cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לואיש אלבש דה לימה אה סילבה, דוכס קשיאס
הנהגה צבאית
תחילה הורה לואיש על החלפת הפיקוד של הצי. בין אוקטובר 1866 ליולי 1867 עצר לואיש כל פעולה התקפית לתוך שטחי פרגוואי במקום זאת הוא אימן את אנשיו והכין אספקה ונשק בצורה מספקת למאבק גרילה ממושך ביערות הסבוכים של מרכז אמריקה הדרומית. כוחותיו של לואיש נעו דרומה דרך חבל צ'אקו והתאחדו עם אלו של הצבא הארגנטינאי. לואיש החליט שבמקום לנוע לקרב חזיתי נגד מערך ההגנה הפרגוואי הדרומי, כוחותיו יבצעו איגוף של הפרגוואים ויתקפו אותם מהעורף לאחר תנועה דרך היערות הסבוכים, אזור שאף צבא סדיר עד לנקודה זאת לא העז לנוע דרכו. הטקטיקה של לואיש נחלה הצלחה מסחררת ופתחה את הדרך של כוחות הברית לכיבוש אסונסיון, עיר הבירה של פרגוואי. ההנהגה הפרגוואית ירדה למלחמת גרילה ממושכת שגררה את המלחמה לעוד שלוש שנים עד הפלתו של פרנסיסקו לופס בתוך שדה הקרב בשנת 1870. על פועלו במהלך המלחמה מינה פדרו השני את לואיש לדוכס קשיאס, תואר הדוכסות היחיד שיצר פדרו השני בכל שנותיו בתור קיסר ברזיל.
קריירה פוליטית
במהלך שנות ה-40, במקביל לשירותו הצבאי, החל לואיש במעורבות פוליטית כאשר נרשם כחבר המפלגה הראקציונרית. לאחר מכן אורגנה המפלגה מחדש, תחילה בתור "מפלגת הסדר" ובהמשך בתור "המפלגה השמרנית". המפלגה הייתה מפלגת ימין-שמרני מתון פרו-מלוכני. בשנת 1846 מונה לסנאטור בסנאט הברזילאי, שהיווה את הבית העליון של הפרלמנט. בשנת 1856 מונה לואיש ל'נשיא מועצת השרים' (Presidente do Conselho de Ministros) של האימפריה הברזילאית בידי הקיסר פדרו השני, תפקיד המקביל לראש ממשלה. חלוקת הסמכויות לפי חוקת האימפריה הברזילאית הותירה סמכות שלטונית נרחבת למוסד הקיסרות, בעיקר בנוגע ליחסי חוץ, בעוד רוב מדיניות הפנים הייתה בסמכות הפרלמנט.
קודמו בתפקיד ביצע רפורמה בחקיקה שחיזקה את סמכויות נשיא מועצת השרים והותירה לו להתערב בבחירות פרלמנטריות. לואיש התנגד לחקיקה זאת ולצד חלק מתומכיו הקרובים הוא הגיש את התפטרותו מתפקיד נשיא מועצת השרים כאות להתנגדותו. ב-2 במרץ 1861 מינה הקיסר פדרו השני את לואיש לקדנציה שנייה בבקשתו אל לואיש להנהיג קבינט ממשלה חדש. לאחר מאבקים פוליטיים פנימיים בתוך הקבינט והפסד המפלגה השמרנית בבחירות לבית התחתון של הפרלמנט בשנת 1862, לואיש התפטר מתפקיד נשיא מועצת השרים לאחר קדנציה שנייה שנמשכה שנה אחת בלבד.
עם תחילת תהליך ביטול העבדות בברזיל במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19, לואיש תמך בחוק הרחם החופשי, אשר הפך את כל התינוקות של עבדים למשוחררים מעת היוולדותם. בהמשך לא התקבלו מספר אזרחים כאחים חילוניים (לא-נזירים החברים במסדרי הכנסייה הקתולית עקב היותם חברים באגודת הבונים החופשיים. בתגובה נוצר משבר בין הממשלה למוסד הכנסייה לאחר שהממשלה אסרה שני בישופים על ביצוע ההחלטה שלא לקבל את חברי הבונים החופשיים. שתי הפרשות הללו פגעו במרכזי התמיכה האזרחית במוסד הקיסרי, המגזר החקלאי והמגזר הדתי, אשר לאורך רוב ההיסטוריה הפוליטית של האימפריה היו ברובם שמרנים תומכי המלוכה. בשנת 1874 מונה לואיש לתפקיד נשיא מועצת השרים פעם נוספת במטרה לפתור את המשבר. אף על פי שלואיש היה אז קשיש בן 72 בהיבחרו לתפקיד, הקבינט שהקים פעל במטרה להסדיר את הפרשיות. תחילה עלה התקציב של התמיכה הממשלתית בחקלאים שגידלו קפה ובהמשך הכריז הקיסר בלחץ הקבינט על חנינה כללית של הבישופים האסורים. במטרה לפייס שמרנים תומכי-עבדות בשורות הפרלמנט, לואיש והקבינט מינו שרים חדשים והכריזו על תאריך לבחירות פרלמנטריות נוספות בשנת 1875. לואיש האמין בזכויות הפרט אך באותו הזמן היה קתולי אדוק ואיים שיתפטר אילולא יכריז הקיסר על חנינה לבישופים.
מותו ומורשתו
בשנת 1877 ביקר הקיסר פדרו השני את לואיש במשרדו של נשיא מועצת השרים והחליט שעקב גילו המכובד ובריאותו הרופפת, אין לואיש יכול להמשיך בתפקידו הפוליטי. לואיש הוחלף בתחילת שנת 1878 ויצא לגמלאות אם כי נשאר מבחינה רשמית חבר בשורות המפלגה השמרנית הברזילאית עד למותו. לאחר שנים של בריאות רופפת נפטר לואיש במאי 1880 בביתו, חווה בפרברי ריו דה ז'ניירו, בירת האימפריה הברזילאית. בתקופה שלאחר מותו ולאחר הפלת המונרכיה והקמת הרפובליקה הישנה (1889–1930), דמותו ההיסטורית של לואיש הייתה בצל מורשתו של מנואל לואיש אוסוריו, מרקיז ירואל, שר המלחמה לשעבר ומפקד חיל הפרשים הברזילאי במהלך מלחמת הברית המשולשת. מורשתו ואהדת תדמיתו ההיסטורית של לואיש עלתה בתקופה שלאחר מכן. בשנת 1925, יום הולדתו הפך ליום החייל הברזילאי, יום המסמל כבוד לצבא הברזילאי.
ב-13 במרץ 1962, נשיא ברזיל, ז'ואאו גולאר, העניק לו את התואר הרשמי של "מגן הצבא". מבחינת ראייתו בגדר היסטוריונים, לואיש נחשב לעיתים לאחד המצביאים החשובים ביותר בהיסטוריה הברזילאית ואדם בעל תפקיד מכריע בשימור יציבותה ושלמותה של האומה הברזילאית בשנותיה הראשונות, בעיקר במהלך שנות ה-40 של המאה ה-19.
סורין הלר
סורין הלר (נולד ב-18 בדצמבר 1952) הוא אוצר, חוקר בתחומי האמנות וה.
ביוגרפיה
סורין הלר נולד וגדל בבוקרשט, רומניה, למשפחה ציונית ועבר רדיפות על רקע זה ברומניה. עלה לישראל עם משפחתו ב-1965, הם התיישבו בנתניה. הוריו סלבטורה וקרולה הלר. אביו פסיכיאטר, היה קצין רפואה בצבא הרומני במלחמת העולם השנייה ובישראל ניהל מחלקה בבית החולים פרדסיה בעמק חפר. אימו הייתה מראשי התנועה הסוציאליסטית ומחלוצות הפמיניזם ברומניה, ערכה את העיתון "ליברטטה".
שירת בצה"ל בתותחנים, בסדיר בשנים 1971–1974 ולחם במלחמת יום הכיפורים ושירת במילואים בשנים 1974–1994. בוגר החוג לתולדות האמנות, מסלול חד-חוגי מורחב, אוניברסיטת תל אביב, 1980.
בשנים 1982–1986 עבד כאוצר משנה, ולאחר מכן כאוצר של מוזיאון חיפה לאמנות. בשנים 1987–1988 עבד כאוצר במוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן.
החל משנת 1988 ועד היום עובד כאוצר עצמאי, תערוכותיו מוצגות במוזיאונים שונים בישראל ומחוצה לה, ביניהם: מוזיאון תל אביב לאמנות; מוזיאון חיפה; מוזיאון לאמנות, יד ושם, ירושלים; המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן; מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד; המשכן לאמנות על שם חיים אתר, עין חרוד; הגלריה האוניברסיטאית לאמנות ע"ש גניה שרייבר, אוניברסיטת תל אביב, תל אביב; המוזיאון הפתוח, פארק התעשייה עומר, מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב, מוזיאון הכט, אוניברסיטת חיפה, המוזיאון הלאומי ארמון קוטרוצ'ני, בוקרשט.
אצר למעלה ממאה וחמישים תערוכות כאוצר המועסק במוזיאונים לאמנות ציבוריים.
בשנים 1995–1999 כיהן כמנהל המדור לאמנות פלסטית, אמנות לעם.
שימש כחבר הוועדה האמנותית, ובהמשך כיועץ במוזיאון ינקו דאדא, עין הוד (2007-1992).
החל משנת 2006 ועד 2017 כיהן כמנהל תחום אמנות ומוזיאונים, עיריית רמת השרון. במסגרת תפקידו ברמת השרון הקים שתי גלריות לאמנות, האחת נחנכה בחודש מאי 2014 במתחם למורשת, תרבות ואמנות בית יד לבנים והשנייה גלריה חוצות, ויצמן, רמת השרון 2008.
החל משנת 2022 מכהן כאוצר האגף למורשת יהדות דוברת גרמנית, מוזיאון הכט, אוניברסיטת חיפה.
עסק בהוראת תולדות אמנות, אוצרות ו: במכון לאמנות, סמינר הקיבוצים, אורנים, קריית טבעון; בHIT מכון טכנולוגי חולון; במכון אבני לאמנות, תל אביב; במדרשה לאמנות, קלמניה, מכללת בית ברל; במכללה להוראת טכנולוגיה, תל אביב ובמסלול האקדמי המכללה למינהל, ראשון לציון.
עסק בכתיבת ביקורת אמנות בכתבי עת ביניהם: כתב העת לאמנות סטודיו, ארבע על חמש ועוד. פרסם מאמרים בקטלוגים נבחרים ובספרי אמנות. כל התערוכות לוו בקטלוגים ובהם מאמרים פרי עטו.
בעל תואר דוקטור ממטעם אוניברסיטת אנגליה ראסקין יוניברסיטי (ARU), קיימברידג' & צ'למספורד, אנגליה, 2010. נושא התזה: "עיצוב זהות של מוזיאונים פריפריאליים לאמנות בישראל במהלך שנות התשעים".
סורין הלר נשוי לאורנה זקן-הלר, כיהנה כמנהלת תנועת "אחותי - למען נשים בישראל", להם שלושה ילדים והם מתגוררים בתל אביב.
תערוכות נבחרות
מבחר תערוכת אשר הפיק במסגרת תפקידו כמנהל המדור לאמנות פלסטית, אמנות לעם:
ברבור X-1
ברבור X-1 (באנגלית: Cygnus X-1), הידוע גם בשם HDE 226868, הוא מקור קרינת רנטגן בקבוצת הכוכבים ברבור, והיה המקור הראשון מסוגו אשר זכה להכרה רחבה מהקהילה המדעית כחור שחור. ברבור X-1 הוא אחד ממקורות קרינת הרנטגן החזקים ביותר אשר ניתנים לצפייה מכדור הארץ, המפיק בשיאו צפיפות שטף קרינת רנטגן של 2.3x10−23 וואט להרץ מטר בריבוע (Wm−2 Hz−1) והוא אחד מהעצמים האסטרונומיים הנחקרים ביותר מסוגו. מסת העצם הדחוס הוערכה בשנת 2021 כ-21.2 מסות שמש. מחקרים מראים כי מפאת מסתו הגדולה ורדיוסו הקטן, סביר להניח שהעצם הדחוס בברבור X-1 הוא חור שחור, אשר ערך הגבול העליון לרדיוסו הוא 300 קילומטרים, ופולט פרצי קרינת רנטגן הנמשכים בערך מילי-שנייה בכל פעם.
גילוי ותצפיות
תצפיות של פליטות קרינת רנטגן אפשרו לאסטרונומים לחקור תופעות שמימיות הכוללות גזים בטמפרטורות של מיליוני מעלות. היות שקרינת רנטגן נחסמת על ידי אטמוספירת כדור הארץ, תצפיות על ממקורות קרינת רנטגן שמימיים אינה אפשרית ללא שיגור מכשירי מדידה לגבהים בהם קרינת הרנטגן איננה נחסמת על ידי האטמוספירה. ברבור X-1 נתגלה על ידי שימוש בגלאי קרינת רנטגן אשר שוגרו על גבי טיל בטיסה תת-מסלולית אשר שוגר ממטווח הטילים וייט סנדס בניו מקסיקו. כחלק ממאמץ למיפוי מקורות קרינה אלו, נערכה סקירה בשנת 1964 בעזרת שני טילי אירובי(אנג') תת-מסלוליים אשר נשאו עליהם מוני גייגר למדידת פליטות קרני רנטגן בטווח אורכי גל של 1–15 אנגסטרום, באזור של כ-8.4 מעלות מהשמיים. ככל שהטילים הסתובבו על צירם, כך סרקו המכשירים את השמיים ויצרו מפה של סריקות צפופות.
כתוצאה מסקירות אלו, שמונה מקורות קרינת רנטגן קוסמיים התגלו, ובפרט ברבור X-1. הקואורדינטות השמימיות הוערכו כעליה ישרה של 19 שעות, 53 דקות, ונטייה של 34.6 מעלות. המקור לא זוהה עם שום מקור אופטי או מקור גלי רדיו משמעותי במיקום הזה.
נתונים אלו לא הספיקו והיה צורך בסקירה ארוכה יותר. לשם כך, בשנת 1963 האסטרופיזיקאי ריקרדו ג'אקוני והמדען הרב גורסקי הציעו לשגר את הלוויין המסלולי הראשון לחקר מקורות קרינת רנטגן. נאס"א שיגרה בשנת 1970 את הלוויין אוהורו, אשר הוביל לגילויים של כ-300 מקורות קרינת רנטגן חדשים. תצפיות נרחבות שביצע אוהורו על ברבור X-1 הראו שינויים מחזוריים בעוצמת קרינת הרנטגן בקצב של כמספר פעמים בשנייה. המשמעות של השינויים המהירים היא שיצירת האנרגיה חייבת לקרות בתוך אזור קטן יחסית של כ־100,000 קילומטרים, שכן מהירות האור מגבילה את התקשורת בין אזורים מרוחקים יותר. לשם השוואה, קוטרה של השמש הוא 1,400,000 קילומטרים לערך.
באפריל ומאי של שנת 1971, גילו לוק ברס וג'ורג' ק. מיילי ממצפה הכוכבים ליידן שבהולנד, ורוברט מ. היילמינג וקמפבל ווייד ממצפה הרדיו-אסטרונומיה הלאומי של ארצות הברית, פליטות גלי רדיו מברבור X-1, אשר אפשרו להם לקבוע בדיוק את מיקום מקור קרינת הרנטגן לכוכב HDE226868. הכוכב שוכן בערך חצי מעלה שמימית מהכוכב אטא בברבור. הכוכב הוא על-ענק שבזכות עצמו איננו מסוגל לפלוט את שטף קרינת הרנטגן שנצפתה. לכן, לכוכב ישנו מלווה שמסוגל לחמם גז למיליוני המעלות הדרושות כדי להוות את מקור גלי הרנטגן בברבור X-1.
לואיז וובסטר ופאול מורדין ממצפה הכוכבים המלכותי של גריניץ', וצ'ארלס תומאס בולטון ממצפה הכוכבים דייוויד דונלאפ של אוניברסיטת טורונטו, הכריזו על גילויו של מלווה מאסיבי בלתי-נראה ל-HDE226868 בשנת 1971. מדידות תזוזת הדופלר בספקטרום הכוכב העידו על נוכחות המלווה ואפשרו להעריך את מסתו בעזרת השפעותיו המסלוליות. בהתבסס על מסתו המוערכת הגבוהה של האובייקט, הוסקה המסקנה כי ייתכן והעצם הדחוס בברבור X-1 הוא חור שחור, שכן מסת כוכב הנייטרונים הגדולה ביותר האפשרית לא עולה על 3 פעמים מסת השמש.
בעזרת תצפיות נוספות שחיזקו את הראיות והממצאים הקודמים, בסוף 1973 הסכימה הקהילה האסטרונומית באופן כללי על היות ברבור X-1 חור שחור. מדידות מדויקות יותר של ברבור X-1 הראו השתנות בעוצמת הקרינה של אלפית השנייה- אשר עקבית עם הזרימה הטורבולנטית בדיסקה של חומר שנספח מסביב לחור שחור- דיסקת ספיחה. פרצי קרינת רנטגן שנמשכים שליש שנייה לערך תואמים את מסגרת הזמן הצפויה עבור חומר הנופל אל תוך חור שחור.
מאז, ברבור X-1 נחקר באופן מקיף על ידי תצפיות מטלסקופים במסלול סביב כדור הארץ וכן על מכשירים הממוקמים על פני השטח. הדמיון בין פליטות הקרינה של מערכות קרינת רנטגן בינאריות כמו זו של ברבור X-1/HDE226868 וגרעינים גלקטיים פעילים מעידים על כך שקיים מנגנון משותף של יצירת אנרגיה בעזרת חורים שחורים, דיסקות הספיחה שלהם והסילונים הנוצרים. מסיבה זו, ברבור X-1 מזוהה עם סוג עצמים הנקרא מיקרו-קוואזרים - עצמים קטנים וקרובים המתנהגים כמו קוואזרים, ליבות גלקסיות קדומות. מחקר נוסף אל עבר עצמים כמו ברבור X-1 ודומיו יכולים להוביל לתובנות נוספות על המנגנונים הפועלים בליבותיהן של גלקסיות פעילות.
מערכת בינארית
מיקום המערכת הוא בקו רוחב גלקטי 4° וקו אורך גלקטי 71°, פנימה לתוך זרוע אוריון שבה שוכנת מערכת השמש בשביל החלב, ליד מקום מפגשה עם זרוע קשת. ברבור X-1 תואר לעיתים כשייך לזרוע קשת, אף על פי שמבנה שביל החלב עודנו אינו מוגדר היטב.
עצם דחוס
מטכניקות מדידה שונות, נצפתה כי מסת העצם הדחוס גדולה משל המסה המרבית האפשרית עבור כוכב נייטרונים. מודלי התפתחות כוכבים מצביעים על מסה של 20±5 מסות שמש, בעוד שטכניקות אחרות מעידות על תוצאה קרובה יותר ל-10 מסות שמש. מדידת מחזוריות פליטת קרינת הרנטגן ליד העצם הניבה תוצאה מדויקת יותר, כ־14.8±1 מסות שמש. בכל המקרים, העצם הוא ככל הנראה חור שחור- אזור בחלל בעל שדה כבידה חזק מספיק כדי למנוע בריחה של קרינה אלקטרומגנטית ממרכזו. גבול האזור הזה נקרא אופק האירועים והוא בעל רדיוס אפקטיבי הנקרא רדיוס שוורצשילד, 44 קילומטרים עבור ברבור X-1. כל דבר, כולל חומר ופוטונים, שעובר דרך גבול זה, אינו מסוגל עוד לצאת. מדידות שפורסמו בשנת 2021 הניבו הערכת מסה בגובה של 21.2±2.2 מסות שמש.
ייתכן וראיות המצביעות על אופק אירועים מסוג זה נתגלו בשנת 1992 בעזרת תצפיות בתחומי האולטרא-סגול שנעשו על ידי טלסקופ החלל האבל. כשגושי חומר זוהרים נופלים לתוך החור השחור, קרינתם תיפלט בסדרה של פעימות הנתונות להיסח כבידתי לאדום ככל שהחומר מתקרב יותר ויותר לאופק האירועים. כלומר, אורך-הגל של הקרינה האלקטרומגנטית יגדל בהדרגה, כפי שחוזה תורת היחסות הכללית. כשחומר פוגע בעצם דחוס מוצק הוא פולט פעימה אחרונה של אנרגיה, לעומת חומר החוצה אופק אירועים- שלא פולט את אותה פעימת אנרגיה סופית. עד כה נתגלו שני רצפי פעימות דועכות שכאלו, נתון אשר מעיד על קיומו של חור שחור.
אופן סיבובו של האובייקט הדחוס עדיין אינו ידוע בצורה טובה. ניתוח קודם של מידע מטלסקופ החלל צ'אנדרה העיד על כך שברבור X-1 לא מסתובב בשום קנה מידה משמעותי. לעומת זאת, ראיות שהוכרזו בשנת 2011 מעידות על כך שהוא סובב סביב צירו בקצב גבוה מאוד, כ-790 פעמים בשנייה.
דיסקת ספיחה
האובייקט הדחוס מוקף על ידי דיסקה דקה ושטוחה של חומר, הידועה כדיסקת ספיחה. הדיסקה מחוממת כתוצאה מחיכוך בין הגזים במסלולים קרובים יותר לאופק האירועים, שנעים במהירות גבוהה יותר, לגזים במסלולים הרחוקים יותר, שנעים לאט יותר. הדיסקה מחולקת לאזור פנימי חם עם רמה יחסית גבוהה של יינון- היוצר פלזמה - ואזור קר יותר והרבה פחות מיונן, המשתרע עד לפי 500 מרדיוס שוורצשילד, או בערך 15,000 ק"מ. רוח-השמש של הכוכב מספקת את החומר ליצירת דיסקת ספיחה סביב למקור הקרינה. החומר בדיסקה הפנימית מחומם למיליוני מעלות, והטמפרטורה הגבוהה גורמת לחומר לפלוט קרינת רנטגן.
פליטות קרינת הרנטגן מברבור X-1 יכולות להשתנות בתבניות מחזוריות חלקית הנקראות QPOs(אנג'), או 'תנודות קוואזי-חזוריות' בתרגום חופשי. מן התצפיות עולה כי מסת העצם הדחוס קובעת את המרחק שבו הפלזמה המקיפה את העצם מתחילה לפלוט תנודות אלו, כאשר הרדיוס המינימלי לפליטה יורד ככל שמסת העצם הדחוס יורדת. בעזרת תכונה זו, התקבלה מדידה עצמאית מטכניקות אחרות למסת העצם הדחוס.
ניתן להסביר את המעבר הספקטרלי של ברבור X-1 על ידי פתרון זרימה אדבקטיבית בשני רכיבים. מצב "קשה" נובע מקומפטוניזציה הפוכה של פוטוני מקור מהדיסקה הקפלריאנית, ובצורה דומה, פוטוני סינכוטרון מופקים על ידי האלקטרונים החמים בשכבת הגבול הנתמכת על ידי לחץ צנטריפוגלי.
שטף קרינת הרנטגן מברבור X-1 משתנה באופן מחזורי כל 5.6 ימים, במיוחד בזמן התקבצות עליונה כאשר האובייקטים הסובבים מיושרים בצורה מרבית עם כדור הארץ ובעצם הדחוס רחוק יותר. עובדה זו מצביעה על כך שפליטות הקרינה נחסמות על ידי החומר הכוכבי המקיף את המערכת, שייתכן והוא רוח-שמש מהכוכב HDE226868. יש בערך מחזור של 300 ימים בפליטות הקרינה שיגולות להיגרם מנקיפת דיסקת הספיחה.
סילונים
כשחומר מדיסקת הספיחה נופל לתוך העצם הדחוס, הוא מאבד אנרגיה פוטנציאלית כבידתית. חלק מהאנרגיה המשוחררת מפוזרת על ידי סילוני חלקיקים, המיושרים במאונך למישור דיסקת הספיחה, הזורמים החוצה במהירויות יחסותיות, כלומר, באחוז ניכר ממהירות האור. זוג הסילונים האלו מספקים אמצעי עבור דיסקת הספיחה להשיל מעצמה מסה ותנע זוויתי עודפים. ייתכן והסילונים נוצרו על ידי שדות מגנטיים בתוך הגז הסובב את העצם הדחוס.
הסילונים של ברבור X-1 הם פולטי אור בלתי-יעילים ולכן הם פולטים רק חלק קטן מהאנרגיה שלהם בתור קרינה אלקטרומגנטית, ולפיכך, הם נראים 'אפלים'. הזווית המוערכת בין הסילונים לקו הראיה מכדור הארץ הוא 30° וייתכן והם מבצעים תנועת נקיפה. אחד הסילונים מתנגש עם חלק יחסית דחוס בתווך הבין-כוכבי ויוצר טבעת אנרגטית שיכולה להיקלט על ידי פליטות הקרינה שלה בתדרי הרדיו. כנראה, התנגשות זו יוצרת ערפילית ברת צפייה באור נראה. כדי ליצור ערפילית שכזו, לסילון הפוגע צריך להיות הספק ממוצע של 9±5 ×10^29 ואט. הספק זה הוא יותר מאלף פעמים ההספק הנפלט על ידי השמש. בכיוון הנגדי, לא נצפתה טבעת דומה היות שהסילון השני פונה לאזור דליל יותר של החלל הבין-כוכבי.
בשנת 2006, ברבור X-1 היה לחור השחור הראשון בעל מסה כוכבית להראות עדויות לפליטת קרני גמא מעל 100 GeV. האות נצפה ביחד עם פרץ של קרינת רנטגן "קשה", תצפית אשר מרמזת על קשר בין האירועים. פרץ קרני הרנטגן יכול היה להיווצר כאשר הסילון של העצם הדחוס פגש ברוח השמש של HDE226868.
HDE 226868
HDE226868 הוא כוכב על-ענק כחול בעל סיווג ספקטרלי של O9.7 Iab- על הגבול בין כוכב מסוג O לסוג B. טמפרטורת פני השטח שלו היא 31,000 קלווין ומסה מוערכת של בין 20 עד 40 מסות שמש. בהתבסס על מודלים התפתחותיים של כוכבים ובהינתן מרחקו של הכוכב מהשמש כ-2,000 פארסק, לכוכב ישנו רדיוס של 15 עד 17 פעמים רדיוסה של השמש ובערך 300,000 עד 400,000 פעמים עוצמת ההארה של השמש. לשם השוואה, מוערך כי העצם הדחוס סובב את HDE226868 במרחק של בערך 40 רדיוסי שמש, או פעמיים רדיוס הכוכב עצמו.
פני השטח של HDE226868 מעוותים על ידי כוחות גאות מהמלווה המאסיבי שלו, היוצרים צורת טיפה שבתורה מעוותת יותר על ידי הסיבוב העצמי של הכוכב. מצב זה גורם לבהירות הכוכב להשתנות בעד כ-0.06 סדרי גודל בכל מחזור סיבוב של המערכת הבינארית, כ-5.6 ימים. הבהירות המינימלית מתרחשת כאשר המערכת מיושרת עם קו הצפייה מכדור הארץ. הצורה האליפסואידית של השינויים בעוצמת האור נובעים מהאפלת שפה והחשכה כבידתית של פני השטח של הכוכב.
כשמשווים בין ספקטרום הפליטה של HDE226868 לעומת כוכבים דומים כמו אלנילם, הכוכב מראה נוכחות יתר של הליום ונוכחות מופחתת של פחמן באטמוספירה שלו. קווי הפליטה באולטרה-סגול ובמימן-אלפא של הכוכב מראים פרופיל דומה לזה של הכוכב P בברבור, אשר מעידים על כך שהכוכב מוקף על ידי מעטפת גזית המואצת החוצה מן הכוכב במהירות של 1,500 קילומטרים לשנייה.
כמו כוכבים אחרים מסוגו הספקטרלי, HDE226868 משיל מעליו מסה דרך רוח-שמש בקצב מוערך של כ־10^-6×2.5 מסות שמש בשנה. כמות זו שוות ערך לאיבוד מסת שמש שלמה כל 400,000 שנים. ההשפעות הכבידתיות של העצם הדחוס נראות כמעצבות את רוח-השמש של הכוכב, ומפיקות צורת זרימה ממוקדת לעומת צורה כדורית סימטרית. קרני רנטגן מהאזור המקיף את העצם הדחוס מחממות ומייננות את רוח השמש הזו. ככל שהעצם הדחוס נע דרך אזורים שונים של רוח השמש במהלך מחזור הסיבוב של המערכת, משתנים קווי הפליטה בתדרי הרדיו, בעל-סגול, ובטווחי קרינת הרנטגן.
אונת רוש של HDE226868 מגדירה אזור בחלל מסביב לכוכב שבו חומר במסלול יישאר כבול כבידתית לכוכב. חומר החוצה את גבול האונה יכול ליפול לעבר העצם הדחוס במערכת. ייתכן ואונת רוש של הכוכב קרובה לפני השטח שלו אך לא גולשת מעבר, כך שחומר בפני השטח של הכוכב לא נשאב החוצה ממנו על ידי העצם הדחוס המלווה אותו. אולם, חלק ניכר מרוח השמש הנפלטת על ידי הכוכב נמשכת לעבר דיסקת הספיחה של העצם הדחוס אחרי שהיא עוברת דרך האונה הזו.
ענני הגז והאבק בין השמש ל-HDE226868 גורמים להפחתה בבהירות הנראית של הכוכב ולהסחה של צבעו לאדום, שכן אורכי גל ארוכים יותר- ולכן אדומים יותר- חודרים יותר דרך ענני הגז והאבק בצורה יותר יעילה. ההפחתה בבהירות נראית הנובעת מבליעת הקרינה ופיזורה על ידי עננים אלו היא כ-3.3 בסולם הבהירות. ללא ההפחתה הזו בבהירות, כלומר, ללא החומר השוכן בין השמש לHDE226868, היה הכוכב נראה בבהירות 5 בשמי כדור הארץ- ולכן ניתן לצפייה בעין בלתי-מזוינת.
ההתערבות בין קיפ ת'ורן וסטיבן הוקינג
ברבור X-1 היה מושא התערבות בין האסטרופיזיקאים קיפ תורן וסטיבן הוקינג, שבה הוקינג התערב כנגד קיומם של חורים שחורים באזור. בדיעבד, הוקינג תיאר את ההתערבות כמעין "פוליסת ביטוח". בספרו, קיצור תולדות הזמן, כתב הוקינג:
"בשבילי, זו הייתה מעין פוליסת ביטוח. הייתי יכול לעבוד הרבה על חורים שחורים, וכל העבודה הזו הייתה הולכת לטמיון אילו היה מסתבר כי חורים שחורים אינם קיימים. במקרה הזה, הייתה לי נחמה בכך שזכיתי בהתערבותי, שהייתה מזכה אותי במנוי לארבע שנים למגזין 'Private Eye'. אילו חורים שחורים כן קיימים, קיפ היה מקבל מנוי לשנה אחת של פנטהאוז. כשהתערבנו בשנת 1975 היינו בטוחים ב-80% כי ברבור X-1 הוא חור שחור. עתה [1988], הייתי אומר שאנו בטוחים בערך ב-95%, אך ההתערבות עודנה עומדת."
לפי מהדורת העשור המעודכנת של קיצור תולדות הזמן, הוקינג הודה בהפסד בהתערבות לאור מידע תצפיתי חדש בזמנו שהעיד לטובת החורים השחורים. תורן דיווח בספרו, Black Holes and Time Warps ('חורים שחורים ועיוותי זמן'), כי הוקינג הודה בהפסד בכך שפרץ למשרדו של תורן בזמן ששהה ברוסיה, וחתם על ההתערבות הממוסגרת. (בעוד שהוקינג התייחס להתערבות כמתחילה ב-1975, ההתערבות הכתובה עצמה-בכתב ידו של תורן וחתימתו שלו ושל הוקינג- נושאת חתימותיהם של עדים נוספים תחת מקרה עליו רשום כי "ההתערבות נחזיתה ביום העשירי לחודש דצמבר, 1974". תאריך זה אושר על ידי תורן בפרק של סדרת הטלוויזיה Nova ששודר בערוץ PBS ב-10 בינואר 2018.)
בתרבות הפופולרית
להקת הרוק הקנדית ראש כללה באלבומיה A Farewell to Kings משנת 1977 ו-Hemispheres משנת 1978 שיר בשני חלקים הנקרא "Cygnus X-1", המגולל את סיפורו של חוקר השט אל תוך החור השחור בברבור X-1 ומעשיו ביקום אליו הוא מגיע.
מקס קריצמן
מקס קריצמן (1914–2003) היה עורך-דין, ייצג את חברי האצ"ל ברבים מהמשפטים בתקופת המנדט.
קורות חייו
קריצמן נולד בארצות הברית, עלה לארץ בשנת 1921, התחנך בבית הספר תחכמוני בתל- אביב והצטרף לתנועת הנוער בית"ר. אחד המורים שהשפיעו על קריצמן במיוחד היה מרדכי רזיאל, אביו של דוד רזיאל, שרבים מחברי האצ"ל דיברו עליו בהערצה. מורה נוסף שהשפיע עליו היה משה זילברג, לימים שופט בבית המשפט העליון. בלימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, התוודע לפרופ' יוסף קלאוזנר שהיה מקור השראה לתנועות הימין הציוני.
את השכלתו המשפטית רכש קריצמן בבריטניה, קיבל תואר אקדמי והוסמך כבאריסטר. עם חזרתו לארץ הצטרף קריצמן למשרדו של מקס זליגמן מאחר שביקש להתמחות בפלילים, וזליגמן נחשב עורך דין בולט בתחום.
הבריטים זיהו את קריצמן כמקורב לאצ"ל, כפי שמופיע ברשימות המעצר שבאו בעקבות הלשנתו של יעקב חילביץ. אמנם קריצמן לא הופיע כחבר האצ"ל ברשימת ההלשנה של חילביץ, אולם רשימת המעצר כללה לא רק את השמות שמסר חילביץ אלא גם שמות נוספים שהבריטים ראו בהם בעלי קשר לארגון. מלבד מעצר זה במרץ 1944 לזמן קצר, נעצר בשנית בנובמבר 1944 בגל המעצרים שאחרי רצח הלורד מוין למשך כשישה חודשים, ובשלישית נעצר באוגוסט 1947 למשך כשלושה חודשים.
כמו זליגמן, גם קריצמן עשה את עבודתו זו לייצוג חברי האצ"ל בהתנדבות, ואף סייע בהעברת מידע מבין כותלי הכלא אל מפקדת הארגון. קריצמן היה שותף בייצוג מיכאל אשבל ויוסף שמחון שנידונו למוות ודינם הומתק למאסר עולם על- ידי מפקד הצבא, במשפטם של 31 חברי הארגון שנתפסו בחוף בת- ים לאחר פעולה, במשפטו של דב גרונר שנידון למוות, במשפטם של ארבעת חברי הארגון שנידונו למוות במשפט 'ליל ההלקאות' ובמשפטם של חברי הארגון שהיו שותפים לפריצת כלא עכו ונידונו למוות. קריצמן היה שותף לייצוג חברי הארגון בעוד משפטים רבים.
בשנת 1972 ייצג מקס קריצמן את קוזו אוקמוטו המחבל היפני שהיה שותף לטבח בנמל התעופה בלוד ב-30 במאי 1972 וטען שאינו שפוי.
משפט ארטין-שרייר (הרחבות ציקליות)
המשפט
תהי L/K הרחבת שדות לא טריוויאלית, כאשר. אז היא גלואה וחבורת גלואה שלה מעגלית מסדר p אם ורק אם עבור  המקיים.
הוכחת המשפט
כיוון אחד: נניח מעגלית מסדר p. יהי \sigma יוצר שלה. אז ולכן ממשפט 90 של הילברט, יש כך ש-. מכאן ומכאן. אז כי, וכיוון ש- אז  ולכן ובסך הכל ולכן. כמו כן לכל מתקיים ולכן נמצא בשדה השבת L^G = K, כלומר:.
כיוון שני: נניח. נסמן. אז לכל j מתקיים לפי המשפט הקטן של פרמה. לכן f מתפצל ב-L. הוא גם פולינום ספרבילי כי הוא זר לנגזרת שלו (שהיא 1-) ולכן L/K הרחבת גלואה. כל איבר בה, \sigma, הוא K-אוטומורפיזם של L ולכן מעביר את \alpha לשורש כלשהו של f, \alpha + j. לכן אפשר להגדיר פונקציה המקיימת. כאן הוא השדה הראשוני מסדר p אבל אנו מסתכלים עליו כעל החבורה האבלית  עם חיבור מודולו p. נראה ש-\omega הוא איזומורפיזם של חבורות: יהיו. אז ולכן \omega הומומורפיזם. תמונתו היא תת-חבורה של, לכן טריוויאלית או כולה. אבל אם היא הייתה טריוויאלית גם ההרחבה הייתה טריוויאלית, בסתירה להנחה. כמו כן הגרעין של \omega הוא לכן הוא איזומורפיזם. לכן החבורה מעגלית מסדר p כרצוי.
מ.ש.ל.
אל"ף (ארגון לסבי פמיניסטי)
רקע
בשנת 1975 הוקמה אגודת הלהט"ב (שנקראה אז "האגודה לשמירת זכויות-הפרט"). האגודה ארגנה בתחילת דרכה מפגשים חברתיים ומסיבות לחברי הקהילה הגאה, אך בשל הייצוג הנשי הקטן מאוד בין חברי האגודה, ובעקבות מספר הערות סקסיסטיות שנשמעו במפגשי האגודה מצד פעילים גברים, החליטו בשנת 1977 מספר נשים לסביות פמיניסטיות לפרוש מהארגון ולנסות להתארגן בעצמן, ללא גברים. הארגון אל"ף הוקם בינואר 1978. במהלך הכנס הפמיניסטי הראשון בארץ שהתקיים ב-1 במאי באותה שנה בבאר שבע, שבו הכריזה הפעילה הפמיניסטית עמליה ברגמן, בת זוגה של מרשה פרידמן, לראשונה על הקמתו..
פעילות הארגון
אל"ף שם לעצמו למטרה ליצור פתיחות בקרב הציבור לגבי פמיניזם ולסביות, וליצור מקום מפגש לנשים לסביות. במסגרת זו אורגנו דיונים, הרצאות, קבוצות להעלאת התודעה ומסיבות עבור נשים לסביות, ביניהן קורס בפמיניזם שהועבר בידי חברת הכנסת לשעבר מרשה פרידמן.. המפגשים הראשונים של הארגון, התקיימו בסלון ביתה של חנה קליין, מהפעילות החברתיות הראשונות של הקהילה הגאה. בשנת 1979 לקחו חברות הארגון חלק בארגון הפגנת "הנעימים והנעמות" בכיכר מלכי ישראל, שהייתה ההפגנה ההומו-לסבית הפומבית הראשונה בארץ. אל"ף מנה פעילות מתל אביב, ירושלים וחיפה, ובשיא פעילותו, מנה הארגון למעלה ממאה נשים. בסופו של דבר, הארגון התפרק עקב חוסר במבנה ארגוני מסודר, ועקב מחלוקות פנימיות בין פעילות שזיהו עצמן בעיקר כפמיניסטיות ושאפו לשים את המאבק הפמיניסטי במרכז סדר היום של הארגון, לבין פעילות שראו בארגון בעיקר מסגרת חברתית עבור נשים לסביות.
הוראו
הוראו (בספרדית ובגליסית: hórreo) הוא אסם טיפוסי לצפון-מערב חצי האי האיברי (בעיקר גליסיה, שם הוא מכונה "אסם גליסיאני", אסטוריאס וצפון פורטוגל), הבנוי מאבן, או מעץ, הוא מוגבה מעל הקרקע על גבי עמודים (pegollos באסטורית, esteos בגליסית, espigueiros בפורטוגזית, abearriak בבסקית ) מעליהן במת אבן שטוחה אשר שוליה בולטים (vira-ratos בגליסית, mueles or tornarratos באסטורית, או zubiluzea בבסקית) כדי למנוע גישה ממכרסמים ליבול. להוראו אוורור דרך חריצים בקירותיו.
תפוצה
מבני הוראו נמצאים בעיקר בצפון מערב ספרד ( גליסיה ואסטוריאס ) ובצפון פורטוגל. מוכרים שני סוגים עיקריים של הוראו, הוראו מלבני, נפוץ יותר, בעיקר בגליסיה ואזורי החוף של אסטוריאס; והוראו ריבועי, באסטוריאס, בלאון, מערב קנטבריה ומזרח גליסיה. באסטוריאס, על פי הערכות, כ-18 אלף מבני הוראו, חלקם במצב תחזוקתי גרוע. מספר ההוראו בגליסיה אינו ידוע ועל פי הערכות קיימים עשרות אלפי הוראו בתחומי האוטונומיה.
מקור המבנה
המסמך העתיק ביותר המכיל ציור של הוראו נמצא בספר "מזמורי מריה הקדושה" (Cantigas de Santa Maria) מאת אלפונסו העשירי, מלך קסטיליה (שיר CLXXXVII), כתב-יד מהמאה ה -13. בציור זה מופיעים שלושה מבני הוראו מלבניים בסגנון גותי.
ההוראו העתיק ביותר ששרד הוא מן המאה ה-15.
מעמד חוקי
החוק הספרדי (צו 449/1973) משנת 1973 קבע כי כל מבני ההוראו בגליסיה ובאסטוריאס הם מבנים מוגנים שאסור לפרקם, או להעבירם.
בשנת 1985 נחקק בפורטוגל חוק המורשת ההיסטורית (חוק 13/85) אשר הטיל חובת שימור על מבנים בעלי חשיבות אתנוגרפית, בהם אף מבני הוראו. חובת השימור על פי חוק הוטלה על כתפי בעלי הנכסים. חוק דומה נחקק בספר באותה שנה (חוק 16/85), חוק זה הורחב בצו מלכותי בשנת 1986. בשנת 2002 נקבע כי מבני הוראו בני יותר ממאה שנה פטורים מתשלום מסי מקרקעין. רק בשנת 1995 חוקק בית המחוקקים של הקהילה האוטונומית של גליסיה את חוק המורשת ההיסטורית של גליסיה המגדיר מבנים דוגמת הוראו כחלק מן המורשת המוגנת של האוטונומיה. בשנת 2016 תוקן החוק וקבע הגנה לכל המבנים בגליסיה שנבנו קודם לשנת 1901.
הייאקה (ירח)
הייאקה (Hiʻiaka) הוא הירח החיצוני, והגדול יותר של כוכב הלכת הננסי האומיה.
הייאקה התגלה בשנת 2005 על ידי מייקל בראון והצוות האופטי של מצפה הכוכבים קק, והיה הירח הראשו של האומיה שהתגלה. לאחר גילויו נקרא על שמה של הבת של האומיה במיתולוגיה ההוואית.
הייאקה בעל רדיוס של 160 ק"מ ואקסצנטריות של 0.0513.
נגמה אבראהים
נגמה אבראהים (או נגמה אברהים או נגמה איברהים, בערבית: نجمة إبراهيم; 25 בפברואר 1914 – 4 ביוני 1976) הייתה שחקנית וזמרת יהודייה-מצרייה.
קורות חייה
נולדה בקהיר למשפחה יהודית. למדה בבית הספר ליסה (Lycée) שבקהיר אך לא השלימה את לימודיה. אבראהים נחשבת לאחת השחקניות המפורסמות ביותר בקולנוע המצרי, בייחוד בזכות ביצועיה לדמויות "רעות" (לדוגמה, היא גילמה את דמותה של הרוצחת הסדרתית רַיא בסרט רַיא וסכינה משנת 1952). היא התחילה את חייה המקצועיים כזמרת בשנת 1921, אך לאחר מספר שנים עברה למשחק בתיאטרון ובקולנוע. בעיות בריאות שונות מנעו ממנה לעבוד במשך העשור האחרון לחייה. הופעתה האחרונה על הבמה הייתה בהצגה "שיר המוות" בשנת 1967. היא קבורה בקהיר.
מבחר מסרטיה
(תרגום חופשי)
מזרקת המלך פהד
מזרקת המלך פהד (בערבית: نافورة الملك فهد; תעתיק מדויק: נאפורת אלמלכּ פהד), ידועה גם כמזרקת ג'דה, היא מזרקה בג'דה שבערב הסעודית, והיא הגבוהה מסוגה בעולם.
סקירה כללית
המזרקה נתרמה על ידי המלך פהד לעיר ג'דה שבערב הסעודית ומכאן שמה. הכספים נתרמו בשנת 1980 והמזרקה נחנכה בשנת 1985.
המזרקה מוקמה בחוף המערבי של ערב הסעודית, על פי מקורות שונים מי המזרקה מסוגלים להגיע לגובה מרבי של 260 מטרים או לגובה של 312 מטרים, הרבה מעבר למזרקה במקום השני, מזרקת הגביע העולמי בסיאול, דרום קוריאה, המגיעה לגובה של 202 מטר.
שלישית מדורגת מזרקת גייזר גייטווי באילינוי שבארצות הברית, המגיעה לגובה של 192 מטרים בלבד.
מוקדמות מונדיאל 1986 - אפריקה
121 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1986, והתחרו על 24 מקומות בטורניר הגמר. , המארחת, ו, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית והותירו 22 מקומות לשאר הנבחרות. הגרלת המשחקים נערכה ב-7 בדצמבר 1983 בציריך שבשווייץ.
לאפריקה (CAF) הוקצו 2 מקומות, עליהם התחרו 29 נבחרות.
מהלך המוקדמות
29 הנבחרות מאפריקה התמודדו בארבעה סבבים:
סיבוב ראשון
בסיבוב זה היו אמורים להיערך משחקים בין ל,  ו ו נגד. אולם, בעקבות פרישתן של לסוטו, לוב וניז'ר העפילו יריבותיהן אוטומטית לסיבו השני.
מרוקו העפילה לסיבוב השני.
אנגולה העפילה לאחר ניצחון 4 - 3 בדו-קרב פנדלים.
מלאווי העפילה לסיבוב השני.
זמביה העפילה לסיבוב השני.
סודאן העפילה לסיבוב השני בזכות יתרון שערי חוץ.
קניה העפילה לסיבוב השני.
ניגריה העפילה לסיבוב השני.
חוף השנהב העפילה לסיבוב השני.
תוניסיה העפילה לסיבוב השני.
סיבוב שני
תוניסיה העפילה לסיבוב השלישי.
לוב העפילה לסיבוב השלישי.
אלג'יריה העפילה לסיבוב השלישי.
מצרים העפילה לסיבוב השלישי לאחר ניצחון 4 - 2 בדו-קרב פנדלים.
ניגריה העפילה לסיבוב השלישי.
זמביה העפילה לסיבוב השלישי.
מרוקו העפילה לסיבוב השלישי.
סיבוב שלישי
תוניסיה העפילה לסיבוב הגמר.
מרוקו העפילה לסיבוב הגמר.
אלג'יריה העפילה לסיבוב הגמר.
לוב העפילה לסיבוב הגמר.
סיבוב הגמר
אלג'יריה העפילה למונדיאל.
מרוקו העפילה למונדיאל.
קרחון אושאנה
קרחון אוֹשָאנֶה (באנגלית: Oshane Glacier; בבולגרית: ледник Ошане) הוא קרחון על האי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
תאופיל שטיינלן
תיאופיל אלכסנדר שטיינלן (בצרפתית: Théophile Alexandre Steinlen; 10 בנובמבר 1859 – 13 בדצמבר 1923) היה צייר אר נובו צרפתי יליד שווייץ.
קרחון אושאנה
אורכו של הקרחון 3 קילומטרים ורוחבו 2.5 קילומטרים.
תאופיל שטיינלן
ביוגרפיה
שטיינלן נולד בלוזאן, שווייץ. הוא למד באוניברסיטת לוזאן לפני שהתחיל לעבוד כמתמחה בבית חרושת לטקסטיל במילוז שבמזרח צרפת. בתחילת שנות העשרים לחייו הוא פיתח את כישוריו כצייר כאשר הוא ואשתו אמילי עודדו על ידי הצייר פרנסואה בוסיון לעבור לקהילה האמנותית ברובע מונמארטר בפריז. שם התיידד שטיינלן עם הצייר אדולף ווילט שהציג אותו בפני הקהל האמנותי בקפה Le Chat Noir שהוביל לעבודות תמורת שכר כמו כרזות עבור אריסטיד ברואן זמר ובעלים של קברט ועסקים מסחריים אחרים. בראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 הוצגו יצירותיו בסלון דה אינדפנדנט ציורי נוף כפרי, פרחים ועירום. כמו הליטוגרפיה שלו משנת 1895 שכותרתה "Les Chanteurs des Rues" הייתה על הכריכה של היצירה בשם "Chansons de Montmartre". הוא יצר שש עשרה ליטוגרפיות מקוריות שהמחישו את שירי תקופת בל אפוק. חמישה מכרזותיו פורסמו גם ב-"Les Maîtres de l'Affiche".
קרחון אושאנה
הקרחון ממוקם דרומית לקרחון דודלן, מערבית לקרחון ליסטר, וצפונית לקרחון ראליצה.
תאופיל שטיינלן
ביוגרפיה
ביתו ברובע מונמארטר וסביבתו, היה נושא מועדף לאורך חייו של שטיינלן ולעיתים קרובות הוא צייר סצנות של כמה מההיבטים הקשים יותר בחיים באזור. בתו קולט הופיעה בחלק ניכר מעבודותיו. בנוסף לציורים ורישומים, הוא גם עסק בפיסול ובמיוחד פיסל דמויות של חתולים שהייתה לו חיבה רבה אליהם כפי שרואים ברבים מציוריו. שטיינלן כלל חתולים ברבים מאיוריו, ואף פרסם ספר בעיצוביו, "Dessins Sans Paroles Des Chats".
קרחון אושאנה
הקרחון מנקז את המורדות המערביים של פסגת קושינג שבהרי סטריבוג, וזורם לכיוון מערב; הקרחון נשפך אל מפרץ גויו.
תאופיל שטיינלן
ביוגרפיה
יצירותיו של שטיינלן הופיעו בקביעות במגזינים כמו "Le Rire" ואיור לסיפור המחרוזת שפורסם בעיתון "Gil Blas" ועוד מספר רב של פרסומים אחרים, התפרסמו בין היתר ב-"L'Assiette au Beurre" ו-"Les Humouristes", מגזין קצר מועד שהוקם יחד עם תריסר אמנים אחרים בשנת 1911. בין השנים 1883–1920 הוא הפיק מאות איורים, שחלקם נעשו תחת שם עט כדי להימנע מבעיות פוליטיות בגלל הביקורת הקשה שלהם על עוולות חברתיות. האמנות שלו השפיעה על עבודתם של אמנים אחרים, כולל פבלו פיקאסו.
קרחון אושאנה
מיפוי הקרחון
הקרחון מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1980, ובשנית בשנת 2008.
תאופיל שטיינלן
ביוגרפיה
תאופיל שטיינלן נפטר בשנת 1923 בפריס ונקבר בבית הקברות סן וינסנט במונמארטר. כיום ניתן למצוא את עבודותיו במוזיאונים רבים ברחבי העולם, כולל במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג, רוסיה. והגלריה הלאומית לאמנות בוושינגטון די. סי., ארצות הברית. אנדרטת אבן מאת פייר ונייר נוצרה עבור שטיינלן בשנת 1936; היא ממוקמת בכיכר יואל לה טאק בפריז.
קרחון אושאנה
מקור השם
הקרחון נקרא על שם הכפר אושאנה בצפון מערב בולגריה.
ג'יימס פיטר קווין
ג'יימס פיטר קווין (באנגלית: James Peter Quinn; 4 בדצמבר 1869 – 18 בפברואר 1951) היה צייר פורטרטים אוסטרלי יליד מלבורן.
ביוגרפיה
ב־1904 הוא היה צייר פורטרטים מצליח ביותר והציג באקדמיה המלכותית לאמנויות. זכה לשבחים בסלון פריז, בשנת 1912. הוא הוזמן לצייר את ג'וזף צ'מברלין, הדוכסית מיורק והדוכס מווינדזור.
הוא הוסמך כאמן מלחמה רשמי עבור ה- AIF הראשון במהלך מלחמת העולם הראשונה, וצייר קצינים בולטים בצרפת (מה שגרם לחיכוך ניכר עם הרשויות ועמיתיו האמנים).
בשנת 1919 בלונדון צייר קווין את הגנרל היהודי סר ג'ון מונש, מפקד החייל האוסטרלי. מונש, שהוכרז כגנרל בעל התושייה החדשנית ביותר של מלחמת העולם הראשונה, תכנן וביצע עם חמש הדיוויזיות האוסטרליות שלו, והקורפוס הקנדי עם האגף הימני שלהם, את הניצחון המשמעותי בקרב אמיין, 8 באוגוסט 1918. קרב שהביא לסיום מוקדם מהצפוי של מלחמת העולם הראשונה. דיוקנו של קווין היה שייך למשפחת מונש-בנט עד שהוענק לגלריית הדיוקנאות הלאומית של אוסטרליה, קנברה. דיוקן זה היה המודל בעיצוב מדליית מונש שהוענק מדי שנה לאוסטרלי מצטיין על תרומתו במנהיגות, יושרה ושירות לקהילה האוסטרלית ומחוצה לה.
משנת 1919 עבד קווין עם חברת תקליטים קנדית, וחזר לאוסטרליה רק בדצמבר 1935 לאחר מות הבן. הוא הצטרף מחדש לחברת האמנים הוויקטוריאנית השמרנית ביותר ואף היה נשיא למשך שנה, אך פתיחותו לאמנות מודרנית לא הפכה אותו לאהוד והייתה בסיס לעימות פומבי עם ראש הממשלה רוברט מנזיס. עם זאת, הוא המשיך להציג את ציוריו ולימד בגלריה הלאומית של בית הספר לאמנות בוויקטוריה. עבודתו הייתה גם חלק מאירוע הציור בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ 1932.
תערוכת הנצחה נערכה במרכז הוויקטוריאני לאמנויות בשנת 1980.
נאמאקה (ירח)
נאמאקה הוא הירח הפנימי, והקטן יותר של כוכב הלכת הננסי האומיה. נאמאקה התגלה ב 30 ביוני 2005 על ידי מייקל בראון והצוות האופטי של מצפה הכוכבים קק, ונקרא על שמה של הבת של האומיה במיתולוגיה ההוואי.
רדיוס מסלולו של נאמאקה סביב האומיה הוא 25,657 ק"מ ומשך זמן הקפתו סביב האומיה הוא 18.278 יממות.
בהירותו של נאמאקה היא רק 1.5% מבהירותו של האומיה ומסתו היא 0.05% ממסתו של האומיה.
לפי תצפיות פוטומטריות עולה שפני השטח שלו עשויים ברובם מקרח.
מבצע מקור
מבצע מקור הוא שמה של סדרת תקיפות מצד בעלות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה שנועדו להוציא מכלל שימוש את אניות המלחמה הגרמניות הגדולות: טירפיץ, שרנהורסט ודויטשלנד שעצרו בצפון נורווגיה. לשם ביצוע המשימה השתמשו בצוללות ננסיות ממשפחת X-class.
הרעיון לביצוע התקיפות פותח על ידי קומנדר קרומוול-וארלי, תוך סיוע מצידו של גנרל מקס הורטון וראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל. התקיפות התרחשו בספטמבר 1943 בקאפורד והביאו להשבתה של טירפיץ למשך שישה חודשים.
המודיעין שנאסף סייע למתקפה על טירפיץ ונשלח בעיקר על ידי המחתרת הנורווגית ובמיוחד על ידי האחים טרברן ג'והנסן ואיינר ג'והנסן.
התקיפות
6 צוללות מדגם X-Craft הוקצו לביצוע המשימה. הצוללות X6, X5 ו-X7 קיבלו הוראה לתקוף את טירפיץ בקאפורד. X9 ו-X10 הונחו לתקוף את השרנהורסט שגם שהתה בקאפורד. X8 יועדה לתקוף את הסיירת הכבדה ליטזוו בלנגפורד. הצוללות נגררו למקום התקיפה על ידי צוללות גדולות יותר. בסמוך להגעה לקרבת יעדי התקיפה הן אוישו על ידי הצוותים שלהן. הצוללת X9 נפגעה במהלך העברת הצוות אליה, כשהגוררת עזבה אותה והיא החלה לצלול בפתאומיות. ה-X8 סבלה מדליפות חמורות בכלי התקיפה שלה. אלה התפוצצו והותירו אותה פגועה עד כדי כך שהיה צורך להטביע אותה. יתר הצוללות החלו לשוט לכיוון היעדים ב-20 בספטמבר. יומיים לאחר מכן התרחשו התקיפות.
השרנהורסט הופעלה באותם ימים בתרגילים, ובשל כך לא עגנה בנמל כפי שציפו שהיא תהיה, ולכן ההתקפה של ה-X10 בוטלה, אם כי הדבר נבע גם מבעיות מכניות, והיא נגררה בחזרה לסקוטלנד.
ה-X5 נעלמה יחד עם צוותה במהלך המבצע, ועל פי ההערכות היא הוטבעה בפגיעה ישירה של אחד מתותחי ה-105 מ"מ של הטירפיץ עוד לפני שהספיקה לאיים עליה בתקיפה. קיימת סברה לפיה הצוללת הצליחה להפציץ את היעד, אולם טענה זו לא הוכחה מעולם.
ה-X6 וה-X7 הצליחו לבצע את משימתן, אך לא הספיקו להימלט שעה שנצפו והותקפו. שתיהן ננטשו ו-6 אנשי צוות נלקחו בשבי. עם לכידת אנשי הצוות הודיע איש הצוות לקברניט הנס מאייר כי צפויים פיצוצים בתוך שעה. מאייר ניסה להרחיק את האוניה מהמטענים, אולם לא הספיק לעשות זאת בזמן והמטענים התפוצצו.
הטירפיץ נפגעה באופן משמעותי. אמנם היא לא הייתה בסכנת טביעה, אך היא סבלה מ-1,400 טונות של מים שעלו על הסיפון וכן ספגה נזק מכני. המטען הראשון התפוצץ בסמוך לצריח הקיסר, והשני במרחק 45 עד 55 מטרים מקשת הנמל. כתוצאה מהפיצוצים נפתח מכל דלק, ציפוי פגזים נקרע, חור גדול בתחתית האוניה נפתח והמחיצות בתחתית הכפולה התכווצו. מים רבים הציפו את האוניה, דבר שהביא לנטייה של עד שתי מעלות שהתאזנה על ידי הצפה נגדית בצד לוח ההנעה. ההצפות פגעו בכל הגנרטורים מלבד אחד, והם הושבתו. הנזקים שנגרמו הביאו להשבתת האנייה למשך חודשים ארוכים, והיו כרוכים במאמץ רב לתיקון עקב העובדה שחלק מהציוד הנדרש לתיקון לא היה בנורווגיה.
קורפוס הפאנצר אס אס השלישי
קורפוס הפאנצר אס אס השלישי (בגרמנית: III. SS-Panzerkorps) היה קורפוס משוריין של הוואפן אס אס שלחם במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הקורפוס הוקם ב-15 באפריל 1943 כמפקדה עבור דיוויזיית האס אס ה-5 ודיוויזיית האס אס ה-11, והועמד תחת פיקוד פליקס שטיינר. הקורפוס לחם כחלק מהארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, ובקיץ 1944 נסוג לכיס קורלנד. בינואר 1945 פונה הקורפוס מ"כיס קורלנד" דרך הים, כדי לעזור בהגנת ברלין.
הקורפוס שהיה חלק מקבוצת ארמיות ויסלה בפיקודו של גנרל גוטהרד היינריצי, הוצב בין ארמיית הפאנצר השלישית בפיקודו של האסו פון מנטויפל ובין הארמייה התשיעית בפיקודו של תאודור בוסה.
המתקפה הרוסית החלה ב-16 באפריל 1945. לאחר כישלון ראשון ברמת זלו הצליח ז'וקוב לפרוץ את קווי ההגנה הגרמנים באותה גזרה. היינריצי העביר מהקורפוס של שטיינר את דיוויזיות האס אס נורדלנד ונדרלנד לטובת הארמייה התשיעית. שטיינר נשאר עם שלושה בטליונים ומספר טנקים. תוך זמן קצר יצר ז'וקוב מבלט גדול שבסיסו נהר אודר וקדקדו מכוון לברלין.
היטלר התבונן בפיהררבונקר במפה וראה שמצפון למבלט יש דגלון ועליו כתוב "שטיינר". הוא וגבלס העריכו מאוד את שטיינר כלוחם ובעיקר כאיש אס אס שיודע לבצע פקודות ללא ערעור. היטלר התקשר לשטיינר והורה לו לצאת להתקפה הוא התעלם ממחאותיו של שטיינר שחייליו אינם מנוסים ואין לו נשק כבד. היטלר הורה להעמיד את כל אנשי הלופטוואפה באזור הצפוני ולהעמידם לפקודת שטיינר. הוא קרא לכוח של שטיינר בשם "פְּלַגָת ארמית שטיינר" (Armeeabteilung Steiner). למקורביו אמר היטלר: "הרוסים ינחלו את המפלה עקובת הדמים ביותר בהיסטוריה שלהם, בשערי העיר ברלין".
הוא שלח לשטיינר פקודת התקפה שהסתיימה במילים: "גורל בירת הרייך תלוי בהצלחת שליחותך - אדולף היטלר".
שטיינר ידע שאין לו אפשרות לצאת להתקפה וכי זאת משימת התאבדות. הוא סירב גם לבקשותיהם של היינריצי, הנס קרבס, וילהלם קייטל ואלפרד יודל.
ב-22 באפריל 1945 נערכה ישיבה בפיהררבונקר. כשנודע להיטלר ששטיינר מסרב לתקוף הוא החל לצרוח על הבגידות נגדו, על הגנרלים הבוגדים, המושחתים והשקרנים. לאחר שנרגע אמר (בפעם הראשונה) שהמלחמה אבודה אבל הוא יישאר בברלין עד הסוף.
הקורפוס נסוג לעבר האלבה, ושם נכנע ב-4 במאי 1945 לכוחות האמריקניים.
11 במרץ 1945
ב-11 במרץ 1945 כלל הקורפוס את היחידות הבאות:
בטי בליית'
בטי בליית' (נולדה בשם אליזבת בליית' סלוטר; 1 בספטמבר 1893 – 7 באפריל 1972) הייתה שחקנית אמריקאית הידועה בעיקר בשל תפקידיה הדרמטיים בסרטים אילמים אקזוטיים כגון מלכת שבא (1921). היא הופיעה ב-63 סרטים אילמים וב-56 סרטים מדוברים במהלך הקריירה שלה.
חיים מוקדמים
היא נולדה בשם אליזבת בליית' סלוטר בלוס אנג'לס, שם למדה בבית הספר ווסטלייק לבנות ובאוניברסיטת דרום קליפורניה. שם היא כבר קיצרה את שמה לבטי בליית' כשהיא ושלוש נשים נוספות התייצבו לצילומים של אופנת השחייה החדשה ביותר לנשים, בגד ים. לפני כן, נשים היו אמורות ללבוש גרביים עם שמלות מלאות או חצאיות למים.
קריירה
בליית' החלה את עבודתה הבימתית ביצירות תיאטרליות כמו So Long Letty ו-The Peacock Princess. עבדה בוודוויל בתור "קליפורניה נייטינגייל" ושרה שירים כמו "סיפורי אהבה מהופמן".
ב-1915, היה לה תפקיד לא מוכר בלה דונה בחברת הסרטים "שחקנים מפורסמים". לאחר תפקידה הראשון באולפני ויטגרף ברכב משנת 1917, היא קיבלה תפקיד ראשי בסרטו של האולפן משנת 1918 A Game With Fate.
חיים אישיים
בליית' הייתה נשואה לבמאי הקולנוע פול סקרדון משנת 1919 ועד מותו בשנת 1954. על פי הדיווחים, היא הרוויחה 3,500,000 דולר כשמכרה חלקת אדמה שכיום היא חלק מרצועת סאנסט. היא איבדה את הונה במפולת שוק המניות של 1929. בטי מתה מהתקף לב בוודלנד הילס, קליפורניה ב-7 באפריל 1972, בגיל 78. היא קבורה בפארק הזיכרון פורסט לון בגלנדייל, קליפורניה.
פרסים ואנדרטאות
על תרומתה לתעשיית הקולנוע, לבטי בליית' יש כוכבת קולנוע בשדרת הכוכבים של הוליווד הממוקמת ברחוב ויין 1708.
שמה ממשיך להתקיים דרך חדר התה של בטי בליית' בווסט קנזינגטון, לונדון, אנגליה.
יהודה דב זינגר
הרב יהודה דב זינגר (י' באלול תרס"ז, 20 באוגוסט 1907 -י"ט בשבט תשל"א, 14 בפברואר 1971) היה רב חרדי, מראשי הקהילה החרדית בבודפשט לפני השואה, רבן של קהילת וויצן בהונגריה בשנות ה-40 של המאה-20 ומושב בית מאיר וגבעת שמואל.
ביוגרפיה
נולד בבודפשט שבהונגריה לרב יעקב יוסף, רבה של פראונקירכן, וליטל בתו של הרב משה שמעון הלוי, שהיה מרבני רומניה. אמו נפטרה בגיל צעיר והוא גדל אצל סבו. נישא לחנה, בתו של הרב מרדכי קוהן, שהיה השו"ב והמוהל של קהילת יהודי בודפשט. לאחר נישואיו התגורר בבודפשט, שם ניהל את התלמוד תורה המרכזי של הקהילה "תורת אמת", ובהמשך מונה לכהן כרב בית הכנסת ביקור חולים בעיר. לאחר מכן עבר להתגורר בעיירה וייצן, שם כיהן בהמשך כרב הקהילה החרדית. במסגרת תפקידו היה מרבה לבקר לאסירים יהודים שהיו כלואים בבית הכלא שהיה בסמיכות לעיירה ודואג לצורכיהם.
עלה ארצה ב-1950 וזמן קצר לאחר מכן התמנה לרב המושב בית מאיר הסמוך לירושלים.
בשנת ה'תשי"ג (1953) נבחר לכהן כרבה של גבעת שמואל, בתפקיד זה כיהן עד לפטירתו במשך 18 שנים.
נפטר בי"ט בשבט תשל"א ונקבר בהר הזיתים בירושלים. לאחר פטירתו מונה בנו הרב יעקב יוסף זינגר לרבה של גבעת שמואל.
כולל אברכים "זיו התורה" הוקם על שמו בגבעת שמואל.
חיבוריו
הרב יהודה דב זינגר חיבר מספר חיבורים תורניים והוציאם לאור, לאחר פטירתו הוהדרו הספרים על ידי בנו הרב יעקב יוסף זינגר. בנוסף הוציא לאור את כתבי היד של סבו הרב משה שמעון הלוי.
יקטרינה סקולקינה
יקטרינה אנטולייבנה סקולקינה (ברוסית: Екатери́на Анато́льевна Ску́лкина; נולדה ב-3 ביוני 1976, יושקר-אולה) היא שחקנית קולנוע רוסייה, קומיקאית, שמשתתפת מאז 2006 בתוכנית הקומית הנשית קומדי וומן.
שנים מוקדמות
אביה הוא איש צבא, אמה היא פילולוגית, מורה לשפה וספרות רוסית. בילדותה הייתה ילדה מאוד פעילה, השתתפה בחוגים רבים ושונים וארגנה הופעות משלה לקרובי משפחה ולחברים.
בשנים 1983—1993 למדה במוסד החינוך הציבורי "ליציום מס' 11", בכיתת מדעי הרוח. במהלך לימודיה עסקה באופן פעיל בעבודה ציבורית, השתתפה בארגון ובניהול קונצרטים ובחגים בבתי ספר.
בשנת 1993, לאחר סיום הלימודים, נכנסה לבית הספר לרפואה של יושקר-אולה, במחלקה ל"טיפול רפואי נמרץ", לאחר מכן, בשנת 1996, היא קיבלה משרה כאחות ניתוחית. בשנת 1997 עברה לעיר קאזאן, שם נכנסה ללמוד באוניברסיטה הרפואית של קאזאן בפקולטה לרפואת שיניים, אותה סיימה בשנת 2002. בתום לימודיה, בשנים 2002–2003 למדה בהתמחות במחלקה לרפואת שיניים טיפולית. השנתיים הראשונות ואחריהן (2003–2005) שיפרו את כישוריה בהתמחות בתחום "רפואת שיניים אורתופדית".
בשנת 1999, בשנה השנייה ללימודיה בקאזאן, התחילה לשחק בליגה הרפובליקנית של משחק ה-KVN בקבוצת האוניברסיטה שלה.
קריירה
בשנת 2003 היא הפכה למשתתפת ואחת מחברות נבחרת "ארבעה טטארים" במשחק הק.ו.ן. באותה שנה הנבחרת זכתה באליפות הליגה הראשונה של KVN, שהתקיימה בקאזאן. הנבחרת השתתפה בליגת העל של KVN והישג השיא שלה הוא מקום שני במשחק הגמר.
מאז 2006, סקולקינה היא משתתפת קבועה במועדון "Made in Woman", מאז 2008 משודר בערוץ TNT ומאוחר יותר שינה את שמו לקומדי וומן. בשנת 2011, סקולקינה שיחקה בעבור "נבחרת המאה ה-XX".
בפברואר 2020 החלה להנחות את תוכנית הריאליטי "מודל XL" בערוץ יו.
תיאטרון
בשנת 2010, יקטרינה סקולקינה התחילה את הקריירה שלה על במת התיאטרון. הופעת הבכורה שלה הייתה במחזה "המספר המאושר" בסתיו 2010. סקולקינה גילמה את ולנטינה זכררובנה - אמו של הדמות הראשית איגור. בהצגה הופיעו גם נטליה מדבדבה, אולג ורשצ'אגין, מרינה פדונקיב וכריסטינה אסמוס. בשנת 2011 שמה של ההפקה שונה ל"אני מחפש אישה. לא יקרה!".
טום פרייס
פרייס כיהן בין השנים 2005–2017 כנציג של המחוז השישי של ג'ורג'יה בקונגרס של ארצות הברית, מטעם המפלגה הרפובליקנית, לאחר 8 שנים בסנאט המדינתי של ג'ורג'יה. מחוז הבחירה שלו הכיל את הפרוורים הצפוניים של העיר אטלנטה. הוא כיהן כיושב ראש ועדת התקציב של הקונגרס.
פרייס הוא מנתח אורתופדי במקצועו שהיה ממובילי ההתנגדות בקונגרס לביטוח הבריאות של הנשיא ברק אובמה, שזכה לכינוי "אובמה-קֶר".
ב-29 בנובמבר 2016 הודיע הנשיא הנבחר דונלד טראמפ על בחירתו בפרייס לתפקיד מזכיר הבריאות ושירותי אנוש של ארצות הברית. ב-10 בפברואר 2017 אושר המינוי בסנאט ברוב של 52 קולות לעומת 47.
בספטמבר 2017 נחשף כי החל מחודש מאי 2017 השתמש פרייס במטוסים צבאיים ומטוסי צ'רטר פרטיים לצורך נסיעות אישיות, בעלות של יותר ממיליון דולר, מה שהוביל להאשמות על בזבוז כספי ציבור. לאחר ביקורת ציבורית עזה וביקורת גם מהנשיא טראמפ, אולץ פרייס להתפטר ב-29 בספטמבר 2017.
ליין (אפליקציה)
ליין (LINE) היא אפליקציה להעברת מסרים מיידיים, על ידי טלפונים חכמים, מחשבי לוח ומחשבים אישיים. משתמשי האפליקציה יכולים לשלוח דרכה טקסט, תמונות, וקטעי וידאו וקול, וכן לקיים שיחות תוך שימוש בטכנולוגיית VoIP.
היסטוריה
האפליקציה פותחה ועוצבה תחילה על ידי 15 עובדים בחברת NHN, חברת בת של חברת Naver הקוריאנית. מאוחר יותר כשהאפליקציה התבססה, הקימה Naver חברה בת ייעודית בשם ליין שמאז אחראית לפיתוח ולתפעול האפליקציה.
ליין יצאה לראשונה ביפן בשנת 2011, והגיעה תוך שנה וחצי ל-100 מיליון משתמשים ול-200 מיליון משתמשים תוך חצי שנה נוספת. בשנת 2013 הפכה ליין לרשת החברתית הגדולה ביותר ביפן. באוקטובר 2014 היו לאפליקציה כ-560 מיליון משתמשים, מתוכם כ-170 מיליון פעילים ברמה חודשית. בפברואר 2015 הגיעה החברה ל-600 מיליון משתמשים.
ליין תוכננה בתחילה עבור מכשירי סמארטפון בעלי מערכות הפעלה iOS ואנדרואיד. מאז יציאתה הורחבה ההתאמה שלה כך שתתאים גם ל-BlackBerry OS (אוגוסט 2012), ל-Nokia Asha (מרץ 2013), ל-Windows Phone (יולי 2013), ל-Firefox OS (פברואר 2014), לטאבלטי iOS (אוקטובר 2014), וכאפליקציה לדפדפן גוגל כרום. בשלב מסוים ניתן היה להשתמש בשירות ההודעות של ליין במחשב ישירות דרך אתר אינטרנט ללא צורך באפליקציה, אך שירות זה הופסק. לאפליקציה קיימות גרסאות המאפשרות להשתמש באפליקציה דרך מחשבים עם מערכות הפעלה Mac OS או Windows.
יצחק נוי
יצחק (איציק) נוי (במקור: נוֹיְשְטַט; 29 באפריל 1942 – 19 במאי 2022) היה סופר, היסטוריון, עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי.
ביוגרפיה
נוי שירת בצה"ל כחובש קרבי בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים. הוא בוגר ומוסמך החוג להיסטוריה כללית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטה העברית בירושלים, ולאחר מכן נסע להמשך לימודים באוניברסיטת ברנדייס שבבוסטון ארצות הברית, שם השלים את לימודיו וקיבל תואר דוקטור להיסטוריה.
נישא לד"ר נורית נוישטט-נוי, להם בן אחד.
בחודש אפריל 2022 אובחן נוי כלוקה בסרטן המוח. הוא הלך לעולמו ב-19 במאי 2022, בגיל 80.
קריירה מקצועית
נוי לימד היסטוריה באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית בירושלים. נוי היה מרצה פופולרי באוניברסיטאות, מכללות ומכונים אקדמיים. הרצאותיו מקיפות נושאים רחבים, ובעיקר היסטוריה ומדע.
עבודה ברדיו
ב-1965 התקבל לעבודה בקול ישראל, כקריין חדשות. כתב ספרי נוער, אותם שידר בהמשכים בתוכניות רדיו לילדים ולנוער.
בשנות השבעים הגיש ברשת א' את "התוכנית לאם ולילד", תוכנית ילדים ידועה. במסגרת תוכנית התסכיתים לנוער "חתול בשק", הוא כתב, הגיש ושיחק בסדרות תסכיתים. הידועים בהם היו סדרת האימה, "חתול שחור" (17 פרקים בשנת 1979) ו"חלחלילה". בסוף שנות השבעים השתתף בדיבוב הסדרה "היה היה - האדם".