cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אדוארד גלייזר
מחקריו האקדמיים
עיקר כתיבתו של גלייזר היא בנושא כלכלה עירונית וערים. בפרט, עבודתו בוחנת את ההתפתחות ההיסטורית של מרכזים כלכליים, כמו מנהטן ובוסטון, וכיצד זו השפיעה על הכלכלה ועל הגאוגרפיה העירונית. עבודתו של גלייזר משתמשת בתאוריה כלכלית לנתח התנהגות כלכלית חברתית והתפתחות של ערים. מחקריו מנתחים נתונים מהעולם האמיתי ומאמתים את מימושם של המודלים הכלכליים התאורטיים.
גלייזר כתב טורים גם בעיתונות ובין היתר כתב בניו יורק סאן, הבוסטון גלוב, הניו יורק טיימס והניו ריפבליק.
במחקרו מ-2000 בנושא השיעור הגבוה יחסית של עניים בערים, ביחס לפרוורים, טען גלייזר שעניים נמשכים לערים בשל ההזדמנויות הכלכליות וזמינות השירותים (כדוגמת תחבורה ציבורית) בערים וזאת בניגוד לתאוריות שגרסו שערים הן אלה שיוצרות אוכלוסייה יותר ענייה.
במחקר מ-2002 הסביר את עליית מחירי הדיור בארצות הברית בעליית תשומות הבנייה ובעיקר במגבלות על היתרי הבנייה שהגבילו את היצע הדירות. גם במחקריו מ-2008 ו-2011 ראה באיזור ורגולציה ממשלתית בנושא כגורם הגורם לעלייה במחירי הנדל"ן הפוגע בנגישות לדיור של אוכלוסיות מסוימות שהשוק אינו יכול לספק להן מענה.
יחסי נורווגיה–קוריאה הצפונית
יחסי נורווגיה–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין נורווגיה לרפובליקה העממית הדמוקרטית של קוריאה (DPRK), הידועה בכינויה קוריאה הצפונית. אף אחת מהמדינות אינה מקיימת שגרירות במדינה האחרת, אם כי בעבר הייתה לצפון קוריאה שגרירות בבירת נורווגיה, אוסלו.
היסטוריה
כחברה באומות המאוחדות (ועם הפוליטיקאי הנורווגי טריגווה לי שכיהן כהמזכיר הכללי של האומות המאוחדות) ובעלת ברית קרובה של ארצות הברית באמצעות השתתפותה בארגון האמנה הצפון אטלנטית, נורווגיה נכנסה למלחמת קוריאה נגד קוריאה הצפונית בשנת 1951. זה בוצע באמצעות הקמת NORMASH, בית החולים הכירורגי הנורווגי, שפעל עד 1954. פריסה רפואית זו, שכללה 623 אזרחי נורווגיה, הובילה לקשרים חזקים עם קוריאה הדרומית האנטי-קומוניסטית.
במהלך ביקור בשנת 2006 באזור התעשייה קסונג, השגריר הנורווגי בסיאול ארילד בראסטאד התייחס בחיוב לפוטנציאל הפרויקט לפתור את המצב בחצי האי הקוריאני. באותה שנה, שגריר צפון קוריאה בסטוקהולם ג'ון אין צ'אן הצהיר כי הוא רוצה שנורווגיה תסייע בתיווך בסכסוך בין צפון קוריאה לקהילה הבינלאומית בנושא הגרעיני. מזכיר המדינה הנורווגי, ריימונד ג'והנסן, התייחס כי הוא שוקל ביקור בקוריאה הצפונית, ורואה בהצהרת השגריר מעניינת מאוד, אך עם זאת הוא תומך באופן מלא בסנקציות הבינלאומיות. בשנת 2009, נדחו לנבחרת קוריאה הצפונית בכדורגל נשים אשרות כניסה לנורווגיה כדי להתמודד מול המדינה. במהלך שנת 2014 השגריר הנורווגי החדש בסיאול, 'Torbjørn Holthe', חזר על ביקור קודמו בקסונג. ב-2015 דווח כי חברת AquaGen הנורווגית מכרה ביצי סלמון לממשלת צפון קוריאה לשימוש בחקלאות ימית.
דיק מוטה
ג'ון ריצ'רד "דיק" מוטה (באנגלית: John Richard "Dick" Motta; נולד ב-3 בספטמבר 1931) היה בעברו מאמן כדורסל אמריקאי, אשר אימן בליגת ה-NBA בין השנים 1968–1997. לאורך הקריירה שימש כמאמן הראשי של 5 קבוצות שונות ב-NBA, והוביל את קבוצותיו למאזן כולל של 935 ניצחונות לעומת 1,017 הפסדים (47.9%) בעונה הסדירה, ו-56 ניצחונות לעומת 70 הפסדים (44.4%) בשלב הפלייאוף.
בעונת זכה בפרס מאמן השנה ב-NBA כמאמן שיקגו בולס, ובעונת  הוביל את וושינגטון בולטס לזכייתה היחידה באליפות ה-NBA. לאורך הקריירה אימן מוטה ב-1,952 משחקי עונה סדירה בסך הכול, אשר מציבים אותו במקום השביעי בתולדות הליגה.
קריירת אימון
מוטה נולד בעיר מידווייל שביוטה, ובבגרותו למד בבית הספר לחקלאות של אוניברסיטת המדינה של יוטה. בשנים הבאות אימן קבוצות כדורסל של חטיבות ביניים באיידהו, ולתקופה קצרה שירת בחיל האוויר של ארצות הברית.
ובר סטייט
בשנת 1962 מונה למאמן קבוצת הכדורסל באוניברסיטת המדינה של ובר ("ובר סטייט ויילדקטס") אשר באוגדן, יוטה, וב-6 עונותיו בתפקיד רשמה הקבוצה מאזן כולל של 120 ניצחונות ו-33 הפסדים. בעונת 1967/1968 הוביל את הקבוצה להעפלתה הראשונה אי פעם לטורניר אליפות המכללות, ממנו הודחה בסיבוב הראשון מול אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו, בה שיחק סם לייסי. בקיץ 1968 עזב את ובר סטייט, והוחלף על ידי עוזרו פיל ג'ונסון.
שיקגו בולס
לקראת עונתו השלישית של המועדון,, מונה מוטה למאמן הראשי של שיקגו בולס, במקומו של ג'וני קר. בארבע העונות – הודחו הבולס בסיבוב הפלייאוף הראשון, ובעונות ו- הפסידו בגמר האזור המערבי מול מילווקי באקס וגולדן סטייט ווריורס, בהתאמה. בעונת, בה רשמה שיקגו שיפור של 12 ניצחונות לעומת העונה הקודמת (51–31), זכה מוטה בפרס מאמן השנה ב-NBA. לאורך התקופה הובילו את הקבוצה השחקנים צ'ט ווקר, בוב לאב, ג'רי סלואן, נורם ואן ליר וטום בורווינקל. במאי 1976 התפטר מוטה מתפקידו, לאחר 8 עונות רצופות בשיקגו בהן רשמו הבולס מאזן כולל של 356 ניצחונות ו-300 הפסדים (54.3%).
וושינגטון בולטס
בקיץ 1976 מונה למאמן וושינגטון בולטס, במקומו של קיי. סי. ג'ונס. בעונת העפילה הקבוצה לגמר ה-NBA בפעם השלישית בתולדותיה, לאחר שגברה על אטלנטה הוקס, סן אנטוניו ספרס ופילדלפיה 76' בשלושת הסיבובים הראשונים, על אף שהעפילה לפלייאוף מהמקום השלישי בלבד באזור המזרחי ולא החזיקה ביתרון ביתיות מאז הסיבוב השני. בסדרת הגמר גברו הבולטס על סיאטל סופרסוניקס בתוצאה 4–3, בדרך לזכייתם הראשונה באליפות ה-NBA. וס אנסלד, הקלעי השביעי של הקבוצה בסדרת הגמר (9.0 נקודות למשחק), זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר בשל הצטיינותו בהגנה ובריבאונד, ולצדו בלטו הפורוורדים אלווין הייז ובוב דאנדרידג'. הייתה זו האליפות הראשונה של קבוצת ספורט מקצוענית מוושינגטון, מאז שזכתה וושינגטון רדסקינס באליפות ה-NFL בשנת 1942. לאחר הזכייה באליפות אמר עליה מוטה: "מה שהפך את האליפות למדהימה כל כך הוא העובדה שלא היינו אמורים לזכות בה. עברנו דרך ארוכה. רוב האנשים לא נתנו לנו סיכוי, אבל לכל הדרך הרגשתי שאנחנו מסוגלים לכך".
בעונה העוקבת השיגו הבולטס את מאזן הניצחונות הטוב בליגה, 54–28, והעפילו לגמר ה-NBA בפעם השנייה ברציפות. בסדרת הגמר עצמה, בה שוב התמודדה מול סיאטל, הפסידה וושינגטון בתוצאה 1–4. בעונת אכזבו הבולטס כשהעפילו לפלייאוף מהמקום השישי בלבד במזרח, והודחו ממנו כבר בסיבוב הראשון. בסיום אותה עונה התפטר מוטה מתפקיד המאמן, לאחר 4 עונות, והוחלף על ידי ג'ין שו.
דאלאס מאבריקס
בשנת 1980 מינתה דאלאס מאבריקס את מוטה למאמן הראשי של הקבוצה, לקראת עונת הבכורה של המועדון. את עונת סיימו המאבריקס עם המאזן הגרוע בליגה, 15–67, אולם בכל אחת משש העונות הבאות שיפרה הקבוצה את מאזנה תחת מוטה. בעונת העפילה דאלאס לראשונה לפלייאוף ה-NBA, ואף גברה על סיאטל סופרסוניקס (3–2) בסיבוב הראשון בטרם הודחה על ידי לוס אנג'לס לייקרס (1–4) בחצי גמר המערב. בעונת שחזרה הקבוצה את הישג ההעפלה לחצי גמר המערב, בו הפסידה בשנית מול הלייקרס, בתוצאה 2–4. את עונתו האחרונה של מוטה בדאלאס,, סיימו המאבריקס במקום השני באזור המערבי, עם מאזן 55–27, אך הודחו מהפלייאוף כבר בסיבוב הראשון, על ידי הסופרסוניקס. במאי 1987 החליף ג'ון מקלאוד את מוטה בתפקיד המאמן, לאחר 7 עונות רצופות. לאורך התקופה, בה העמידה הקבוצה מאזן כולל של 267 ניצחונות ו-307 הפסדים (46.5%), בלטו בה השחקנים ג'יי וינסנט, מארק אגוויר, רולנדו בלאקמן, סם פרקינס ודרק הרפר.
סקרמנטו קינגס
במהלך עונת מונה למחליפו של ג'רי ריינולדס כמאמן סקרמנטו קינגס, וכשנתיים לאחר מכן, בדצמבר 1991, פוטר מהתפקיד. לאורך התקופה, אשר השתרעה על פני 3 עונות שונות, רשמו הקינגס 48 ניצחונות ו-113 הפסדים תחת מוטה.
החזרה לדאלאס מאבריקס
לקראת עונת חזר לאמן את דאלאס מאבריקס, במקומו של המאמן קווין באקנר. באותה עונה ניצחו המאבריקס 23 יותר משחקים מאשר בעונה הקודמת (36), אולם בעונת רשמה הקבוצה מאזן מאכזב 26–56, על אף יכולת מעודדת מצד השחקנים הצעירים ג'ייסון קיד, ג'ים ג'קסון וג'מאל משבורן. בשתי העונות לא העפילה דאלאס לפלייאוף.
דנוור נאגטס
לאחר 13 משחקים בעונת החליף את ברני ביקרסטאף כמאמן דנוור נאגטס, אשר רשמה תחתיו מאזן שלילי 17–52 עד לסיום העונה. באפריל 1997 פוטר מוטה מתפקידו בדנוור, ופרש מאימון. באותה העת היה ביל פיץ' המאמן היחיד בתולדות ה-NBA אשר אימן במספר רב יותר של משחקים מאשר מוטה (1,968 לעומת 1,952).
מחלף ראשון לציון
בניית הגשר החלה בשנת 1967. לאחר השלמת הגשר על ידי מע"צ בתחילת 1969, ביצעה עיריית ראשון לציון את חיבורו של הגשר עם החלק המרכזי של ראשון לציון, דרך רחוב ז'בוטינסקי. החיבור נעשה בניגוד לעמדת מע"צ שדרשה מהעירייה שתשלם את חלקה בבניית הגשר, ואף חסמה את החיבור לראשון לציון לשם כך. בעקבות פתיחת הגשר בוטלו תחנות האוטובוס בצומת, בגלל הסכנה שבעצירה במקום. הגשר נקרא "גשר דקר" על שם הצוללת אח"י דקר.
המחלף מורכב משני גשרים העוברים מעל כביש 4 בתוואי כביש 441 והתנועה מתנהלת באופן רציף ללא רמזורים בכביש 4 בלבד. המחלף בנוי במבנה משולב של מחלף יהלום ומחלף עלה תלתן. במקור היה במחלף גשר בודד, אך עם הגידול בנפח התנועה, הוא נהרס ובמקומו הוקמו החל מ-1996 שני הגשרים. במסגרת הרחבה זו נוספה גם רמפת פניה מכיוון צפון למערב במקום השימוש בלולאה הדרום מערבית המקורית.
המחלף מהווה את סיומו של רחוב ז'בוטינסקי מהמזרח ומהווה את תחילתן של שדרות משה דיין למערב.
אקס-מן: אוטופיה
אוטופיה (באנגלית: Utopia) הוא אירוע קרוסאובר ביקום מארוול שפורסם בחוברות הקומיקס אקס-מן והאוונג'רס האפלים על ידי חברת מארוול קומיקס בין יוני לספטמבר 2009 למשך 12 חוברות. את הסיפור כתבו מאט פרקשן, ג'יימס אסמוס, מייק קארי ופול קורנל, באיורם של אמנים כמארק סילבסטרי, טרי דודסון, מייק דאודטו ג'וניור ולוק רוס.
לאחר שמהומות של מוטאנטים וקבוצות של שונאי מוטאנטים מתרחשות בסן פרנסיסקו, נורמן אוסבורן מנסה לאכוף את החוק והסדר על ידי הקמת אקס-מן האפלים שלו, שישרתו באותה דרך כמו האוונג'רס האפלים. עד מהרה, שתי קבוצות נבלי-העל מתעמתות עם קבוצת אקס-מן.
רקע
מאורע נוסף שהתרחש היה בתחילתו של "תסביך משיח", והוא קרב שהתרחש בין קבוצת המשוטטים לקבוצת המטהרים בעיר הולדתה של התינוקת המוטאנטית הראשונה לאחר אירועי "בית אם", שבו מיליונים מקהילת המוטאנטים הופשטו מכוחותיהם. לאחר מכן, סיימון טראסק - אחיו של שונא המוטאנטים בוליבר טראסק, יוצר זקיפי הסנטינל - קרא לאכיפתם של חוקים האוסרים את רבייתם של המוטאנטים. השפעתו של טראסק הובילה לתמיכה רחבה ברחבי ארצות הברית, ולהמשך התסיסה בקרב קהילת המוטאנטים.
פרק ראשון
המתח בשיאו כאשר קבוצת שונאי המוטאנטים של טראסק, "אנושות עכשיו", צועדת בתוך סן פרנסיסקו. בדרכם לעירייה, הם נעצרים בידי חברי האקס-מן, ומתחילות לפרוץ מהומות. בסופו של דבר, המשטרה מתערבת, והאנק מק'קוי נלקח למעצר. בשעה שהאקס-מן מנסים לדכא את המהומות בכל רחבי סן פרנסיסקו, נורמן אוסבורן מופיע ומארגן מסיבת עיתונאים. הוא קורא להפסקת המהומות, ופרופסור צ'ארלס אקסבייר ניצב לצידו ותומך בו. השניים מבקשים מסייקלופס להסגיר את עצמו ולסגת מתפקידו, אך הוא מסרב. אוסבורן משחרר את האוונג'רס האפלים בעיר, שצדים אחר האקס-מן. בכלא, האנק מתחיל לשמוע קולות בראשו, ומתגלה כי אקסבייר האמיתי נמצא כמה תאים לידו, כשהוא פצוע ומדמם. הוא טוען כי אוסבורן עשה לו משהו שעצר את כוחותיו.
אקס-מן: ירושה
היא מצטרפת לדיינג'ר ולגמביט, שנפצע בידי ארס. ארס בז לה כיוון שלדעתו היא לא יריבה שקולה אליו. היא תופסת אותו ובשל כוחה המוטאנטי סופגת את כוחו. ארס ממשיך להתגאות בכוחותיו וכי אי אפשר לספוג אותם, אך היא מחלישה אותו מספיק כדי שגמביט יגרום לו דימום רציני. לאחר שספגה את כוחותיו, רוג מביסה בקלות את חיילי-העל מארגון H.A.M.M.E.R של אוסבורן, וגונבת טנק. היא מאתרת לבסוף סטודנטית שיש לה בעיות שליטה בכוחותיה, ומרגיעה אותה. בהמשך, הם מביסים את גברת מארוול.
פרק שלישי
מכשיר האומגה שבו דארק ביסט משתמש על האנק מק'קוי מחליש אותו לאט לאט, וגורם לו לייסורים רבים. בתא לידו, אקסבייר מנסה לנחם אותו ולהעניק לו מעט תקווה. בינתיים, אוסבורן אינו מרוצה עם תוצאות המכונה ורוצה שדארק ביסט יוודא שהמכונה תפשיט מוטאנטים מכוחותיהם ולא תהרוג אותם. במקום אחר, אמה פרוסט וקבוצת האקס-מן האפלים ממשיכים לדכא את המהומות בסן פרנסיסקו ולוכדים את קבוצתו של הליון. במהלך המאורעות, דאקן - חבר האקס-מן האפלים שמתחזה לוולברין - כמעט והורג את אוולאנש, אך פרוסט עוצרת אותו בזמן ונוזפת בו שאין כל צורך בשימוש בכוח. בזמן ההתרחשויות, סייקלופס נפגש בחשאי עם אוסבורן ודורש ממנו להוציא את כוחותיו מהעיר. אוסבורן זועם מהדרישה הזו ומאיים להרוג את סייקלופס. האקס-מן האפלים חוזרים לבסיסם, ופרוסט - שעדיין מודאגת ממעשיו של דאקן - דורשת מאוסבורן ודארק ביסט שיערכו לה סיור במתקן כדי לוודא שמטפלים כראוי במוטאנטים השבויים. במהלך הסיור, אקסבייר מתקשר עמה באופן טלפתי ללא ידיעתם של אוסבורן ודארק ביסט. היא מנסה לאתר את מיקומו, אך תא הכלא שבו הוא מוחזק מחובר להולוגרמה שיוצרת אשליה של תא אחסון ריק. באמצעות הקישור הטלפתי ביניהם, היא אומרת לו לא לדאוג והיא תטפל בעניינים. בינתיים, האוונג'רס האפלים והאקס-מן האפלים מתחילים להתעמת ביניהם. בחזרה בסן פרנסיסקו, סיימון טראסק אוסף זקיפי סנטינל אנושיים המוכנים להשמיד את כל המוטאנטים, טובים ורעים כאחד.
פרק רביעי
סייקלופס מציב לחברי האקס-מן שלו משימות שונות, כולל להשגיח על קבוצתה של פרוסט, שנקראה לטפל בזקיפי הסנטינל האנושיים שתוקפים את סן פרנסיסקו. פרוסט מגלה שטראסק הדביק את אנשיו בנגיף שהרג אותם, והם כבר לא אנושיים. אוסבורן שולח את פרוסט להתעמת מול טראסק בבית החולים סנט פרנסיס. מג'יק נפגשת עם קבוצת אקס פורס כדי לחלץ את המוטאנטים הכלואים, בעוד חברי מועדון אקס - הכוללים את פסיילוק, ד"ר קביטה ראו, מדיסון ג'פריס ודוקטור נמסיס - נמצאים על קו החוף ומפעילים מחדש ספינה.
פרק חמישי
דניאל מונסטאר עורכת מסע ללאס וגאס בניסיון לערוך עסקה להחזרת כוחות הולקיריה שלה מהימים בהם הייתה חברה בקבוצת המוטאנטים החדשים. קבוצתה של פרוסט מנטרלת את כל זקיפי הסנטינל האנושיים ועוצרת את טראסק. כעבור מספר שבועות, האקס-מן האפלים ממשיכים לעצור פשעים. חברי הקבוצה מבחינים במעשי מכונת האומגה, ומסווה ופגיון שוקלים מחדש את מקומם בקבוצה. בינתיים, מדיסון ג'פריס ופסיילוק מסיימים את ההתקנה האחרונה על סיפון הספינה. בחזרה באלקטרז, האנק מק'קוי מרוקן מכל כוחותיו, ונראה חלש יותר מתמיד. דארק ביסט מחפש אחר נושאי מחקר נוספים, אך מגלה שמג'יק ואקס פורס שיגרו אותם משם. קבוצת אקס פורס מתעמתת מול נשק אומגה ודארק ביסט. סייקלופס מורה לנייטקרולר ופיקסי לאסוף את כל כוחותיהם בכנסייה, ומג'יק ופיקסי משגרות אותם למקום בטוח. אקס-מן האפלים מתקיפים את אקס-פורס, ופרוסט ונאמור חושפים כי הם עדיין עומדים לצד הטובים כאשר הם מוציאים את דאקן ואת מימיק מכלל פעולה. מסווה ופגיון נמלטים עמם לאחר שמג'יק מפנה את כל האסירים. האקס-מן האפלים אשר נותרו נסוגים. ה"ספינה" שמועדון אקס הפעילה עולה מעל פני המים, ומתברר כי זהו אי שהוקם על אסטרואיד M. מספר מוטאנטים מתאספים בעוד סייקלופס מכריז רשמית כי האי נמצא מחוץ לתחום שיפוטו של אוסבורן וארגון H.A.M.M.E.R שלו. נוסף על כך, הוא מצהיר על עמדתם של האקס-מן נגד אוסבורן. אוסבורן אוסף אליו את האוונג'רס האפלים ואת האקס-מן האפלים שנותרו, ופוקד עליהם להביא את ראשו של נאמור ואת ליבה של פרוסט, ושסייקלופס יחזה בהם עושים זאת.
פרק שישי
בראייה לאחור באמצעות פלשבק, האנק אומר לסקוט ואמה כי הוא עוזב ביחד עם מועדון אקס לזמן ממושך, אך כשיחזור הם יאלצו לשוחח. אמה מתבדחת לגבי עזיבתו, אך סקוט מוטרד מכך. אמה מנסה לנחם אותו, אך הוא אינו מוכן לקבל אותה עד אשר שני החברים הוותיקים ידברו ביניהם.
סייקלופס מודיע רשמית בשידור לעולם על קיומה של אוטופיה, מקום בו מוטאנטים יהיו בטוחים מכל רע ורדיפה. אוסבורן יוצא גם בהודעה לעיתונות שהוא, האוונג'רס האפלים והאקס-מן האפלים שלו הם הצד המנצח שהצליח לגרש את המוטאנטים. עוד הוא מכריז שהמלחמה במוטאנטים נגמרה, וכי אוטופיה היא עכשיו הכלא שלהם. האקס-מן מתחילים בבנייתה המחודשת של אוטופיה, שתשמש כמקום מפלטם. אמה תוהה אם התוצאה הסופית תהיה זהה לגורלה של ג'נושה. סייקלופס אומר לה שלא, והוא ינצח באותו אופן שבו ניצח את אוסבורן - בעזרת אמונה, וכי הוא לא נמצא לבד במערכה.
השלכות
השלכות אירועי "אוטופיה" תוארו בחוברות של דדפול והאוונג'רס החדשים:
בינתיים, האוונג'רס החדשים מתבוננים בהכרזתו של אוסבורן כי האקס-מן וכל המוטאנטים באוטופיה הם בוגדים, וכי אוטופיה היא מושבת כלא מעכשיו והלאה. רונין מתרתח מעצם העובדה שכך מתנהגים לאקס-מן. מוקינגבירד וגברת מארוול מציעות לקבוצה לעזור לחבריהם, אך רונין אינו חושב שהדבר יעזור, ומנסה לשכנע את חברי קבוצתו שעליהם להרוג את נורמן אוסבורן.
דדפול
מאז שדדפול הפך לאיש עשיר אין לו כל צורך לעבוד כשכיר חרב. הוא מנסה להיות שודד ים, אך מוותר על כך מהר מאוד. לאחר שיט ארוך, הוא מחליט לעזור לאקס-מן באוטופיה. סייקלופס אינו מסכים לכך כמעט מיידית, אך לאחר שהרג מגיש חדשות שטען שהאקס מן רצחו את בנו, הוא מצטרף לקבוצה תחת עינה המשגיחה של דומינו. הוא מנסה לעזור להם על ידי כך שהוא מיישב סכסוך בין מרקורי לבין אביה (שקיבל שוחד מנורמן אוסבורן להלבין את פניהם של האקס-מן). דדפול צד אחרי אותו אדם ומאיים להרוג אותו, אך מתגלה שאותו אדם ניצוד גם על ידי ארגון H.A.M.M.E.R של אוסבורן. דדפול מעמיד פנים שהוא האיש הרע, חוטף את אביה של מרקורי ובכוונה תחילה גורם לאקס-מן להביס אותו, ובאמצעות כך להראות שהם עדיין גיבורים. לאחר מכן, דדפול עוזב, וסייקלופס מוכן להודות שלדדפול "יש מעט כישרון".
אקס-מן המופלאים
לאחר הלווייתו של ד"ר יוריקו טאגיקוצ'י - מהנדס רובוטיקה לשעבר של "תעשיות סטארק" ועד לאחרונה מדען בשורות מועדון אקס - מגנטו פונה בהכרזה לתושבי האי. הוא מכה את כולם בתדהמה באומרו כי פניו מועדות לשלום, וכי הוא מבקש לדבר עם סייקלופס.
פרופסור אקסבייר אינו משתכנע מכך. הוא מאמין שמדובר בתחבולה ומתקיף אותו באופן טלפתי. למרות זאת, מגנטו אינו נלחם חזרה. הוא יורד על ברכיו וחוזר על כוונותיו לשלום. סייקלופס מורה לאקסבייר לסגת ומסכים לדבר עם מגנטו, אך שומר על פסיילוק בקרבת מקום למקרה ואקסבייר צודק. מגנטו מסביר כיצד הוד התפתחותו החזיר לו את כוחותיו המוטאנטים, וכי הוא מתכוון להשתמש בתהליך כדי לבטל את השפעות "השמדה", בהם מיליוני מוטאנטים הופשטו מכוחותיהם. אולם, מכיוון שהציוד של הוד התפתחותו הושמד מאז, הדבר כעת בלתי אפשרי. הוא מגלה גם כי היה מאז בחלל וניסה לחשוב על דרך להציל את גזע המוטאנטים, אך ללא הועיל. זאת ועוד, מגנטו מביע את התפעלותו על כך שסייקלופס עשה את מה שהוא ואקסבייר לא הצליחו לעשות - לאחד את המוטאנטים יחדיו. מגנטו חושש שגזע המוטאנטים עומד בפני כיליון, עד שסייקלופס אומר לו שמשיחת המוטאנטים הופ סאמרס בריאה ושלמה. בינתיים, המוטאנט צייד-גולגולות נחטף בידי קבוצת בני אדם בעלי כוחות. הם מבטיחים שברצונם להציל את כל המוטאנטים, אך מאלצים אותו להטיס מטוס, המכיל חמישה טורפי-אקס קטלניים, לכיוון אוטופיה. נייטקרולר נשלח לחקור את כוונותיו בעוד הוא מתקרב לעבר האי. הוא משתגר על המטוס, אך נסוג במהרה לקרקע וצועק לסייקלופס שיירט את המטוס לפני שינחת.
כאשר חמשת טורפי-אקס תוקפים את אוטופיה, האקס-מן, נאמור ומגנטו מתאחדים כדי להרוג אותם. בשעה שפרופסור אקסבייר עוזר לסייקלופס להסיר את הריק מתוך אמה פרוסט, מגנטו עוזר לאקס-מן למנוע מהאי לשקוע הודות למשקל הרב של המוטאנטים עליו. חיה מטיל ספק ביכולת השיפוט של סייקלופס לאחר שזה האחרון מצרף את מגנטו לאקס-מן, ועוזב את הקבוצה.
הגיליון האחרון מגלה כי אלה אשר עמדו מאחורי חטיפתו של צייד-הגולגולות היו שותפיו של סאבליים, והם מובסים בידי וולברין, פסיילוק, קולוסוס ופנטומאקס. מגנטו גם נראה כשהוא צועד למרומי ההר במשימה משלו. בתחילה, האחרים תוהים לפשר העניין, אך בהמשך מתברר ממועדון אקס שהוא מתכוון להחזיר את קיטי פרייד, שנלכדה בתוך קליע ענק שעשה את דרכו לכדור הארץ וכעת מרחף בחלל.
אקס מן: ירושה
הערפד המוטאנט מריוס סנט קרוז מופיע באחוזת אקס, והורג מספר מעובדי בנייה העובדים באתר. לאחר מכן, הוא מופיע באוטופיה, ומתקיף את מדיסון ג'פריס ודיינג'ר לאחר שצפה בהם. הוא מביס את דיינג'ר, לוקח דגימה מג'פריס ומביס את האקס-מן שמגיעים להגנתם. ממידע שאסף מג'פריס, הוא מבין שעליו ללכוד את בלינג, ומביא אותה עמו לממד שלו. לאחר שהוא מבין שאלה שמענים אותו חוזרים לרדוף אותו, הוא ניזון ממנה כדי לשרוד את הגעתם. כאשר רוג רודפת אחר אמפלייט בניסיון להציל את בלינג, משרתו DOA שולח יצורים טורפים אחריה. הוא מיידע את אדונו בדבר ניסיון החילוץ, ואמפלייט מבקש להרוג אותה בטרם היא תיידע את האקס-מן אודותיו. רוג נמלטת מהיצורים וחוברת לבלינג בזמן שאמפלייט מתכוון ליזון ממנה פעם נוספת. במהלך הקרב, רוג ובלינג סופגות אחת את כוחותיה של השנייה וממשיכות להילחם עד שרוג חוזרת לגופה. ביתו של אמפלייט מועבר לאי אוטופיה, ובעזרת מועדון אקס, אמפלייט נכלא בביתו. הוא מנסה בפעם האחרונה להרוג את בלינג, אך היא ורוג מהממות אותו שולחות אותו בחזרה לממד שלו, שם הוא מתענה ממושכות.
ביבליוגרפיה
{|
הפלא שבחיות הפרא
הפלא שבחיות הפרא (באנגלית: Really Wild Animals) הייתה סדרת טבע אמריקאית לילדים מבית הנשיונל ג'יאוגרפיק ששודרה בשנים 1993-1998 בערוצים סי.בי.אס עד שנת 1995, וערוץ דיסני עד ל-1998 ולאחר מכן עברה סינדיקציה, בדיבובו של דאדלי מור. לאחר שידורה הסדרה הופצה לקלטות וידאו ולאחר מכן ל-DVD בתוך 3 סטי תקליטורים ובהם 26 פרקים, חלקם מחוברים.
את הסדרה מראה כוכב ארץ מואנש מרחף המציג את חיות הבר על המסך במגוון יבשות ובתי גידול או צורות חיים כשכל תוכנית עוסקת בנושא אחר. הסדרה מלווה בשירי קצרים הקשורים לפרק. שירים אלה נכתבו ובוצעו בידי המוזיקאי אלן אודיי. בכמה מהפרקים הכדור נראה כחול יותר ובאחרים הוא נראה בתכלת.
תוכניות הסדרה
עונה 1 בעונה זו הפרקים עוסקים באתרים גאוגרפים והחיים בהם: עונה 2 בעונה זו נראים 2 פרקים מקובצים בפרק גדול. הפרקים עוסקים בנושאים שונים. כמו כן הרקע בעונה זו הופך לשחור במקום לכחול עם עננים לבנים:
משמרות ההסתערות
משמרות ההסתערות (בספרדית: Guardia de Asalto או, בקיצור Asaltos) היה כוח אכיפת חוק בתקופת הרפובליקה הספרדית השנייה (1931–1939) ופעל ככוח ז'נדרמריה עירונית כחולת-מדים נאמנה לשלטון מעמד הפועלים בעת מלחמת האזרחים בספרד, בניגוד למשמר האזרחי (Guardia Civil) ירוק-המדים שפעל במרחב הכפרי שנשלט על ידי בעלי אחוזות עשירים שרבים מחבריו ערקו לשורות הפשיסטים. עם פרוץ מלחמת האזרחים מנה הכוח 18,000 איש, בסופה כ-5,000 מהם ערקו לצידו של פרנקו.
היסטוריה ותפקוד
במלחמה בלט הכוח בדיכוי מרד הצבא בברצלונה ובהגנה על מדריד מפני הפשיסטים. ב-3 במאי 1937 הועסקו אנשי המשמרות בהשתלטות על מרכזת הטלפונים של ברצלונה שהוחזקה על ידי חברי תנועת CNT האנרכיסטים ובהמשך השבוע נלחמו בקרבות הרחוב שהתחוללו בעיר, לצד PSUC במיליציות של האנרכיסטים ותנועת POUM הטרוצקיסטית. ביוני רדפו אנשי המשמרות אלפים מחברי תנועת POUM שהוצאה מחוץ לחוק, כולל מתנדבים זרים וראש התנועה, אנדראו נין שעונה ונרצח.
פרשת סטרפרלו
מהלך הפרשה
קבוצת אנשי עסקים בראשות איש העסקים ההולנדי, דוד שטראוס, דמות מפוקפקת שנאלצה לברוח ממקסיקו מספר שנים קודם לכן, ביקשו להשיג אישור לשימוש במשחק קזינו אלקטרוני בשם "סטרפרלו" בספרד, למרות האיסור על הימורים במדינה. באמצע 1934 נפגש שטראוס עם אווריליאו לרו, אחיינו של מנהיג המפלגה הרדיקלית אלחנדרו לרו ועם מנהיג המפלגה בקטלוניה, חוזה פיץ' או פון, והם הבטיחו לו אישור חוקי בתמורה ל-50% ממניות הקזינו. הם בקשו 400,000 פזטות כדי לשחד את ראש הממשלה ריקרדו סמפר ושר הפנים, אך קבלו רק שעוני זהב יקרים. הקזינו נפתח ב 12 בספטמבר 1934 אך נסגר תוך שלוש שעות בגלל שלא היה לו אישור. ניסיון נוסף להקים קזינו בפלמה דה מיורקה נכשל, ושטראוס דרש את כספו בחזרה תוך איום שאם לא יקבל את הכסף הוא יפוצץ את הפרשה.
בעצת מנהיג האופוזיציה, מנואל אסאניה, שלח שטראוס מכתב המתאר את פרשת השוחד לנשיא הרפובליקה אלקלה סאמורה בספטמבר 1935. הנשיא סאמורה הראה את המכתב לראש הממשלה לרו שאמר שמדובר בעניין פעוט שאינו ראוי להתייחסות. כעבור כמה ימים ניצל הנשיא הזדמנות שנקרתה לו והחליף את ראש הממשלה לרו, מהמפלגה הרדיקלית, בשר האוצר הא-מפלגתי חואקווין צ'אפאפרייטה. צ'אפאפרייטה יעץ לנשיא להניח לפרשת סטרפרלו ולתת לשטראוס, אם זה רצונו, לתבוע את כספו בבית משפט. אולם לאחר שאנשי המפלגה הרדיקלית הטיחו עלבונות בנשיא על כך שהוא הדיח את לרו, ניצל הנשיא את פרשת סטרפלו כדי לנקום בהם והעביר את המכתב לידי הפרלמנט. הפרלמנט עשה מהפרשה מטעמים ונציגי האופוזיציה סייעו לשטראוס בהצגת ההאשמות אם לא בניפוחם. הרדיקלים טענו שאם מישהו חטא יש לנהל את הדיון מולו בבית משפט, שההאשמות לא נוגעות לחברי הממשלה הנוכחית, לחברי הפרלמנט או למפלגה כמפלגה ושהרדיקלים שלגביהם הועלו ההאשמות לא אפשרו את הכנסת משחק הסטרפרלו לספרד, אך טענותיהם לא עזרו להם. הפרלמנט הקים ועדת חקירה לבדיקת הפרשה והיא הגיעה למסקנה שהעובדות ברובן נכונות, אך ראש הוועדה ציין בדיון בפרלמנט בנושא ב-28 באוקטובר 1935 שהוא לא יכול לומר באופן חד-משמעי שאכן נעברה עבירה. עם זאת, הוועדה המליצה שכל אלו כלפיהם הועלו האשמות יתפטרו והם אכן עשו זאת. למחרת הדיון בפרלמנט שני השרים הבכירים של המפלגה הרדיקלית, לרו ורושה, התפטרו מהממשלה.
ועדת חקירה שיפוטית שהחלה את עבודתה ב-6 בנובמבר מצאה שהעובדות היו נכונות והתהודה הציבורית של הפרשה הביאה ביחד עם עוד מספר פרשיות שחיתות לריסוק המפלגה הרדיקלית, מפלגת המרכז הגדולה היחידה, בבחירות שנערכו בתחילת שנת 1936. בחגיגה על הגווייה של המפלגה הרדיקלית השתתפו רוב המפלגות. ה-CEDA הימנית חשבה שתבנה מהתרסקות מפלגת המרכז ימין הרדיקלית, השמאל ביקש לרסק את מפלגות הימין והימין הקיצוני רצה לרסק את הרפובליקה בכלל.
למרות ההשלכות החמורות של פרשת סטרפרלו על הפוליטיקה בספרד, אלפונסו בלון, החוקר הראשי של הפרשה, אמר שיחסית היה מדובר על רוב מהומה על לא מאומה.
ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה
ז'אן הראשון, דוכס בורגונדיה (בצרפתית: Jean I de Bourgogne, מכונה גם ז'אן "ללא חת" Jean sans Peur; 28 במאי 1371 - 10 בספטמבר 1419) היה דוכס בורגונדיה מ-1404 עד מותו.
ביוגרפיה
ז'אן נולד ב-28 במאי 1371, והיה בנם בכורם של פיליפ השני, דוכס בורגונדיה ושל מרגריט השלישית, רוזנת פלנדריה. החל ב-1384 החזיק בתואר דוכס נבר. ב-1385 נישא למרגרטה מבוואריה, בתו של אלברכט הראשון, דוכס בוואריה שהיה דוכס איְנו (כיום מחוז בדרום בלגיה), הולנד וזיילנד. מרגרטה ילדה לו שמונה ילדים ובהם פיליפ שירש את דוכסות בורגונדיה אחרי מותו ב-1419.
ז'אן השתתף במסע הצלב נגד הטורקים שארגן סיגיסמונד מהונגריה. ב-25 בספטמבר 1396 הוא לחם בגבורה בקרב ניקופוליס (שבו נפל בשבי, אך שוחרר על ידי אביו ב-1397 תמורת כופר נפש), ועל כך זכה בכינוי "ללא חת". ב-1404 מת אביו, וז'אן ירש את דוכסות בורגונדיה, וב-1405 מתה אמו והוא ירש את רוזנות פלנדריה וארטואה (כיום בצפון צרפת).
אביו של ז'אן, פיליפ השני, דוכס בורגונדיה שימש כעוצר הממלכה בשם אחיינו שארל השישי, מלך צרפת שלקה במחלת נפש ב-1392. אחרי מות פיליפ השני ב-1404, לואי הראשון, דוכס אורליאן שהיה אחיו הצעיר של המלך, שימש כעוצר הממלכה. אולם, ז'אן "ללא חת" טען לזכותו לשמש כעוצר במקום אביו. ב-23 בנובמבר 1407 נרצח בפריז לואי הראשון, דוכס אורליאן. ז'אן "ללא חת" לא הכחיש שידו הייתה ברצח. התפתחו מעשי איבה בין בית אורליאן לבין בית בורגונדיה.
הנרי החמישי, מלך אנגליה ניצל את העובדה שהצרפתים היו עסוקים במלחמת אחים, ופלש עם צבאו לצרפת באוגוסט 1415. התחולל קרב אז'נקור (בצפון צרפת) שבו נחלו הצרפתים מפלה ניצחת. רבים מאנשי האצולה הצרפתים נהרגו בקרב, ובהם שני אחיו של ז'אן "ללא חת", אך הוא וכוחותיו לא השתתפו בהגנה על צרפת. ב-1419 התנהל משא ומתן בין שארל יורש העצר (שארל השביעי, מלך צרפת לעתיד) לבין ז'אן "ללא חת". ב-10 בספטמבר 1419 הגיע ז'אן "ללא חת" לגשר העיירה מונטרו (שמדרום מזרח לפריז), שם היה אמור להימשך המשא ומתן, אך באותו יום הוא נרצח בידי אנשיו של יורש העצר שארל. בנו פיליפ ירש את דוכסות בורגונדיה בשם פיליפ השלישי.
סיננתרופי
סיננתרופי (מיוונית: "syn σύν": לצד + "ἄνθρωπος" - אדם; כלומר: מלווי אדם) הם חיות או צמחים, הגרים בקרבת האדם ונהנות מקיומו של האדם ומבתי הגידול המלאכותיים שאנשים יוצרים סביב עצמם. המונח המקביל הוא המרופילים (Hemerophiles) – מינים המתרחקים מאזורים אנושיים, במקרים רבים כתוצאה מקרבה של בעלי חיים אחרים לאותו אזור.
בתי גידול כאלה כוללים בתי מגורים, פארקים, חוות, כבישים ודרכים, מזבלות ולעיתים גם מזחים, ספינות נטושות ומגדלורים לאורך החופים.
חלק ממינים אלה הם מלווי אדם, החיים בקרבת האדם ואף מאבדים את הפחד ממנו. לעיתים כתוצאה מהיותם סיננתרופים הם גם הופכים למינים מתפרצים במקומות רבים ואף למינים פולשים. אחרים לעומת זאת מגיעים רק לאזורים נטושים, כמו ערי רפאים וספינות טבועות בים. מינים אלה כלל אינם קרובים לאדם, אך עדיין חיים בבתי גידול מלאכותיים. בנוסף מספר מינים נודדים נחים במגורי האדם, אך ממשיכים את הנדידה הרחק מהם.
בעלי חיים מבויתים המגודלים בידי האדם או חיות המגודלות בשביה אינם סיננתרופים, מאחר שהימצאותם לצד האדם אינה טבעית.
בעלי חיים
דוגמאות לבעלי חיים סיננתרופים הם מיני חרקים שונים כמו נמלים, דבורים ותיקנים ועוד פרוקי-רגליים כמו עכבישים ועקרבים, מספר תולעים ושבלולי יבשה, כמה זוחלים כמו שממיות, נחשים כמו נחשיליים, זעמניים ועכסנים ומגוון גדול של עופות ביניהם: שחפיים, עורבים, עורבניים, קוקבורות, דרורים, פרושים, יונים, בזים נודדים, סנוניתיים, אנפות, ברנטות ובכמה אזורים אפילו פינגווינים. מבין היונקים בולטים מגוון מכרסמים, ארנביים, קיפודיים, חפרפרות, עטלפים שונים, מיני קנגורו, פרימטים כמו מקוק רזוס ולנגור אפור, ארמדיל תשע-החגורות, כמה פרסתנים כמו חזירי בר ויעלים ומינים רבים של טורפים ביניהם: תנים, דלקים, דוב חום, דובים שחורים, נמרים הודיים, בואשיים ודביבונים, שועלים וזאבי ערבות ולאורך החופים ישנם גם אריות ים שהחלו לפקוד מזחים. בעת האחרונה מספר ערים בצפון הארקטי אף החלו להכיל דובי קוטב רעבים.
אחת הנפוצות שבחיות ההסיננתרופיות היא חולדת החוף, שניתן למצוא אותה כמעט בכל מקום שיש בו אנשים. כמו כן נפוצים מינים טפילים המחפשים אנשים כדי להיזון מדמם (למשל כינים ויתושים).
היחסים בין בעלי חיים אלה לבין האדם משתנים, מאחר שחלקם חסרי השפעה ואינם יותר מעוברי אורח שאינם גורמים נזק, בעוד אחרים נחשבים למזיקים קשים או אפילו מסכני חיים (למשל נחשים ארסיים ועקרבים). חלק מבעלי החיים התרגלו לאדם ואיבדו כל פחד ממנו ואף משתמשים בפעולות אנושיות לצורכיהם (כמו עורבים). במקרים נדירים הדבר אף עוזר לביותם לחלוטים למשל אצל שועלים ויוני סלע. חלק מחיות אלה גם עוזרות לאדם, בעיקר בהדברה ביולוגית כמו אצל תנשמות שהחלו לחסל נברנים לאורך שדות.
בּוֹטָנִיקָה
צמחים סיננתרופים מסווגים לשני סוגים עיקריים – אפופיטים ואנתרופופיטים:
אנגלוס באסינס
אנגלוס באסינס (ביוונית: Άγγελος Μπασινάς; נולד ב-3 בינואר 1976 בכלקיס שביוון) הוא כדורגלן עבר יווני.
קבוצות
ב-1995 החל באסינס לשחק בקבוצת פנאתינאיקוס. אחרי עשר שנים עימה, בשנת 2005, עבר לשחק בקבוצת מיורקה. כעבור שלוש עונות, חתם בא.א.ק. אתונה. בעונת חתם בפורטסמות'. לאחר עונה בקבוצה חתם באסינס בארל הצרפתית. עוד לפני סיום העונה שוחרר באסינס מהקבוצה, ומאז לא מצא קבוצה.
נבחרת יוון
בשנת 2004 היה שותף בסגל נבחרת יוון ביורו 2004 עמה זכה והבקיע בניצחון במשחק הראשון על נבחרת פורטוגל שבעצם היה שערו היחידי בטורניר. בשנת הודיע באסינס על פרישה מהנבחרת, עם 100 הופעות ו-7 שערים במדי נבחרת יוון.
דוד ניטו
חכם דוד ניטו (ונציה 1654 - לונדון 1728), רב, הוגה, ורופא יהודי, כיהן כרב ודיין בקהילת ליוורנו ובקהילה הספרדית בלונדון.
תולדות חייו
ניטו (Nieto) נולד בוונציה, בכ"ט בטבת ה'תי"ד (13 בינואר 1654), למשפחה מצאצאי האנוסים. אביו, פנחס ניטו, היה סוחר, מנכבדי העדה הספרדית בעיר וחבר ה'מעמד' שלה. הוא התכתב עם הרב שמואל אבוהב, רבה של ונציה, ותשובות אליו מופיעות בספרו "דבר שמואל". דוד ניטו התחנך בוונציה, והיה תלמידו המובהק של הרב אבוהב. בנעוריו עברה משפחתו לרג'יו, שם קיבל אביו רישיון מדוכס המדינה להקים בית מלאכה ליצור גרביים, אך משהוקם גטו בעיר עברו לרומא. הוא השתלם באוניברסיטת פדובה ברפואה ובפילוסופיה, ובפדובה השלים את לימודיו וקיבל את סמיכתו לרב.
לאחר נישואיו התגורר ניטו בליוורנו, בה כיהן כדיין, דרשן, וראש ישיבה, ובשנת 1701 התבקש בידי קהילת לונדון לשמש בה כרב, לאחר עזיבתו של רבי שלמה אאיליון את לונדון לאמסטרדם. רבי דוד ניטו הגיע ללונדון בספטמבר 1701.
בחורף ה'תס"ד פרצה בקהילת לונדון מחלוקת עזה סביב השקפותיו של ניטו, לאחר דרשה שמסר בבית הכנסת. בדרשתו טען הרב כי הטבע הוא גילויו הרגיל של האלוהים בעולם. בקהילה פרצה סערה, ומתנגדיו האשימו אותו בקרבה לדעותיו של ברוך שפינוזה, שהוכרז בידי הקהילה היהודית ככופר. המחלוקת הסתבכה לאחר שהקהילה הדיחה את מתנגדי הרב מתפקידיהם הרשמיים, וסירבה לכל התערבות של בוררים חיצוניים בפרשה. במהלך המחלוקת הדפיס הרב ניטו חוברת בספרדית בשם "ההשגחה האלוהית" או בשמה המלא "על ההשגחה העליונה האלוהית, עצם הטבע האוניברסלי, או על טבע הטבעים" (Della Divina Providencia, ó sea Naturalezza Universal, ó Natura Naturante) להבהרת עמדתו. המחלוקת באה לסיומה רק לאחר כשנתיים, כאשר הועברה להכרעת בית הדין האשכנזי בהמבורג (שמפאת ריחוקו נחשב לנייטרלי), בראשות רבי צבי הירש אשכנזי (ה"חכם צבי"), אשר פסק לטובת ניטו וטיהר אותו מכל אשמת כפירה.
רבי דוד ניטו נחשב אחד ממתנגדי השבתאות הנחרצים והתקיפים. בעת הפולמוס הגדול שפרץ באמסטרדם בשנת 1714 סביב ספריו ושיטתו של השבתאי נחמיה חייא חיון, עמד ניטו לצידם של רבי משה חגיז וה"חכם צבי" כנגד עמדתה של הקהילה הספרדית באמסטרדם בראשות רבי שלמה אאיליון - קודמו של ניטו ברבנות לונדון. ניטו אף חיבר חיבור מיוחד בשם "אש דת" נגד ספרו של חיון "שלהבתיה" בו תקף חיון את מצדדי שיטת ה"צמצום שלא כפשוטו" ובראשם הפילוסוף-המקובל הספרדי-הולנדי אברהם כהן דה-הירירה. לאחר שנאלצו חגיז והחכם צבי לעזוב את אמסטרדם מזעם הקהילה הם עברו אל לונדון, תחת חסותו של ניטו.
בנוסף לעימות הישיר כל שנות כהונתו מול דעות השבתאים, נאלץ הרב להתמודד בפולמוס עם הסביבה הנוצרית ולטפל באנוסים הרבים שהגיעו מספרד ופורטוגל ושבו ליהדות ללא כל ידיעות. הרב הקדיש זמן רב ופרסם חיבורי פולמוס וספרי עזר קצרים לידיעת הלכות. את ספרו החשוב והמפורסם ביותר מטה דן - הכוזרי השני הקדיש הרב ניטו להוכחת אמיתות התורה שבעל-פה ודברי חז"ל, שהייתה מעורערת אצל האנוסים. הקהילות יעקב בספרו חיי עולם מונה את הספר כספר מתאים לאלו הרוצים לעסוק בחקירה עקב בעיות באמונה.
רבי דוד ניטו נפטר בלונדון, ביום בו שמלאו לו 74 שנים, בכ"ח בטבת ה'תפ"ח (10 בינואר 1728). את מקומו מילא בנו, הרב יצחק ניטו.
ספריו
הרב ניטו חיבר מספר חיבורים נוספים בעברית ובספרדית שנותרו בכתב-יד. אחד מהם הוא אנציקלופדיה ראשונה מסוגה על כל התלמוד בבלי בשם "שער דן" שכנראה לא הספיק להשלימה. כן חיבר שירים לעת מצוא שכמה מהם נכנסו לקובץ "קול עוגב".
לוקאס לינגור טנסן
לוקאס לינגור טנסן (בדנית: Lucas Lynggaard Tønnesen ; נולד - 13 ביולי 2000 בפרדריקסברג) הוא שחקן דני. הוא ידוע בעיקר בזכות תפקידו בסדרת הטלוויזיה בדנית, ששודרה בנטפליקס, "הגשם".
ביוגרפיה
טנסן נולד בשנת 2000 בקופנהגן, דנמרק.
קריירה
טנסן הופיע לראשונה בתיאטרון במחזה Cirkus" Summarum" בשנת 2012.
בשנת 2013 הוא שיחק את התפקיד של פיליפ בסרט הקומדיה Player, ולאסה סום בארן בסדרת הטלוויזיה בגרמנית "Die Zeitfälscherin". שנה לאחר מכן הופיע טונסן בשישה פרקים של סדרת הטלוויזיה הדנית, "Tidsrejsen".
בשנת 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בתפקיד הראשי בתור רסמוס אנדרסן בסדרת הטלוויזיה ששודרה בנטפליקס, "הגשם". העונה השנייה של הסדרה הוקרנה בבכורה במאי 2019.
רידיגר הוצמן
רידיגר הוצמן (בגרמנית: Rüdiger Huzmann; נפטר ב-22 בפברואר 1090) היה הבישוף של העיר שפייר בין השנים 1074 ל־1090.
ביוגרפיה
הוצמן נולד למשפחה המקורבת לשושלת הסאלית, משפחת אצולה באימפריה הרומית הקדושה. הוא שימש כקנון (איש דת וחבר קתדרלה) בקתדרלת שפייר ועמד בראש בית הספר לדת שפעל בה.
בשנת 1074 מונה לבישוף שפייר על ידי היינריך הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. במאבק האינווסטיטורה הוא עמד לצד הקיסר. בשל נאמנותו לקיסר, הוא נאסר על ידי גרגוריוס השביעי, הובא לרומא ונענש במאסר במנזר.
בתקופתו כבישוף שופצה קתדרלת שפייר, שהייתה חשובה לקיסר עקב קבורתם של בני השושלת הסאלית במקום.
פריווילגיה ליהודים
ביוזמתו של הוצמן התיישבו יהודים בעיר שפייר בשנת 1084. הוא כתב בפריווילגיה (כתב זכות) כי:
ההתיישבות היהודית בשפייר בעקבות הכרזתו של הוצמן הייתה פעם ראשונה בה התיישבו יהודים בעיר זו. היישוב התקיים בפרוור אלטשפייר שבשפייר והיה הגטו העירוני המתועד הראשון.
גשר ג'ורג' וושינגטון
גשר ג'ורג' וושינגטון (באנגלית: George Washington Bridge) הוא גשר תלוי מעל נהר הדסון ומקשר בין האי מנהטן שבעיר ניו יורק, במדינת ניו יורק, לבין פורט לי שבמדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית.
בשנת 2016 עברו על הגשר 289,827 כלי רכב בממוצע ביממה, כ-106 מיליון כלי רכב בשנה.
הקמת הגשר
הגשר נחנך ב-24 באוקטובר 1931 ונפתח לציבור למחרת. במקור נקרא הגשר "גשר נהר הדסון" אולם שמו שונה על מנת לציין את שמו של ג'ורג' וושינגטון, הנשיא הראשון של ארצות הברית, אשר הגן על העיר ניו יורק מפני הכוחות הבריטיים שניסו לכבוש אותה בשנת 1776, במהלך המהפכה האמריקאית. כוחותיו עשו זאת ממצודת וושינגטון (הנמצאת במנהטן, בקרבת הגשר) וממצודת לי (הנמצאת בקרבת הגשר בצד ניו ג'רזי).
בעת בניתו, היה זה הגשר התלוי הארוך בעולם. אורך החלק התלוי של הגשר 1,067 מטרים - כפול מהגשר הקודם שהחזיק בשיא זה (גשר אמבסדור שאורכו 564 מטרים). אורכו הכולל של הגשר 1,451 מטרים.
בעת הקמתו היו על הגשר שישה נתיבים. בשנת 1946 נוספו לו שני נתיבים נוספים. מפלס תחתון, שתוכנן על ידי אותמן אך לא נבנה בעת הקמת הגשר, נוסף בשנת 1962 ונפתח לציבור ב-29 באוגוסט אותה שנה.
על פי תוכניתו של אותמן, היה הגשר אמור להיות מצופה בלוחות גרניט, אולם בשל קשיים תקציביים בתקופת השפל הכלכלי הגדול וכן משיקולים אסתטיים שהביע הציבור, הוחלט להשאיר את שלד הגשר חשוף.
אירועי ה-11 בספטמבר
בעקבות אירועי 11 בספטמבר, נאסר צילום הגשר מחשש שהתצלומים יסייעו לטרוריסטים להזיק לגשר.
דגל ארצות הברית
מהמגדל שנמצא בצד ניו ג'רזי של הגשר, נהוג להניף את דגל ארצות הברית הגדול בעולם. אורכו של הדגל 27.43 מטרים, רוחב כל פס 1.5 מטרים, וקוטר כל כוכב 1.2 מטרים. הדגל מונף מהגשר בחגים הלאומיים של ארצות הברית: יום מרטין לותר קינג, יום הנשיא, יום העצמאות של ארצות הברית, יום העבודה, יום קולומבוס ויום ותיקי המלחמות.
דרכים המובילות לגשר
הגשר מחבר בין כביש בין-מדינתי 95, דרך ראשית ארצות הברית 1 ודרך ראשית ארצות הברית 9  לדרך המהירה טרנס מנהטן  שבאי מנהטן.
הגשר באמנות
הגשר הופיע לראשונה בסרט "Ball of Fire" בשנת 1941. לאחר מכן הופיע בסרטים רבים נוספים, בהם הסרט "Cop Land" משנת 1997 שצולם בחלקו על הגשר שהיווה מוטיב חשוב בסרט.
בניית הגשר מתוארת בספר הילדים משנת 1942: "המגדלור האדום הקטן והגשר האפור הגדול: מאת הילדגאד סוויפט. בו חושש המגדלור האדום הקטן כי בשל אורות הגשר יהפוך לבלתי נחוץ, אולם בסוף מובהר לו שאורות מגדלי הגשר נועדו למטוסים ולא לספינות.
אף שבספר הקומיקס "ספיידרמן" נחטפת חברתו של ספיידרמן על ידי הגובלין הירוק לראש המגדל שבגשר, בקומיקס צויר למעשה גשר ברוקלין ובסרט "ספיידרמן" מצולם גשר קווינסבורו.
המלחין ויליאם שומאן כתב את היצירה הקונצרטית "גשר ג'ורג' וושינגטון" בשנת 1950.
הגשר מופיע בספריו של סטיבן קינג "המגדל האפל".
ראש קרב
ראש קרב (בראשי תיבות: רש"ק) הוא לרוב החלק המורכב בראש הטיל או הרקטה והוא המרכיב הייעודי שתפקידו לבצע את הפעולה לשמה שוגר הטיל או הרקטה.
ראש הקרב מכיל מספר מערכות:
הראש הקרבי יכול להתבסס על חומר נפץ קונבנציונלי או לא קונבנציונלי. לחלק הקדמי של ראש הקרב מחובר מרעום שתפקידו ליזום את הפיצוץ, על ידי השלמת שרשרת הניפוץ. ישנם מספר סוגי מרעומים כאשר ההבדל ביניהם הוא המנגנון ליזום הפיצוץ (מגע, מרחק מהמטרה, גובה מהקרקע, זמן מרגע השיגור ועוד).
לרוב ראש קרב בלתי-קונבנציונלים (ביולוגי, כימי או גרעיני) יופעלו בגובה מסוים ולא עם הפגיעה בקרקע במטרה לגרום נזק מרבי.
בנוסף למרעום מכיל הראש הקרבי גם את הרכיב הייעודי - החלק הפעיל אשר שאמור לבצע פעולה כלשהי; על פי רוב פעולה אלימה. הרכב וסוג הרש"ק משתנה בהתאם לייעודו: נפיץ (רקטה ארטילרית), מצרר (רקטה נגד מערכי שריון), חלול HEAT (טיל נגד טנקים), רסס או תרמובארי (טיל נגד בני אדם).
ראש קרב קונבנציונלי נמדד על פי משקלו, בדרך כלל מאות ק"ג בטילים וק"ג בודדים עד עשרות ק"ג ברקטות. טילי הסקאד שנורו במלחמת המפרץ, לדוגמה, היו בעלי רש"ק של 600 ק"ג.
המונח רש"ק משמש לרקטות וטילים. המונח המקביל לכדורים ופגזים הוא "קליע" או "פגז".
ייצוב הקליע בעת מעופו באוויר נעשה על ידי סיבובו (בעזרת קנה מחורק - בעל סלילים) או על ידי הוספת סנפירים. לרוב, ראשי קרב שיחס האורך רוחב שלהם גדול מ-5:2 ייוצבו על ידי סנפירים. יוצאים מכלל זה הם פגזי החלול, שעקב מבנה הרש"ק חייבים להיות מיוצבים בעזרת סנפירים. עקב כך, תותחים מודרניים שנבנו עד שנות ה-90 של המאה ה-20 נבנו עם קנה מחורק. עם התפתחות פגזי החלול והחודרנים הקינטים מיוצבי הסנפירים, הוספה להם טבעת מסתחררת, הגורמת לכך שהרש"ק לא יסתחרר. תותחי טנקים בעשור האחרון של שנות האלפיים יוצרו עם קנה חלק (שאינו מחורק) כיוון שהם יורים בעיקר תחמושת חלול וחץ.
מרעומי הקשה למיניהם פועלים לרוב על בסיס מנגנון של גביש פיאזואלקטרי: הלחץ המופעל על הגביש יוצר מתח חשמלי. מתח זה משמש להתחלתה של שרשרת הניפוץ.
ראשי קרב בלתי קונבנציונליים
ראש הקרב יכול לשאת גם נשק בלתי קונבנציונלי:
אמצעי לחימה
תוצאה לא מכוונת
במדעי החברה, תוצאות לא מכוונות או השלכות לא מכוונות הן התוצאות הלא צפויות שנגרמו כתוצאה מפעולה כלשהי. ההתייחסות הראשונית למונח הייתה על ידי הסוציולוג האמריקאי, רוברט קינג מרטון.
ניתן לחלק את התוצאות לשלוש קטגוריות:
סיבות
סיבות אפשריות לתוצאות לא מכוונות כוללות את הסיבוכיות הטבועה בעולם (חלקי מערכת המגיבים לשינויים בסביבה), תמריצים מעוותים, טיפשות אנושית, הונאה עצמית, אי-התחשבות בטבע האדם, או הטיות קוגניטיביות או רגשיות אחרות. כמרכיב משנה של הסיבוכיות, במובן המדעי, האופי הכאוטי של היקום, ובעיקר האיכות של שינויים קטנים, לכאורה חסרי משמעות, עם השפעות מרחיקות לכת, למשל אפקט הפרפר.
אברהם משה מפשיסחה
אברהם משה בונהרד מפשיסחה (תק"ס, 1800 - א' בטבת תקפ"ט, 7 בדצמבר 1828) היה בנו של רבי שמחה בונים מפשיסחה, ומנהיג לחלק מחסידי פשיסחה לאחר פטירת אביו.
ביוגרפיה
בנם של רבי שמחה בונים ורבקה. נישא לבריינדל בתו של רבי שמואל רפאל'ס מיוזפוב, חתנו של היהודי הקדוש מפשיסחה. עוד בחיי אביו התרכזה סביבו קבוצת חסידים. אביו הפליג בשבחו ואמר שנשמתו מקורה במקום עליון. רבי אברהם משה התבלט בעבודתו באמירת תהילים. הוא היה נוהג לומר תהילים במאמץ רב, והיה מזיע ולפעמים אף יורק דם עד שהרופאים אסרו עליו לומר תהילים והוא החל לשמוע מאחרים פרקי תהילים.
תוצאה לא מכוונת
סיבות
בנוסף לסיבותיו של מרטון, הפסיכולוג האמריקאי, סטיוארט ויזה, ציין כי חשיבה קבוצתית, שתוארה על ידי הפסיכולוג אירווינג ג'ניס , קשור למספר החלטות שהביאו לתוצאות לא מכוונות.
אברהם משה מפשיסחה
ביוגרפיה
לאחר פטירת אביו, התפלגה החצר. חלק קיבלו את רבי מנחם מנדל מטומשוב (קוצק) לאדמו"ר, וחלקם, בהם רבי יצחק מוורקא, רבי פייבל מגריצא ורבי יעקב אריה מרדזימין, קיבלו את רבי אברהם משה לאדמו"ר. רבי אברהם משה ניסה למנוע את הפילוג אך נחל כישלון. הוא סירב בהתחלה ליטול את האדמו"רות באמרו שגופו חלש ולא יכול להחזיק את משא האדמו"רות, וחפץ שרבי יצחק מוורקא יכהן, אך לבסוף נעתר ללחצי החסידים. כפי שחשש, לאחר שנתיים ממינויו, נפטר והוא פחות מגיל 30 בדרכו מוורשה לפשיסחה, בעיירה ביאלה-רבסקה.
בנו היה רבי צבי מרדכי, חתנו של רבי יצחק מוורקא. בסוף ימיו הסכים לקבל אליו חסידים. בתו שרה האדעל נישאה לרבי פישל בן רבי יצחק ממקוב, נינו של ר' חייקל מאמדור.
הבלתי אפשרי
הבלתי אפשרי (בספרדית: Lo imposible) הוא סרט קולנוע ספרדי דובר-אנגלית, בבימויו של חואן אנטוניו ביונה. זהו סרט דרמת אסונות, שנכתב על ידי סרחיו סאנצ'ס ומככבים בו נעמי ווטס, יואן מקגרגור וטום הולנד. הסרט מבוסס על חוויותיה של משפחה ספרדית בתקופת אירועי הצונאמי באוקיינוס ההודי בשנת 2004. על משחקה בסרט זה, הייתה נעמי ווטס מועמדת לפרס גלובוס הזהב בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה ולפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
הסרט יצא לבכורה קולנועית באוקטובר 2012, בספרד וזכה לביקורות מעורבות, אך רובן היו ביקורות חיוביות.
עלילה
דצמבר 2004. מריה בנט (נעמי ווטס) ובעלה הנרי (יואן מקגרגור) ושלושת בניהם לוקאס (טום הולנד), תומאס וסיימון (אוקלי פנדרגאסט) חוגגים את חופשת הכריסטמס שלהם בבית נופש טרופי בתאילנד. אסון הצונאמי שפורץ באותה עת מחבל בשלוות חופשתם ומביא לכך שמריה ובנה לוקאס מופרדים משאר המשפחה. מריה נפגעת קשות ברגלה, היא ובנה מחלצים ילד קטן בשם דניאל והשלושה מטפסים על עץ בניסיון להגן על עצמם מהגל הצפוי החדש. הם נמצאים ונלקחים לבית החולים. מריה משכנעת את לוקאס לראות אם ישנה אפשרות לסייע לאחרים והוא מגלה כי יוכל לסייע לאנשים למצוא את קרוביהם ואף מאחד אב ובנו. כשהוא שב למיטת אמו, הוא מגלה שמריה לא שם ועקב טעות בזיהוי נאמר לו שהיא מתה, אך עד מהרה מתגלה הטעות ומסבירים לו, שהיא הועברה לניתוח. הניתוח מצליח והם מתאחדים מחדש.
בינתיים הנרי, תומאס וסיימון נמצאים יחדיו בטוחים. הנרי שולח את תומאס וסיימון למקום בטוח בזמן שהוא יוצא למצוא את לוקאס ומריה. כשהוא מגיע למקום שתומאס וסיימון היו אמורים להיות בו הוא מוצא, כי הם נשלחו למקום לא ידוע. מתקני התקשורת מנותקים ואדם אחר בשם קארל מאפשר לו לבצע שיחה למשפחתו במדינת האם, ואחר מתאפשר לו לבצע שיחה נוספת. מתברר לו כי מריה ולוקאס לא יצרו קשר עם המשפחה כך שעדיין לא ברור אם הם שרדו.
פסגת פגמטייט
פסגת פגמטייט או פסגת פגמטיט (באנגלית: Pegmatite Peak) היא פסגה, באמצע המרחק שבין פסגות מדינה לבין הר סולסברי בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן של שטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הבלתי אפשרי
עלילה
הנרי וקארל מחליטים לבצע חיפוש בכל מקלט ובית חולים; קארל, אשר סובל מפגיעה ברגלו, אינו רוצה להאט את הנרי והוא כותב את שם רעייתו וילדו עבור הנרי, כדי שיוכל למצוא אותם. הנרי יוצא לבדו בבית חולים אחרון. לוקאס חולף על פניו מבלי להבחין בו. סיימון קופץ ממשאית על מנת להטיל את מימיו סמוך לעץ, כאשר לוקאס צועק לעברו, סיימון ותומאס רצים אליו ואז הנרי רואה אותו והארבעה מתאחדים, לראשונה מאז פרוץ הצונאמי.
כולם נפגשים עם מריה הפגועה. היא עוברת ניתוח והם יוצאים במטוס פרטי ומועברים לסינגפור, כשבדרך מבחינים בהרס הרב שהותיר אחריו הצונאמי, ובשלב זה מריה נשברת ומתייפחת בשל כל מה שעבר עליהם, על כי התאחדו שוב לאחר שנראה כי עשו לשם כך את "הבלתי אפשרי".
ג'וני אינגליש חוזר
ג'וני אינגליש חוזר (באנגלית: Johnny English Reborn) הוא סרט פעולה וקומדיה, שיצא לאקרנים ב-21 באוקטובר 2011 בכיכובו של רואן אטקינסון. הסרט מהווה סרט המשך לסרט "ג'וני אינגליש", והוא השני בסדרת הסרטים.
הבלתי אפשרי
ביקורות
הסרט קיבל ברובו ביקורות חיוביות. באתר rotten tomatoes עומד הסרט על 81% ביקורות חיוביות, בו סוכם כי התסריט לא חזק כמו הבימוי והמשחק, אבל הסיפור האמיתי והמרגש גורם לסרט להיות מרתק. באתר IMDb קיבל הסרט ציון של 7.6. הסרט שמתעד את רגעי הפגיעה של הצונאמי בריאליסטיות רבה, גרם לצופים רבים במהלך הצפייה בסרט, לחוש בחילה, להתעלף ואף לעזוב את האולם לנוכח המראות.
פסגת פגמטייט
גובה הפסגה 790 מטרים מעל פני הים.
הבלתי אפשרי
ביקורות
דורון פישלר מאתר וואלה: ״אם ראיתם סרטי אסונות, תצפו כאן לצילום מגבוה של גלים ממוחשבים שעוברים על פני הנוף, ואז גיבורינו יפציעו מתוך המים כשהם אוחזים בברווז מתנפח או משהו כזה. במקום זה תקבלו את החוויה של שהיה בתוך צונאמי: עשרות טונות של מים שמועכים אותך, יורקים אותך ומעיפים כמו בובת סמרטוטים על הרצפה, על עץ, על זכוכית, בלי שלשרירים שלך תהיה השפעה כלשהי על העניין... אחרי בערך 45 דקות של סרט, נשמעה הקריאה "יש רופא באולם?", והיא לא הגיעה מהמסך. מתברר שאישה באחת השורות האחוריות התעלפה. קמה מהומה קטנה. אנשים התקהלו. הסרט הופסק. קראו לאבטחה. התקשרו לאמבולנס. בסופו של דבר היא התעוררה בריאה ושלמה, והסרט המשיך מהנקודה שבה נפסק.״
ג'וני אינגליש חוזר
עלילת הסרט
ג'וני אינגליש, הסוכן "המוכשר" ביותר של M.I.7, חוזר לתפקידו לאחר חמש שנים של אימונים במנזר בטיבט בשביל להפוך לסוכן מוכשר, לאחר הכישלון בהגנתו על הנשיא שאמבל במוזמביק באוקטובר 2006, שנרצח ברגע שנבחר על ידי רוצח שנשלט בידי סם שליטה במוח. אחת מחברי הכנופיה ״וורטקס״ הסיחה את דעתו של ג'וני כשאמרה לו שהחשמל נותק ואחר כך פלרטטה איתו.
פסגת פגמטייט
הפסגה ממוקמת מצידו המערבי של קרחון קורוויץ.
גילוי ומיפוי הפסגה
הפסגה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960 – 1964.
מקור השם
שמה של הפסגה ניתן לה על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1969 – 1970.
ג'וני אינגליש חוזר
עלילת הסרט
בטיסה חזרה לבריטניה, סיני שעובד בוורטקס התחזה לדייל בשם סוזן, ביקש מג'וני בנועם להניח את המזוודה שבה נמצא המפתח במדף מעל הנוסעים. הדייל ניצל את ההזדמנות להוצאת המפתח מהמזוודה, כשג'וני חזר לבריטניה, הוא הופתע לגלות שהמפתח נגנב על ידי הדייל. באם - אי - 7, קייט, הפסיכולוגית להתנהגות, מנסה לברר עוד על מקרה הרצח במוזמביק, על ידי היפנוזה. היא מהפנטת את ג'וני בשביל שיצליח להזכר באירוע. פגסוס אמרה שעליו לצאת עם טאקר לפגישה עם קרלנקו, שחשוד בתור האדם השלישי בוורטקס. ג'וני וטאקר פוגשים את קרלנקו, שהחליף את שמו למר פודובקין, במשחק גולף. פודובקין נורה על ידי האישה הסינית שעובדת בוורטקס, שהתחזתה למנקה, וג'וני וטאקר לקחו את קרלנקו לבית החולים הקרוב ביותר באזור במסוק שבו קרלנקו הגיע. קרלנקו סיפר שהסוכן הנותר של וורטקס הוא סוכן כפול שעובד ב-M.I.7. טאקר חושב שסיימון אמברוז, חברו הטוב ביותר של ג'וני, הוא הסוכן הכפול. אינגליש לא מאמין לזה ושולח את טאקר לביתו. אינגליש מגלה אחר כך שטאקר צדק, ואחרי הרבה התחננויות שכנע את טאקר להצטרף אליו. לפני הישיבה של ראש הממשלה הסיני אינגליש מנסה לעצור את וורטקס מלגייס בעזרת הסם את פגסוס להרוג את ראש הממשלה יאנג פינג, אך שותה בטעות את הסם ומנסה בעצמו להרוג את יאנג פינג. המזימה נכשלה, והסם הרג את אינגליש. לאחר מכן הוא חוזר לחיים ממה שלמד במנזר, ומחסל את סיימון אמברוז. לאחר מכן מקבל תואר אבירות ממלכת אנגליה, אשר מתגלה כמנקה הסינית. אינגליש נאבק עימה אך תופס במקומה את המלכה עצמה.
פסגת פגמטייט
מקור השם
השם תיאורי.
ג'וני אינגליש חוזר
מוזיקה
את המוזיקה לסרט כתב והלחין המוזיקאי אלן אשקרי.
פסגת פגמטייט
מקור השם
במצוקי הסלע, שבמדרונות הדרום - מזרחיים של הפסגה, מצויים סלעי פגמטיט - סלע יסוד בעל גבישים גדולים שצבעם לבן.
חיים יהושע אלעזר הכהן חמצי
הרב חיים יהושע אלעזר הכהן חמצי (1806–1881) היה רב מחכמי איזמיר שבטורקיה ובסוף ימיו מורה צדק ואב בית הדין של חיפה, שם פעל בראשית התפתחות היישוב היהודי בעיר.
ביוגרפיה
נולד באיזמיר שבטורקיה (אז באימפריה העות'מאנית) בשנת 1806 (ה'תקס"ו) לבכורה רבקה בת הרב חיים יצחק אלגאזי וליוסף הכהן חמצי. אביו היה גביר ידוע בעירו, שהחזיק והקים שתי ישיבות שבהן למדו רבני העיר. בלידתו נקרא שמו אלעזר, ובהמשך נוספו לו השמות חיים ויהושע.
בילדותו גדל בסביבת הרבנים שלמדו בבית המדרש "בית יצחק" שהקים אביו בביתו. רבו המובהק היה הרב פנחס רפאל יהושע די שיגורה, ורבנים נוספים שאצלם למד היו הרב רפאל יצחק מאיו, הרב חיים פלאג'י, הרב שלמה חכים והרב דוד אמאדו.
ידידיו וחבריו הידועים היו הרב אברהם פלאג'י, הרב רחמים נסים יצחק פלאג'י, הרב חיים בנימין פונטרימולי, הרב יצחק ג'וקריל ובנו של רבו, הרב רחמים נסים יהודה די-שיגורה. בשנת 1860 (ה'תר"ך) לערך עלה לארץ ישראל והתיישב בחיפה, שם מונה לכהן עד לפטירתו כרב וכאב בית הדין המקומי.
בשנת 1865 (ה'תרכ"ה) עבר להתגורר בפקיעין למשך תקופה, עקב מגפת הכולרה שפרצה בחיפה.
מחיפה המשיך להתכתב עם רבני דורו מאיזמיר בפרט ומקהילות נוספות בעולם בכלל בנושאי הלכה ונושאים אחרים שעמדו על הפרק.
הלך לעולמו ב-27 במרץ 1881 (כ"ו באדר ב' ה'תרמ"א) ונקבר בחיפה.
ילדיו
משה ואליעזר הכהן חמצי, שחלק מחידושיהם הובאו בספרי אביהם. יוסף, אפרים, בוליסה-לונה (נישאה לגביר שלמה רפאל הכהן) ואסטריאה.
חיבוריו
חלק מחיבוריו שנשארו בכתב יד אבדו במהלך השנים.
שלמה טויסיג
הרב שלמה טויסיג או בשם הבמה שלוימי טויסיג הוא רב חסידי אמריקאי, זמר ומלחין בסוגת המוזיקה החסידית.
ביוגרפיה
הרב טויסיג משמש כרב קהילת בעלעד בבורו פארק, את התפקיד קיבל לאחר פטירתו של אביו ר' יוסף טויסיג.
קריירה מוזיקלית
את הקריירה המוזיקלית שלו התחיל בגיל 10 כאשר שר אצל משה גולדמן בלהקה של קעמפ שלווה. בהמשך חבר למקהלת הימים הנוראים של חסידות באבוב ומשם לאולמי החתונות.
שיתוף פעולה מוזיקלי בין הרב יוסף משה כהנא מחסידות בעלזא לבין שלומי טויסיג מתבטא בעיקר בהשתתפותו של טויסיג בחלק מאלבומי סדרת לחיים טיש ובהפקות נוספות של חברתו של כהנא לחיים הפקות.
בשנת ה'תשס"ט (2009) הוציא את אלבום הבכורה שלו מודים אנחנו השירים באלבום הולחנו על ידי גדולי המלחינים במוזיקה החסידית. ביניהם: דודי קאליש, יוסי גרין, רובי בנט, ליפא שמעלצר ועוד. את שיר הנושא של האלבום מודים אנחנו הלחין יוסי גרין. האלבום הופק על ידי חברת התקליטים "טים הפקות".
בשנת ה'תשע"ב (2012) הוציא טויסיג את אלבומו השני טויסיג 2 באלבום לחנים מיוסי גרין, ליפא שמלצער, פינקי וועבר, איצי וולדנר, מוטי אילוביץ יצחק פוקס ועוד. כאשר על העיבודים עבדו רובי בנט, יהושע פריד, מונה רוזנבלום, אלי קליין ואיצי ברי.
את אלבומו השלישי מכאן ואילך הוציא אחר פטירת אביו (בשנת 2015) שבצוואתו הורה לו להמשיך בהנהגת הקהילה בד בבד עם העיסוק במוזיקה. שמו של האלבום מכאן ואילך בא לבטאות את הדרך החדשה של טויסיג לאחר פטירת אביו, בהנהגת הקהילה ובעיסוק במוזיקה הלחנים באלבום הם של פינקי וועבר, משולם גרינברגר, מוטי אילוביץ ועוד. כשעל העיבוד רולי אזרחי.