cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לורנס פרלינגטי
ציור
בשנת 2009 הפך פרלינגטי לחבר בוועדת הכבוד של התנועה הספרותית האמנותית האיטלקית IMMAGINE & POESIA. רטרוספקטיבה של יצירות האמנות של פרלינגטי, "60 שנות ציור", הוצגה ברומא וברג'ו די קלבריה בשנת 2010.
השקפות פוליטיות
זמן קצר לאחר שעבר לסן פרנסיסקו פגש פרלינגטי את המשורר קנת רקסרות', ורעיונותיו על אנרכיזם השפיעו על דעותיו הפוליטיות. מאוחר יותר הוא הזדהה בעצמו כאנרכיסט פילוסופי, ומכר עיתוני אנרכיסטים איטלקיים בחנות הספרים שלו. הוא נקט עמדה פציפיסטית ופעל נגד טוטליטריות ומלחמה. בעוד שפרלינגטי הצהיר שהוא "אנרכיסט בנשמתו", הוא הודה כי העולם יצטרך להיות מאוכלס על ידי "קדושים" על מנת שאנרכיזם טהור יחיה באופן מעשי. לכן באופן מעשי הוא דגל בסוציאליזם דמוקרטי.
פרסים והוקרה
פרלינגטי זכה בפרסים רבים, ביניהם:
כמו כן, נבחר פרלינגטי לאקדמיה האמריקאית לאמנויות וספרות, ואף נבחר לתפקיד קומנדור במסדר האמנויות והספרות הצרפתי.
וסט איילנד
וסט איילנד (באנגלית: West Island - מילולית: האי המערבי; מלאית: Pulau Panjang, מלאית איי קוקוס: Pulu Panjang) היא עיר הבירה של איי קוקוס (קילינג), טריטוריה של אוסטרליה.
העיר נמצאת באי באותו שם ("וסט איילנד") בעיר מתגוררים כ- 120 תושבים. האי הוא השני במספר תושביו מבין שני האיים המיושבים של איי קוקוס (האי המיושב ביותר באיים הוא הום איילנד).
אי זה היה חלק מהמטעים של משפחת רוס- קלוניס. בתקופת מלחמת העולם השנייה נבנה באי מנחת מטוסים. באי מצויים כל בנייני הממשל, וכן שדה התעופה הנוכחי של האיים, חנות לתיירות ואכסניית התיירים היחידה באי. בנובמבר 2013 נחשף כי צבא אוסטרליה מפעיל תחנת האזנה במערב האי.
יונדאי לוויטה
ביו השנים 2007–2001 יוצר ה-"יונדאי לוויטה" בדרום קוריאה. בין השנים 2007–2010 יוצר הדגם בטורקיה על ידי "Hyundai Assan Otomotiv".
בנוסף "יונדאי לוויטה" יוצר במלזיה על ידי "Inokom Corporation Sdn. Bhd", במצרים על ידי יצרנית הרכב המצרית "Ghabbour Group" ויון על ידי "Hyundai Hellas AEBE".
==מאפיינים==
רחל טימור
רחל טימור (נולדה ב-20 בינואר 1944) היא אמנית, ציירת ופסלת ישראלית.
ביוגרפיה
טימור נולדה ביד אליהו. היא בת למשפחת פרדסנים, שהייתה היצואנית הראשונה של אתרוגים ולימונים מארץ ישראל לארצות הברית.
בשנת 1980 טימור הייתה חלק מקבוצת משושה, שדגלה בהחדרת האמנות הסוריאליסטית לשדה האמנות בישראל. איתה במשושה היו יעקב גילדור, ברוך אלרון, יואב שועלי, אריה למדן, ואשר רודניצקי.
יצירתה
ביצירותיה, ניכרת אהבתה לארץ ישראל ונופיה. לאורך שנות עבודתה, נהגה לצייר מראות של ישראל הישנה, מראות עירוניים, שכונות עבריות ראשונות וסצנות מחיי היום יום של תושבי ישראל, וכן להשוות בין מה שהיה פעם, למה שיש עכשיו. הרקע לתרחישי ציוריה הוא הסביבה, היא משלבת בין העבר לעתיד.
בשנות ה-30, ננטש הדימוי המזרחי באמנות הישראלית. יש יותר התייחסות לנוף, בעיקר לנוף עירוני, שהופך למשמעותי ובולט. בתקופה זו נופים שישלבו אלמנטים מזרחיים ולצידם אלמנטים מודרניים. באמנותה של טימור, ניתן להבחין בחלק גדול מיצירותיה בנוף עירוני, תל אביבי, בשילוב תמונות קטנות המשמשות כמעין ביאורים/ ביקורת, אשר מסמנים את האוריינטלים (פעמים רבות בצורת גמל או חמור). המגמה היא שהנופים הופכים לעירוניים, ויש סמליות בתוך הנוף. הבית המודרני הופך לסמל למודרניות והתפתחות, הגמל הופך לסמל למזרחיות. רבים מציוריה הם בשחור לבן, בהשראת צילומים של פעם. תוך צמצום מכוון של מגוון הצבעים רחל טימור מספרת את סיפוריה. מצד אחד- מחקה את הזיכרונות, כמו צילומים של פעם, ומצד שני- לוקחת את הצופה את הדמיון.
פיסול
בפיסול של טימור, חוזר על עצמו מוטיב הכיסא הריק. לפי פרופ' מרדכי עומר,.
ביצירותיה של רחל, השימוש בכיסא הוא מטאפורי, וכל כיסא מייצג משהו שונה בסיטואציות שונות. למשל, שני כיסאות הנוגעים זה בזה, מסמלים קשר בין שני אנשים.
חיים אישיים
הייתה בזוגיות עם מיכאל (מייקל) גביש ולאחר מכן הייתה בת זוגו של אליעזר ז'ורבין, שהלך לעולמו בשנת 2013.
טימור מתגוררת בתל אביב.
שמורת ים ראש הנקרה-אכזיב
שמורת ים ראש הנקרה-אכזיב היא שמורת טבע ימית, המהווה את השמורה הימית הגדולה והצפונית בישראל. השמורה משתרעת לאורך של כ-7 ק"מ של חוף מפורץ מגבול ישראל-לבנון בצפון ועד לצפון נהריה בדרום, ולמרחק של כ-15 ק"מ מערבה מקו החוף אל תוך הים. השמורה הוכרזה ב-6 בנובמבר 2019, ושטחה הוא כ-100,062 דונם.
בתחומי השמורה נמצאת שמורת איי חוף ראש הנקרה ובה איי ראש הנקרה.
בתחום השמורה נשפכים לים שלושה נחלים – נחל בצת, נחל כזיב ונחל שעל, ונמצאים בה מספר אתרי צלילה.
היסטוריה
תחילה תוכננו באזור שתי שמורות טבע ימיות נפרדות במימי החופים – שמורת ים ראש הנקרה ושמורת ים אכזיב. לאחר מכן, שונתה התוכנית לקדם שמורת טבע ימית גדולה, המאחדת את שתי ההצעות הקודמות, ומייצגת את כל תחום העומקים עד גבול המים הטריטוריאליים של מדינת ישראל.
בסופו של דבר, הוחלט לקדם את תוכנית השמורה בגבול מצומצם של עד 15 ק"מ מהחוף, לעומת ההצעה המקורית – עד גבול המים הטריטוריאליים, כ־22 ק"מ מהחוף. אותה החלטה מהווה צמצום של כ-33% בשטח השמורה. בסופו של דבר הוכרזה השמורה ב-6 בנובמבר 2019.
ב-6 ביוני 2023 הושקה השמורה בטקס בלב הים, במעמד השרה להגנת הסביבה, עידית סילמן, כשמורה ימית תיירותית ונפתחה רשמית למבקרים – כמעט ארבע שנים לאחר שהוכרזה. השמורה היא השמורה הימית התיירותית הראשונה והיחידה בחופיו הישראליים של הים התיכון – עם מספר מועדוני שיט וצלילה מורשים וארבעה חופי רחצה.
יונקים
לעיתים נצפה באזור כלב ים נזירי מצוי.
דגים
שמורת הטבע היא האזור בו נצפים בצלילה הכי הרבה דגי סחוס בישראל – כמעט כ-40% מהתצפיות. עד היום תועדו מספר תצפיות של שני מינים של כרישים בשמורה.
בשמורת אכזיב מתקיימת האוכלוסייה הגדולה ביותר בישראל של שני מיני דקרים: דקר הסלעים והדקרנית האדומה. בנוסף, מתקיים בה גם המין דקר אלכסנדרוני.
רכסי פארק
רכסי פארק או רכסי הפארק (באנגלית: Park Ranges) המכונים גם הרכסים העיקריים (באנגלית: Main Ranges) הם קבוצה גדולה של רכסי הרים במרכז הרי הרוקי הקנדיים. הרכסים ממוקמים בין דרום - מזרח פרובינציית קולומביה הבריטית ודרום - מערב פרובינציית אלברטה שבקנדה.
קבוצת הרכסים הזו היא אחת משלוש קבוצות הרכסים העיקריים של הרכסים הקונטיננטליים.
רכסי הפארק הם קבוצת הרכסים המרכזית מבין שלוש קבוצות רכסים אלה.
תת-- רכסים
רכסי פארק כוללים את רכסי ההרים:
צביקה ברקרסקי
צביקה ברקרסקי (נולד ב-1981) הוא מדען מחשב ישראלי, פרופסור חבר במחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע. חתן פרס קריל לשנת 2017 ופרס גדל לשנת 2022.
קורות חיים
בשנת 1997 החל לימודיו באוניברסיטת תל אביב, וב-2001 קיבל בה תואר ראשון בהנדסת חשמל ומדעי המחשב. בשנת 2002 קיבל שם תואר שני בהנדסת חשמל, בהנחיית פרופ׳ בועז פת-שמיר, על עבודה שכותרתה "General Perfectly Periodic Scheduling". בשנת 2008 החל לימודי דוקטורט במכון ויצמן למדע, ובשנת 2011 קיבל תואר דוקטור על עבודה בהנחיית פרופ' שפי גולדווסר שכותרתה "Cryptographic Methods for the Clouds". בשנים 2011–2013 שהה בפוסט-דוקטורט באוניברסיטת סטנפורד, בהנחיית פרופ' דן בונה.
בשנת 2013 הצטרף לסגל המחלקה למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית במכון ויצמן למדע. מחקרו עוסק ביסודות מדעי המחשב, קריפטוגרפיה וחישוב קוונטי.
בשנת 2017 הוענק לו פרס קריל. בשנת 2022 הוענק לו, יחד עם קרייג ג'נטרי ווינוד וייקונטנתן, פרס גדל, על מאמריהם בנושא הצפנה הומומורפית לחלוטין., ובשנת 2023 זכה בפרס בלווטניק למדענים צעירים.
אירית דינור
אירית דינור (נולדה ב-4 במרץ 1973) היא מתמטיקאית ומדענית מחשב במכון ויצמן למדע, כלת פרס גדל לשנת 2019. מחקרה עוסק ביסודות מדעי המחשב ובקומבינטוריקה, בייחוד בהוכחות הניתנות לבדיקה הסתברותית (PCP).
קורות חיים
דינור סיימה את לימודי הדוקטורט במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב בהנחיית שמואל ספרא. לאחר מכן עשתה פוסט-דוקטורט באוניברסיטת פרינסטון במכון ללימודים מתקדמים וב-NEC במשך שנתיים, ושנה ב-Miller fellow שבאוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
היא תרמה לבעיית כיסוי הקודקודים, וגילתה ב-2005 הוכחה חדשה ומפתיעה למשפט ה-PCP.
האי שלא יתואר
האי שלא יתואר (באנגלית: Inexpressible Island) הוא אי טרשים קטן במפרץ טרה נובה, ארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה.
היסטוריה
משלחת טרה נובה של רוברט פלקון סקוט (1913-1911) הייתה מורכבת מכמה קבוצות. אחת מהן, קבוצת הצפון, בהנהגת ויקטור קמפבל, לא ליוותה את סקוט אל פנים היבשת אלא חרפה בכף אדייר. ב-1912, החלה הקבוצה הזאת (שמנתה שישה אנשים בסך הכל), את המסע הארוך הביתה, שראשיתו בהתקדמות בכיוון כף אוונס (דרך האט פוינט). ואולם, הם הושארו במפרצוני אוונס עם מלאי מצרכים למסע מזחלות של שישה שבועות, בכוונה להשלים עבודה גאולוגית. אחרי שנעשתה העבודה, נשארו להם מצרכים לארבעה שבועות בערך, כיוון שאיש לא צפה שהאוניה תיתקל בקשיים בנסיונותיה לאסוף אותם בפברואר. אבל האונייה "טרה נובה" לא יכלה להגיע אליהם מחמת הצטברות של קרח דחוס כבד. כל כמה שניסה רב החובל פנל להתקרב, לא עלה בידו, עד שלבסוף נאלץ לחזור על עקבותיו או להיכלא בתוך הקרח. קבוצת הצפון המנותקת מאונייתה נאלצה לעבור עוד חורף באנטארקטיקה. במרץ 1912 כרו אנשי הקבוצה מערת קרח קטנה, 3.60 על 2.70 מ' גודלה, בסחף שלג, וכינו את מעונם הכפוי בשם "האי שלא יתואר". שם עשו את החורף בתנאים קשים ביותר, תוך השלמת מנות המזון המתכלות שלהם בבשר כלב ים, מזדמן נדיר, ופינגווינים.
קבוצת הצפון בנתה קודם מצבור צידה ב"מורנה שער הגיהנום" ('52 74° דרום, '50 163° מזרח) על "האי שלא יתואר" כאמצעי ביטוח למקרה שה"טרה נובה" לא תצליח לאסוף אותם. המצבור הכיל מלכתחילה מזחלת טעונה מצרכי מזון וציוד. על אף עובדת קיומו של המצבור הזה, החורף שעבר על האנשים במערת הקרח ובמחסה הסלעים הבנוי בחלקו על האי היה קשה ורצוף-תלאות. האנשים סבלו מכוויות קור, רעב, דיזנטריה ומן הרוחות האיומות שנשבו על האי. כפי שאמר רופא האונייה ג'ורג' מאריי לוויק:
האנשים החלו בדרכם הביתה אל האט פוינט ב-30 בספטמבר 1912, כשלוש-מאות עשרים ק"מ לאורך החוף, דרך שהייתה עתידה לכלול את חציית לשון הים דריגאלסקי. בראונינג היה חולה מאוד והדיזנטריה עשתה שמות בדיקאסון, עד כדי כך, שחברי הקבוצה שקלו להשאיר אותו בדרך עם לוויק עד שיוכלו להשיג תרופות ומזון מתאים מכף אוונס, אך בכף רוברטס מצאו מצבור מזון שהשאיר שם טיילור בחורף שעבר, ואחרי שאכלו ביסקוויטים, חמאה וצימוקים עד שובע, המשיכו בדרכם ומצאו עוד שני מצבורי מזון. אין ספק, שהשינוי בדיאטה הציל את חיי בראונינג. הם הגיעו אל האט פוינט ב-5 בנובמבר.
אתר היסטורי
אתר מערת הקרח שם חרפה קבוצת הצפון של קמבל הוכרז כאתר היסטורי או מונומנט (HSM 14), בעקבות פנייה של ניו זילנד לוועדה המייעצת של הברית האנטארקטית. שלט עץ, לוח זיכרון ועצמות כלב ים מציינים את האתר.
קישורים חיצוניים
*Antarctic Historic Sites
מסאו יושידה (מהנדס גרעין)
מסאו יושידה (ביפנית: 吉田 昌郎; 17 בפברואר 1955 – 9 ביולי 2013, אוסקה, יפן) היה מהנדס גרעין, מנכ"ל החטיבה לניהול נכסי גרעין של חברת החשמל של טוקיו (TEPCO) ביפן. הוא שימש כמנהל מפעל במהלך האסון הגרעיני בפוקושימה, כששיחק תפקיד משמעותי בהפרת הוראות מטה החברה להפסיק להשתמש במי ים לצורך קירור הכורים.
האסון
לדברי פיזיקאי הגרעין ד"ר מיצ'יו קאקו, ההחלטה להשתמש במי ים מנעה משמעותית אסון גדול יותר. ללא המאמץ האחרון להשתמש במי ים לקירור הכור, עלול היה להתרחש אסון גדול בהרבה שהיה יכול לזהם חלק ניכר מצפון יפן. יושידה הצליח לרכוש את אמונו של ראש הממשלה נאוטו קאן, אותו פגש יום לאחר הצונאמי בסיור במפעל. שניהם למדו במכון הטכנולוגי של טוקיו.
ב-12 במרץ 2011, כ-28 שעות לאחר שהצונאמי התרחש, הורו יושידה ומנהלים אחרים בחברת TEPCO לעובדים להתחיל להזריק מי ים לכור מספר 1 כדי למנוע מהכור להתחמם יתר על המידה ולהתמוסס. אך כעבור 21 דקות המנהלים הורו ליושידה להפסיק את הפעולה. יושידה בחר להתעלם מהפקודה והורה לעובדי המפעל להמשיך. בשעה 20:05 באותו הלילה הורתה ממשלת יפן להזרים מי ים ליחידה 1. בשבוע של 7 ביוני 2011, חברת החשמל של טוקיו נזפה ביושידה על כך שהוא לא ציית לצו ולא דיווח קודם.
יושידה אובחן כחולה בסרטן הוושט. הוא פרש מתפקידו כמנהל המפעל בתחילת דצמבר 2012. הוא עבר ניתוח ובהמשך לקה בשבץ מוחי לא קטלני.
יושידה נפטר ב-9 ביולי 2013. הוא היה בן 58 והותיר אחריו את אשתו יוקו ושלושת בניו. "אם יושידה לא היה שם, האסון יכול היה להיות הרבה יותר גרוע", אמר רייקו האצ'יסוקה, ראש קבוצת עסקים בעיירה אוקומה הסמוכה. ראש הממשלה לשעבר נאוטו קאן כתב בטוויטר, "אני משתחווה בכבוד למנהיגותו ולקבלת החלטותיו".
ילדי בית העץ (מיזם מוזיקלי)
ילדי בית העץ הוא מיזם מוזיקלי לילדים, במסגרתו מבצעים אמנים ישראלים רבים שירים שנכתבו על ידי סופר הילדים ואיש החינוך רן כהן אהרונוב, כאשר על הלחנים והעיבוד המוזיקלי מופקד אחיו יאיא כהן אהרונוב.
ילדי בית העץ
הדיסק הראשון במיזם יצא בשנת 2015, ביחד עם איילה אינגדשט, גלעד בן ליש, ניר מנצור, אלון רדעי ויקיר ששון, שמהווים את להקת הבסיס, זאת שגם מופיעה בהופעות המיזם.
בשירה באלבום השתתפו: אברהם טל, איילה אינגדשט, הדג נחש (אשר גם מנגנים בשירים), מוקי, קרולינה ורעות יהודאי.
האלבום זכה במעמד "אלבום זהב".
ילדי בית העץ 2
"ילדי בית העץ 2" יצא ב-2016 וכולל 19 שירים בדיסק כפול.
באלבום השתתפו: שלומי שבן, קפה שחור חזק, איילה אינגדשט, גלעד בן ליש, חנן בן ארי, יאיא, התקווה 6, מוש בן ארי, מארינה מקסימיליאן, סיון טלמור, הדג נחש, גיא מזיג, נצ'י נצ', אניה בוקשטיין, נגה ארז, אקו ורעות יהודאי.
באלבום הופיעו השירים: "יומולדת", "צרות של עשירים", "אבא בלאגן", "חצי אחותי", "מלך הכיתה", "רוצה להיות ראש הממשלה" ועוד.
ילדי בית העץ 3
ב-12 בדצמבר 2017 יצא האלבום השלישי בשם "ילדי בית העץ 3", האלבום מכיל 18 שירים וגם הוא בדיסק כפול.
באלבום השתתפו האומנים האורחים הבאים: הדג נחש, קרולינה, גיא מזיג, אלון עדר, גיא ויהל, עידן עמדי, מירי מסיקה ויעל דקלבאום.
ילדי בית העץ 4
ב-15 בדצמבר 2019 יצא האלבום הרביעי בשם "ילדי בית העץ 4", האלבום מכיל 18 שירים וגם הוא בדיסק כפול.
באלבום השתתפו האומנים האורחים הבאים: איילה אינגדשט, אלון רדעי, גלעד בן ליש, דנה ברגר, הראל סקעת, יאיא כהן אהרונוב, נסרין קדרי, עלמה זהר, פלד ועידן רייכל.
סדרת טלוויזיה, הצגה ומופעים
לאחר צאת האלבום השני יצאה למיזם סדרה בטלוויזיה החינוכית הישראלית בת 30 פרקים (כל השירים משני האלבומים) ושמה כשם המיזם: "ילדי בית העץ". בסוף שנת 2017, יצאה בחינוכית עונה שנייה לתוכנית שגם בה 30 פרקים, והעונה השלישית שודרה בכאן חינוכית, וגם היא 30 פרקים. העונות 5-4 היו 20 פרקים, עונה שישית הייתה 15 פרקים ופרק ספיישל, והעונה השביעית 16 פרקים ופרק ספיישל.
ההרכב של "ילדי בית העץ" מופיע במופע מוזיקלי בבמות רבות ברחבי הארץ.
מודול יוצר
באלגברה, מודול יוצר (generator module) הוא מודול בו סכומי פונקציונלים מהמרחב הדואלי יוצרים את כל חוג הבסיס. מודול פרו-יוצר (progenerator module) הוא מודל יוצר, פרויקטיבי ונוצר סופית. למודולים המקיימים תכונות אלו תפקיד מבני בתורת המודולים, והם מהווים עזר באפיון מושגים שונים באלגברה: בעזרתם ניתן לאפיין באופן מבני את שקילות מוריטה; הם מהווים חלק מהגדרת איברים טריוויאליים בחבורת בראואר של חוגים.
הגדרה
יהי R חוג, ויהי P מודול מעל החוג. נסמן ב-P^* את ההמרחב הדואלי של P, כלומר אוסף ההומומורפיזם מהמודול אל חוג הבסיס. אידיאל העקבה (trace ideal) של P מוגדר כך:
כלומר, הוא מכיל סכומי פעולות של פונקציונלים על החוג. בדיקה ישירה מראה שזהו אכן אידיאל דו צדדי של R (נובע בין השאר מכך ש-P^* מודול ימני מעל R). המודול P נקרא יוצר יוצר אם אידיאל זה שווה לכל החוג: (או בשקילות, ). המודול נקרא פרו-יוצר אם הוא בנוסף פרויקטיבי ונוצר סופית מעל R.
תכונות
להלן מספר תכונות שקולות להיותו של מודול יוצר:
שקילות מוריטה
למודולים יוצרים ישנו קשר חשוב לשקילות מוריטה של חוגים - שני חוגים הם שקולים מוריטה אם ורק אם יש שקילות קטגורית בין המודולים הימניים שלהם. מסתבר שתנאי זה שקול לתנאי מבני על החוגים - משפטי מוריטה קובעים כי חוגים הם שקולים מוריטה אם ורק אם אחד מהם הוא חוג אנדומורפיזמים מעל מודול פרו-יוצר של השני. שקילות זו מוכחת על ידי בניית Morita context לכל מודול פרו-יוצר.
שקונטולה דווי
שקונטולה דווי (4 בנובמבר 1929 - 21 באפריל 2013) הייתה סופרת הודית וגאונת חישוב שכונתה "המחשב האנושי". תוארה בתור ילדת פלא במהדורת ספר השיאים של גינס משנת 1982.
כסופרת, דווי חיברה מספר ספרים, ביניהם נובלות, טקסטים שעסקו במתמטיקה וגם ספרי חידות ואסטרולוגיה. היא כתבה את הספר "עולמם של ההומוסקסואלים", שנחשב לספר המחקר הראשון שעסק בהומוסקסואליות בהודו. היא התייחסה להומוסקסואליות בהבנה ונחשבת לחלוצה בכתיבה על הנושא.
ביוגרפיה
שקונטולה דווי היא ילידת בנגלור, בירתה של מדינת קרנאטקה בהודו. משפחתה הייתה דתית, אך אביה התרחק מהדת וסירב להיות כהן בבית מקדש. הוא הצטרף לקרקס והיה אקרובט טרפז, מאלף אריות, הולך על חבל וקוסם. הוא הבחין לראשונה ביכולותיה של בתו לזכור מספרים כאשר ניסה ללמדה תעלול קלפים בגיל שלוש. אביה עזב את עבודתו בקרקס ולקח אותה עמו להופיע בדרכים ולהציג לקהל את יכולות החישוב שלה. היא מעולם לא למדה בבית ספר ולא קיבלה הכשרה בחשבון. בגיל שש היא הציגה את יכולות החישוב שלה באוניברסיטת מיסור בהודו, העיר השלישית בגודלה בקרנאטקה. בשנת 1944 עזבה את הודו עם אביה ללונדון.
גאונת חישוב
דווי נסעה ברחבי העולם והציגת את גאונות החישוב שלה במופעים, בשנת 1950 הופיעה באירופה ובשנת 1976 הופיעה בניו יורק. בשנת 1988 נסעה לארצות הברית ונפגשה עם ארתור ינסן, פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי שביקש לחקור את יכולותיה. ינסן ערך לה מספר מבחנים וביניהם בדק את כוחה בביצוע פעולות חשבון על מספרים גדולים מאוד. בין המבדקים, דווי נשאלה מהו השורש המעוקב (השלישי) של המספר 61,629,875 ומהו השורש השביעי של המספר 170,859,375. ינסן ציין שדווי ענתה נכונה על השאלות לעיל (395 ו-15 בהתאמה) עוד לפני שהספיק לכתוב את המספרים במחברתו. הוא פרסם את מסקנותיו במגזין המחקר האמריקאי Intelligence בשנת 1990.
בשנת 1977, באוניברסיטת סאוטרן מטודיסט היא הצליחה לחשב את השורש ה-23 של מספר בן 201 ספרות בפרק זמן של 50 שניות בלבד. תשובתה, 546,372,891, נבדקה ונמצאה נכונה על ידי צוות של מדעני מחשב. החישוב בוצע על מחשב UNIVAC 1101 שבעבורו פותחה תוכנה ייעודית למשימה.
ב-18 ביוני 1980 היא כפלה בראשה שני מספרים בני 13 ספרות כל אחד: 7,686,369,774,870 ו-2,465,099,745,779. המספרים נבחרו באקראי על ידי מחשב של אוניברסיטת אימפריאל קולג'. דווי סיפקה את התשובה הנכונה שהיא 18,947,668,177,995,426,462,773,730 בתוך 28 שניות בלבד. הישג זה תועד על ידי ספר השיאים של גינס ונכנס למהדורת שנת 1982 של גינס. דווי חיברה ספר ובו טכניקות שונות המסיעות לבצע פעולות חישוב במהירות, הספר עודנו מודפס בימינו.
ספר על הומוסקסואליות
בשנת 1977 פרסמה את ספרה "עולמם של ההומוסקסואלים" (The World of Homosexuals), המחקר הראשון שעסק בהומוסקסואליות בהודו. בסרט דוקומנטרי שאליו התראיינה היא סיפרה שכתבה את הספר לאחר שהייתה נשואה לגבר הומו ורצתה לחקור ולהבין את ההומוסקסואליות לעומק.
הספר נחשב לספר "חלוצי", מובאים בו ראיונות עם שני צעירים הומואים הודים, זוג קנדי שחיפש נישואים חד-מיניים, כהן במקדש שהביא את דעותיו על ההומוסקסואליות וסקירה של טקסטים שונים העוסקים בנטייה המינית. למרות חשיבותו הרבה הספר לא זכה לעניין רב לאחר הוצאתו לאור.
חיים אישיים
דווי חזרה להודו באמצע שנות השישים ונישאה לפריטוש בנרג'י, קצין מכוחות הביטחון של כלכותה. הזוג התגרש בשנת 1979. בשנת 1980 ניסתה לפתח קריירה פוליטית והתמודדה בבחירות ללוק סבהה (הפרלמנט ההודי) בתור נציגה של מדינת אנדרה פרדש. היא יצאה כנגד אינדירה גנדי וסיימה במקום התשיעי בבחירות עם 6,514 קולות (שהיוו רק 1.47% מכלל המצביעים). היא חזרה לבנגלור באמצע שנות השמונים.
בנוסף להיותה גאונת חישוב, דווי הייתה גם אסטרולוגית וגם כתבה ספרי נובלה וספרי בישול.
מותה
באפריל 2013 היא אושפזה בבית החולים של בנגלור בעקבות בעיות נשימה. בשבועיים שלאחר מכן סבלה מסיבוכים בלב ובכליות. היא נפטרה בבית החולים ב-21 באפריל 2013, במותה הייתה בת 83. ב-4 בנובמבר 2013, נוצר לכבודה שרבוט גוגל ("דודל") שציין את "יום הולדתה" ה-84.
ההבניה של הנורמליות
נורמליות היא ערך שעוסקים בו בתחום המחקר לימודי מוגבלות כדי לנסות להבין האם אדם עם מוגבלות עומד בנורמות מבחינה פיזיולוגית ואינטליגנטית.
על מנת להבין את הגוף המוגבל צריך להבין מהו המושג 'נורמלי', הגוף הנורמלי, וכיצד הוא נבנה. ההבניה של הנורמליות היא תהליך יצירת המושג כפי שאנו מכירים אותו כיום. ההגדרה של הנורמליות היא שיצרה את הבעייתיות עבור אדם עם מוגבלות כפי שיוסבר בהמשך הערך.
כל תחום בעולם בו אנו חיים נמדד לפי ממוצע או נורמות. כולנו שואפים להיות נורמליים או מתאמצים לא להיות נורמליים. אנו מודדים אינטליגנציה, משקל וכולסטרול על טווח הנע בין מתחת לממוצע לבין מעל הממוצע. אנו צורכים ויטמינים בהתאם לאדם הממוצע וילדים נמדדים בהתאם לעקומת למידה נורמלית.
היסטוריה - התפתחות המושג
המילה נורמלי במשמעות של תקין נכנסה לשפה האנגלית בשנת 1840. המילה נורמה במובנה כיום נכנסה לשימוש בשנת 1855 והמילה נורמליות נכנסה לשימוש בשנת 1849 וב-1857.
הגוף האידיאלי - המאה ה-17
בדתות בהן האלוהים היה חזותי הגוף האידיאלי היה גוף האלוהים. משום כך, לאדם לא הייתה אפשרות להגיע אליו. לפי הגדרה זו, הגוף האידיאלי יכול להימצא רק במיתולוגיה ולא בעולם זה. וונוס והלנה מטרויה הן התגלמות היופי הגופני של האישה. על מנת להרכיב את גוף האישה האידיאלי צריך לקחת חלקים מושלמים מנשים שונות.
בתרבות בה קיים גוף אידיאלי כל האוכלוסייה נמצאת מתחת לאידיאלי. צורה גרוטסקית היא ההפך מהאידיאל, וכתוצאה מכך, כל גוף הוא במידה מסוימת מוגבל. הגרוטסקי הפך להיות סממן לחיים הציבוריים והפשוטים. עם זאת, לא ניתן להשוות בין המושג גרוטסקי שסימל את חיי היומיום לבין אנשים עם מוגבלות, מושג מאוחר יותר, שעל פי הגדרה מוקצים מן החברה, התרבות והנורמה.
סטטיסטיקה – המאה ה-18
בשנת 1749 נשמע לראשונה המושג סטטיסטיקה בהקשר של איסוף מידע עבור המדינה ונקרא בתחילת התקופה המודרנית פוליטיקה אריתמטית. החל משנת 1829 סטטיסטיקה שימשה את הרפואה בהערכה של בריאות ומחלות ובתחום של בריאות הציבור.
אדולף קוטלט (Adolphe Quetelet) תרם רבות לתחום הסטטיסטיקה. הוא מצא שניתן להשתמש בחוק הטעויות - בו משתמשים אסטרונאוטים כדי למקם כוכב בשמיים, על מנת למקם אנשים על סקאלה של גובה ומשקל. הוא טבע את המושג האדם הממוצע (“l’homme moyen”), וטען שאדם זה מייצג את הממוצע של תכונות האדם בכל ארץ.
ההשלכות החברתיות של רעיון זה הן מרכזיות, משום שביצירת האדם הממוצע נוצרה גם החברה הממוצעת. כך, נוצר מעמד הביניים, שמיוצג על ידי הבורגנות, ומסמל את הנורמה. אידאולוגיה זו מצדיקה את רעיון הנורמה. חשיבה זו הופכת את הממוצע, את הביניים לאידיאל החדש. לפי קוטלט, אדם בעל תכונות של אדם ממוצע הוא אדם אידיאלי, המייצג את המצוינות, היופי והטוב הן מבחינה מוסרית והן מבחינה גופנית. רעיון הנורמה, בניגוד לאידיאל, מלמד על כך שמרבית האוכלוסייה צריכה להיות חלק מאותה נורמה. רוב האוכלוסייה נופלת תחת קשת ההתפלגות הנורמלית / עקומת הפעמון, שהפכה לסמל לעריצות הנורמה.
אאוגניקה – המאה ה-19
במאה ה-19 באנגליה גברה ההתעניינות בסטטיסטיקה לצורכי המדינה והיא החלה לעקוב אחר הציבור. לכל מומחי ומפתחי הסטטיסטיקה היה דבר אחד משותף – כולם עסקו ברעיון השבחת הגזע- אאוגניקה. את המושג הגדיר סר פרנסיס גולטון (Sir Francis Galton) בשנת 1883. קוטלט הסביר את הקשר שבין סטטיסטיקה לרעיון השבחת הגזע של גולטון, וטען שהרעיון המרכזי של סטטיסטיקה הוא שהאוכלוסייה תהיה נורמלית. כלומר, למזער את כמות הסטיות שעל העקומה.
גולטון גם יצר מערכת מודרנית של טביעות אצבעות לצורך זיהוי אישי. הוא רצה להראות שיש תכונות פיזיות שעוברות בירושה, כך שלגוף יש זהות, שלא יכולה להשתנות על ידי מוסר או רצון האדם. זהות פיזית זו מצטרפת לסממני הגוף האחרים כגון אינטליגנציה, גובה וזמן תגובה. מכאן ניתן להסיק ששונות גופנית הופכת למזוהה עם זהות האדם וניתן למדוד אותה.
עוד בשנת 1883 אלכסנדר גרהאם בל הזהיר מפני היווצרות גזע של חרשים-אלמים, הנוטים להתחתן זה עם זה. אזהרה זו מלמדת על הטרור שחשו אנשים נורמליים כשהסתכלו על מי שנמצא בקצוות העקומה ונחשב סוטה.
גולטון פיתח את התאוריה של קוטלט וייצר את מושג הנורמה. הוא שינה את השם 'עקומת הטעויות' ל'עקומת התפלגות נורמלית' ובמקום להשתמש בממוצע הוא החל להסתכל על החציון. הוא חילק את העקומה לרבעים, ובכך הצדיק את טענתו שלא כל קצוות העקומה שווים, וניתן לדרג תכונות מסוימות. אדם גבוה טוב יותר מאדם נמוך אף ששניהם נמצאים בקצוות העקומה. רעיון זה משרת טוב יותר את רעיון האאוגניקה.
השלכות חברתיות בתרבות המערבית
רעיון האאוגניקה מיקם את כל הסטיות מהנורמה תחת אותה קטגוריה. וכך, פושעים, עניים ואנשים עם מוגבלות הוזכרו, לעיתים, יחד. בטווח הרחוק קטגוריה זו סומנה כגורמת לאומה לחלות. רעיון זה השתלב עם ניסיון התעשיינים ליצור עובד אוניברסלי שמאפייניו הפיזיים אחידים. עובד אוניברסלי זה משמעו האדם הממוצע ולא כולל את הקטגוריה של סטיות מהנורמה.
להגמוניה הנורמלית יש השלכות מעמיקות על התרבות. במאה ה-19 וה-20 הן הפכו הבדלים פיזיולוגים להבדלים אידאולוגים, כפי שניתן לראות בהתרחשותה של השואה.
חוקרת בשם לינטון טוענת שבחברה המודרנית נורמלי וא-נורמלי הפכו לקטגוריות בינאריות שתלויות זו בזו לצורך קיומן, ובתחזוקת הניגוד לצורך משמעותן. חוקרת אחרת בשם תומפסון מגדירה את הנורמלי כהבניה של זהות של אלה, שמניחים שבזכות תצורת הגוף והון כלכלי הם יכולים להיכנס לעמדת סמכות, ולהפעיל את הכוח שהיא מעניקה להם. עוד היא טוענת, שאת רעיון הנורמלי ניתן לראות רק כהבנה של מוגבלות, משום שסימון תרבותי של האחר קשור במוגבלות. לפי החוקרת קרול תומאס אין גבול מוגדר בין לקות לחוסר לקות, משום שהגדרה זו כרוכה במשמעויות חברתיות-תרבותיות ולא בנתונים ביולוגים שהם נורמליים או א-נורמליים. ביוקנן טוען, שהאפשרות שתפקוד נורמלי יהפוך למוגבל תלויה בסביבה החברתית של אותו אדם. אך האריס טוענת שזה לא תמיד נכון. למשל, אדם חירש לא ישמע ללא קשר לסביבתו החברתית.
על פי וונדל הגדרה טובה של מוגבלות צריכה להכיר בכך שמבנה גוף ותפקוד נורמליים, כמו גם יכולת נורמלית לבצע פעולות, תלויים במידה מסוימת בסביבה המבנית, החברתית והתרבותית שבה חי האדם, ומושפעים מגורמים כמו מהן הפעולות הנחוצות להישרדות בסביבה ומהן היכולות שהתרבות מחשיבה כחיוניות למשתתף. לפיכך, פעולות שנחשבות לנורמה בחברה אחת עשויות לא להיחשב לנורמה בחברה אחרת.
חשיבות ערך הנורמליות עבור אנשים עם מוגבלות
סטטיסטיקה ואאוגניקה הביאו לחברה את המושג נורמה ובמיוחד את הגוף הנורמלי, וכך יצרו את המושג הגוף המוגבל. האידיאל הסטטיסטי שונה מהאידיאל הקלאסי. רעיון הנורמה של גוף האדם יוצר מושג של גוף הסוטה מאותה נורמה. הנורמה מגדירה איך הגוף צריך להיות, ויוצרת, לפיכך, סוג חדש של אידיאלי. בעקבות זאת, אנשים עם מוגבלויות הוקצו מהחברה, מהתרבות ומהנורמה. בזמן המהפכה התעשייתית, כשהיה ניסיון ליצור עובד אחיד מבחינת תכונות פיזיות, אנשים עם מוגבלויות נותרו ללא עבודה, מה שתרם להקצאתם מהחברה. בתרבויות מערביות מודרניות היה נהוג לרכז אנשים עם מוגבלות בגטאות. לעיתים מנעו ממי שתויג כבעל הפרעות נפשיות טיפול בריאותי בסיסי משום שהעריכו שתוחלת חייו היא שני שלישים ואף פחות מזו של שאר האוכלוסייה.
משום שאנשים עם מוגבלות לא נחשבו נורמליים היה ניסיון לנרמל אותם. כלומר, 'לתקן' את האדם באמצעות ניתוחים ותוכניות שיקום. למעשה, כל דרך הייתה מוצדקת גם אם הייתה כרוכה בכאב ובסבל עבור אותו אדם עם מוגבלות.
אנשים עם מוגבלות פיזית, חושית או אינטלקטואלית נתקלו במחסומים רבים כמו גישה להשכלה, לעבודה, קושי בקבלת שירותים רפואיים ותמיכה חברתית. אנשים עם מוגבלות נתפסו כאזרחים מסוג אחר שלא תורמים לכלכלת המדינה, כצרכנים אפשריים או כמי שיכולים להשפיע על המצב הפוליטי ולהצביע.
בשנת 1976 גברה ההבנה שהקצאת אנשים עם מוגבלות מהחברה לא נעוצה בלקותם אלא באופן שבו החברה מתייחסת לאנשים אלה. עוד הבינו שעל מנת לשנות את המצב יש לבצע שינויים בחברה עצמה ולא לנסות לשנות אנשים עם מוגבלות. כך התפתח המודל החברתי.
למרות ההבנה וניסיונות לשינוי, החברה בה אנו חיים עדיין מפלה, מקצה ומדכאה אנשים עם מוגבלות.
דוד שפירא (דינוב, השני)
רבי דוד שפירא (ה'תרל"ז - כ"ו בתשרי ה'תרצ"ד) היה אדמו"ר חסידי בגליציה המערבית ופולין, החמישי בשושלת דינוב.
ביוגרפיה
דוד שפירא נולד בשנת ה'תרל"ז לרבי יוסף שפירא מדינוב (האדמו"ר הרביעי מדינוב). נישא לחיה טובה בת דודו-זקנו רבי מאיר יהודה שפירא מבוקובסק.
זמן מה לאחר נישואיו נסע לסאניק והקים לו מרכז חסידי, לאחר פטירת אביו בי"ז באדר א' ה'תרצ"ב, מונה שפירא למלא את מקומו ברבנות העיר דינוב. למרות היותו אז בווינה לרגל ניתוח, הוא מיהר לחזור לדינוב למלא מקום אביו אף באדמו"רות, אך מפאת מחלתו נאלץ לחזור לסאניק ובה נפטר תוך זמן קצר.
בתקופה שלאחר-מכן הודפס ספרו (שנאבד בשואה) שחיבר בחייו.
רבי דוד נפטר בכ"ו בתשרי ה'תרצ"ד, ובנו רבי אלעזר שפירא מילא את מקומו כאדמו"ר השישי מדינוב.
שנות ה-20 של המאה ה-9
שנות ה-20 של המאה ה-9 היו העשור השלישי של המאה ה-9, החלו ב-1 בינואר 820 והסתיימו ב-31 בדצמבר 829.
ההפיכה בתימן (2011)
ההפיכה בתימן החלה בגל של הפגנות ומהומות רחבות היקף שהתחוללו בתימן לאחר השלב הראשון של ההפיכה בתוניסיה, בד בבד עם גל ההפגנות שהוביל להפיכה במצרים, כחלק מגל המחאות שנודע בשם "האביב הערבי". תחילה המפגינים מחו נגד אבטלה, מצוקה כלכלית ושחיתות, כמו גם נגד הצעות נשיא תימן, עלי עבדאללה סאלח לשינויים חוקתיים. לאחר מכן, דרישות המפגינים עלו מדרגה לכדי דרישה לפרישתו של הנשיא, וההפגנות החריפו לכדי התקוממות עממית או מלחמת אזרחים שהתנהלה בין השבטים מהם מורכבת אוכלוסיית תימן, תוך שימוש בנשק חם על ידי הצדדים המתעמתים, כאשר ארגונים אסלאמיסטיים קיצוניים כמו אל-קאעידה, מעורבים בהתקוממות וכובשים שטחים וערים בצפון המדינה. בשנת 2014 כוחות החות'ים המתקוממים בתימן כבשו, בגיבוי איראן וחזבאללה, את צנעא בירת תימן, וביצעו הפיכה שלטונית. ב-26 במרץ 2015 פתחה קואליציה של מדינות ערביות ומוסלמיות, בהובלת ערב הסעודית, במבצע סופה נחרצת, שמטרתו להדוף את החות'ים ולהחזיר את השלטון לידי הממשלה התימנית הגולה. אל-קאעידה והמדינה האסלאמית מחזיקות כיום גם הן טריטוריות נרחבות, בעיקר במרכז המדינה, ומתקיפות את שני הצדדים הלוחמים בה.
סקירה כללית
הפגנה מרכזית של למעלה מ-16,000 איש התרחשה בבירה צנעא ב-27 בינואר 2011. ב-2 בפברואר הכריז הנשיא סאלח כי לא יתמודד בבחירות שצפויות להתקיים ב-2013, ולא יעביר את סמכויות השלטון לידי בנו. ב-3 בפברואר הפגינו 20,000 איש כנגד הממשלה בצנעא, ואחרים הפגינו בעדן, לציון "יום הזעם", לדברי אחת ממארגנות ההפגנות, תווכל כרמאן. במקביל להפגנות אלה, התקיימו גם הפגנות של חיילים, חמושים אחרים מטעם קונגרס העם הכללי ורבים נוספים אשר הזדהו ותמכו בממשלה הנוכחית בצנעא.
ב-10 במרץ, כהמשך לסירובו של הנשיא עלי עבדאללה סלאח להתפטר, הוא הציע שבהמשך השנה יהיה מעבר לשיטה פרלמנטרית, שבה הסמכויות יהיו בידי הממשלה, אך הצעתו נדחתה בידי האופוזיציה שטענה כי "זה מעט מדי ומאוחר מדי".
בהפגנות שנערכו בהמשך החודש בהשתתפות רבבות אנשים, פרצו עימותים קשים עם כוחות חמושים של השלטון, בהם נפגעו מאות מפגינים. ב-21 במרץ, מפקד צבאי בכיר הודיע שהוא וכוחותיו מצטרפים ואף יגנו על האופוזיציה, בעקבות זאת שורה של דיפלומטים ובכירי ממשל התפטרו. למחרת, הודיע הנשיא סלאח כי יפרוש באותה שנה, שינוי קל מהצהרתו הקודמת כי יפרוש רק בתום כהונתו המלאה. גורמי אופוזיציה הודיעו כי הם דורשים את התפטרותו המיידית. הצבא הודיע כי הוא עדיין נותר נאמן לסלאח. יום למחרת הנשיא סלאח הכריז על שלושה חודשים של מצב וחוקי חירום.
ב-4 באפריל, לאחר יומיים של התנגשויות קשות של המפגינים וכוחות הביטחון, עם כ-100 פצועים ושני מפגינים הרוגים בתעז, ארצות הברית הכריזה כי על הנשיא סלאח לעזוב את תפקידו ולהיענות לדרישות המפגינים.
ב-30 באפריל, היה צפוי כי הנשיא עלי עבדאללה סלאח יחתום על עסקת הפשרה של מדינות המפרץ, אולם שליחי ה-GCC יצאו בידיים ריקות לאחר שהנשיא סלאח סירב לחתום על העסקה בטקס החתימה בריאד שבסעודיה, בטיעון שהוא מעוניין לחתום על ההסכם כראש המפלגה השלטת ולא כראש המדינה. למרות זאת, חזר על עמדתו כי הוא מברך על היוזמה של מדינות המפרץ.
ב-18 במאי, לאחר לחצים מצד ה-GCC וארצות הברית, שוב הוכרז מידי עוזר הנשיא סלאח כי הוא צפוי לחתום על העסקה, ואולם העסקה לא נחתמה שוב בסופו של דבר.
בימים האחרונים של חודש מאי, פרצה למעשה מלחמת אזרחים במדינה, כאשר מאות טרוריסטים ופעילים מוסלמים סוניים קיצוניים מארגון הטרור אל-קאעידה, כבשו את העיר זינג'יבר וחיל האוויר של צבא תימן הפציץ את עמדותיהם מן האוויר. כמו כן, שר ההגנה של תימן הודיע על התפטרותו והצטרפותו לכוחות המורדים, תוך מתן נאום טלוויזיוני, שבו קרא לכל המשרתים בכוחות המזוינים של תימן, "לפעול לפי צו מצפונם", לערוק ולתמוך במתקוממים נגד שלטון הנשיא. בכיכר המרכזית של העיר תעז, אחד ממוקדי ההפגנות העיקריים נגד הנשיא, הקימו המפגינים מחנה אוהלים אך חיילי המשמר הרפובליקני מתוגברים בטנקים, הגיעו למקום לדיכוי המחאות, וככל הנראה נהרגו כ-20 בני אדם כתוצאה מירי של כוחות הצבא ויידויי בקבוקי התבערה והאבנים מצד המפגינים. מתחילת ההפגנות בתימן, מעריכים ארגוני זכויות אדם, כי נהרגו כ-300 בני אדם בכל רחבי המדינה.
ב-3 ביוני 2011, דיווחו כלי התקשורת כי כתוצאה מהפצצת הארמון, נפצעו נשיא תימן ובכירים נוספים, בהם ראש הממשלה, סגן רה"מ, ויו"ר הפרלמנט שמצבו אנוש. שבעה אנשים נהרגו. בעקבות הזמנתו של עבדאללה מלך ערב הסעודית, הוטסו הנשיא והבכירים שנפצעו לארצו לקבלת טיפול רפואי. סגן הנשיא, עבד אל ראב מנסור אל האדי, מונה לממלא מקום הנשיא בפועל ולמפקד העליון של הצבא. לאחר מספר ימים התברר, כי פציעת הנשיא חמורה וכוללת כוויות ב-40% מגופו, ועל פי דברי דיפלומט מערבי שדיווח לרויטרס, פציעתו נגרמה מפצצה שהוטמנה במסגד שבו התפלל ולא מהפגזת הארמון. ב-2 ביולי, דיווח צבא תימן על כ-50 חיילים נעדרים לאחר התקפות של טרוריסטים אסלאמיים סונים של אל-קאעידה בעיר זינג'יבר בדרום המדינה.
ב-8 ביולי נראה סאלח בפעם הראשונה מאז פציעתו כשנשא נאום בטלוויזיה מערב הסעודית. בנאום היה נראה כי פניו של סאלח נכוו וידיו היו חבושות. בנאומו הבטיח כי יפעל לרפורמות וטען שעוד יחזור לתימן וימשיך לכהן כנשיא.
למרות הבטחתו של סאלח לחזור לארצו ולכהן כנשיא, הרשויות הסעודיות הודיעו שסאלח התחרט ואינו מתכוון לשוב לארצו, בעיקר בגלל לחץ אמריקאי וחשש מפני העמדתו לדין בתימן, כפי שנעשה לנשיא מצרים לשעבר חוסני מובארכ, שמשפטו שודר בשידור חי. ב-16 באוגוסט הופיע בפעם נוספת נשיא תימן בטלוויזיה התימנית הממלכתית, והודיע כי בכוונתו לשוב לארצו בקרוב. ראש ממשלת תימן, עלי מוחמד מוג'אוור, שב למדינה ב-24 באוגוסט והנשיא סאלח חזר לתימן ב-23 בספטמבר. לאחר שיבתו, הודיע סאלח ב-8 באוקטובר כי הוא מתכוון להתפטר מתפקידו כנשיא תימן בעוד מספר ימים. ב-23 בנובמבר חתם סאלח בטקס שנערך בערב הסעודית בחסות בית המלוכה הסעודי ובנוכחות מנהיגי האופוזיציה בתימן על הסכם העברת סמכויות לסגנו אל האדי. ההסכם נוסח על ידי מדינות המפרץ וקבע כי סאלח ישמור זמנית על תוארו, אך יעביר את סמכויותיו במהלך החודש הקרוב לסגנו. תוך שלושה חודשים, יתקיימו בחירות בתימן לתפקיד הנשיא, שבהן לא יתמודד סאלח אך ההסכם העניק לו ולמקורביו חסינות מפני העמדה לדין."הפילוג של עשרת החודשים האחרונים השפיע באופן משמעותי על תימן בתחומי התרבות, הפיתוח והפוליטיקה", אמר סאלח. רבים מבני משפחתו של סאלח ממשיכים לאייש תפקידי מפתח בצבא ובכוחות הביטחון, שמפולגים בין תומכיו למתנגדיו. נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, אמר: "ארצות הברית מברכת על החלטת הנשיא להעביר מייד את סמכויותיו לסגנו. זה צעד חשוב לעם התימני, שמגיעה לו ההזדמנות לקבוע את עתידו".
ב-25 בפברואר 2012 הושבע סגן הנשיא של סאלח עבד אל ראב מנסור אל האדי לנשיא תימן החדש, כשבמקביל התרחש פיגוע טרור במדינה שהרג עשרות אנשים, ואל-קאעידה לקח אחריות על הפיגוע.
גלית בירנבוים-נבון
גלית בירנבוים-נבון (נולדה ב-10 בפברואר 1973) היא אשת שיווק ורצת אולטרה מרתון רב יומי ישראלית, אלופת ישראל באולטרה מרתון וסגנית אלופת העולם בריצה רב־יומית.
ביוגרפיה
בירנבוים-נבון גדלה ברמת חן שברמת גן ושירתה בצה"ל כמש"קית חינוך. לאורך שנות ילדותה עסקה במגוון ענפי ספורט, בין היתר עסקה בג'ו-ג'יטסו, שיחקה כדוריד במכבי ארזים רמת גן והתנסתה מעט בריצה. בשנת 1999 סיימה תואר ראשון בלימודי מזרח אסיה והשפה הסינית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2002 סיימה תואר שני עם התמחות בשיווק בקריה האקדמית אונו.
לעיתים בירנבוים-נבון מרצה בפני קהלים שונים על הדרך שעברה בעולם הספורט.
קריירה בתחום הריצה
בשנים הבאות גילתה בירנבוים-נבון את תחום הריצה של האולטרה מרתון ורצה 61 קילומטרים במרוץ "סובב העמק" בעמק יזרעאל. בשנת 2015 הגיעה למקום הראשון מבין הנשים באליפות ישראל באולטרה מרתון, מרוץ של 60 קילומטרים שהתקיים בעמק המעיינות. בהמשך השנה השלימה בירנבוים-נבון מרוץ 100 קילומטרים וסיימה במקום הראשון מבין הנשים.
בשנת 2020, השלימה 626 קילומטרים בריצת סולו 6 ימים שהתקיימה בתל אביב. הריצה אורגנה כריצת סולו בישראל מכיוון שפרוץ מגפת הקורונה מנע מבירנבוים להשתתף באליפות העולם במרוץ רב-יומי שהייתה אמורה להיערך בהונגריה. בשנת 2022 הפכה בירנבוים-נבון לישראלית שרצה את המרחק הגדול ביותר בתחרות כאשר רצה 637.5 קילומטרים באליפות העולם בריצת 6 ימים שהתקיימה בהונגריה, וסיימה כסגנית אלופת העולם - תוצאה שמיקמה אותה בשנה הזו במקום התשיעי בעולם מבין הנשים.
ב-2023 השתתפה בתחרות ריצת 48 שעות בצ'כיה וסיימה אותה במקום הראשון מבין הנשים ובמקום הרביעי הכללי, לאחר שרצה 271.5 קילומטרים. שיאה האישי במרוץ ל-48 שעות עומד על 281.6 קילומטרים, אותו קבעה ב-2018.
גלית בירנבוים-נבון היא האישה הישראלית הראשונה להתחרות בריצת אולטרה מרתון רב יומי חד-שלבי. היא מתחרה בתחרויות ברחבי העולם, ולאורך השנים זכתה במקומות הראשונים. מאז שהחלה לעסוק בתחום ב-2016, אורח חיים שלה כולל שגרת אימונים ותחרויות. בירנבוים-נבון מתעדת את הדרך שעברה ואת אורח החיים שלה בבלוג, ומייעצת וחולקת את הניסיון שלה עם רצים השואפים להתחרות בתחום האולטרה מרתון.
חיים אישיים
גלית בירנבוים-נבון אם לשתי בנות, ומתגוררת עם משפחתה במודיעין.
בנוסף לעבודתה כאשת שיווק, בירנבוים-נבון סיימה לימודי אימון אישי במכון אדלר ונמצאת בשלבי סיום ההתמחות שלה.
א-זאווייה
זאווייה הוא מבנה דת מוסלמי, ישנה סברה שמקומות הנושאים שם זה התפתחו סביב מבנים אלו, ומכאן שמם.
התנועה האתית
התנועה האתית (קרויה גם תנועת התרבות האתית או התרבות המוסרית) היא גישה פילוסופית הדוגלת במוסר שאינו מתבסס על דת מסוימת.
התנועה נוסדה ב-1876 על ידי פליקס אדלר. התנועה נועדה להוות חלופה לאמונה דתית המתאימה לתקופה המודרנית. בהתחלה לא כללה התנועה טקסים ומנהגים דתיים, אך מאוחר יותר חלק מקהילות התנועה הוסיפו לה חגים ומועדים המציינים ערכים הומניסטיים.
התנועה האתית התפתחה מתנועות שקידמו הומניזם חילוני בארצות הברית ובאירופה במאה ה-19. התנועה שימשה כבסיס לתנועות אחרות שצמחו ממנה, שהבולטות בהן הן האגודה ההומניסטית הבריטית והאיגוד ההומניסטי והאתי הבינלאומי.
התנועה האתית מבוססת על מספר עקרונות מוסר אוניברסליים הנדרשים כדי לחיות חיים משמעותיים ומספקים וליצור עולם בו טוב לכולם.
ייסוד התנועה האתית
התנועה האתית התפתחה על רקע אכזבת האינטלקטואלים מהערכים שרווחו בתקופה הוויקטוריאנית. האינטלקטואלים בבריטניה ביקשו לייסד חברה המבוססת על עקרונות מוסר מתקדמים יותר, ומשנת 1793 החלו להיפגש בקפלה בדרום לונדון ולקדם ערכים הומניסטיים. בשנת 1829 החלה התנועה לקדם את זכויות האישה.
בשנת 1883 החלה לפעול בבריטניה (Fellowship of the New Life), שבהמשך הפכה לאגודה הפביאנית. עם חבריה נמנו סופרים ומשוררים רבים, וכן הסקסולוג הבלוק אליס ופעיל זכויות בעלי החיים הנרי סולט. האגודה שאפה לגרום לשינוי חברתי על ידי הגדרת כללי מוסר פשוטים, שכל אחד יכול ליישם בחיי היומיום.
במקביל לפעילות בבריטניה הוקמו קהילות של התנועה האתית בארצות הברית, בהתאם לעקרונות שהותוו על ידי פליקס אדלר. אדלר גדל בארצות הברית אך נשלח לגרמניה ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת היידלברג, שם הושפע מאוד מתפיסת הנאו-קאנטיאניזם, לפיה קיים מוסר שאינו חלק מתפיסה דתית, בגלל אי-היכולת להוכיח או להפריך את קיומו של האל. מוסר זה הוא מוסר אנושי שאינו שואב את כוחו מציווי אלוהי או מדת מסוימת, ולכן מתאים לבני כל הדתות.
בשנת 1873, בגיל 23, חזר לארצות הברית, והתבקש לשאת דרשה בבית הכנסת עמנו-אל שבו כיהן אביו כרב. בני הקהילה רצו לוודא שהוא מתאים להיות היורש העתידי של אביו, שהיה מנהיג הקהילה. דרשתו, "יהדות העתיד", הכתה בהלם את בני הקהילה. הוא נמנע במכוון מלהזכיר את האל במהלך ההרצאה כולה, והציג את תפיסת היהדות-העתידית שלו כדת אוניברסלית של מוסר, שאינה מצטמצמת לגבולות הדת היהודית אלא פונה לאנושות כולה. הייתה זו דרשתו הראשונה והאחרונה בבית הכנסת.
חברי הקהילה דאגו לו למשרה חלופית כמרצה באוניברסיטת קורנל. הוא נכנס לתפקידו זה ב-1874 אך נאלץ לפרוש שנתיים מאוחר יותר, לאחר שהותקף כאתאיסט. ב-1902 קיבל משרה בקתדרה לאתיקה פוליטית וחברתית באוניברסיטת קולומביה, ולימד בה עד פטירתו ב-1933.
בשנת 1876 הציג בהרחבה את תפיסותיו בנאום בכנס של אינטלקטואלים בניו יורק. נאום זה הוביל בשנת 1877 לייסוד האגודה לתרבות אתית בניו יורק, שהייתה הראשונה מסוגה. בתוך מספר שנים צמחו אגודות דומות בפילדלפיה, שיקגו וסנט לואיס.
האגודות לתרבות האתית אימצו מספר עקרונות יסוד:
למעשה, עקרונות התנועה היוו חלופה מוסרית לדת, ונתנו מענה למשבר הדתי שרווח בקרב האליטה האינטלקטואלית. עם זאת, התנועה אימצה עמדה נייטרלית לגבי אמונות דתיות, ולא דגלה באתאיזם, תאיזם, אגנוסטיות או דאיזם.
התנועה האתית בארצות הברית
בשנת 1893 התאחדו ארבע האגודות בארצות הברית והקימו את "האיחוד האתי האמריקאי". לאחר האיחוד דעכה פעילות התנועה, ובתקופת מלחמת העולם השנייה נעלמה לחלוטין. בשנת 1946 נעשו מאמצים להקים אגודות אתיות בניו ג'רזי ובוושינגטון די. סי., אך אלה היו שונות באופיין מהחזון של אדלר, והתמקדו בקהילה ובצרכיה יותר מאשר בעקרונות מוסר אוניברסליים. בשנת 2014 נמנו בארצות הברית כ-10,000 חברים רשמיים באיחוד האתי.
התנועה האתית בבריטניה
בשנת 1885 החלו פעילים אמריקאים להפיץ את עקרונות התנועה האתית בבריטניה. בשנת 1886 נוסדה האגודה האתית הבריטית הראשונה על ידי סטנטון קויט, ולאחריה קמו אגודות דומות נוספות. בשנת 1896 הוקם ארגון הגג של האגודות האתיות, ובשנת 1910 נמנו בבריטניה כ-50 אגודות.
בין התומכים בתנועה האתית בבריטניה נמנו אלברט איינשטיין ורמזי מקדונלד.
בשנת 1914 ניסה קויט להרחיב את השפעתה של התנועה האתית בלונדון. הוא כינה אותה "הכנסייה האתית" ורקם חזון להפיכתה של הכנסייה האנגליקנית העולמית לכנסייה אתית, תוך שמירה על מספר סממנים דתיים. חזונו כלל המרת התאולוגיה במדע, נטישת אמונות על-טבעיות, הרחבת התנ"ך כך שיכלול עקרונות מוסר ממגוון ספרותי רחב ורב-תרבותי, ופירוש מחדש של עקרונות האמונה בהתאם לחוקי המוסר והפסיכולוגיה המודרניים.
ניסיונו של קויט לבצע רפורמה בכנסייה האנגליקנית נכשל. בשנת 1944, עשר שנים לאחר מותו, נמכר בית "הכנסייה האתית" בלונדון לכנסייה הקתולית.
מהתנועה האתית בבריטניה התפתחה האגודה ההומניסטית הבריטית, שהיא חלק מהאיגוד ההומניסטי והאתי הבינלאומי.
התנועה האתית כיום
הריכוז הגדול ביותר של אגודות אתיות נמצא כיום בניו יורק וניו ג'רזי, וקיימות קהילות פעילות בניו יורק, מנהטן, ברונקס, ברוקלין, קווינס, ומחוז וסטצ'סטר. אגודות אתיות נוספות קיימות במספר ערים ומחוזות בארצות הברית, בהן אוסטין, בולטימור, אשוויל, שיקגו, סן חוזה (קליפורניה), פילדלפיה, סנט לואיס ווושינגטון די. סי..
האגודה האתית הגדולה היחידה הפעילה מחוץ לארצות הברית היא האגודה ההומניסטית הבריטית, שמרכזה בלונדון.
בכל קהילה של אגודה אתית יש מנהיג ("Leader" באות רישית) שהוסמך על ידי האגודה, המטפל בענייני היומיום ומארגן את הפעילויות והאירועים של הקהילה.
אגודות אתיות מקיימות בדרך כלל פגישה שבועית בימי ראשון, ופעילויות לילדי הקהילה בשעות אחר הצהריים ובסופי שבוע. האיחוד האתי האמריקאי מקיים אספה שנתית מדי שנה.
בשנת 2003 ביקשה האגודה האתית בטקסס להכיר בה כארגון דתי לצורכי פטור ממס. בית המשפט קבע שלאגודה אין את מגוון האמונות והסממנים של דת, ודחה את הבקשה.
ג'ייק אוסטין ווקר
ג'ייק אוסטין ווקר (באנגלית: Jake Austin Walker; נולד ב-24 ביוני 1997) הוא שחקן וזמר אמריקאי, המוכר בעיקר מתפקידו בסדרת הדרמה המשפטית "התיקון" (2016-2013) ולאחר מכן בשל תפקידו בתור הנרי קינג ג'וניור (אנ') בסדרת גיבורי העל "סופרגירל" (2020).
קריירה
ווקר משחק מאז שהיה בן 9. הוא הופיע בתחילת דרכו בסרטים קצרים. בשנת 2008 לוהק לתפקיד הבריון שמציק לבראד כהן בילדותו, בסרט "בחזית הכיתה". ובסרט הקולנוע "אני אוהב אותך פיליפ מוריס". תפקיד הפריצה של ווקר היה בסדרת הטלוויזיה זוכת פרס פיבודי, "התיקון".
בשנת 2020 שיחק בסרט בקולנוע "Butter". באותה שנה החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "סטארגירל".
בשנת 2021 גילם את שחקן הפוטבול הארדי בראון (אנ') בסרט הקולנוע "12 יתומים חזקים".
ואן פיס (סדרת טלוויזיה, 2023)
וואן פיס (באנגלית : One Piece) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית שנוצרה על ידי מאט אוונס וסטיבן מידה עבור נטפליקס. הסדרה היא עיבוד לייב אקשן לסדרת המאנגה היפנית המתמשכת משנת 1997 באותו שם מאת אייצ'ירו אודה. הסדרה אמורה לצאת לאקרנים ב-31 לאוגוסט 2023.
עלילה
עלילת הסדרה מתרחשת בעולם בדיוני ומתמקדת בהרפתקאותיהם של הפיראטים המכונים "כובעי הקש" הנמלטים, כשהם חוקרים את האוקיינוסים המסוכנים, הארצות ומעבר להם בחיפוש אחר ה"וואן פיס", אוצר אגדי שיהפוך את הקפטן שלהם למלך הפיראטים. אבל, חיל הים דולק אחרי הספינה שלהם והם לא הצוות היחיד שמחפש את האוצר. חמושים בכישורים ובחברות בלתי ניתנת לשבירה, "כובעי הקש" מוכנים למסע ועוד יותר מוכנים להילחם יחד על החלומות שלהם.
פרקים
העונה הראשונה תהיה מורכבת משמונה פרקים, כאשר מארק ג'ובסט יביים את שני הראשונים.
הפקה
ביולי, 2017, פורסם התחלת הפקה של עיבוד טלוויזיה אמריקאי לייב אקשן למאנגה וואן פיס של אייצ'ירו אודה במסגרת חגיגות 20 שנה לסדרה. אודה ישמש כמפיק בפועל של הסדרה לצד מרטי אדלשטיין ובקי קלמנטס. על פי הדיווחים, הסדרה תתחיל בסאגת ה-East Blue. אדלשטיין גם אמר שעלות ההפקה עשויה לקבוע שיאים חדשים.
בינואר 2020, אודה חשף כי נטפליקס הזמינה עונה ראשונה המורכבת מעשרה פרקים. במאי 2020, המפיק מרטי אדלשטיין חשף במהלך ראיון עם "Syfy Wire", שהסדרה הייתה אמורה להתחיל במקור בצילומים בקייפטאון באולפני הסרטים בקייפטאון מתישהו בסביבות אוגוסט, אך מאז נדחתה לסביבות ספטמבר בגלל מגפת הקורונה. הוא גם חשף באותו ראיון, שכל עשרת התסריטים נכתבו לסדרה והם היו אמורים להתחיל את הליהוק מתישהו ביוני. עם זאת, המפיק והכותב בפועל מאט אוונס הצהיר בספטמבר 2020 שהליהוק טרם החל.
ליהוק
בנובמבר 2021, צוות השחקנים הראשי שיגלם את שודדי כובע הקש נחשף באמצעות סדרה של כרזות מבוקשים : איניאקי גודוי בתפקיד מאנקי די. לופי, מקניו בתפקיד רורונואה זורו, אמילי ראד בתפקיד נאמי, ג'ייקוב רומרו גיבסון בתפקיד אוסופ, וטאז סקיילר בתפקיד סאנג'י.
ביוני 2022 הצטרפו לנגלי קירקווד כקפטן מורגן, סלסט לוטס כקאיה, אלכסנדר מאניאטיס כקלהדור, קרייג פיירבראס כזף, סטיבן וורד כדרקול מיהוק, וצ'יומה אומאלה כנוג'יקו. באוגוסט 2022, ביאנקה אוסטהויז'ן, צ'נטה גריינג'ר וגרנט רוס הצטרפו לצוות השחקנים של הסדרה, וגילמו את Sham, Banchina ו-Genzo בהתאמה.
בפברואר 2023, נחשף שסטיבל מארק לוהק לתפקיד יאסופ. במרץ 2023, נחשף שג'נדר לה רו לוהק לתפקיד קורובי.
צילומים
ההפקה הודיעה רשמית כי הצילום הראשי החל ב-31 בינואר, והסתיימו ב-22 באוגוסט 2022. במאי 2022, הבמאי מארק ג'ובסט עדכן כי סיים לצלם את שני הפרקים הראשונים של הסדרה. חלק מהצילומים התרחשו בקייפטאון, דרום אפריקה באולפני הסרטים של קייפטאון. ניקול הירש וויטאקר, צלמת הקולנוע של הסדרה אמרה שהצוות שלה לוהק שישה שבועות לפני תחילת ההפקה.
הסוכנות למאבק בשחיתות (סרביה)
הסוכנות למאבק בשחיתות (בסרבית: Agencija za borbu protiv korupcije / Агенције за борбу против корупције) היא סוכנות ממשלתית בסרביה שמטרתה למנוע, לחקור ולהעמיד לדין מעורבים בשחיתות ובעבירות דומות (כגון שוחד, קבלת מתנות בסתר ועוד) שגורמים נזק חמור לרפובליקה הסרבית.
הסוכנות הוקמה בשנת 2009 כסוכנות עצמאית ממשלתית למאבק בשחיתות וכסוכנות ממשלתית לפיקוח על יישום החוק למימון מפלגות.
א-זאווייה (לוב)
אַ-זַּאוִיַה (בערבית: الزاوية – "הפינה") או אַ-זַּאוִיַה אלְ-עַ'רְבִּיַּה (الزاوية الغربية – "הפינה המערבית") היא עיר בצפון-מערב לוב השוכנת לחוף הים התיכון, כ-40 ק"מ מערבית לטריפולי, ומשמשת בירת מחוז א-זאווייה.
פסגת אנטונוב
פסגת אנטונוב (באנגלית: Antonov Peak; בבולגרית: Антонов връх) היא פסגה בחלק הצפון מערבי של רמת טרקיה בחצי האי טריניטי, שבצפון חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
א-זאווייה (לוב)
לפי מפקדי אוכלוסין שנערכו בלוב בשנים 1973 ו-1984 התגוררו בעיר כ-100,000 תושבים. נכון לשנת 2006 מוערכת אוכלוסיית מחוז א-זאווייה בכ-291,000 תושבים, שרובם מרוכזים בעיר. ככל הנראה, זוהי העיר החמישית בגודלה בלוב אחרי טריפולי, בנגאזי מיסראתה, ואל-ביידא.
פסגת אנטונוב
גובהה של הפסגה 1,316 מטרים מעל פני הים.
א-זאווייה (לוב)
בא-זאווייה שוכנת אוניברסיטת שבעה באפריל, שנוסדה בשנת 1988. סמוך לעיר ישנו שדה נפט, ובעיר נמצא אחד מבתי הזיקוק החשובים במדינה.
במהלך מלחמת האזרחים בלוב בשנת 2011 ניטשו בעיר קרבות עזים בין האופוזיציה הלובית לבין כוחותיו של שליט לוב דאז, מועמר קדאפי. א- זאוויה נתפשה במקום אסטרטגי בגלל מיקומה בין הבירה טריפולי לגבול עם תוניסיה. בתחילת המלחמה נגרם לעיר נזק ר לאחר הפצצות מצדו של השליט קדאפי. במרץ 2011 נכבשה העיר מחדש על ידי תומכי קדאפי, ולאחר ניסיונות חוזרים של המורדים להשתלט חלקים מהעיר, דווח כי כוחותיו של קדאפי נטשו את א-זאווייה באוגוסט של אותה שנה.
פסגת אנטונוב
פסגת אנטונוב ממוקמת 4.45 קילומטרים ממזרח להר סקיילר;
פסגת אנטונוב ממוקמת 4.25 קילומטרים דרומית-מזרחית לגבעת סיריוס;
פסגת אנטונוב ממוקמת 4.9 קילומטרים מערבית - צפונית להר דיימלר;
פסגת אנטונוב ממוקמת 8.23 קילומטרים צפונית לפסגת סקאקאוויצה שברמת קונדופריי;
פסגת אנטונוב מתנשאת מעל קרחון ראסל המערבי שמצפון לסגת אנטנוב, ומעל קרחון ויקטורי שמדרום לפסגת אנטונוב.
מקור השם
הפסגה נקראת על שם יצרן הרכבים הבולגרי רומן אנטנוב, אשר המציא תיבת הילוכים אוטומטית.
מיקלוש אקוש
מיקלוש אקוש (במקור אדלר, בהונגרית: Ákos Miklós; בודפשט, 17 ביוני, 1911 – סאו פאולו, 25 ביוני 1985) היה סופר, עיתונאי, מתרגם ספרותי יהודי-הונגרי-ישראלי.
ביוגרפיה
מיקלוש אדלר נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר איזידור אדלר ושל ברתה צילצר. סבו וסבתו מצד אביו היו אברהם אדלר וקטלין גלזר וסביו מצד אמו היו הנריק צילצר (1850–1931) ומריה שטרן (בסביבות 1850–1935). הוא החל את דרכו כעיתונאי, והרומן הגדול הראשון שלו פורסם ב-1935. רבות מיצירותיו פורסמו, אם כי יצירותיו שנכתבו לפני 1945 גובלות בנובלות (רומן קצר). הוא ידוע בעיקר ברומני הנוער שלו:
לאחר המרד ההונגרי ב-1956 עלה ארצה, השתקע בישראל ובה פרסם מחדש כמה מהרומנים שלו. בשנת 1951 צולם הסרט "קדימה בכל הקיטור" המתבסס על רומן שלו באותו שם, שאף את תסריטו כתב אקוש.
ספריו
ארבעה עשר מספריו יצאו בהונגרית בתל אביב בסביבות 1957.
ההפגנות בירדן (2011)
ההפגנות בירדן (2011) הן סדרה של הפגנות ומחאות שהתרחשו בירדן ב-2011, כחלק מגל המחאות בארצות ערב של 2010–2011, כאשר הזרז המקומי בירדן היה אינפלציה במחירי המזון ושכר חודשי נמוך.
הפגנה משמעותית התרחשה ב-25 במרץ 2011, במהלכה הושמעו קריאות נגד השלטון ודרישה לרפורמות והחלפת ראש הממשלה. ההפגנות גלשו לעימות עם תומכי המלך ויידוי אבנים, עם הרוג אחד וכמאה פצועים.
סהיד באלוגן
סהיד באלוגן (באנגלית: Saheed Balogun; נולד ב-5 בפברואר 1967 בניגריה) הוא שחקן, במאי ומפיק ניגרי.