cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ניסים בנימין
ביוגרפיה
לאחר שחרורו מצה"ל נתמנה למפקד מחנה העולים "גרנד ארנס" במרסיי, צרפת, ופיקד עליו במשך שנתיים. מהמחנה שלח אניות רבות של עולים שהגיעו מצפון אפריקה לצרפת ומשם לישראל.
עם שובו של בנימין ארצה התמנה למנהל סניף הצפון של מינהל ההסברה. לאחר שנתיים בתפקיד פנה ללימודים במכון להשכלה ולמחקר בבית ברל.
בין השנים 1954–1965 מילא בנימין תפקידים ציבוריים שונים ביניהם מזכיר מפלגת מפא"י בהרצליה, טבריה וראשון לציון, ומנהל מחלקת הנוער בקואופרציה.
לצד פעילותו הציבורית והמפלגתית, עסק בפעילות ביטחונית חשאית בשליחות "המוסד" וגופי מודיעין בארצות שונות ונטל חלק בפעולות של "המוסד" שגם כיום לא ניתן לפרסמן. בנימין שלט בערבית.
בין שליחות לשליחות במסגרת "המוסד", ייסד בנימין גרעינים קואופרטיביים במסגרת מרכז הקואופרציה, לנוער בוגרי צבא ולחיילים המשרתים בנח"ל (גרעינים שנקראו נח"ל תעשייתי).
ב-14 באוקטובר 1965 נהרג בנימין במרסיי, שבצרפת, בהיותו בשליחות המוסד והובא לקבורה 11 יום לאחר מותו בבית הקברות הישן בראשון לציון.
לאחר מותו
ב-25 באוקטובר 1965 במהלך הלווייתו של בנימין החנויות ובתי העסק בראשון לציון נסגרו לאות אבל על מותו של ניסים. הארון הוצב בבית מועצת הפועלים בראשון לציון, שם נישאו הספדים לזכרו. השר יגאל אלון הספידו: לאחר מכן הובל הארון על ידי קומנדקר ונישא אל חלקת הקבר על כתפיהם של שישה קציני צה"ל. ניסים הובא לקבורה בבית העלמין הישן "גני אסתר" בראשון לציון.
אל משפחתו של ניסים בנימין נשלח מברק חתום על ידי ראש הממשלה לוי אשכול ובו נאמר:
שמו של ניסים מונצח על גבי האנדרטה לזכר בני העיר ראשון לציון שנפלו במערכות ישראל וכן גם באתר ההנצחה לחללי קהילת המודיעין.
ב-8 בדצמבר 1966 נערך טקס משולב של קריאת "שכונת עזרא וביצרון" בשם "שכונת רמת אליהו" ע"ש המרגל הישראלי אלי כהן וקריאת מרכז נוער בשכונה בשם "בית ניסים" ע"ש ניסים בנימין. בטקס השתתפו נציג הממשלה שר הדואר אליהו ששון, בני משפחת אלי כהן ובני משפחת ניסים בנימין.
ראש הממשלה ושר הביטחון לוי אשכול שיגר איגרת לבאי הטקס ובה נאמר בין השאר:
לאחר שניסים בנימין נרצח, פעלו ב"מוסד" כדי להכחיש את השתייכותו לארגון, ואף היה ניסיון להצמיד הכפשה לנסיבות מותו. אחיו דרשו את התערבות בית המשפט, אשר מינה שופט חוקר שזימן עדים ושמע את הצדדים, ופסק לטובת שמו הטוב של בנימין. עם זאת, במשך 53 שנה, תמונתו וקורות חייו נותרו חסויים. אתרי ההנצחה לא דייקו באזכור יום מותו, ולא פרסמו את תמונתו.
בשנת 2018 פעלה אחייניתו אסנת בנימין-כהן כדי לפרסם את סיפורו האישי ותמונותיו (ללא דרישה לפרסם פעילויות ביטחוניות), אך לא זכתה למענה. באוקטובר אותה שנה פרסמה בנימין כהן בפייסבוק את סיפורו האישי וקטעי עיתונות מ-1965, תוך דגש על הימנעות מעיסוק ביטחוני. סיפורה זכה לפרסום ב"ישראל היום" ובאתר רוטר.נט. בתוך ימים ספורים זכתה אחייניתו לתגובה ממערכות ההנצחה, ובהמשך קיבלה את אישור המוסד לפרסם את סיפורו ותמונותיו. ניסים בנימין הוכר כלוחם שנהרג בפעילות המוסד, ושמו וסיפורו הותרו לפרסום במגבלות הצנזורה הצבאית, למען שמירת ביטחון המדינה.
בערב יום העצמאות ה-71 למדינת ישראל התקיים טקס גילוי שלט המנציח את זכרו של בנימין בפינת הנצחה לבני עדת האורפלים שנפלו במערכות ישראל בבית הכנסת "מקור חיים" בו התפלל, בהשתתפות בני משפחתו.
מנחם טוקר
מנחם טוקר (נולד בל' בניסן ה'תשל"ה, 11 באפריל 1975) הוא שדרן רדיו וטלוויזיה ומנחה אירועים חרדי-מודרני ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בהולנד לאב יליד ארצות הברית ולאם רבקה ילידת הולנד. גדל בשכונת בית וגן בירושלים ולמד בישיבות מעלות חיים (מעוז חיל), כנסת בית אהרן ומיר.
טוקר החל את הקריירה שלו בערוץ 7, שם שידר בכל מוצאי שבת תוכנית בשם "מוצ"ש חסידי חי". לאחר שנתיים עבר לשדר ברדיו קול חי את "מוצ"ש חסידי חי" ואת "סמול טוקר", תוכנית יומית שכללה שעשועונים וחידות. טוקר נתן במה ראשונה לאמנים חסידיים בלתי מוכרים. אחרי שמונה שנים פוטר מהתחנה בשנת 2005. לאחר 8 חודשים חזר לשדר את התוכנית מוצ"ש חסידי חי, ברדיו ירושלים, שם שידר 3 שנים. ברדיו תל אביב שידר תוכנית זוגית עם קובי סלע. במקביל הוציא במשך עשור תקליטור לצפייה במחשב הביתי שנקרא בתחילה "חסידישקייט" ובהמשך "סידיש", בשיתוף קובי סלע.
ב-2011 החל לשדר תוכנית יומית "טוקר fm" ברדיו גלי ישראל. בשנת 2011 קיים טוקר שיחה בשידור חי באמצעות הטלפון עם בתו בת ה-12 של המשנה לפרקליט המדינה שי ניצן. בעקבות המקרה הוגשו מספר תלונות לרשות השנייה, בין השאר מטעם המועצה לשלום הילד. ב-2012 שב לשדר ברדיו קול חי בתוכנית "מוצש חי" שבה הוא מארח זמרים חסידיים. בשאר ימות השבוע הוא מגיש את התוכנית "זמן אוויר" שבה הוא מראיין ומשמיע שירים.
בין השנים 2012 - 2014 הנחה את התוכנית "באים לשבת" בערוץ 2. בהמשך הגיש את התוכניות "טוקר בצהריים" ו"טוקר בשישי" באותו ערוץ. משנת 2015 מנחה טוקר תוכנית אירוח שבועית בערוץ 2.
במקביל מנהל טוקר תחנת רדיו אינטרנטית המשדרת מוזיקה חסידית ברצף. לדבריו "החלום הרדיופוני שלי היה ונשאר מאז ומעולם רדיו 24 שעות של מוזיקה חסידית". כמו כן הוא מנחה אירועים והופעות מוזיקליות. הוא הוביל תחרויות ריאליטי: "הקול הבא", "בדרך לרכב", "קול הנערים", "רצים לדירה" "הקלידנים", "כוכב המג'יק קאס", "המאסטרו" ועוד.
בשנת 2017 עם פיצול ערוץ 2 החל טוקר לשדר מספר תוכניות בערוץ 13: "טוקר מקרב לבבות", "טוקר מסע עולמי יהודי" ו"טוקר בשישי".
ביולי 2020 הצטרף לערוץ 20, ובמאי 2021 החל להגיש מדי יום שישי את תוכנית המוזיקה "קבלת שבת" בה הוא מארח זמרים ואורחים.
בפברואר 2022 החל להגיש תוכנית שבועית בכיכר השבת בשם "טוקר בכיכר" במוצאי שבת.
חיים אישיים
טוקר מחשיב את עצמו כחסיד של רבי יעקב אריה מיליקובסקי האדמו"ר מאמשינוב, המתגורר ופועל בשכונת ילדותו של טוקר.
רוברטו קולאוטי
רוברטו דמיאן קולאוטי (בספרדית: Roberto Damian Colautti; נולד ב-24 במאי 1982 בקורדובה שבארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, ולזכותו 21 הופעות ושישה שערים בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה
עד גיל 15 שיחק קולאוטי במגרשים מאולתרים בעיר הולדתו קורדובה שבארגנטינה. מגלי כישרונות איתרו אותו ושכנעו אותו לעבור לשחק במחלקת הנוער של בוקה ג'וניורס, בה זכה מספר פעמים בתואר "מלך השערים". בגיל 19 קיבל הצעה, שלא התממשה לבסוף, מקבוצת לוגאנו. מאחר שבוקה לא קלטה אותו חזרה, הוא הושאל לבאנפילד, קבוצה קטנה שנלחמה כנגד הירידה. בעזרתו של קולאוטי, שכבש 10 שערים, דורגה באנפילד במקום השלישי.
בעקבות הצלחתו חזר קולאוטי לבוקה אך סדרת פציעות מנעה ממנו לשחק כראוי ולכן, בהמלצת המאמן רוני לוי, הושאל למכבי חיפה שחיפשה מחליף לאיגביני יעקובו. קולאוטי לא הצליח לכבוש שערים במשחקים הראשונים והחמיץ מספר רב של הזדמנויות. לאחר שהשתלב סיים את עונת 2004/2005 עם 19 שערים כמלך השערים של ליגת העל, בנוסף לתשעה בישולים, וזכה עם הקבוצה באליפות.
בעקבות העונה המוצלחת שילמה מכבי חיפה לבוקה 600 אלף דולר עבור כרטיס השחקן שלו, ובעונת 2005/2006 כבש 13 שערים וזכה עם הקבוצה באליפות נוספת.
בליגה כבש שבעה שערים בעונת 2006/2007.
באפריל 2010 חתם קולאוטי על חוזה לשלוש שנים בקבוצת מכבי תל אביב, במדיה ערך 75 הופעות בליגה וכבש 19 שערים, ובעונת 2012/2013 זכה עמה באליפות.
ביוני 2013 עבר קולאוטי לאנורתוסיס פמגוסטה מליגת העל הקפריסאית, ובעונת כבש 15 שערי ליגה. ב-28 ביוני 2014 חתם קולואטי לעונה אחת בא.א.ק. לרנקה. ב-24 באוגוסט 2014 כבש קולאוטי צמד שערים בהופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, בניצחון 2–5 על אפולון לימסול, ובסך הכל כבש בעונה זו שמונה שערי ליגה. בתום העונה פרש קולאוטי ממשחק פעיל.
מעמדו בישראל
בנובמבר 2005 התחתן קולאוטי עם הישראלית עלוית שטראוס (אחותו של השוער שגיא שטראוס) ולהם ארבע בנות.
באוגוסט 2006 קיבל תעודת מעבר ישראלית (ולא אזרחות, עקב כך שמשפחתו של קולאוטי נוצרית), ואישור מאופ"א לשחק במדיה של נבחרת ישראל לקראת מוקדמות יורו 2008. כבר במשחקו הראשון בנבחרת, בספטמבר אותה שנה, כבש קולאוטי את שער הניצחון נגד . בעקבות החלטת פיפ"א במאי 2007 שקבעה כי הוא לא יוכל להשתתף עוד בנבחרת עד אשר יקבל אזרחות מלאה, ב-25 ביוני 2007, קיבל אזרחות ישראלית, יחד עם טוטו תמוז.
ראובן אברג'ל
רוברט ראובן אברג'ל (נולד ב-26 בדצמבר 1942) הוא פעיל חברתי, ממקימי וממנהיגי תנועת המחאה הפנתרים השחורים.
ביוגרפיה
אברג'ל נולד בעיר רבאט בירת מרוקו. בשנת 1947 היגר עם משפחתו לצרפת. בשנת 1950 עלה עם משפחתו לישראל, לשכונת מוסררה שבירושלים. התחנך כילד-חוץ בחברת הנוער בקיבוץ משמר הנגב. בשנת 1971 נמנה עם מקימי תנועת הפנתרים השחורים, ותוך זמן קצר הפך לדמות מובילה בה. הוא השתתף במפגשי תיאום של התנועה עם המשטרה ובאפריל 1971 השתתף בפגישה של ראשי התנועה עם ראש הממשלה, גולדה מאיר. דירתו של אברג'ל שימשה למפגשים של הפנתרים השחורים. ביוני 1971 נשרפה הדירה והיא שופצה בסיוע עיריית ירושלים, שנעשה, על פי דיווחים בעיתונות שהוכחשו בידי העירייה, בעקבות לחץ של הפנתרים השחורים. באוגוסט 1971 נעצר אברג'ל עם פעילים אחרים על ניסיון לגנוב דלק ממכלית.
בשנת 1972 למד אברג'ל במכון וינגייט בקורס רכזי ספורט שהוצע לפעילים של הפנתרים השחורים. לאחר הקורס עבד כרכז ספורט בירושלים. בשנת 1973 נמנה עם הקבוצה שפרשה מתנועת הפנתרים השחורים שהובלה בידי שלום כהן. בראשית 1975 יצא עם משלחת של הפנתרים השחורים לצרפת.
בראשית 1976 נעצר אברג'ל עם אחיו, בעקבות חקירה של חבר הכנסת אהוד אולמרט ותלונות של חבריו בפנתרים השחורים שטענו שהוא משליט טרור בשכונת מוסררה, סוחר בסמים ומדיח בני נוער. אברג'ל הועמד לדין יחד עם אחרים ממשפחתו, שנדונו לתקופות מאסר ארוכות, אך הוא זוכה מחמת הספק. בשנות השמונים של המאה העשרים היה אברג'ל מכור לסמים קשים אך נגמל. מאוחר יותר החל להיות פעיל בארגוני שמאל שונים ובתנועות מאבק שונות, שבחלקן הוא פעיל עד היום, כמו הקשת הדמוקרטית המזרחית. הוא בלט בפעילותו במאבק המחאה הקשור ב"עמק הצבאים".
כיום עוסק אברג'ל בעריכת סיורים בשכונת מוסררה, וממשיך במאבקים פוליטיים וחברתיים, בעיקר באמצעות המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית ותראבוט.
מתגורר כיום בירושלים ובאשדוד, אב לשלושה ילדים, מהם גם נכדים ונינים.
ספרים
ראובן אברג'ל השתתף במספר סרטי תעודה כמו "רוח קדים". בעקבות "רוח קדים חלק א" ציטוט מביקורת שכתבה אורלי מלמד "מששת הנרטיבים האישיים, עולה נרטיב על, המציג את העלייה המרוקאית כקורבן מדוכא של האליטה האשכנזית השמאלנית". "ההסברים למצבם של המרוקאים נעים מ"תאוריית קונספירציה" שהייתה כאן יד מכוונת של האליטה האשכנזית ציונית בהנהגת בן-גוריון, להעלות את המרוקאים ולהפוך אותם לחוטבי עצים ולשואבי מים, באמצעות סלקציה, דיכוי מכוון ואלים של זהותם התרבותית הייחודית, דיכוי כבודם העצמי, הפניית ילדיהם למסלולי לימוד טכנולוגיים ולעבודות כפיים, הפנייתם לאזורי פריפריה שוממים שאין בהם אפשרויות תעסוקה ולימוד, ביתוק והרס התא המשפחתי באמצעות הפרדת הצעירים והחזקים מהזקנים, החולים והמוגבלים (בין אם בשלב העלייה, ובין אם מאוחר יותר באמצעות שליחת הילדים לפנימיות ולקיבוצים כילדי חוץ בישראל). בהסבר זה מחזיקים ראובן אברג'ל ועובד אבוטבול. הסבר פחות קונספירטיבי, המגדיר את השתלשלות האירועים כטרגדיה הנובעת מפער תרבותי, מתרבות התקופה ומרוח התקופה, מספקים שלמה בן עמי ואריה דרעי". - השתתף בסדרת הטלוויזיה עמוד האש (בערוץ הראשון) בפרק תקומה. - זמן שאול הבמאי שאול ביבי. - סרטי דוקו על הפנתרים השחורים. - סרטים קצרים בבתי ספר לתקשורת (עבודות סטודנטיאליות).ועוד.
תפקידים
להלן רשימה חלקית של תפקידים בהם כיהן או מכהן ראובן אברג'ל:
יו"ר הפנתרים השחורים מיוני 1971 עד תום פעילות התנועה כארגון.
חבר ועדת ראש הממשלה לנוער וצעירים. 1972-1976.
מנהל מרכז חינוך גופני לנערים במוסררה 1973-1976.
מנהל מרכז טיפול בנפגעי סמים בירושלים 1990-1993.
חבר ועדות ציבוריות בתחום החינוך בירושלים 1990-2002.
נשיא הכבוד של תנועת האוהלים 1999.
יו"ר וחבר מזכירות הקשת הדמוקרטית המזרחית, חבר בקשת משנת 1999 ועד היום.
לידיה דייוויס
לידיה דייוויס (באנגלית: Lydia Davis, נולדה ב-15 ביולי 1947) היא סופרת ומתרגמת אמריקאית, זוכת פרס מאן בוקר הבינלאומי לשנת 2013.
דייוויס פרסמה ששה אוספים של סיפורים קצרים וידועה בעיקר בשל סגנונה התמציתי וההומוריסטי. סיפוריה לרוב אינם עולים על שלושה או ארבעה עמודים ולעיתים אף אינם עולים על משפט אחד או שניים בלבד. באוקטובר 2003 זכתה במענק מקרן מקארתור. דייוויס גם ידועה בשל תרגומיה מצרפתית הכוללים יצירות מאת מרסל פרוסט ומישל פוקו. ב-2010 התפרסם תרגומה של מאדאם בוברי מאת גוסטב פלובר, אשר זכה לביקורות חיוביות וקטע ממנו אף פורסם במגזין פלייבוי.
אף אחד מספריה של דייוויס לא תורגם לעברית במלואו. קובץ ראשון של חמישה סיפורים קצרים שלה התפרסם בגיליון 104 של הליקון, בתרגומו של יעקב צ. מאיר.
מ-1974 ועד 1978 דייוויס הייתה נשואה לסופר פול אוסטר, ממנו יש לה בן, דניאל. כיום היא נשואה לצייר אלן קוט, עמו יש לה בן נוסף. היא מרצה לכתיבה יצירתית באוניברסיטת סוני באולבני, ניו יורק.
The Scientist
The Scientist הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קולדפליי. השיר יצא בתור הסינגל השני מתוך אלבום האולפן השני של הלהקה, A Rush of Blood to the Head. השיר בנוי סביב בלדת פסנתר, כשמילות השיר מספרות על הרצון של בן אדם לאהוב ולהתנצל. השיר, שנכתב על ידי כל חברי הלהקה, הגיע למקום ה-10 במצעד הסינגלים הבריטי והופץ בארצות הברית בשנת 2003 בתור הסינגל השלישי מתוך האלבום. הקליפ לשיר שמופיע גם באלבום ההופעה של הלהקה Live 2003, זכה בשלושה פרסי VMA.
קומפוזיציה
כריס מרטין, סולן הלהקה, אמר כי כתב את The Scientist לאחר שהקשיב לשירו של ג'ורג' האריסון, All Things Must Pass. השיר הוא בלדה המונחית על ידי פסנתר שמתנגן בריף. בסוף השיר ניתן לשמוע גם גיטרה חשמלית.
מילות השיר מרמזות את חוסר האונים של האדם אל מול האהבה. מהשיר משתמע כי אותו אדם רוצה "לחזור להתחלה" ("take me back to the start"). השורות הראשונות של השיר מדגישות התנצלות: "Come up to meet you/tell you I'm sorry/you don't know how lovely you are". בהערות שבאלבום A Rush of Blood to the Head צוין כי "המדען" (The Scientist) הוא דן קילינג, האמן והרפרטואר שהחתים את הלהקה בחברת התקליטים פארלופון.
גרסאות כיסוי
לשיר יצאו גרסאות כיסוי רבות. איימי מאן ביצעה גרסת כיסוי ששוחררה במהדורה מיוחדת מתוך אלבומה, Lost in Space. בין האמנים שביצעו את השיר הם נטשה בדינגפילד, אימון ואבריל לאבין, שביצעו את השיר בתחנת הרדיו של ג'ו הילי. כמו כן, גם הזמרת בלינדה קרלייל ביצעה את השיר בתוכנית הטלוויזיה Hit Me Baby One More Time שבערוץ ITV1. האקורדים לשיר שוכפלו על ידי הלהקה סם 41 בשירה Pieces. בפרק הרביעי בעונה הרביעית של "Glee" בוצע שיר זה.
בשנת 2014, כחלק מסיבוב ההופעות שלה, ביצעה הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס גרסת כיסוי לשיר זה.
כופר
{{פירושונים|
מועצת השרים של גרמניה המזרחית
מועצת השרים של גרמניה המזרחית (בגרמנית: Ministerrat der Deutschen Demokratischen Republik) הייתה הקבינט והרשות המבצעת של גרמניה המזרחית מאוקטובר 1949 ועד לאיחוד גרמניה מחדש ב-3 באוקטובר 1990. על פי חוקת גרמניה המזרחית, מועצת השרים הוגדרה רשמית כממשלת המדינה. עם זאת, אותה חוקה אישרה רשמית כי מפלגת האיחוד הסוציאליסטי (SED), מפלגת השלטון, היא הגוף המרכזי בממשלה. מכאן שבמשך רוב שנות קיומה, מועצת השרים לא הייתה הסמכות העליונה במדינה, אלא הופקדה על יישום מדיניות המפלגה בפועל. בפרט, השרים היו כפופים למזכיר הוועד המרכזי. הוקמה במקור כגוף של 18 חברים, עד 1989 כללה המועצה 44 חברים.
בראש המועצה עומד יושב ראש (Vorsitzender), אשר נהגו לכנותו "ראש ממשלה" במקורות שאינם גרמניים. רשמית, ראש הממשלה כיהן בתפקיד המדיני הבכיר ביותר במדינה. למרות זאת, אף ממזכיר כללי ראשון של המפלגה מעולם לא כיהן במקביל כראש ממשלה. בית הפרלמנט הפרוסי לשעבר (Preußischer Landtag) שימש כמקום מושבה של המועצה מ-1950 עד 1953. מ-1961 עד 1990 היו משרדי המועצה ממוקמים בבית העירייה הישן לשעבר של ברלין בכתובת מספר 47 Klosterstraße.
גרין מייל
גרין מייל (הַמַּייל הירוק - The Green Mile) הוא סיפור דרמה ופנטזיה שנכתב על ידי הסופר האמריקני סטיבן קינג בשנת 1996.
העלילה מתרחשת בשנת 1932, באגף ה' של בית הסוהר "קולד מאונטיין". זהו אגף הנידונים למוות באמצעות כיסא חשמלי, המכונה "המחשמל" או "המנצנץ הזקן" ("Old Sparky"), ואשר ההוצאה להורג בעזרתו מכונה "רכיבה על הברק". "המייל הירוק" הוא הדרך מהאגף אל אזור ההוצאה להורג שאורכו מייל אחד והיה בצבע ירוק. הסיפור מוצג מבעד לעיניו של הסוהר הראשי - פול אדג'קומב. דרכו אנו מתוודעים לסיפורי האסירים המחכים למותם, לבעיות העבודה בבית הסוהר וכן לבעיות בחייו האישיים. כל זאת, עד לתפנית הגדולה בספר: בואו של ג'ון קופי. קופי - ענק שחור ובור - מואשם באונס ורצח של שתי ילדות תאומות, ומגיע ישירות לאגף הנידונים למוות. עד מהרה מגלה אדג'קומב כי המצב אינו פשוט כפי שהוצג בתחילה, וכי קופי הוא דמות מורכבת בהרבה מכפי שנראה.
עלילת הספר
הספר יצא לראשונה כסדרה בהמשכים. לאחר מכן חוברו כל הפרקים לספר אחד.
ידיו של קופי
כאן חוזר סיפורו של ג'ון קופי. הוא מתגלה כבעל נפש של ילד וכוחות על טבעיים, בעזרתם הוא יכול לרפא כל מחלה, אך גם לראות את הרשע ואת הסבל שבאנשים. באמצעות מגע ידו, מרפא קופי את פול, מדלקת בדרכי השתן, ממנה הוא סובל, ובכך אף משפר את חיי המין שלו. אסיר חדש, ויליאם וורטון, מגיע לאגף ה', בשם רצח המוני שביצע ברחוב. הוא מכנה את עצמו "בילי הנער" ושם לעצמו מטרה: הפיכת חייהם של הסוהרים באגף ה' לגיהנום עלי-אדמות. אדג'קומב מתאר את מאמציו להגשמת מטרה זו כ"מקוריים".
מותו הרע של דלקרואה
באותו יום בו דלקרואה צריך להיות מובל אל גורלו הממתין לו בכיסא החשמלי, מחליט פרסי וטמור לעשות מעשה ורומס את מר ג'ינגלס העכבר, מה שרצה לעשות מזה זמן רב. ג'ון קופי ריחם על העכבר, והחזירו לחיים, למרבה אושרו של דלקרואה. ברם, פרסי לא הסתפק רק בכך, ובהוצאתו של דלקרואה להורג הוא היה האחראי להניח את הספוגית הרטובה במי-מלח על ראשו של דלקרואה (כך שהחשמל ירוכז לראשו וימות מהר), ובמקום זאת הוא הניח אותה יבשה. כך מת דלקרואה בייסורים רבים. אדג'קומב טוען שמוות כזה לא מגיע לאיש.
מסע לילי
ג'ון קופי מוברח מבית הסוהר על מנת לרפא את מלינדה מורס, אשתו של מנהל בית הכלא, הלוקה בגידול סרטני במוחה; אדג'קומב וחבריו מסכנים בכך את מישרתם. התוכנית עולה יפה ומלינדה נרפאת, אך בניגוד לפעמים אחרות, קופי אינו נפטר מה"רוע" אותו ריפא באמצעות "הקאתו" לאוויר בדמות ענן-זבובים, אלא שומר אותו בקרבו. הוא מוחזר לתאו, ואז תופס את פרסי וטמור ו"מקיא" את ענן הזבובים אל פיו. פרסי, שדעתו נטרפה עליו, שולף את אקדחו, יורה בוויליאם וורטון למוות, ולאחר מכן נשלח לאשפוז בבית-חולים לחולי נפש עד יום מותו.
קופי על המייל
בחלק האחרון של הספר, עולה מחדש ונסקר סיפורו של קופי, ויחד עמו גם תאריך הוצאתו להורג הקרב ובא.
במהלך הסיפור הקוראים מתוודעים לכך שאדג'קומב העלה על הכתב את קורותיו במהלך שהותו בבית אבות. את זכרונותיו הוא חולק עם ידידתו, איילין. לאחר שסיימה לקרוא את כתביו, הראה לה אדג'קומב את מר ג'ינגלס העכבר. לפי טענתו, ג'ון קופי האט את תהליכי ההזדקנות של מר ג'ינגלס ושלו, ואף נתן לו את היכולת לראות את הסבל והרוע שבאנשים. קופי התעייף מחייו, ועל כן רצה להיות מוצא להורג. אדג'קומב גם הוא מודה שלא היה מתנגד להגיע אל המנוחה.
"אבל לפעמים, הו אלוהים, המייל הירוק כל כך ארוך...", הוא מסיים את סיפורו.
סרט
בשנת 1999 יצא לאקרנים סרט קולנוע המבוסס על סיפור זה, בבימויו של פרנק דרבונט (שגם הפיק וכתב את התסריט), בכיכובם של טום הנקס בתור פול אדג'קומב ומייקל קלארק דאנקן כג'ון קופי. הסרט זכה להצלחה גדולה ברחבי העולם, ואף היה מועמד ל-4 פרסי אוסקר, כולל פרס הסרט הטוב ביותר, אם כי לא זכה באף אחד מהם. אולם הסרט זכה בשני פרסי סאטורן, האחד בקטגוריית סרט המתח הטוב ביותר והשני פרס שחקן המשנה הטוב ביותר, אותו קיבל דאנקן עבור תפקידו כג'ון קופי. הסרט נחשב כנאמן למדי למקור וקינג עצמו טען שבקוראו את התסריט שהוגש לו לפני הבימוי, חשב כי מדובר בתסריט הטוב ביותר שנכתב על פי אחד מספריו.
מחזה
בשנת 2015 עיבד הבמאי עירד רובינשטיין את הסיפור למחזה וביים את ההצגה "גרין מייל" בתיאטרון באר שבע.
פול רובינסון
פול ויליאם רובינסון (אנגלית: Paul William Robinson; נולד ב-15 באוקטובר 1979 בבוורלי, מזרח יורקשייר, אנגליה) הוא שוער עבר אנגלי.
קריירה
בעבר היה שוער לידס יונייטד שם התפתח, אך כשלידס ירדה לליגה השנייה עבר לטוטנהאם הוטספר. בתום ארבע שנים בקבוצה, עבר לבלקבורן בשנת 2008. ב-26 בינואר 2016 חתם בברנלי עד לסוף העונה. ב-17 ביולי] 2017 הודיע על פרישה ממשחק. רובינסון הופיע 41 פעמים בנבחרת אנגליה.
רובינסון הבקיע שני שערים בקריירה. הראשון נכבש בנגיחה בניצחון של לידס על סווינדון טאון בגביע הליגה. אותו משחק הוכרע בפנדלים, שם רובינסון עצר 2 פנדלים ולידס עלתה לשלב הבא. השני נכבש בבעיטה חופשית מהקצה השני של המגרש, בניצחון 3-1 של טוטנהאם על ווטפורד בפרמייר ליג.
היורשים 3
היורשים 3 (באנגלית: Descendants 3) הוא סרט מקורי של ערוץ דיסני שהופק לטלוויזיה ועלילתו מתרחשת לאחר אירועי "היורשים 2". זהו הסרט האחרון בסדרת הסרטים "היורשים". הסרט עלה לשידור ב-2 באוגוסט 2019. בישראל הסרט עלה לשידור ב-18 באוקטובר 2019.
עלילת הסרט
מספר חודשים לאחר אירועי הסרט הקודם, מאל, איווי, ג'יי וקרלוס שבים לבקר באי האבודים במטרה לבחור ארבעה ילדי נבלים חדשים שיבואו ללמוד באורדון. הארבעה בוחרים את דיזי, בתה של דריזלה ונכדתה של ליידי טרמיין, סיליה, בתו של ד"ר פאסילייה, ואת סקויירקי וסקויירמי, בניו התאומים של מר. סמי. במקביל, בן מציע למאל נישואין; והיא נענית לו; מה שמעורר את קנאתה של חברתו לשעבר של בן, אודרי, שנאלצת גם לשאת את אכזבתה של סבתה, המלכה לאה, על כך שלא הצליחה להבטיח את המורשת המשפחתית על ידי נישואיה עם בן.
כאשר מאל וחבריה פותחים את המחסום עבור ילדי הנבלים החדשים, האדס, אל השאול, מנסה לברוח, אך מאל מביסה אותו בצורת הדרקון שלה. באותו לילה, אודרי נשברת לאור קנאתה במל, והיא גונבת את כתר המלכה ואת המטה של מליפיסנט מהמוזיאון. הפריצה למוזיאון וניסיון הבריחה של האדס מביאים את אזרחי אורדון לידי בהלה ופאניקה, ומאל, כמלכה לעתיד, מחליטה שהדרך הטובה ביותר להגן על אורדון ולהשיב את השלום היא לסגור את המחסום לצמיתות, כלומר - ילדי נבלים חדשים לא יוכלו להגיע לאורדון ולחלופין; להיכנס אל האי.
באורדון, אודרי מתפרצת למסיבת יום ההולדת של ג'יין ומטילה קללת שינה על האזרחים; אך ג'יין ניצלת כאשר היא בורחת אל האגם הקסום. כאשר הממלכה כולה נופלת תחת הכישוף של אודרי, היא מציעה לבן לבטל את הכישוף אם יינשא לה. כשבן מסרב לה, אודרי הופכת אותו לחיה ומתחילה להפוך אנשים לאבן, ומתוכם גם הפיה הסנדקית של סינדרלה. במקביל, מאל ואומה, שנאבקות על הנהגת הקבוצה המורחבת, שבות לאורדון עם חבריהם. למרות הסכסוכים בין שתי הקבוצות, הם מביסים חליפות שריון שהוקמו לתחייה על ידי אודרי. באמצעות יומנה של אודרי, הקבוצה מגלה שהיא נמצאת בבקתת הפיות. במקביל, איווי מנסה להבין את רגשותיה לדאג כשהיא נאלצת לנשק אותו בנשיקת אמת כדי שיתעורר מהכישוף של אודרי. היא מצליחה להעיר את דאג. ואילו קרלוס מרגיע את בן, עד שג'יין מבטלת את הקללה עליו באמצעות מי האגם. כשמאל ואומה מתפייסות, אודרי לוכדת אותם בביתה של איווי; והשתיים מבטלות את הכישוף של אודרי על ידי שילוב הקסם שלהן.
בבקתת הפיות, כשמאל מתוודה על כוונתה לחסום את המעבר לאי לצמיתות, הקבוצה מסתכסכת וסיליה, שמבינה שלעולם לא תוכל לראות את אביה שוב, הורסת את אבן הענבר. אודרי לוקחת את סיליה כבת ערובה ותוקפת את מאל, שהופכת לדרקון. בהבנה שהיא תקוותה היחידה של מאל, אומה משלבת את הקסם שלהן מחדש על מנת לתקן את אבן הענבר; מאל מתגברת על אודרי, שנופלת לתרדמה דמוית מוות, ומבטלת את הקללה. כשמאל מבינה שרק האדס יוכל לעזור לאודרי; בן מסכים להכניס אותו לאורדון, ועוד אחרי שמתוודה בפני כולם על כך שהוא אביה, בעוד אומה וסיליה מתכננות לחזור חזרה אל האי. במקביל, מאל מתנצלת בפני חבריה ויריביה לשעבר על כך ששיקרה. האדס מגיע ומחיה את אודרי, אך גם מצביע על העיוות בכך שמעשיה של אודרי נסלחים לה במהירות מכיוון שאינה נחשבת לנבלית. מאל ובן מתנצלים בפני אודרי; ואודרי ולאה מתנצלים בפני מאל.
בסיום הסרט, מאל מכריזה בפני האזרחים שהיא אינה יכולה להיות מלכת אורדון בלבד, אלא חייבת להיות גם מלכת אי האבודים, מכיוון שכולם מסוגלים גם לטוב וגם לרע. בהסכמתם של בן והפיה הסנדקית, מאל מסירה את המחסום ויוצרת גשר, עליו אזרחי אורדון ואי האבודים חוגגים יחד.
הפקה
ב-16 בפברואר 2018 הכריז ערוץ דיסני באופן רשמי על הפקת סרט המשך ל"היורשים 2" באמצעות טיזר טריילר מיוחד ששודר במהלך שידור הבכורה של הסרט "זומבים", שבו הופיעה קמרון בדמותה של מאל. נוסף על כן, נרמז שעלילת הסרט החדש תתמקד באביה האובד של מאל.
צילומים
צילומי הסרט החלו ב-22 במאי 2018 בוונקובר שבקנדה, תחת הכותרת "התנומה הגדולה" ("The Big Sleep"). ב-18 ביולי 2018 דיווח ערוץ דיסני שצילומי הסרט ותהליך ההפקה תמו באופן רשמי.
שיווק
ב-15 בפברואר 2019, במהלך הקרנת הסרט "קים פוסיבול", נחשף הטיזר טריילר הראשון עבור הסרט, ובנוסף, נחשפו תמונות ראשונות על הדמויות.
לאחר מותו של השחקן קמרון בויס, הוחלט לבטל את פרמיירת השטיח האדום שתוכננה לסרט ובמקומה לתרום את הכסף לעמותה שקמרון התנדב בה. למרות ביטול הפרמיירה, הסרט הועלה לשידור בתאריך המקורי שנקבע ולאחר סצנת הסיום נוספה הקדשה לזכרו של בויס.
רשות התקשוב הממשלתי
רשות התקשוב הממשלתי היא רשות אשר כפופה למשרד הכלכלה והתעשייה.
משימות וכפיפות
הרשות מנחה את אגפי מערכות המידע במשרדי הממשלה בנוגע להנגשת המידע הממשלתי לציבור ומקדמת את מאמצי ההגנה על תשתיות ומערכות המידע הממשלתיות. רשות התקשוב הממשלתי הוקמה תחילה כמטה במשרד האוצר, בעקבות מסקנות ה"וועדה לבחינת הקמת מערך תקשוב ממשלתי ומינוי מנהל מערכות מידע ממשלתי", וזאת במטרה לשפר ולחזק את יכולות הממשלה בתחום טכנולוגיות המידע (החלטת ממשלה 3058 מיום 27.3.2011). בהמשך החליטה הממשלה על העברת מטה התקשוב לאחריות משרד ראש הממשלה והגדרתו מחדש כרשות ולא כמטה.
בראש הרשות עמד יאיר פרנק, מאז מאי 2015, לאחר שכיהן כראש אגף בכיר מערכות מידע (מנמ"ר) במשרד המשפטים וכן כיהן במגוון תפקידים בכירים בצה"ל. במאי 2019 מונה שחר ברכה למ"מ ראש רשות התקשוב הממשלתי.
בהחלטת הממשלה 2097 מ-10 באוקטובר 2014 נקבע כי רשות התקשוב הממשלתי "תנחה את אגפי מערכות המידע במשרדי הממשלה ויחידות הסמך, תקדם משילות בתחום התקשוב בממשלה, תטמיע מתודולוגיות וסטנדרטים רוחביים ותפעל לפיתוח תשתיות, מערכות ושירותים לייעול עבודת הממשלה ולהנגשה מידע ושירותים ממשלתיים לציבור". כמו כן, נקבע כי "הרשות תקדם את מאמצי ההגנה על תשתיות ומערכות המידע הממשלתי ותפעל לפיתוח ההון האנושי בתחום התקשוב בממשלה".
ב-7 ביוני 2020 הועברה הרשות לאחריות משרד הדיגיטל הלאומי, אך שנה לאחר מכן הועברה למשרד הכלכלה והתעשייה.
יחידות הרשות
רשות התקשוב פועלת באמצעות ארבע יחידות:
צבי גרשוני
צבי גרשוני (1915, בסרביה – 1 בספטמבר 1976), מחלוצי ההתיישבות היהודית בנגב ופוליטיקאי ישראלי, חבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה בין השנים 1969–1976.
נולד בעיר בלצי בבסרביה (אז באימפריה הרוסית, כיום ברפובליקת מולדובה), שם למד בגימנסיה העברית המקומית. היה פעיל בתנועות נוער ציוני "מכבי הצעיר" ואחר כך "גורדוניה" ברומניה. עלה לישראל בשנת 1936, עבד בפרדסים ברחובות, ולאחר מכן בנמל חיפה בשנים 1937–1940. בשנת 1943 נמנה עם מייסדי הקיבוץ ניר עם בנגב.
בין השנים 1946–1947 מילא תפקידים בארגון העלייה של שארית הפליטה מאירופה לישראל.
בעת מלחמת העצמאות היה ראש ועד יישובי הנגב. כיהן כמזכיר פנים של איחוד הקבוצות והקיבוצים והשתייך להנהגתו.
למד כלכלה באוניברסיטה העברית.
On Every Street
On Every Street הוא אלבומה השישי והאחרון של להקת הרוק הבריטית דייר סטרייטס שיצא לאור בספטמבר 1991.
אודות האלבום
האלבום הוקלט בין נובמבר 1990 למאי 1991 באולפני "AIR Studios" (Associated Independent Recording) שבלונדון.
מסע ההופעות לקידום האלבום היה מפרך והסתיים בסוף 1992. הלהקה חדלה מלהתקיים ב-1995, אז פרש נופלר לטובת קריירת סולו.
סינגלים
מהאלבום יצאו שישה סינגלים:
רשימת השירים
כל השירים נכתבו על ידי מארק נופלר
מבצעים
חברי להקת דייר סטרייטס משתתפים נוספים
צליבא ח'מיס
סליבא ח'מיס (בערבית: صليبا خميس; 20 באוקטובר 1922 – 31 באוגוסט 1994) היה עיתונאי, סופר ופעיל במפלגה הקומוניסטית ערבי-ישראלי.
קורותיו
ח'מיס נולד למשפחה נוצרית אוונגליסטית (שמו, סליבא, מלשון צלב, מקובל בקרב ערבים נוצרים) עשירה מהכפר ריינה, סמוך לנצרת. במהלך המרד הערבי הגדול נעצר ב-1936 בידי הבריטים במהלך הפגנה. בשנים 1945-1947 למד בקולג' ברמאללה. הוא שב לנצרת בתחילת מלחמת העצמאות ופעל במסגרת הליגה לשחרור לאומי. עם יסוד המפלגה הקומוניסטית הישראלית היה ח'מיס מראשוני פעיליה. בשנת 1953 נישא בטקס פרטי לארנה מר, יהודייה-ישראלית, שהייתה לוחמת בפלמ"ח ובתו של חוקר המלריה גדעון מר.
ח'מיס היה מנהיג פועלים בנצרת ובשנות ה-60 כונה "הבוס האדום" של נצרת. הוא מונה לעורך הראשי של העיתון אל-איתיחאד בשנת 1967. הוא שימש כאחראי על קשרי חוץ של המפלגה הקומוניסטית רק"ח ונשלח בתחילת 1968 לייצג את המפלגה בפראג, במערכת העיתון "בעיות השלום והסוציאליזם", שתורגם לעשר שפות ושימש כביטאון התנועה הקומוניסטית העולמית. ב־1971 שבה המשפחה לישראל ועברה להתגורר בחיפה. בשנות ה-70 נפרדו בני הזוג ח'מיס. מערכת היחסים ביניהם מתוארת בספרו של הסופר סמי מיכאל, "חסות" (1977). בסוף 1975 נמנה עם מקימי "הוועד הארצי להגנה על האדמות" ושימש כמזכירו. כמו כן, נמנה עם מנהיגי השביתה ב"יום האדמה" בשנת 1976. בשנות ה-80 נדחק ח'מיס מצמרת המפלגה הקומוניסטית, ולבסוף הודח ממנה בסוף שנת 1986 בעקבות מחלוקת עם הנהגת המפלגה. בשנותיו האחרונות חדל מהתבטאויותיו הקיצוניות, החל להתבטא בנימה מפויסת והרבה להשתתף בכנסים יהודיים-ערביים. בן דודו, יוסוף ח'מיס, היה חבר כנסת מטעם מפ"ם.
צליבא חמיס הלך לעולמו בז'נבה, בה שהה לרגל כנס בינלאומי. בניו, ג'וליאנו וספרטק, ארגנו את הבאת גופתו לישראל. נטמן בבית הקברות הנוצרי בכפר סמיר. לארנה ולצליבא נולדו שלושה בנים - ספרטק, ג'וליאנו ואביר. ספרטק וג'וליאנו, נושאים שמות מהפכניים. ספרטק (1954-2017) למד מספר שנים באנגליה. היה נשוי לאזרחית בריטית אמידה. בני הזוג נפרדו ב-1982. הוא חי בהמשך עם בת זוג ישראלית בתל אביב. היה בעל דעות אנרכיסטיות. ספרטק נקבר בבית העלמין הנוצרי בחיפה, לצד אביו. הבן אביר (1961-2019) שירת בצה"ל כחובש ולטענת ספרטק סבל מהלם פוסט-טראומטי מאז מלחמת לבנון הראשונה. אביר נפטר בישראל ונטמן בבית העלמין בזיכרון־יעקב.
אלה המכושפת
אלה המכושפת (באנגלית: Ella Enchanted) הוא ספר פנטזיה מאת הסופרת האמריקאית גייל קרסון לוין שיצא לאור בשנת 1997, וזכה באות ההערכה של ניוברי, הניתן למועמדים המובילים למדליית ניוברי, פרס יוקרתי לספרות ילדים.
הספר תורגם מאנגלית לעברית בידי יעל ענבר, ויצא לאור בשנת 2006 בהוצאת כנרת-זמורה-ביתן, לאחר שבשנת 2004 יצא סרט המבוסס על ספר זה, "הקסם של אלה".
הספר הוא למעשה עיבוד למעשייה "סינדרלה" ומוזכרים בו מספר רב של מוטיבים חוזרים מ"סינדרלה", כגון: נעלי הזכוכית, קישוטים לנשף שנעלמים בחצות ועוד.
עלילה
בהיותה תינוקת קיבלה אלה את מתנת הצייתנות מפיה בשם לוסינדה, עם השנים, המתנה מתגלית בעצם כקללה כיוון שאלה מחויבת לציית לכל פקודה שיגידו לה, גם אם היא מסוכנת בשבילה ויכולה אף לגרום למותה.
בגיל 15, אמה מתה ובהלווייתה אלה פוגשת את הנסיך מקסי, יורש העצר, והם מתידדים.
לאחר מות אמה, אביה העשיר והאנוכי, מכריח אותה ללכת ל"בית הספר לנימוסים והליכות" בניגוד לרצונה. בדרך לבית הספר, הטי, ילדה אנוכית, מבינה שאלה מוכרחת לציית לכל מה שאומרים ומנצלת את עובדה זו כדי לקבל ממנה דברים.
בבית הספר, אלה מכירה חברה בשם אריידה והם נהיות חברות טובות. אך הטי אוסרת על אלה להיות חברה של אריידה ואלה נאלצת לציית. מרוב כעסה ובגלל שלא רצתה לפגוע באריידה, אלה בורחת מבית הספר במטרה להגיע לפיה לוסינדה כדי לבקש ממנה להסיר את הקללה.
אלה יוצאת למסע לארץ הענקים כדי לפגוש שם את לוסינדה, אך לוסינדה מסרבת לבטל את ה"ברכה" ופוקדת על אלה להיות מאושרת מכך שהיא מחויבת לציית. אלה מצטרפת לאביה והוא מספר לה שהוא נקלע לחובות גדולים והוא מבקש ממנה להתחתן עם אדם עשיר כדי להרוויח כסף בחזרה ואלה מצייתת. מנדי, הפיה הסנדקית של אלה והטבחית בביתה, מבינה את מה שקרה ופוקדת על אלה להרגיש כרצונה ולא להיות חייבת להיות מאושרת.
אביה של אלה, פיטר מתחתן עם גברת אולגה, אימם העשירה של הטי ואוליב כדי לקבל את כספה, אך לאחר שהיא מבינה שהיא רומתה סר פיטר בורח ומשאיר את אלה לבד עם גברת אולגה שתי בנותיה האנוכיות.
גברת אולגה ושתי בנותיה הופכות את אלה למשרתת שלהן ומאלצות אותה לחיות עם שאר המשרתות. אלה שומרת על קשר עם הנסיך מקסי בעזרת מכתבים. באחד המכתבים מקסי מספר לאלה כי הוא מאוהב בה וברצונו להתחתן איתה. אלה מאוד רוצה להתחתן עם מקסי אך היא יודעת שאם היא תתחתן איתו, זו תהיה סכנה גדולה לממלכת קירריה ולמקסי עצמו, מפני שכל אחד מאויבי הממלכה יוכל לפקוד עליה לגלות את סודות הממלכה או אף להרוג את משפחת המלוכה. לכן, אלה בוחרת לשקר למקסי ולכתוב לו מכתב מזויף בשם הטי שבו מסופר שאלה כבר התחתנה עם גביר עשיר.
מקסי עורך נשף שאליו הוא מזמין את כל נערות קירריה כדי לבחור לו אישה. אלה באה לנשף בתחפושת כדי שמקסי לא יזהה אותה וירצה להתחתן איתה. לבסוף, מקסי בוחר באלה ומבקש ממנה להיות אשתו. אלה נאבקת בקללה כדי שתוכל לסרב, לטובת מקסי ומצליחה לשבור את הקללה ונישאת לו.
גרסת הסרט
בשנת 2004 יצא הסרט "הקסם של אלה", המבוסס על ספר זה. את דמותה של אלה מגלמת השחקנית אן האת'וויי.
גרסת הסרט שונה מאוד מן הספר וזהה לספר רק בקו העלילה הכללי ובשל כך הסרט קיבל ביקורות רבות.
חוק האיחוד של 1800
עד איחוד זה, אירלנד ובריטניה הגדולה, שהורכבה מאיחוד קודם של ממלכת אנגליה וממלכת סקוטלנד ב-1701, היו ב"איחוד אישי" מאז 1541, כלומר שלט עליהן אותו מונרך. האיחוד בוטל ב-1922 עם חלוקתה של אירלנד למדינת אירלנד החופשית שהפכה לדומיניון באימפריה הבריטית ולאחר מכן ממלכה שהייתה באיחוד אישי עם הממלכה המאוחדת עד הפיכתה לרפובליקה ב-1949 וצפון אירלנד שממשיכה להיות חלק מהממלכה המאוחדת.
1910 במדע
רשימת אירועים מדעיים עיקריים שהתרחשו ב-1910.
ראנגאקו
ראנגאקו (בכתיב ישן 蘭學, בכתיב חדש 蘭学, מילולית "השכלה הולנדית", ובמשמעות רחבה יותר "השכלה מערבית") הוא קורפוס של ידע שהתפתח ביפן במהלך מגעיה עם המובלעת ההולנדית בדג'ימה, ואיפשר ליפן לא לפגר אחר טכנולוגיה ורפואה מערביות בתקופה שבה המדינה הייתה סגורה בפני זרים (1641-1853) בשל מדיניות הסגירות הלאומית ("סאקוקו") של שוגונות טוקוגאווה.
היסטוריה
הסוחרים ההולנדים בדג'ימה שבמפרץ נגסאקי היו האירופאים היחידים שנוכחותם ביפן נסבלה אחרי שנת 1640, וכל תנועותיהם היו תחת בקרה מתמדת; תחילה הם לא הורשו לעזוב את המובלעת שלהם אלא פעם בשנה, כדי לחלות את פני השוגון באדו (כיום טוקיו). אבל הם התגלו כבעלי ערך לא-יסולא בפז עבור היפנים, שלמדו מהם פרטים על המהפכה המדעית שהתרחשה במערב באותן שנים: היפנים קנו ותירגמו ספרים רבים מן ההולנדים, קנו מהם קוריוזים מדעיים וחפצים מלאכת מחשבת (כגון שעונים), וצפו בהדגמות של חידושים מדעיים שונים מן המערב - בין השאר הדגמה של תופעות חשמליות והפרחת כדור פורח. במאות ה-17 וה-18, "תור הזהב ההולנדי", הרפובליקה ההולנדית הייתה אחת המדינות האירופיות העשירות ביותר והמתקדמות ביותר מבחינה מדעית ומחקרית, והדבר היה קרקע פורייה לחילופי ידע בין שתי התרבויות.
אלפי ספרים הולנדים יצאו לאור ביפנית, והיו נפוצים מאוד בקרב האוכלוסייה, ששיעור האוריינות בה עמד על 70-80%. באותה תקופה כבר הייתה ביפן אחת האוכלוסיות העירוניות הגדולות בעולם: באדו היו יותר ממיליון תושבים, ומלבדה היו ערים גדולות אחרות כמו אוסקה וקיוטו, כך שהייתה דרישה רבה לידע שהגיע מהמערב. בערים הגדולות אף נפתחו חנויות שהתמחו במכירת פריטים טכנולוגיים מערביים או בסגנון מערבי.
תחילת הדרך (1640 - 1720)
בשלב הראשון, הראנגאקו היה מוגבל למדי, ותחת פיקוח הדוק. ספרים מערביים נאסרו לחלוטין מאז דיכויה של הנצרות ביפן ב-1640. בתקופה זו הייתה קבוצה קטנה של מתרגמים מהולנדית ליפנית שהמקצוע עבר להם בירושה, ושעבדו בנגסאקי כדי להקל על התקשורת עם הזרים; מתרגמים אלו העבירו מדי פעם חידושים מערביים.
נוסף לכך, ההולנדים נדרשו לתת עדכונים בענייני אקטואליה ולתת במתנה חפצים המבוססים על חידושים טכנולוגיים לשוגון מדי שנה, בביקורים הטקסיים באדו. בסופו של דבר הורשו המפעלים ההולנדיים בדג'ימה לעסוק גם ב"סחר פרטי", מעבר למסחר הרשמי במשי ובעורות איילים. שוק קטן אך רווחי לחידושים טכנולוגיים מערביים התפתח כך באזור נגסאקי; באותה תקופה אף צמחו כמה וכמה מלומדי ראנגאקו מבין שורות גילדת המתרגמים בעיר.
1720 - הליברליזציה של הידע המערבי
אף על פי שספרים זרים נאסרו באיסור חמור החל מ-1640, בשנת 1720, בימי שלטונו של השוגון טוקוגאווה יושימונה, הוגמשו החוקים, וספרים זרים ותרגומיהם החלו להציף את יפן. דוגמה אחת היא צאתו לאור ב-1787 של ספר מאת מורישימה צ'וּריוֹ בשם אמרות ההולנדים (紅毛雑話, מילולית "אמרות אדומי השיער"), שמתועדות בו דוגמאות רבות של השכלה הולנדית. הספר מפרט מגוון רחב של נושאים, כולל מיקרוסקופים וכדורים פורחים; מתאר בתי חולים מערביים ודן בחידושים בחקר המחלות; מזכיר טכניקות לציור והדפסה בלוחות נחושת; מתאר מבנים של מחוללי חשמל סטאטי וספינות; ומפרט נתונים עדכניים בתחום הגאוגרפיה.
בין השנים 1804 ו-1829 נפתחו ברחבי יפן בתי ספר ומקדשים על ידי הבאקופו (הממשל הצבאי ביפן תחת השוגון), שסייעו בהפצת הידע החדש שנרכש.
1839 - התרחבות ופוליטיזציה
תנועת הראנגאקו הפכה מעורבת יותר ויותר בסוגיה הפוליטית הנוגעת לפתיחת יפן בפני השפעות זרות. רוב האנשים שעסקו בראנגאקו (שכונו "ראנגאקו-שָה") תמכו מאוד בהמשך המגע עם המערב ובליברליזציה של סחר החוץ, כדי לחזק את המדינה ולהביא למודרניזציה שלה. הראנגאקו צבר עומק ותחכום באותה תקופה, והופצו חידושים מערביים ברוב תחומי הידע.
ב-1839 סבלו הראנגאקו-שה מדיכוי פוליטי לתקופה קצרה מידי השוגונות (במסגרת מה שכונה בָּאנְשָה נוֹ גוֹקוּ, "האשמת החברה ללימודים ברבריים"), בשל התנגדותם להנהגת עונש מוות לזרים (מלבד הולנדים) שיעלו לחוף. התנגדות זו התעוררה לאחר הנהגת החוקים החדשים שהובילו לתקריות כגון "תקרית מוריסון" (1837), שבה נפתחה אש על ספינת סוחר אמריקאית לא-חמושה. החוק בוטל לבסוף ב-1842.
תנועת הראנגאקו התפוגגה כשיפן נפתחה לבסוף בתקופת הבאקומאצו (1853–1867). סטודנטים הורשו ללמוד בחו"ל, ועובדים זרים, שעסקו בהוראה ובייעוץ, החלו להגיע ליפן במספרים גדולים, מה שהביא למודרניזציה מהירה וחסרת-תקדים.
נטען לעיתים קרובות כי הראנגאקו אחראי במידה רבה לכך שיפן לא נשארה מבודדת לחלוטין מסביבתה בתקופה הקריטית שבה חלה התקדמות דרמטית במדעים במערב, ובכך איפשר ליפן להקים בסיס מדעי וטכנולוגי, ובעקיפין מסביר את המודרניזציה המהירה לאחר פתיחת המדינה בפני סחר חוץ ב-1854.
אנגוס אימרי
אנגוס ויליאם ג'ייק אימרי (באנגלית: Angus William Jake Imrie; נולד ב-2 באוגוסט 1994) הוא שחקן אנגלי. אימרי ידוע מהופעתו בתפקיד ג'וש ארצ'ר בסדרת תסכיתי הדרמה "הארצ'רס" של רדיו 4 של ה-BBC. ב-2014 זכה בפרס השחקן המבטיח ביותר של סוכנות הליהוק ספוטלייט בפסטיבל הדרמה הלאומי לסטודנטים של הסאנדיי טיימס.
ביוגרפיה
אימרי נולד ב-1994 באי וייט. הוא בנם של השחקנים סיליה אימרי ובנג'מין ויטרו.
בין השנים 2001 ל-2012 התחנך אימרי בקולג' דולוויץ', בית ספר עצמאי לבנים ופנימייה בפרוור דולוויץ' (Dulwich) שבלונדון. אחר כך למד ספרות אנגלית ולימודי תיאטרון באוניברסיטת ווריק. מ-2015 עד 2017 למד משחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון (LAMDA).
קריירה
אימרי הופיע במגוון של הפקות תיאטרון, טלוויזיה ורדיו. בגיל חמש שיחק בהופעת בכורה בטלוויזיה בסרט הדרמה "Station Jim" בערוץ BBC One. בשנת 2007 הופיע אימרי בסדרת הדרמה של רשת ITV "קינגדום". ב-2012 שיחק במיני-סדרה "Restless". באותה שנה הופיע בסדרה "הכתר החלול" של ערוץ BBC Two. ב-2013 השתתף בפרק בסדרה "האב בראון" של ערוץ BBC One. לפני הלימודים ב-LAMDA, הופיע אימרי בתיאטרון שייקספיר גלוב בתפקיד באגוט במחזה "ריצ'רד השני" מאת ויליאם שייקספיר, ובתפקיד ספיגט במחזה "נל גווין" מאת ג'סיקה סווייל. עוד השתתף בהפקות רדיו שונות בהן "The Treasure Seekers", "תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס, וב-"A Voyage Round My Father" מאת ג'ון מורטימר.
ב-2014 הצטרף אימרי לסדרת הרדיו הוותיקה של ה-BBC "הארצ'רס", המבוססת על קהילה כפרית ביישוב הבדיוני אמברידג', ובו גילם את ג'וש ארצ'ר, שגולם לפני כן בידי קיאן צ'יסבורו. באותה שנה גילם אימרי את נער הסיפון פיפ במחזה "White Whale" שהוצג בלידס דוק, בו שר את המזמור "Amazing Grace" אחרי שהוא נופל מראש הסט אל תוך המים.
ב-2019 כיכב אימרי בסרט "הילד שיהיה מלך", בבימויו של ג'ו קורניש, בתפקיד מרלין הצעיר, יחד עם פטריק סטיוארט שגילם את מרלין המבוגר. עוד כיכב בסרט העצמאי "Pond Life" לצדה של אזמה קריד-מיילס.
ח' בשבט
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בח' שבט היא ברוב השנים פרשת בשלח. אבל אם בר המצוה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחג או בחה) פרשת בר המצוה היא פרשת בא.
קרל ואצינגר
קרל ואצינגר (בגרמנית: Carl Watzinger; 9 ביוני 1877, דרמשטאדט – 8 בדצמבר 1948, טיבינגן) היה ארכאולוג גרמני, חוקר ארץ ישראל ובמיוחד בתי כנסת בגליל. שימש פרופסור באוניברסיטת טיבינגן.
חייו
ואצינגר למד באוניברסיטאות היידלברג וברלין בין 1895 ל-1896 ארכאולוגיה קלאסית ופילולוגיה. בין 1896 ל-1899 למד בבון. תחום התזה שלו היה "לימוד ציורים על אגרטלים עתיקים" בהנחיית גאורג לשצקה (Loeschcke). חפר בארץ ישראל בין 1907–1935. בשנים 1907–1909 ניהל עם ארנסט זלין (Sellin) את החפירות ביריחו ופרסם איתו בשנת 1913 את דוח החפירות מטעם החברה המזרחית הגרמנית.
ערך עם החוקר והאדריכל היינריך קוהל סקר של בתי כנסת עתיקים בגליל וחפר בבתי הכנסת בכפר נחום וכורזים. הסקר שלו משנת 1916 "בתי כנסת עתיקים בגליל" נחשב עד היום מחקר חשוב ביותר בתחומו. במלחמת העולם הראשונה סופח ליחידה לשמירת אתרי עתיקות שליד מטה הצבא הטורקי-גרמני שפעלה באזורי החזית במזרח התיכון בראשותו של תאודור ויגאנד. לאחר המלחמה, ב-1921, ערך את תוצאות חפירות גוטליב שומכר במגידו מהשנים 1903–1905.
בשנים 1933 ו-1935 ראו אור שני כרכי חיבורו על עתיקות ארץ ישראל.
Unreal (סדרת טלוויזיה)
עלילה
רייצ'ל גולדברג (שירי אפלבי) שבה לתפקידה כמפיקה בתוכנית מציאות בשם "באושר ובעושר" (Everlasting), לאחר שבעונה הקודמת של התוכנית חוותה התמוטטות עצבים וכמעט והרסה את פרק סיום העונה. כמפיקה בתוכנית היא מתמודדת לא פעם עם שאלות מצפוניות, כאשר היא מתמרנת את המשתתפים בתוכנית למעשים שונים, שיניבו לסדרה רייטינג גבוה יותר, ובחלק מהמקרים יניבו לה בונוסים כספיים. במקביל, מתמודדת רייצ'ל עם בעיותיה האישיות. במקביל, גם המפיקים האחרים מנסים לקדם את עצמם, גם על חשבון עמיתיהם, ומתמרנים את המשתתפים למעשים שונים, שלעיתים יוצאים מכלל שליטה.
משתתפי התוכנית
עונה 1:
עונה 2:
עונה 3
שידור
הפרק הראשון של הסדרה שודר ב"לייפטיים" ב-1 ביוני 2015. בהמשך, שודרה גם באוסטרליה, בריטניה, ישראל וניו זילנד.
העונה השנייה אושרה מיד עם דו"חות הרייטינג של העונה הראשונה. ב-6 ביוני 2016 שודר הפרק הראשון של העונה השנייה בארצות הברית וב-26 בפברואר 2018 שודר הפרק הראשון של העונה השלישית בארצות הברית.
כל פרקי העונה הרביעית יהיו זמינים לצפייה ב-17 ביולי 2018 בפלטפורמת הסטרימינג הולו.
ביקורות
ככלל, זכתה הסדרה לביקורות חיוביות. מריל בר מהמגזין פורבס כתבה כי זו "אחת הסדרות הטובות ביותר שעלו לשידור הקיץ, מכיוון שהיא מחבקת את הטירוף ומציגה אותו על המסך". דאלין רובנסטיין מאנטרטיינמנט ויקלי כתבה כי "מי שאוהב את "הרווק" יאהב את "UnReal", ומי ששונא את "הרווק" יאהב את "UnReal". ג'ון קרמניקה מהניו יורק טיימס כתב כי הסדרה חריפה ועצובה באופן שלא מרפה, וכי היא מלמדת מקרוב, ולעיתים באופן מייאש, כיצד נשים קורעות אחת את השנייה לגזרים.
בישראל, כתבה סמדר שילוני ב-ynet, כי "UnREAL מצליחה להפתיע בפרטים הקטנים והניואנסים של היחסים בין ההפקה לבובות הבשר שלה, והיחסים בין אנשי הצוות לבין עצמם... לא תמיד "UnREAL" נמצאת בשיא. יש קווי עלילה שלא מצליחים לשכנע... ולפעמים צריך פשוט להעלים עין ולסלוח. תמיד מחכה פיצוי בצורת הטוויסטים האמיצים, הדיאלוגים השנונים ורגעי ההתפכחות הנדירים של שתיהן [רייצ'ל וקווין]... בסופו של דבר "UnREAL" היא גילטי פלז'ר שיחליק לכם במורד הגרון מבלי שתרגישו מפרק אחד לזה שאחריו."
אתר האינטרנט Rotten Tomatoes העניק לסדרה את הציון 97%, ואילו האתר Metacritic העניק לה את הציון 77.
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות:
ביקורות:
אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים
אפילפסיה מיוקלונית של גיל הנעורים (JME) הידועה גם כתסמונת יאנץ (Janz syndrome) היא צורה נפוצה למדי של אפילפסיה אידיופתית כללית תורשתית המייצגת 5%–10% מכל סוגי האפילפסיות. ליקוי זה מתגלה לראשונה, בדרך כלל בין גילאי 12 ל-18 בהתקפי המתרחשים בבוקר. היא מאופיינת בהתקפים מיוקלוניים בזמן התעוררות, בהתקפי ניתוק, ובהתקפי טוני-קלוני. מחקרי תאחיזה הראו 6 לוקוסים ל-JME, מהם ארבעה עם גורמים ידועים בגנים. רוב הגנים האלה הם תעלות יונים כשהגן היחיד שאינו תעלת יונים הוכח לגביו שהוא משפיע על זרמים בתעלת היונים.
סימנים וסימפטומים
הסימנים של JME הם התקפי מיוקלונוס המתרחשים השכם בבוקר. רק לעיתים רחוקות קורה שהחולה נופל כתוצאה מהם אבל לעיתים קרובות הוא מפיל חפצים מהידיים. התקפי המיוקלונוס נפוצים יותר בזרועות מאשר ברגליים. סוגי התקפים אפילפטיים כמו התקף טוני-קלוני כללי וניתוקים יכולים לקרות גם כן. התקפי מיוקלונוס יכולים לקרות גם בחלק מאוחר יותר של היום והם לא מוגבלים לזרועות ולידיים. הם עלולים להיות גם בחלק התחתון של הרגלים כשהם גורמים בכך לחולה למעוד על רגליו שלו. צברים של התקפי מיוקלונוס יכולים להוביל להתקפי ניתוק וצברים של התקפי ניתוק יכולים להוביל להתקפי טוני-קלוני כלליים. המחלה יכולה להופיע גם בגיל צעיר של 18 חודשים.
דיאגנוזה ופרוגנוזה
הדיאגנוזה נעשית בדרך כלל בהתבסס על ההיסטוריה של החולה. לעיתים משתמשים גם ברישומי EEG לאישור. הסיכויים להחלמה הם נמוכים ולכן יש צורך בטיפול תרופתי כל החיים.
טיפול
בדרך כלל נותנים לחולי (JME) חומצה ולפרואית המשפיעה היטב על המחלה.
אלכסנדר ליטובצ'נקו
אלכסנדר דמיטרייביץ' ליטובצ'נקו (ברוסית: Алекса́ндр Дми́триевич Лито́вченко, 14 במרץ 1835 – 16 ביוני 1890) היה צייר רוסי ממוצא אוקראיני שהתמחה בציור אירועים היסטוריים מהמאה ה-16 והמאה ה-17 בתולדותיה של רוסיה.
ליטובצ'נקו למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות וזכה במדליית זהב על ציורו המתאר את כארון שט על נהר סטיקס. ליטובצ'נקו יצא נגד האסכולה המסורתית של האקדמיה, ובשנת 1863 עזב אותה והצטרף לתנועת הנודדים, אשר העדיפה את הסגנון הריאליסטי.
בין יצירותיו הידועות הן היצירה המתארת את הצאר איוואן האיום מראה את אוצרותיו לג'רום הורסיי, שגריר אנגליה – יצירה המוצגת במוזיאון אלכסנדר השלישי בסנקט פטרבורג, והיצירה הצאר אלכסיס והארכיבישוף ניקון משנת 1886, אשר מוצגת בגלריית טרטייקוב שבמוסקבה.
יצירות נוספות ידועות של ליטובצ'נקו הן שבעה ציורי הקיר שצוירו עבור קתדרלת ישו המושיע שבמוסקבה והציורים על אנדרטת מלחמת קרים בסבסטופול.
חקר זמן
מטרת חקר זמן היא קביעת סטנדרטים של משך ובעקבות כך גם עלות לפרויקטים ספציפיים. תוצר חקר הזמן הוא פרק הזמן התקני לביצוע מטלה באיכות הרצויה.
נתונים ותוצאות
מתוך תוצאות חקר הזמן ניתן לקבוע שני גורמים מרכזיים בתהליך הייצור:
חקר זמן מחזורי (חקר זמן בדיד)
חקר זמן מחזורי מיועד למדידת עבודה מחזורית החוזרת על עצמה בתדירות ברורה וקבועה ולקביעת זמן תקן לאלמנט ו/או מחזור.
לפני ביצוע החקר יש להגדיר את כלל האלמנטים המופיעים במחזור אחד וקביעת סוג האלמנט:
כדי להפיק זמן מדוד מייצג לאלמנט עבודה, יש לבצע מספר תצפיות גדול מספיק כך שהממוצע הסטטיסטי של תצפיות אלו יהיה בעל האמינות הדרושה וברמת הדיוק הרצויה.
חקר זמן אקראי (חקר זמן רציף)
שיטה לחקר כלל מרכיבי תהליך העבודה תוך תיעוד אלמנטים קבועים ואקראיים המתרחשים בזמן ביצוע החקר. השיטה משמשת למדידת עבודה לא מחזורית בה האלמנטים המבוצעים אינם קבועים. בניגוד לחקר זמן מחזורי, האלמנטים הנמדדים לא יוגדרו מראש לפני תחילת ביצוע החקר. רצף האלמנטים הדרוש לביצוע פעולה מוגדרת ייחשב כמחזור העבודה.
דגימת עבודה
שיטה למציאת אחוז/הסתברות להתרחשות פעילות באמצעות דגימות בזק של הפעילות. השיטה מאפשרת הסקת מסקנות על ביצוע אלמנטי עבודה מתוך תצפיות על מדגם רגעים ללא צורך בצפייה רציפה בתהליך העבודה. שימוש בשיטה זו יעשה כאשר אין סדר קבוע לעבודה הנחקרת ו/או כאשר נדרש למצוא פרמטרים כלליים (עומס, נצילות וכו'). קיימים 2 סוגים של דגימת עבודה:
אברהם גנחובסקי
הרב אברהם גנחובסקי (א' בתשרי תרצ"ז, 17 בספטמבר 1936 – כ"ה בתשרי תשע"ג, 11 באוקטובר 2012) היה רב ליטאי, מראשי ישיבת כוכב מיעקב-טשיבין בירושלים במשך ארבעים וחמש שנה.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב לאליהו משה וד"ר גיטה גנחובסקי. בצעירותו עברה משפחתו להתגורר בגבעת רוקח, בסמיכות לביתו של החזון איש והייתה מקורבת אליו. למד בישיבת קול תורה בירושלים, בישיבת אור ישראל בפתח תקווה אצל הרב יוסף רוזובסקי, בישיבת פוניבז' ובישיבת סלבודקה בבני ברק ובכולל שלה, שם היה מתלמידיו של הרב יחזקאל אברמסקי. במאי 1956 זכה בפרס לחידושי תורה בכתב של משרד הדתות.
בהיותו בן 17 קיבל אביו רשות מהחזון איש להדפיס את "גליונות חזון איש" על התלמוד, בתנאי שייערכו על ידי בנו אברהם. הגליונות סופחו לתלמוד שהדפיס האב בבית הדפוס שלו, "אל המקורות".
בשנות ה-60 נישא לאסתר הדסה (נפטרה בא' באדר א' תשע"ט, 5 בפברואר 2019), בתו של רפאל יונה ברנפלד. לאחר נישואיו התקרב לרב דב בריש וידנפלד מטשיבין, שהיה סבה החורג של אשתו ולרב יעקב ישראל קניבסקי. הוסמך על ידי הרב וידנפלד והרב אלישיב. למד בכולל של ישיבת סלבודקה ושימש כר"מ בישיבת חמ"ד.
באלול תשכ"ז (1967), כשנתיים לאחר פטירת הרב וידנפלד, התמנה על פי צוואתו לכהן כאחד מראשי ישיבת טשיבין בירושלים, תפקיד שמילא עד פטירתו. למרות היותו תושב בני ברק עקב תפקידו בישיבה לרוב שהה במשך השבוע בירושלים.
בשנת תשמ"ח שכל את בנו רפאל יונה לאחר מחלה במהלך שהותם בארצות הברית לצורך ריפויו.
אחיו הוא העיתונאי והכלכלן דב גנחובסקי.
נפטר בגיל 76, בכ"ה בתשרי תשע"ג בבית החולים "שערי צדק" ממחלת הסרטן.
ספריו
תלמידיו מוציאים מדי שבוע עלון בשם "פרורים משולחן רבינו", ובו שיעוריו הלמדניים על פרשת השבוע.
תלמידיו
במהלך השנים דבקו בו מאות תלמידים, ביניהם:
כופרי חולית
כופרי חולית (באנגלית: Heretics of Dune) הוא ספר מדע בדיוני מאת פרנק הרברט, הספר החמישי בסדרת חולית. הספר יצא לאור באנגלית בשנת 1984 ותורגם לעברית על ידי עמנואל לוטם בשנת 1997. מאז הוא יצא בכמה מהדורות.
תקציר העלילה
מאות שנים עברו מאז מותו של הקיסר-האל לטו השני אטריידיס בסוף אירועי הקיסר האל של חולית. מותו של לטו גרם למחסור אדיר במרקוח ברחבי היקום; כתוצאה ממחסור זה נגרמה הפזורה: חלקים גדולים מן האנושות התפזרו בעזרת ספינות אל היקום הלא ידוע ללא אמצעי תקשורת עם הקיסרות הישנה. ימי רעב קשים תקפו את כוכבי הקיסרות הישנה.
כוכב הלכת אראקיס, שכעת נקרא ראקיס, נהפך שוב למדבר. דגי החול שנפלטו מגופו של לטו העריץ כשמת הפכו את הכוכב לחולית שוב. בדרך זו המרקוח שב לקיסרות ואט אט האנושות התאוששה מאימי הרעב והפזורה.
ברחבי היקום פזורים צאצאיהם של סיונה אטריידיס ודנקן איידהו. סיונה, התוצר הסופי של תוכנית הרבייה של לטו השני, נשאה בדמה תכונה ראשונה מסוגה: היא נסתרת מפני כוחות ראיית הנולד. כך מחוסנים גם כל צאצאיה הרבים הפזורים ברחבי הגלקסיה. ברחבי היקום מסתובבות אי-ספינות: ספינות חלל משוכללות הנסתרות מעיני ראיית הנולד כמו גם כל נוסעיהן.
כאשר מת הקיסר-האל מוסד הקיסרות מת עמו. ביקום ישנם כעת שלושה כוחות מרכזיים: האייקסיאניים שייצרו את האי-ספינות, בני טליילאסו שלמדו לייצר מרקוח במכלי האקסלטול שלהם ובנות גשרית. גילדת החלל הוחלשה הודות למכשירים אייקסיאניים המחליפים את הנווטים. שאריות דוברות הדגים, בעבר חיל הנשים הקטלני של הקיסר-האל, פזורות בכוכבי הלכת ללא כוח ממשי. בכוכב ראקיס קמה תנועת כוהנים הסוגדת ללטו השני, האל המפוצל.
אך מן הפזורה באים אל הקיסרות כוחות חדשים. האובדים השבים מן הפזורה מביאים עמם דתות ותרבויות חדשות. רקדני פנים חדישים מן הטליילאסו שבים עם כוחות חדשים. אך הכוח החזק ביותר שבא מן הפזורה הוא המטרונות הכבודות: מסדר נשים אלימות ואכזריות התאבות לכוח ומשעבדות גברים בדרכי מין.
הספר מגולל את עלילותיהן של כמה דמויות: האם הנערצה לוסילה שהגיעה למצודת בנות גשרית כוכב גאמו (בעבר גיאדי פרימה) כדי להחתים את ר'ולת דנקן איידהו. שיאנה, ילדה מראקיס שמסוגלת לשלוט בעקלתונים. דנקן איידהו כר'ולה שנמצא תחת האימון של בנות גשרית במצודה שבגאמו. הבאשאר מיילס טג שנקרא להיות מדריך נשק לר'ולה. האם הראשה טאראזה שמתמודדת עם קרע בתוך בנות גשרית. דארווי אודראדה, אם נערצה ושותפה קרובה לטאראזה, וטילוית ואף, אדון האדונים של הטליילאסו.