cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סקוט בראון (פוליטיקאי)
בחירות 2010
ב-12 בספטמבר 2009, הכריז בראון על התמודדותו למושבה הריק של מסצ'וסטס בסנאט של ארצות הברית, שנותר ריק עם מותו של טד קנדי, ואמר כי המדינה זקוקה ל"הוגה דעות עצמאי". קתלין פרקר, בעלת טור בוושינגטון פוסט אמרה כי עמדותיו הפוליטיות של בראון אינן מפלגתיות, וכינו את בראון כ"מיינסטרים באומה המגדירה עצמה כשמרנית". בוריס שור, פרופסור למדע המדינה בבית הספר האריס ללימודי מדיניות ציבורית, תיאר את בראון כרפובליקני ליברל המיטיב לייצג את ציבור הבוחרים הליברלי שלו. שור הסביר את התמיכה שקיבל בראון מהמפלגה הרפובליקנית השמרנית בשל "החלטתם המבוזרת" לתמוך במועמד שסביר יותר שינצח.
בראון זכה בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית בניצחון סוחף ב-8 בדצמבר 2009, והביס את ג'ק א. רובינסון ברוב של 89% לעומת 11% שהשיג רובינסון.
יריבו של בראון בבחירות המיוחדות היו מועמדת המפלגה הדמוקרטית והתובעת הכללית של מסצ'וסטס מרתה קוקלי, וג'וזף ל. קנדי העצמאי (לא קשור למשפחת קנדי). תחילה, נציב בראון בפני אתגרים אחדים: יחסית לקוקלי, היה לא ידוע בהשוואה לתובעת הכללית של המדינה זה שלוש שנים, היותו מועמד המפלגה הרפובליקנית השמרנית במעוז המפלגה הדמוקרטית, והעובדה שחלק ניכר ממסעות הבחירות שלו התקיימו בתקופת חג המולד וראש השנה האזרחית, תקופה בה האזרחים אינם נוהגים בדרך כלל להקדיש תשומת לב רבה לפוליטיקה. שום רפובליקני לא נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם מסצ'וסטס מאז אדוארד ברוק ב-1972. קוקלי הובילה בסקרים במשך חודשים אחדים, אך בראון סגר את הפער בשבועות הראשונים של ינואר.
בחירות 2012
הסקרים באוקטובר 2011 הראו שהתמיכה בבראון נסקה והוא יעמוד בפני תחרות צמודה לבחירה מחדש מול מועמדת המפלגה הדמוקרטית, הפרופסורית אליזבת וורן. עם זאת, בסקרים מראשית מרץ 2012 הוביל בראון על וורן ב-8 נקודות. במרץ 2012, הצטמצם הפער בין השניים ל-2.3%, במרווח הטעות. לקראת החודשים האחרונים של מערכת הבחירות החלה וורן להוביל בפער קטן על בראון. ב-6 בנובמבר 2012, בראון הובס על ידי אליזבת וורן בבחירות הכלליות. וורן הצליחה לזכות ב-54% מהקולות, ואילו בראון ב-46%.
בחירות 2014
בראון הודיע כי יתמודד לסנאט של ארצות הברית, הפעם מטעם מדינת ניו המפשייר. בראון נולד במספנת הצי של פורטסמות' בקיטרי, עיירה במיין, להורים שהתגוררו בסמוך למרכז העיר פורטסמות', ואז בילה את ילדותו המוקדמת בעיר פורטסמות' שבניו המפשייר ומאוחר יותר בוייקפילד שבמסצ'וסטס בעקבות גירושי הוריו. נוסף על כך, בראון שילם מיסים למדינת ניו המפשייר והחזיק בבעלותו בית מגורים בעיירה ריי (Rye) במשך יותר משני עשורים. בדצמבר 2013 מכר בראון את ביתו הראשי במסצ'וסטס והביע את כוונתו "להקים בית בריי ולהירשם בפנקס הבוחרים".
הסקרים שנערכו על ידי סוכנויות שונות בחודשים אפריל ומאי 2014 הראו כי הסנאטורית ג'ין שאהין מובילה על בראון ב-3 עד 5 נקודות. סקר שנערך בחודש מאי על ידי אגודת המושלים הרפובליקנים הראה כי בראון מוביל על שאהין ב-5 נקודות. בשלהי אוגוסט, סקר של משותף של ערוץ הטלוויזיה "WMUR-TV" ואוניברסיטת ניו המפשייר הראה ששאהין הובילה על בראון בפער קטן, שתי נקודות: 46 לעומת 44.
במהלך הבחירות נערכו חמישה עימותי בחירות, שלושה מהם שודרו בטלוויזיה. העימותים הטלוויזיוניים, שודרו על ידי הערוצים "WMUR-TV" ,"NECN" ו-"NH1 News". הוויכוח בערוץ WMOR הונחה על ידי ג'ורג' סטפנופולוס מ-ABC וג'וש מקאילווין מ-WMUR-TV והתקיים במכללת סנט אנסלם שבגופסטאון. העימות ששודר בערוץ "NH1" הונחה על ידי וולף בליצר מ-CNN ופול שטיינהאוזר מ-NH1 ונערך במרכז התקשורת של הערוץ בקונקורד. העימות ששודר בערוץ "NECN" הונחה על ידי צ'אק טוד מ-NBC ונערך במרכז הקפיטול לאמנויות בקונקורד.
בראון הובס על ידי שאהין כשהיא זוכה ל-51.5% מהקולות לעומת 48.5% להם זכה בראון.
כהונתו
בראון הושבע לתפקידו ב-4 בפברואר 2010 על ידי סגן נשיא ארצות הברית דאז ג'ו ביידן, במסגרת תפקידו כנשיא הסנאט להלכה, ובכך החזיר למפלגה הרפובליקנית את הרוב בסנאט. תקופת כהונתו הגיעה לידי גמר ב-3 בינואר 2013.
בראון היה בין הדוברים בוועידת השדולה השמרנית האמריקאית (CPAC) בוושינגטון הבירה, שנפתחה על ידי מושל מסצ'וסטס לשעבר, מיט רומני. על אף הופעתו בוועידת שדולת השמרנים, סירב בראון להתנגד בהצבעה על הצעת חוק הדמוקרטית "חוק העבודה האמריקאית" (American Jobs Act), ושיבח את מנהיג הרוב בסנאט הארי ריד מנבדה והסנאטור הבכיר ג'ון קרי ממסצ'וסטס על שהציגו את נכונותם לעבוד איתו על פני קווי המפלגה. בראון היה אחד מחמשת הסנאטורים הרפובליקנים להצביע בעד חוק העבודה האמריקאית. החוק עבר בסנאט ברוב של 30–62 ב-22 בפברואר 2010.
לפי העיתון וושינגטון פוסט, בראון הצביע כרוב הרפובליקנים 80% מתקופתו בסנאט. באותו סקר שערך העיתון, 56% ממצביעי מסצ'וסטס האמינו שהוא שמר על הבטחתו להיות קול עצמאי בסנאט של ארצות הברית. השקפותיו של בראון על קיצוצים בתקציב 2011 והסתייגויותיו מקונצנזוסים של המפלגה הרפובליקנית הציבו אותו במצב של סכסוך עם כמה מחבריו לסיעה ושמרנים בולטים בתנועת מסיבת התה, בהם גלן בק. הוא אמר כי הוא מתנגד לקיצוצים אלו משום שהוא האמין כי תהיה להם השפעה שלילית על משפחות בעלות הכנסה נמוכה וילדים.
בשלהי יוני 2010, הוגדר בראון כ"שליח הציבור הפופולרי ביותר במסצ'וסטס" על פי סקר שנערך על ידי הבוסטון גלוב. 55% מהנשאלים היו בעלי דעות אוהדות כלפי בראון כמעט חמישה חודשים לאחר ניצחונו בבחירות לסנאט ב-19 בינואר 2010, שנערכו על מנת לבחור מחליף להלכה למקומו של טד קנדי, שאויש באופן זמני על ידי פול קירק. 50% מהנשאלים, הסכימו באופן כללי עם הדרך של בראון לשימושו בתפקיד החדש. האהדה שרכש בראון נחשבת לחריגה וייחודית, שכן הוא סנאטור רפובליקני מטעם אחת מהמדינות הליברליות והמזוהות היותר עם המפלגה הדמוקרטית ביותר בארצות הברית.
שגריר ארצות הברית בניו זילנד וסמואה
ב-20 באפריל 2017 הוכרז בראון כמועמדו של הנשיא דונלד טראמפ לשגרירה הבא של ארצות הברית בניו זילנד וסמואה. מינויו לשגריר בניו זילנד אושר על ידי הסנאט ב-8 ביוני, והגיש את כתב האמנתו למושלת הכללית של ניו זילנד פטסי רדי ב-25 ביוני. מינויו כשגריר בסמואה אושר כעבור חודש ימים.
באוקטובר 2017 ייעצה מחלקת המדינה של ארצות הברית לבראון לגלות יותר רגישות מבחינה תרבותית לאחר שכינה את מתנדבי חיל השלום "יפים" ואמר למלצרים באירוע שהם יכולים להרוויח "כסף טוב" בתעשיית שירות המזון. מחלקת המדינה בחנה את האמירות, ודחקה בבראון לעמוד בסטנדרטים המצופים להתנהגות של עובדי מדינה. באותו אירוע טענה אישה שמלצרה כי בראון נעץ מבטים בשדייה ואחרת טענה שבראון התנהג בחוסר נימוס ובגסות.
ב-20 בדצמבר 2020 סיים את שליחותו הדיפלומטית, והתמנה לדקאן "בית הספר למשפטים ניו אינגלנד" בבוסטון.
בראון וישראל
כסנאטור, נהג בראון לצדד במדינת ישראל. בנוגע לסכסוך הישראלי-פלסטיני, רואה בראון את איראן כאחראית להפרת הסדר וליבוי השנאה במזרח התיכון. בספטמבר 2010 פרסם בראון מאמר דעה בוול סטריט ג'ורנל בה הפנה אצבע מאשימה אל איראן, המצטיירת כגורם שלילי שאם לא ינוטרל פשוט לא תתאפשר כל התקדמות לעבר רגיעה במזרח התיכון. באוגוסט 2012, בעיצומן של הבחירות לנשיאות ארצות הברית שנערכו באותה השנה, אמר בראון כי לישראל "הזכות מוחלטת להגן על עצמה", בצל דיווחים שישראל עשויה לשקול לתקוף את מתקני הגרעין של איראן לפני מועד הבחירות. באותה העת התמודד בראון על מקומו בסנאט מול מועמדת המפלגה הדמוקרטית, אליזבת וורן. הוא טען שלוורן גישה פייסנית בנוגע למצב במזרח התיכון.
ב-10 באוגוסט 2010 נסע בראון לירדן ולישראל במסגרת חברותו בוועדת הכוחות המזוינים ובוועדת ביטחון המולדת של הסנאט. לאחר שחיל הים הישראלי אסר על ספינות לשוט לאורך חופי רצועת עזה במסגרת המשט לעזה ב-2011, פעילים פרו-פלסטינים נכנסו לבניין הקונסוליה הישראלית בבוסטון והפגינו נגד מדיניות ישראל. בראון הוקיע את המחאה בקונסוליה ואמר: "לא צריך לטעות באיזה צד נמצאת אמריקה במאבק בטרור, ואני רוצה להבהיר שאני עומד לצד ישראל". במהלך מבצע עמוד ענן, תמך בראון בפעולות ישראל נגד חמאס, והדגיש שוב את זכותה של ישראל להגן על עצמה תוך שהוא מגנה את חמאס.
רוברט דאנקן מקניל
רוברט דאנקן מקניל (באנגלית: Robert Duncan McNeill; נולד ב-9 בנובמבר 1964) הוא שחקן, מפיק ובמאי אמריקאי הידוע בתפקידו כלויטננט טום פאריס בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: וויאג'ר".
בימוי
מקניל החל את קריירת הבימוי שלו עם כמה פרקים של "מסע בין כוכבים: וויאג'ר". באותו הזמן הוא גם כתב, הפיק וביים שני סרטים קצרים עטורי פרסים, "The Battery" ו-"mm of Love 9", והתחיל לביים פרקים בסדרות טלוויזיה אחרות. במקביל להופעותיו ככוכב אורח בסדרות כגון "בגבולות המסתורין" ו-"Crossing Jordan", החל מקניל להתמקד בקריירת הבימוי שלו, במסגרתה ביים מספר פרקים של ""דוסון קריק", "Everwood", "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז", "מתים במשרה חלקית", "The O.C.", "מגרש ביתי", "Las Vegas", "Summerland" ו-"על טבעי". בשנים 2006–2007 הוא ביים פרקים של ""עקרות בית נואשות", "מדיום", "Standoff", "The Nine", "The Knights of Prosperity", "In Case of Emergency", "What About Brian" ו-"My Boys". בשנת 2007 הוא ביים את הפרק הראשון של עונה 5 של הסדרה "לאס וגאס", וכן את הפיילוט של "?Samantha Who" (בו הופיע עמיתו ל-"מסע בין כוכבים: וויאג'ר" - טים רוס); לאחר מכן הפיק את הסדרה "צ'אק" ברשת "NBC", ואף ביים מספר מפרקי הסדרה. בשנת 2010 ביים מקניל פרק בסדרת המדע בדיוני של רשת ABC "וי", אשר הופקה על ידי סקוט רוזנבאום, לשעבר כותב ומפיק בסדרה "צ'אק".
בשנת 2018 ביים מקניל ארבעה פרקים מתוך העונה השנייה של הסדרה הקומית "יחסים בהסכמה" של רשת הטלוויזיה E!.
בשנת 2022 ביים את הפרק השלישי במספר מתוך סדרת הדרמה המשפטית "So Help Me Todd" מבית רשת CBS.
לא רואים עליך
לא רואים עליךְ הוא סרט דרמה ישראלי, בבימויה של מיכל אביעד, לפי תסריט שלה ושל טל עומר ובכיכובן של רונית אלקבץ ויבגניה דודינה, שיצא לאקרנים באוקטובר 2011. הסרט עוסק בשתי נשים שנאנסו עשרים שנה קודם לכן בידי אותו אנס. בעקבות מפגש מקרי ביניהן, שתיהן חוזרות אל הטראומה ומתמודדות אתה, כל אחת בדרכה.
זהו סרטה העלילתי הראשון של אביעד. הסרט זכה בציון לשבח מטעם חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בקטגוריית פנורמה. הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, ואילו יבגניה דודינה זכתה בפרס השחקנית המצטיינת, בפסטיבל חיפה באוקטובר 2011.
עלילה
לילי (רונית אלקבץ) היא מדריכת ריקוד ותנועה ופעילת שמאל המסייעת לפלסטינים במסיק זיתים. נירה (יבגניה דודינה) היא עורכת וידאו המשתתפת בצילום המסיק. המסיק נפסק כאשר מתנחלים וחיילים מגיעים ומונעים אותו. נירה נזכרת שכבר ראתה את לילי לפני שנים רבות, ומגלה שהגורם לכך הוא העובדה ששתיהן נאנסו, כעשרים שנה קודם לכן, בידי "האנס המנומס". לילי נשואה ואם לבן ובת בוגרים, אך נישואיה נתונים במשבר, וגם יחסיה עם ילדיה אינם פשוטים. נירה היא אם חד-הורית לבת קטנה. בעקבות המפגש מחליטה נירה לגלות את כל פרטי האונס שעברה, ואת פרטיהם של מעשי אונס נוספים של "האנס המנומס", ולשם כך מנסה לדבר עם לילי, שאינה נלהבת לכך, ועם נאנסות נוספות.
בין מציאות לבידיון
"האנס המנומס" הוא כינויו של אנס סדרתי שפעל בישראל, באזור המרכז, בסוף שנות ה-70, ואנס 16 נשים עד שנלכד. האנס, בן 37, הודה ב-8 מעשי אונס, נדון ל-30 שנות מאסר, עונשו קוצר ל-18 שנות מאסר, ולבסוף שוחרר לאחר 10 שנים. במאית הסרט, מיכל אביעד, והתסריטאית, טל עומר, נמנו עם קורבנותיו של האנס. אף שהדמויות בסרט הן דמויות בדיוניות, פרטיו מתבססים על המציאות - "כל מה שנמצא בסרט קרה באמת, לא בהכרח לי. התחקיר לסרט מבוסס על עוד כמה נשים שנאנסו על ידי אותו אנס", אמרה מיכל אביעד. בסרט משולבים קטעים של יומני חדשות שעסקו ב"אנס המנומס".
עקב אופיו זה של הסרט ציין מבקר הקולנוע אורי קליין:
סמואל גובאט
הבישוף סמואל גובאט (בגרמנית: Samuel Gobat; 26 בינואר 1799 – 11 במאי 1879) היה כומר ומיסיונר פרוטסטנטי שווייצרי, אשר שימש כבישוף הפרוטסטנטי השני של ירושלים.
סמואל גובאט נולד בעיר ברן שבשווייץ. בין השנים 1823–1826 שמש גובאט במסיון בעיר בזל. לאחר תקופה זאת נסע ללונדון ופריז ורכש ידע בשפה הערבית ובשפת הגעז.
אתיופיה
מצויד בידיעותיו שפת הגעז יצא בשליחות מיסיונרית לאתיופיה. בין השנים 1830–1835 ערך שני מסעות לאתיופיה. הראשון בין השנים 1830–1832 והשני בין השנים 1835–1836. בסך הכול שהה כשלוש שנים באתיופיה. גובאט נאלץ לעזוב את אתיופיה בגלל מחלות קשות שתקפו אותו בארץ זאת. את שנותיו אלו הנציח בספר המתאר את הקורות אותו בשליחותו שם. לאחר חזרתו מאתיופיה שהה מספר שנים באי מלטה, שם הוא השתתף בהכנת תרגום של התנ"ך לשפה הערבית.
ארץ ישראל
בשנת 1846 מונה גובאט לבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים. מינוי זה היה פרי פשרה בין גרמניה לאנגליה בדבר זהותו של הבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים. הממשלות של אנגליה וגרמניה אמנם החליטו על הקמת כנסייה פרוטסטנטית משותפת לאנגליקנים וללותרנים בירושלים הייתה מחלוקת בדבר זהותו של מי שיעמוד בראשות כנסייה זאת. הגרמנים היו מעוניינים בבישוף גרמני והאנגלים היו מעוניינים בבישוף אנגלי. כפשרה הוחלט על מינוי של גובאט שמוצאו השווייצרי הפך אותו למועמד מוסכם על שני הצדדים.
גובאט שמש כבישוף הפרוטסטנטי של ירושלים במשך למעלה משלושים שנה. במשך תקופה זאת הוא פעל לביסוסה של הכנסייה הפרוטסטנטית בארץ ישראל ואף בעבר הירדן, לשם ערך מסעות להפצת האמונה הנוצרית הפרוטסטנטית.
גובאט נקבר בבית הקברות הצמוד למוסד החינוכי שהקים בהר ציון. בשנת 1884 יצא לאור בבזל ספר הסוקר את תולדות חייו. בספר זה נעשה שימוש ניכר בחומרים אוטוביוגרפים. הספר תורגם גם לשפה האנגלית.
עביד איניש דינא לנפשיה
ככלל, המגמה במשפט העברי היא התנגדות לעשיית דין עצמית, ועשיית הדין היא תפקידו של בית הדין. הדגשת מגמה מגמה זו עולה מתוך דוגמאות רבות בתורה: על "גואל הדם" נאסר להרוג את הרוצח עד שיועמד "לפני העדה למשפט" ; הוריו של בן סורר ומורה נדרשים להביאו "אל זקני עירו ואל שער מקומו" ולא להענישו בעצמם; גם כאשר הופקד פיקדון והשומר טוען שהפיקדון נגנב ממנו, הבעלים-המפקיד נדרש לפנות לבית הדין. למרות זאת, חז"ל וההלכה מכירה במקרים מסוימים בזכותו של האדם לעשות את דינו בעצמו, וישנה מחלוקת על היקף הזכות הזו.
הדיון
דין זה מתחלק לשני יישומים מרכזיים: "במקום דאיכא פסידא" – כשיש הפסד מיידי, ו"במקום דליכא פסידא" – כשאין הפסד מיידי וניתן להמתין להכרעת-דין. התלמוד קובע כי במקום שיש הפסד, קיימת הסכמה כי מותר לאדם לעשות דין לעצמו; לדוגמה, אדם שמילא את חצר חברו בכדים, רשאי חברו לשבור אותם כדי לצאת ולהיכנס לחצרו שלו. לעומת זאת במקרה בו אין הפסד מיידי, נחלקו רב יהודה ורב נחמן: לשיטתו של רב נחמן, אף במקרה בו אין הפסד מיידי – אדם עושה דין לעצמו.
הרמב"ם פוסק להלכה כשיטתו של רב נחמן, וכותב:.
לעיתים עשיית דין עצמאית מחליפה חוסר-אונים של מערכת אכיפת ההלכה. דוגמה לכך היא פסק ההלכה של הרא"ש, הקובע שאף על פי שבימינו אין דנים דיני קנסות – כגון גנב שאמור לשלם את כפל גנבתו ובימינו ישלם רק את הקרן, אך אם הבעלים לקח בכוח מידי הפושע את הקנס המגיע לו – אין מוציאים מידו.
תוקף הדין ומקור הסמכות
האחרונים הציעו הצעות שונות באשר למקורה ואופייה של סמכות האדם לעשות דין לעצמו:
לפי הבנה אחת, הניזק העושה דין לעצמו פועל כ"שוטר", המוציא את הדין לפועל, אך אין לו כח של "דיין" לפסוק ולחתוך את הדין. לכן, אם בא גזלן לגזול את ממונו – מותר לו להכותו כדי למנוע את הגזלה. אולם, אם החפץ כבר נגזל, אין לו רשות להוציא אותו בכח, גם אם יש לו עדים, שכן צריך פסק דין של בית דין כדי להוציא נכס מידי המוחזק בו.
לפי דעה אחרת, הניזק יכול לפעול גם כ"דיין", כלומר יש לו סמכות לחתוך את הדין, ומכאן שעשיית דין עצמית תהיה מותרת גם לאחר גזילת החפץ.
לפי הגישה האחרונה, הניזק פועל מכח בית דין והוא משמש מעין "שליח בית דין". כלומר, יש כאן האצלת סמכות מטעם בית הדין לנפגע. האצלת סמכות זו ניתנת להסבר בשתי דרכים שונות: א. מניעה מן החטא: כשם שלבית הדין כוח למנוע מהאדם לעשות איסור, כך לניזק עצמו, כשליח ביה"ד, הזכות למנוע את חבירו מלהזיק לו, מחמת האיסור שבדבר. ב. מניעת הפסד ממון: לנפסד רשות להגן על עצמו ממי שבא לגרום לו נזק.
כוח לורנץ
כוח לורנץ הוא הכוח הפועל על מטען חשמלי עקב נוכחותם של שדה חשמלי ושדה מגנטי. כאשר משתמשים במערכת היחידות הבינלאומית הכוח ניתן על ידי , כאשר:
כוח לורנץ הוא מיוחד משום שהוא תלוי במהירות של החלקיק, דבר שגרם לסתירות עם המכניקה הקלאסית. סתירות אלו נפתרות על ידי טרנספורמציות לורנץ שנוסחו לראשונה על ידי הפיזיקאי ההולנדי הנדריק לורנץ אך הוצדקו פיזיקלית רק על ידי תורת היחסות הפרטית של אלברט איינשטיין.
ביחידות cgs הנוסחה עבור כוח לורנץ היא: כאן \ c היא מהירות האור.
שטח אש
שטח אש הוא שטח המוקצה לצבא על ידי המדינה, על מנת שיוכל להתאמן. גודלם של שטחי אש יכול להיות ממטרים ספורים (למטווחי חבלה, למשל) ועד לאלפי קילומטרים רבועים. מכיוון שנעשה ירי של תחמושת חיה בשטחי האש, נאסרת הכניסה לשטחים אלו על כל גורם שאיננו מתואם עם שלטונות הצבא. שטחי אש קטנים לרוב יגודרו, אך שטחי אש גדולים מאוד יסומנו בשלטים בדרכים המובילות אליהם.
כוח לורנץ
היחס בין כיווני וקטורי השדה המגנטי, מהירות החלקיק והכוח הפועל עליו
כיוונו של הכוח המגנטי ניצב למישור המכיל את וקטורי מהירות החלקיק הטעון והשדה המגנטי.
עובדה זו מזמנת כלל שימושי לקביעת היחס בין כיווניהם ההדדיים של וקטורים אלה, המכונה כלל יד ימין. אופן השימוש בכלל זה מתואר להלן. כאשר כף יד פתוחה - אם הבוהן מתווה את כיוון מהירות החלקיק ויתר האצבעות את כיוון השדה המגנטי, אזי כיוון הכוח נקבע על ידי כיוון הניצב לכף היד, עבור מטענים חיוביים, ובניצב לגב כף היד החוצה, עבור מטענים שליליים. בגרסה מעט שונה: משתמשים בשלוש האצבעות הראשונות בכף יד ימין, כאשר הבוהן מתווה את כיוון המהירות, האצבע את כיוון השדה, והאמה את כיוון הכוח המגנטי.
שטח אש
שטח אש "רטוב"
שטח אש רטוב הוא שטח בו יכולה יחידה לבצע ירי "חי" לפי האמצעים שאושרו בתיק התרגיל ובתיק שטח האש. מטווחים של נשק קל ומטווחים של טנקים מתבצעים בשטחי אש רטובים.
כוח לורנץ
תנועת חלקיק בהשפעת שדות מקבילים
תנועה נפוצה בהשפעת כח לורנץ היא כאשר השדה המגנטי והשדה החשמלי מקבילים, תנועה כזאת משמשת בציקלטרונים, שכן כאשר השדה המגנטי והחשמלי מקבילים בכיוונם החלקיק מבצע תנועה ספירלית שבאמצעותה אפשר להאיץ חלקיקים למהירויות גדולות באופן פשוט יחסית.
שטח אש
שטח נתירים
שטח נתירים הוא שטח שהוסכם על ידי מספר יחידות כי לכולן מותר לירות (להנתיר) אליו אך לאף אחת אסור להמצא בו.
כוח לורנץ
תנועת חלקיק בהשפעת שדות מקבילים
הוכחה:
מהצבת הנתון כי השדות מקבילים:
שטח אש
בישראל
עקב מחסור בשטחי אימונים, מרבית שטחי האש הגדולים של צה"ל ממוקמים במדבר.
המחסור בשטח בישראל, הנובע מגודלה הקטן באופן יחסי, גורם לכך שקיימים שטחים בהם נעשה שימוש לשני ייעודים: לדוגמה, שמורת הנחלים הגדולים משמשת כשטח אש בימות השבוע, אך בשבת מותר לטייל בה, בתיאום עם הצבא. לרוב, גם בימי חול המועד הצבא אינו משתמש בשטח כשטח אש, אך יש לתאם כניסה לשטח עם שלטונות הצבא מראש. ברמת הגולן קיימת כפילות אחרת: שטחי נתירים הם גם שטחי מרעה ולעיתים נפגעות פרות מירי של תחמושת חיה.
כוח לורנץ
תנועת חלקיק בהשפעת שדות מקבילים
נשתמש בקשר בין הכוח לתאוצה שהיא הנגזרת של המהירות:
שטח אש
המצב החוקי
תקנה 125 לתקנות ההגנה (שעת חירום) 1945 קובעת:
"שטחים מסוגרים
125. מפקד צבאי רשאי להכריז בצו על שטח או מקום כל-שהם, כי הם שטח מסוגר לצורכיהן של התקנות האלה. כל אדם הנכנס לתוך שטח או מקום כל-שהם או יוצא מתוכם - במשך תקופה כל-שהיא, שבה עומד בתקפו צו כזה ביחס לשטח או למקום ההם - ללא תעודת-היתר בכתב שהוצאה בידי המפקד הצבאי או בשמו - יאשם בעבירה על התקנות האלה."
כוח לורנץ
תנועת חלקיק בהשפעת שדות מקבילים
מפתירת המשוואה הדיפרנציאלית נקבל כי:
שטח אש
המצב החוקי
בשנת 2010 חלו צוי שטח מסוגר על כרבע מכלל המקרקעין במדינת ישראל. בתביעה שהוגשה על ידי בעלי חלקה באזור ראשון לציון עליה חל צו שטח מסוגר הביע השופט יורם דנציגר את עמדתו שהנוהל של אי-פיצוי בעלי קרקע על צו שטח מסוגר חייב להפסק והוא ביקש להקציב לכנסת שנים עשר חודשים לקביעת מנגנון פיצוי. לעומתו, כתב השופט סלים ג'ובראן שכל השימוש בצו שטח מסוגר כדי להגביל באופן קבוע, במשך עשרות שנים, כניסה לשטח לצורכי הצבא, אינו ראוי, אולם משזהו החוק הוא אינו יכול לסייע למערערים ואינו יכול לכפות על המדינה מתן פיצוי. השופטת אילה פרוקצ'יה הצטרפה לעמדת השופט ג'ובראן שאין לעוררים זכות לפיצוי וכך נקבע בעמדת הרוב בניגוד לדעתו של השופט דנציגר.
כוח לורנץ
תנועת חלקיק בהשפעת שדות מקבילים
נבצע אינטגרציה על מנת לקבל את מיקום הגוף:
מהעלאה בריבוע של המיקום בצירים Z,Y וחיבורן יוצא:
שטח אש
שטחי אש ביהודה ושומרון
במקרים רבים צה"ל כפה על קהילות פלסטיניות לפנות שטחים שיועדו לאימונים צבאיים באש חיה. בשנת 2013, למשל, מאות משפחות פלסטיניות נאלצו לנדוד ממקומן הקבוע ולעבור זמנית לאזורים אחרים. קצין בכיר בפיקוד המרכז הודה כי "אימונים בשטחי אש בגדה המערבית הם אמצעי לצמצום מספר התושבים הפלסטינים בהם וחלק חשוב במאבק בבנייה פלסטינית בלא היתרים."
כוח לורנץ
תנועת חלקיק בהשפעת שדות מקבילים
זוהי משוואת מעגל ברדיוס, מכאן שהגוף מבצע סופרפוזיציה של תנועה מעגלית ותנועה בקו ישר במהירות קבועה בציר ה X שהיא תנועה ספירלית.
שטח אש
שטחי אש ביהודה ושומרון
בנוסף לאימוני צה"ל, שטחים רבים ביהודה ושומרון הוכרזו כשטחי אש אך בפועל אינם משמשים לאימונים. המנהל האזרחי סימן מאז שנת 2000 לפחות 35 אלף דונם שנמצאים בשטחי אש הסמוכים להתנחלויות כאדמות מדינה, כחלק מתשתית עתידית להרחבת התנחלויות ומאחזים. לדברי דרור אטקס, "הגדרתם של שטחים אלו 'שטחי אש' אינה אלא פיקציה שנועדה בעצם למנוע מפלסטינים לעשות בהם שימוש".
שטח אש 918 חופף לחלק מכפרי מסאפר יטא שבהם מתגוררים כ-1,000 תושבים. הדיון בעניינם הגיע עד לבג"ץ, שפסק כי מותר לפנותם מבתיהם בגלל שאלה אינם מגורי קבע.
יצחק משה ארלנגר
הרב יצחק משה ארלנגר (נולד בשנת ה'תשי"ד) הוא מקובל ומשפיע חסידי המתגורר בירושלים, מחבר סדרת הספרים "קונטרסי חסידות".
ביוגרפיה
נולד בירושלים ליוסף ארלנגר, נכדו של הרב אברהם ארלנגר. אחיו של רבי מנחם ארלנגר. למד בישיבת מאור עיניים של חסידות רחמסטריווקא, שם נקשר לרב יוחנן מרחמסטרווקא. כבר בבחרותו עסק בתורת הקבלה. אחר נישואיו למד בישיבת שער השמים, אצל הרב יחיאל פישל אייזנבך וכן למד בחברותא עם האדמו"ר רבי ישראל מרדכי מרחמסטריווקא.
פעילות תורנית
הרב ארלנגר מוסר שיחות ושיעורים בכמה מדינות בעולם, בעיקר בספרי חסידות ובספרי קבלה. שיחותיו מתאפיינות ברגש. גם ספריו נכתבים כך, בהשראת ספרי בעל החובת התלמידים.
הרב ארלנגר עורך תפילות וטישים בבית מדרשו "בית ועד לחכמים" ברחוב נחום בירושלים, שם גם קיים כולל תחת נשיאותו במשך כל ימי השבוע.
תחת נשיאותו של הרב ארלנגר כוללים בירושלים ובאשדוד. הוא מלמד בישיבת שער השמים ובישיבת רחמסטריווקא, והוא המשפיע הרוחני בישיבה הקטנה מאור עיניים. מעביר שיחות בבית המדרש 'אש קודש' בבני ברק. בימי חול המועד ובחנוכה הרב ארלנגר נוהג לשהות בבית מדרשו 'בית ועד לחכמים' שבנשיאותו באשדוד, שם הוא עורך את הטישים ואת התפילות.
דרשותיו בסעודות השבת יוצאות לאור על ידי תלמידיו בדף שבועי בשם 'רזא יקירא' המופץ גם בדוא"ל. שיחותיו בענייני מועדים וחינוך אמונה וביטחון יוצאות לאור על ידי תלמידיו ב'בית ועד לחכמים' באשדוד.
במהלך השנה עורך הרב ארלנגר נסיעות לקהילות חסידיות ברחבי העולם, שם הוא מוסר דרשות ושיחות חיזוק ועורך שבתות התוועדות לחסידיו. כך גם עורך מדי פעם נסיעות למקומות הקדושים באוקראינה בצוותא עם מאות מחסידיו כאשר את השבת הוא שובת לרוב בעיר מזיבוז.
משפחתו
אביו- הרב יוסף ארלנגר, אחיו של המקובל הרב חיים אריה ארלנגר. ממוצא שווייצרי.
1. הרב שמעון משפיע בישיבת באבוב.
2. הרב ישראל מאיר- משפיע בישיבת 'מאור עיניים' רחאמסטריווקא.
3. הרב אהרון מנחם- משפיע בישיבה קטנה מחנובקה ומשפיע בביהמ"ד ברחוב בלוי בני ברק.
לוץ שוורין פון קרוזיק
יוהאן לודוויג "לוץ" גראף שוורין פון קרוזיק (בגרמנית: Johann Ludwig "Lutz" Graf Schwerin von Krosigk ; 22 באוגוסט 1887 – 4 במרץ 1977) היה פוליטיקאי גרמני שמרני שכיהן בממשלות גרמניה האחרונות של רפובליקת ויימאר ולאחר מכן כשר האוצר במהלך כל תקופת שלטון המפלגה הנאצית. לאחר התאבדותו של יוזף גבלס, שימש בתפקיד ראש השרים במסגרת ממשלת פלנסבורג, שהתיימרה לשלוט בגרמניה בשבועות הראשונים של מאי 1945.
ראשית חייו
קרוזיק נולד בתור יוהאן לודוויג פון קרוזיק בראטמנסדורף שבממלכת סקסוניה אך נודע בשמו הפרטי "לוץ", קיצור חיבה של השם לודוויג. למד משפטים ומדע המדינה בהאלה, בלוזאן ובאוניברסיטת אוקספורד ובמלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני, הגיע לדרגת אובר-לויטננט (סגן) ועוטר בצלב הברזל.
ב-1918 נשא קרוזיק לאישה את הברונית ארנגרד פון פלטנברג, איתה היו לו ארבעה בנים וחמש בנות. ב-1925 אומץ על ידי דודו הרוזן אלפרד פון שוורין ואימץ בעצמו את שם המשפחה שוורין פון קרוזיק כך שלאחר מות דודו הפך לרוזן פון שוורין. מאחר שתוארי האצולה חוסלו על ידי רפובליקת ויימאר, הוסיף את התואר "גראף" (רוזן) לשמו החוקי, והפך ליוהאן לודוויג גראף שוורין פון קרוזיק.
פעילות ציבורית
בתור שמרן שאינו משתייך לאף מפלגה, שוורין פון קרוזיק, התמנה לשר האוצר על ידי פרנץ פון פאפן ב-1932 והמשיך בתפקידו לבקשת הנשיא, פאול פון הינדנבורג, תחת קורט פון שלייכר והמשיך בכהונתו לכל אורך תקופת השלטון של המפלגה הנאצית.
במסגרת תפקידו, פון קרוזיק חתם על מספר חוקים בשנת 1933 שסילקו את יהודי גרמניה מן החיים הכלכליים. הוא היה אחד מן המארגנים את ניצולם הכלכלי של השטחים הכבושים על ידי גרמניה במזרח בזמן מלחמת העולם השנייה. כבר ב-1945 התייחס בטורים בעיתונות ל"מסך הברזל" היורד וחוצה את יבשת אירופה, מונח אותו שאל מנאומיו האנטי-סובייטים של יוזף גבלס ושלבסוף הועתק גם על ידי וינסטון צ'רצ'יל.
ב-1 במאי 1945, בעקבות התאבדותו של יוזף גבלס, התמנה לתפקיד ראש השרים בממשלת פלנסבורג (ממשלה זמנית של בכירים בממשל הנאצי, שניסו לקיים רציפות שלטונית לאחר התאבדותו של היטלר) על ידי הנשיא קרל דניץ. דניץ ושוורין פון קרוזיק ניסו לנהל משא ומתן לשביתת נשק עם בעלות הברית המערביות תוך כדי המשך הלחימה נגד צבא הסובייטי, אבל הממשלה לא הוכרה על ידי בעלות הברית והתפרקה כאשר חבריה נתפסו על ידי כוחות בריטיים ב-23 במאי 1945 בפלנסבורג.
פון קרוזיק נשפט באפריל 1949 במשפט השגרירים, נמצא אשם בביזת רכושם של מגורשים יהודים, הורשע כפושע מלחמה ונידון לעשר שנות מאסר. הוא עצמו קיבל את חומרת העונש בטענה שמדובר בעונש צודק על מצפונו שקהה וסומם. הוא ריצה את עונשו בכלא לנדסברג, אולם שוחרר כבר בינואר 1951 במסגרת גל חנינות.
שנים מאוחר יותר שוורין פון קרוזיק כתב מספר ספרים על מדיניות כלכלית, ואף שתי גרסאות של זכרונותיו. שוורין פון קרוזיק הלך לעולמו בגיל 89 בעיר אסן.
רעיונות
רעיונות הוא חיבור פילוסופי מאת מרקוס אורליוס, קיסר רומא בין השנים 180-161 לספירה. החיבור לא נכתב כיצירה פילוסופית שיטתית, וקרוב לוודאי שלא יועד בשום שלב לפרסום. המדובר בקובץ אקלקטי של זיכרונות וקטעי יומן בעלי אופי אוטוביוגרפי, מימרות (אפוריזמים) בנושאים שונים, תרגילי מחשבה ברוח הפילוסופיה הסטואית, וחומרים נוספים.
הרקע לחיבור "רעיונות"
"רעיונות" נתחבר בעשור האחרון לחייו של מרקוס אורליוס, בין השנים 170–180 לסה"נ. מרביתן של שנים אלו עברו על אורליוס בניהול מלחמות כנגד שבטים גרמאניים שפלשו לגבולה הצפוני של האימפריה הרומית. חלקים מהחיבור נכתבו בקרנונטום, מקום מפקדתו של אורליוס בשנת 171 לסה"נ, בזמן המערכה בצפון. החיבור כמעט ואיננו מכיל מידע על אודות המאורעות שהתרחשו במועד כתיבתו. תחת זאת, הוא מוקדש ברובו לעיונים פילוסופיים. אופי החיבור מתבאר על רקע הפילוסופיה הסטואית, שממנה הושפע אורליוס, ובייחוד – על רקע משנתו של הפילוסוף הסטואי אפיקטטוס.
על אף ששפת האם של מרקוס אורליוס הייתה לטינית, החיבור נכתב ביוונית. כותרת החיבור, שמשמעה "[דברים] אל עצמו" (ביוונית: Τὰ εἰς ἑαυτόν), ככל הנראה איננה משל אורליוס, אלא התווספה לו בשלב מאוחר יותר. באנגלית ובשפות אירופיות אחרות מוכר החיבור בשם "Meditations", ומכאן התרגומים השונים של שם החיבור לעברית: "רעיונות", "הגיונות", "הרהורים", וכדומה. יש המתרגמים לפי הכותרת היוונית: "בינו לבין עצמו", או לשמות קרובים אחרים. בזכות "רעיונות", אשר משוקעים בו רבים מעיקרי הפילוסופיה הסטואית, נחשב מרקוס אורליוס, המכונה "הקיסר-הפילוסוף", לפילוסוף הסטואי הגדול האחרון.
האסכולה הסטואית
מרקוס אורליוס רכש בצעירותו השכלה רחבה, והחל מגיל 25 העמיק בלימודי הפילוסופיה הסטואית. השפעתו של אפיקטטוס על מרקוס אורליוס ניכרת כאמור מתוך ספרו של אורליוס, "רעיונות". את עיקרו של החיבור תופסים תרגילי הניסוח של האתיקה הסטואית, שעליהם המליץ אפיקטטוס.
תוכן החיבור
התוכן וצורת הארגון של "רעיונות" משקפים היטב את נסיבות חיבורו: הספר בנוי מקטעים קצרים המופיעים בסדר שרירותי, ללא עריכה או ניסיון לארגון-על. הספר הראשון מבין שנים-עשר הספרים המרכיבים את החיבור חריג ביחס לשאר חלקי היצירה. ספר זה נושא אופי אוטוביוגרפי, ובו אורליוס מזכיר דמויות שונות מחייו, אשר להן הוא מוקיר תודה. אורליוס מונה את תכונותיהם החיוביות של מיטיביו, ומציין מה למד הוא מהם. בין היתר נזכרים בספר אביו, אמו, אבי-סבו של מרקוס, והקיסר אנטונינוס פיוס, שהיה אביו המאמץ. להערכותיו של אורליוס את האישים הסובבים אותו קיים ערך מבחינה היסטורית; הערותיו מסייעות, לשם דוגמה, בשרטוט דיוקנו של הקיסר אנטונינוס פיוס.
ספרים 2–12 של החיבור מכילים קטעים קצרים בנושאים מגוונים. קטעים אלו מכילים ברובם ניסוחים שונים של תמות קבועות המיוסדות על ההשקפה הסטואית, החוזרות ונשנות לאורך החיבור. כאמור, על טכניקה זו של ניסוח וכתיבה לשם הפנמה המליץ אפיקטטוס. עקרון ה"חיים לפי הטבע" הסטואי הוא אחד מהתמות המרכזיות הנשנות בחיבור, לדוגמה: "'כל הקורה, בצדק קורה'. אם תבחן אמרה זו בקפידה, תיווכח כי כך הוא [...]". תמה סטואית בולטת נוספת המופיעה בחיבור היא חסינותה של הנפש מפני סיבות חיצוניות. בניסיון להטמיע בעצמו הכרה זו, אורליוס חוזר וכותב אודותיה שוב ושוב, לדוגמה: "האירועים כשלעצמם אינם יכולים לגעת בנפש כל עיקר; אין להם נתיבים אל הנפש, ואין הם יכולים להופכה או להניעה, שהרי היא בלבד הופכת ומניעה את עצמה .[...]". לאורך החיבור אורליוס מטיף לעצמו מוסר, המכוון לתיקון אורחותיו: "התבונן פנימה; אל נא תפסח לא על תכונתו היסודית של כל עניין באשר הוא ואף לא על ערכו", ואף מבקר את עצמו בחריפות במספר מקומות: "מותך ממשמש ובא אך עדיין אינך מתנהל בפשטות [...]". המוות נזכר אף הוא פעמים מספר ב"רעיונות", אשר כאמור, נכתב בערוב ימיו של אורליוס. בחיבור חוזרות ונשנות תמות סטואיקניות רבות נוספות: מחזוריות התמורות בטבע, דבקות בשכל ופרישה מהבלי העולם, חובת הפרט למלא את תפקידו כלפי החברה, עשיית צדק וגמילות-חסדים, הימנעות מכעס, יחס מבטל כלפי כבוד, האחווה השוררת בין בני-האדם, ועוד.
"רעיונות" כיומן אישי
בצד הערך הפילוסופי שיש ל"רעיונות", טמונה בו גם איכות ספרותית: החיבור, שנכתב כיומן אישי, מאפשר הצצה בעולמו הפנימי של אורליוס, שהיה סוער: מהחיבור עולה כי מרקוס לא היה שרוי תדיר בשלווה סטואית, אלא התחבט בין עקרונות הסטואה לתורתו של דמוקריטוס, בין אמונה לספקנות, וחווה מפעם לפעם פרצי רוגז וייאוש.
וורו
וורו (באסטונית: Võru, ברוסית: Выру, בגרמנית: Werro) היא עיר, נפה עירונית ובירת מחוז וורו בדרום-מזרח אסטוניה, שגובל ברוסיה ובלטביה. וורו שוכנת כ-60 קילומטרים דרומית לטרטו, העיר השנייה בגודלה באסטוניה, על שפת אגם טאמולה (Tamula).
גאוגרפיה
וורו שוכנת באזור הגבוה ביותר במדינות הבלטיות. האזור מאופיין בריבוי גבעות מתונות ואגמים. סור מונאמגי (Suur Munamägi), שהיא הנקודה הגבוהה ביותר במדינות הבלטיות, נמצאת במרחק של כ-18 קילומטרים. בקרבת מקום נמצא גם אתר הסקי במישור האנייה (Haanja). בשטח העיר נמצאים שלושה אגמים - טאמולה (Tamula; בשטח של 229 הקטאר), קובייה (Kubija; בשטח של 15,9 הקטאר) ומוסט (Mustjärv; בשטח פנים של 1,7 הקטאר). בקצה העיר זורם נהר וְהַאנדו (Võhandu), הנהר הארוך באסטוניה. חלק מן העיר - רובע סוֹ (Soo) - שוכן באזור שהיה ביצת כבול בעבר ומאופיין בקרקע קלה ולא יציבה.
היסטוריה
העיר וורו נוסדה עקב חקיקת חוק חדש שחוקקה הצאריצה יקטרינה הגדולה לניהול מחוזות רוסיה שכלל גם הקמתן של 205 ערים ברחבי האימפריה, כאשר וורו הייתה אחת מהן. החוק נחקק בעקבות מרד פוגצ'וב. ב-21 באוגוסט 1784 חתם המושל הכללי של ריגה, שהיה אחראי גם על המחוזות בדרום-אסטוניה, על הצו להקמת העיר החדשה. בצו צוין מיקומה ושמה הגרמני של וורו. במקביל להקמת העיר הוקם באותה שנה גם מחוז וורו על שטח בדרומו של מחוז טרטו (שהיה אז חלק ממחוז ריגה).
ב-1785 הושלמה תוכנית מתאר העיר הראשונה על ידי המודד פרידריך אוגוסט בוהם (Friedrich August Bohm). עד סוף המאה ה-18 הוקמו בה כמה עשרות בתים סביב כיכר השוק (turuplats) והיא יושבה ונוהלה ברובה על ידי גרמנים בלטיים. במהלך המאה ה-19 התפתחו התשתיות העירוניות ואוכלוסיית העיר גדלה. בית הדואר הוקם ב-1820, מבנה בית החולים הראשון הושלם ב-1827, בשנות ה-30 וה-40 הוקמו פנימייה פרטית לבנים ובית הספר התיכון לבנות, בית הסוהר הוקם ב-1863 וב-1867 הוקמה אגודת מכבי האש בעיר. במחצית השנייה של המאה ה-19 החלה העיר בפיתוח מהיר ושני שלישים מאוכלוסייתה היו אסטונים, רובם כפריים שעברו אליה מכפרים סמוכים. צעד חשוב בפיתוח חיי התרבות בעיר היה הקמת אגודת השירה והמשחק ב-1881 שגם הקימה את מרכז התרבות "קאנל" (Kannel). פתיחת תחנת הרכבת בעיר ב-1889 על הקו פסקוב-ולגה חיברה את העיר לסנקט פטרבורג ולריגה, והביאה לשגשוג כלכלי ותרבותי. המסחר בה שגשג ונערכו בה ירידים שונים ופסטיבלי זמר. האוכלוסייה האסטונית זכתה לייצוג במועצת העיר לראשונה בשנת 1902 עם בחירתם של שני אסטונים למועצה. העיר חוברה לרשת החשמל ב-1915.
בשנים 1929-31 נוספה מסילת ברזל שחיברה את וורו לטרטו ופטסרי (אז עיר באסטוניה, כיום העיר פצ'ורי במחוז פסקוב של רוסיה). בשנים 1948-1927 פעל בעיר תיאטרון מקצועי. עד סוף שנות ה-30 הוקם בעיר בנק ומבנה חדש למנהל המחוז. עם נסיגת הוורמאכט והתקדמות הצבא האדום בשנת 1944 נהרס רובה של מרכז העיר ונשרפו כ-90 מבתיה.
בתקופת הכיבוש הסובייטי המשיכה העיר להתפתח. כבר ב-1945 הוכנה תוכנית מתאר חדשה. בשנות ה-50 הוקם בית ספר חדש וסאונה ציבורית. בשנות ה-60 הוקמו מספר מפעלים גדולים: בשנת 1962 נפתח מפעל לייצור מכשירי מדידה לגזים (Võru Gaasianalüsaatorite Tehas) שהיה מהחשובים בתחומו בכל ברית המועצות והעסיק בשנות ה-70 כאלף עובדים, מפעל הרהיטים "ורמו" (Wermo), מחלבה, מפעל הנעלה וחברות בנייה. בשנת 1973 הוכרז מרכז העיר הישנה כאתר היסטורי לשימור ובכך ניצלו מהריסה בתי העץ הישנים, שעוד נותרו על כנם, וניתן היה לשקמם בצורתם הנוכחית. בשנת 1984 הושלמה בנייתו של בית החולים המחוזי הנמצא בנפה הכפרית של העיר. כמו כן נבנו בניינים רבי-קומות רבים והאוכלוסייה הגיעה לשיא של 18,000 תושבים.
אוכלוסייה
החלוקה האתנית בעיר היא כ-90 אחוז אסטונים וכ-10 אחוז אחרים, בעיקר רוסים.
וורו כיום
וורו משמשת כמרכז מסחרי, תרבותי וחינוכי לכל המחוז. ספריית המחוז ומועצת המחוז שוכנים בה. כעיר גבול, פועלת בעיר לשכה של המכס האסטוני האחראית למעברי הגבול לרוסיה וללטביה. במחוז, בקרבת העיר, נמצא בית הספר לתורת הלחימה (Võru Lahingukool) של הצבא האסטוני המכשיר משקי"ים בכירים וקצינים במילואים.
בעיר שלושה אזורי תעשייה - ברחוב פיק (Pikk), בדרך אנטסלה (Antsla) ובדרך רפינה (Räpina). ושני מפעלים בולטים:
בקרבת העיר נמצא מפעל חברת ריטיקו (Ritico OÜ) למוצרי הנעלה.
לעיר מגיעים אוטובוסים מטאלין וטרטו. מאמצע שנות ה-90 לא פעילה תחנת הרכבת בעיר.
מוקד משיכה תרבותי מהווה המרכז הקהילתי "קאנל" בו מציגים סרטים, הצגות, תערוכות ומתקיימים קונצרטים. מדי שנה מתקיים בעיר בחודש יולי פסטיבל פולקלור בינלאומי. בפסטיבל זה הופיעו כבר מספר פעמים להקות מישראל. החל משנת 2007 נערך בחודש יולי אירוע של פיסול בחול על שפת אגם טאמולה. באירוע משתתפים אומנים ממספר מדינות באירופה. חגיגות ייסוד העיר נערכות בכל שנה באוגוסט. העיר גם מקיימת קונצרטים לחוף אגם טאמולה.
בעיר מצויים שני בתי מלון ושלוש אכסניות. בתי אירוח כפריים רבים נמצאים במחוז וורו.
המרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין
המרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין ברעננה, שעד תחילת 2020 נקרא בית חולים לוינשטיין, הוא המרכז השיקומי הגדול בישראל, חלק משירותי בריאות כללית. המרכז הרפואי מתמחה בטיפול בנפגעי תאונות אזרחיות וצבאיות, פצועי צה"ל, נכי משרד הביטחון, נפגעי פעולות טרור, מחלות הגורמות נכות, נפגעי שדרה, קטועי גפיים, משתקמים לאחר אירוע מוחי, משתקמים ממחלות כרוניות של מערכת העצבים (כגון מחלת פרקינסון וטרשת נפוצה), לאחר ניתוחים וגידולים, וכן בשיקום ילדים ונוער מגיל שנתיים עד 18 הסובלים מפגיעות שונות.
עבודת השיקום במרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין מתבצעת על ידי צוות רפואי רב-מקצועי: רופאים מומחים ומתמחים ברפואת שיקום, צוותי סיעוד, פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, קלינאות תקשורת, דיאטה, טיפול באמנות, טיפול רגשי, עבודה סוציאלית ופסיכולוגיה. המבנה הארגוני של המרכז הרפואי מתבסס על חלוקה למחלקות אשפוז וליחידות מקצועיות על פי סוגי פגיעה. לכל מחלקה צוות אורגני, רב-מקצועי, המתמחה בתחום ההתמחות הייחודי לאותה המחלקה.
בשנת 2019 בית החולים נבחר בדירוג MTQUA במקום ה-9 בעולם מבין בתי החולים הטובים ביותר עבור תיירות מרפא.
המרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין מסונף לפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב. הצוות כולל פרופסורים, מרצים בכירים, מרצים ומדריכים, השותפים להוראת סטודנטים לרפואה ולימודי המשך של רופאים, וכן להוראת מקצועות הבריאות והסיעוד.
ההיסטוריה של המרכז הרפואי
בית החולים לוינשטיין, על שם יצחק לוינשטיין, מראשי קרן הנכות של ההסתדרות, נוסד בשנת 1945 במגדיאל ויועד לטיפול בחולים הסובלים ממחלות ריאה ושחפת. באותה תקופה נוסד במושב רמות השבים בית חולים נוסף, "בית פיינסטון" שהתמקד בטיפול בחולים במחלות כרוניות. עם הזמן התפתח בית פיינסטון לבית חולים שיקומי. ב-1959 הוחלט על איחוד בית לוינשטיין ובית פיינסטון לבית חולים אחד שפעל תחת השם "בית לוינשטיין".
אבני דרך בהיסטוריה של המרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין:
סגל ומחלקות המרכז הרפואי
נכון לשנת 2021 עובדים במרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין 49 רופאים, 242 עובדי סיעוד, 184 עובדי מקצועות הבריאות, 117 עובדי מנהל ומשק ו-210 מתנדבים. במרכז הרפואי כ־287 מיטות אשפוז, 8 מחלקות ויחידות אשפוז מתמחות, 6 תחומים של מקצועות הבריאות, 2 מגדלי אשפוז. בשתי המחלקות המשקמות חולים אחרי אירוע מוחי פועלים להקטנת הסיכון להישנות אירוע מוחי, לצד סיוע בחזרה הביתה, לעבודה ולתפקוד עצמאי בקהילה.
מקצועות הבריאות: בלוינשטיין פועלים שירותי סיעוד ושירותים פרה-רפואיים, שזוכים למוניטין ולהכרה בינלאומיים על מחקר, פריצות דרך ופיתוח כלי מדידה, להערכה, אבחון וטיפול.
היחידות, השירותים, המכונים והמרפאות הקיימים במרכז הרפואי לשיקום לוינשטיין לשירות המאושפזים ומטופלים מהקהילה:
מבנים
אגף האשפוז המרכזי - בניין האשפוז שנחנך בשנת 1973 מתנשא לגובה תשע קומות, מתוכן שש קומות מאכלסות את מחלקות האשפוז. מתחם אבחון וטיפול – שתי קומות לפעילות אבחונית ולטיפולים שיקומיים אקטיביים. במתחם בריכה טיפולית, מכשור טכנולוגי מתקדם, אולמות חדרי טיפול אישיים וקבוצתיים, חדר כושר למוח וחדר כושר למטופלים. בשנת 2015 יצא לדרך שיפוץ אגף האשפוז המרכזי של המרכז הרפואי שנמצא בימים אלה בעיצומו.
האגף ע"ש איניאס הלנברג - מגדל האשפוז ע"ש איניאס הלנברג נחנך בחודש אוקטובר 2013. בתכנון ובבנייה שלו התמקדו במתן מענה לצרכים הייחודיים של מטופל שיקומי (אשפוז ארוך, קושי בניידות עצמאית, צורך בפרטיות) ובהתאמה לבעלי מוגבלויות ולאנשים שמתקשים להתנייד.
מעבר לתנאים והסטנדרטים המקובלים היום חדרי האשפוז כוללים בנוסף:
בניין פליישמן - בניין שבו מרוכזים כל השירותים הטיפוליים והאבחוניים המיועדים לקהילה, כולל מרפאות חוץ, מעבדה, גינה טיפולית ומלונית למשפחות.
בניין ב' - בבניין ממוקמים משרדי הנהלה, השירות לשיקום הפרעות בתקשורת, יחידות עזר מקצועיות ומועדון חברתי למטופלים.
טכנולוגיות מתקדמות בשיקום
במסגרת הטיפול הרפואי-שיקומי, אותו מקבלים המטופלים במרכז הרפואי, נעשה שימוש רחב היקף בטכנולוגיות ובשיטות מתקדמות, בהן:
רוזה (זמרת)
רוזה פארק (בקוריאנית: 박채영, באנגלית: Rosé Park) הידועה בשם הבמה רוזה, היא זמרת מניו זילנד אשר מבוססת בקוריאה הדרומית כחברה בלהקת הבנות בלאקפינק שהורכבה על ידי YG אנטרטיינמנט המכילה ארבע בנות.
ביוגרפיה
בהיותה בת שבע, בשנת 2004, רוזה ומשפחתה עברו להתגורר במלבורן, אוסטרליה ולמדה ב-Canterbury Girls' Secondary College שבאזור.
באותה שנה, רוזה הייתה זמרת אורחת בשיר "Without You" של הזמר "G-Dragon" אשר גם הוא מיוצג על ידי YG אנטרטיינמנט אך, שמה של רוזה לא הוצג בקרדיטים עד שהודיעו על היותה חברה בלהקת הבנות בלאקפינק ; השיר של G-Dragon נבחר במקום העשירי בטבלת הלהיטים של Gaon דרום קוריאה ובמקום ה-15 בטבלת 100 הלהיטים של בילבורד בקוריאה.
רוזה התאמנה במשך ארבע שנים בתוכנית האימונים של YG עד שהוכרזה כחברת בלאקפינק.
קריירה עם בלאקפינק
ב-26 ביוני 2020, יצא ללהקה סינגל קאמבק חדש בשם How You Like That, אשר הגיע למקומות הראשונים בטבלות להיטים ברחבי העולם.
קריירת סולו
רוזה לקחה חלק במספר תוכניות בידור כגון תוכנית תחרות שירה קוריאנית בשם "King of Masked Singer" של רשות השידור MBC ותוכנית בשם "
בעקבות הופעתה של רוזה בתוכנית King of Masked Singer נחשף קולה העדין והשובה לב והיא זכתה בהתייחסות וקבלת פנים חמה ממעריצים שברחבי קוריאה, לכך היא הגיבה:.
צוות ההפקה של העונה השנייה של Fantastic Duo אמר כי שילובה של רוזה בתוכנית נועד לתת במה לקול העדין והייחודי שלה שהם מרגישים שאינו מקבל מספיק במה בבלאקפינק.
ב-2 ביוני 2020, YG אנטרטיינמנט אישרה כי רוזה תוציא לאור אלבום בכורה בתור אומנית סולו הצפוי לצאת בספטמבר 2020.
ב-12 במרץ 2021, יצא לאור אלבום הסינגל הראשון של רוזה, אשר נקרא R. באלבום הסינגל מופיעים השיר הראשי "On the Ground" שהופץ ביוטיוב יחד עם קליפ וזכה להמון צפיות ואהדה ברחבי העולם, ושיר נוסף ששמו "Gone". ב-4 באפריל יצא לאור קליפ ביוטיוב לשיר "Gone" שצבר צפיות רבות.
ב-1 במרץ 2022 YG אנטרטיינמנט אישר כי רוזה יצאה חיובית בבדיקת הנגיף קוביד-19
אומנות
הקול של רוזה זכה להכרה רבה בתעשיית הפופ הקוריאני לאחר הופעת הבכורה של בלאקפינק, במיוחד בעקבות סולם הטונים הרחב אשר רוזה מסוגלת לעבור. מבקרת שירים אשר כתבה מאמר על הקול של רוזה עבור ABS-CBN ציינה כי קשה למצוא זמרים שבולטים יותר מחברי להקתם כאשר סגנון השירה המשותף של חברות הלהקה הוא זהה אך השירה של רוזה היא שובה לבבות. בעקבות הופעתה של רוזה בסדרה Fantastic Duo, הזמרת "Gummy", אשר רוזה ציינה כי היא המודל שלה לחיקוי, אמרה שהקול של רוזה הוא כל כך ייחודי ונעים לאוזניים ושזה הקול אשר הנערים אוהבים לשמוע.
בראיון רדיו, ציינה רוזה שTaeyang, זמר בלהקת "Big Bang" של החברה YG אנטרטיינמנט הוא המודל לחיקוי של קריירת המוזיקה שלה ובנוסף ציינה שכמוזיקאית, היא מוצאת את טורי קלי כמודל לחיקוי לסטייל המוזיקלי שלה.
ב-12 במרץ 2021 הוציאה את אלבום הסינגל -R-. הקליפ לשיר "On the Ground" מתוכו צבר למעלה מ-200 מיליון צפיות ושבר את שיא הצפיות ביוטיוב ב-24 שעות לביצוע סולו.
פרזנטורים
בשנת 2018, נבחרה רוזה לצד חברתה ללהקה ג'יסו, כפרזנטוריות למותג הקוסמטיקה הדרום קוריאני "Kiss Me".
באוקטובר של שנת 2019, נחשף שרוזה תהיה הפנים לקידום המכירות של ה-Perfect World Mobile של MMORPG.
בפברואר 2020, נחשף שרוזה תהיה הפרזנטורית של המותג החדש של "סנט לורן" של המעצב אנתוני ווקרלו.
השפעה
נכון ליוני 2023, רוזה היא כוכבת הקיי-פופ הרביעית הנעקבת ביותר באינסטגרם עם יותר מ-72 מיליון עוקבים.
רוזה מופיעה ברשימת הכוכבות אשר משפיעות באופן משמעותי וחיובי על מוניטין של חברה ומותגים, רוזה מופיעה ברשימה הזו מאז 2018.
רוזה מוקמה במקום גבוה בטבלת 20 הזמרים אשר מחפשים עליהם הכי הרבה ברשתות החברתיות.
ראובן בריינין
ראובן בריינין (בלועזית: Reuben Brainin; פורים ה'תרכ"ב, 16 במרץ 1862, ליאדי – י"ח בכסלו ה'ת"ש, 30 בנובמבר 1939, ניו יורק) היה סופר עברי, יידי, מבקר ספרות, פובליציסט, ביוגרף, עורך ומתרגם.
תולדות חייו
בריינין אף היה המבקר הראשון שהתלונן על דלות העומק הפסיכולוגי של גיבורי ספרות ההשכלה, כמו בספריהם של אברהם מאפו ופרץ סמולנסקין. בכך הוא בישר למעשה את בואו של הזרם החדש בספרות: "המהלך החדש", שקרא לפיתוח פסיכולוגי של הגיבורים ולפישוט העלילות הנפתלות, תוך התמקדות בתיאור ריאליסטי של ההווי היומיומי.
בשנת 1897 השתתף בריינין בקונגרס הציוני הראשון. בהמשך ליווה את הקונגרסים הראשונים, ודיווח על רשמיו בעיתונות, וכן כתב את קורותיו של נשיא התנועה הציונית הרצל. בשנת 1903 הוצע על ידו חידוש הסנהדרין.
בשנת 1909 היגר לארצות הברית, וייסד בניו יורק את השבועון "הדרור". בין השנים 1912–1916 התגורר במונטריאול שבקנדה ושימש עורך העיתון הציוני "קענעדער אדלער" ובשנים 1915–1916 ערך את עיתון "דער וועג". כן היה ממייסדי הקונגרס היהודי הקנדי (CJCCC) והספרייה היהודית הציבורית במונטריאול. במרץ 1918, בימי הגיוס ללגיון היהודי באמריקה, שלח בריינין את שני בניו, יוסף ומשה, לשרת בחזית הארצישראלית במדי הצבא הבריטי. אחר כך עבר לעיר ניו יורק, ובין השנים 1919–1926 היה עורך "התורן" שיצא לאור בעיר, וכן עסק רבות בתרגום.
בריניין ביקר ברוסיה בשנות ה-20 ופרסם שמצב היהודים שם טוב. סירובו לפרסם את רדיפות היהודים בברית המועצות עורר עליו את זעמם של רבים, בהם של חיים נחמן ביאליק. ביאליק תקף את בריינין בחריפות וטען נגדו כי לא ניצל את הבמה הכתובה לנקיטת עמדה בנוגע לגורל היהודים באימפריה הרוסית: "מעשה בריינין הוא מעשה נבלה ותועבה (...) יצא בריינין, זקן עובר בטל זה, לבאר בעולם ישועת ישראל ברוסיה. ראוי איש זה להינחר כחזיר. יש להפילו לבלי הוסיף קום, כי לא באמת ובתמים הוא עושה את מעשהו [...] כי נמכר לעקר [=לגויים] בכסף ובטובת הנאה". במחצית השנייה של שנות העשרים יושבה המחלוקת בין בריינין וביאליק בבירור משפטי שערך בית הדין של הקונגרס הציוני. השופט היה סמי גרונמן.
בריינין היה נשוי ובעל משפחה. במשך 15 שנים היה גם מעורב במערכת יחסים ספרותית ורומנטית עם המשוררת חוה שפירא, אך הוא סירב לעזוב את משפחתו למענה, והקשר ביניהם נותק במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ראובן בריינין הלך לעולמו בניו יורק בחורף 1939, בגיל 77.
על שמו נקרא רחוב בעיר תל אביב.
עונת 2013/2014 בלה ליגה
עונת 2013/2014 הייתה העונה ה-83 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-17 באוגוסט 2013 והסתיימה ב-18 במאי 2014.
הליגה כללה 20 קבוצות. שלוש הקבוצות האחרונות ירדו לליגת משנה בסוף העונה.
על ניצחון במשחק ליגה מוענקות שלוש נקודות.
מליגת המשנה עלו אלצ'ה, ויאריאל ואלמריה.
אתלטיקו מדריד זכתה בתואר וזאת בפעם ה-10 בתולדות המועדון. היא זכתה בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על ריאל מדריד בסיכום מפגש כפול בזכות חוק שערי חוץ- 1:2, 1:1.
ריאל סרגוסה, דפורטיבו לה קורוניה ומיורקה ירדו לליגת משנה בסוף העונה משומש בדיטו.
כדורגלנים מצטיינים
"פרס פיצ'צ'י" למלך השערים של העונה הוענק: כריסטיאנו רונאלדו ( פורטוגל), ריאל מדריד, שכבש 31 שערים. בנוסף לכך זכה רונאלדו גם בנעל הזהב האירופית במשותף עם לואיס סוארס מהפרמייר ליג.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק העונה: טיבו קורטואה ( בלגיה), אתלטיקו מדריד, שספג 24 שערים ב-37 משחקים. קורטואה זכה בפרס בפעם השנייה ברציפות.
"פרס סארה" לכדורגלן ספרדי שכבש מספר מרבי של שערים במהלך העונה הוענק: דייגו קוסטה ( ספרד), אתלטיקו מדריד, שכבש 27 שערים.
פרסי LFP הוענקו ל:
שינג'י אוקזאקי
שינג'י אוקזאקי (ביפנית: 岡崎 慎司; נולד ב-16 באפריל 1986) הוא כדורגלן יפני המשחק בנבחרת יפן.
קריירת מועדונים
אוקזאקי הוא בוגר תיכון טאקיגאווה דאייני. אחרי שהצטיין במדי קבוצת הכדורגל של התיכון, חתם ל-5 שנים בשימיזו ס-פולסה. בדצמבר 2005, ערך את הופעת הבכורה שלו סנפרנס הירושימה. ב-15 באפריל 2007, הוא הבקיע את השער הבכורה שלו נגד קוואסאקי פרונטאלה. בעונתו הראשונה במועדון כבש 3 שערים ב-13 משחקים. בעונת כבש 10 שערים ב-27 משחקים, והגיע עם קבוצתו לגמר גביע הליגה בו הפסידה 0–2 לאויטה טריניטה. ב-30 בינואר 2011, חתם ל-3 וחצי שנים בשטוטגרט הגרמנית. ב-17 בפברואר 2011, אישרה פיפ"א את המעבר. באותו יום הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 1–2 לבנפיקה ליסבון בליגה האירופית. ב-20 בפברואר 2011, אוקזקי ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה נגד באייר לברקוזן. אוקזקי הבקיע את השער הראשון שלו נגד הנובר 96. ב-19 בפברואר 2012 הבקיע בבעיטה חופשית נגד הנובר 96, שער זה זכה לתואר "שער החודש בבונדסליגה". אוקזאקי הוא היפני השני שזוכה בתואר זה אחרי שיאשיקו אוקודרה עשה זאת באפריל 1978 כאשר שיחק בפ.צ. קלן. בעונת כבש רק שני שערים בליגה, אך ב-22 בנובמבר באותה עונה הוא הבקיע את שעריו הראשונים באירופה בניצחון 1–5 נגד סטיאווה בוקרשט.
ב-1 ביולי 2013, אוקזקי עבר למיינץ 05. הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון קבוצתו 2–3 נגד קבוצתו הקודמת שטוטגרט. ב-26 ביוני 2015 חתם בלסטר סיטי מהפרמייר ליג. ב-8 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–4 על סנדרלנד. ב-15 באוגוסט הבקיע את שערו הראשון בניצחון 1–2 על ווסטהאם יונייטד. באותה העונה זכה אוקזאקי עם הקבוצה באליפות הפרמייר ליג, לראשונה בתולדותיה.
ב-30 ביולי 2019 חתם במאלגה לעונה אחת. עם זאת, מלאגה ביטלה החוזה עם אוקאזקי לאחר 34 ימים בלבד, מכיוון שהקבוצה לא הצליחה לרשום אותו מכיוון שדרישות השכר שלו חרגו מהוצאות התקציב המקסימליות שלה כפי שהותרה בליגה.
ב-4 בספטמבר 2019, חתם על חוזה לעונה אחת בוסקה, עמה עלה בתום העונה ללה ליגה כשהיפני כובש 12 שערים.
קריירה בינלאומית
בצעירותו אוקזאקי היה חלק מנבחרת יפן עד גיל 23 והיה איתה באולימפיאדת בייג'ינג. באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת יפן. ב-20 בינואר 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת נגד במסגרת מוקדמות גביע אסיה 2011. בשנת הבקיע 15 שערים ב-16 משחקים בנבחרת. אוקזאקי בסגל הנבחרת במונדיאל 2010. ב-24 ביוני 2010 הבקיע בניצחון 1–3 נגד. אוקזאקי הבקיע שלושער בניצחון 0–5 נגד במסגרת גביע אסיה 2011 שבסיומו זכה עם הנבחרת בתואר בפעם הרביעית. אוקזאקי סיים כמלך השערים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2014 של אסיה. נכון למאי 2014 יש לו 38 שערים והוא במקום השלישי בטבלת כובשי הנבחרת בכל הזמנים.
בנבחרת
נכון ל-11 ביוני 2015
רחל כצנלסון-שזר
רחל כצנלסון-שז"ר (ט"ו בחשוון תרמ"ו, 24 באוקטובר 1885, בוברויסק, פלך מינסק, האימפריה הרוסית – 11 באוגוסט 1975, ד' באלול תשל"ה, ירושלים) הייתה אשת ציבור ישראלית. נמנתה עם מייסדות מועצת הפועלות ופעלה לקידום הנשים בישוב. רעייתו של נשיא מדינת ישראל זלמן שזר.
ביוגרפיה
רחל כצנלסון נולדה בעיר בוברויסק שבפלך מינסק (רוסיה הלבנה; בתחום המושב של האימפריה הרוסית) למשפחה מסורתית. בגיל 18 סיימה את לימודיה בגימנסיה הרוסית בהצטיינות, ומשום כך התאפשרה קבלתה לאוניברסיטה, שהייתה פתוחה בפני אחוזים בודדים מהקהילה היהודית בשל הנומרוס קלאוזוס. על פי רצונה השתלמה בלימודי יהדות וספרות יידיש ועברית, ובשנת 1909 מימשה את אפשרות ההשכלה הרשמית והתקבלה לאוניברסיטה בפטרבורג כסטודנטית לספרות והיסטוריה. באותן שנים למדה גם באקדמיה ללימודי היהדות בעיר. במהלך לימודיה פגשה לראשונה את זלמן רובשוב (לימים שזר), שלו נישאה בירושלים בשנת 1920.
לזוג הייתה בת אחת - רודה שזר (1921–1983) שנולדה עם תסמונת דאון.
קודם לתחילת לימודיה האקדמאיים, בשנת 1905 הצטרפה לתנועה הציונית-סוציאליסטית בבוברויסק.
כצנלסון עלתה לארץ ישראל בשנת 1912, והצטרפה לקבוצות עבודה בתל עדשים ובכנרת. כעבור שלוש שנים היא נמנתה עם מייסדותיה של תנועת הפועלות בגליל, שהייתה הבסיס לייסודה של מועצת הפועלות בשנות ה-20. בשנת 1916 נבחרה כצנלסון לוועדת התרבות הראשונה של תנועת הפועלים, לצדם של ברל כצנלסון ויצחק טבנקין, ופעלה יחד עמם להגברת השכלתם של פועלים. לאחר מכן נבחרה לחברת ועדת התרבות של מפלגת אחדות העבודה, ומשנת 1924 הייתה חברת ועדת התרבות של הסתדרות העובדים הכללית.
פועלה בהסתדרות התרכז במועצת הפועלות, וכצנלסון ייסדה את ביטאון מועצת הפועלות "דבר הפועלת", שאותו ערכה במשך 25 שנים. מלבד זאת הייתה חברת הוועד הפועל של ההסתדרות, חברת נשיאות הוועד הפועל הציוני וחברת מרכז מפא"י. מטעם גופים אלו היא נבחרה לשמש כצירה לקונגרסים ציוניים, לאספת הנבחרים ולכינוסים בינלאומיים. בשנים 1938 ו-1947 נשלחה בשליחויות חינוכיות אל יהדות פולין. בעיתון "דבר הפועלת" התפרסמו על ידה מסות ומאמרים בנושאים חינוכיים וספרותיים. מבחר מרשימותיה התפרסמו בספרים "מסות ורשימות" (1946, זוכה פרס ברנר) ו"על אדמת העברית" (1966).