cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מייקל אימפריולי
קריירה
ב-2020 החל להנחות פודקאסט בשם "Talking Sopranos" יחד עם חברו לסדרה סטיב שיריפה, שבו משוחחים השניים על תקופת הצילומים של הסופרנוס ומנתחים את פרקי הסדרה. ב-2022 העלו השניים מופע יחד עם וינסנט פסטורה (פוסי מהסופרנסו) שהוצג על במות ברחבי ארצות הברית בו הם משוחחים על הסדרה.
ב- 2020 שיחק בסרטה הראשון של רג'ינה קינג כבמאית "לילה אחד במיאמי" בדמותו של מאמן האגרוף אנג'לו דאנדי.
בשנת 2022 לוהק לאחת הדמויות הראשיות בעונתה השנייה של סדרת הטלוויזיה "הלוטוס הלבן" מבית רשת HBO. באותה שנה החל לשחק בסדרת הטלוויזיה הקומית "This Fool" ברשת הולו; בסדרה הוא מגלם את פיין.
חיים אישיים
באחת מתוכניות האירוח האמריקאיות הוא אמר שהוא נבחן 400 פעמים עד שהשיג את התפקיד הראשון שלו.
בשנת 1995 הוא התחתן עם ויקטוריה צ'לובוסקי ולהם שלושה ילדים. הוא גר בסנטה ברברה שבמדינת קליפורניה.
גלינה צ'יסטיאקובה
גלינה ולנטינובנה צ'יסטיאקובה (ברוסית: Галина Валентиновна Чистякова; נולדה ב-26 ביולי 1962) היא אתלטית סובייטית בעבר, שיאנית העולם הנוכחית (2019)- 7.52 מטר, זוכת מדליית ארד אולימפית (סיאול 1988), סגנית אלופת אירופה (שטוטגרט 1986) ואלופת העולם באולם (בודפשט 1989) בקפיצה לרוחק נוסף לכך היא החזיקה בשיא העולם בקפיצה משולשת (14.52 מטר) כשנה.
ביוגרפיה
צ'יסטיאקובה נולדה וגדלה באיזמאיל שבדרום אוקראינה.
במשחקי הידידות שנערכו במוסקבה, רוסיה בשנת 1984 זכתה צ'יסטיאקובה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.11 מטר, אחרי הייקה דרקסלר (7.15 מטר) והלגה ראדטקה (7.11 מטר), שתיהן ממזרח גרמניה.
במשחקי הרצון הטוב שנערכו במוסקבה בשנת 1986 זכתה צ'יסטיאקובה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.27 מטר, לפני ילנה בלבסקאיה (7.17 מטר) ואירינה וליוקביץ' (7.07 מטר), שלושתן מברית המועצות.
באליפות העולם שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1987 סיימה צ'יסטיאקובה במקום חמישי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.99 מטר.
שיאנית עולם בקפיצה לרוחק
בתחרות שנערכה בלנינגראד, רוסיה ב-11 ביוני 1988 קבעה צ'יסטיאקובה בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 7.52 מטר (הנוכחי, 2019).
באולימפיאדת סיאול (1988) זכתה צ'יסטיאקובה במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.11 מטר, אותה קבעה כבר בניסיון הראשון, אחרי ג'קי ג'וינר קרסי מארצות הברית שקבעה שיא אולימפי חדש של 7.40 מטר (הנוכחי, 2019) והייקה דרקסלר (7.22 מטר).
שיאנית עולם בקפיצה משולשת
בתחרות שנערכה בסטוקהולם, שוודיה ב-2 ביולי 1989 קבעה צ'יסטיאקובה בקפיצה משולשת שיא עולם חדש של 14.52 מטר, שיא זה החזיק מעמד כשנה וחודש ונשבר על ידי לי הוירונג מסין (14.54 מטר).
בשנת 1995 עברה צ'יסטיאקובה להתגורר בברטיסלבה, סלובקיה וייצגה את מדינתה החדשה בתחרויות בינלאומיות כולל באולימפיאדת אטלנטה (1996) שבה סיימה במקום 13 בקפיצה משולשת בתוצאה של 14.14 מטר ובמקום 22 בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.33 מטר.
יצחק דמן עכו
רבי יצחק בן שמואל דְּמִן עכו (ארץ ישראל שנים ה'י-ה'ק 1250–1340), נחשב לאחד מגדולי וחכמי העיר עכו בדורו. התפרסם בין היתר בזכות מחקר ההתחקות שלו על מקורותיו של ספר הזוהר, שהופץ לראשונה בזמנו על ידי רבי משה די ליאון, המתואר בספר יוחסין השלם. חיבר ספרים רבים, אך רובם הגדול לא נדפס.
תולדותיו
רבי יצחק דמן עכו נולד בעכו בשנת ה'י (1250) לחכם בשם רבי שמואל. רבו המובהק היה רבי שלמה בן שמואל צרפתי הקטן (Petit) מעכו. התגורר בעיר עכו, שבאותה תקופה נחשבה כעיר החוף החשובה ביותר בארץ ישראל, ופעלה בה קהילה יהודית חשובה ומשגשגת, ונחשב בין גדולי חכמיה. יש המחשיבים אותו כתלמיד חבר של הרמב"ן, אך הדבר מסופק. יש המונים כרבו גם מקובל בן אותו דור, בשם רבי אבנר.
חיבוריו והגותו
חיבר ספרים רבים אך כמעט ולא נדפס מתוכם דבר. ספרו האחד הוא ספר מאירת עיניים ובו ביאר את הסודות שבפירוש הרמב"ן לתורה. נדפס במלואו לראשונה בירושלים (שנת תשל"ה, 1975), ובמהדורה מדעית על ידי עמוס גולדרייך בשנת תשמ"א (1981). ליקוטים מספר זה פרסם עוד קודם לכן אהרן ילינק בסוף ספר דרשות הרמב"ן.
החיד"א כותב כי הראה לו חכם אחד בכתב היד של החיבור מאירת עיניים, ובו הוא מביא דברי ספר כתר שם טוב שכתב הרב שם טוב בן אברהם גאון (מחבר ספר "מגדל עוז" על משנה תורה לרמב"ם) והוא כותב עליו ביטויים חריפים. החיד"א מעיר כי מוזר הדבר שרבי יצחק דמן עכו שהיה בן דורו וחברו של הרמב"ן, מביא מדברי רבי שם טוב שהיה תלמידו של הרשב"א, תלמידו של הרמב"ן.
כמו כן חיבר ספר מוסר, המצוטט רבות על ידי רבי אליהו די וידאש בספרו "ראשית חכמה". כן חיבר ספר היסטוריה בתולדות דברי הימים וספר בתורת הקבלה. שלושת ספרים אלו אבדו, וציטוטים מתוכם מובאים בספרים שונים שבדפוס ושבכתבי יד. כינוי בכתבי יד רבים הוא 'הידו"ע', ראשי תיבות של "הרב יצחק דמן עכו".
החיד"א כותב עוד שראה קונטרסים בכתב יד ממנו, ובהם תיאור של פעולות שהיה עושה על ידי חכמת הצירוף, והיו באים אליו מלאכים ומגלים לו סודות ופעולות. אחרי הסבר קצר על מהות חכמת הצירוף הזו (מבית מדרשו של המקובל רבי אברהם אבולעפיה), כותב החיד"א שרבי יצחק קיבל מרבותיו את חכמת הצירוף והיה בקי בה ולכן היו באים אליו מלאכים ומגלים לו הפעולות, ולעומת זאת חכם מופלג בדורו של החיד"א, רך בשנים, למד מזקן מקובל חכמת הצירוף ונשתמש בחכמה זו לצרכיו ומת בדמי ימיו.
רבי אהרן קוידאנובר כותב בספרו "ברכת שמואל" (פרשת מטות) שבנו רבי צבי הירש (מחבר ספר "קב הישר") מצא בעליית הגג של ביתו בעיר ורנקבורט חיבור בכתב יד של ליקוטים מדברי רבי יצחק דמן עכו.
חיבר גם פירוש לספר יצירה, שנדפס על ידי גרשם שלום בקריית ספר (לא, עמודים 379–396).
בספרו 'אוצר החיים', המהווה יומן מיסטי של חוויות אקסטטיות, מפרש רבי יצחק דמן עכו בן המאה ה-13 את תורת השמיטות הקבלית, שלפיה העולם קיים 6,000 שמיטות, כלומר 42,000 שנה. על פי הפסוק "כי אלף שנים בעיניך כיום אתמול כי יעבור", חישב רבי יצחק דמן עכו את גיל העולם לפי הנוסחה 42,000*365*1,000. התוצאה, 15.33 מיליארד שנים, קרובה להערכה המודרנית על גיל היקום, כ־13.819 מיליארד שנים.
ריד"ע נוהג לכתוב בראש כל פירוש יה"ב שנ"ר דעת"ו שפירושו: יצחק הצעיר בן, שמואל נטריה רחמנא, דמן עכו תבנה ותכנן.
עדותו על מהימנותו של ספר הזוהר
מקור ספרותי חשוב התוהה על אמינות ייחוסו של ספר הזוהר כמקור חז"לי קדום כביכול, נמצא בדבריו של רבי יצחק דמן עכו, המדווח על כך בחיבורו 'דברי הימים'. חיבור זה לא שרד, אך הקטע הרלוונטי מצוטט ומופיע במהדורה הראשונה של 'ספר היוחסין' לרבי אברהם זכות ב-1510 בקונסטנטינופול. בקטע זה, ר' יצחק, שספר הזוהר הגיע אליו בצורת קונטרסים (מגילות), מתאר כיצד ביקש לחקור את מקורו של החיבור, והפליג לספרד למקום מושבו של הרב משה די לאון. רבי יצחק מתאר כי כבר בצאתו מארץ ישראל היו קיימות שתי גרסאות לגבי זהות המחבר. היו שטענו כי מדובר, כטענת הספר עצמו, במדרש ארץ ישראלי שנתחבר על ידי תלמידי רבי שמעון בר יוחאי במאה השנייה לספירה, מדרש שנשלח על ידי הרמב"ן לספרד בעלותו לארץ והועתק ונתפרסם על ידי רבי משה די לאון. מצד שני, נשמעה הטענה כי מדובר במעשה זיוף. בהגיעו לספרד, הצליח רבי יצחק לפגוש את די-לאון שנשבע בפניו כי ברשותו נמצאים עותקים קדומים של החיבור וכי הוא אך ורק העתיקם והפיצם. רבי משה הבטיח להראות את כתבי היד לרבי יצחק אלא שלרוע המזל, רבי משה נפטר בפתאומיות קודם שעשה זאת. רבי יצחק המשיך בחיפושיו ושמע גרסאות סותרות. מצד אחד, שמע מרבי דוד דפאן קורפו כי אשתו ובתו של רבי משה די לאון הודו כי לא היה לפני רבי משה די לאון כתב יד שממנו העתיק וכי הוא מחבר הזוהר. על פי עדות זו, כשנשאל רבי משה מדוע הוא מסתיר את זהותו, נימק זאת במניעים כלכליים. מצד שני, הגיעה לרבי יצחק עדות הפוכה על "ניסוי" שנערך ובו הוכח כי היו לפני רבי משה די לאון כתבי יד קדומים. רבי יצחק פקפק במידת האמינות של אותו "ניסוי". מספריו המאוחרים של רבי יצחק ניכר כי בסופו של דבר השתכנע בקדמותו של ספר הזוהר. אין לדעת מה הניע אותו להשתכנע בכך, הואיל והאיגרת נקטעת בדיוק בשלב שבו עמד רבי יצחק לתאר זאת.
רשימה קצרה של חיבוריו
להרחבה ראו למעלה בפרק חיבוריו והגותו.
הנשף במולן דה לה גאלט
הנשף במולן דה לה גאלט (בצרפתית: Bal au moulin de la Galette, Montmartre) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר הצרפתי פייר-אוגוסט רנואר משנת 1876. הציור מוצג כיום במוזיאון ד'אורסיי שבפריז. רנואר צייר העתק קטן יותר של יצירה זו, הנקראת באותו שם, והנמצאת כיום באוסף פרטי.
תיאור היצירה
יצירה זו הייתה המורכבת ביותר והשאפתנית ביותר שצייר רנואר עד אותה עת. היצירה מתארת נשף ריקודים של בני המעמד הבורגני, המתרחש במונמארטר בסמוך למולן דה לה גאלט, בשעות אחר הצהריים של יום ראשון. היצירה, בסגנון האימפרסיוניסטי כוללת מספר רב של דמויות, חלקן רוקדות, חלקן עומדות וחלקן ישובות תחת שולחנות. מעל הקבוצה עצים המסוככים עליהם, ומאפשרים מעבר קרני שמש מועטות המאירות על הדמויות, ומנקדות אותן בנקודות אור.
הדמויות בציור נקטעות, דבר היוצר אשליה של תמונה רגעית - חלק מאירוע גדול יותר המתרחש מחוץ לגבולות התמונה. הדמויות בתמונה מביטות לכיוונים שונים - ואף אל מחוץ לתמונה, ובכך מפנות את תשומת לבו של המתבונן לאירועים שונים בתמונה.
הבעלות על היצירה
הגדולה מבין שתי היצירות בשם זה מוצגת במוזיאון ד'אורסיי. הקטנה נמכרה ב-17 במאי 1990 על ידי הבעלים של היצירה, אלמנתו של ג'ון היי ויטני, באמצעות בית המכירות סות'ביז שבניו יורק בסכום של 78 מיליון דולר. בעת ביצוע המכירה הפומבית הייתה זו היצירה שנמכרה בסכום השני בגובהו מאז ומעולם. היצירה נרכשה על ידי רייאואי סאייטו, יושב ראש חברת דיישווה.
מרמה והפרת אמונים
מרמה והפרת אמונים היא עבירה בישראל המופיעה ב לחוק העונשין, התשל"ז–1977:
המשפט האנגלי
העבירה פותחה במשפט המקובל באנגליה בשם, כתוצר של פסיקות בית המשפט, וללא עיגון בחקיקה. בתחילה העבירה התייחסה אך ורק לפעולות אקטיביות של נושאי משרה ספציפיים שיש בהן יסוד של שחיתות או חוסר יושרה. עם חלוף השנים העבירה התפתחה והורחבה על ידי בית המשפט האנגלי, כך שהעבירה יכולה להתבצע גם במחדל, ולא רק בפעולה אקטיבית, והיא חלה על התנהגותם של פקידים ונבחרי ציבור רבים. כמו כן, בתחילה העבירה חלה רק כאשר קיים יסוד נפשי של כוונה, ובחלוף השנים התרככה הדרישה ודי בכך שהעבירה נעשית במחשבה פלילית כדי להוביל להרשעה.
ארצות המשפט המקובל
העבירה שפותחה במשפט האנגלי באמצעות פסיקה הוטמעה לאחר מכן בחקיקה בספרי החוקים של ארצות המשפט המקובל (ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ישראל ועוד).
בארצות הברית העבירה אינה מעוגנת בחקיקה הפדרלית, אלא תלויה בחקיקה מדינתית. ככלל, האיסור הפלילי על הפרת אמונים במדינות ארצות הברית מציין התנהגויות קונקרטיות שעשויות להיחשב כעבירה, ובכך הוא שונה מהאיסור העמום במשפט האנגלי.
בקנדה ובישראל נחקקה העבירה כחלק מהקודקס הפלילי של המדינה, והיא נחקקה באותה לשון כללית ועמומה המאפיינת את העבירה המקורית.
עמימות העבירה
פרופ' זאב סגל הכליל בשנת 2001 את הפרת אמונים כאחד מ"מקרים קשים", שבהם מתבקשת הכרעתו של בית המשפט העליון בדבר פרשנותם של מושגי שסתום, כדוגמת "תום לב", "תקנת הציבור" ו"דרך מקובלת". מושגים אלו מתוארים בספרות המשפטית כ"סוס פרא", כיוון שעמימותם עלולה להוביל את המשפט לקיצוניות שאינה ידועה מראש. לדברי סגל הניסוח הרחב והגורף של העבירה "מביא לכך שבידי רשויות התביעה שיקול דעת רחב ביותר להחליט אימתי להעמיד לדין בגין עבירה זו". סגל הגדיר את העבירה "עבירת סל".
לדברי פרופ' גבריאל הלוי, העובדה שהגדרת העבירה רחבה ומעומעמת מעמידה במרכז הדיון בבית המשפט את "אשמתו המוסרית" ואת מניעיו של הנאשם בה. היא נבדלת מעבירות מחשבה פלילית רגילות, בכך שמניעי הנאשם בה הם חלק מיסודותיה, ואינם רק שיקול בגזירת הדין.
בדו"ח של מרכז המחקר והמידע של הכנסת נאמר כי העבירה נחשבת כ"עבירת מסגרת" שהוגדרה בפסיקה: "עבירה שגבולותיה אינם ברורים כלל ועיקר... ושלא כדרכן של עבירות פליליות אין היא בנויה על יסודות מוגדרים באורח מדויק וברור". עם זאת, נטען כי "קשה להגזים בחשיבותה מבחינתם של המינהל התקין, אינטרס הציבור וטוהר המידות של עובדי הציבור".
לעומת זאת, יש המלמדים זכות על אופייה של העבירה. בשנת 2004 ציין משה לדור כי לטעמו אין בעבירה עמימות, אלא היא מוגדרת דיה, למרות חוסר הקונקרטיות שבה. הוא הוסיף שבהיותו פרקליט מחוז ירושלים הוא היה בוחן אם המקרים ראויים להעמדה לדין ב"תחושת הבטן" שלו לפי העובדות.
מטרות העבירה
ב־1994 עמד שופט בית המשפט העליון אהרן ברק על הסכנות הגלומות בפעולות שיש בהן הפרת אמונים:
בפסק דין הנחשב מנחה, עניין שבס, אשר עסק בעניינו של מנכ"ל משרד ראש הממשלה שמעון שבס, הגדיר ברק שלושה ערכים המוגנים לדבריו באמצעות העבירה: אמון הציבור בעובדי הציבור, טוהר המידות של פקידי הציבור, וכן הגשמת האינטרס הציבורי באמצעות פעילות תקינה של המינהל הציבורי. אחד מיסודות העבירה – הרכיב הנסיבתי של "פגיעה בציבור" – מושפע במישרין מהערכים שעליהם היא מגינה.
מאז פרסום פסק דין זה דבקו בתי המשפט בעקרונותיו, ולפיהם אין צורך להוכיח כי עובד הציבור פגע באינטרס ציבורי ממשי, אלא די שהוא נמצא בניגוד עניינים חריף כשקיבל את החלטותיו, וכי הפגיעה בערכים המוגנים הייתה "מהותית". במקום נוסף הדגיש ברק כי העבירה עשויה להתקיים גם כאשר הנאשם לא קיבל טובות הנאה לכיסו, ואף אם פעל "למען מה שנראה לו כאינטרס הציבור".
היסוד העובדתי
הרכיב ההתנהגותי של העבירה הוא עשיית מעשה מרמה או מעשה של הפרת אמונים.
בפסק דין גרוסמן עמד שופט בית המשפט העליון אהרן ברק על מהות העבירה:
עם הפעולות שיש בהן משום הפרת אמונים ניתן למנות הוראה לבצע רישום כוזב, וכן, כאמור, פעולה שיש בה ניגוד עניינים. לפי ד"ר עידו באום, הרכיב ההתנהגותי יכול להתקיים גם במצב בו עובד ציבור מקבל כספים ממקורב שיש לו אינטרסים עסקיים, לא מדווח עליהם ומסתיר אותם. לשיטתו, הרכיב ההתנהגותי אכן גמיש וניתן לפיתוח, אך בתי המשפט והפרקליטות זהירים ביחס להרחבת המקרים הכלולים בו.
מלשון החוק ("עובד ציבור העושה") משמע שיש צורך בפעולה אקטיבית כדי לקיים את העבירה, אך בית המשפט הכיר באפשרות לעבור את עבירת הפרת האמונים גם במחדל. לאחר תיקון 39 לחוק העונשין נחקק שכּל עבירה יכולה להתקיים במחדל.
הרכיב הנסיבתי של העבירה מתקיים בשלושה תנאים: הנאשם הוא עובד ציבור בשעת העבירה, המעשה נעשה במילוי תפקידו, המעשה פוגע בציבור. לעניין זה אין צורך שהמעשה כשלעצמו ייחשב עבירה, אלא די בכך שהוא פוגע באינטרס ציבורי. מעשה מוגדר כפוגע בציבור כאשר יש בו פגיעה מהותית באחד מהערכים המוגנים על ידי העבירה.
בפסק דין גרוסמן קבע השופט ברק שמדובר בעבירת תוצאה, אך בעניין שבס, שנדון מאוחר יותר, הוכרע שהעבירה אינה עבירת תוצאה אלא עבירת התנהגות. לפיכך אין צורך להוכיח נזק לאינטרס ציבורי, וכן אין צורך בהוכחת קשר סיבתי עובדתי ומשפטי.
היסוד הנפשי
העבירה אינה מגדירה יסוד נפשי, ולכן היסוד הנפשי הנדרש הוא מחשבה פלילית, כלומר מודעות לטיב המעשה, לנסיבות ולתוצאה האפשרית. בהתאם לקביעת בית המשפט שמדובר בעבירת התנהגות, הנאשם צריך להיות מודע לפעילות הפלילית שבהתנהגותו ולנסיבותיה.
המודעות לפסול שבמעשה
קיימת מחלוקת לגבי היקף המודעות הנדרש לשם הוכחת אשמה בעבירה. יש הסוברים כי כמו בכל עבירה די במודעות טכנית למעשים ולנסיבות. בעמדה זו מחזיקים יובל קרניאל ואחרים. לעומתם יש הסבורים כי בשל אופייה הבעייתי של העבירה, הנושאת בעיקר אשם מוסרי, יש להרחיב את דרישת המודעות כך שתכלול גם את הפגם המוסרי שבמעשה. עמדה זו הייתה מקובלת בעבר בבתי המשפט, וגם מאוחר יותר זכתה לתמיכתם של פרופ' מרדכי קרמניצר, של השופט אליעזר גולדברג ושל אחרים.
פרופ' מרים גור־אריה סבורה כי אין להרחיב את דרישת המודעות, דווקא בשל אופייה העמום של העבירה, שאין להוסיף עמימות לעמימותה. לדבריה השופטים עצמם חלוקים על מהות העבירה, ובמצב כזה הטלת חובה על פקיד ציבור להיות מודע לפסול שבמעשה העבירה – אבסורדית. מסקנתה של גור אריה היא כי.
שופט בית המשפט העליון אליהו מצא, אשר כתב את דעת הרוב בדיון הראשון בעניין שבס, הציע מודל מדורג: במקרים שבהם העובדות מצביעות על הפרת אמונים חמורה יהיה צורך במודעות בסיסית בלבד, ואילו במקרים הקרובים לתחום האפור תידרש הוכחה למודעות גם בפסול שבמעשה. עם זאת השופטת דליה דורנר ציינה ששאלה עקרונית זו נותרה פתוחה. בדיון הנוסף שהתקיים בעניין זה קבעו אהרן ברק ומישאל חשין שאין לאמץ דרישה למודעות לפסול שבמעשה. די בכך ששבס היה מודע לטיב העובדתי שבהתנהגותו, ולכן יש להרשיעו בהפרת אמונים.
אישים שהורשעו בעבירה
השימוש בסעיפי העבירה החל בשנות ה־60. תחילה הואשמו בו אישי הציבור "מדֶּרג שני", כגון אנשי ממשל, שופטים ופקידים, אולם בתחילת שנות ה־90 הואשמו גם נציגי הציבור "מדרג ראשון", כמו שרים וחברי הכנסת. בתקופות שונות הורחבו גדרי העבירה או צומצמו, לפי אסכולות שונות בפסיקה. בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 פסקי דין הרחיבו את גבולות העבירה, לאחר שמספר פסקי דין של בית המשפט העליון צמצמו אותה. בכך עודד בית המשפט את פרקליטות המדינה שלא להירתע מהגשת כתבי אישום פליליים נגד בכירי ציבור באשמת ניגוד עניינים.
עם אלה שהורשעו בעבירה נמנים:
מארי-קסטי מנסיון-שאר
מארי-קסטי מנסיון-שאר (בצרפתית: Marie-Castille Mention-Schaar, נולדה ב-1963) היא במאית קולנוע, מפיקה ותסריטאית צרפתייה.
מרמה והפרת אמונים
בישראל
על כוללניות העבירה ועל היעדר הגדרה ברורה למעשים שאותם היא אוסרת נמתחת במשך שנים רבות ביקורת מצד משפטנים, פרקליטים, אישי ציבור ואחרים. המשפטן יובל קרניאל, אשר כתב את עבודת הדוקטורט שלו על העבירה, התבטא כי היא "מעוררת מחלוקת, אי־הבנות ושערוריות משפטיות וציבוריות, ומביאה את העוסקים בה למסקנות שונות בנוגע למטרותיה, לתפקידה, לפרשנותה הראויה ולהיקף התפרסותה".
מארי-קסטי מנסיון-שאר
ביוגרפיה
מארי-קסטי מנסיון-שאר הגיעה לתחום הקולנוע מתחום התקשורת, אחרי שעבדה 12 שנה בעיתונאות חוקרת בארצות הברית. התחילה את הקריירה שלה כמפיקת סרטים בחברת VedrediFilms. בהמשך הקימה את אולפן ההפקות שלה, Loma Nasha Films. בשנת 2003 היא הפיקה את הסרט הראשון שלה, Monsieur N4. בשנת 2009 כתבה את התסריט הראשון לסרט Première Étoile. בשנת 2016 הפיקה את הסרט Le ciel attendra המוקדש לסוגיית הרדיקליזציה האסלאמיסטית אצל נערות בצרפת.
מרמה והפרת אמונים
בישראל
פרופ' דניאל פרידמן טוען כי עבירת הפרת האמונים משמשת למעשה "עבירת סל", ובשל עמימות הגדרתה הפרקליטות יכולה, כרצונה, לצרף את העבירה לכל כתב אישום וכך לעבות את מצבת האישומים. במקום נוסף כינה פרידמן את הפרת האמונים "עילה ערטילאית" ו"אבן יסוד במאבק נגד אישי ציבור". פרופ' בועז סנג'רו טוען כי "איש אינו יודע, גם לא השופטות והשופטים בבית המשפט העליון", מהו באמת מעשה מרמה והפרת אמונים הפוגע בציבור. לדבריו "זוהי חקיקה רעה שכבר לפני כשבעה עשורים צריך היה לבטל". מרים גור־אריה קראה למחוק כליל את העבירה מספר החוקים ולהחליפה בקביעה של איסורים ספציפיים ופרטניים, המכסים מקרים מובהקים של הפרת אמונים. כך עשה גם פרופ' קרמניצר, בפאנל שערכה לשכת עורכי הדין בשנת 2010. לדבריו זו "עבירת סל" הנוגדת את עקרון החוקיות, שלפיו אין עונשין אלא אם כן מזהירין. בהקשרה של הלכת שבס אמר: "[...] החוק יוצר מצב בלתי נסבל [...] ככה לא מנסחים עבירות פליליות". אלי אברבנאל, אז פרקליט מחוז ירושלים וכיום שופט בבית המשפט המחוזי בירושלים, הסכים עימו וקרא למחוקקים בכנסת: “על המחוקק לצמצם את העמימות ככל שניתן. קטגוריות של התנהגות היא חיונית מאוד. אנשי החקיקה צריכים להגיע למצב שבו מבטלים את סעיף הסל".
בעולם
במדינות אחדות – אוסטרליה, דרום אפריקה, אורגון ופלורידה – נזנחה העבירה הישנה והעמומה של הפרת אמונים, ובמקומה נחקקו עבירות מפורטות שמגדירות את המצבים שבהם עבירת הפרת אמונים מתקיימת.
תזכיר חוק
בשנת 2009 גיבש משרד המשפטים תזכיר חוק, שמטרתו להחליף את סעיף 284 לחוק העונשין בנוסח מפורט יותר, שבו מצוינים, נוסף לתיאור הכללי, ארבעה מקרים אופייניים של מרמה והפרת אמונים.
צלב התעופה המצוינת (ארצות הברית)
צלב התעופה המצוינת  הוא עיטור צבאי המוענק לקצין או חייל בשירות סדיר של הכוחות המזוינים של ארצות הברית על הצטיינות בתמיכה בפעילות מבצעית על ידי "מעשי גבורה או הישגים בולטים במהלך טיסה החל מ-11 בנובמבר 1918."
העיטור הוענק לראשונה ב-2 במאי 1927, על ידי הנשיא קלווין קולידג' בשם הסנאט לעשרה אנשי צוות אוויר שהשתתפו בטיסה מחוף לחוף של צבא ארצות הברית שנמשכה מ-21 בדצמבר 1926 ועד 2 במאי 1927.
במהלך מלחמת העולם השנייה העיטור הוענק על פי קריטריונים שונים מזירה לזירה. לדוגמה, בזירה הפאסיפית העיטור הוענק לקצינים בלבד, בזירה האירופאית העיטור הוענק לאיש צוות הבודד ששרד ממפציץ שהופל עם סיום הסבב המבצעי שלו. כמו כן חיילי צבאות אחרים ששירתו יחד עם כוחות אמריקאים ומדריכי טיסה שהראו גבורה יוצאת דופן זכאים היו לקבל את המדליה. במלחמה זו פרנציס גברסקי קיבל 13 עיטורי צלב התעופה המצוינת, המספר הגבוה ביותר שניתן לאדם אחד במלחמה זאת.
מיכאיל קרייני
מיכאיל קרייני (בערבית: مخائيل موسى كريني; נולד ב-1964) הוא מופקד הקתדרה למשפט בינלאומי ע"ש ברוס וו. ויין ופרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית. כיהן כדיקן הפקולטה למשפטים ה-25, בשנים 2016–2019.
החל משנת 2022 חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
ביוגרפיה
מיכאיל קרייני נולד וגדל בכפר יאסיף בגליל המערבי למשפחה ערבית, יוונית-אורתודוקסית. אביו, ד"ר מוסא קרייני (1939 – 1997), היה חבר סגל בפקולטה לחינוך של אוניברסיטת חיפה.
קרייני נסע לארצות הברית ועשה דוקטורט שני באוניברסיטת פנסילבניה, על מלגות קרן פולברייט וקרן רוטשילד, בהדרכתו של פרופ' ג'פרי האזרד. נושא העבודה היה: "דוקטרינת הפורום הבלתי נאות בעידן המודרני". קרייני סיים את הדוקטורט ב-2003 והעבודה ראתה אור כספר ב-2004.
ב-2001 התמנה קרייני למרצה בפקולטה למשפטים שבאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2002 זכה בפרס צלטנר לחוקר הצעיר. בשנים 2003–2006 זכה במלגת מעוף. ב-2005 התמנה למרצה בכיר. בשנים 2004–2006 כיהן כמנהל האקדמי של מרכז מינרבה לזכויות אדם. שימש כמופקד הקתדרה על שם אדוורד סילבר להליך אזרחי. בשנת 2007 זכה בפרס מיכאל ברונו.
בשנים 2007–2008 שהה בשבתון במכון למחקר מתקדם בפרינסטון, ניו ג'רזי. בשנים 2008- 2012 כיהן כמנהל מרכז סאקר למחקר חקיקה ולמשפט משווה. ב-2012–2013 היה פרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד, בה לימד בפקולטה למשפטים ובפקולטה למדעי החברה. ב-2009 התמנה לפרופסור חבר, ב-2010 הופקד על הקתדרה למשפט בינלאומי ע"ש ברוס וו. ויין. ב-2013 שהה כעמית מחקר בכיר בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מלבורן. בשנת 2014 התמנה לפרופסור מן המניין.
בשנים 2004–2006 קרייני היה חבר בהנהלת האגודה לזכויות האזרח. באותן שנים ישב בהנהלת בית הספר לשלום בנווה שלום. שמש כחבר בוועדה לרענון מערך האינדיקטורים לחינוך בישראל שמטעם היזמה למחקר יישומי בחינוך של האקדמיה הישראלית למדעים וכתב את הפרק שעסק בפערים ושוויון הזדמנויות.
משמש כיועץ אקדמי לשופט משה גל, שהתמנה מטעם שרת המשפטים להציע קובץ חדש של תקנות סדר הדין האזרחי. בשנים 2005–2009 זכה במענק מחקר מטעם הקרן הלאומית למדע (עם סיליה פסברג), זכה במענק מחקר מטעם הקרן גם בשנים 2012–2014. בשנת 2011 זכה בפרס הרקטור על הצטיינות במחקר ובהוראה. החל מ-2022 הוא חבר באקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
מיכאיל קרייני מתגורר בנווה שלום, נשוי לאינאס, סמנכ"לית פיתוח בחברת הייטק, ולהם שלושה ילדים.
מחקריו
מיכאיל קרייני חוקר שלושה תחומים עיקריים: 1. משפט בינלאומי פרטי; 2. פרוצדורה אזרחית; 3. רב-תרבותיות ודת.
המשפט הבינלאומי הפרטי
השפעת הליך ברירת הדין על סמכות השיפוט הבינלאומית
הספר עוסק בנושא המשפט הבינלאומי הפרטי. תחום סמכות השיפוט ותחום ברירת הדין נחשבים לשני תחומים נפרדים, קרייני טען והוכיח שהם משפיעים זה על זה.
קונפליקטים בתוך קונפליקט
הספר ראה אור בהוצאת אוניברסיטת אוקספורד. קרייני מנתח את המשפט הבינלאומי הפרטי של ישראל כלפי השטחים - הגדה המערבית ועזה מאז כיבושם ועד היום. עד כה, יחסים אלה נותחו מנקדת המבט של המשפט הבינלאומי הפומבי ומשפט זכויות האדם. מחקר זה מאיר ספרה שלמה של יחסים פרטיים ודוקטרינות משפטיות מתחום המשפט הפרטי שהתפתחו בצלו של הסכסוך הכללי. הספר מציג את הטענה שבהקשר לסכסוך מדיני בין שתי ישויות - המשפט הבינלאומי הפרטי משרת גם אינטרסים מדינתיים ולא רק אינטרסים פרטיים.
דת ורב-תרבותיות בישראל
עיקר המחקר התמקד באוכלוסייה הערבית ובהסדרי הדת שלה מבחינת השיח של דת ומדינה בישראל. המחקר התחיל מהתובנה שנהוג היה להתייחס במחקר לדת ולמדינה כאל נושא העוסק בסוגיות הנוגעות ליהדות - וליתר דיוק במתח שבין מתן הכרה ותמיכה במוסדות דת יהודיים לבין ערכים ליברים. שיח הדת ומדינה לא התייחס כלל להסדרי הדת של האוכלוסייה הערבית.
קרייני ניסה להסביר במחקריו למה הסדרי הדת של הערבים נפקדים מהשיח. הסיבה לכך היא שהפרדיגמה השלטת היא שהסדרי הדת קשורים קשר הדוק לזהותה היהודית של המדינה ומשום כך הם חלק מהספירה הציבורית. אולם ברמה של הערכים הליברליים הם נתפשים כהסדרים לא ליברליים וכפייתיים. לעומת זאת, הסדרי הדת של האוכלוסייה הערבית נבדלים, כי הם אינם קשורים לזהותה היהודית של המדינה, לפחות לא באופן ישיר והם נתפשים כהסדרים רב-תרבותיים שהמדינה מציעה או נותנת לקבוצות מיעוט שחיות בקרבה ולפיכך הם גם נתפשים כליברליים ולא כפייתיים. על הציר של הפרטי והציבורי הם נתפשים כהסדרים פרטיים של האוכלוסייה המשנית.
בהתבסס על האבחנה הזו קרייני שאל במחקריו שאלות כמו: האם ההסדרים הם רב-תרבותיים וליברליים ובדק מהן ההשפעות של הסיווג הזה על זכויות נשים בחברה הערבית, או מהן הדרכים האופטימליות לתיקון המצב הקיים.
פרוצדורה אזרחית
בתחום זה חקר קרייני את התובענות היצוגיות, מוסד הערעור וגם את נושא הגילוי המוקדם וניסה לחבר בין כללים פרוצדורליים לבין העקרונות של משפט מהותי, שצריכים להדריך את הכללים הפרוצדורליים.
התובענות הייצוגיות
הטיעון הבסיסי הוא שהליך התובענה היצוגית הוא הליך רב-תכליתי, מה שמחייב גם הסדר שונה של התובענה הייצוגית בהתאם לתכלית המיוחדת שלה.
הערעור
קרייני ניסה להציע מודל שקובע את היחס האופטימלי בין הערעור על ההחלטה הסופית לבין ערעור על החלטת הביניים בהליך האזרחי.
הליך הגילוי המוקדם
קרייני טען שאת היקף ההליך, כמו גם את הכללים שלו, צריך לקבוע בהתאם להכרעה של ההליך האזרחי, כהליך שמכריע בסכסוך, לעומת הליך שקובע את האמת המשפטית.
קישורים חיצוניים
הרצאות מצולמות באתר יו טיוב
נוסע
נוסע הוא אדם אשר נמצא בכלי תחבורה, ועובר באמצעותו ממקום למקום. פעולת ההעברה נקראת הסעה.
משתמשים במונח "נוסע" בהקשרים הבאים:
מעמד משפטי
במסגרת סמכויות משפטיות, החוק קובע את חובותיו של המוביל הציבורי כלפי הנוסע. בנוסף לכך את חובות הנהג, הטייס או הרב חובל כלפי הנוסעים שהוא מוביל בכלי התחבורה שלו.
חדר עסקות
חדר עסקות הוא חדר מסחר בבנקים ובחברות השקעות. תפקיד חדרי המסחר למקסם את רווחי הארגון תוך כדי ביצוע עסקאות בשוקי הכסף השונים בארץ ובעולם. בחדר עסקות עובדים סוחרים שתפקידם משתנה בהתאם למומחיותם והתמקדותם בשוק מסוים, כגון התמחות במסחר במטבע זר, התמחות בניירות ערך, מסחר במניות, איגרות חוב וכדומה.
השירות ללקוחות בחדרי עסקות חייב להצטיין ביעילות ומהירות תגובה, שכן לעיתוי הפעולה ישנה משמעות פיננסית רבה. הסוחרים נדרשים לספק שירות ומענה מהיר ללקוחותיהם ולתקשר בו זמנית עם מספר רב של גורמים. סוחר עושה שימוש במספר מסכי מחשב בו זמנית, בדרך כלל בין שלושה לשישה, בעזרתם הוא מקבל מידע וחדשות על מגמות השוק השונות. פקודות ביצוע ועסקאות מנוהלות באמצעות מקלדת ייעודית. לרשות הסוחרים עומדים מקורות מידע רבים ומגוונים שהולידו את הצורך במערכות מיתוג ושיתוף משאבים ייעודיות וזאת ועל ידי שימוש במערכות תוכנה מתקדמות. כמו כן, יש צורך במערכת תקשורת קולית (טלפוניה) שתאפשר לסוחר לקיים מספר רב של שיחות בו זמנית, למסור ולקבל מידע קולי ולספק מענה מיידי ללקוחות.
מערכת מיתוג ושיתוף משאבים
כדי שהסוחר יוכל לשלוט בכל מקורות המידע ולבצע דרכם את המסחר, מתקינים על כל שולחן מסחר מקלדת ייעודית המהווה ממשק מיתוג שמע וחוזי. בנוסף למיתוג, מאפשרת המקלדת לקבל מידע ויזואלי על גבי מסך קטן שנמצא עליה, ולהקיש על מקשים ייעודיים לזירות המסחר כמו “buy” ,“bid” ועוד.
למיקום הציוד באזור נפרד מחדר העסקות יתרונות נוספים כמו ריכוז הציוד בארונות כך שתחזוקתו קלה יותר ועבודת הסוחרים מתאפשרת ללא הפרעה. יתרון נוסף למערכות המיתוג הוא אמינותן ושרידותן. המערכות בנויות בצורה כזו שעבור כל הרכיבים הקריטיים לפעולה תקינה של המערכת, יש רכיב חליפי אשר נכנס לפעולה על פי הצורך והסיכוי להשבתת המערכת כתוצאה מתקלה נמוך מאוד.
מערכות טלפוניה לחדרי עסקות
מערכות הטלפוניה הייעודיות לחדרי עסקות מאפשרות לסוחרים להיות מקושרים בעת ובעונה אחת למספר רב של מקורות. המערכת מחוברת למרכזיית הטלפונים של הארגון ומצד שני לספקי שירות קווי הטלפון והתמסורת הארציים כמו בזק, סלקום וכדומה. המערכת מחוברת למספר רב של קווים כולל קווי נקודה–לנקודה לזירות מסחר בבורסה.
על שולחנות הסוחרים נמצאות עמדות המכונות צריחים (Turrets) המאפשרות ישיבה חופשית ושימוש במערכת באמצעות שם משתמש וססמה. לכל עמדה יש לפחות שתי שפופרות ומערכת ראש אחת. רוב שטח העמדה הוא מסך מגע המאפשר חיוג מהיר ללקוחות, מענה מהיר ושימוש קל באופציות מתקדמות. לעיתים מוסיפים לעמדה הרחבה המשמשת את הסוחר כאינטרקום המחובר ישירות לזירות המסחר השונות.
משפחה וחצי
משפחה וחצי היא סדרת דרמה ישראלית שנכתבה על ידי גלילה רון־פדר-עמית ושודרה לראשונה בטלוויזיה החינוכית בשנים 1998–2001. החל מיוני 2008 החלו שידורים חוזרים של הסדרה בערוץ Yes קולנוע ישראלי. באותה שנה הופקה העונה החדשה של הסדרה, אשר מהווה המשך לסדרה המקורית, שכללה 83 פרקים.
רקע
דוביק (נתן דטנר) ותמי (גיליה שטרן) דגן, זוג המגדל את ילדיהם אור (דנה מרמור) ותום (עומר מילר) בחום ואהבה, מחליט לאמץ שני מתבגרים הזקוקים למשפחה אומנת: איציק דוידי (לביא זיטנר) וסיון כהן (יעל פוליאקוב). בני המשפחה השונים מתמודדים כל אחד עם בעיותיו שלו, תוך כדי דגש על בעיות של ילדי האומנה הקשורים לעברם ומשפחותיהם.
לאחר עליית הסדרה לאקרנים כתבה גלילה רון־פדר-עמית בין השנים 1998- 2001 סדרה של חמישה ספרים שבהם הציגה את מחשבותיהם ורגשותיהם של דמויות הסדרה, כל אחד מנקודת המבט של דמות אחרת, והספרים יצאו בשמות הבאים: "סיפורו של איציק", "סיפורה של סיון", "סיפורה של אור", "סיפורו של תום" ו"סיפורו של איתן".
בין השחקנים האורחים המשתתפים בסדרה: גור רוזן, דדי זוהר ואסתי קוסוביצקי.
עוד משפחה וחצי
"עוד משפחה וחצי" היא סדרת המשך לסדרה "משפחה וחצי", וכללה 30 פרקים ושודרה בשנת 2009. בסדרה זו מסתבר שדוביק ותמי התגרשו ודוביק עבר לחיות עם מיקי (לימור גולדשטיין), עורכת דין במקצועה, והם חיים מזה 10 שנים ביחד, ולהם בן משותף עופרי (טל גרושקה), ובת מנישואיה הקודמים של מיקי, דניאל (תמר שם אור). בנוסף לשני הילדים מחליטה המשפחה לקחת שני ילדים הזקוקים למשפחה אומנת: אושרת (רותם זיסמן-כהן) ואלירן (דקל עדין). הפרקים בסדרה החדשה מראים סיטואציות היכולות לקרות לבני הנוער בחיי היומיום.
בין היתר משתתפים בתוכנית בתפקידי אורח: אוולין הגואל, לביא זיטנר וגיליה שטרן.
שיר הפתיחה של הסדרה היה "מה ידוע על היום הזה" של מאור כהן.
שולחן לשישה
שולחן לשישה היא סדרת ספין-אוף על דמותו של דוביק דגן. לאחר שילדיו עזבו את הבית ואשתו חיה בנפרד ממנו, הוא מאכלס בביתו בני נוער שהתנתקו ממשפחותיהם וגרים ברחוב. בכל פרק מסופר על חייהם של ששת הנערים שהתקבצו לבית, ועל בעיותיהם השונות. את הסדרה כתבה גלילה רון פדר-עמית ומככבים בה נתן דטנר, יובל שרף, אלי קרן-אסף וגיא סלניק. היא שודרה בשנת 2013 בערוץ 10 וכללה 22 פרקים.
משפחה וחצי
ביקורות
מולן דה לה גאלט
מולן דה לה גאלט (בצרפתית: Moulin de la Galette) היא טחנת רוח הממוקמת במונמארטר בצפונה של פריז בירת צרפת. הטחנה צוירה על ידי אמנים רבים ובהם פייר-אוגוסט רנואר, אנרי דה טולוז-לוטרק, ראמון קאסאס, וינסנט ואן גוך ופבלו פיקאסו.
בשנת 1939 הוכרזה הטחנה כאתר היסטורי.
בסמוך למולן דה לה גאלט הייתה ממוקמת מסעדה וכן אתר הרקדה שהיה פופולרי בשלהי המאה ה-19. בראש המסעדה ניצבת טחנת רוח נוספת בשם מולן ראדט. מסעדה זו הונצחה בציורו המפורסם של רנואר הנשף במולן דה לה גאלט.
סוף עידן התמימות
סוף עידן התמימות הוא סרט קולנוע ישראלי שעלה לאקרנים בשנת 2015 בכתיבתה בבימויה של וידי (ורדית) בילו, עם יחזקאל לזרוב, ריימונד אמסלם ויעל בן דור בתפקידים הראשיים.
הסרט הוקרן לראשונה בטקס פרסי אופיר לשנת 2013 בשם "פלסטלינה" והועלה לאקרנים ב-2015 בשם "סוף עידן התמימות". בחו"ל הוא נקרא בשם Fragile (שביר) או Plasticine (פלסטלינה).
העלילה מתרחשת בבניין ישן בירושלים בשנת 1966 כשהעיר עדיין חצוייה והכלכלה נמצאת בתקופת המיתון. בדירה משתמשים בתנור נפט, טלפון חוגה עם מנעול שנמצא רק בדירה אחת, רדיו טרנזיסטור, ילקוט תלמיד מעור שנישא על הגב, קומקום שורק ועוד.
בסוף הסרט מושמע בפסקול השיר "סתיו" של שמשון חלפי ומשה וילנסקי בשירתה של אפרת בן צור שמלווה עצמה באוטוהארפ בעיבודו של רן בגנו.
תקציר העלילה
משפחת בכר גרה בבניין ישן בירושלים. האב אלי (יחזקאל לזרוב) נמצא רוב היום בעבודה. אשתו רותי (ריימונד אמסלם), סגורה בתוך עולמה ומבלה את רוב שעות היום במיטה בקריאת רומנים עבי כרס שבעלה מחליף לה בספרייה.
בתם מיכל (יעל בן דור) בת ה-11, בודדה ומשועממת, נאלצת לחפש תשומת לב ועניין בקרב דיירי הבניין. בעיקר אצל האלמנה גב' ששוני (חנה לסלאו) שמשכירה חדרים בדירתה. בין דיירי המשנה שלה נמצא נמצא הנרי (אופיר וייל) שלא מדבר הרבה ואוהב להתבונן במיכל כשהיא מבצעת עמידת ידיים. מיכל מבקרת גם אצל לילי (מאיה גורקין) שמטפלת באמא חולה ועומדת להתגייס, ממנה היא לומדת איך להתנשק.
היחסים בין רותי ואלי מתוחים והם כמעט לא מדברים. רותי רוצה למצוא עבודה כדי לעזור בכלכלת המשפחה אבל אבי לא עוזר לה בזה. הם לא מסוגלים לשמור בסוד את המתח הזה גם בפני חבריהם גדי (קובי מאור) ואשתו אביבה (דנה סמו).
רותי רוצה לרשום את מיכל לקבוצת שחייה בימק"א ירושלים ולשם זה היא משכירה חדר בדירה ללא אישור מאבי. השוכרת היא סטודנטית צעירה בשם רנה (אנה דוברוביצקי) שמתיידדת עם רותי ומכניסה קצת שמחת חיים לחייה העגומים. הן יוצאות לטייל בירושלים ומשאירות את מיכל לבד. זה לא מוצא חן בעיני אבי שחוזר ממילואים ומוצא את מיכל אצל גב' ששוני. לבסוף חוזרת רנה אל החבר שלה (גרא סנדלר) ועוזבת אותם.
רותי מוצאת עבודה כמזכירה אצל עורך דין.
מאמן השחייה (מיכאל כורש) מסרב בתחילה לצרף את מיכל לנבחרת השחייה בגלל שהיא בת אבל רותי עומדת על כך בתוקף ומצליחה.
העירייה מכריזה על הבניין כמבנה מסוכן והדיירים מתכנסים לישיבה בראשות גב' ששוני כדי להחליט מה לעשות.
עמק גרינווד
עמק גרינווד (באנגלית: Greenwood Valley) הוא עמק מכוסה קרח בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
העמק ממוקם בין רכס סטאאפלר והר דורלי, בצידו המערבי של מדף הקרח וילסון.
העמק הוא מוצאו של נהר אוניקס.
מקור השם
העמק נקרא על שם ראסל א. גרינווד (Russell A. Greenwood), מצי ארצות הברית, שהיה אחראי על תחזוקת הציוד הכבד בתחנת מקמרדו בשנת 1962.
מצעד הבהמות
מצעד הבהמות (או מצעד החמורים) מתייחס למספר מצעדים שארגנו פעילי ימין קיצוני ותושבים חרדים ברחובות ירושלים. המצעדים כונו בשם "מצעד העוז והענווה" והתקיימו כשהם מלווים בחמורים, עיזים וכלבים, כאות מחאה על "מצעד הגאווה והסובלנות" שנערך בעיר. המצעדים הפכו לסמל לשנאת הקהילה הגאה על ידי פלגים קיצוניים בחברה הדתית ובציבור הימני.
רקע
מצעדי הגאווה, בהובלת קהילת הלהט"ב, החלו להתקיים בתל אביב-יפו ב-1998, וב-2002 החלה מסורת המצעדים גם בירושלים. בהמשך התקיימו מצעדים בערים נוספות כמו חיפה, חדרה, פתח תקווה ועוד.
במקביל לקיום המצעדים החלה תנועת התנגדות מצד חוגים שמרניים מסורתיים. עיקר ההתנגדות התרכזה בירושלים, ולעיתים תורגמה ההתנגדות המילולית גם לאלימות פיזית. כך למשל במצעד הגאווה בירושלים ב-2005 דקר ישי שליסל מספר צועדים. לאחר ריצוי עונש של 10 שנות מאסר, השתחרר שליסל, וב-2015 רצח את שירה בנקי במהלך המצעד.
התמיכה התורנית
הקישור בין משכב זכר למשכב בהמה נעשה עוד בימי הרמב"ם כשכתב: "איסור זָכָר ובהמה ברור מאוד. אם שׂנוא לבוא בדרך הטבע אלא לצורך, על אחת כמה וכמה שלא בדרך הטבע ולבקש רק הנאה" (מורה נבוכים, חלק שלישי, פרק מ"ט).
2006
מצעד הבהמות הראשון התקיים ב-9 בנובמבר 2006 (יום לפני מצעד הגאווה) ותוכנן לצעוד באותו מסלול של מצעד הגאווה. במצעד, אותו יזם ארגון קוממיות שהוקם באותה שנה, נטלו חלק כ-200 חרדים ופעילי ימין קיצוניים בהובלת ברוך מרזל, איתמר בן גביר ובצלאל סמוטריץ'. הצועדים צירפו למצעד חמורים, כלבים ועיזים, כהשוואה ללהט"בים, והצטיידו בשלטים שקראו "הזדעזעי ירושלים", "איפה הבושה?", "די לתועבה", "בשל שליחות דמים, גילוי עריות ועבודה זרה, חרבה ירושלים" ו"די לטומאה".
בג"ץ שהגיש ארגון תנו לחיות לחיות למניעת המצעד בטענה של התעללות בבעלי חיים נדחה.
המצעד נתקל בהתנגדות מארגונים שונים וביניהם רבנים רפורמים כמו גלעד קריב שהצהיר.
2010
ב-2010 התקיים מצעד בהמות בירושלים, במקביל למצעד הגאווה, בהשתתפות חרדים בהובלת סגן ראש העיר יצחק פינדרוס ופעילי ימין קיצונים בהובלת איתמר בן גביר וברוך מרזל. במצעד נעשה שימוש בדמויות קרטון של חמורים. המצעד עבר בסמוך למצעד הגאווה ומספר עימותים נרשמו ובסופו נעצר ברוך מרזל ו-3 מפגינות ימין אחרות.
2011
ב-2011 התקיים מצעד בהמות נוסף בירושלים בצמידות למצעד הגאווה. במצעד צעדו מספר מצומצם של חרדים ופעילי ימין קיצוני בליווי חמורים כשהם נושאים שלטים כמו "חולים סוטים עופו מירושלים", "ואת זכר לא תשכב משכבי אישה תועבה היא", "חולים סוטים תחזרו לארון" ועוד.
2012
ב-2012 קיימו מספר מאות חרדים ופעילי ימין קיצוניים, בהנהגת ברוך מרזל, מצעד בהמות בירושלים. משה פייגלין תמך במצעד והצהיר: "יתכבדו נא הצועדים – ויחזרו איש איש לארונו. שלא יתבכיינו, אף אחד לא מתערב להם שם בענייניהם. יואילו נא לוותר על ניסיונות ההשתלטות שלהם, וישאירו את רשות הרבים לאנשים נורמליים".
תגובות
ב-2015, במסגרת הפריימריז לקראת הבחירות לכנסת העשרים, נבחר בצלאל סמוטריץ' למקום השמיני המפלגת הבית היהודי וכשנשאל על השתתפותו במצעד ב-2006 הגיב: "ארגנתי את זה כשהייתי צעיר וטיפש. כעת אני מתחרט על כך" יחד עם זאת בראיון שנתן לידיעות אחרונות ב-2021 פרש את דעותיו כנגד הורות של זוגות שאינם אב ואם ושוב השווה מודלים אחרים לחיות
מיזררה (אלגרי)
מיזררה (בלטינית Miserere mei, Deus, "רחם עלי, אלוהים") היא הלחנה של גרגוריו אלגרי לפרק נ"א בתהלים. אלגרי הלחין את היצירה בזמן כהונתו של האפיפיור אורבנוס השמיני, כנראה בשנות השלושים של המאה ה-17. היצירה נועדה לביצוע המקהלה של הקפלה הסיסטינית בתפילות הערב של יום רביעי הקדוש ויום שישי הקדוש בשבוע הקדוש. המילים הראשונות של הטקסט הן Miserere mei, Deus שמשמעותן בלטינית "רחם עלי, אלוהים" ובמקור המילים הן "חנני אלוהים כחסדך".
תיאור
היצירה נכתבה לביצוע בשתי מקהלות, אחת של חמישה קולות ואחת של ארבעה והיא דוגמה לפוליפוניה מהרנסאנס ולגרסה פשוטה של פובורדון. המקהלה הראשונה שרה את הטקסט בגרסה פשוטה והמקהלה השנייה מלווה אותה בקישוטים והן מתחלפות ביניהן בתפקידים.
היסטוריה
היצירה היא אחת משתים-עשרה הלחנות של טקסט המיזררה שהולחנו מאז 1514 ושימשו את המקהלה במועדים מיוחדים. לאחר כתיבתה של היצירה נאסר להפיץ ולהעתיק אותה וביצועה היה מותר רק בקפלה הסיסטינית ובתפילות המיוחדות של השבוע הקדוש. הפרת האיסור הייתה עשויה לגרור נידוי. שלושה עותקים של היצירה הוחזקו ברשות מיוחדת מחוץ לותיקן עד 1770: אצל לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אצל אחד ממלכי פורטוגל ואצל ג'ובאני בטיסטה מרטיני. סיפור פופולרי מספר שמוצרט, בהיותו בן 14 ביקר ברומא ושמע את היצירה בתפילת יום רביעי הקדוש. לאחר שיצא, רשם את היצירה מהזיכרון ושב לתפילת יום שישי כדי לבצע תיקונים קטנים במה שכתב. מאוחר יותר הוא פגש את ההיסטוריון צ'ארלס ברני ומסר לו את העותק הכתוב והוא פרסם אותו בלונדון ב-1771. עם הפרסום, בוטל איסור ההפצה וההעתקה. עם זאת, הגרסה הזאת לא כללה את הקישוטים של המקהלה השנייה שהעניקו ליצירה את הנופך השמיימי. רק ב-1840 פרסם כומר קתולי בשם פייטרו אלפיירי (Pietro Alfieri) את הגרסה המוכרת כיום. עיבודים נוספים ליצירה בוצעו מוקדם יותר על ידי מנדלסון ב-1831 ועל ידי פרנץ ליסט.
בנוסף להלחנה של אלגרי, הלחנה אחת פורסמה מחוץ לוותיקן - יצירה של תומאסו באי (Tommaso Bai) מ-1713.
קאדילק STS
קאדילק STS (באנגלית: Cadillac STS) היא מכונית סלון תוצרת חטיבת הרכב היוקרתי קאדילק, חברת בת של ג'נרל מוטורס האמריקאי, אשר יוצרה בין השנים 2004–2011 (משנת המודל 2005), בארצות הברית וברוסיה.
אנדריי ירמולנקו
אנדריי מיקולייביץ' ירמולנקו (באוקראינית: Андрій Миколайович Ярмоленко; נולד ב-23 באוקטובר 1989 בסנקט פטרבורג) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדות הקיצוני השמאלי והחלוץ בדינמו קייב ובנבחרת אוקראינה.
קריירה
ירמולנקו נולד בסנקט פטרבורג וגדל בצ'רניהיב. הוא החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון הכדורגל דסנה צ'רניהיב. הוא גדל במחלקת הנוער של דסנה, וב-2006 קודם לקבוצה הבוגרת שלה, ששיחקה בליגות נמוכות באוקראינה. לאחר שזוהה על ידי המועדון האוקראיני הבכיר דינמו קייב, עבר ירמולנקו לדינמו בחורף 2007.
עם הצטרפותו לדינמו קייב שיחק ירמולנקו בתחילה במסגרת מועדון המשנה. ירמולנקו קודם לקבוצה הבוגרת של דינמו קייב בסיום עונת, אז ערך הופעה בודדת במהלכה כבש גם שער בכורה. בעונת קיבל ירמולנקו הזדמנויות רבות יותר בקבוצה - הוא ערך 10 הופעות במסגרת ליגת העל האוקראינית והיה שותף לזכיית קבוצתו באליפות הליגה, וכן היה מלך השערים של טורניר הגביע האוקראיני, עם חמישה שערים במסגרתו.
בעונת הפך ירמולנקו לשחקן קבוע בקבוצה הבוגרת של דינמו. בפתיחתה הוא זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האוקראיני, ובהמשך החל להפוך לשחקן קבוע בהרכב, הן במסגרת הליגה האוקראינית והן בליגת האלופות. בשנת 2011 שוב זכה עם הקבוצה בסופר קאפ.
ב-28 באוגוסט 2017 חתם ירמולנקו במועדון הגרמני בורוסיה דורטמונד תמורת 25 מיליון אירו.
ב-13 ביולי 2022 חתם באל עין.
נבחרת אוקראינה
בנבחרת הלאומית של אוקראינה משחק ירמולנקו מאז ספטמבר 2009, עת כבש שער כבר במשחק הבכורה שלו, מול. ירמולנקו הבקיע שני שערים לזכות נבחרתו במוקדמות מונדיאל 2010, ובמהלך משחקי מוקדמות מונדיאל 2014 כבש חמישה שערים.
ירמולנקו נכלל בסגל של נבחרת אוקראינה ליורו 2012, יורו 2016 ויורו 2020. בשלוש אליפויות אלו נטל חלק בכל משחקי הנבחרת. במהלך יורו 2020 הבקיע שני שערים. במהלך הקריירה שלו בנבחרת הבקיע ירמולנקו 42 שערים (נכון ל-2021), מה שמציב אותו במקום השני ברשימת מלכי השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
קוטרל
{{פירושונים|* טרוויס קוטרל – מוזיקאי אמריקאי
ראו גם
}}
The Sky Moves Sideways
The Sky Moves Sideways הוא האלבום השלישי של להקת הרוק המתקדם הבריטית "פורקיופיין טרי". האלבום יצא לאור לראשונה ב-30 בינואר 1995.
האלבום מתאפיין באווירה הייחודית של הלהקה באותן השנים: מעט מילים והרבה מוזיקה, המתפתחת בצורה איטית וסוריאליסטית. רבים מייחסים לאלבום מבנה דומה ל-Wish You Were Here של פינק פלויד, בכך שלשניהם יש יצירה ארוכה בשני חלקים, הפותחת וסוגרת את האלבום ("The Sky Moves Sideways" באלבום זה ו-"Shine on You Crazy Diamond" באלבומם של פינק פלויד).
בתקופת הקלטת האלבום התגבש הרכבה של הלהקה כאשר ברביירי, אדווין ומייטלנד הצטרפו לסטיבן וילסון. כתוצאה מכך האלבום אינו יצירה עצמאית של סטיבן וילסון, בניגוד לאלבומיה הקודמים של הלהקה, ופרט לשני שירים ("The Moon Touches Your Shoulder" ו-"Dislocated Day") הוקלט בהשתתפות כל החברים.
בשנת 2004 האלבום יצא בהוצאה מחודשת, הכוללת את השיר "Stars Die", וקטעי בונוס נוספים. ההבדל המרכזי בין שני האלבומים הוא הקלטת תיפוף אקוסטי על ידי גאווין הריסון, שהחליף את כריס מייטלנד ב-2002, בשירים אותם הקליט וילסון לבדו בעזרת מכונת תופים.
מת'יו ריוולדט
מת'יו תומאס ריוולדט (באנגלית: Matthew Rehwoldt; נולד ב-7 באוקטובר 1987) הידוע יותר בשם הבמה שלו, מת'יו ריוולדט הוא מתאבק ופרשן אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות Impact Wrestling. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה איידן אינגליש. בתקופתו בארגון, הוא היה חלק מהצמד הוודוילנס לצד סיימוץ גוץ', כשביחד הם החזיקו פעם אחת באליפות הזוגות של NXT. אינגליש החל את הקריירה שלו ב-WWE כמתאבק בשנת 2012 והפך לפרשן התוכנית 205 לייב בשנת 2019.
ארגונים עצמאיים (2011–2012)
ריוולדט התאבק בארגונים עצמאיים בשיקגו תחת השם "מאט מרקי" ואף התאבק ביחד עם המתאבק בארי רייט ששמם היה ידוע כ-"The Ryte Stuff".
מתחמי הפיתוח (2012–2014)
ריוולדט חתם על חוזה בארגון ה-WWE בתחילת שנת 2012 ונשלח למתחם הפיתוח שנקרא Florida Championship Wrestling (בקיצור: FCW), שם החל להשתמש בשם הבמה החדש, איידן אינגליש. את הופעת הבכורה שלו בזירה ערך ב-8 באפריל בקרב זוגות מעורב ביחד עם אודרי מארי נגד ריק ויקטור ופייג'. באותה שנה, ה-WWE החליטו לשנות את המותג FCW ולהכיר בו בשמו החדש NXT, וכתוצאה מכך ב-27 ביוני התאבק נגד ליאו קרוגר בקרב היחידים הראשון שלו והפסיד לו. בשארית שנת 2012 שומש כמתאבק שמפסיד למתאבקים בכירים ממנו כדי לקדם אותם (מה שמוכר יותר במונח ההיאבקות: "ג'ובר") כגון בריי וויאט, רייבאק וביג אי לנגסטון. את הניצחון הבכורה שלו רשם ב-18 בספטמבר 2013. שבוע לאחר מכן, פיתח גימיק חדש שלפני ולאחר כל קרב שלו החל לשיר. באותה שנה רשם ניצחונות על ג'ייסון ג'ורדן וקמאצ'ו. בתחילת שנת 2014 אינגליש פתח בפיוד נגד קולין קאסידי, אך הפסיד לו ב-1 בינואר.
הוודוילנס (2014–2017)
בחודש יוני אינגליש צוות למתאבק סיימון גוץ' והשניים נקראו "הוודוילנס" (באנגלית: The Vaudevillains). באירוע NXT TakeOver: Brooklyn, הוודוילנס ניצחו את בלייק ומרפי כדי לזכות באליפות הזוגות של NXT. ב-11 בנובמבר השניים הפסידו את התארים לדאש ודוסון. שבועיים לאחר מכן הוודוילנס פגשו את דאש ודוסון בקרב חוזר על האליפויות, אך שוב הפסידו. ב-16 במרץ 2016 השניים הפסידו לצ'אד גייבל וג'ייסון ג'ורדן (שהיו ידועים כ"אמריקן אלפא") בקרב מועמדות לתואר הזוגות.
ב-7 באפריל הוודוילנס ערכו את הופעת הבכורה שלהם בתוכנית SmackDown וניצחו את "הלוצה דרגונס", כשהם מזוהים כדמויות הרעות והשנואות. ב-11 באפריל בתוכנית Raw, נודע שהוודוילנס יתחרו בטורניר למועמדות לתואר אליפות הזוגות, שבו בסיבוב הראשון ניצחו את גולדאסט ופאנדנגו ובחצי הגמר ניצחו את האוסוס. בגמר הטורניר שנערך באירוע פייבאק, הקרב היה בין הוודוילנס לבין אנזו אמורה וקולין קאסידי, קרב זה נגמר ללא הכרעה עקב פציעה שספג אמורה במהלך הקרב. כתוצאה מכך, הוודוילנס הוכתרו כמועמדים לתואר. באירוע "חוקי אקסטרים", השניים קיבלו את קרב האליפות שלהם נגד הניו דיי, אך הפסידו. באירוע "כסף בבנק", הוודוילנס הפסידו בקרב זוגות מרובע שנערך על האליפות נגד אלופי הזוגות, הניו דיי, אנזו וקאס, ולוק גאולוס וקארל אנדרסון.
ב-17 ביולי 2016 כחלק מהדראפט, הוודוילנס הועברו לתוכנית סמאקדאון. בחודש אוגוסט הג'נרל מנג'ר של התוכנית, דניאל בריאן, והממונה על התוכנית, שיין מקמהן, הכריזו על קיום טורניר שיכתיר את אלופי הזוגות הראשונים של סמאקדאון. ב-30 באוגוסט נוצחו השניים על ידי ההייפ ברוס כבר בסיבוב הראשון של הטורניר. ב-8 בנובמבר הוודוילנס הפסידו לבריזנגו (טיילר בריז ופאנדנגו) בקרב העפלה על שניים מהמקומות לקבוצת סמאקדאון כחלק מקרב ההדחות המסורתי שנערך באירוע סדרת ההישרדות. ב-31 בינואר 2017 הוודוילנס ביחד עם עוד חמישה זוגות נענו לאתגר שנערך באירוע "תא ההדחות" ובו היו כל הקבוצות בקרבות אחד אחרי השני על אליפות הזוגות של סמאקדאון, אך הודחו על ידי הית' סלייטר וריינו. ברסלמניה 33, אינגליש התחרה בקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק והודח על ידי הזוכה, מוג'ו ראולי. ב-5 באפריל 2017 הפרטנר של אינגליש, סיימון גוץ', פוטר מה-WWE.
החזרה לארגונים העצמאיים (2020–היום)
לאחר שחרורו מה-WWE, הוא החל להופיע בזירות הארגונים העצמאיים תחת שם לידתו. ב-17 בספטמבר 2020, ריוולדט ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון ההיאבקות Zelo Wrestling בקרב בו גבר על ניק ברובייקר.
Impact Wrestling (2021–היום)
באירוע סלאמיברסארי, שנערך ב-17 ביולי 2021, קדימון על בואו של ריוולדט שודר לארגון ההיאבקות Impact Wrestling. באירוע Homecoming, ריוולדט ערך את הבכורה שלו כחלק מטורניר ה-Homecoming, שבו הוא הצטוות לשורותיה של המתאבקת דיאונה פוראזו וביחד הם ניצחו את הרננדז ואלישה אדוארדס בסיבוב הראשון, מאט קרדונה וצ'לסי גרין בחצי הגמר ו-Decay (קרייזי סטיב ורוזמרי) בגמר על מנת להפוך למלך ומלכת Homecoming.
New Japan Pro Wrestling (2021–היום)
באירוע NJPW Resurgence, שנערך ב-14 באוגוסט 2021, ריוולדט ערך את הבכורה שלו בארגון ההיאבקות היפני NJPW כחלק מצוות השידור באנגלית. קרב הבכורה שלו בזירה הגיע ב-20 באוגוסט בפרק של התוכנית NJPW Strong ובו הוא התמודד מול אלכס קות'לין תחת שם הבמה מאט מוריס.
חיים אישיים
בדצמבר 2014 ריוולדט התארס למתאבקת העבר, שאול גאררו, בתם של אדי גאררו וויקי גאררו. ב-3 בינואר 2016 השניים התחתנו.
אגא
אָגָא הוא מלך מיתולוגי של העיר השומרית כיש, והאחרון בשושלת הראשונה של כיש המוזכרת ברשימת המלכים השומרית. זמן שלטונו מיוחס למאה ה-27 לפני הספירה. לפי הרשימה הנזכרת הוא מלך במשך 625 שנים.
אגא היה המלך האחרון של השושלת הראשונה של כיש. לפי עלילות גילגמש אגא שלט בזמנו של גילגמש מלך ארך, הם ניהלו מלחמה ואגא הובס. לאחר התבוסה הורע מצבה של כיש ושושלת המלוכה עברה לעיר ארך. כיש איבדה את ההגמוניה שלה ונכבשה על ידי מסלים מלך עיר אנשאן בעילם.
גספר וליסה
גספר וליסה (באנגלית: Gaspard and Lisa) היא סדרת טלוויזיה צרפתית-בריטית לילדים, המבוססת על סדרת ספרים בעלת אותו שם שנכתבה על ידי אן גוטמן ואוירה על ידי גאורג האלנסלבן.
הסדרה שודרה במקור ב-1 במאי 2011 בערוץ CITV בבריטניה ובערוץ Canal+ Family בצרפת. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב לעברית בשנת 2011 בערוץ הופ!. לסדרה הופקו 2 ו-55 פרקים באורך 22 דקות.
שיר הפתיחה של הסדרה בעברית נוהל על ידי עוזי פוקס ובוצע על ידי איתי עמיר, טליה ברקאי, דייוויד לרנר ונגה פרידמן.
עלילה
הסדרה עוקבת אחר שני חברים טובים בשם גספר וליסה, אשר בכל פרק הם מתמודדים עם אתגרים חדשים, יוצרים בעיות ופותרים אותן יחד.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי יפה גבאי, והופק על ידי עוזי פוקס, סאלי אמיגה, גלית גרעין ושירלי פורמן. בנוסף, בדיבוב העברי דיבבו גם איילת גל, דרור חכימי, עדי וייס ושרון רוטר.
קירסטן נילסן
קירסטן מישל נילסן (באנגלית: Kirstjen Michele Nielsen; נולדה ב-14 במאי 1972) היא עורכת דין אמריקאית, אשר הייתה מזכירת ביטחון המולדת השישית של ארצות הברית.
כפקידה בממשלו של הנשיא דונלד טראמפ שירתה נילסן מאז ספטמבר 2017 כסגנית ראש סגל הבית הלבן תחת ג'ון קלי. קודם לכן שירתה כראש הסגל של קלי בתפקידו הקודם בראש המחלקה לביטחון המולדת של ארצות הברית.
היא סיימה תואר ראשון בעניינים בינלאומיים באוניברסיטת ג'ורג'טאון ולאחר מכן קיבלה תואר J.D. מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת וירג'יניה בשנת 1999.
ב-12 באוקטובר 2017 פורסמה הכוונה למנות את נילסן למזכירה לביטחון המולדת, לאחר פינוי התפקיד על ידי ג'ון קלי בעת שעבר לכהן כראש סגל הבית הלבן. הסנאט אישר את המינוי ב-5 בדצמבר אותה שנה (ברוב של 62 מול 37) והיא הושבעה לתפקיד יום לאחר מכן.
ב-7 באפריל 2019 הגישה נילסן לנשיא טראמפ את התפטרותה וסיימה את תפקידה באופן מיידי.
מקסימיליאן פון פריטוויץ
מקסימיליאן פון פריטוויץ (בגרמנית: Maximilian von Prittwitz; 27 בנובמבר 1848 – 29 במרץ 1917) היה גנרל גרמני, שידוע בעיקר כמפקד הארמייה הגרמנית השמינית בזמן מלחמת העולם הראשונה.
משפחתו
מקסימיליאן פון פריטוויץ נולד ב-27 בנובמבר 1848 בעיר ברנשטאדט, למשפחה אריסטוקרטית ותיקה משלזיה. אביו, גוסטב פון פריטוויץ, היה קצין בצבא פרוסיה ואמו הייתה אליזבת פון קלאס. ב-19 במאי 1874 נישא פריטוויץ לאולגה פון דוויץ (30 באוגוסט 1848 - 9 בינואר 1938) שהייתה בתו של האציל קורט פון דוויץ.
שירותו הצבאי
פריטוויץ התגייס לצבא הפרוסי ב-1866 והצטרף לרגימנט משמר הגרנדירים ה-3 (המלכה אליזבת), עמו נלחם ב-1866 במלחמת אוסטריה–פרוסיה ובמלחמת צרפת–פרוסיה בשנת 1870. לאחר מכן התקדם פון פריטוויץ בסולם הפיקוד, ב-1901 מונה למפקד הדיוויזיה ה-8, ב-1906 מונה למפקד הקורפוס ה-16, וב-1913 מונה למפקד האזור הצבאי הראשון, והועלה לדרגת דרגת גנרל-אוברסט.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה פון פריטוויץ למפקד הארמייה הגרמנית השמינית. הארמייה הוצבה בשטחי פרוסיה המזרחית ותפקידה הייתה להגן על השטחים מפני התקפות מצד האימפריה הרוסית. בנוסף קיבל הוראה שעל השטח להיות מוגן בכל מחיר, ורק אם קיימת סכנה ממשית שהארמייה תושמד לחלוטין אז על פריטוויץ להורות לארמייה על נסיגה כוללת משטחי פרוסיה המזרחית אל עבר קווי נהר הוויסלה. ההתקפות הרוסיות החלו ב-13 באוגוסט 1914 עם כניסת הארמיות הרוסיות הראשונה והשנייה אל שטחי פרוסיה המזרחית (הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית). הקרב הראשון בחזית המזרחית בין הגרמנים לרוסים היה קרב שטלופנן, שבו הקורפוס הגרמני ה-1 יצא לתקוף את הארמייה הרוסית הראשונה בניגוד להוראה של פריטוויץ שלא לחתור למגע עם האויב הרוסי.