cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארנבת אדומה
ארנבות אלה קטנות יחסית ובעלות דמיון לארנבים, וייתכן שמהן התפתחו הארנבות הרגילות. הן בעלות שיניים חותכות קצרות, אך בולטות יותר, זנב ארוך יותר והן פעילות לילה ברובן. הן חיות רק בדרום ובמרכז אפריקה, באזורי סוואנה עד שיחיות יבשות. מזונן העיקרי הוא עלי צמחייה עשבונית שונה וזרעים. הן מושכות טורפים כמו תנים, עופות דורסים, נחשים וחתוליים שונים אחריהן.
תעלת לארסן
תעלת לארסן (באנגלית: Larsen Channel) היא מצר ים, בין האי ד'אורוויל, לבין האי ז'ואנוויל, בארכיפלג קבוצת איי ז'ואנוויל, בקצה הצפון-מזרחי של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
רוחבו של מצר הים בין 1.6 ל-4.8 קילומטרים.
גילוי ומיפוי המצר
המצר התגלה בשנת 1902, על ידי המשלחת השוודית לאנטארקטיקה בפיקודו של אוטו נורדנשלד.
המצר נסקר מופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1953–1954;
כמו כן המצר צולם מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בעונת המחקר 1956–1957.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 290
אליוט 6 מטר
אליוט 6 מטר היא סירה אולימפית שעוצבה על ידי גרג אליוט בשנת 2000. הסירה משמשת בעיקר נשים, והיא תהווה גם תחרות נשים באולימפיאדת לונדון 2012. בסירה יש מוטות חזקים, אשר עוזרות להתחרות במרוצי סירה. מקור הסירה הוא בניו זילנד.
אליהו חאקו (הראשון)
רבי אליהו חאקו (? - אייר ה'תק"ו (1746) היה רב באזמיר בראשית המאה ה-18, מחבר ספר רוח אליהו.
ביוגרפיה
נולד לרבי יהודה חאקו. היה ר"מ ומרביץ תורה באזמיר, מתלמידיו ניתן למנות את רבי יעקב שאול, מחבר ספר קול יעקב . היה חברו של רבי אברהם אבן עזרא, שמביאו בספרו בתי כנסיות. רבני אזמיר כתבו עליו:
נפטר באייר שנת ה'תק"ו ונקבר באזמיר. הספידו רבי יצחק נוניס בילמונטי, בהספד שנדפס בספרו של האחרון, דרך השער . יש להבחין בינו לבין מחבר ספר מצא חן (אזמיר תרי"א) על הרמב"ם של רבי אליהו בן יהודה חאקו (רבי אליהו חאקו השני).
פארק איביראפוארה
פארק איביראפוארה (בפורטוגזית: Parque Ibirapuera) הוא פארק ציבורי גדול השוכן בעיר סאו פאולו, בברזיל. שטחו של הפארק הוא 1.5 קמ"ר והוא השלישי בגודלו מבין הפארקים שבעיר.
בפארק ממוקם מוזיאון אפרו ברזיל.
ריב
{{פירושונים|
אישים ששמם ריב:
ראו גם
}}
ויל אדמס
ויל אדמס (באנגלית: Will Adams; נולד ב-20 במאי 1963) הוא סופר מתח בריטי, כותב סדרת ספרי "דניאל נוקס".
חייו
ויל אדמס עבד למחייתו כמוכר בחנות, צבע ושיפוצניק, סבל במחסן וטכנאי מיקרופיש לפני שהצטרף לחברה של יועצי היסטוריה עסקית שמושבה בוושינגטון, ארצות הברית. בשירותה תיעד את ההיסטוריה של מספר תאגידים וכתב כמה ביוגרפיות, ובין העבודות טייל בעולם בחיפוש אחר זירות התרחשות אקזוטיות לסיפורים שכתב.
בהמשך עבד כיועץ תקשורת עבור סוכנות בלונדון, עד שהתפטר ומכר את דירתו כדי לנסות להגשים את שאיפת חייו ולהפוך לסופר.
ספרו הראשון הופיע בשנת 2007. עד 2011 פרסם ארבעה ספרי מתח שהפכו לרבי-מכר. ספריו, המתרחשים בדרך כלל במצרים, מצטיינים בעלילה מהירה ורבת תפניות ובסוף מפתיע. גיבור כל ספריו הוא דניאל נוקס.
ספריו
ויל אדמס פרסם שישה ספרים, ושלושה מתוכם תורגמו לעברית בידי אסף כהן. להלן רשימת ספריו של ויל אדמס לפי סדר יציאתם לאור:
רנה לי
רֶנָה לי (קופמן) (באנגלית: Rena Lee; 14 במרץ 1932 - 12 באוגוסט 2013) הייתה משוררת, סופרת וחוקרת ספרות עברית ישראלית-אמריקאית.
ביוגרפיה
נולדה בשנת 1932 בביאליסטוק שבפולין, בת יחידה ללוטה וישראל ליפשיץ, מורים ומחנכים. גדלה בתל אביב, למדה בגימנסיה הרצליה, שם היה אביה מורה למתמטיקה ופיזיקה. למדה משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית וקיבלה תואר מוסמך במשפטים. שירתה במשך שנתיים כקצינה בפרקליטות הצבאית.
לאחר שחרורה מצה"ל נישאה למהנדס אבשלום קופמן. בני הזוג שהו באיבדאן שבניגריה, במסגרת עבודתו של אבשלום ב"סולל בונה". את חוויותיה תיארה בספרה "אויבו! אויבו! פרקי יומן מניגריה" שראה אור ב-1969. לאחר שחזרו לישראל עברו לקניה לעבודת אבשלום מטעם "מקורות". בני הזוג וילדיהם עברו לניו יורק, שם למדה בבית המדרש לרבנים באמריקה וב-1970 קיבלה תואר מוסמך וב-1975 תואר דוקטור לספרות עברית. במשך 18 שנים הייתה פרופסור לשפה וספרות עברית בקווינס קולג' בניו יורק.
פרסמה שירה, פרוזה ומחקרים בספרות עברית בכתבי עת עבריים בארצות הברית ובישראל.
הייתה אם לשני בנים. נפטרה בניו יורק ב-12 באוגוסט 2013, בגיל 81.
מכתבים לרנה
אברהם ברוידס - 22 נובמבר 1971
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
אברהם כוגן
אברהם כוגן (6 ביוני 1921 - 7 בספטמבר 2009) היה פרופסור מן המניין בפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון ומחלוצי המחקר היישומי בישראל.
ביוגרפיה
כוגן נולד בא' בסיוון תרפ"א (6 ביוני 1921) בקישינב. למד בגימנסיה "מגן דוד", שהוקמה על ידי הרב יהודה לייב צירלסון, בה התנהלו כל השיעורים בעברית בלבד. סיים שנת לימוד ראשונה בפיזיקה, באוניברסיטת צ'רנוביץ, בשנה שבה פרצה מלחמת העולם השנייה. לימודיו נקטעו כאשר הגרמנים כבשו את המדינה. הוריו, אחִיו, שתי אחיותיו ורבים מבני המשפחה המורחבת נספו בשואה. הוא הצליח לברוח ממחנה כפייה, ולהגיע לבוקרשט. שם פגש את הצנחנים שייקה דן ויצחק בן-אפרים. עלה לארץ ישראל בשנת תש"ה (1944) באוניית המעפילים "צלאח א-דין".
למד פיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. נושאי מחקריו התמקדו תמיד בפיזיקה שימושית, במטרה לסייע לצרכים חיוניים של מדינת ישראל. בתקופת מלחמת העצמאות היה מראשוני המשתתפים בחיל המדע – חמ"ד, שהפך מאוחר יותר לרפא"ל - הרשות לפיתוח אמצעי לחימה. באותה התקופה פיתח מוקש נייד, שהופעל בקרבות שונים.
נשלח מטעם הטכניון ללמוד באוניברסיטת פרינסטון, ארצות הברית, כאחד משבעה מדענים צעירים, שנשלחו להתמחויות בארצות שונות, על מנת להוות את צוות ההקמה של הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה בטכניון.
בחזרתם לישראל, בתשי"ד (1954), הקימו את הפקולטה וביססו אותה. בשנותיה הראשונות של הפקולטה, עסק, פרט להוראה, גם בהקמת נקבות הרוח, בהן משתמשים עד היום לחקר ופיתוח מטוסים, טילים וגופים אווירודינמיים. עד שנת תשל"ג (1973) היו אלו המנהרות היחידות בישראל והן שימשו, בין היתר, גם את התעשייה האווירית ורפא"ל.
עמד מספר פעמים בראש הפקולטה להנדסת אווירונאוטיקה כדיקן, בשנים 1956 - 1957, בחלק משנת 1965 ובשנים 1983 - 1984. במהלך תקופה זו העמיד דורות של תלמידים, בהם מפתחי המטוס "לביא", והטילים "חץ", גבריאל ו"גיל".
מחקריו
לאורך כל דרכו הוביל את מחקריו מרמת התאוריה ועד הפרטים הטכניים הקטנים ביותר. רכיבים רבים בנה בעצמו, על פי המצאות ורעיונות מקוריים. פטנטים רבים רשומים על שמו בישראל ובעולם. שבועיים לפני פטירתו עוד עבד במגדל הסולארי, כשהוא מרכז ומסכם את תוצאות מחקרו.
מבין מחקריו היישומיים:
תפקידים נוספים
לאורך השנים נשא תפקידים שונים בטכניון, במשרד הביטחון ובמוסדות המדינה. בין היתר היה חבר המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח, חבר מועצת המנהלים של המכון לחקר ימים ואגמים, חבר בתת-הוועדה לכוח ומים של הוועדה לאנרגיה אטומית, חבר בוועדת האקדמיה להכנת תחזית צורכי המדינה במדע בסיסי, חבר הרשות הלאומית לאנרגיה ועוד.
חייו האישיים
בשנת תש"י (1950) נישא לשולמית וליקובסקי (בתו של עמנואל וליקובסקי). לזוג נולדו שני ילדים, מאיר ורבקה, שנקראו בשמות הוריו שנספו בשואה. חתנו הוא הרב צדוק בן ארצי, ראש מדור תודעה יהודית בצה"ל.
נפטר בי"ט אלול ה'תשס"ט (7 בספטמבר 2009).
חימקי-פודמוסקוביה
חימקי-פודמוסקוביה (ברוסית: Баскетбольный клуб Химки-Подмосковье) הוא מועדון כדורסל רוסי מפרברי מוסקבה, שמשחק בסופרליגה-1 ובגביע הרוסי. מועדון חימקי-פודמוסקוביה מהווה מועדון מילואים של קבוצת חימקי.
היסטוריה
מועדון הכדורסל "חימקי-פודמוסקוביה" נוסד בספטמבר 2014. זהו מועדון מילואים וחלק מהאקדמיה להכנת עתודה משלו של מועדון הכדורסל "חימקי". ממומן על ידי "מרכז הכדורסל של מחוז מוסקבה" שבבעלות ממשלת המחוז. הרכב הקבוצה נוצר על בסיס בוגרי האקדמיה של חימקי ושחקני קבוצת הנוער.
ב-4 באוקטובר 2014 ערכה חימקי-פודמוסקוביה את המשחק הרשמי הראשון שלה, כשניצחה את לגיון אלמטי הקזחית בתוצאה 68:45.
בעל מניות
בעל מניות הוא אדם או ארגון שיש בבעלותו מניות בחברה ציבורית או בחברה פרטית. בישראל מוסדר מעמדם של בעלי מניות בחוק החברות.
חברה ציבורית ופרטית
בעל מניה בחברה פרטית הוא מי שרשום במרשם בעלי המניות.
בעל מניות בחברה ציבורית הוא:
חוק החברות מכיל התייחסות מיוחדת לשני סוגים של בעלי מניות:
זכויות וחובות
לכל בעל מניה יש זכויות וחובות, המפורטות בחוק החברות. שיעור הזכויות של בעל המניה הוא בהתאם לאחוז המניות שהוא מחזיק ביחס לסך כמות המניות שהן הונה של החברה.
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-18 (ורמאכט)
דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-18 (בגרמנית: 18. Volks-Grenadier-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה במלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב הארדנים.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-25 באוגוסט 1944 בדנמרק בתור דיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-571, וב-2 בספטמבר שונה שמה לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-18, והיא הועמדה תחת פיקוד גינטר הופמן. בנובמבר 1944 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, והועמדה תחת פיקוד הארמייה השביעית. במהלך הקרב על הבליטה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-66 במסגרת ארמיית הפאנצר החמישית, ולאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרבות בגרמניה. באפריל 1945 פורקה הדיוויזיה, ושרידיה צורפו לדיוויזיית הפולקסגרנדיר ה-26.
הר דיץ
הר דיץ (באנגלית: Mount Dietz) הוא הר בהרי הייז, בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,250 מטרים מעל פני הים.
ההרם ממוקם בסמוך מסמוך למפגש בין קרחון סוצ'ז לקרחון ברטלט.
ההר מסמן את הגבול הדרומי של רכס הרי הייז.
גילוי ומיפוי ההר
ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
מקור השם
שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של לוטננט ד. ל. דיץ (D.L. Dietz), שהיה טייס צי ארצות הברית, שהטיס טיסות צילום שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע דיפ פריז בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1964–1965.
הדיוויזיה ה-389 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-389 הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד, והושמדה במהלך הקרב. לאחר מכן הוקמה הדיוויזיה מחדש, ולחמה בחזית המזרחית עד סוף המלחמה.
הקמה ראשונה
הדיוויזיה הוקמה ב-1 בפברואר 1942, והועמדה תחת פיקוד ארווין ינקה. הדיוויזיה לחמה במתקפת הקיץ הגרמנית, כחלק מהקורפוסים ה-8 וה-11 לסירוגין במסגרת הארמייה השישית. ב-1 בנובמבר 1942 מונה ינקה למפקד הקורפוס ה-4, ובמקומו מונה אריך מגנוס למפקד הדיוויזיה.
הדיוויזיה לחמה בקרב סטלינגרד כחלק מהקורפוס ה-51, וב-31 בינואר 1943 נכנעו שרידי הדיוויזיה ונלקחו לשבי.
הקמה שנייה
ב-1 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בברטאן שבצרפת, ובאוקטובר אותה שנה הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרבות באוקראינה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-48 במסגרת הארמייה השמינית. בחורף 1944 לחמה הדיוויזיה בקרב קורסון-צ'רקאסי שם ספגה אבדות כבדות, ולאחר מכן הועברה לגזרה הצפונית, שם לחמה כחלק מהארמייה ה-16. בפברואר 1945 הועברה הדיוויזיה לפרוסיה המזרחית, שם לחמה כחלק מהארמייה השנייה בקרבות בפרוסיה המזרחית עד סוף המלחמה.
דודג' סדרה DP
דודג' סדרה DP (באנגלית : Dodge Serie DP) - היא מכונית סלון, מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאי קרייזלר אשר יוצרה בארצות הברית במספר תצורות בשנת 1933
היסטוריה
חברת דודג' נוסדה בשנת 1900 על ידי האחים ג'ון פראנסיס דודג' והוראס אלגין דודג' בדטרויט שבמישיגן. בימיה הראשונים יצרה החברה חלקי מנוע ושלדה עבור תעשיית הרכב המתפתחת בעיר, בעיקר עבור החברות אולדסמוביל ופורד. למרות ההצלחה המסחרית שאפו האחים לייצר מכוניות משלהם. שאיפה זו התממשה לראשונה במכונית הראשונה, "דודג' דגם 30" (Dodge Model 30), ששיווקו ב-1915 כמתחרה יוקרתית יותר לדגם פורד מודל T הנפוץ. דגם 30 כלל כמה חידושים לאותה עת - גוף עשוי כולו פלדה, תיבת הילוכים חדשנית, ומערכת חשמל בת 12 וולט. תיבת ההילוכים והמנוע היו טובים מאלה של פורד T (35 כוחות סוס לעומת 20). בזכות איכות החלפים שייצרו ומעלותיה של המכונית היא הגיעה למקום שני במכירות הרכב בארצות הברית ב-1916. באותה שנה השתמש הצבא האמריקני בהצלחה בדגם 30 בפעילותו המבצעית כנגד המהפכן המקסיקני פנצ'ו וייה. בינואר 1920 הלך לעולמו ג'ון דודג' ובדצמבר אותה שנה נפטר גם הוראס דודג'. אלמנות השניים המשיכו בניהול החברה. דגם 30 שונה קלות ושווק כ"סדרת 116" (Series 116) אולם החברה ירדה למקום החמישי מכירות בארצות הברית ב-1925. באותה שנה מכרו אלמנות המייסדים את החברה ל-קבוצת משקיעים, שהחליטה, בעקבות ירידה נוספת במכירות (מקום שביעי ב-1927) למכור את דודג' ליצרן מכוניות אחר. בשנת 1928 רכש קונצרן קרייזלר את חברת דודג' ומבחר הדגמים המיוצר ירד ל-13 בשתי קטגוריות (מ-19 דגמים בשלוש קטגוריות).
AVI
Audio Video Interleave (גם Audio Video Interleaved), הידוע בראשי התיבות AVI, הוא פורמט מכל למולטימדיה שהוצג על ידי מיקרוסופט בנובמבר 1992 כחלק מטכנולוגית וידאו לחלונות.
קובצי AVI יכולים להכיל וידאו ושמע בקובץ מכל המאפשר השמעת השמע עם וידאו סינכרונית. כמו פורמט DVD וידאו, קובצי AVI מאפשרים תמיכה בזרמים מרובים של אודיו וידאו, אם כי תכונות אלו משמשות לעיתים רחוקות. קובצי AVI משתמשים גם בתבנית סיומות שפותחה על ידי Matrox קבוצת OpenDML בפברואר 1996. קבצים אלו נתמכים על ידי מיקרוסופט, והם נקראים באופן לא רשמי avi 2.0.
DV AVI הוא סוג קובץ AVI שבו הווידאו מכווץ בהתאם לתקן DV. קיימים ל-DV AVI שני תת-סוגים: סוג 1 הריבוב המקורי של האודיו-וידאו נשמר תחת חלק הווידאו ב-AVI, ואילו בסוג 2 האודיו נשמר כזרם נוסף בקובץ.
פורמט
פורמט AVI הוא נגזרת של פורמט Resource Interchange Format המחלק קובץ לבלוקים. נתוני מסגרת על המולטימדיה נשמרים במקטע INFO וניתן לשלב ב-AVI מידע Extensible Metadata Platform. כנגזרת של RIF, ניתן לשלב מקטעים נוספים של מידע המזוהים באמצעות קוד בן 4 תווים, ותוכנות שלא תומכות בקוד מסוים יכולות לדלג עליו.
הליגה הלאומית הניו זילנדית
הליגה הלאומית הניו זילנדית (באנגלית: New Zealand National League) היא הליגה העליונה בכדורגל בניו זילנד, שמאורגנת על ידי התאחדות הכדורגל הניו זילנדית.
הליגה בפורמט החדש נוסדה בשנת 2021, והיא היורשת של "אליפות הכדורגל הניו זילנדית" ששוחקה בין השנים 2004-2021. לפני כן התקיימו מספר פורמטים אחרים של אליפות לאומית בניו זילנד. כיום הליגה מורכבת מ-3 בתים אזוריים מהם עולות עשרת הקבוצות הטובות ביותר לשלב הגמר המכריע את זהות האלופה.
הליגה הניו זילנדית, היא הבכירה והחזקה ביותר באוקיאניה (בקונפדרציית OFC), וקבוצותיה, ביניהן אוקלנד סיטי (המחזיקה ב-9 אליפויות מקומיות) ווויטאקר יונייטד (המחזיקה ב-5 אליפויות מקומיות), הם הבולטות שבמפעל הבינלאומי הבכיר לכדורגל למועדונים באוקיאניה, ליגת האלופות האוקיאנית, כאשר אוקלנד היא שיאנית הזכיות במפעל עם 9 זכיות היסטוריות.
פורמט התחרות כיום
הליגה נערכת בתקופת הקיץ הניו זילנדי (בין מרץ-אפריל לספטמבר-אוקטובר), ונערכת בשיטה של 2 סיבובים נגד כל קבוצה בליגה הסדירה. הליגה מורכבת מ-3 בתים אזוריים: בית הצפון (12 קבוצות, מהן עולות 4 קבוצות בסוף הליגה הסדירה), בית המרכז ובית הדרום (בשניהם 10 קבוצות, מהן עולות שלושת הקבוצות הטובות ביותר מכל בית), ובסה"כ מ-32 קבוצות עולות עשרת הקבוצות הטובות ביותר לשלב הפלייאוף גמר. בשלב הפלייאוף, נקבעת אלופת המדינה הלאומית בשיטת נוקאאוט.
ליגת הכדורגל הלאומית (1970-1992)
ב-1970 הוקמה "ליגת הכדורגל הלאומית" שהתקיימה בחורף, והייתה למעשה הניסיון הראשון בהיסטוריה של המדינה לקיים אליפות לאומית בענף הכדורגל (אחרי שעד אז התקיימו תחרויות מקומיות בלבד). הליגה הורכבה מהפורמט המקובל באירופה - לפיו כל קבוצה נפגשה עם האחרת פעמיים בעונה, בבית ובחוץ, כאשר על ניצחון קיבלו הקבוצות 2 נקודות, ונקודה בודדת לכל תיקו, והמועדון שהיה במקום הראשון בטבלת הליגה הוכתר כאלוף הליגה, כאשר מבנה הליגה הורכב ממערכת של עליות וירידות בכל עונה. פורמט זה נשאר עד 1992, אז נאלצה הליגה להתפרק מפאת בעיות כלכליות של המועדונים שלא אפשרו את קיום הליגה.
אליפות הסופרקלאב (1993-1995)
בשנים אלו התקיימה ליגה שנקראה "סופרקלאב צ'מפיונשיפ" כאשר במקום תמורות של עלייה וירידה, החל פורמט של בתים אזוריים בשלב הראשון של העונה, שלאחר מכן הראשונות מכל בית מקומי עולות ל"ליגה לאומית" שבו משחקות הקבוצות פעם אחת נגד כל קבוצה, ולאחר מכן מתבצע פלייאוף נוקאאוט של ארבעת הקבוצות במקום הראשון, הכולל חצי גמר וגמר במשחק אחד שבו נקבעת האלופה הלאומית. על מנת לעודד את הקבוצות להשתתף באליפות זו ניתן דגש על סכומי זכייה גבוהים לקבוצות בטורניר. הגידול במספר הקבוצות המשתתפות לאליפות, אומנם גרמו ליציבות כלכלית של הקבוצות, אבל היעדר שיטת ליגה לאומית אמיתית ותחרותיות גרמו לירידה גדולה ברמה המקצועית של הענף במדינה. היה ברור שניו זילנד לא רק צריכה ליגה לאומית, אלא גם כזו שתהיה יציבה כלכלית.
ליגת הקיץ הלאומית בכדורגל (1996-1998)
בשנת 1996 הושקה ליגה לאומית בפעם השנייה בהיסטוריה של הכדורגל הניו זילנדי. אולם הפעם, הליגה שיחקה (בעיקר) במהלך חודשי הקיץ ולא כללה תמורות של עליות וירידות. קבוצות הוזמנו להשתתף וקריטריוני הבחירה כללו את החוסן הפיננסי של המועדון ומיקומו במקום הישגים ספורטיביים. הליגה כללה גם שלב פלייאוף של אליפות בסוף העונות, בהשתתפות קבוצות שמסיימות גבוה בטבלה. בנוסף השתנו חוקי התחרות, ובתקופה זו - משחקים בליגה שנסתיימו בתיקו - הלכו לדו-קרב פנדלים (וכך לא היו יותר תיקויים בליגה). המנצחים בדו-קרב הפנדלים קיבלו שתי נקודות, למפסידים נקודה אחת בעוד למנצחים ב-90 הדקות הרגילות הוענקו ארבע נקודות (אם כי שיטה זו החזיקה שנתיים בלבד ובשנה האחרונה של ליגת הקיץ הלאומית בכדורגל - 1998, חזרו לחוקים הרגילים).
תקופת ביניים (1999-2004)
בשנת 1999, ליגת הכדורגל הייתה בפורמט מעבר. התחרות על קביעת אלוף ניו זילנד הועברה חזרה לחודשי החורף (בעיקר), ונוצרו למעשה שתי ליגות, ליגת הכדורגל של האי הצפוני (NISL) וליגת הכדורגל של האי הדרומי (SISL). מנצחת ה-NISL, סנטרל יונייטד, ניצחה בגמר האליפות את מנצחת ה-SISL, דונדין טכניקל, 3–1, בתוספת הזמן, והייתה לאלופת הטורניר.
שנת 2004 הייתה עונת מעבר, והתקיימו תחרויות אזוריות בלבד ללא תחרות לאומית על תואר אלופת המדינה.
אליפות ניו זילנד בכדורגל (2004-2021)
ב-15 באוקטובר 2004 הושקה אליפות ניו זילנד בכדורגל (ה-New Zealand Football Championship - NZFC). זה סימן נקודת מפנה בתולדות המשחק בניו זילנד, כיוון שלראשונה מועדונים מסורתיים לא היו זכאים להשתתף בליגה הבכירה, רק מעצם היותם ותיקים, והם הוחלפו בשמונה קבוצות אחרות, והליגה התנהלה בשיטת זכיינות.
ה-NZFC הייתה אמורה להתנהל כליגת קיץ הכוללת מועדונים חדשים שנוצרו אך ורק עבור התחרות החדשה, כאשר המועדונים החדשים הללו ינוהלו במשותף על ידי מועדוני חורף קיימים. היוצאת מן הכלל היחיד לכך הייתה נאפייר סיטי רוברס, שמועדון הקיץ שלו מותג מחדש כ- האוק'ס ביי יונייטד במהלך העונה השנייה, והופעל במשותף על ידי מועדונים אחרים באזור הוקס ביי.
11 קבוצות הגישו הצעות לזיכיונות לליגה, כאשר ההצעות המוצלחות הוכרזו ב-7 באפריל 2004 כ: אוקלנד סיטי, קנטרברי יונייטד, קאנטרבורי יונייטד, נאפייר סיטי רוברס, אוטאגו יונייטד, טים וולינגטון, וויקאטו, וואיטאקר יונייטד ויונג-הארט מאנאטאו, כאשר אולה מדרידס, איסט אוקלנד וטים ביי לא זכו. באכזבתה מאי קבלתה לליגה, קבוצת אולה מדריד פנתה לבית המשפט של ניו זילנד, תבעה פיצויים ותבעה את מארגני התחרות, בטענה שלמרות שהם עמדו בקריטריונים של ההתאחדות הניו זילנדית, הם לא זכו. התיק הוסר על ידי קבוצת מדריד שמונה ימים לפני תחילת העונה הראשונה של הליגה, כאשר אקדמיית אולה, שניהלה בעבר מערכת יחסים עם Team Wellington, מחזיקה כיום בשותפות בלעדית עם Eastern Suburbs מהליגה הנוכחית. מזרח אוקלנד גם שקלה צעדים משפטיים, אולם זה לא נמשך וגם היא הסירה את התביעה.
המשחק הראשון בתחרות נערך ב-15 באוקטובר 2004, כאשר אוקלנד סיטי ניצחה את נאפייר סיטי רוברס 3–1 בפארק איילנד, נאפייר. אוקלנד סיטי הוכתרה גם לאלופת ה-NZFC הראשונה לאחר שניצחה את ווייטקר יונייטד 3–2 בגמר.
ב-2 בספטמבר 2010, התאחדות הכדורגל הניו זילנדית הודיעה על הסכם חסות לחמש שנים עם בנק ASB, וכתוצאה מכך מיתוג מחדש אליפות ניו זילנד בכדורגל ל-ASB Premiership.
בעונת 2014/2015 התרחבה הליגה לתשע קבוצות לראשונה בתולדותיה. וולינגטון פיניקס רזרב נוספה לתחרות כדי לספק זמן משחק לחברי הסגל של קבוצת פיניקס שאינם משחקים לעיתים קרובות בקבוצה הראשונה. כמו כן, הוכנסו הגבלות עבור כל המועדונים הדורשים שלפחות 50% מהסגלים ביום המשחק הם שחקנים שזכאים לשחק עבור הנבחרת הלאומית.
לאחר 11 עונות שלמות, רק אוקלנד סיטי ווייטקר יונייטד הוכתרו כאלופות הליגה, כאשר אוקלנד סיטי הוסיפה את ראשות הבכורה השישית שלה ואת התואר השישי בעונת 2014/2015. עם זאת, מגמה זו השתנתה בעונה השתים עשרה של התחרות, כאשר טים וולינגטון ניצחה את אוקלנד סיטי 4–2 לאחר הארכה בגמר. ב-2018/2019 הוכתרה איסט סאברבנס כאלופת הליגה בפעם הראשונה, והפך למועדון הראשון שזוכה גם ב-NZFC וגם בליגת הכדורגל הלאומית של ניו זילנד.
בדצמבר 2015 הוכרז כי הליגה תתרחב עוד יותר ל-10 קבוצות לעונת 2016/2017 עם אוקלנד איסט סאברבנס, המילטון וונדרס וטסמן יונייטד מנלסון שיצטרפו לליגה, בעוד וואיבופ יונייטד תצא מהתחרות. בספטמבר 2016, הוכרז כי הליגה המורחבת תמותג מחדש כ-Stirling Sports Premiership. במרץ 2017 הוכרז כי הליגה תמותג פעם נוספת מחדש ותיקרא "ISPS Handa Premiership", לאחר שהושג הסכם חסות עם ISPS.
האליפות הלאומית של ניו זילנד (2021 ואילך)
במרץ 2021, ניו זילנד פוטבול הודיעה על שינוי במבנה הן של הליגה הבכירה והן של הליגות האזוריות הבכירות ברחבי המדינה. ארבע הליגות האזוריות המובילות (NRFL Premier, Central Premier League, Mainland Premier League ו-FootballSouth Premier League) יהפכו להיות 3 ליגות בלבד: ליגה הצפונית, המרכזית והליגה הדרומית. ליגות אלו יאפשרו למועדונים מקומיים להעפיל לעונת הבכורה (הידועה כיום בשם "אליפות הליגה הלאומית"), כאשר ארבעת הקבוצות המובילות מהליגה הצפונית, 3 הקבוצות המובילות מהליגה המרכזית ו-2 הקבוצות המובילות מהליגה הדרומית מרכיבות את התחרות, לצד קבוצת המילואים של וולינגטון פיניקס. כל הקבוצות שיעפילו בתוספת מילואי הפיניקס, ישחקו אז בתחרות סבב אחת בין אוקטובר לדצמבר. לאחר מכן, שתי הקבוצות המובילות יעברו לגמר הגדול על אליפות המדינה. באליפות המדינה הראשונה שנערכה בשנת 2021, לבסוף לא השתתפו כל האזורים, אלא רק אזור הדרום והמרכז, בגלל הגבלות שחלו על הליגה מפאת מגפת הקורונה. לאחר בית גמר ושלב הגמר הגדול של משחק אחד, זכתה קבוצת מיראמאר ריינג'רס באליפות הלאומית הראשונה במתכונתה החדשה. בעונת 2022, שוחקה הליגה לראשונה במלואה - 3 בתים בשלב הראשון לאחר מכן שלב אליפות של עשרת הקבוצות הטובות ביותר מכל מחוז שהתחרו בסיבוב אחד, כאשר אוקלנד סיטי זכתה באליפות, לאחר מרוץ צמוד מאוד שבסופו היא ניצחה בליגה עקב יתרון על וולינגטון אולימפיק במפגש היחיד ביניהם (כאשר לוולינגטון היה יתרון גם בהפרש שערים).
אלופות הליגה לפי עונה
קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע צ'טהאם באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
הספר הדרומי (הונגריה)
הספר הדרומי (בהונגרית: Délvidék; בסרבית: Делвидек) מילולית: "האזור הכפרי הדרומי" סימן במקור את האזורים הדרומיים השונים של ממלכת הונגריה ההיסטורית לדורותיה, אך כיום הוא קיים כשם גאוגרפי בלבד, לא מוגדר במדויק או שהוא משמש כמונח פוליטי.
רקע
ארגון הגנת הגבולות הוקם מחדש לאחר גירוש הטורקים, אך הוא שימש לא רק נגד האויב החיצוני, אלא גם נגד ההונגרים, שכן רוב היחידות היו מורכבות מסרבים.
ימי הביניים
בימי הביניים, מחד גיסא, המחוזות הדרומיים של הונגריה שנמצאים היום בתחומי סרביה על פי רוב (בהונגרית Verőce, Pozsega, Szerem, Bács, Torontál, Temes, Keve) ומאידך גיסא, המחוזות שמערבית לדנובה ונהר הסאווה (Ozora, Só, Macsó, באנות בוורין) שנמצאים היום על פי רוב בקרואטיה, ובחלקו ברומניה נקראו בתקופתו של אישטוואן הראשון, מלך הונגריה, עדיין בשם "הספר התחתון" (Alvidék).
במלחמת העולם השנייה
כך, במהלך מלחמת העולם השנייה, כונה החלק של המדינה שסופחה מיוגוסלביה להונגריה (באצ'קה הדרומית, פינת הדראבה, מוראקז ומוראווידק) "הספר הדרומי שחזר לארץ האם". יחד עם זאת, החלק הגדול יותר של באנאט שעבר לרומניה כבר לא נכלל במושג הספר הדרומי.
בשימוש ההונגרי של היום, המונח "הספר הדרומי" משמש בעיקר בהקשר הבא:
גאוגרפיה
ניתן להזכיר את האזורים של באצ'קה ובאנאט כהמשך הדרומי של המישור ההונגרי הגדול מבחינת המאפיינים הגאוגרפיים שלהם. רק גבעות ורשצי ורכס גבעות טארצל (539 מ' גובה) (בסרבית: Fruška Gora) המשתרעים מתחת לקו הדנובה יוצרים תמונה השונה.
האזורים הגדולים ביותר של הספר הדרומי היו במקור ערבה מיוערת, בעוד ששתי רכסי הגבעות הנ"ל, כמו גם מישורי ההצפה של הדנובה והסאווה, היו מכוסים ביערות גדולים, שלמרבה הצער נעלמו ברובם. מכיוון ש-80-75 אחוזים מהספר הדרומי הוא חקלאי, ניתן היה לשמר בתי גידול טבעיים רק באזורים קטנים עבור הצומח ולבעלי חיים. עצי שיטה אופייניים ביערות שנטעו מחדש, צפצפה באזורים הרטובים יותר, אך גם אורן שחור ניטע על האדמה החולית.
משה גורלי (עיתונאי)
משה גורלי (נולד ב-17 בפברואר 1957, ט"ז באדר א' ה'תשי"ז) הוא עיתונאי ישראלי, פרשן משפטי של עיתון כלכליסט מקבוצת ידיעות אחרונות. כיהן בעבר כדובר מערכת בתי המשפט, ולשעבר כתב בעיתונים גלובס, הארץ ומעריב.
ביוגרפיה
משה גורלי נולד בחיפה לזאב ורחל. למד בבית הספר הריאלי, והשלים תואר ראשון במדעי המדינה ויחסים בינלאומיים באוניברסיטת תל אביב ותואר ראשון נוסף בעריכת דין ‏בפקולטה למשפטים. גורלי ערך התמחות בעריכת דין בפרקליטות תל אביב. ב-1986 גורלי החל לפרסם טור ביקורת ספורט בעיתון מעריב. לאחר מספר שנים, עזב לתפקיד דובר בתי המשפט בו כיהן במשך 3 שנים. בשנת 2002 מונה לחבר מערכת בעיתון הארץ. גורלי ערך את המדור המשפטי בעיתון גלובס, ומונה לכתב בעיתון מעריב ממנו פוטר בשנת 2008. לאחר מכן הצטרף לארד תקשורת והקים בה את המחלקה המשפטית.
בשנת 2010 מונה לעורך המשפטי של עיתון כלכליסט.
ב-2021 הוציא את הספר "עניין לציבור" על היועץ המשפטי לממשלה יוסף חריש.
בנו הוא העיתונאי ניר גורלי ממקימי חטיבת הרדיו של כאן.
טיטוס (חברה)
חברת טיטוס (באנגלית:  Titus Interactive) הייתה חברה צרפתית שעסקה בייצור ושיווק משחקי וידאו ומחשב.
היסטוריה
לחברה יש מספר משחקים מפורסמים כמו פרהיסטוריק שיצא בשנת 1991 ומשחק ההמשך, שזכו לפופולריות רבה, ולחידושים וגרסאות נוספות כולל לאנדרואיד ואף ניתן להורדה בחינם למנויי נינטנדו סוויץ. משחק מפורסם נוסף היה על טיטוס השועל, משחק פלטפורמה־הרפתקאות, ודמותו שימשה כקמע של החברה. גם המשחק הנסיך הפרסי 2 לגרסת SNES פותח על ידם, וזכה להצלחה ולקהל מעריצים גדול. רוב משחקי החברה בארץ שווקו על ידי חברת מיראז', והמשחקים המפורסמים ביותר שלהם היו Crazy Cars 3, The Blues Brothers, Titus the Fox, ו־Blues Brothers 2000.
המדבר הצבוע
המדבר הצבוע (באנגלית: Painted Desert) הוא אזור מדברי בעל נוף בתרונות, המתפרס על שטח של 380 קילומטרים רבועים בצפון אריזונה שבארצות הברית. מדבר אריזונה משתרע מהפארק הלאומי גרנד קניון לכיוון דרום-מזרח ואל עבר הפארק הלאומי פטריפייד פורסט. המדבר הצבוע ממוקם בחלקו הדרומי, צפונית למפגש נהרות פוארקו והקולורדו הקטן. רובו של השטח מוגן ומוגדר כאזור טבע בראשיתי השייך לפארק הלאומי פטריפייד פורסט. שטח מוגן נוסף הוא המדבר הצבוע הקטן שנמצא צפונית לוינסלו. שטח נרחב מהמדבר הצבוע ממוקם בתוך שמורת הנאוואחו. הנאוואחו והעם ההופי חיו באזור לפחות 500 שנים ו-1,000 שנים, בהתאמה.
גאולוגיה
המדבר מורכב משכבות מרובדות של טין, אבן בוץ ופצלים מהטריאס. שכבות סלע אלה מכילות שפע תרכובות ברזל ומגנזיום אשר מספקות את הפיגמנטים של הצבעים השונים באזור. גיר אגמי דק ועמיד ושכבות של זרמי לבה מחפים את הבסיס. שכבות רבות של אפר געשי מספקות את הסיליקה לעצים המאובנים באזור. סחיפת שכבות אלה הביאה להיווצרות הטופוגרפית של הבתרונות.
בחלקים הדרומיים של המדבר ישנם שרידי יער מחטני מתקופת הטריאס - מאובנים בני מיליוני שנים. רוח, מים וסחיפה ממשיכים לשנות את פני הנוף על ידי העברת המשקע וחשיפת שכבות עתיקות. ישנם מאובנים של צמחים ובעלי חיים פרהיסטוריים שנמצאו באזור, וזאת בנוסף לעקבות של דינוזאורים ועדות להתיישבות מוקדמת של האדם.
נגישות
מרבית האזור נגיש רק באופן רגלי או בדרכים לא סלולות. הערים קמרון וטובה סיטי, שנמצאות בתוך שמורת הנוואחו הן שני היישובים הגדולים באזור.
ולסטימיל קופצקי
ולסטימיל קופצקי (בצ'כית: Vlastimil Kopecký; 14 באוקטובר 1912 – 30 ביולי 1967) היה כדורגלן ומאמן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת החלוץ. היה שותף במונדיאל 1934 ו-1938.
ביוגרפיה
קופצקי נולד ב-14 באוקטובר 1912 בולימוב שבאימפריה האוסטרו-הונגרית. כחלוץ הוא החל את הקריירה במועדון ראפיד וינוהראדי בשנת 1927. בהתחלה התעניינה בו ספרטה פראג, אך אביו שהיה אוהד של סלביה פראג הצליח למנוע את העברתו אליה. לבסוף קופצקי שיחק מ-1932 עד משך ה-19 שנים הבאות בסלביה.
הוא שיחק לצד החלוץ האגדי יוזף ביקאן שהצטרף ב-1937, והוא ממוקם במקום השני במלכות השערים של הליגה הצ'כוסלובקית אחריו עם 252 שערים ב-325 הופעות. הוא זכה עם סלביה ב-9 תוארי אליפות ובגביע מיטרופה בשנת 1938. אחרי קריירה ארוכה איתה הוא אימן אותה לשנה אחת ב-1959.
קופצקי נחשב לכישרון גדול והוא מונה לנבחרת צ'כוסלובקיה זמן קצר לאחר הופעת הבכורה שלו בליגה. במשחקו הראשון בה הפסיד 5–1 לשווייץ והיה רק לשחקן מחליף במונדיאל 1934, בו נבחרתו הגיעה למקום השני. מונדיאל אחר כך ב-1938 היה לאחד המצטיינים בנבחרת וכבש בהפסד 2–1 לברזיל במשחק החוזר ברבע הגמר. עקב מלחמת העולם השנייה נמנעו מקופצקי עוד כמה משחקים לשחק ובסך הכל עשה 26 הופעות במדיה. בנוסף לכך כבש שמונה שערים והיה לקפטן פעמיים.
הוא נפטר ב-30 ביולי 1967 במהלך משחק כדורגל של שחקני עבר סלביה פראג בהלינסקו.
ארווין ג'ייקובס
ארווין מארק ג 'ייקובס (נולד ב-18 באוקטובר 1933) הוא מדען יהודי אמריקאי, מהנדס חשמל, מייסד ויו"ר לשעבר של חברת קוואלקום. ג'ייקובס הוא נדבן ויושב-ראש חבר הנאמנים של מכון סאלק לשעבר.
פרסים ותארים
בשל הפיתוחים שלו בתחום ה-CDMA, קיבל ג'ייקובס ב-1994 את המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות. באותה השנה הוענק לו פרס יזם השנה מטעם אוניברסיטת קורנל. ב-1995 זכה במדליית ה-IEEE אלכסנדר גרהם בל למצטיינים בתחום טלקומוניקציה, כולל מנהיגות, תאוריה, תרגול ופיתוח מוצר.
בשנת 2009 היה לעמית ב-AAAS (האגודה האמריקאית לקידום המדע).
הוא היה חתן פרס מרקוני ועמית מרקוני ב-2011. ג'ייקובס זכה בפרס בוואר על מנהיגות עסקית ב-2001.
איברהימה סיסה
איברהימה סיסה (בצרפתית: Ibrahima Cissé; נולד ב-28 בפברואר 1994) הוא כדורגלן גינאי המשחק בעמדת הקשר באורל.
קריירת מועדונים
סיסה התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של סטנדרד לייז'. ב-29 ביולי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 0–1 לזולטה ורכם. ב-21 באוקטובר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בהפסד 1–3 למונס.
בקיץ סיסה חתם במכלן במדיה שיחק שנתיים, שאחריהם חזר לסטנדרד לייז'.
ב-7 ביולי 2017 חתם בפולהאם מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. בפברואר שוחרר מהמועדון.
ב-1 בספטמבר 2020 הצטרף לסראינג מליגת המשנה הבלגית.
בקיץ סיסה חתם באורל מליגת העל הרוסית.
קריירה בינלאומית
סיסה נולד בבלגיה להורים ממוצא גינאי ולכן היה יכול לייצג את שתי המדינות בזירה הבינלאומית.
ב-25 באפריל 2018 זומן לראשונה לסגל נבחרת גינאה. ב-9 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 1–0 נגד. ב-12 באוקטובר הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 2–0 נגד.
רד נק
רֵד נֵק (באנגלית: Redneck, מילולית: "אדום-צוואר") הוא כינוי לאמריקאי כפרי לבן ממעמד סוציו-אקונומי נמוך, חסר השכלה, עובד-כפיים ממדינות דרום ארצות הברית. הכינוי מתקשר עם שמרנות, הומופוביה, גזענות (בפרט נגד אפרו-אמריקאים, היספנים ולעיתים גם יהודים), תמיכה בזכות האזרח לשאת נשק והתנגדות לתקינות פוליטית. הכינוי נחשב למעליב, אף שתושבי הדרום משתמשים בכינוי על מנת לכנות זה את זה ואת עצמם בהומור. הכינוי מקביל במידה מסוימת ל"זבל לבן", אף שנושא פחות מטען ביקורתי ממנו, ל"קראקר" (cracker, בן טקסס, צפון פלורידה או ג'ורג'יה) ו"הילבילי" (תושבי דרום רכס הרי האפלצ'ים והרי אוזארק, "הילבילי" הוא אדם המתגורר באזור ספר, עני, בור, חסר חינוך ומטופל בילדים רבים).
תומר ברדה
תומר ברדה (נולד בשנת 1976) הוא שחקן פוקר ישראלי. זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר.
קריירה
נולד וגדל ביהוד. בהמשך היגר לארצות הברית, והיה בעלים של חברת היי-טק.
בשנת 2007 במהלך עבודתו התבקש לפתח תוכנת פוקר. לצורך פיתוח התוכנה ברדה החל ללמוד את עקרונות המשחק ובתוך כך החל לשחק. עם הזמן שיחק יותר ויותר והבין שהוא יכול להיות שחקן רווחי. בהמשך פרש מעולם ההייטק והחל לשחק פוקר באופן מקצועני.
בשנת 2008 רשם ברדה את הישגיו הראשונים בטורנירים, כאשר סיים מקום 361 מתוך 6,844 בטורניר מסבב אליפות העולם בפוקר ומקום 2 בטורניר מסבב EPT וזכה ב-28,950 דולר וב-24,466 דולר בהתאמה.
בשנת 2009 סיים מקום עשירי בטורניר בסבב EPT וזכה ב-17,882 דולר.
ב-29 באפריל 2010 זכה ברדה במקום הראשון בטורניר בסבב FPT וגרף 112,360 דולר.
ב-2 ביוני 2010 סיים במקום ה-5 בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר וזכה בסך של 117,416 דולר.
ב-4 ביוני 2010 רשם ברדה את הישגו היוקרתי ביותר, כאשר גבר על 1,942 שחקנים, סיים במקום הראשון בטורניר בסבב אליפות העולם בפוקר, וזכה בסך של 825,976 דולר ובצמיד אליפות העולם בפוקר. עם זכייתו בצמיד הפך ברדה לישראלי הרביעי אי פעם שזכה בצמיד באליפות העולם בפוקר.
הישגיו בשנת 2010 קידמו את ברדה בדירוג העולמי ממקום 4,431 במרץ 2009 למקום 211 ביוני 2010.
סטטיסטיקות
נכון ליולי 2022, ברדה זכה בסך של כ-1.4 מיליון דולר מטורנירי פוקר, כשמתוכם כ-1.1 מיליון דולר בסבב אליפות העולם.
צמידי אליפות העולם בפוקר
בסבב אליפות העולם, זכה בצמיד אחד, הגיע פעמיים לשולחן הסופי וסיים 11 פעמים במיקומים שמקנים זכיות כספיות.
פסל בגן
"פסל בגן" או "ללא כותרת" (1982) הוא פסל מאת הפסל הישראלי דב פייגין. הפסל מוצב בגן העצמאות בתל אביב-יפו, בחלקו הצפוני, הקרוב לשדרות נורדאו.
הקומפוזיציה של הפסל אופיינית לייצירתו המאוחרת של פייגין, בה נטש האמן את הפיסול קטן הממדים לטובת עבודות מופשטות יותר בקנה מידה מונומנטלי. זה הוא פסל מופשט עשוי ברזל צבוע באדום. במרכז היצירה ריבוע, שבמרכזו חור עיגולי, העומד על צידו. פייגין השתמש בשורה של צינורות, המצטרפים למעין צורה של מלבן, כדי ליצור בפסל שיווי משקל צורני.
ניתאי גרייס
ניתאי גרייס (נולד ב-16 באוקטובר 2003) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת השוער במחלקת הנוער של מכבי חיפה מליגת העל.
קריירת מועדונים
גרייס נולד בפתח תקווה שבישראל. גדל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה. ב-5 בפברואר 2021 הצטרף למחלקת הנוער של אודינזה האיטלקית. בקיץ חזר לישראל והצטרף לקבוצת הנוער של מכבי חיפה.
קריירת נבחרות
גרייס החל לשחק בנבחרת הנוער של ישראל עד גיל 19 בשנת 2022.
נכלל בסגל נבחרת ישראל עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2023, כשזומן במקומו של השוער ליאור גליקליך שנפצע באותה עת טרם פתיחת הטורניר.
Do for Love
Do for Love הוא הסינגל השני של הראפר טופאק שאקור שיצא לאחר מותו.
השיר יצא בתור הסינגל הראשון של שאקור מתוך האלבום השני לאחר מותו, בתאריך 24 באוקטובר 1997,לאחר מותו. דגימות הקול נלקחו מהשיר What You Won't Do for Love של בובי קולדוול. השיר דורג במקום ה-21 במצעד הבילבורד הוט 100 בארצות הברית ובמקום ה-12 במצעד הסינגלים הבריטי. בקליפ של השיר מוצג טופאק כדמות אנימציה. Do for Love הגיע למקום ה-89 במצעד הסינגלים השנתי של בילבורד בארצות הברית.
ארמן גטי
ארמן גטי (בצרפתית: Armand Gatti; 26 בינואר 1924, מונטה קרלו – 6 באפריל 2017, סן מדנה ליד פריז) היה במאי, משורר, תסריטאי ועיתונאי צרפתי.
קורות חייו
ארמן גטי נולד במונטה קרלו למשפחה ממוצא איטלקי.
בשנת 1943 ארמן גטי נעצר בטרנאק ונידון למוות. לאור גילו הצעיר הוא קיבל חנינה והועבר לבורדו שם היה עובד כפייה בבניית בסיס הצוללות. הוא הועבר להמבורג ונמלט. בשנת 1944 ו-1945, הוא היה צנחן בשירות האווירי המיוחד (SAS) והשתתף בקרב על הולנד. בנובמבר 1945 ארמן גטי השתחרר מהצבא.
בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 ארמן גטי התגורר בקומונה של אמנים צרפתים שכללה בין היתר איוואן אודואר, ג'ורג' ארנו ומישל טורניה.
הוא עבד כעיתונאי, כתב את המחזה הראשון שלו ובשנת 1961 ביים את סרטו הראשון L'Enclos. הסרט הוצג בפסטיבל הקולנוע בקאן.
בשנת 1957 ארמן גטי קיבל פרס על המחזה Le Poisson noir.
בשנת 1961 סרטו הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה וזכה לפרס הכסף על הבימוי. בשנת 1963 סרטו היה מועמד לפרס ראשון בפסטיבל הקולנוע בקאן.
הוא המשיך לביים עד לשנות ה-80 של המאה ה-20.
בשנת 1999 הוענק לארמן גטי אות לגיון הכבוד ובשנת 2004 הוא התקבל למסדר האמנויות והספרות.
עדי שורק
עדי שורק (נולדה ב-1970, נס ציונה) היא סופרת ישראלית, חוקרת ספרות יהודית ועורכת-מייסדת של סדרת הפרוזה "ושתי" בהוצאת רסלינג.
ביוגרפיה
בילדותה ובנעוריה התגוררה בנס ציונה, בקיבוצים אלומות ועין גב, בחיפה ובעיירה פייר לון (Fair Lawn) שבמדינת ניו ג'רזי בארצות הברית. משנת 1992 היא מתגוררת בתל אביב. במשך כעשור התפרנסה מצביעה אמנותית ("שתי צבעיות"). בגיל 27 החלה בלימודי ספרות באוניברסיטת תל אביב, שאותם סיימה בהצטיינות. במקביל ערכה פעילות תרבותית וערבי קריאה במועדון "הגדה השמאלית".
בשנת 2014 שבה ללימודים גבוהים לתואר שני, אותם סיימה בהצטיינות יתרה. שם עבודת המחקר שכתבה בחוג לספרות: "ערימה ופקעת – עירוב הגוף והכתב ביצירתו של ש"י עגנון". העבודה דנה בתצורות מורכבות של איסוף ידע בספרות. תצורות אלו קשובות למובנים חושניים (גופניים) שאינם ניתנים לביטוי פשוט במילים והן דומות לערימה (ערימת ספרים, למשל) או לפקעת חוטים. בשנת 2018 החלה בכתיבת דוקטורט בנושא "הספרות כעיר מקלט – קריאה תלמודית ביצירות של ש"י עגנון וז'ורז' פרק" (בית הספר לתרבות, המחלקה לספרות, אוניברסיטת תל אביב, מנחה: פרופ' גלילי שחר).
פרסמה עד כה ארבעה ספרי פרוזה ונובלה אחת. מלבדם, סיפורים ומסות פרי עטה ראו אור בכתבי עת ובאנתולוגיות שונים כגון: "אורות", "סטודיו", "רסלינג", "הכיוון מזרח", "גרנטה", "מעבורת". לצד פעילותה הספרותית, השתתפה והציגה מספר מיצבי-כתב ופעולות אמנותיות.
בת זוג לעידן צבעוני ולהם בן ובת, מתגוררת בתל אביב.
יצירה בפרוזה
"נתן", רומן, כתר, (עורך: עודד וולקשטיין) 2018 – נתן, איש עסקים מצליח שאיבד את פרנסתו והסתבך בחובות כבדים, משאיר את משפחתו בישראל ונוסע לאמריקה לחפש עבודה. הוא ישן אצל ידיד בברוקלין וחולם להתקבל לריאיון אצל איל ההון האל גריפית', שבכוחו – כך מספרים לו – לשנות הכל. בעיר הגדולה נחשפת בפני נתן חברת השפע, בה היה עד לא מזמן שותף מצליח. אך לא רק אמריקה – כסימן לעולם חדש ולתקווה – נחשפת בפניו באופן מתעתע, אלא גם ישראל, מולדתו, שמובנת לו לפתע כמרחב רווי סדקים ופערים. זוכה פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת 2019.
"חללים", רסלינג, 2004, בתוך "חללים, שדות תעופה, קניון – סיפור ושתי מסות" בשיתוף עם עידן צבעוני ועודד מנדה-לוי – מתאר מסע פרגמנטרי בבתים שונים המצויים במהלך בנייתם וכן במגדלי עזריאלי שאף הם הולכים ונבנים. הגיבורה, צבעת המתמחה בצביעה אמנותית, מתארת את מפגשיה עם פועלים, בעלות-בית, עובדים זרים וארכיטקטים. הטקסט כתוב באופן המשלב מסה ופרוזה.
"שבע מטרוניתות" רומן, ידיעות ספרים, (עורכת: לילי פרי) 2001 – מורכב משתי עלילות מקבילות: האחת מתארת אישה צעירה המתגוררת בדרום תל אביב וכושלת לביים סרט והשנייה מתארת פרגמנטים של זכרונות ילדות. לקראת סוף הרומן מתלכדות העלילות והגיבורות נפגשות בבית חולים שבו הייתה מאושפזת הילדה. איגנץ, הקבצן מספרו של עגנון "אורח נטה ללון", הוא אחת הדמויות בספר – לצד שבע מטרוניתות, פועלים זרים הגרים בסמוך ועוד. זוכה המקום השני בפרס מוזס לכתבי-יד בשנת 1999.
יצירה בין-תחומית
"המבקש לחם" מיצב-כתב ("המקרר", תל אביב 2018) אוצרות: גילי זיידמן ואיריס פשדצקי. במרכז המיצב עומדת עגלת-קניות גדושה בטיוטות ובנירות קמוטים. בה חבויים פרגמנטים המתעדים את הוויית דרי-הרחוב בתל אביב, שברי-ציטוט המתייחסים למצבי עוני וחוסר-בית במסורת היהודית ופסוק-שיר בערבית שניטל מבית עתיק. הם מערבים מארג תרבותי שנוצר בהוויית גלות ייחודית, עם המתקיימים במרחב היום-יום, כגולים בעירנו. מן הצד עורב משקיף על שברי המילים וערֵב להן, כדר-רחוב קדום ועכשווי.
"פורנוטומיה" מיצג בין-תחומי ("הבימה", 2001) יחד עם האמנית ורה קורמן והאופנאית נאית רוזנפלדר. אוצרת: נטעלי בראון.
"ושתי" מיצב-כתב (אוניברסיטת תל אביב 2000) יחד עם האמניות רחל מוזס וורה קורמן.
"כפרה" צעדה (רחובות תל אביב, אוקטובר 2000) יחד עם האמנית רחל מוזס, הסופר והעורך עידן צבעוני, אמנים נוספים ואקטיביסטים.
מבחר ספרים בעריכתה – סדרת ושתי
ספרים מתורגמים:
ספרי מקור
קישורים חיצוניים
על יצירתה:
כריסטבל פנקהרסט
כריסטבל הארייט פנקהרסט, DBE (באנגלית: Christabel Pankhurst, 22 בספטמבר 1880 - 13 בפברואר 1958) הייתה סופרג'יסטית בריטית, ילידת מנצ'סטר, אנגליה. פנקהרסט הייתה אחת ממייסדות איגוד הנשים החברתי והפוליטי (WSPU), ופיקדה על הפעולות המילטנטיות של הארגון הגולה בצרפת בין 1912–1913. ב-1914 היא תמכה במלחמה נגד גרמניה במלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה, פנקהרסט היגרה לארצות הברית, שם עבדה כאוונגליסטית בתנועת הביאה השנייה.
ילדותה
כריסטבל פנקהרסט הייתה ביתה של מנהיגת תנועת זכות הבחירה לנשים אמלין פנקהרסט והסוציאליסט הרדיקלי ריצ'רד פנקהרסט, ואחות לסילביה ואדלה פנקהרסט. אביה היה עורך דין ואמה הייתה בעלת חנות. למרות הקשיים הכלכליים, משפחתה של כריסטבל האמינה בדבקות במטרה מאשר בחיי נוחות. כריסטבל סיימה בהצטיינות תואר במשפטים, אך בשל היותה אישה נאסר לה לעסוק במקצוע. היא עברה לז'נבה לזמן-מה, אך שבה לאנגליה לאחר מותו של אביה ב-1898.
זכות בחירה
ב-1906, לאחר שסיימה את התואר במשפטים, עברה כריסטבל ללונדון, ושם מונתה למזכירה המנהלת של איגוד הנשים. היא נאסרה שוב ב-1907 וב-1909 בשל פעילותה החברתית. כריסטבל נמלטה לפריז והמשיכה לערוך את עיתון ה-The Suffragette ממקום מחבואה. היא נאלצה לשוב לאנגליה בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, אז נעצרה ונגזר עליה עונש מאסר של שלוש שנים. כריסטבל פתחה בשביתת רעב ואז שוחררה כחודש לאחר מאסרה.
הנוצות הלבנות
בספטמבר 1914 שבה פנקהרסט לאנגליה והחלה במסע גיוס של חברות חדשות לאיגוד הנשים. תומכיה העניקו נוצה לבנה לכל בחור צעיר בלבוש אזרחי. עיתון ה-The Suffragette שינה את שמו ל-Britannia והפך למעין עיתון מלחמה, בו קראה פנקהרסט לגיוסם של גברים לחזית ולגיוסן של נשים לשירות אזרחי. המשטרה פשטה על משרדיו של גון דוהרטי, אביה של נורה פוקס, אחת מתומכיה של פנקהרסט, מה שאילץ את פנקהרסט להקים בית דפוס משלה.
הבחירות הכלליות ב-1918
לאחר שלמספר נשים בריטיות ניתנה הזכות לבחור לאחר מלחמת העולם הראשונה, החליטה פנקהרסט להתמודד לבחירות הכלליות של 1918. הקמפיין שלה התמקד ב"פעולות תגמול נגד הגרמנים" וב"בריטניה לבריטים". היא הובסה בהפרש של 775 קולות בלבד על ידי ג'ון דיווידסון ממפלגת הלייבור.
המעבר לקליפורניה
פנקהרסט היגרה לקליפורניה ב-1921, שם הפכה לאוונגליסטית ופעילה בולטת בתנועה הביאה השנייה, ואימצה את ביתה בטי. פנקהרסט הפכה לדמות מוכרת בתוכניות הטלוויזיה וכתבה ספרים בנושא הביאה השנייה של ישו.
מותה
כריסטבל מתה ב-13 בפברואר 1958, בגיל 77, בביתה בקליפורניה. היא נקברה בבית העלמין וודלאון בסנטה מוניקה, קליפורניה.
אותות הוקרה
ב-2006 הוצב לוח זיכרון לזכרן של כריסטבל ואמה בלונדון ליד הבית בו התגוררו. שמה ותמונתה של כריסטבל (ושל 58 מתומכי זכות הבחירה לנשים) נחקקו על פסלה של מיליסנט פוסט בכיכר הפרלמנט ונחשפו בטקס חניכה ב-2018.
מלון גת רימון
הקמת המלון
בשנות השלושים של המאה העשרים נפתחו בתי מלון לאורך שפת הים של תל אביב. אחד מהם היה מלון גת רימון. המלון נבנה ברחוב הירקון 78 ופעל מאז שנת 1933, כמלון ופנסיון קטן. היזם שהקים את המלון היה משקיע מעולי גרמניה בשם פליישר, שהשכיר אותו ללאונרד וייסברם, אף הוא מעולי גרמניה, שהפעיל בו את בית המלון. שם המלון "גת רימון" נגזר משמה של אחת מערי הלויים הנזכרות בתנ"ך. תוך כשנה הפך השוכר לבעלים והחליט להעתיק את המלון לבניין חדש מעבר לכביש, ברח' הירקון 79, שתוכנן על ידי האדריכל ורנר יוסף ויטקובר ונבנה בשנים 1934–1936.
בזמן הבנייה נתגלעו חילוקי דעות בין האחים וייסברם לוויטקובר. האדריכל תכנן 26 חדרים עם אמבטיה, והאחים סברו כי במקום אמבטיות אפשר לבנות עוד חדרים. בפשרה הוחלט לבסוף לבנות 10 חדרים עם אמבטיה ויתר החדרים רק עם מקלחות. מחלוקת אחרת נבעה מהצעתו של ויטקובר להתקין במלון בר מעוצב והאחים סברו שאין צורך בכך כי לדבריהם "היהודים לא שותים". בסופו של דבר הותקן הבר והתברר שיש לו גם לקוחות יהודים.
במודעה שפורסמה בעיתון "דבר" ב-4 במרץ 1936 הודיע לאונרד ויסברם על פתיחת המלון החדש "מול המלון הראשון שלנו שיתקיים גם להבא בטיבו הידוע ובמחיריו הנוחים", והוסיף כי במלון החדש יהיו שכלולים כמים חמים והסקה מרכזית ויהיו בו בית קפה, בר, מסעדה ומרפסת לים. הקפה הוגש לאורחים בגינת המלון שנשקפה אל הים. מבעד לדלתות הזכוכית הגדולות של חדר האוכל ומרוב החדרים נתגלה מראה הים. האורחים התרשמו מהמבואה המרשימה של המלון מרחוב הירקון ומחזותו המודרנית. עד מהרה הפך המלון למלון יוקרה, לצד מתחרהו הסמוך לו, מלון קטה דן.
שגשוגו של המלון בתקופת המנדט הבריטי
לאונרד וייסברם המשיך לנהל את המלון החדש ובמשך הזמן הצטרף אליו לניהול המלון בנו בנימין וייסברם. בשנת 1936 כאשר המנצח ארתורו טוסקניני הגיע לתל אביב כדי לנצח על קונצרט הפתיחה של "התזמורת הסימפונית הארץ ישראלית" (אשר עם קום המדינה הוסב שמה ל"התזמורת הפילהרמונית הישראלית" אירח אותו דוד בן-גוריון לסעודה בביתו בתל אביב. בתום הסעודה נערכה למנצח קבלת פנים בהשתתפות כ-60 אורחים במלון גת רימון. בין הנוכחים היו פרופסור חיים ויצמן, משה שרת (אז שרתוק) וידוענים רבים.
מלבד היותו של מלון גת רימון מקום אירוח ובילוי חברתי, התקיימה במלון גם פעילות ביטחונית כאשר בתקופת מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט נהג אורד צ'ארלס וינגייט לקיים במלון מגעים עם אנשי הסוכנות היהודית לשם חיזוק שיתוף הפעולה עמם. לימים, כשהגיעה לביקור במדינת ישראל אלמנתו, לורנה וינגייט, היא התאכסנה במלון, לפי בקשתה, משום שזה היה המלון בו התאכסן בזמנו.
באותה שנה זכה המלון לארח בו אישיות מלכותית, היה זה כאשר נאזרי סברי, אשתו של מלך מצרים פואד הראשון ואמו של המלך פארוק הראשון, התאכסנה בו במשך שלושה שבועות בדרכה למצרים מאיראן, אליה נסעה כדי להסדיר את גירושי בתה הנסיכה פאוזיה מבעלה מוחמד רזא שאה פהלווי, השאה הפרסי.
באותה תקופה התקיימה במלון גם פעילות חשאית, כשהמלון משמש מקום לפגישות והתייעצויות של מפקדי ההגנה והפלמ"ח. באותה עת עצמה נהג גם ריצ'רד קטלינג ממפקדי הבולשת הבריטית, לבוא למלון עם ידידתו היהודיה.
אישים אחרים שהתארחו במלון, במועדים שונים, בתקופת המנדט, היו הנציב העליון הרולד מקמייקל, זקן שופטים הארי הרברט טראסטד, מלך עיראק פייסל השני, בהיותו עדיין יורש העצר, ראש ממשלת מצרים מוסטפא א-נחאס פאשה ומפקד הלגיון הערבי ג'ון באגוט גלאב.
בימי מדינת ישראל
מיד לאחר הכרזת העצמאות של מדינת ישראל, בשעה אחת לאחר חצות אור ל-15 במאי 1948, באה ההכרה הראשונה למדינה שזה אך נולדה, ארצות הברית הודיעה על הכרה דה פקטו במדינת ישראל. יומיים לאחר מכן העניקה ברית המועצות למדינת ישראל הכרה דה יורה.
הנציג הדיפלומטי הראשון של ברית המועצות, הציר פבל ירשוב, הגיע לישראל בעת ההפוגה השנייה במלחמת העצמאות, ב-9 באוגוסט 1948. הוא ירד לחוף בנמל חיפה מספינה סובייטית, ועמו הגיעו אנשי צוות הצירות. בואו לישראל התקבל בהתלהבות רבה על ידי הציבור בישראל. מיד עם בואם יצאו הנציגים הסובייטיים בשיירת מכוניות לתל אביב והגיעו למלון גת רימון, שבו עמדו להתאכסן עד שימצא משכן קבוע לנציגות. בהגיעם למלון קרוב לשעת חצות. המתינו להם לפני המלון מאות אנשים שקידמו אותם בתשואות.
ג'יימס מקדונלד נתמנה לנציג הדיפלומטי הראשון של ארצות הברית בישראל, אף הוא בדרגת ציר. ב-12 באוגוסט 1948 הוא הגיע לישראל. גם הוא התגורר במלון גת רימון. עד שיסודר לנציגות משכן קבוע.
בואו של הציר האמריקאי לישראל נראה על ידי הציבור בישראל כעניין טבעי. לעומת זאת הגעתו של הציר הסובייטי עוררה התרגשות רבה בקרב הציבור. על כך כתב נתן אלתרמן בטור השביעי שיר בשם "מסביב לגת רימון" בו כתב בין היתר:
בתקופת מלחמת העצמאות התאכסן במלון דוד מרכוס, קולונל יהודי ששירת בעבר בצבא ארצות הברית, שהגיע לארץ כאיש מח"ל, על מנת לתרום מניסיונו הצבאי לצה"ל והיה הראשון שהוענקה לו דרגת אלוף.
לאחר סיום מלחמת העצמאות הונהגה בישראל מדיניות הצנע בה הוגבלה רכישת מוצרי מזון וצריכה. האזרחים רכשו את מוצרי המזון הבסיסיים על פי הקצבה קבועה, תמורת נקודות שהוקצבו לכל אזרח בפנקס אישי. הנהגת הצנע נבעה מקליטת העלייה ההמונית של עולים שהגיעו לרוב בחוסר כל, בין אם ממחנות העקורים באירופה לאחר השואה, ובין אם ממדינות ערב. יוצאים מן הכלל, על פי צו, היו 11 בתי מלון יוקרתיים במדינה בהם יכלו תיירים לקבל ארוחות ללא קיצוב וללא תלושים תמורת מטבע זר. בין בתי המלון הללו נכללו מלון גת רימון ושכנו מלון קטה דן.
ביוני 1950, במהלך תקופת הצנע, הגיע לביקור בישראל השחקן והזמר אדי קנטור, מי שנחשב בתקופתו לכוכב קולנוע. הוא התאכסן במלון גת רימון שהיו בו התנאים לארח ידוען כמוהו.
בדצמבר 1952 התאכסן במלון אורח נכבד אחר, יו דלטון מדינאי בריטי בכיר, ממפלגת הלייבור הבריטית שבימי מלחמת העולם השנייה שירת כ"שר ללוחמה כלכלית" בקבינט המלחמה הבריטי והיה אחראי להקמת מנהלת המבצעים המיוחדים, ולאחר המלחמה היה שר האוצר של בריטניה.
בעת מלחמת סיני ביקש קצין מצרי שבוי בדרגת סרן בשם יוסף נאדא מקלט בישראל ובקשתו נענתה. ב 29 בינואר 1957 הוא הוצג בפני נציגי העיתונות במלון האורחים של מלון גת רימון וסיפר על מניעי עריקתו.
לקראת ראשית שנות השישים ירד המלון מגדולתו. כבר בשנת 1953 נחנך בסמוך לו מלון דן ובו 280 חדרים, ובשנת 1961 נחנך מלון שרתון הישן ובו 206 חדרים, ומלון גת רימון הקטן והמיושן לא יכול היה להתחרות בהם. בשנת 1962 מכרו בעלי המלון את המבנה ואת המקרקעין ליזמים ולאחר 26 שנים מאז הקמתו חדל המלון מלהתקיים.
כיום (2016) ניצב במקום בית מלון בשם "פארק פלאזה אורכידאה" ובו כ-200 חדרים על פני 16 קומות.
מאיה גז
מאיה גז (נולדה ב-5 בספטמבר 1978, ד' באלול תשל"ח) היא סופרת, עיתונאית ומרצה ישראלית-צרפתייה.
קריירה
לאחר סיום שירותה הצבאי למדה תואר ראשון באוניברסיטת תל אביב בחוגים שפה וספרות צרפתית ומזרח אסיה ויפנית. לגז תעודת הוראה מהחוג לחינוך באוניברסיטת תל אביב. בשנה השלישית ללימודי התואר הראשון, קיבלה שתי הצעות למלגות לימודים, האחת בטוקיו והשניה באוניברסיטת סורבון. גז החליטה להמשיך את לימודיה בפריז, לשם נסעה לבדה והתחילה את חייה מחדש. היא כתבה את התואר השני שלה בסורבון על הסופר אנדרה ז'יד והאלמנטים לפיתוי הקורא שהחדיר לספריו, בהנחיית פרופסור אנטואן קומפניון. גז קיבלה על עבודת התואר השני שלה את פרס אדמונד דה רוטשילד. עבודת הדוקטורט שלה עוסקת בסופר הצרפתי-יהודי רומן גארי ובאלמנטים של יהדות והשואה ביצירתו הספרותית. גז קיבלה עבור עבודת הדוקטורט שלה הצטיינות יתרה (summa cum laude) והייתה מועמדת לפרס נפוליאון הצרפתי. במקביל ללימודיה, הייתה גז כתבת עיתון "גלובס" בפריז וראיינה, בין השאר, את מעצבי האופנה מארק ג'ייקובס, קנזו טקאדה, איב סן-לורן, קרל לגרפלד, את הצלמת אנני לייבוביץ', את בריז'יט בארדו, ואת בנו של השאה של איראן, מוחמד רזא שאה פהלווי.
כתיבה עיתונאית
במהלך השנים כתבה בעיתונים: מעריב, כלכליסט, הארץ, ישראל היום, גלובס ועוד, ובאתרי האינטרנט וואלה!, Nrg ומעריב אונליין. ברוב העיתונים כתבה כתבות מגזיניות וביקורות ספרים וערכה ראיונות עם אישים בתחומי ההיי-טק, התיירות והספרות. עם חזרתה לישראל השתלבה כמרצה וכחוקרת באוניברסיטת תל אביב, במכללה האקדמית הדסה בירושלים והמרכז האקדמי לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה.
גז ערכה מחקרי שואה עצמאיים בנושאים מגוונים: בין השאר חשפה פרק פחות ידוע על הצלת יהודי גרמניה ואוסטריה במנילה וארגנה כנס בינלאומי באוניברסיטת תל אביב לכבודו של ז'ורז' לואנז'ה שהציל אלף ילדים יהודים בצרפת במהלך מלחמת העולם השנייה. לואנז'ה, אותו ראיינה גז בפריז, הוא הדוד של הזמרת ירדנה ארזי ובן הדוד של הפנטומימאי מרסל מרסו. גז ערכה גם שני מחקרים כעמיתת מחקר ביד ושם בנושא שינוי דפוסי אימהות בגטו ורשה והבונים החופשיים תחת המשטר הנאצי.