מחלקו של רב הונא. חכמים סברו לעומתו כי אף על פי כן היה על רב הונא לשלם שכר מלא, ונימקו זאת בכך ש"גם אדם הרודף אחר הגנב לגנוב ממנו טועם טעם גניבה", כלומר, שגם אם המעשה מוצדק, עדיין יש בו טעם של גניבה.
בזקנתו, כאשר כבר היה עשיר, עסק גם בצדקה ובצורכי ציבור. בימות החורף היו נושאים אותו ב"גוהרקא דדהבא", מושב מפואר מזהב שבו היו נושאים את שרי וחשובי העיר, וכאשר היה נתקל בדרכו בבניין רעוע ציווה להרוס אותו. אם בעל הבית היה עני ולא יכול היה לבנותו מחדש, מימן רב הונא בעצמו את בניית הבית. כמו כן דאג לכלכלת עירו, ודאג לקנות מסוחרים בשוק את הסחורה העודפת שלהם, מחשש שאם תיוותר סחורה ללא קונה יפסיקו לסחור בעיר. ביתו היה פתוח תדיר לארח נזקקים לארוחה, ולפני כל ארוחה היה מכריז "כל מי שרעב יבוא ויסעד". רב הונא עצמו התבטא על אדם העוסק בתורה בלבד ולא בחסדים כי "כל העוסק בתורה בלבד, דומה כמי שאין לו אלוה".
רב הונא היה גם בעל ידע במאגיה, ומובא בשמו מתכון להכנת תרופה לשחפת, המכילה, בין השאר, שבעה קמצי אפר משבעה תנורים ושבע שערות מזקנו של כלב זקן.
משפחתו
אשת רב הונא, חובּה, ילדה לו כמה בנים ובנות. כל בניו נפטרו, לפי הסבר התלמוד, בעקבות אמירה של רב אדא בר אהבה (ראו להלן בפרק חבריו), ובמשך כל שנות חייו של רב אדא בר אהבה לא נולדו לרב הונא בנים נוספים. לאחר מות רב אדא בר אהבה נולד לרב הונא בן שהיה לאמורא מפורסם - רבה בר רב הונא, שלימים (בשנת 309, לאחר פטירת רב חסדא) עמד גם הוא בראש ישיבת סורא. נאמר על רב הונא כי חינך את בנו, רבה בר רב הונא, למידות טובות, ופעם אחת אף קרע בפניו בגד יקר שרב הונא הוריש לבנו כדי לנסות האם יכעס על אביו ויחרפו.
אשתו של רב הונא האריכה ימים לאחר פטירתו, ובתלמוד מסופר על הכבוד הגדול שנהג בה רב נחמן לאחר פטירתו של רב הונא, לפי הכלל "אשת חבר כחבר", כאשר באה לפניו בדין תורה.
שני אמוראים מפורסמים פחות מוזכרים בתלמוד בשם "בן רב הונא", אך לא ידוע אם אכן היו בניו - רב אחא בר רב הונא, אמורא מתלמידי רב חסדא, שגם נעזר בו כדי להעביר הלכות מפורשות לרבה, ורב חייא בריה דרב הונא.
חבריו
רב יהודה, ראש ישיבת פומבדיתא, היה מחבריו הקרובים של רב הונא. ממקורות שונים בתלמוד הבבלי משתמע שרב יהודה היה תלמיד חבר של רב הונא, ואף נהג להתייעץ עמו. מספר פעמים בתלמוד מוזכרות מחלוקות בין רב הונא ורב יהודה, לעיתים על מה ששמעו מרבותיהם. רב שרירא גאון סבר כי רב יהודה היה גדול בחכמה יותר מאשר רב הונא, אך מכיוון שרב הונא היה מקורב לבית הנשיא, הייתה השפעתו והשפעתה של ישיבת סורא, שבראשה עמד, גדולה יותר; היא הייתה הישיבה המרכזית והגדולה בבבל, ואליה התאספו כל החכמים לעיתים מזומנות בשנה, ואף רב יהודה עצמו נהג לבקר בה.
רב נחמן, הצעיר ממנו, היה חברו וקרא לו בשם "הונא" ללא תואר כבוד. רב שרירא גאון הסיק מכך שרב נחמן לא היה תלמידו של רב הונא. אף רב הונא ביטל את דברי עצמו מפני דעת רב נחמן מפני שרב נחמן היה מומחה בדיני ממונות, מכיוון ששהה באופן תדיר בבית הדין של ראש הגולה, שבו התבררו תביעות משפטיות בענייני ממונות.
על חבריו נמנה גם רב אדא בר אהבה. יחסי ההערכה שרחש רב הונא לרב אדא בר אהבה היו מיוחדים במינם. מסופר כי רב הונא אמר שזכויותיו של רב אדא מגינות עליו מכל רע, וכאשר רב אדא הזדמן למקום מגוריו של רב הונא, הוא משך את רב אדא מבלי משים – תוך כדי שיחה לימודית – לבית רעוע, כדי שזכותו של רב אדא בר אהבה תגן על הבית עד שיסיימו לפנותו מחביות היין של רב הונא שהיו בו. רב אדא, שראה את הבית נופל לאחר יציאתו, הבין כי רב הונא משך אותו לבית הרעוע מתוך מטרה זו, והביע תרעומת על כך, בהסבירו שכאשר עושים לאדם נס בא הדבר על חשבון זכויותיו. למרות יחסי ההערכה ביניהם כעס רב אדא בר אהבה על חובּה אשתו של רב הונא, שנהגה להקיף את פאות הראש של ילדיו של רב הונא ("הקפת הראש" היא תספורת היוצרת כעין עיגול המקיף את הראש. באופן טבעי השיער הצומח בצדעיים "שובר" את המעגל, והסרת השיער מן הצדעיים נקראת "הקפה"), ולא השאירה להם פאות. חובּה טענה, שהיא עצמה פטורה ממצווה זו בשל היותה אישה, וכך גם ילדיה נחשבים לפטורים ממנה. זאת בניגוד לדעתו של אדא בר אהבה, שסבר שמדובר באיסור מהתורה. על פי התלמוד נפטרו בשל כך בניו של רב הונא בקטנותם, ולא נולדו לו אחרים מחובה כל עוד חי רב אדא.
פטירתו והלווייתו
רב הונא האריך ימים. הוא חי למעלה משמונים שנה ונפטר בשנת (297 לספירה). פטירתו הייתה פתאומית, והחכמים חששו שעל מיתה כזו נאמרה הברייתא "מת פתאום זו היא מיתה חטופה" המתייחסת למוות כזה באופן שלילי וכסימן לחטא, עד שבאו לפניהם שני חכמים מהעיר מהדייב והסבירו להם כי כלל זה נאמר רק על אדם שלא הגיע לגבורות (שמונים שנה), אך מיתה פתאומית לאחר גיל שמונים היא מיתה חשובה - מיתת נשיקה, שכמוה מתו משה רבנו ואהרון הכהן.
רב חסדא היה מעורב בכל שלבי הטיפול ברב הונא לאחר מותו ובמסע הלווייתו, יחד עם בני משפחתו ותלמידיו. הוא הנחה את הנוכחים שטיפלו ברב הונא, והם הוציאוהו מן הבית למסע הלוויה וההספד על פי פסקי הלכה ששמע רב חסדא מרב הונא עצמו. על פי צוואתו של רב הונא, העלו את עצמותיו לארץ ישראל, שם עסק בקבורתו תלמידו רב חגא, והוא נקבר במערת הקבורה של רבי חייא ובניו.
הערכה
בתלמוד מובא כי בדרוקרת, העיר שבה התגורר רב הונא בצעירותו, הייתה שרפה, אך זו לא התפשטה לעבר שכונתו של רב הונא. החכמים חשבו כי זכותו של רב הונא היא שהגנה על השכונה, אך התגלה להם בחלום כי זכותו של רב הונא גדולה אמנם, אך משמים לא רצו שינכו לו מזכויותיו, וזכות אחרת היא שהגנה על השכונה (אישה שהייתה מחממת את תנורה ומשאילה אותו לשכנותיה).
רבי אסי קבע כי רב הונא נחשב ל"ראש לראשי המטות", כלומר גדול הדור, שעל פי ההלכה נחשב ל"יחיד מומחה" שמתיר נדרים לבדו. גם לאחר מותו היווה רב הונא מודל לחיקוי, והתלמוד מספר כי האמורא רבא התפלל שיזכה לחוכמתו של רב הונא.
סמכותו התורנית
רב הונא התגורר בסורא שבבבל, ולמרות מצבו הכלכלי הקשה בצעירותו, הייתה לו השפעה ניכרת על הנהגת העיר ועל פסקי ההלכה שיצאו ממנה. כבר מגיל צעיר שימש רב הונא כדיין בבית הדין של סורא, והשכר היחיד שביקש לקבל עבור משרתו זו היה אותו תשלום מועט שאותו היה מרוויח באותו זמן לולא שימש דיין. סמכותו של רב הונא קיבלה גיבוי רשמי מראש הגולה, והוא השתמש בה לעיתים תכופות לטיפול בעבריינים, ולצורך הריסת מבנים רעועים שעלולים היו לגרום נזק ליושביהם.
ראשות ישיבת סורא
לאחר מותו של רב הוחלט למנות את רב הונא במקומו כראש ישיבת סורא, אבל מכיוון שעמיתו של רב, האמורא שמואל, עוד היה בין החיים, הוחלט להשהות את מינויו מחמת כבודו של שמואל. כעבור שבע שנים, לאחר פטירת שמואל, נבחר רב הונא לעמוד בראש הישיבה.
מעמדו של רב הונא היה כגדול הדור, ולכן עלה לתורה ראשון מבין הקרואים, במקומם של הכהנים. בתלמוד הוסבר כי אף על פי שאדם אינו רשאי לכבד רב או אדם שגדול ממנו בחכמה לעלות בתורה לפניו, מחשש למחלוקת מי חכם וגדול ממי, הרי שלרב הונא הותר לעלות בתורה ראשון במקום הכהנים אף שלא היה כהן. אפילו רבי אמי ורבי אסי, הכהנים החשובים ביותר בארץ ישראל, היו כפופים למרותו, וכך גם שאר הכהנים שכיבדו אותו כגדול הדור.