cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עוד ניפגש (דוקו-ריאליטי)
עוד ניפגש היא סדרת דוקו-ריאליטי, המשודרת בערוץ כאן 11. הסדרה עוקבת בכל עונה אחרי 5 משתתפים המבקשים לחדש קשר עם קרוב משפחה שהתנתק מחייהם עקב היחס לדת (חזרה בתשובה/יציאה בשאלה) ועוסקת בסוגיות כמו: קשרי משפחה, דת, קבלת האחר, הורות, חברות ועוד.
העונה הראשונה של הסדרה עלתה לשידור ב-24 במאי 2020 וליוותה 5 חילונים שביקשו לחדש קשר עם קרובי משפחה דתיים חרדים; העונה השנייה עלתה לשידור ב-7 במרץ 2022, ועקבה אחרי 3 אמהות חרדיות שביקשו לחדש קשר עם ילדיהן שיצאו מהדת ושני צעירים יוצאים בשאלה שרצו לחדש קשר עם בן משפחה חרדי.
פורמט
במסגרת פורמט התוכנית, הצופים נחשפים לחמישה אנשים המבקשים לחדש קשר עם קרוב משפחה שהתנתק מחייהם עקב היחס לדת (חזרה בתשובה או יציאה בשאלה). הם נשלחים לתהליך המתעד את הניסיון לחידוש הקשר עם אותו בן משפחה.
הסדרה עוסקת בנושאים הקשורים לנתק במשפחה בעקבות חזרה בתשובה וניסיונות לגשר על פערים שנוצרו בין בני המשפחה בעקבות השינוי.
בעונה הראשונה, המשתתפים צולמו במהלך כל התהליך כשהם עוברים להתגורר במאה שערים למשך תשעה ימים. לאורך ימים אלו הם חווים את אורח החיים במגזר החרדי ומצולמים בסיטואציות שונות, בין היתר בבתי כנסת, בישיבות, בהרצאות, בקניות, באירועים משפחתיים ועוד. במהלך אותם ימים המשתתפים החילונים מלווים על ידי חמישה חרדים שחזרו בתשובה בעצמם או מגיעים מעולם החזרה בתשובה, שהסכימו להיחשף כדי ללוות את המסע ולסייע בתהליך ההתקרבות בין בני המשפחה. בימים הראשונים נאסרה שיחה בין החילונים לחרדים.
פורמט התוכנית מקורי ופותח על ידי היוצרים אלעד קופרמן ושני יוצרים חוזרים בתשובה: אורי גרודר ואוהד גלעוז. הסדרה המוגדרת 'דוקו-ריאליטי' וצולמה בזמן אמת, ללא התערבות חיצונית.
אתרי הצילום בעונה הראשונה היו בתי החרדים המלווים וכן מספר מקומות באזורים חרדיים, למשל: ישיבת אור החיים, ישיבת חוט של חסד, בית כנסת הגר"א (שערי חסד) ועוד.
עונה ראשונה
במרכז הסדרה עומדים חמישה חילונים שבינם לבין בן משפחה קרוב נוצר נתק בעקבות חזרתו בתשובה.
הם מגיעים לשכונת מאה שערים ושם כל אחד מהם פוגש חוזר בתשובה חרדי שהופך להיות ה"שליח" שלו לתהליך. השליח מנסה לתווך לגיבורים את העולם החרדי ואחרי שבוע יוצא לפגוש את בן המשפחה המנותק. בסופו של המסע צריכים השניים להחליט האם הם מעוניינים לחדש את הקשר.
עונה שנייה
במרכז העונה השנייה חמישה גיבורים: שלוש אימהות חרדיות מירושלים, שמעוניינות בחידוש הקשר עם הבנים והבת שעזבו את הדת ובעקבות כך נותק עימם הקשר, ושני צעירים יוצאים בשאלה שבני משפחה קרובים בחרו לנתק עימם את הקשר לאחר שעזבו את העולם החרדי.
מורסי (קבוצה אתנית)
מורסי (Mursi) היא קבוצה אתנית קטנה החיה בעמק התחתון של עמק האומו הנמצא בדרום מערב אתיופיה שבאפריקה. הקבוצה מונה כ-6,000 איש החיים במספר כפרים קטנים בשטחם המשתרע על כ-2,000 ק"מ בתוך פארק המאגו. בני השבט עוסקים הן בתעסוקה חקלאית, כגון רעיית צאן ומסחר בבקר ובגידוליהם, והן בכלכלה תיירותית, ומארחים תיירים רבים הנוהרים לראות את מסורותיהם השבטיות: הדו-קרב הטקסי, צביעת הפנים והגוף, וענידת צלחות השפה על ידי בנות השבט.
בני השבט מסווגים כחברים בקבוצה הסורמית (Surmic group), הכוללת מספר שבטים נוספים בדרום-מערב אתיופיה, ומכנים את עצמם "Mun", שמשמעותה בשפתם, השפה הסורמית – "לשיר".
סביבה
בני המורסי חיים במספר כפרים קטנים כסולבו (Solbu), דיל דיל (Dil Dil), הונאי (Hunai), מאגו (Mako) ומגאנטו (Maganto). סולבו היא נקודת המפגש המרכזית בין בני השבט לבין תיירים. שטחם מתוחם הן ממערב והן מדרום על ידי נהר האומו (Omo), ממזרח על ידי נהר המאגו (Mago) ומצפון על ידי נהר המארה (Mara). מזג האוויר בהתיישבותם הוא צחיח ויבש עם כמות גשמים שנתית אשר מרוכזת לשתי תקופות בשנה: האחת נקראת "גשמים גדולים" (בין מרץ לאפריל) ואילו השנייה מכונה "גשמים קטנים" (בין אוקטובר לנובמבר). נהר האומו הוא אחד הנהרות הגדולים באתיופיה זורם בחלקה הדרומי של התיישבותם וסוגים רבים של עצים מצויים בקרבתם, ביניהם עץ הפיקוס.
מנהיגות
המנהיגות בשבט מבוצעת על ידי זקני שבט בודדים אשר השיגו עמדת השפעה בקהילות המקומיות שלהם באמצעות כישורי נאום מרשימים והתבלטו באמצעות ידע מסורות השבט. תפקיד ההנהגה היחיד שמוגדר באופן רשמי הוא תפקיד הכומר, הנקרא בשפתם "komoru", העובר בירושה. לכל חטיבה מקומית גדולה של אוכלוסייה יש כומר משלה הפועל כאמצעי תקשורת בין הקהילה לבין אלוהים (הנקרא בשפתם "tumwi"). הדבר נעשה במיוחד בשעות משבר וסכנה כבצורת ומזיקים אשר פוגעים ביבול החקלאי.
גילוי השבט על ידי האדם הלבן
עקב מקומם המבודד של בני השבט, רק בשנת 1970 התגלה השבט בפעם הראשונה על ידי אנתרופולוגים בריטים שבראשם היה ד"ר דייוויד טורטון. החוקרים הבריטים נדהמו ממסורותיהם של בני השבט ומכך שאנשיו לא שמעו על אתיופיה, המדינה בתחומה הם מתגוררים.
דו-קרב טקסי
במהלך הדו-קרב, כל אחד מהגברים אוחז במקלו בשתי ידיו. חוקי המשחק הם שניתן לפגוע בכל חלק מגופו של היריב אך רק באמצעות המקל ולא באמצעות הידיים. במהלך הקרב לובשים הגברים מדים מיוחדים בשם tumoga שמשמשים כמגן בעת הקרב. בנוסף, ישנם שופטים חיצוניים שצופים במשחק כל העת. הקרב מסתיים כאשר אחד המשתתפים נופל או פורש עקב פציעה ולאחריו המנצח חוגג עם גברי השבט בני שלב גילו. תוצאות קרבות אלה לא פעם מסתיימים בפציעות קשות ואף לעיתים במוות, אך הם ממשיכים להתקיים ולהיות רצויים על בני השבט, כנראה מכיוון שניצחונות רבים בקרבות מקנים מעמד חברתי גבוה.
צביעת הפנים והגוף
בני המורסי צובעים את פניהם ופלג גופם העליון באפר לעיתים קרובות מכיוון שהם מאמינים כי צבע האפר הוא סוג של ברכה, הגנה מפני קללות ושמירה מפני מחלות. הצבעים עשויים לרוב מאפר המעורבב עם מים או מתערובת של אבנים לבנות המרוסקות לאבקה. צבעי הפנים והגוף הם חלק ממסורת טקסית שבטית המתקיימת גם כיום. בכל בוקר, נשות השבט בסולבו מציירות על פניהם ועל גופם של בני השבט האחרים. הנשים מנפצות אבנים אדומות ולבנות ומערבבות אותם עם מים באמצעות מקלות כדי ליצור את הצבעים.
ציור הגוף הנפוץ ביותר בקרב בני השבט הבוגרים הוא צביעת הגוף כולו בצבע לבן. לעומת זאת, הנערים הצעירים נוהגים לעיתים קרובות לצייר על עצמם צורות כף יד וליצור תבנית הנקראת kichoga בתוך צורות כף היד שציירו או לחלופין לכסות את גופם בצבע אפור העשוי בוץ המגן על עורם מפני פציעות שעלולות להיגרם ממקלות הדו-קרב.
בנוסף, צביעת הגוף היא טקס בו הקשרים החברתיים בולטים לעין. ניתן לראות כיצד חברים ובני משפחה מקרב השבט דואגים זה לזה בצביעה בשיתוף פעולה הרמוני המבטא אמון. בני השבט עורכים טקס זה לפני פגישות עם מבקרים ותיירים. נשות השבט משקיעות בציורי הגוף ומכינות את עצמן ואת בני משפחתן וחבריהן. כאשר האורחים מגיעים אל בני השבט, כחלק מטקס האירוח, מורחים בני השבט אפר גם על פניהם של האורחים ולעיתים צובעים את גופם באדום המלווה בכתמי לבן.
צלחות השפה
צלחות השפה (lip plates), הידועות גם בשם דיסקי השפה (lip discs) הן צורה של שינוי גוף המאפיין את בנות שבט המורסי. הצלחות מופיעות בגדלים שונים, רובן עגולות ועשויות מחימר או מעץ והן מוכנסות לתוך נקב בחלק העליון ו/ או התחתון של השפה ובכך מותחות את השפה.
הנקב הראשון נעשה לרוב כחצי שנה עד שנה לפני חתונתה של הנערה הצעירה כאשר היא לרוב בגיל 15–18 שנים. שפתה של הנערה מנוקבת על ידי אמה או על ידי בת משפחה אחרת כאשר הוא נעשה לרוב באורך של 1–2 ס"מ בשפתה התחתונה של הנערה ואליו מכניסים מקל עץ. לאחר הגלדת הפצע שלוקחת לרוב כשבועיים או שלושה, מחליפים את מקל העץ במקל אחר מעט גדול יותר ורק כאשר קוטרו של הנקב מוערך בכארבעה ס"מ מוכנסת צלחת החרס הראשונה. מידי כמה זמן מחליפים גם את צלחת השפה, כאשר כל פעם מוכנסת צלחת גדולה יותר עד שלמעשה הקוטר הסופי של צלחת השפה נע בין 8–20 ס"מ. כדי לאפשר את השחלת צלחת השפה, נדרשות נשות המורסי לעקור את שתי השיניים התחתונות הקדמיות. לעיתים נעקרות גם שתי השיניים העליונות הקדמיות וזאת על מנת לאפשר לצלחת להיכנס לשפה העליונה.
בעבר צלחות השפה סימלו בגודלן את מעמדה החברתי-כלכלי של בת השבט כך שככל שצלחת השפה הייתה גדולה יותר, כך מעמדה החברתי-כלכלי של האישה היה גבוה יותר וכמות הבקר שהיה ניתן תמורתה ככלה עלה. כיום, מסמלות צלחות השפה תכונות נוספות כתכונת האלסטיות של עור האישה או את רצונה. קישוטי השפה מצויים בשיח הנשי ומהווים מושא להערכה עצמית עבור האישה העונדת אותן. בתרבותם העכשווית של בני השבט נהוג כי הבנות הצעירות המגיעות לגילאי 13–18 מחליטות האם הן בוחרות לחורר את שפתן ולענוד צלחות שפה, כלומר, מצויה בידיהן בחירה. נשים שאינן עונדות צלחות שפה מכונות לעיתים "ngidi" בשפתם של בני השבט, כאשר כינוי זה מתייחס לבני השבט השכן, שבט הקווגו (Kwegu), אשר אינם מגדלים בקר ולכן שם זה יכול להיחשב כשם גנאי.
קיימת אגדה שבטית המספרת על כך שמנהג זה נולד בעבר כאשר היו חטיפות רבות של בני ובנות השבט, שהיו ידועים ביופיים הרב, לעבדות. לכן, השתמשו בצלחות החרס על מנת לכער את בנות השבט וכך לעשותן פחות נחשקות לחוטפים. כיום, המנהג נתפס כאידיאל יופי עבור רבים מבני השבט ומסמל הצלחה. מנהג שבטי זה כואב לנשות השבט ואף הופך אותן לנכות. לכן, מקובל לשאול מדוע הוא עודנו מתקיים. סיבה לכך יכולה להיות האמונה הרווחת בדבר הקשר שבין צלחת השפה לבין ערכה החברתי-כלכלי של האישה בקרב בני השבט. כיום עדיין ישנם גברי שבט רבים אשר יסרבו להינשא לאישה שאינה עונדת צלחת שפה. סיבה נוספת יכולה להיות הכלכלה התיירותית המתפתחת מכיוון שצלחות השפה של נשות המורסי מהוות אטרקציה מרכזית בביקורם של תיירים.
חקלאות
מזג האוויר בהתיישבותם של בני השבט מאפשר גידולים חקלאיים שונים ובני השבט רבים עוסקים למחייתם במסחר של תוצרת חקלאית. בני השבט משתמשים במי הגשמים ומעבדים את האדמות המצויות על שתי גדותיו של נהר האומו. גידוליהם כוללים לרוב סורגום (דגן גס), תירס וכוורות לייצור דבש.
רעיית צאן
כלכלתם של בני השבט מתבססת גם על רעיית צאן. ההחזקה והטיפול בבעלי החיים ולאחר מכן מסחר בהם ובתוצריהם נמצאים בראש מעייניהם. עדריהם של בני השבט כוללים הרבה בקר (פרים) ומעט עזים וכבשים, בהם הם משתמשים לצורכיהם וסוחרים בחלב של פרותיהם. כשם שההחזקה בבקר חשובה למחיה ולהישרדות ומהווה מטרה כלכלית חשובה, ההחזקה בו מהווה עבור בני השבט גם מטרה חברתית-תרבותית עיקרית ולכן חשוב להם להחזיק בבקר רב על מנת להעלות את מעמדם החברתי בשבט.
כלכלה תיירותית
סולבו (Solbu) היא התיישבות מרכזית וצפופה של בני השבט אשר משמשת כנקודת מפגש מרכזית עבור תיירים ומבקרים מסוף שנות התשעים. מדריכי טיולים באתיופיה לרוב מכירים היטב את הסולבו ובוחרים לקחת את מטייליהם הרבים אל המקום מכיוון שמדובר במקום אידיאלי ונוח עבור ביקורי תיירים.
רבים מבני שבט המורסי הקימו את מחנות הבקר שלהם בסולבו ולכן נשארים שם דרך קבע גם למפגשים הנערכים עם המבקרים. אחרים מבני השבט מתגוררים בהתיישבויות שכנות אחרות כדיל דיל, הונאי ובל, ולכן עושים את דרכם לסולבו מדי יום כאשר הם לרוב מגיעים בשעות הבוקר ועוזבים להתיישבויותיהם בשעות אחר הצהריים המאוחרות, כאשר אין זה סביר שעוד תיירים יגיעו למקום. כאשר בני השבט שמתגוררים בהתיישבויות רחוקות יותר כמאגו או מגאנטו מגיעים למקום למפגשים עם מבקרים, הם לרוב נשארים בסולבו כמה ימים ולעיתים אף יותר משבוע. בכניסה לסולבו מצוי שלט עליו הניחו בני השבט פירסינג ירוק על מקל עץ על מנת לסמן את התיישבותם עבור תיירים. בני השבט מכנים סימן זה במילה "warkata" שמשמעותה בשפתם היא "סימן" ונראה כי הוא מהווה עבורם דרך ייחודית של תקשורת בינם לבין אנשים מבחוץ מאחר שכך מבקרים רבים מזהים את המקום ובוחרים להיכנס. הכניסה לפארק כרוכה בתשלום ובני השבט מצפים לתגמול כמתנות ותשלום מתיירים ומבקרים. לכן, עם השנים, הקימו בני השבט "מלכודות תיירים" יעילות המעודדות את המבקרים להיכנס אל תחום התיישבותם ולתרום לכלכלה התיירותית העשירה שהתפתחה שהכנסותיה הרבות מספקות להם אפשרות לרכישת בד, שירותי רפואה, קפה, תבלינים וכלים חקלאיים.
אחת ממלכודות התיירים המפורסמות היא מלכודת בה גברי השבט מותחים חבל העשוי מגבעולי צמח ארוכים הקשורים זה לזה וממקמים אותו מעבר לכביש. בצורה זאת, מכוניות של תיירים חייבות לעצור ולתת לבני השבט את מבוקשם מכיוון שאחרת עלול להתפתח עימות עם מחזיקי החבל. מלכודת תיירים נוספת קשורה לאדיקות בני השבט למסורותיהם. תיירים רבים נוהרים לראותם על מנת להתפעל ממסורותיהם וכן להצטלם עם בנות השבט העונדות צלחות שפה. על כן, רבים מבני השבט נערכים מראש לבואם של התיירים על ידי לבישת לבוש אותנטי, צביעת פניהם וגופם וענידת צלחות השפה על ידי בנות השבט.
Swing
Swing היא ממשק משתמש גרפי (GUI) של ערכת כלים (widget toolkit) ל-Java. היא חלק ממחלקות התשתית של JFC) Java) - שהן ממשק תכנות יישומים (API) ומטרתן לספק ממשק משתמש גרפי לתוכניות Java.
Swing פותחה על מנת לספק סט מתוחכם יותר של רכיבי GUI מאשר ה-Abstract Window Toolkit (בקיצור AWT).
Swing מספקת עיצוב ומראה אשר מחקים את אלו של מספר פלטפורמות, ובנוסף תומכת במכניזם המאפשר לשנות את העיצוב של GUI בזמן ריצה. יכולת זו מאפשרת לעיצוב ולמראה של האפליקציות להיראות לא קשורים לפלטפורמת היסוד. בנוסף לרכיבים הרגילים, כגון כפתורים, Check boxes ותוויות (לייבלים), Swing מספקת מספר קומפוננטים מתקדמים כגון עצים, טבלאות, רשימות, Tabbed panel ו-Scroll panes.
בניגוד לרכיבי AWT, רכיבים ב-Swing כתובים לחלוטין ב-Java ולא תלויים בפלטפורמות אחרות. בדצמבר 2008, סאן מיקרוסיסטמס שחררה את JavaFX ,אשר נועדה להיות היורשת של Swing.
דוגמאות
אפליקציה אשר יוצרת חלון שבו הטקסט "Hello World":
אהרן גאון
רב אהרן הכהן ב"ר יוסף גאון (מכונה בערבית יהודית כַלַף (בן) סַרגָ'אדו. נפטר באוגוסט 960) היה גאון ישיבת פומבדיתא בין 943 ל-960/959.
חייו
היה ממקורבי ראש הגולה דוד בן זכאי, ובמחלוקת העזה ששררה בין האחרון לבין גאון ישיבת סורא, רב סעדיה גאון (רס"ג), היה ממתנגדיו של רס"ג. הוא שילם 60,000 זוז מכספו האישי כדי להדיח את רס"ג מתפקידו כגאון סורא, אך עשירי בבל ובראשם משפחת בני נטירא, תמכו ברס"ג והכשילו את המהלך. לאחר שהודח רס"ג מתפקידו על ידי בן זכאי, כתב כנגד מתנגדיו את "ספר הגלוי", ובו כינה את רב אהרן "כלב", כפרפרזה על שמו הערבי "כלף". בתגובה, כתב רב אהרן מגילה חריפה בשם "אפיקורוס מן הנכריים הדילציים", הכוללת גם את כתב החרם שהטיל ראש הגולה על רס"ג. כפי הנראה, נמשכה המחלוקת עם ישיבת סורא גם לאחר פטירת רס"ג, בימי כהונתו של יורשו רב יוסף בן יעקב בר סטיא, וייתכן שבגינה נסגרה ישיבת סורא למשך כארבעים וחמש שנה.
בתקופתו הייתה ישיבת פומבדיתא מפולגת ומסוכסכת בין מחנהו של רב שרירא גאון ומשפחתו לבין מחנהו של רב נחמיה בן כהן צדק. רב אהרן עצמו לא השתייך לאף אחת מן הסיעות, אך היה בן בריתם של אנשי סיעת רב שרירא. בשל כך, הואשם על ידי רב נחמיה בהיותו גזלן, לוקח שוחד ומטה משפט. בסוף ימיו אף הכריז רב נחמיה על עצמו כגאון הישיבה, ומינה את אנשיו לתפקידים השונים בה, במקביל לכהונת רב אהרן ואנשיו, אך בעזרת אנשי סיעת רב שרירא, הוחזרו התפקידים לאנשי רב אהרן. כפי הנראה, רב האיי הגאון היה תלמידו בצעירותו.
נפטר בקיץ ד'תש"ך (אוגוסט 960) או ד'תשי"ט (959).
תורתו
כמה מתשובותיו השתמרו והגיעו לידינו. ארבע תשובות (כנראה לקהילת קירואן) הודפסו בספר תשובות הגאונים "חמדה גנוזה". התשובות מיוחסות ל"אדונינו יחי לעד", ובגוף התשובות נכתב שהן מבית מדרשו של "אדונינו אהרן הכהן ראש ישיבה גאון יעקב חמוד לבינו". תשובה נוספת ממנו הודפסה בקובץ "תשובות הגאונים אסף", ובה פסק שחליצה קודמת לייבום ושאין ליבמה דין של מורדת.
עדות מפי רב האיי גאון על הנהגתו כשהיה בעל קרי בשבת הובאה בספרי הראשונים:
כתב פירוש על התורה, שהובא מספר פעמים על ידי רבי אברהם אבן עזרא. שרידים מפירוש זה נמצאים בספרייה בסנקט פטרבורג.
אסנת שוהם
ביוגרפיה
שוהם התאמנה בקבוצת השחייה של הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי (יוז'ו).
1966
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה באוקטובר 1966 זכתה שוהם בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:28.0 דקות, אחרי שלומית ניר מהפועל אילת השחר שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:26.3 דקות וגבי לבל ממכבי חיפה (1:28.0 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:11.2 דקות, אחרי שלומית ניר (3:06.4 דקות) ואסתר צוירין מברית מכבים עתיד (3:10.9 דקות).
1967
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בחיפה בסוף אוקטובר 1967 זכתה שוהם בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא נערות חדש של 1:24.6 דקות, אחרי שלומית ניר שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:22.4 דקות ולפני גבי לבל (1:26.2 דקות) התוצאה שקבעה הכניסה אותה לסגל האולימפי ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:03.0 דקות, אחרי שלומית ניר (3:00.5 דקות) ולפני אסתר צוירין (3:05.4 דקות).
1968
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בחיפה בספטמבר 1968 זכתה שוהם במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.0 דקות, אחרי שלומית ניר (2:59.1 דקות) ולפני אסתר צבירין (3:08.0 דקות).
1969
בתחרויות השחייה של המכביה השמינית שנערכו בבריכת השחייה "גלי גיל" ברמת גן בתחילת אוגוסט 1969 זכתה שוהם במדליית זהב, מדליות זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם איבונה טוביס, שלומית ניר ודורית זלץ, לפני ארצות הברית, לראשונה בתולדות המכביה, בשיא ישראלי ומכביה חדש של 4:55.1 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:25.1 דקות.
באליפות הפועל ה-26 בשחייה שנערכה בבית יצחק בבריכת 25 מטר בסוף אוגוסט אותה שנה זכתה שוהם בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:24.1 דקות, אחרי שלומית ניר שקבעה שיא ישראלי חדש של 1:19.4 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:00.8 דקות, אחרי שלומית ניר שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:49.3 דקות חודש לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה בראשית אוקטובר, היא זכתה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:26.1 דקות, אחרי שלומית ניר (1:20.9 דקות) ולפני נורית שני מברית מכבים עתיד (1:28.1 דקות) ובמשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:03.6 דקות, אחרי ניר שקבעה שיא ישראלי חדש של 2:54.2 דקות ולפני נורית שני (3:06.7 דקות).
1970
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים בחיפה באוקטובר 1970 זכתה שוהם במדליית ארד במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:10.7 דקות, אחרי שלומית ניר (3:05.5 דקות) ונורית שני (3:07.9 דקות).
האינדקס הבין-לאומי לשמות צמחים
האינדקס הבין-לאומי לשמות צמחים (IPNI) הוא בסיס נתונים של שמות ופרטים ביבליוגרפיים בסיסיים הקשורים של צמחי זרע, שרכים ובעלי קשקשים. זהו המאגר בעל כיסוי שמות הצמחים הנרחב ביותר בדרגת המין והסוג. במאגר נכללים פרטים ביבליוגרפיים בסיסיים המשויכים לשמות. מטרות המיזם כוללות ביטול הצורך בהתייחסות חוזרת למקורות ראשוניים למידע ביבליוגרפי בסיסי אודות שמות צמחים.
ה-IPNI גם מקיים רשימה של קיצורי מחברים סטנדרטיים. אלו בוססו תחילה על המאגר "Authors of Plant Names" שחיברו ברומיט ופאוול, אך שמות וקיצורים חדשים מתווספים ללא הרף.
תיאור
IPNI הוא תוצר של שיתוף פעולה בין הגנים הבוטניים המלכותיים שבקיו (אינדקס קוונסיס ), העשבייה של אוניברסיטת הרווארד, ו (APNI). מסד הנתונים של IPNI הוא אוסף של שמות הרשומים על ידי שלושת המוסדות המשתפים פעולה והם פועלים למען תקן המידע. תקן קיצורי הסופרים המומלץ על ידי הקוד הבינלאומי למינוח לאצות, פטריות וצמחים הוא המאגר Authors of Plant Names של ברומיט ופאוול. ניתן להתייעץ באופן מקוון ברשימה דיגיטלית ומתעדכנת כל העת של מחברים וקיצורים ב- IPNI.
ה-IPNI מספק שמות שהופיעו בפרסומים בתחום הבוטני, במטרה לספק אינדקס של שמות שפורסמו במקום לקבוע את המינוח הבוטני המקובל.
The Puppy Episode
The Puppy Episode (בתרגום חופשי לעברית: הפרק עם הכלבלב) הוא פרק בן שני חלקים של קומדיית המצבים האמריקאית "אלן". הפרק מתאר כיצד אלן מורגן (הדמות הראשית בסדרה, בגילומה של אלן דג'נרס) מגיעה להכרה שהיא לסבית ויוצאת מהארון. את תסריט שני הפרקים (פרקים 22 ו-23 בעונה 4 של הסדרה) כתבו התסריטאים מארק דריסקול, טרייסי ניומן, דאבה סאבל וג'ונת'ן סטארק על פי סיפור עלילה שכתבה דג'נרס. את הפרק ביים גיל יאנגר. במקור, שני הפרקים שודרו ברשת ABC ב-30 באפריל 1997. שמו של הפרק נועד לשמש כשם קוד על מנת לשמור בחשאיות את נושא העלילה המרכזי של הפרק, שבאותה העת היה שנוי במחלוקת עבור הפריים טיים של הטלוויזיה האמריקאית.
בשנת 1996, דג'נרס, שבאותה העת עוד לא יצאה מהארון באופן פומבי, החלה לנהל משא ומתן עם רשת ABC על מנת שמורגן תצא מהארון כלסבית. כאשר יצאה השמועה על המשא ומתן, דג'נרס מצאה את עצמה במרכז סערה ציבורית, מתי היא או דמותה, או שתיהן, יצאו מהארון. במשך תקופה ארוכה, דג'נרס רמזה על היציאה הצפויה מהארון, הן של עצמה והן של מורגן, בהופעות פומביות שונות, הן בתור עצמה והן בתור דמויות בדיוניות שגילמה. השמועות אומתו במרץ 1997, כאשר החלה ההפקה של הפרק The Puppy Episode.
חלק ראשון
למחרת, בחנות הספרים בה היא עובדת, אלן מספרת לחבריה שהיא וריצ'רד קיימו יחסי מין, שהיו מדהימים. בהמשך, נחשף כי דבריה היו שקריים כשהיא מספרת את האמת למטפלת שלה (אופרה וינפרי): היא לא הייתה מסוגלת לקיים יחסי מין עם ריצ'רד. אלן אומרת שהיא פשוט רוצה מישהו שאיתו יש לה "קליק". המטפלת שואלת אותה אם אי פעם היה מישהו שהיא חשה כך כלפיו, ואלן משיבה: "סוזן".
ריצ'רד מודיע לאלן שהוא עוזב את העיר מוקדם מהמתוכנן, והיא ממהרת אל שדה התעופה על מנת לראות את סוזן. אלן אומרת לסוזן שהיא צדקה, ומתקשה למצוא את המילים, עד שלבסוף היא אומרת בפשטות: "אני לסבית" (במקור: "I'm gay"), אך בשל חוסר תשומת לב, המשפט נאמר אל תוך מיקרופון פתוח, המחובר אל מערכת הכריזה של שדה התעופה, וגורם לכל הנוכחים לחוש מבוכה. אלן, אשר הניחה שסוזן עוזבת את העיר ביחד עם ריצ'רד, מגלה שסוזן תשהה בעיר למשך עוד שלושה ימים נוספים, והשתיים עוזבות ביחד את שדה התעופה, בדרכן לשתות יחד קפה.
חלק שני
אלן חולמת חלום, בו היא יוצאת לקניות בסופרמרקט וחשה פחד שהנוכחים יגלו שהיא לסבית. היא מספרת למטפלת שלה על החלום, ומבינה שהיא מדכאת את המיניות שלה במשך שנים רבות. המטפלת שלה מעודדת אותה לצאת מהארון בפני חבריה, אך אלן חוששת שהם לא יקבלו אותה. אלן מזמינה לביתה את כל חבריה, על מנת לצאת בפניהם מהארון. לפני שהם מגיעים, אלן יוצאת מהארון בפני פיטר (פטריק בריסטוב), שכן שלה שהוא בעצמו הומוסקסואל גלוי. כאשר חבריה מגיעים, אלן מתקשה לספר להם שהיא לסבית, עד אשר פיטר בטעות עושה לה אאוטינג. אלן מאשרת את דבריו, וחבריה מביעים את תמיכתם.
למחרת, אלן מראה לסוזן את חנות הספרים בה היא עובדת. סוזן אומרת לאלן שיש לה רגשות כלפיה אבל היא נמצאת במערכת יחסים רצינית. אלן חשה שבורת לב, וסוזן עוזבת את המקום. על מנת לעודד אותה, חבריה לוקחים אותה לבית קפה לסבי.
על רקע כתוביות סיום, סוזן מפגישה את אלן עם מליסה אתרידג', שמחתימה אותה על מספר מסמכים (בהם, כביכול, אלן מאשרת שהיא לסבית), ולאחר מכן היא מעניקה לסוזן טוסטר אובן.
הפקה
בסוף העונה השלישית של "אלן", המפיקים חשו תסכול מחוסר המיקוד של הסדרה ומחוסר העניין שאלן מורגן, הדמות אותה גילמה אלן דג'נרס, הפגינה כלפי דייטינג ומערכות יחסים - מהמאפיינים הסטנדרטיים של ז'אנר הסיטקום. מייקל אייזנר, מנהל בכיר בדיסני, הציע שמכיוון שהדמות לא הראתה עד כה עניין לצאת לדייטים, עליה לאמץ כלבלב. "זו הייתה אינדיקציה עד כמה הסדרה הייתה אבודה, עד כדי כך שמנהלי הרשת יתלהבו מכך שאלן תקנה כלבלב", אמר המפיק הבכיר מארק דריסקול. הצעה זו היא שהעניקה לתסריטאי ג'ונתן סטארק את הרעיון לתת לפרק את השם הזמני "The Puppy Episode" (בתרגום חופשי לעברית: "הפרק עם הכלבלב"), והשם הזה פשוט נשאר.
בקיץ 1996 דג'נרס וכותבי הסדרה האחרים פתחו במשא ומתן עם ABC וחברת האם שלה, דיסני, על מנת שהדמות אלן מורגן תצא מהארון במהלך העונה הרביעית של הסדרה. בספטמבר של אותה השנה החלו להתרוצץ שמועות על המשא ומתן הסודי, והדבר עורר ספקולציות רבות: האם מורגן או דג'נרס או שתיהן יצאו מהארון. הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה (GLAAD), ארגון אמריקאי העוסק בניטור אמצעי התקשורת בארצות הברית על מנת למנוע השמצה כנגד הקהילה הגאה באמצעי במדיה, השיק קמפיין בשם "" ("תנו לאלן לצאת [מהארון]!"), שכלל הקמת אתר אינטרנט בשם "Ellen Watch" ("אלן וואטש"). דיסני דחו את הטיוטה הראשונה של התסריט, כאשר דין ולנטיין, מנהל בכיר בדיסני, טען שהתסריט לא הלך מספיק רחוק. הבמאי גיל יאנגר דיווח כי ולנטיין אמר "'אם אנחנו הולכים לעשות את זה, בואו נעשה את זה'. ברגע שהוא אמר ללכת הכי רחוק שאפשר, הכתיבה נעשה לכיף גדול". לאחר שהאישור הסופי של דיסני אושר, רשת ABC הודיעה ב-3 במרץ 1997 כי אלן מורגן תצא מארון. ב-7 במרץ החלה הפקת הפרק "The Puppy Episode". כוכבים רבים הביעו עניין בהופעת אורח כחלק מפרויקט זה. על פי התסריטאי/מפיק דריסקול, "פתאום כל השחקנים המוכשרים האלו עמדו בתור על מנת לקחת חלק בפרק. היה סביבו באזז, שזה יהיה פרק היסטורי. כשאופרה הגיעה - והיא הייתה כל כך נהדרת ופתוחה ונותנת - פתאום היה לזה משקל גדול".
עם הפרסום על הפרק הצפוי, נאלצו האולפנים והשחקנים לספוג את ההשלכות מהעיסוק בנושא. האולפנים קיבלו לפחות איום אחד על פצצה ודריסקול קיבל שיחת טלפון, בה נאמר לו שהוא הולך לגיהנום. מאוחר יותר, לפחות פעם אחת, כאשר דג'נרס נהגה ברכבה בדרכה אל האולפנים, עקב אחרי רכב שבו נהג "אדם חשוד". חלק מאנשי תעשיית הבידור הניחו שהיציאה מהארון זה רק תעלול יח"צי להעלאת הרייטינג, ותגובתה של דג'נרס לכך היתה: "עשיתי את זה מתוך אנוכיות, למען עצמי, ומכיוון שחשבתי שזה יהיה דבר נהדר עבור התוכנית, שנזקקה נואשות לנקודת מבט [חדשה]".
בפרקים שקדמו לפרק "The Puppy Episode", דג'נרס כללה בסדרה מספר רמזים מטרימים על כוונתה לצאת מהארון בחייה האמיתיים, וגם להוציא מהארון את דמותה הבדיונית בסדרה. בין רמזים אלו נכללת סצנה בה אלן מורגן יוצאת פיזית מתוך ארון בגדים. גם בחייה האמיתיים, דג'נרס התנהלה בפומבי באופן שגרר תגובות, כגון: נשיקה שהעניקה לקיי די לאנג בזמן שהעניקה לה פרס במרכז לקהילה הגאה בלוס אנג'לס בתחילת 1997. לבסוף, דג'נרס יצאה פומבית ורשמית מהארון בכתבת שער של המגזין "טיים" ב-14 באפריל 1997, עליו הופיעה תמונתה יחד עם הכיתוב "כן, אני לסבית" (במקור: "Yep, I'm Gay"). דג'נרס התארחה במופע של אופרה וינפרי יחד עם בת זוגה, אן הייש, בתוכנית ששודרה באותו יום השידורים המתוכנן של "The Puppy Episode".
בתוך עלילת הפרק "The Puppy Episode" עצמו, דג'נרס התייחסה לתקופה שקדמה ליום השידורים של הפרק - חודשים של רמיזות על המיניות שלה, שרק עודדו את הטירוף התקשורתי. בפרק, חבריה של מורגן נראים כשהם מחכים לה, חסרי סבלנות, וצועקים: "אלן, את יוצאת או לא?" ו-"צאי כבר החוצה!". המטפלת של מורגן אומרת לה שאם לא תצא מהארון, אז עם הזמן "כל הרמזים הקטנים האלו יהפכו ליותר ויותר ברורים. בסופו של דבר, זה מייגע". עוד נאמר בפרק שמורגן לא יכולה להאשים את עצמה בחוסר נכונותה לצאת מהארון בצורה תקשורתית.
הבמאי גיל יאנגר נזכר בתקופה בה השחקנית דג'נרס "הייתה פורצת בבכי" תוך כדי חזרות לצילומי הסצנה שבה דמותה אלן מורגן ממהרת אל שדה התעופה כדי לראות את סוזן. על פי יאנגר, סצנה זו הייתה "הכי קשה בשלב החזרות, מבחינה רגשית". כאשר אלן מורגן יוצאת מהארון כלסבית, באמצעות המיקרופון שבשדה התעופה, הקהל שהיה באולפן במהלך הצילומים מחא כפיים, "צחק והריע", והניצבים שבשדה התעופה "נראו המומים". אמה של דג'נרס, בטי, הייתה בין הניצבים של הסצנה.
תגובות וביקורות
הפרק "The Puppy Episode" ויציאתה המתוכננת של דג'נרס מהארון עוררו פרסום עצום בתקשורת, עוד לפני שידורו של הפרק. קבוצות ימניות, כמו "איגוד המשפחות האמריקני", לחצו על רשת ABC להוריד את קו העלילה הזה, וחלק ממעניקי החסות של "אלן" איימו שיפסיקו לפרסם בסדרה; שניים מנותני החסות, J. C. Penney וקרייזלר, הודיעו שלא יקנו זמן אוויר לפרסומות במהלך פרק זה. ספונסר אחר, רשת המסעדות Wendy's, החליט שלא לפרסם יותר בתוכנית. למרות ההפסדים הצפויים מצד מפרסמים אלו, רשת ABC דחתה הצעות של שני נותני חסות חדשים, המזוהים בתמיכתם בקהילת הלהט"ב - הקמפיין לזכויות אדם (HCR) ו-Olivia Travel (לשעבר "אוליביה קרוז", חברת נופש לסבית). ג'רי פאלוול, אקטיביסט שמרן, כינה את דג'נרס "מנוונת" (באנגלית: משחק מילים Degenerate/DeGeneres), כינוי עליו הגיבה: "אומרים לי את זה כבר מכיתה ד'". הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה ארגנה מסיבות ברחבי ארצות הברית, תחת הכותרת "צאו יחד עם אלן" (במקור: "Come Out With Ellen") ו-HRC יצרו ערכות "Ellen Coming Out House Party" שכללו הזמנות, פוסטרים ומשחק טריוויה של "אלן". HRC תכנן בתחילה לשלוח כ-300 ערכות בלבד, אך בשל הביקוש הרב, הם שלחו בסופו של דבר כ-3,000 ערכות. בברמינגהאם, אלבמה, ערוץ WBMA-LD, ערוץ טלוויזיה מקומי של רשת ABC, היה הראשון שביקש אישור מרשת ABC שלא לשדר את הפרק בשעות הפריים טיים אלא במשבצת שידור מאוחרת יותר. כש-ABC דחתה את הבקשה, הערוץ סירב לשדר את הפרק לחלוטין. Pride Birmingham, ארגון מקומי הפעיל למען זכויות להט"ב, ארגן הקרנה מיוחדת של הפרק, באמצעות שידורי לוויין, ושכר אולם בו 5,000 מקומות ישיבה. בסופו של דבר, כאלף איש השתתפו באירוע הקרנה זה. באבילין, טקסס, פעילים מקומיים הפיצו עצומה בדרישה שערוץ KTXS-TV המקומי לא ישדר את הפרק, אולם לא הצליחו.
גם בבריטניה שידור הפרק גרר תגובה חיובית עצומה, והביא לרייטינג גבוה במיוחד עבור ערוץ 4, הרשת ששידרה את הסדרה. כדי לחגוג את ההצלחה האדירה ואת יציאתה של דג'נרס מהארון, גרהם נורטון, מנחה תוכנית אירוח בערוץ, הטיס את דג'נרס ללונדון, שם נערכה חגיגה לכבודה, בנוכחות בני-משפחתה. ערוץ 4 הקדיש ערב שידורים מיוחד עבור הקהילה הגאה, שנקרא "Coming Out Night", בו השתתפה דג'נרס בעצמה. דג'נרס התרגשה עמוקות מהמחווה, בפרט שקיימת רשת שידור שתמיד תתמוך בה, לא משנה מה.
בעקבות הפרק, התוכנית "אלן" חודשה לעונה נוספת. עם זאת, רשת ABC שידרה את כל פרקי העונה החמישית כאשר הודעת אזהרה קדמה להם. דג'נרס מתחה ביקורת חריפה על ABC על כך שכללה את האזהרות, ואמר בריאיון לאנטרטיינמנט ויקלי ש-"זה היה כמו הקול הזה, כאילו אתה נכנס לאיזה סוג של אזור מוכה קרינה. זה היה מאוד פוגעני, ואתה לא חושב שזה הולך להשפיע על הרייטינג?" דג'נרס הצביעה גם על הצביעות של רשת ABC, תוך שהיא מתייחסת לפרקים מסדרות אחרות של הרשת, "המופע של דרו קארי" ו-"ספין סיטי", בהם נראו שני גברים מתנשקים (הפרק מהתוכנית "המופע של דרו קארי" אף קודם באמצעות הנשיקה). "אין שום אזהרה [על המופע של קארי] משום שמדובר בשני גברים הטרוסקסואלים והם עושים צחוק מהטרוסקסואליות ... [ספין סיטי שודרה ללא אזהרה] מכיוון שאף אחד מהם (השחקנים מייקל ג'יי פוקס ומייקל בוטמן) אינו גיי בחיים האמיתיים". עלילות פרקי הסדרה "אלן", ששודרו אחרי "The Puppy Episode", עסקו ביציאתה מהארון של אלן בפני הוריה ובפני הבוס שלה, התפטרותה ממקום עבודתה בחנות הספרים ומציאת מקומות עבודה חדשים. היו פרקים אשר עסקו בחיפושיה אחר בת-זוג רומנטית, כל זאת בעודה לומדת עוד על הקהילה הלהט"בית. עם זאת, היו שמתחו ביקורת על כמות התוכן הגאה שהיה בסדרה, ואפילו היו מבקרים מתוך הקהילה הגאה עצמה. צ'אז בונו, שאותה העת עבד ב-GLAAD, צוטט כשהוא אומר שהסדרה "כל כך עליזה, שהיא מדירה חלקים גדולים מהחברה שלנו. הרבה מהדברים הם בדיחה פנימית. זה דבר אחד שיש דמות ראשית שהיא להט"בית, אבל זה דבר אחר כאשר כל פרק עוסק בסוגיות הומוסקסואליות ספציפיות". מאוחר יותר טען בונו שדבריו הוצאו מהקשרם. הסדרה "אלן" בוטלה לאחר עונתה החמישית.
עם ביטולה של הסדרה, דג'נרס מיקדה את עבודתה בסטנד-אפ קומדי, התחום בו החלה את דרכה המקצועית. בשנת 2001 היא חזרה לטלוויזיה, בסדרה הקומית של רשת CBS "המופע של אלן" (במקור: "The Ellen Show"), אשר לא האריכה ימים ושודרה במשך עונה אחת בלבד. בסדרה זו, דג'נרס גילמה דמות בשם אלן ריצ'מונד, שהייתה לסבית גלויה כבר מההתחלה. מאז 2003 דג'נרס מנחה את "המופע של אלן דג'נרס", תוכנית אירוח יומית שזוכה להצלחה רבה. הקריירה של לורה דרן, אשר כיכבה בהופעת אורח ב-"The Puppy Episode", נפגעה למשך תקופה לא קצרה בגלל הופעתה בסדרה. בשנת 2007, בראיון בתוכנית האירוח של דג'נרס בה צוין עשור ל-"The Puppy Episode", אמרה דרן שהיא לא עבדה במשך שנה וחצי רק מפני שגילמה את דמותה של סוזן. עם זאת, דרן אמרה שהיא אסירת תודה על "החוויה וההזדמנות יוצאת הדופן" של להיות חלק מהפרק. "אם כבר מדברים על החוויה שלה", אמרה דג'נרס בתגובה, "זה היה צעד ענק בחיי. אני חושבת שאנשים חשו את הכנות בזה. אני חושבת שזה עזר להרבה אנשים, ואני עדיין שומעת על הורים וילדים שמסוגלים לנהל שיחה כנה באמצעות צפייה בסדרה הזו. בסופו של דבר זה מה שטלוויזיה יכולה להיות: היא יכולה לסייע בהתחלתן של שיחות".
האדי עמר
האדי עמר (באנגלית: Hady Amr) הוא סגן עוזר מזכיר המדינה האמריקני לענייני ישראל-הרשות הפלסטינית, בלשכה לענייני המזרח הקרוב במחלקת המדינה של ארצות הברית. הוא מונה לתפקידו בתקופת הנשיא ג'ו ביידן, ב־20 בינואר 2021.
לעמר יש קשרים הדוקים עם ההנהגה הפלסטינית. הוא עבד כמנתח מדיניות ופרסם מחקרים על יחסי ארצות הברית עם העולם המוסלמי ועל הסכסוך הישראלי-ערבי, לבנון, ירדן, וההתפתחות החברתית והכלכלית של העולם הערבי. שימש כיועץ בכיר למדיניות ב, כסגן עוזר מנהל הסוכנות לפיתוח בינלאומי של ארצות הברית למזרח התיכון, וכסגן שליח מיוחד של ארצות הברית למשא ומתן בין ישראל לפלסטינים בין השנים 2014–2017.
קורות חייו
עמר נולד בביירות, לבנון בשנת 1967, אך גדל בעיקר בניו ג'רזי ובווירג'יניה. הוא קיבל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת טאפטס, ותואר שני ביחסים בין-לאומיים באוניברסיטת פרינסטון. הוא עבד במחלקת ההגנה של ארצות הברית בתקופת ממשלו של ביל קלינטון. אותה עת הוא עבד זמן קצר במרכז ללימודים אסטרטגיים של המזרח הקרוב ודרום אסיה באוניברסיטה לביטחון לאומי. בין השנים 2001–2006 הוא עבד כיועץ עצמאי. הוא אף עבד וייעץ לבנק העולמי, לפורום הכלכלי העולמי ולמוסדות בינלאומיים אחרים.
הוא חבר במועצה ליחסי חוץ, שהיא קבוצת חשיבה בניו יורק וכיהן בעבר בוועדה המייעצת של בית הספר על שם וודרו וילסון למדיניות ציבורית ומדיניות חוץ באוניברסיטת פרינסטון. בשנת 2002 מינה אותו מושל וירג'יניה, מארק וורנר, לכהן ברשות בתי הספר הציבוריים בווירג'יניה, תפקיד אליו מונה מחדש על ידי המושל טים קיין, הוא כיהן בתפקיד עד לשנת 2010.
בין השנים 2006–2010 שימש כעמית במכון ברוקינגס ומנהל המייסד של מרכז ברוקינגס בקטר.
בנובמבר 2020 שימש כחבר מתנדב בצוות העברת השלטון הנשיאותי לאחר ניצחונו של הנשיא הנבחר, ג'ו ביידן בבחירות לנשיאות שנערכו באותו החודש ועסק בנושאים הקשורים למחלקת המדינה האמריקאית.
ב-14 במאי 2021, בעיצומו של מבצע שומר החומות, הגיע לישראל כשליחו של נשיא ארצות הברית, בניסיון לתווך הפסקת אש בין החמאס לישראל.
נמרון ג'ופרי
נמרון ג'ופרי (שם מדעי: Leopardus geoffroyi) הוא מין של חתול בר האנדמי לאזורי הדרום והמרכז של דרום אמריקה וגודלו כשל חתול הבית. למרות שהמין נפוץ יחסית באזורים רבים, הוא נחשב כמאוים על ידי איגוד השימור העולמי בעקבות החשש מהשינויים בקרקע באזורים המשמשים כבתי הגידול שלו.
אנג'לה בקסטון
אנג'לה בקסטון סילק (באנגלית: Angela Buxton; 16 באוגוסט 1934 – 14 באוגוסט 2020) הייתה טניסאית יהודייה-בריטית.
נמרון ג'ופרי
הנמרון נקרא על שמו של הזואולוג הצרפתי אטיין ז'ופרואה סנט-אילר.
אנג'לה בקסטון
הישג השיא של בקסטון היה זכייה בשני טורנירי גראנד סלאם לזוגות נשים באליפות צרפת הפתוחה (1956) ובאליפות וימבלדון (1956) וכן הגעה לשלב הגמר באליפות וימבלדון בטורניר לנשים (1956).
נמרון ג'ופרי
תיאור
נמרון ג'ופרי הוא בערך בגודל של חתול בית, בגודל ממוצע של 60 ס"מ, עם זנב קצר באופן יחסי באורך ממוצע של 31 ס"מ. משקלו בין 2–5 ק"ג, אם כי יש יחידים שהגיעו למשקל של 7.8 ק"ג. באופן כללי, אלה הנמצאים בחלק הדרומי של טווח המחייה שלהם גדולים יותר מאלה בצפון, והזכרים גדולים יותר מהנקבות.
אנג'לה בקסטון
הישגים בטניס
בקסטון נולדה בליברפול, אנגליה והחלה לשחק טניס בגיל צעיר. בתחילת 1953 היא נסעה ללמוד טניס אצל ביל טילדן בקליפורניה. בשנת 1954 בקסטון דורגה במקום הרביעי בבריטניה. בהמשך, בקסטון אשר דורגה במקום התשיעי בעולם, הגיעה לרבע הגמר בטורניר וימבלדון 1955 ביחידות. השנה המוצלחת ביותר שלה הייתה 1956. בטורניר ווימבלדון של אותה שנה, אליו הגיעה כמדורגת שישית, היא הגיעה לגמר היחידות, אם כי נהנתה גם מצירוף נסיבות מוצלח, מבחינתה. ברבע הגמר, יריבתה בברלי פלייץ (Fleitz) האמריקנית, המדורגת שנייה, פרשה. בחצי הגמר היא ניצחה את פאט וורד (Ward) הבריטית, טניסאית בלתי מדורגת, עד שלבסוף הפסידה בגמר לשירלי פריי האמריקנית. לעומת זאת, בקסטון זכתה באותו טורניר בגמר טורניר זוגות הנשים. באליפות צרפת הפתוחה היא הגיעה לחצי הגמר ביחידות וזכתה בטורניר הזוגות. בשתי הזכיות בזוגות, שותפתה הייתה אלתיאה גיבסון. כן זכתה באותה שנה במספר תארים מקומיים, ביחידים, בזוגות, במגרשי דשא ובמגרשי חמר.
נמרון ג'ופרי
תיאור
הפרווה שלהם מנומרת בחברבורות שחורות, אך צבעה משתנה מאזור לאזור: בצפון הפרווה היא בגווני חום-צהוב נפוצה יותר ובדרום היא אפורה. כמו רוב החתוליים, פרוות הבטן היא בצבע חיוור בגווני לבן עד שמנת. ישנם פסים שחורים על הזנב והגפיים, וסימונים דומים על הלחיים וסביב החלק העליון של הראש והצוואר. אחורי האוזניים הם בצבע שחור עם כתמים לבנים. מלניזם נפוץ גם בטבע וגם בשבי.
אנג'לה בקסטון
הישגים בטניס
ב-1953 זכתה בקסטון במכביה הרביעית בתואר ליחידות. לטענתה, יהדותה פגעה ביכולתה להתקבל ולהתקדם בתחום הטניס העולמי בגיל צעיר, כי סבלה מאנטישמיות.
פרישה
לאחר שסבלה מפציעה קשה ביד בסוף 1956 (tenosynovitis), נאלצה בקסטון לפרוש לאחר שנת 1957, בגיל 22.
בקסטון כתבה מספר ספרי טניס באנגלית: Tackle Tennis This Way, טניס למתחילים, וטקטיקות מנצחות של טניס וזוגות.
בקסטון הייתה אחת מששת המייסדים של מרכזי הטניס בישראל.
נמרון ג'ופרי
אקולוגיה ותפוצה
למרות שהם נפוצים באזורים מרכזיים, למשל בבוליביה, שם הוא החתול השני בשכיחותו אחרי האוצלוט, הם נחשבים למין מאוים באזורים כמו דרום צ'ילה. IUCN מגדיר את המין כ'קרוב לסיכון' (NT) בעקבות החשש מהשינויים בבית הגידול שלו במדינות רבות בטווח המחיה שלו.
אנג'לה בקסטון
היכל התהילה
בקסטון נכנסה להיכל התהילה של הספורט היהודי בשנת 1981. בשנת 2014 היא נכנסה למוזיאון והיכל התהילה הלאומי היהודי של הספורט בניו יורק.
נפטרה ב-14 באוגוסט 2020 בגיל 85.
נמרון ג'ופרי
רבייה
עונת הרבייה של נמרוני ג'ופרי נמשכת מאוקטובר ועד מרץ. במהלך תקופה זו, הנקבות מגיעות לייחום לתקופות של 12 ימים, בערך חודש בנפרד. ההזדווגות בתקופה זו היא קצרה ותכופה, לעיתים קרובות מתרחשת על צוק גבוה או אתר דומה.
נקבות בהריון מקפידות במיוחד בבחירת המקום בו הן ימליטו את הגורים שלהן. בכל המלטה יכולה הנקבה ללדת עד ארבעה גורים, עם זאת אחד או שניים זה נפוץ יותר. ההיריון נמשך 72–78 ימים, ורוב הלידות מתרחשות בין דצמבר למאי.
נמרון ג'ופרי המבוגר ביותר שתועד בשבי היה בן 21 שנים. ונקרא בשם 'ניקו'. הוא היה בעל מלניזם וחי במקלט לבעלי חיים בשם 'ביג קאט רסקיו' (Big Cat Rescue) בטמפה, פלורידה, מאמצע יולי 1994; ככל הנראה נולד במאי 1993.
לאחרונה, נמרון ג'ופרי הופרה בהצלחה עם חתול בית.
שימור
משנות ה-60 ועד שנות ה-80, הנמרון ניצוד באופן נרחב בעבור סחר עולמי בפרוותו, אך הסחר קטן אחרי 1988 והמין צורף לנספח הראשון באמנת וושינגטון בשנת 1992. החקיקה הוצגה בסוף שנות השמונים ובעקבותיה הציד והסחר המקומי בפרוות הפכו ללא חוקיים בארגנטינה, בוליביה, ברזיל, צ'ילה, פרגוואי ואורוגוואי. סחר עולמי במינים המשויכים לנספח הראשון באמנת וושינגטון אינו חוקי, אלא למטרות לא מסחריות.
אוסטוז'נקה
רחוב אוסטוז'נקה (ברוסית: Улица Остоженка) הוא רחוב במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה. רחוב אוסטוז'נקה הוא אחד הרחובות היקרים בעולם.
מבחינת עלות הדיור, אוסטוז'נקה הוא אחד הרחובות היקרים ביותר במוסקבה, רוסיה ומדינות ברית המועצות לשעבר. מחירי הנכסים למגורים הם מהגבוהים בעולם. בשנת 2013 דורגה אוסטוז'נקה במקום ה-8 בדירוג הרחובות היקרים בעולם על פי סוכנות נייט פרנק. עלות הדירות הגיעה ל -29 אלף דולר למ"ר שהם 8% יקרים יותר מאשר דיור דומה בשדרה החמישית בניו יורק . אוסטוז'נקה ביחד עם רחוב פרצ'יסטנקה הוא אזור הדיור היקר ביותר של מוסקבה, המכונה מייל הזהב.
הלנה הווארד
קייטלין הלנה הווארד (באנגלית: Kaitlyn Helena Howard; נולדה ב-23 ביולי 1998) היא שחקנית אמריקאית. התפרסמה בזכות תפקידה בסרט "מדליין של מדליין", שהוכרז על ידי אתר IndieWire כאחת מ-50 ההופעות הטובות ביותר בעשור השני של המאה ה-21.
ראשית חייה
הווארד נולדה בניו יורק. הוריה, שניהם אמנים, הם ג'וליה בינט וויל הווארד. אמה ממוצא סקנדינבי ומזרח אירופי, ואביה אפרו-אמריקאי ממוצא מעורב. יש לה אח צעיר בשם ליאם. הווארד גדלה באזור ניו ג'רזי, והשתתפה באקדמיה לאמנויות הבמה.
קריירה
לאחר שגילתה אותה ג'וזפין דקר בשנת 2014 בפסטיבל אומנויות נוער של "יוניון קאונטי", שם דקר הייתה שופטת, הווארד כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "מדליין של מדליין".
גיין (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
הלנה הווארד
קריירה
הווארד השתתפה בפסטיבל, ודקלמה מונולוג מתוך המחזה "ציפור שחורה" מאת דייוויד הארוור. כשסיימה אמרה דקר על הופעתה של הווארד שהיא "הטובה ביותר שראתה" בחייה. לאחר סיום המופע, דקר והווארד החליפו פרטים, ונפגשו כעבור כחודש; בסופו של דבר סייעה הווארד בפיתוח סיפורו של הסרט באמצעות כמה סדנאות אלתור עם דקר ואחרים.
גיין (פירושונים)
ראו גם
}}
הלנה הווארד
קריירה
הסרט הוקרן בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-22 בינואר 2018. הוא יצא לאקרנים ב-10 באוגוסט של אותה שנה על ידי חברת אוסצילוסקופ לייברטוריס. הסרט זכה לשבחים, במיוחד לאור הופעתה של הווארד, אשר זכתה להכרה על ידי האתר IndieWire כאחת מ-50 ההופעות הטובות ביותר בעשור השני של המאה ה-21.
התפקיד הבא של הווארד היה בסרט הקצר "טוויסט", שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים טרייבקה לשנת 2019.
הווארד כיכבה בסדרת הדרמה "אל תחפרי לעומק" של שירות קוויבי ששודרה לראשונה ב-27 ביולי 2020.
הווארד מגלת את דמותה נורה בסדרת הטלוויזיה האינטרנטית "הפראיות", ששודרה לראשונה ב-11 בדצמבר 2020 בשירות פריים וידאו של אמזון.
בשנת 2021 שיחקה בסרט "גנבים של העולם".
רוני ברודצקי
ביוגרפיה
נולדה בתל אביב וגדלה בכפר ורדים. בנעוריה למדה תיאטרון בבית הספר לאמנויות ומדעים מנור כברי. אחרי השירות בצבא סיימה תואר ראשון במסלול בימוי בבית הספר לאומנויות הבמה סמינר הקיבוצים, ותואר שני בתוכנית הבינתחומית באוניברסיטת תל אביב.
סגנון הבימוי של ברודצקי ממזג בין סוגות תיאטרון שונות, כגון תיאטרון חזותי, תיאטרון תנועה, תיאטרון סיפור ותיאטרון דוקומנטרי, במטרה ליצור טקסט בימתי עתיר בדימויים ודמיון שמנגיש את המחזות בניצוחה לצופים בטווח גילים רחב.
חיים אישיים
ברודצקי נשואה לרובי קסוס ואם לשני בנים.
מר גורבצ'וב, הפל חומה זו!
מר גורבצ'וב, הפל חומה זו! (באנגלית: !Mr. Gorbachev, tear down this wall) היא שורה מתוך נאום שנשא נשיא ארצות הברית, רונלד רייגן, בברלין המערבית ב-12 ביוני 1987, בו הוא קרא למנהיג ברית המועצות, מיכאיל גורבצ'וב, להסיר את חומת ברלין, שמשנת 1961 הפרידה בין מערב העיר למזרחה.
רקע
נאום זה לא היה הראשון מבין נאומיו של הנשיא רייגן בהם הוא התייחס לסוגיית חומת ברלין. בביקורו בברלין המערבית ביוני 1982 הכריז רייגן, "הייתי רוצה להציג שאלה למנהיגי ברית המועצות... מדוע החומה ניצבת שם?". ב-1986, 25 שנים לאחר בניית החומה, בתגובה לשאלתו של כתב העיתון המערב גרמני, בילד, מתי הוא סבור שהחומה תופל, השיב רייגן, "אני קורא לאחראים עליה להפילה היום".
ביום שקדם לתחילת הביקור ב-1987, הפגינו 50,000 איש כנגד נוכחותו של הנשיא האמריקאי בברלין. במהלך הביקור עצמו, נסגרו חלקים גדולים של העיר כדי למנוע מחאות נוספות נגד הנשיא. במיוחד הוגבלה התנועה בשכונת קרויצברג, והתנועה שעברה דרכה נחסמה לחלוטין, כולל קו U1 של הרכבת התחתית של ברלין שנסגר.
הנאום עצמו היה נושא למחלוקת בתוך חוגי ממשל רייגן. כמה בכירים ויועצים בממשל סברו שאין להכניס את השורה הזאת לנאום, באומרם שכל אזכור בנאום שיגרום למתחים נוספים בגרמניה המזרחית, או למבוכה אפשרית לגורבצ'וב, שאיתו יצר הנשיא רייגן יחסים טובים, חייב להימחק מנוסח הנאום.
פקידים אמריקאים בגרמניה המערבית וכותבי הנאומים של הנשיא, כולל פיטר רובינסון, סברו אחרת. רובינסון סייר בגרמניה המערבית כדי לבחון מקומות אפשריים לנאום והוא הבחין בתחושה הכללית שרוב תושבי ברלין המערבית מתנגדים לקיומה של החומה. למרות קבלת תמיכה מועטה להכנסת משפט זה, הותיר אותו רובינסון בנוסח הנאום.
ב-18 במאי 1987 נפגש הנשיא רייגן עם כותבי הנאומים שלו והגיב לנוסח הנאום, באומרו "חשבתי שזוהי טיוטה טובה ומבוססת". ראש סגל הבית הלבן, הווארד בייקר, התנגד באומרו שמשפט זה נשמע "קיצוני" ו"לא נשיאותי" וסגן היועץ לביטחון לאומי, קולין פאוול הסכים עמו. בכל אופן, הנשיא רייגן אהב את המשפט ואמר "אני חושב שנשאיר אותו".
כותב הנאומים הראשי של רייגן, אנתוני דולן, סיפק מקור אחר למשפט זה, וייחס את ניסוחו לנשיא עצמו. במאמר שפורסם בעיתון וול סטריט ג'ורנל בנובמבר 2009 מסר דולן דיווח מפורט על ישיבה שהתקיימה בחדר הסגלגל עוד לפני שנכתבה הטיוטה של רובינסון, ובה העלה הנשיא את הרעיון למשפט זה. הוא סיפר על התרשמותו הברורה ועל תגובתו של רובינסון לרעיון זה באותה עת. בנובמבר 2009 פרסם הוול סטריט ג'ורנל מכתבים שכתבו רובינסון ודולן על גרסאותיהם לנסיבות חיבור הנאום.
הנאום
בהגיעם לברלין ב-12 ביוני 1987 הובאו הנשיא רייגן ורעייתו אל בניין הרייכסטאג, שם הם צפו ממרפסת הבניין על חומת ברלין. לאחר מכן, בשעה 14:00, נשא הנשיא את נאומו בשער ברנדנבורג, כשמאחוריו שני לוחות של זכוכית משוריינת. בקהל המאזינים נכחו נשיא גרמניה המערבית, ריכרד פון וייצזקר, קנצלר גרמניה המערבית, הלמוט קוהל וראש עיריית ברלין המערבית, אברהרד דיפגן.
באותו אחר צהריים אמר הנשיא רייגן:
בהמשך נאומו אמר רייגן: "כאשר השקפתי לפני כמה רגעים מבניין הרייכסטאג, התגלמות האחדות הגרמנית, הבחנתי במילים שרוססו בגסות על החומה, אולי על ידי צעיר ברלינאי: 'חומה זו תיפול, אמונות הופכות למציאות'. כן, בכל רחבי אירופה, חומה זו תיפול. שכן היא לא יכולה לעמוד בפני האמונה. היא לא יכולה לעמוד בפני האמת. החומה לא יכולה לעמוד בפני החירות.
נקודת שיא נוספת של נאומו של רייגן הייתה קריאתו לשים קץ למרוץ החימוש, בהתייחסו לטילים שנושאים נשק גרעיני מסוג SS-20 ועל האפשרות של "לא רק הגבלת ייצור הנשק, אלא גם השמדה, בפעם הראשונה, של סדרה שלמה של כלי נשק גרעיניים מעל פני האדמה".
תגובות ומורשת
20 שנה מאוחר יותר טען הטיים מגזין שבזמנו הנאום "זכה לכיסוי מצומצם יחסית מהתקשורת". חבר הפוליטביורו של גרמניה המזרחית, גינטר שבובסקי, התייחס לנאום כ"מגוחך" וסוכנות הידיעות של ברית המועצות, טא"ס, האשימה את רייגן ב"נאום פרובוקטיבי ומחרחר מלחמה".
קנצלר גרמניה המערבית לשעבר, הלמוט קוהל, אמר שהוא לעולם לא ישכח את העת בה עמד לצד רייגן כאשר הוא קרא תיגר על גורבצ'וב שיפיל את חומת ברלין. "זה היה הבזק של גאונות עבור העולם, במיוחד עבור אירופה".
בנאום שנתן רייגן, הוא זכר שמשטרת גרמניה המזרחית לא התירה לאנשים להתקרב לחומה, ובכך מנעה מהם לשמוע את הנאום.
פיטר רובינסון, כותב הנאומים של הבית הלבן, שהכין את טיוטת הנאום, אמר שרוב השורות המפורסמות מהנאום נכתבו בהשראת שיחה שלו עם אינגבורג אלז, תושבת ברלין המערבית, שאמרה "אם האדם הזה גורבצ'וב רציני בדיבוריו על גלאסנוסט ופרסטרויקה, הוא יכול להוכיח את זה על ידי זה שייפטר מהחומה הזו".
למרות העובדה שרייגן האיץ בגורבצ'וב להפיל את חומת ברלין, יש כאלה, כמו רומש רתניסאר מהמגזין טיים, שטענו שקיימות מעט עדויות על כך שלנאום הייתה בכלל השפעה על ההחלטות להפיל את החומה, קל וחומר על האנשים שאליהם כוון הנאום.
ביקורת נוספת על הנאום נמתחה ב-2012 על ידי ליאם הור במאמר שפרסם בכתב העת The Atlantic ובו ציין את הסיבות הרבות של הנטייה של התקשורת האמריקאית להתמקד במשמעות של הנאום המסוים הזה, מבלי לשקול את המורכבות של האירועים כפי שהם התרחשו בגרמניה המזרחית, בגרמניה המערבית ובברית המועצות.
ג'ון קורנבלום, דיפלומט אמריקאי בכיר בברלין באותה תקופה ושגריר ארצות הברית בגרמניה מ-1997 ועד 2001, אמר: "[הנאום] לא קיבל את חשיבותו הנוכחית עד 1989, לאחר נפילת החומה".
אליפות צרפת בטניס 1952
אליפות צרפת 1952 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-20 במאי והסתיימו ב-1 ביוני. זו הייתה האליפות ה-51 מאז ייסודה.
תחרות הגברים
מנצח תחרות 1951 ירוסלב דרובני ( מצרים) נפגש עם פרנק סג'מן וניצח ב-4 מערכות. בכך הוא זכה בתחרות בשנה השנייה ברציפות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 49 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו מספר זוגות. כמו בשנה הקודמת משחק הגמר קן מקגרגור ופרנק סג'מן נפגשו עם גרדנר מלוי ודיק סוויט  וניצחו אותם ב-3 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות וימבלדון.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 23 זוגות. 4 זוגות החזקות זכו בדירוג:
אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20
אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20 היא תחרות שמאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (World Athletics). באליפות, שמתקיימת אחת לשנתיים, מתחרים אתלטים ואתלטיות עד גיל 20 (בני 19 ומטה ב-31 בדצמבר בשנת התחרות). בעת הקמתה הייתה ידועה התחרות כאליפות העולם באתלטיקה לנוער, ובשנת 2015 שונה שמה לאליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20.
אליפות צרפת בטניס 1952
תחרות זוגות נשים
במשחק הגמר מנצחות תחרות 1951 דוריס הארט ושירלי פריי נפגשו עם הייזל רדיק-סמית' וג'וליה ויפלינגר ( דרום אפריקה) וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20
כריס נלומס מארצות הברית, זכה ב-4 מדליות זהב (אחת ב-1988 ושלוש ב-1990), יותר מכל אתלט אחר.
אליפות צרפת בטניס 1952
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 47 זוגות. הזוגות החזקות דורגו כדלקמן:
אליפות העולם באתלטיקה עד גיל 20
שיאניות המדליות
כולל האליפות ב-2022.
אליפות צרפת בטניס 1952
תחרות זוגות מעורבים
במשחק הגמר מנצחי תחרות 1951 דוריס הארט ופרנק סג'מן  נפגשו עם שירלי פריי  ואריק סטארגס ( דרום אפריקה) וניצחו ב-3 מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה.
סליים רנצ'ר
סליים רנצ'ר (באנגלית: Slime Rancher) הוא משחק וידאו מסוגת משחקי ההרפתקאות שפותח והופץ על ידי אולפן המשחקים האמריקאי, Monomi Park. המשחק יצא לאור בגישה מוקדמת בינואר 2016 אך באופן רשמי לרוב הפלטפורמות ב-1 באוגוסט 2017. גרסת פלייסטיישן 4 שוחררה ב-21 באוגוסט 2018, וגרסת Nintendo Switch שוחררה ב-11 באוגוסט 2021.
משחק המשך, סליים רנצ'ר 2, שוחרר בגישה מוקדמת ב-22 בספטמבר 2022, שכיום נגיש לשימוש דרך Windows ו-Xbox Series X/S.
משחקיות
המשחק משוחק בעולם פתוח ומנקודת מבט בגוף ראשון. השחקן שולט בדמות בשם "ביאטריקס ליבו", שהגיע לכוכב "הרחק הרחק" לאחר שעזב את כדור הארץ וזאת כדי להיות חוואי בחוות סליים ומטרתו לאסוף, לגדל, לחקור ולהאכיל סליימים. הסליים הם יצורים בעלי גוף עם הרכב הדומה לזה של ג'לטין ויש מינים שונים ורבים מהם ברחבי העולם.
ההיבט הכלכלי העיקרי של המשחק סובב סביב האכלת סליים בפריטי המזון המתאימים שבתמורה מייצרים "פלורטים" שאותם ניתן למכור בתמורה לכסף, שמשמש לרוב לרכישת שדרוגים לציוד או לבנייני החווה של החווה. פרט לסליים הוורוד הבסיסי, סליים יאכלו רק אחד משלושת סוגי המזון; פירות, ירקות או בשר. לכל מין של סליים יש מאכל מועדף, אם הם יאכלו את המזון הזה הם יפיקו 2 פלורטים ולא פלורט אחד. כדי לאגור את פריטי המזון וכדי לכלוא את הסליימים, הדמות הראשית משתמשת במעיין שואב שאיתו הם יכולים לאחסן את הדברים (עם זאת, הדמות יכולה לאחסן בתיק שלה רק מספר מוגבל של פריטים בכל פעם והם יהיו חייבים לחזור לחווה כדי לפרוק את הפריטים שנאספו לפני שהם יוכלו לאסוף פריטים אחרים). השחקן חייב לקנות ולשדרג מתחמים שונים כדי לאחסן את הסליימים והאוכל שהוא אוסף.
ניתן לשלב בין שני סוגים של סליים על ידי האכלת סליים בפלורטים של סליים ממין אחר. לאחר האכלתם, הם יגדלו בצורה ניכרת ויהיו מסוגלים ליצור את שני סוגי הפלורטים. עם זאת, כאשר סליים ישולב עם מין שלישי, הוא יהפוך למפלצת זדונית ושחורה בשם "טאר", שתאכל את כל הסליימים שמסביבו ואף עלולה לפגוע בשחקן. התזת מים על ה"טאר" תוכל להרוג אותו.
למרבית הסליימים יש גרסאות ענקיות של עצמם, שנמצאים בשלל נקודות ברחבי העולם. הם גדולים מאוד ובניגוד לסליימים הרגילים, הם נייחים וללא יכולת לזוז ממקומם. שחקנים יכולים להאכיל את הסליימים הענקיים במזון עד שהם יתפוצצו. לאחר שיתפוצצו, השחקן יוכל להשיג מהם גרסאות רגילות של הסליים מפתחות, טלפורטר ו"מפתח סליים", ששימוש בו יאפשר לשחקן גישה לאזורים חדשים שלא יכל להיכנס אליהם לפני כן.
פיתוח
פיתוח המשחק "Slime Rancher" החל בדירתו של יוצר המשחק, ניק פופוביץ'. מכיוון שפופוביץ' היה מעצב משחקים ולא מתכנת, הוא הסתמך על קוד מקור של אנשים אחרים כדי ליצור אב טיפוס של המשחק. בסופו של דבר הוא גייס את מייק תומאס כדי שיעזור לתכנת את המשחק. השניים עבדו על המשחק 8 שעות ביום. המשחק היה אמור לצאת לאור לאחר שנה, אך העבודה עליו התעכבה בשישה חודשים והוא יצא לאחר שנה וחצי.
Sports Tracker
Sports Tracker (בתרגום לעברית: מעקב ספורטיבי) היא פלטפורמה ויישומון מעקב בריאותי שפותח על ידי Sports Tracking Technologies Ltd. יישומון זה פועל לפי חיישנים (GPS) על מנת לעקוב אחר הפעילות של המשתמש או המכשיר הנייד על מנת להקליט את הפעילויות הגופניות (כגון הליכה, ריצה או רכיבה על אופניים). האפליקציה מספקת תצוגה מקיפה של הפעילות הגופנית שביצע המשתמש (זמן, מרחק, קלוריות, עצימות, מהירות וכו'). נוסף לכך, ניתן באפליקציה לשתף את פעילות המשתמש באופן ציבורי, פרטי ובאופן שישותף לחברי המשתמש. כמו כן, ניתן גם לשתף תמונות במהלך הפעילות ולתכנן מסלול ספורטיבי מראש. המשתמשים באפליקציה יכולים לעקוב אחריי פעילויות של משתמשים אחרים בעזרת מפה המציגה פעילויות כושר שבוצעו במקום מסוים ואף לבצע פעילות תואמת ובכך "להתחרות" במשתמשים מסוימים. הפעילויות באפליקציה מסונכרנות.