cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מלחמת ששת הימים
שם המלחמה, אותות וציונים לשבח
במדינות ערב שם המלחמה נקבע למלחמת יוני, על מנת לא להזכיר את עוצמת התבוסה (בשישה ימים בלבד). בין מתנגדי ישראל יש גם הקוראים למלחמה בשמות מלחמת המזרח התיכון או מלחמת 1967, מאותן סיבות.
ב-30 באוקטובר 1967 פרסם המטכ"ל הישראלי שמותיהם של אנשי הצבא שצוינו לשבח על פעולות גבורה יוצאות דופן במהלך מלחמת ששת הימים. פורסמו 51 שמות, 21 מתוכם צוינו לשבח לאחר מותם.
השפעות המלחמה ותוצאותיה על ישראל ועל שכנותיה
כבר ב-6 ביוני מועצת הביטחון של האומות המאוחדות קיבלה החלטה הקוראת להפסקת אש.
ב-19 ביוני 1967, תשעה ימים לאחר סיום המלחמה, החליטה ממשלת ישראל על נכונותה להחזיר את רוב השטח שנכבש ממצרים וסוריה תמורת הסכם שלום. הצעה זו הועברה לאמריקאים אך כעבור כמה ימים התקבלה התשובה כי סוריה ומצרים דוחות את ההצעה.
ב-1 ביולי, כשלושה שבועות מסיום המלחמה, הפרה מצרים את הפסקת האש בירי לעבר כוחות ישראלים ובצליחת התעלה על ידי כוח מצרי קטן. בכך החלה באופן לא רשמי "המלחמה שאחרי המלחמה", אשר לימים נודעה בשם "מלחמת ההתשה". ההפרה הראשונה של הפסקת האש בחזית הסורית התרחשה ביוזמה סורית כשלושה שבועות מאוחר יותר, ב-26 ביולי 1967.
בסוף אוגוסט התכנסה בח'רטום ועידה של ארצות ערב ("ועידת חרטום") ובהחלטותיה, שפורסמו ב-1 בספטמבר 1967, נקבע שארצות ערב לא ינהלו משא ומתן עם ישראל, לא יכירו בה ולא יכרתו אתה שלום. בוועידה זו, שהוחרמה על ידי סוריה, התקבלה גם החלטה על פיה אפשר לנסות להשיג את השבת השטחים שנכבשו על ידי ישראל בדרכים מדיניות והיו ארצות בעולם שראו בכך התרככות בעמדה הערבית, פתח שדרכו, לאחר מלחמת יום הכיפורים, התחילו את המשא ומתן לשלום.
באוקטובר 1967 החליטה ועדת השרים לענייני ביטחון של ממשלת ישראל לסמן במפות את גבולות מדינת ישראל בקווי הפסקת האש של מלחמת ששת הימים: שטחי יהודה ושומרון, רצועת עזה, חצי האי סיני ורמת הגולן תחת אלו של הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות - הקו הירוק.
המלחמה שינתה את מעמדה הביטחוני של ישראל והוכיחה למדינות ערב את עוצמתו של צה"ל. ההנהגה המצרית הבינה שבעתיד הנראה לעין אין סיכוי להביס את ישראל ולבטל את קיומה במלחמה כוללת ותחת זאת יש לנקוט באסטרטגיה של התשה באמצעות לחימה מתמדת, שתלך ותגבר ככל שישוקם הצבא המצרי.
ברבות השנים, המלחמה שינתה את מצבה של ישראל במישור המדיני. בעקבות השליטה הצבאית באזורים בהם חיו ערבים, דמותה של ישראל בעיני חלק ממדינות העולם התהפכה, ממדינה קטנה הנאבקת על קיומה מול המדינות הסובבות אותה, שגדולות ממנה ועוינות אותה, לדמות מדינה השולטת בחיי התושבים שכבשה. עובדה זו הביאה להידרדרות במעמדה הבינלאומי של מדינת ישראל ותדמיתה בדעת הקהל העולמית.
המלחמה הביאה גם לשינויים אידאולוגיים בקרב מגזרים שונים בחברה הישראלית. בקרב רבים בציבור הדתי-לאומי התפתחה תפיסה לפיה ההישגים במלחמה הם פרי של תהליכים משיחיים וגברה התמיכה ברעיון "ארץ ישראל השלמה". המלחמה הביאה לתחילתו של ויכוח פוליטי מר בין השמאל והימין בנוגע לעתידם של השטחים המוחזקים: יהודה ושומרון, חבל עזה, רמת הגולן וסיני. הוויכוח בנוגע לשאלת "שטחים תמורת שלום" עומד במרכז הזירה הפוליטית במשך עשרות שנים.
בקרב ערביי ישראל התחזקה הזיקה לערביי השטחים, וכתוצאה מכך, התחזקה גם זהותם הפלסטינית של הערבים אזרחי ישראל. מיד לאחר מלחמת ששת הימים, ב-14 ביוני, כתב נציב אונר"א, ד"ר לורנס מיצ'למור, למיכאל קומיי, היועץ הפוליטי של שר החוץ הישראלי, מכתב בזו הלשון, שחזר על שיחה בין השניים: "על פי בקשת ממשלת ישראל, אונר"א תמשיך בסיוע לפליטים הפלסטינים, בשיתוף פעולה מלא של רשויות ישראל, בגדה המערבית וברצועת עזה. ממשלת ישראל תקל על משימתה של אונר"א כמיטב יכולתה, בלא לגרוע מתקנות או הסדרים שייתכן שיידרשו משיקולי ביטחון צבאי." במכתב התגובה שלו כתב קומיי: "אני מסכים שמכתבך ותשובה זו מהווים הסכם זמני בין אונר"א לממשלת ישראל, שיישאר בתוקף עד להחלפתו או לביטולו." חלופת מכתבים זו שימשה מאז כבסיס היחסים בין ישראל לאונר"א.
המלחמה הביאה לשינויים במזרח התיכון. עוצמת התבוסה של צבאות ערב בהתמודדות עם ישראל והפער העצום בין הציפיות שטופחו על ידי אמצעי התקשורת הערביים והמציאות שלאחר המלחמה, גרמו לזעזוע קשה בחברה הערבית ובעיקר בארצות שהיו מעורבות ישירות במלחמה. החברה הערבית התקשתה להתמודד עם התוצאות, לכן נקטה בטקטיקות דוגמת האשמת ארצות הברית והממלכה המאוחדת בקונספירציה עם ישראל וסיוע לה בתקיפת ארצות ערב.
בסוריה, בעקבות התבוסה במלחמת ששת הימים ואובדן השליטה על רמת הגולן, התחדד המאבק בצמרת הסורית בין הפלג היותר קיצוני, בהנהגתו של סלאח ג'דיד ובין הפלג היותר פרגמטיסטי בהנהגתו של חאפז אסד. שני הפלגים ניסו להטיל זה על זה את האשמה בתבוסה, ולבסוף ניצח הפלג של חאפז אסד. בעקבות עלייתו לשלטון של אסד הורחקו מהצמרת ג'דיד ואנשיו וגם רמטכ"ל מלחמת ששת הימים, סוידאני. חלק מאישים אלה הושמו בכלא לשנים רבות וחלקם מתו בכלא או שוחררו רק לקראת מותם.
משה בן זאב
משה בן זאב (12 באוגוסט 1911 – 25 ביוני 1995) היה משפטן ושופט מחוזי, שכיהן כיועץ המשפטי לממשלה בין השנים 1963–1968.
שנים מוקדמות
נולד לזאב וולף ושרה בודנקין למשפחה בת ארבעה ילדים בלוניניץ שבפולין (כיום בבלארוס). למד משפטים בווילנה. הוא היה חבר בתנועות השומר הצעיר והחלוץ הצעיר ועם תום לימודיו בשנת 1935 עלה לארץ ישראל. בשנת 1938 הוא קיבל תעודת עורך דין זר ובשנת 1940 קיבל רישיון קבוע והחל לעבוד כעורך דין בחיפה. במקביל לעבודתו היה פעיל באגודת עורכי הדין היהודיים בחיפה. במלחמת העצמאות שירת בדרגת רב-סרן כתובע צבאי ולאחר מכן כשופט צבאי. לאחר המלחמה המשיך לעבוד כעורך דין במשרד משותף עם זלמן יהודאי. במקביל לעבודתו הוא היה פעיל ציבור ובין השאר כיהן בוועד תיאטרון חיפה ויו"ר ועדת הבחירות בחיפה. בנובמבר 1956 הוא נפצע קל בתאונת דרכים. באפריל 1958 מונה לשופט בית המשפט המחוזי חיפה, בה שמע בעיקר תביעות נזיקין, אך גם משפטים פליליים. בין השאר ישב בהרכב שדן את עליזה פאנו למאסר עולם על רצח פולה אליעז. בשנת 1963 מונה ליועץ משפטי לממשלה ולצורך כך לקח חופשה מתפקידו כשופט ללא שהתפטר, על מנת שיוכל לשוב לכהונתו כשופט, במקרה שיעזוב את משרת היועץ המשפטי.
יועץ משפטי לממשלה
במהלך כהונתו כיועץ המשפטי לממשלה התמודד עם מספר פרשיות. ב-1964 שלח לו דוד בן-גוריון את כל הידוע לו לגבי "העסק הביש" (פרשת לבון), בתקווה שבן זאב יחליט להקים ועדת חקירה משפטית שתחקור את האירועים ותצביע על פנחס לבון כעל האחראי ל"פרשה", ולא על בנימין גיבלי ואמ"ן. בן-גוריון ביקש לבחון, אם "ועדת השבעה" חקרה את הפרשה כראוי ולא הייתה מוטה פוליטית. בן זאב המליץ על הקמת ועדת חקירה, אבל כזו שתבחן את "העסק הביש" עצמו ולא את פעילות "ועדת השבעה". לוי אשכול, שהחליף את בן-גוריון בראשות הממשלה, דחה את ההמלצה.
פרשה אחרת שעסק בה במהלך כהונתו הייתה שחיתות כביכול בה היה מעורב השופט אליעזר מלחי; השעייתו של הלה ומשפטו. בן זאב דרש בשם הממשלה (ומשרד המשפטים) לאסור על העלאת המחזה "זעקת השתיקה" שכתב יגאל לב, בטענה כי עלילת המחזה עוברת על הסוביודיצה. הוא ייצג את הממשלה מול בית הדין הגבוה לצדק בין היתר לגבי ניסיונה לאסור על איסר הראל לפרסם את ספרו "הבית ברחוב גריבלדי"; ועתירה שהגישה תנועת אל ארד.
לאחר פרישתו
לאחר שפרש ממשרת היועץ המשפטי לממשלה, פתח משרד עורכי דין פרטי עם אריה קמר. ב-1980 עמד בראש ועדת בן זאב, שחקרה מקרים של התנכלויות לעובדי מדינה שחשפו שחיתות במקום עבודתם. עמד גם בראש ועדת חקירה לאסון טביעת ה"מצדה".
כן הביע בן זאב את דעתו בנושאים שונים שעמדו על הפרק. לאחר התאבדותו של השר אברהם עופר הביע תמיכה בעמדתו של היועץ המשפטי לממשלה אהרן ברק שסגר את התיק ולא נענה לבקשת משפחת השר למיצוי החקירה כדי שתוכח חפותו של עופר. בן זאב טען ש"זכותו של השר המנוח היא, כי הקריאה האחרונה שתהדהד באוזנינו תהיה קריאתו הוא, שהוא חף מפשע". לאחר טבח סברה ושתילה מתח ביקורת נוקבת על היועץ המשפטי לממשלה דאז, יצחק זמיר על שבישיבת הממשלה שדנה בהכנסת הפלנגות למחנות הפליטים לא התריע כנגד הבעייתיות בכך, למרות אזהרות הרמטכ"ל רפאל איתן והשר דוד לוי מפני תאוות נקם של הפלנגות.
בן זאב היה נשוי לציפורה לבית קופל (אחותו של פנחס קופל, מפכ"ל משטרת ישראל). לשניים נולדו ארבעה ילדים. משה בן זאב נפטר בירושלים ב-1995 ונטמן בהר המנוחות.
תת-פעילות בלוטת יותרת הכליה
אי הספיקה של הבלוטה יכולה לנבוע ממקורות שונים. באי-ספיקה ראשונית (primary) בלוטת יותרת הכליה אינה עומדת בדרישות של בלוטת יותרת המוח, אשר מפרישה את הורמון ה-ACTH כדי לגרות אותה. באי ספיקה שניונית, הבעיה היא בעצם בבלוטת יותרת המוח, אשר אינה מפרישה מספיק הורמון ACTH כדי לגרות הפרשת קורטיזול. הדבר יכול לגרום לבלוטה להתנוון עם חוסר הדרישה. במקרה של אי-ספיקה ראשונית ניתן לראות שינויים רבים המרמזים על כך בבדיקות הדם, כגון רמות אלקטרוליטים (אשלגן\נתרן) לא תקינות ועוד. באי-ספיקה שניונית קשה יותר לאבחן. מחלת אדיסון היא אי-ספיקה ראשונית בצורתה החמורה ביותר. במקרה זה בלוטת יותרת הכליה מתנוונת עקב התקפה עליה על ידי נוגדנים עצמיים של הגוף (זוהי מחלה אוטואימונית).
אבחון
אבחון של אי ספיקה ראשונית (מחלת אדיסון) של בלוטת יותרת הכליה מבוצע על ידי מדידת ערך קורטיזול בדם אשר הוא נמוך באופן חריג. תוצאה זו בליווי בדיקת ACTH דינאמית (ראו בהמשך) היא אבחנתית לאי ספיקה ראשונית של בלוטת יותרת הכליה. במקרה של אי ספיקה שניונית, ייתכן ערך קורטיזול נורמלי המתקבל בבדיקת הדם, אך אם הוא נלווה לסימפטומים מחשידים ניתן לבצע גם כן בדיקת ACTH ולאבחן היפואדרנליזם.
בדיקת גירוי ACTH
בבדיקה זו (ACTH stimulation test), מזריקים למטופל את ההורמון ACTH, אשר גורם לגירוי בבלוטת יותרת הכליה אשר מעלה את רמות הקורטיזול בדם. לוקחים 3 בדיקות דם בזמנים של 0, 30 ו-60 דקות מהזרקת ההורמון. על פי העלייה שצפוי לראות ברמות הקורטיזול, ניתן לאבחן או לשלול את אי הספיקה של הבלוטה. קיימים קריטריונים שונים לאבחון, והם משתנים בין מאמרים שונים, בין רופאים שונים ובין המינונים השונים של החומר המוזרק (ACTH מוזרק לרוב במינון של 1 מק"ג או 250 מק"ג). קריטריון נפוץ הוא לדרוש קפיצה של כמות הקורטיזול שהיא פי 2 מהכמות ההתחלתית לפחות, כתוצאה תקינה. הבדיקה אמינה יחסית לאבחון אי-ספיקה ראשונית של הבלוטה.
בדיקת DHEA-S
ההורמון DHEA, המופרש מבלוטת יותרת הכליה, יכול לעיתים לרמז על אי-ספיקה של הבלוטה. נמצא שבכל המקרים בהם קיימת תת־פעילות, רמת ההורמון נמוכה (100% רגישות). עם זאת בחלק מהמקרים הוא יכול להיות נמוך גם כן ללא תת־פעילות של הבלוטה (לערך הנמוך סגוליות 81% לתת־פעילות). כמו כן נמצא שלחלק מהחולים תיתכן תוצאה תקינה לחלוטין במבחן גירוי ה-ACTH, למרות שהם סובלים מתת־פעילות של הבלוטה וערכי ה-DHEA נמוכים. בבחינת התוצאות יש לשים לב לפרמטרים שונים שיכולים להשפיע, כגון הגיל (אצל צעירים עד גיל 30 רמת ההורמון בדרך כלל בערכה המקסימלי).
בדיקות אלטרנטיביות
בתחילת המאה ה-20 היו מספר בדיקות בשימוש לאבחון מחסור בקורטיזול, אשר היו בשימוש על ידי רופאים. עם כניסת בדיקות הדם נדחקו הבדיקות הללו והן בשימוש של מטפלים אלטרנטיביים בלבד:
מבחן כיווץ אישונים (iris contraction test) - בהארה עם פנס לעין, האישון מתכווץ. ב-1924 גילה הרופא ארויו (Arroyo) שבמקרים של חוסר בקורטיזול, לאחר זמן מה מתחיל האישון להתרחב שוב. נוצר "מאבק" בו האישון משתולל ומתכווץ\מתרחב לסירוגין, עד שבסוף הוא נשאר מורחב. באנשים בריאים האישון נשאר מכווץ.
מבחן רגלנד (Ragland's test)- מלבד הסימפטום הנפוץ של לחץ דם נמוך, גילה הרופא רגלנד שבמדידת לחץ דם בישיבה ממושכת ומיד לאחר מכן במצב עמידה, עלייה של פחות מ-10 בערך הסיסטולי (או ירידה במקרים חמורים במיוחד), מעידה על רמות קורטיזול נמוכות. כמו כן תחושת סחרחורת במעבר לעמידה נפוצה במקרה זה.
כמו כן, במרפאות שונות בארצות הברית מאבחנים מחסור בקורטיזול ובעיות במחזור הקורטיזול באמצעות בדיקות רוק. בדיקות אלה נלקחות בדרך כלל 4 פעמים ביום ונשלחות למעבדה, אשר מודדת את ריכוז הקורטיזול (והורמונים אחרים) ברוק. על פי התוצאות ניתן להסיק מהו אופי הבעיה. נמצא שבחולים בתסמונת העייפות הכרונית, למשל, מחזור הקורטיזול אינו תקין.
טיפול
כמו בכל מחסור הורמונלי, הטיפול מבוצע באמצעות השלמת ההורמון החסר, קורטיזול. ישנן מספר אפשרויות תחליפיות בטיפול:
חולים במחלה צריכים להיות במעקב רפואי צמוד, ולרוב יצטרכו לצרוך את ההורמון במשך כל חייהם. בכל מקרה כדאי לקחת את המינון הנמוך ביותר האפשרי של ההורמון אשר מעלים את הסימפטומים, כדי למנוע תופעות לוואי שעשויות לנבוע ממינון-יתר.
המחלוקת באבחון
קיימת מחלוקת בנוגע לאבחון תת־הפעילות. במאמר שבחן חולים בתסמונת העייפות הכרונית ופיברומיאלגיה וסקר את כל המאמרים מעשרות השנים האחרונות, הוסקה המסקנה שמבחני ה-ACTH אינם אמינים ואינם מאתרים כ-50% מהמקרים (בכל המינונים של ACTH, כולל 1 מק"ג ו-250 מק"ג). לכן הוצע לתת את ההורמון לתקופת ניסיון, כדי לראות אם ישפר את התסמינים.
ראו גם
מתירפון
יעקב שטיין
יעקב שטיין (נולד ב-15 בינואר 1956 בניו ג'רזי, ארצות הברית) הוא פיזיקאי ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.
למד תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן למד באותו מוסד תואר שני בפיזיקה וכתב תיזה על ניבוי טמפרטורה קריטית למוליכות-על במתכות העבר. כמו כן סיים שם תואר שלישי בפיזיקה, כאשר נושא התיזה היה מודלים פיזיקליים לרשת עצבית.
שירת ביחידה 8200 כמדען מחקר בצה"ל בדרגת רס"ן. לאחר שיחרורו המשיך לייעץ למשרד הביטחון, ובשנת 1992 זכה בפרס ביטחון ישראל.
בשנים 1986 עד 1995 ניהל צוות מחקר ושימש מנהל טכנולוגיות מתקדמות בחברת אפרת טכנולוגיה עתידית (כיום קומברס), בתל אביב. בשנים 1995 עד 1998 היה פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה הפוליטכנית של ניו יורק, והרצה בנושאי בינה מלאכותית, זיהוי תבניות, ועיבוד ספרתי של אותות. חיבר ספר לימוד בנושא עיבוד אותות ספרתי Digital Signal Processing a Computer Science Perspective שיצא לאור בשנת 2000. הספר מהווה טקסט סטנדרטי ללימוד עיבוד אותות לתלמידי מדעי המחשב. באותן שנים שימש מנהל טכנולוגיות מתקדמות בחברת קומברס טכנולוגיות.
משנת 2014 משמש כיו"ר מאגד נפטון מאגד נפטון, המאגד הישראלי לתיכנות רשתות תקשורת.
יעקב שטיין משתתף בארגוני תקינה בתחום התקשורת הספרתית ועיבוד אותות, כגון ה-ITU-T (ארגון תקנון התקשורת של האו"ם), וה-Internet Engineering Task Force) IETF). החל משנת 2008 עומד בראש קבוצת TICTOC ב-IETF העוסקת בהעברת זמן מעל רשתות IP.
ארגון טודט
ארגון טודט (בגרמנית: Organisation Todt, או בראשי תיבות OT; שמו של הארגון נהגה טוֹט; השם מופיע בעברית גם בכתיב ארגון טוט) היה ארגון ממשלתי בגרמניה הנאצית, שהוקם בשנת 1933. הארגון תכנן, ניהל ובנה מיזמי בנייה גדולים, בעלי חשיבות אסטרטגית. הארגון נקרא על שם מייסדו, פריץ טודט, המפקח על הדרכים ושר החימוש והתחמושת בגרמניה הנאצית. לאחר מותו של המייסד ב-1942, בהתרסקות מטוסו, מונה אלברט שפר לתפקיד.
הארגון השתמש בפועלי כפייה, אסירים ממחנות ריכוז ושבויי מלחמה משטח הכיבוש הנאצי. בשיא פעילותו היה הארגון אחראי ל-1,300,000 איש שפעלו במסגרתו, מתוכם מיליון עובדי כפייה. ב-1941 עקב קשיים שהתגלו במהלך מבצע ברברוסה הוקמו יחידות ניידות של הארגון שליוו את הכוחות הלוחמים.
מבנה הארגון
הארגון היה בנוי כגוף צבאי. בראש כוחות המשימה עמדו מפקדים שנקראו "פרונטפירר". בראש היחידות הבסיסיות שהרכיבו כוח משימה יחיד, עמד מפקד שתוארו היה "באופירר". אנשי הארגון לבשו מדים. רק לאזרחים גרמנים שהוגדרו על פי חוקי הגזע כטהורים מותר היה ללבוש את מדי הארגון. לארגון התגייסו אף עובדים זרים (Frontarbeiter) שנשבעו אמונים לגרמניה הנאצית ומנהיגה. עובדים אלו לבשו סרט דרגה על זרועם וסמל נאצי על כובעם. קבוצה נוספת שלא נדרשה להישבע אמונים הייתה מורכבת מבני עמים אחרים (Einsatzarbeiter). עובדים אלו הוכנסו ליחידה שהוגדרה כיחידת מתנדבים. קבוצה זו לבשה סרט זרוע חום בלבד. מעבר לכך השתמש הארגון בפועלי כפייה.
מיזמי בנייה עיקריים
לפני המלחמה סייע הארגון מ-1933 ועד 1941 בהקמת הרייכסאוטובאן (Reichsautobahn), מערכת הכבישים המסועפת בגרמניה. בין השנים 1938 ועד 1942 הארגון הקים בין השאר את מערכת הביצורים בגבול גרמניה-צרפת, ששמה "החומה המערבית" ומאוחר יותר, החל משנת 1942, את "החומה האטלנטית". הארגון אף בנה את "החומה הדרומית-מזרחית".
הארגון הקים את המפעל התת-קרקעי הענק בו ייצרו ציוד צבאי חשוב ("המיטלוורק") ושדות תעופה תת-קרקעיים (שדות יגר). מיזמי הבנייה התת-קרקעיים היו חשובים עד מאוד ליציבות המאמץ המלחמתי הגרמני שנפגע מהפצצות אוויריות של בעלות הברית. בעת מבצע ברברוסה בנה הארגון את התשתית התחבורתית שהיוותה בסיס לוגיסטי למבצע. לצורך המבצע הוקמו 20 כוחות משימה (Einsatzkommando) ניידים. לתוכנית להקמת יחידות ניידות חמושות ניתן השם "מבצע יעקב" (Einsatz jacob). היחידות היו אמורות לשפץ ולבנות מחדש את מערכת הכבישים והרכבות ההרוסה, בשטח שנכבש. מבצע זה נחל קשיים רבים ונחשב לכישלון יקר.
אלי מרקוס
אלי מרקוס (נולד בט' בסיוון תשמ"ז, 6 ביוני 1987) הוא זמר חסידי-אמריקאי חסיד חב"ד.
ביוגרפיה
נולד וגדל בלונג ביץ', קליפורניה. למד בישיבות תומכי תמימים בלוס אנג'לס וניו יורק.
קריירה מוזיקלית
ב-2015 הוציא את האלבום הראשון שלו, "דוד המלך", על שם חותנו דוד מלכא. את האלבום הלחין המוזיקאי יוסי גרין.
אלבומו השני, "אנרגיה", יצא בשנת 2017 ובו מחרוזת שירי חתונה בעיבוד ישראלי.
באותה שנה, לקראת ימים נוראים, ביצע דואט עם מנדי ג'רופי בשיר "כבקרת". ב-2018 הוציא קליפ בנושא הבטיחות בדרכים.
בשנת 2019 הוציא את אלבומו השלישי, "יָגַעְתִּי". באלבום זה ביצע את השיר "וזכנו לגדל" בלחנו של יענקי קרימן, יחד עם מקהלת "ידידים". חודש לאחר השקת האלבום הוציא מרקוס קליפ לשיר הנושא של האלבום.
ביוני 2022 הוציא את הסינגל "ובעת ההיא" בלחנו של יוסי גרין, יחד עם דודו הזמר אברהם פריד.
במאי 2023 הוציא את אלבומו הרביעי - "דוגמא". מבקר המוזיקה של האתר "כיכר השבת" נתנאל לייפר כתב על האלבום ביקורת מעורבת:
חיים אישיים
נשוי לזיסי מלכא, אב לארבעה, מתגורר בברוקלין שבניו יורק. אחיו הם שמואל ובנצי מרקוס מלהקת "היום השמיני", דודו הוא הזמר אברהם פריד ובני דודיו הם הזמרים בני פרידמן ושמחה פרידמן.
קונסטנטיוס השלישי
פלביוס קונסטנטיוס (flavius constantius מת ב-2 בספטמבר 421) היה אחד מהקיסרים של האימפריה הרומית המאוחרת. הוא שלט מספר חודשים במשותף עם הקיסר הונוריוס.
ביוגרפיה
קונסטנטיוס עלה לגדולה ב-411, כאשר מונה לתפקיד מגיסטר מיליטום של הונוריוס ונאבק בהצלחה בויזיגותים, אותם הצליח להדוף מאיטליה חזרה לגאליה. כתוצאה מכך, הוענק לו תואר פטריקיוס ובינואר 417 נישא לאחותו של הונוריוס, גאלא פלקידיה, שככל הנראה נכפתה להנשא לו. לבסוף, הוא קודם לתפקיד אוגוסטוס-במשותף יחד עם הונוריוס ב-8 בפברואר 421. הוא מת מאוחר יותר באותה שנה, ב-2 בספטמבר 421. לגאלא פלקידיה וקונסטנטיוס היו שני ילדים: הקיסר לעתיד ולנטיניאנוס השלישי ויוסטה גראטה הונוריה, ששחקה תפקיד חשוב באסון פלישת אטילה ההוני בשנת 450. הצלחתו של קונסטנטיוס לעלות מתפקיד מפקד צבאי לדרג אימפריאלי השפיעה מאוד על פעולותיהם של אחרים שהחזיקו בתפקיד פטריקיוס מאוחר יותר, כמו פלביוס אאטיוס וריקימר.
אגרה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
הוסיקו
הוסיקו (בספרדית: Hocico) הם צמד מוזיקלי מקסיקני, השיך לזרם האלקטרו אינדסטריאל.
היסטוריה
הצמד הוקם רשמית במקסיקו סיטי בשנת 1993 על ידי שני בני-דודים בני 15 בשם ארק אייקראג (אריק גרסיה), סולן הלהקה, וראסקו אגרוים (אוסקר מיורג'ה), שאחראי על התכנותים והסימפולים, יחד ביצעו השניים ניסויים במוזיקה אלקטרונית, תוך ערבוב הז'אנר התעשייתי וה-EBM. סוגת הלהקה הוא אלקטרו-אינדסטריאל, בהשפעת זרמים שונים של מוזיקה אלקטרונית (בעיקר הלהקה הקנדית, סקיני פאפי) הטקסטים של שירי הלהקה הן בספרדית ובאנגלית. פירוש המילה הספרדית "hocico" הוא חוטם, ומשמש במקסיקו כדרך לא מכבדת לתאר את הערותיו של מישהו שיוצא מפיהם (מקביל לביטוי "ג'ורה" בעברית).
סגנון הלהקה קיצוני ואפל עם סממנים גות'ים, אייקראג שר בג'רולינג והטקסטים עוסקים במוות, אלימות, שנאה, צביעות החברה האנושית ועוד.
לאגרויאם יש פרויקט צדדי הנקרא דולצ'ה ליקווידו (נוזל מתוק), ואילו לאייקראג יש פרויקט צדדי הנקרא רביה סורדה.
הוסיקו וישראל
הלהקה הופיעה בשנת 2004 במועדון הסיטי הול בחיפה. חבריה הגיעו גם לביקור בכותל המערבי. בעקבות ביקור זה יצא הבוטלג, "חילול הקודש בארץ הקודש", שאותיות עבריות מופיעות על עטיפתו.
באחד מהראיונות אמרו חברי הצמד שהם מושפעים גם מסצנת הטראנס הישראלי שפרחה מאוד בשנות ה-90.
צ'אנה סטאר S460
צ'אנה סטאר S460 (באנגלית: Chana Star S460) הוא מיניוואן קטן, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית (חברה ממשלתית) Changan Automobile (שם רשמי: Chang'an Automobile (Group) Co., Ltd, שם בסינית: 重庆长安汽车股份有限公司) אשר יוצר בין השנים 2012–2015 בסין.
מטה ומפעל היצרן ממוקם במחוז צ'ונגצ'ינג בדרום-מערב סין.
מרחב בלתי קשיר לחלוטין
בטופולוגיה, מרחב בלתי קשיר לחלוטין הוא מרחב טופולוגי שכל תת-קבוצה בו שאינה יחידון אינה קשירה. באופן שקול, זהו מרחב שרכיבי הקשירות שלו הם היחידונים.
לפי ההגדרה כל יחידון הוא הן מרחב קשיר והן מרחב בלתי קשיר לחלוטין. לכן יש המגדירים מרחב בלתי קשיר לחלוטין כבעל שתי נקודות לפחות. במקרה כזה, כל מרחב בלתי קשיר לחלוטין הוא בפרט לא קשיר.
תכונות
תת-מרחבים ומרחבי מכפלה של מרחבים בלתי-קשירים לחלוטין גם הם בלתי קשירים לחלוטין. תמונה רציפה של מרחב בלתי-קשיר לחלוטין אינה בהכרח מרחב בלתי-קשיר לחלוטין. למשל כל מרחב מטרי קומפקטי הוא תמונה רציפה של קבוצת קנטור (ראו כאן). מרחב שיש לו בסיס של קבוצות פתוחות-וסגורות הוא בלתי קשיר לחלוטין (ההפך אינו תמיד נכון). מרחב האוסדורף קומפקטי מקומית הוא בלתי קשיר לחלוטין אם ורק אם יש לו בסיס של קבוצות פתוחות וקומפקטיות.
מרחבים בלתי-קשורים לחלוטין הם מרחבי T1.
הלוגוס (מועדון)
הלוֹגוּס היה פאב-מועדון בתל אביב אשר שימש להופעות רוק. הלוגוס הוקם על ידי רונן זיו ומיקי גפן, חברי ילדות ממושב בני ציון. המקום, ששכן במדרחוב נחלת בנימין, פעל משנות ה-80 ועד סגירתו ב-2001.
המועדון היווה אבן דרך בתרבות הרוק הישראלי של שנות ה-90, והופיעו בו מיטב אמני הרוק של אותה התקופה, ביניהם: ערן צור, המכשפות, דן תורן, דני רובס, יוסי אלפנט, זקני צפת, יצחק קלפטר, פורטיסחרוף, איפה הילד, רוקפור, ברי סחרוף ואחרים.
המועדון אופיין בצפיפות רבה, ולעיתים אף במחנק אשר נבע מעשן סיגריות סמיך, אך רבים טענו כי עובדה זו תרמה רבות להרגשת האינטימיות בהופעות. היה זה המועדון הראשון בישראל אשר שימש כפאב ובמקביל הופיעו בו אמנים שונים. בעקבות הצלחתו הגדולה של המועדון נפתחו מועדונים נוספים בסגנון זה, כדוגמת מועדון הבארבי.
בתחילת שנות ה-90 צולמו בלוגוס תוכניות הטלוויזיה "קול הפופ" ו"קול הרוק", בהנחיית יואב קוטנר, אשר כללו הופעות נבחרות מהמקום.
אחת ההופעות המפורסמות בתולדות המועדון הייתה הופעתם של יוסי אלפנט יחד עם להקת "וויילד קרוז" ב-6 בספטמבר 1991, ובמהלך הופעה זו באחת ההפסקות, נפטר אלפנט מדום לב.
הופעה מפורסמת נוספת במועדון, שלא התקיימה בסופו של דבר, הייתה ההופעה של להקת המכשפות שתוכננה ל-2 באוקטובר 1997. הופעה זו תוכננה להיות הופעת הקאמבק של הלהקה לאחר כשנה ללא פעילות, אך היא לא התקיימה בסופו של דבר בשל מות סולנית הלהקה ענבל פרלמוטר בלילה שלפני ההופעה בתאונת דרכים. ב-30 באוקטובר 1997 התקיימה במועדון הופעה לזכרה של פרלמוטר.
הלגולנד
הֶלְגוֹלַנד (גרמנית: Helgoland, הליגולנדית : deät Lun) הוא ארכיפלג גרמני קטן, הממוקם במפרץ הלגולנד בפינתו הדרום-מזרחית של הים הצפוני.
הארכיפלג נשלט בעבר על ידי הבריטים והדנים, ומאז שנת 1890 על ידי גרמניה, למעט תקופה של 7 שנים מסוף מלחמת העולם השנייה, אז היה בחסות בריטית. האי מאוכלס בכ־1,650 איש. הארכיפלג הוא היחיד מכל האיים הגרמנים שמרוחק מאדמתה של גרמניה, ונמצא במרחק של שעתיים שיט מהדלתה של נהר האלבה.
בנוסף לגרמנית, האנשים המקומיים בארכיפלג דוברים גם את הניב הפריזי הקרוי "הליגולנדי", הנקרא בשפתם Halunder. פעם נקראה הליגולנד, Heyligeland, או "ארץ הקודש", מכיוון שהאי מקושר לאל הנורדי פורסטי.
מלחמת העולם השניה
במלחמת העולם השנייה הוקמו באי ביצורים וכן מבצור צוללות והוא הופצץ קשות על ידי חיל האוויר הבריטי.
לאחר המלחמה, החל ממרס  1946 ועד שנת 1949, בוצע פרויקט "רובי" שהיה שתוף פעולה בין חיל האוויר המלכותי לזה של חיל האוויר של ארצות הברית. הפרויקט נועד לבחינת פצצות חודרות בונקרים. למטרה זו נבחרו אתרים מבוצרים שונים לרבות מבצור הצוללות נורדזי 3 ועוד מתקנים תת קרקעיים באי. בוצעו כ-140 גיחות של מטוסי אוורו לנקסטר, בואינג B-29 סופרפורטרס ומטוסי בואינג B-17 מבצר מעופף שהטילו פצצות מדגמים שונים בחלק מהאתרים.
לאחר המלחמה ערכה בריטניה פיצוץ ענק באי, שמטרתו הייתה הריסת הביצורים של האי. הפיצוץ הוביל לשינוי המבנה הטופוגרפי של האי.
בילבי: הסרט
בילבי: הסרט (באנגלית: Pippi Longstocking) הוא סרט קומדיה והרפתקאות מונפש מוזיקלי קנדי-שוודי-גרמני לכל המשפחה. הסרט מבוסס על הספרים "בילבי גרב-ברך" ו"בילבי גרב-ברך מפליגה" שנכתבו על ידי אסטריד לינדגרן ואוירו על ידי אינגריד ואנג ניימן, כאשר כולם בכיכובו של דמותה של בילבי.
הסרט בוים והופק על ידי קלייב א. סמית', יחד עם ביומו של מייקל שאק והפקתם של וולדמאר ברגנדהאל ומייקל הירש. הסרט נכתב על ידי קתרינה סטאקלברג, נערך על ידי נודה צרמדוס והולחן על ידי אנדרס ברגלונד. הפקת הסרט נעשתה על ידי Nelvana הקנדית בשיתוף IdunaFilm ו-TFC Trickompany הגרמניות ו-Svensk Filmindustri השוודית.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בקנדה בהפצת Malofilm ב-22 באוגוסט 1997. לאחר מכן הסרט הוקרן בשוודיה ב-3 באוקטובר 1997 בהפצת Svensk Filmindustri, ובגרמניה ב-22 בינואר 1998 בהפצת Columbia TriStar Film Distributors International. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב עברי בביומה והפקתה של שפרירה זכאי ב-23 ביולי 1998 בהפצת פורום פילם. אורך הסרט הוא כ-77 דקות.
הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, כאשר הוא הרוויח 505,335 דולר ממכירות הכרטיסים, מתוך תקציב של 11.5 מיליון דולר. הסרט היה מועמד בשנת 1998 לפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל סרטי האנימציה הבין-לאומי אנסי, אך הפסיד לסרט "!I Married a Strange Person". בהתבסס על הסרט הופקה סדרת הטלוויזיה "בילבי" המשמשת לו כהמשכון, כמו כן הופק הסרט "בילבי: הרפתקאות בים הדרומי" שמבוסס על הספר "בילבי גרב-ברך בים הדרומי" ומאחד מספר פרקים מתוך הסדרה.
תקציר העלילה
הסרט מתחיל עם בילבי שמפליגה ברחבי העולם עם אביה, סוס המחמד שלה, קוף המחמד שלה וצוות הספינה. לילה אחד במהלך הוריקן, אביה של בילבי נפל לתוך המים. כשהוא נסחף בים הוא אמר לבילבי שהוא ייפגש איתה בוילה וילקולה ושהוא יהיה בסדר מפני שהוא שמן. בילבי וחיות המחמד שלה עשו את הדרך לוילה, שם הם המתינו לשובו של אביה של בילבי. לאחר זמן קצר בילבי התיידדה עם שני ילדים שגרים מעבר הרחוב, טומי ואניקה, שמתלהבים מרוחה החופשית ובגישתה. טומי ואניקה לקחו את בילבי לבית הספר בפעם הראשונה, שם למרות שהסתבכה זכתה באהבתם של חבריה לכיתה.
בילבי גם משכה את תשומת לבה של העובדת הסוציאלית המקומית, גברת פריסיליוס, שמזמנת אותה למשפחת אומנה. כאשר גברת פריסיליוס הולכת לדבר על כך עם המשטרה היא נותנת פרטים על ביתה של בילבי, ועל הרכוש הרב והיקר שם. זוג גנבים הנמצאים בכלא, בלום וסאנדר קרלסון, מחליטים לברוח מהכלא ולפרוץ לביתה של בילבי.
בילבי וחבריה עוברים הרפתקאות רבות, מדברים ומנצחים כמעט את כולם. בדיוק כשגברת פריסיליוס באה לקחת את בילבי לאומנה בעצמה, אבא של בילבי חזר ולקח אותה חזרה לים. בים בילבי החליטה שהיא לא יכולה לעזוב את חבריה, ולכן היא החליטה להישאר בוילה וילקולה. בסדרה "בילבי" המשמשת כהמשכון לסרט, רואים הרפתקאות נוספות של בילבי אחרי שהחליטה להישאר בוילה.
דמויות ומדבבים
הסרט בדיבוב העברי בוים והופק על ידי שפרירה זכאי. בנוסף דיבבו גיל זמק ושמעון כהן בדיבוב העברי רבי חובלים.
הפקה והפצה
בשנת 1992 חברת ההפקה הקנדית Nelvana הציעה לאסטריד לינדגרן להפיק סרט קולנוע וסדרת טלוויזיה מונפשים בהשראת דמותה שיצרה, בילבי. לאחר שלינדגרן אישרה את התסריט החלה עבודת ההנפשה על הסרט, אשר החלה ב-15 ביולי 1996 והסתיימה באמצע 1997. הסרט הונפש בהנפשה מסורתית מפני ש-Nelvana לא רצתה שהיא תוחלף בהנפשה ממוחשבת שעשתה את פריצת הדרך שלה בשנות ה-90 עם סרטים כמו "צעצוע של סיפור". סרט זה הוא סרט ההנפשה הראשון של החברה מאז שנת 1989, בה הופץ הסרט "המלך בבר" שמבוסס על הסדרה "מסיפורי המלך בבר". בנוסף לחברת ההפקה הקנדית, השתתפו בהפקת הסרט IdunaFilm ו-TFC Trickompany הגרמניות ו-Svensk Filmindustri השוודית. תקציב הסרט הוא 11.5 מיליון דולר.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בקנדה בהפצת Malofilm ב-22 באוגוסט 1997. לאחר מכן הסרט הוקרן בשוודיה ב-3 באוקטובר 1997 בהפצת Svensk Filmindustri, ובגרמניה ב-22 בינואר 1998 בהפצת Columbia TriStar Film Distributors International. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בדיבוב עברי בביומה והפקתה של שפרירה זכאי ב-23 ביולי 1998 בהפצת פורום פילם. בנוסף להקרנות בבתי הקולנוע, לסרט גם הופצו על ידי Warner Home Video מהדורות ביתיות על גבי VHS ו-DVD.
מוזיקה
מוזיקת הסרט הולחנה על ידי אנדרס ברגלונד. פסקול הסרט הכולל עשרה שירים, אשר ארבעה מהם הם חזרות, הופץ לראשונה ב-3 באוקטובר 1997. בגרסה העברית של הסרט כל השירים דובבו בניהולו המוזיקלי של רוני וייס.
קופות
הסרט הופץ ב-73 בתי קולנוע בארצות הברית החל מ-22 באוגוסט 1997. בסוף השבוע הראשון של הסרט, הסרט הרוויח כ-62,196 דולר. הסרט הפסיק להיות בבתי הקולנוע ב-30 באוקטובר 1997, כאשר הוא הרוויח כ-505,335 דולר.
ביקורות
הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. אתר "Rotten Tomatoes" הביא לסרט ציון של 43% על סמך 7 ביקורות, דבר שמעיד על החותם "רקוב". לורנס ואן גלדר הביא לסרט ביקורת מעורבת בעיתון "הניו יורק טיימס", וציין "כפי שאמרה זהבה, כשזה מגיע לבידור ילדים זה לא מסובך, בילבי הזה לא גדול מדי, לא קטן מדי, אלא בדיוק כמו שצריך". הווארד פיינשטיין כתב באתר "וראייטי" שהוא לא אהב את דיבובה של מליסה אלטרו בתור בילבי, כמו כן הוא ציין שהוא אהב כמה מהשירים.
מועמדות
הסרט היה מועמד בשנת 1998 לפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בפסטיבל סרטי האנימציה הבין-לאומי אנסי, אך הפסיד לסרט "!I Married a Strange Person".
סדרת טלוויזיה
בהתבסס על הסרט הופקה סדרת הטלוויזיה "בילבי" המשמשת לו כהמשכון, אם כי עלילתה אינה מתייחסת למאורעות הסרט ומתחילה בקו עלילה חדש. לסדרה הופקו שתי עונות ו-26 פרקים שאורכם כ-22 דקות, כאשר רוב המדבבים המקוריים מהסרט חזרו לדבב את דמותם גם בסדרת הטלוויזיה. שיר הפתיחה של הסדרה הוא השיר "מה אעשה היום?" שהופיע בסרט. הסדרה שודרה לראשונה בקנדה בערוץ Teletoon ב-17 באוקטובר 1997, ביום בו הושק הערוץ, כאשר פרקה האחרון שודר ב-26 בספטמבר 1998.
בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית, אשר בוים על ידי שרון כהן והופק על ידי נטע בן צבי. המדבבים העבריים מהסרט לא חזרו לתפקידם בסדרה ובמקומם לוהקו מדבבים חדשים, כאשר השינוי המשמעותי ביותר הוא שמיטל מיכאלי שדיבבה בסרט זה את אניקה מדבבת בסדרה את בילבי. הסדרה שודרה לראשונה בערוץ הילדים בשנת 1999, ולאחר מכן שודרה בשידורים חוזרים בערוץ 2, בטלוויזיה החינוכית הישראלית ובערוץ ג'וניור.
סרט המשך
סרט המשך בשם "בילבי: הרפתקאות בים הדרומי" יצא לצפייה ביתית, כאשר הוא הופץ לראשונה ב-4 בספטמבר 1999 בשוודיה. הסרט מבוסס על הספר "בילבי גרב-ברך בים הדרומי" ומאחד את פרקים חמש, שש ושבע מתוך סדרת הטלוויזיה. הסרט לא הופץ בישראל ואינו דובב לעברית, אם כי הפרקים כן.
סודיום דודציל סולפט
נתרן דודציל סולפט (Sodium dodecyl sulfate SDS) או נתרן לאוריל סולפט (sodium lauryl sulfate SLS) היא תרכובת אורגנית שנוסחתה CH3(CH2)11SO4Na, זהו חומר פעיל שטח המצוי בתכשירי ניקוי והיגיינה. המולקולה בנויה מ"זנב" פחמימני של 12 אטומי פחמן (החלק ההידרופובי) המחובר לקבוצת גופרה ויון נתרן (ראש הידרופילי). SDS הוא אסטר של דודציל אלכוהול (כוהל ראשוני בעל 12 אטומי פחמן) וחומצה גופרתית.
ריכוז המיצלה הקריטי הוא 8.2 מילימולר ומספר המולקולות הממוצע במיצלה - 62, כ-30% ממולקולות הSDS במיצלה מיוננות.
שימושים
SDS יעיל בהסרת כתמי שומן ולכן נמצא בריכוז גבוה בחומרי כביסה וכן בתכשירי ניקוי תעשייתיים, תכשירים להסרת גריז, ניקוי רצפות ושטיפת מכוניות. בריכוזים נמוכים יותר החומר משמש בסבון ידיים, משחות שיניים ושמפו, יכולת ההקצפה הגבוהה מנוצלת בתכשירי אמבטיה.
בטיחות
SDS אינו קרצינוגי גם בחשיפה לריכוזים גבוהים מאלו הנמצאים במוצרי היגיינה. במחקר שפורסם בשנת 1983 נמצא כי הכנסת SDS למזון בריכוז 2% למשך שנה אצל כלבים לא גרמה ליצירת גידולים והאכלת חולדות במזון שהכיל 1.13% SDS למשך 90 יום לא הביאה לשינויים בכרומוזומים בהשוואה לקבוצת הביקורת.
כיוון שהחומר פועל כדטרגנט ומסיר שומנים מהעור הוא עשוי לגרום גרוי של העור או העין. SDS עלול להחמיר בעיות עור אצל חלק מהסובלים מדלקת עור אטופית.
מש"ל
מש"ל או מ.ש.ל הוא ראשי תיבות של הביטוי מה שצריך להוכיח או מה שרצינו להוכיח. ביטוי זה מופיע בצורתו המקוצרת לעיתים קרובות בסוף הוכחה מתמטית או טיעון פילוסופי.
לעיתים קרובות הביטוי מוחלף בריבוע שחור מלא או ריק  אשר נקרא הלמוש על שם המתמטיקאי האמריקאי-הונגרי פול הלמוש (Paul Halmos).
מקור הביטוי
הביטוי העברי הוא תרגום המקור היווני ὅπερ ἔδει δεῖξαι (נהגה: hoper edei deixai, ובראשי תיבות: ΟΕΔ) שפירושו המילולי הוא: בדיוק מה שנדרשנו להוכיח ונמצא בשימוש בהוכחות של אוקלידס, ארכימדס ועוד, ומאז משמש את הקהילה המתמטית-פילוסופית. בתקופת הרנסאנס שבו הקהילה המדעית השתמשה בעיקר בלטינית, הביטוי היווני תורגם גם הוא ללטינית כ-quod erat demonstrandum, או בראשי התיבות .Q.E.D במשמעות מעט שונה: מה שהיה להוכיח. אחד מהשימושים המפורסמים בביטוי הלטיני נמצא בספר תורת המידות של ברוך שפינוזה שנחשב ליצירת המופת שלו.
באנגלית ישנו פירוש הומוריסטי לראשי התיבות בלטינית: Quite Easily Demonstrated, שתרגומו המילולי הוא: מוכח די בקלות.
ביטויים שקולים בשפות זרות
הביטוי היווני (ובהמשך הלטיני) זכה לתרגומים לשפות רבות, ובין היתר:
שמורת טבע הים הדרומי באילת
שמורת טבע הים הדרומי אילת (מכונה גם שמורת הים הדרומי) היא שמורת טבע ימית, המשתרעת לאורך חופיה הדרומיים של אילת והיא השמורה הימית הראשונה שהוכרזה במפרץ אילת, כאשר היא הוכרזה ב-22 באוגוסט 2002 לאחר תהליך ארוך שהחל בשנת 1996.
שטח השמורה הוא כ-332 דונם, אורכה הוא 1,500 מטרים ורוחבה הוא 250 מטרים. השמורה גובלת בצפון בפארק המצפה התת-ימי, בדרום כ-200 מ' מצפון לכיכר הצפונית בדרך למעבר גבול טאבה, ומרחקה מהחוף הוא כ-225 מטר.
השמורה מוקפת מדרום, ממזרח ומצפון על ידי שמורת ים האלמוגים, ומצפון לה נמצאת שמורת חוף האלמוגים.
השמורה כוללת שוניות אלמוגים הסמוכות לקו החוף, והיא הוכרזה כחלק מהמאמץ להגן על שוניות אלו.
כדור טנק
כדור טנק הוא תחמושת טנק אחודה מסוג כדור בקליבר גדול, שנועדה לירי מתותח הטנק. הקליע בכדור הטנק הוא פגז מסוגים שונים (כגון חודר שריון קינטי (חץ-ח"ש), נפיץ/מעיך או חלול HEAT) שבא ביחד עם תרמיל, שבו חומר נפץ הודף (לרוב גרגרי אבק שרפה) ותחל. בכדורי טנק מודרניים הולך ורווח השימוש בתרמילים העשויים מחומר מתכלה, הנשרף בזמן הירי וחוסך את הצורך להתמודד עם פינויו מהטנק לאחר שהפגז נורה. כדור הטנק דומה במבנהו לכדור רובה למעט גודלו העצום ומספר שינויים המתחייבים מהתאמתו לירי בתותח הטנק. בצה"ל תחמושת אחודה לטנקים מוגדרת רשמית כ"כדור" (כך למשל ה"כלנית" היא כדור 120 מ"מ) בעוד שבקרב הציבור הרחב היא נקראת בטעות "פגז" (בשל הקוטר הגדול של התחמושת והעובדה שמה שיורה אותה מכונה "תותח").
הסוגים העיקריים של פגזים שבהם משתמש הטנק הם:
תקיעת כף (סרט)
עלילה
עלילת הסרט מבוססת על אגדה תלמודית לפיה אישה נועדה לגבר 40 יום לפני היוולדה. שני בחורי ישיבות נשואים ללא ילדים עולים לרגל לצדיק ומבקשים את ברכתו. הם נודרים נדר שאם לאחד מהם ייוולד בן ולשני תיוולד בת אז ילדיהם יתחתנו. אליהו הנביא היה צריך להיות ערב לנדר זה. בסופו של דבר כן נולדים בן ובת, אך הם גרים רחוק אחד מהשני ולא יודעים דבר על הנדר. הבן והבת נפגשים ומתאהבים אחד בשני. להוריהם של הילדים יש תוכניות אחרות לגבי ילדיהם, אליהו הנביא נאלץ להתערב, למטרה זו הוא מופיע שבע פעמים בדמות אחרת.
כאמור הסרט מורכב מ-12 מערכות ולכל אחת מהן שם משלה:
1. אליהו הנביא מופיע; 2. חג אצל הרב; 3. השבועה; 4. רומאנס של בחור ישיבה; 5. החיים בישיבה; 6. בבית המדרש של הגאון מווילנה; 7. לילה בבית קברות יהודי; 8. שרפה ביער; 9. אזהרת הידיד המת; 10. חיזיון; 11. בחתונה האומללה; 12. האיחוד המופלא - נס של אליהו הנביא.
ברנדון בימר
ברנדון ריצ'רד בימר (באנגלית: Brandon Richard Beemer; נולד ב-27 בפברואר 1980) הוא שחקן ודוגמן אמריקאי, שנודע בעיקר מתפקידו כשון-דאגלס בריידי באופרת הסבון "ימי חיינו", וכאוון נייט באופרת הסבון "היפים והאמיצים".
ביוגרפיה
בימר נולד ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית למשפחה ממוצא אירי וגרמני. עבודתו הראשונה הייתה כנהג במפעל מקומי של חברת קוקה-קולה. עם תום לימודיו בבית הספר התיכון הוא עבר לניו יורק והחל לדגמן ולקחת שיעורי משחק. בהמשך הוא עבר ללוס אנג'לס על מנת לעסוק בקריירת המשחק שלו במשרה מלאה.
קריירה
בשנת 2001 שיחק לראשונה בסרט האימה העצמאי "האחווה". באותה שנה הצטרף לעונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "לא לבושה" ברשת MTV, בדמותו של לוקאס.
בשנים 2005-2006 גילם את הדמות של סת' באופרת הסבון של CBS "ג'נרל הוספיטל".
בשנת 2006 לוהק בימר לגלם את הדמות של שון-דאגלס בריידי באופרת הסבון "ימי חיינו", דמות שגולמה במקור על ידי השחקן ג'ייסון קוק מאז 1999 בינואר 2008 פוטר בימר והופעתו האחרונה בסדרה הייתה ב-24 במרץ 2008. ביולי 2008 הצטרף לאופרת סבון אחרת "היפים והאמיצים", בדמותו של אוון נייט, עד לפרישתו מהסדרה ב-2012. ב-2016 חזר בימר לשחק ב-"ימי חיינו" בדמותו הקודמת.
בשנת 2011, השתתף בימר בדוקו-ריאליטי של "Dirty Soap", אשר מתמקדת בחייהם של כוכבי אופרות סבון ומתעדת את חייהם האישיים והמקצועיים. בשנת 2012 כיכב בסרט אימה קצר "BloodMoon" בתפקיד של הפסיכולוג לוק פארקר.
בשנת 2015 גילם את דילן בסרט מותחן האימה "Fear Clinic". בשנת 2019 שיחק בסרט האקשן "Dead Trigger" לצד דולף לונדגרן, ושיחק בדרמת המסתורין "Gates Of Darkness" לצד טובין בל,
המנון מונטנגרו
הו, שחר בהיר של מאי (במונטנגרית: Oj, svijetla majska zoro או Ој, свијетла мајска зоро) הוא ההמנון הלאומי של מונטנגרו. השיר נכתב ב-1932 או ב-1933 בידי סקולה דרלייביץ', בשם "מונטנגרו הנצחית שלנו" (Vječna naša Crna Goro), והוא מבוסס על שירים עממיים. הוא התפרסם לראשונה בספר שכתב איש האוסטאשה סאביץ' מרקוביץ' שטדימלייה ב-1937.
ב-13 ביולי 2004 אימץ הפרלמנט של מונטנגרו את השיר כהמנון, בעת שמונטנגרו הייתה עדיין חלק מהפדרציה של סרביה ומונטנגרו. ב-2006 הייתה מונטנגרו למדינה עצמאית, וב-2007 עוגן מעמדו של ההמנון בחוקתה.
מילות ההמנון
הגרסה שלהלן היא הגרסה הרשמית. כאשר מושר ההמנון, חלק מהשורות חוזרות על עצמן, כדי שיתאימו ללחן.
אייפד 4
אייפד דור רביעי הוא מחשב לוח של חברת אפל והדור הרביעי בסדרת האייפדים שלה. פונקציות המכשיר כוללות קריאת ספרים, כתבי עת, סרטים, מוזיקה, משחקים ותוכן באינטרנט, והוא זמין בשחור או לבן. לאייפד הרביעי סוללת ליתיום שמחזיקה עד 10 שעות, מעבד A6X כפול ליבה וארבע ליבות גרפיות במהירות 1.4 GHz המהיר פי 2 ממעבד A5X וזוג מצלמות - קדמית לשיחות וידאו FaceTime ברזולוציית HD ואחורית בעלת 5 מגה-פיקסל עם יכולת צילום 1080p.
השקת המכשיר
ב-23 באוקטובר 2012 הכריזה אפל על השקת הדור הרביעי של מכשיר האייפד במקביל למחשב לוח קטן יותר בשם אייפד מיני. ב-26 באוקטובר 2012 החלה מכירתו המוקדמת באתר האינטרנט של החברה, כשבועיים אחר כך החלה מכירתו הרשמית בחנויות אפל סטור ברחבי העולם.
מערכת הפעלה
מערכת ההפעלה של המכשיר היא iOS 6 שיצאה כחודש לפני הכרזתו. הגרסה החדשה כוללת בתוכה למעלה מ-200 שיפורים וחידושים, שבין היתר כוללים: • אפליקציית מפות מובנית של חברת אפל עם אפשרות להצגת מפות בתלת מימד וניווט קולי • אינטגרציה עם פייסבוק הכוללת אפשרות לשיתוף תמונות היישר מאפליקצית התמונות (כמו עם Twitter) וכתיבת פוסטים באופן ישיר מבלי להיכנס אל אפליקצית הפייסבוק. • שיפורים באפליקציות המייל, והספארי ושימוש ב-FaceTime באמצעות אינטרנט סלולרי ולא רק ב-Wifi (בדגמי הסלולר)
ב-18 בספטמבר שונתה מערכת ההפעלה של האייפד ל-iOS 7 לבוחרים בה. הגרסה החדשה כוללת שיפורים וחידושים שבין היתר כוללים:
חומרה
האייפד הרביעי כולל מסך רטינה רב-מגע (Multi-Touch) של אפל בגודל 9.7 אינץ', כמעט פי שלושה ממסך האייפון. למסך תאורת LED אחורית בדומה למסכי ה-מקבוק של אפל. זכוכית המסך מבריקה, אך היא כוללת טכנולוגיה בשם IPS המאפשרת יכולות צפייה טובות יותר באור יום וזוויות ראייה רחבות. רזולוציית המסך היא 2048x1536 שמתרגמת לכ-3.15 מיליון פיקסלים - כמות הפיקסלים הכי גדולה אי פעם במכשיר נייד עם 264 פיקסלים לאינץ'. רזולוציה זו מאפשרת הצגת סרטי HD (ב-1080p).
לאייפד הרביעי סוללת ליתיום פולימר נטענת בעלת קיבול של 0.025 קילוואט שעה (25 וואט שעה), המחזיקה 10 שעות (או 9 שעות בגלישת דור רביעי) כמו באייפד 2. היא נטענת דרך יציאת USB או מתאם חשמל. עובי הסוללה הוא 2.5 מ"מ.
באייפד הרביעי שתי מצלמות - אחת קדמית המאפשרת שיחות וידאו FaceTime עם מכשירי אייפון, אייפוד טאץ', מחשבי מקינטוש (מקינטוש 10.6.6 או מאוחר יותר עם מצלמת אינטרנט) ומכשירי האייפד החדש. המצלמה הקדמית באיכות 1.2 מגה-פיקסל ומצלמת וידאו באיכות HD. המצלמה האחורית בעלת 5 מגה-פיקסל עם זום X5 ומצלמת וידאו באיכות 1080p. לאחר צילום תמונות, ניתן להוסיף להן אפקטים שונים באמצעות היישום המובנה של האייפד - PhotoBooth.
המעבד של האייפד הרביעי הוא "A6X" כפול ליבה במהירות 1.4 GHz המהיר פי 2 ממעבד A5X שבדור הקודם. בנוסף למכשיר זיכרון פנימי (RAM) בנפח 1GB.
גרסאות הסלולר של האייפד הרביעי הציגו תמיכה משופרת וחדה יותר ברשת ה-LTE (דור רביעי) בארצות הברית ומספר מדינות נוספות, כמו כן גרסה זו כוללת מקלט A-GPS למעקב אחר מיקומו של המשתמש לצורך ניווט באמצעות תוכנות GPS.
Siri
באייפד הרביעי מערכת שליטה קולית בשם "siri". המערכת מאפשרת למשתמש לתת פקודות קוליות למכשיר האייפד, והוא יגיב להן ויבצע אותן במידת הצורך. לדוגמה, ניתן לשאול את האייפד "what time is it?"(מה השעה?) והאייפד יגיב "it is 12:00 o'clock."(השעה שתים עשרה בדיוק). בנוסף, "Siri" יכולה להכתיב טקסט כגון הודעות טקסט או מיילים, וניתן לבקש ממנה להשיב להם. פקודות אלה יכולות להשתנות במידה רבה ומאפשרות שליטה כמעט בכל הפונקציות שבאייפד. ניתן להשתמש בשפה טבעית בעת השימוש במערכת הקולית, והיא תבין, תיישם ותגיב. כדי להפעיל את ה"סירי", יש ללחוץ לחיצה ארוכה על כפתור עמוד הבית (הכפתור העגול) ואז יש לדבר ולאחר המתנה של שנייה סירי תענה.
Siri תומכת בשפות הבאות:
אביזרים נלווים
האייפד הרביעי מגיע עם מחבר טעינה חדש הנקרא Lightning (ברק), ובו 8 פינים, בשונה ממחבר הטעינה של כל דורות האייפד, האייפון והאייפוד הקודמים, שהיה בעל 30 פינים. מחבר הטעינה החדש חזק יותר, נוח יותר וגם ניתן לחברו משני הצדדים, לעומת חיבור מצד אחד בלבד בדור הקודם. סנכרון בין המחשב למכשיר מתבצע באמצעות תוכנת ה-iTunes.
Libra Scale
Libra Scale הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר האמריקני, ני-יו. הוא יצא לאור ב-27 באוקטובר ביפן, ובעקבות זאת גם בבריטניה ב-29 באוקטובר, ובארצות הברית רק ב-22 בנובמבר 2010, תחת חברת התקליטים דאף ג'אם. מהאלבום יצאו 3 סינגלים; הלהיט האירופי שכבש את מצעד הסינגלים הבריטי, Beautiful Monster, הסינגל השני Champagne Life שתוכנן להיות דואט עם מייקל ג'קסון והגיע למקום ה-75 במצעד הבילבורד הוט 100, ו-One in a Million שגם זכה להצלחה באירופה והגיע למקום ה-20 במצעד הסינגלים הבריטי. עם השקתו, Libra Scale זכה לביקורות אוהדות מצד רבים ממבקרי המוזיקה, והגיע למקום ה-9 במצעד הבילבורד 200 כשמכר מעל 110,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו בארצות הברית. האלבום הפך להיות הרביעי של ני-יו שנכנס לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד 200 בשבוע הראשון לצאתו, למרות שהוא האלבום הכי פחות נמכר שלו.
Seven in Heaven
Seven in Heaven הייתה תוכנית ללימוד אנגלית שהופקה על ידי הטלוויזיה החינוכית ב-1994. במהלך התוכנית שולבו שירים שמטרתם הקניית השפה האנגלית.
סרפד דו-ביתי
סרפד דו-ביתי (שם מדעי: Urtica dioica) הוא מין של צמחים עשבוניים רב-שנתיים מהסוג סרפד. הצמח קיים במיוחד באירופה, באסיה ובאמריקה הצפונית.
כמו מינים אחרים מאותו הסוג, עור אנושי חשוף המתחכך בצמח גורם בדרך כלל לפריחת עור זמנית וכואבת.
מוצ"ש (תוכנית טלוויזיה)
מוצ"ש הייתה תוכנית טלוויזיה קומית-סאטירית ישראלית בהנחייתו של אבי אתגר ששודרה בערוץ 1 בין השנים 1989–1993 אחת לשבועיים במוצאי שבת בעשר בלילה. התוכנית שילבה בין ראיונות קלילים באולפן שהיה דמוי פאב לבין קטעי הומור וסאטירה שצולמו בתפאורות שונות באולפן.
התוכנית הכילה פורמט חדש לאותה תקופה בטלוויזיה הישראלית - תוכנית בידורית, קלילה מאוד, המשתמשת בסוגי הומור רבים, לרבות סאטירה, זאת על מנת להגיע לקהל צופים רחב. הפורמט הזה, המשלב בין קטעי נונסנס קומיים וסאטירה, חזר בגרסאות שונות בתוכניות ערוץ 2 בשנים מאוחרות יותר, לדוגמה: "רק בישראל", "איפה אתה חי?" ו"ארץ נהדרת".
משתתפים
בתוכנית כיכבו ספי ריבלין, אילה אשרוב, יעל עמית, דב רייזר, דפנה ארמוני, אלי יצפאן, גני תמיר, אלברט אילוז, רמי ברוך, יאיר ניצני, עדי טופול, דורין כספי, ג'וליאן שגראן ושרית סרי בשתי העונות הראשונות.
בעונה האחרונה חלק מצוות השחקנים המקורי עזב ונוספו במקומם לסגל התוכנית השחקנים: שרון חזיז, גדי פור, שי זורניצר, דור צויגנבום, אורי גוטליב, חיים צינוביץ ועוד.
ביקורת
לכל אורך שנותיה זכתה התוכנית לביקורות מעורבות. הביקורת השלילית הייתה על כך שהתוכנית משתמשת בהומור "נמוך" כמו סלפסטיק ודמויות מבוססת על עדות וסטיגמות כמו: "רומני גנב", "פרסי קמצן" וכו'. בנוסף, הועלתה ביקורת על כך שהתוכנית לא הרבתה לעסוק בסאטירה פוליטית ופחדה לנקוט "עמדה". מאידך נטען כי ביקורת זו אינה מוצדקת, היות שהתוכנית עסקה אף בסאטירה חברתית ותרבותית. דוגמה מובהקת לכך היא "המשפחה הישראלית המופרעת". עובדה נוספת היא שמערכון מהתוכנית שיצא כנגד "חוק החזיר" (בו נראתה השחקנית יעל עמית מלטפת חזיר ושרה לו שיר ערש) נפסל לשידור על ידי מנהל הטלוויזיה כתוצאה מלחצים פוליטיים. כך, שלא ניתן לטעון שלא הייתה כוונה לעסוק בסאטירה מצד היוצרים של התוכנית. התוכנית הייתה מושקעת יחסית לזמנה, הן מבחינת התפאורה והן מבחינת צוות השחקנים והכותבים.
המרכז למוזיקה ירושלים
המרכז למוזיקה ירושלים הוא מוסד לחינוך מוזיקלי, השוכן במשכנות שאננים בירושלים. פעילותו העיקרית של המרכז היא טיפוח וקידום מוזיקאים צעירים מוכשרים מכל הארץ, באמצעות תוכניות רב-שנתיות ומתן בימה לרסיטלים, הופעות וחזרות. מלבד זאת, המרכז מקיים פעילויות מוזיקליות רבות לקהל הרחב ולמוזיקאים מקצועיים: כיתות אמן, קונצרטים, סדנאות וסמינרים.
היסטוריה
המרכז הוקם בשנת 1973, ביוזמת הכנר אייזק שטרן, ראש עיריית ירושלים טדי קולק, והפילוסוף ישעיה ברלין, ובנייתו הושלמה ב-1976. התוכנית לטיפוח כנרים צעירים, הכוללת כיתות אמן עם מוזיקאים והרכבים קאמריים למוזיקאים צעירים, הוקמה ב-1980. תוכנית המוזיקאים המצטיינים בצה"ל, המאפשרת למוזיקאים צעירים להמשיך לנגן ולהתפתח תוך כדי שירותם הצבאי, הוקמה ב-1985 בשיתוף המרכז למוזיקה. ב-1992, הוקמה התוכנית לטיפוח ויולנים. בשנת-2000 הקים המרכז יחד עם משרד החינוך תוכנית ללימוד כינור וצ'לו בירושלים ובפריפריה.
בשנת 2009 התמנה הפסנתרן והמנצח האמריקאי מאריי פרחיה לנשיא המרכז.
התוכנית לנגנים מצטיינים
התוכנית לנגנים מצטיינים היא עיסוקו העיקרי של המרכז. הנגנים שזוכים להצטרף לתוכנית נבחרים באמצעות מבחנים של קרן התרבות אמריקה ישראל, שגם מעניקה להם מלגה. אף שהתוכנית מיועדת לטווח גילאים רחב, היא מתמקדת בגילאי 14–18. לרוב, הנגנים מהתוכנית מתגייסים לאחר מכן לצה"ל כ"מוזיקאים מצטיינים" כך שיוכלו להמשיך בנגינה תוך כדי השירות.
המשתתפים מתחלקים להרכבים קאמריים הנפגשים פעם או פעמיים בשבוע, בהדרכת מורים בכירים. כמו כן, ניתנת הזדמנות לסדנאות וסמינרים בתחומים כמו מוזיקה לא-מערבית ובת-זמננו, אימפרוביזציה ועוד, וכן ליצירת אנסמבלים. במסגרת התוכנית, הנגנים משתתפים בכיתות אמן של מוזיקאים מובילים בעולם. לקראת סוף השנה עורך המרכז מספר קונצרטים שבהם מסוכמת הפעילות בתוכנית במהלך השנה.
שיא התוכנית הם קורסי הקיץ והחורף המרוכזים, שבהם מלמדים מוזיקאים כמו טביאה צימרמן, אשר פיש וגיא בראונשטיין. בסיום הקורס המשתתפים מרכיבים את התזמורת הפילהרמונית הישראלית הצעירה, המופיעה בקונצרט מרכזי בהיכל התרבות בתל אביב, באולם הנרי קראון בתיאטרון ירושלים ולפעמים גם באודיטוריום חיפה.
פעילויות נוספות
נוסף על תוכניות ההעשרה הקבועות לנגנים מצטיינים, מתקיימים תוכניות נוספות:
מבנה המרכז
המרכז כולל אולם להרצאות, קונצרטים ושיעורים, מספר כיתות סטודיו קטנות יותר, ואולפן הקלטות אודיו ווידאו. המרכז ממוקם במשכנות שאננים בירושלים, כחלק מקומפלקס הכולל מרכז כנסים, בית הארחה לאמנים המבקרים במקום ומסעדה.
אאודי Q7
דור ראשון (שם קוד 4L)
הדור הראשון יוצר בין השנים 2005–2014. הדור הראשון כלל היצע מנועי בנזין בנפחי 3.0 ליטר טורבו ו-3.6 ו-4.2 ליטרים בהספקים של בין 272 ל-350 כוחות סוס. הדור הראשון כלל מנוע טורבו דיזל בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-240 כוחות סוס או 326 כוחות סוס.
מתיחת פנים שנת 2009
בשנת 2009 עברה ה-Q7 מתיחת פנים, שכללה עצוב חדש ופנסי LED ושיפור ההספק במנוע הדיזל ל-340 כוחות סוס במקום 326 כוחות סוס.
עדכון 2010
בשנת 2010 הציגה אאודי שלושה מנועים חדשים ל-Q7.
דור שני (שם קוד 4M)
בדצמבר 2014 הציגה אאודי את הדור השני ל-Q7. הדור השני כלל מנוע טורבו בנזין V6 צילנדרים בנפח 6.0 ליטרים המספק כ-340 כוחות סוס ב-5,000 סיבובים לדקה. ומנוע טורבו דיזל V6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-286 כוחות סוס ב-3,500 סיבובים לדקה. לשני המנועים יש תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שמונה הילוכים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 5.9 שניות בגרסת הבנזין ו-6.3 שניות בגרסת הדיזל ומגיעה למהירות מרבית של 250 קילומטרים לשעה בגרסת הבנזין ו-241 קילומטרים לשעה בגרסת הדיזל.
גרסאות הדור השני
מלבד הגרסה הבסיסית, הציגה אאודי שתי גרסאות נוספות. הגרסה הראשונה, אאודי Q7 היברידי פלאג-אין אי-טרון, הכוללת מערכת הנעה היברידית המשלבת בין מנוע טורבו דיזל בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-258 כוחות סוס ומנוע חשמלי המספק כ-126 כוחות סוס, עם סוללת ליתיום-יון בקיבולת 17.3 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 56 קילומטרים. גרסה זו הוצגה יחד עם הגרסה הבסיסית בדצמבר 2014. הגרסה השנייה, אאודי SQ7 בשנת 2016 הציגה אאודי את גרסת ה"ביצועים הגבוהים" לגרסה הבסיסית, הכוללת מנוע טורבו דיזל V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-435 כוחות סוס. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 4.8 שניות.
מתיחת פנים שנת 2019
ביוני 2019 הציגה אאודי את מתיחת הפנים ל-Q7, שכללה עיצוב פנים חדש ש"נלקח" מהאאודי Q8 ושדרוג הנוחות ומערכות הבטיחות. בתחום ההנעה לא בוצעו שינויים. כחודש לאחר הצגת מתיחת הפנים ל-Q7 הציגה אאודי את מתיחת הפנים ל-SQ7, הכוללת עיצוב חיצוני חדש ותא נוסעים חדש המבוסס על ה-Q8. בתחום ההנעה אין שינוי.
בדצמבר 2019 הציגה אאודי את גרסת היבריד עם מערכת הנעה חדשה ושם חדש אאודי Q7 TFSI e, מערכת ההנעה החדשה משלבת בין מנוע טורבו בנזין V6 צילנדרים בנפח 3.0 ליטרים המספק כ-381 כוחות סוס או 456 כוחות סוס, לבין מנוע חשמלי עם סוללת ליתיום-יון בקיבולת 17.3 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 43 קילומטרים.
בשנת 2020 הציגה אאודי גרסת בנזין ל-SQ7, ששווקה עד אז עם מנוע טורבו דיזל בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-435 כוחות סוס עכשיו ישנה אפשרות למנוע טווין-טורבו בנזין V8 צילנדרים בנפח 4.0 ליטרים המספק כ-507 כוחות סוס. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 4.1 שניות לעומת 4.8 שניות בגרסת הדיזל ומגיעה למהירות מרבית של 250 קילומטרים לשעה.
כרמלהיים
כרמלהיים (בגרמנית: Karmelheim, שמשמעותו "מעון הכרמל") הייתה פרוור של המושבה הגרמנית בחיפה שנבנה על ידי תנועת הטמפלרים על הכרמל בחיפה, במקום בו מצויה כיום שכונת מרכז הכרמל.
היסטוריה
שאיפתם המקורית של הטמפלרים הייתה להתיישב באופן קבוע על הר הכרמל בקרבת העיר חיפה. אולם הטמפלרים לא הצליחו לקנות אדמות באתר שיועד לשכונה בשל התנגדותם של הנזירים הכרמליטים, שראו עצמם כ"שליטי ההר". פרידריך קלר, ממנהיגי הטמפלרים, אשר הגיע לחיפה כקצב והפך לסגן קונסול פרוסיה בצפון ארץ ישראל, שכנע את הכרמליטים להסכים להקמת הפרוור ולמכור את אדמותיהם לטמפלרים, ואף השיג בשנת 1887 מימון להקמת הפרוור, מתוכם 7,000 מארק מכספיה של האצילה הגרמנית פון באנוורת, שבהמשך בנתה לעצמה בית אחוזה במקום. ביתו של קלר היה בית המגורים הראשון שנבנה באזור, ובנייתו הושלמה בשנת 1890. בהמשך נבנו מבנים נוספים בשכונה, וכן אכסניות ובתי מלון. בשנת 1905, בתקופת העלייה השנייה, החלו גם יהודים להתיישב בכרמלהיים.
מבני ואתרי המושבה
בתי האחוזה של קלר נהרסו ברובם. בתים אלה היו ברשותה של ברתה פון באנוורת (Bertha von Bannwarth) והיא התגוררה בבית הראשי עד 1903. על שמה נקראה הגבעה "גבעת הגברת" (the castle of the lady). פון באנוורת שכלה את בעלה בעת טיולם באזור נצרת, וקלר נחלץ לעזרתה. מאז שמרה באנוורת חסד לקלר ואף סייעה כספית בידו לרכישת הקרקעות. מהמתחם נשארו כמה בתי משרתים ברחוב הברושים ובית משרתים שמשמש היום כמכון שומאכר לחקר הטמפלרים. מימין לבית זה ניתן להבחין בבניין בעל דלתות מעוגלות. הייתה זו האורווה של אחוזת קלר (שכן המרכבות הגיעו מהדרך לכאן).