cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צ'יפ פי.סי. טכנולוגיות
היסטוריה
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי הידרדרו עסקי החברה והיא לא הצליחה לעמוד בחובות של כ־75 מיליון שקלים לספקים, בנקים ומחזיקי איגרות החוב שלה. פעילות החברה נמכרה ב-2011 לחברת נידם תקשורת, שעוסקת באספקת מערכות מחשוב לארגונים, תמורת 2.2 מיליון שקלים. מאז שוקמה הפעילות שלה והיא פתחה נציגויות במדינות רבות ברחבי העולם.
בינואר 2021, רכשה חברת אקסל סולושנס 55% מ-צ'יפ.פי.סי. לפי שווי של שמונה מיליון שקלים.
אובדן הכרה (סרט)
אובדן הכרה (באנגלית: The Blackout) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1997.
עלילה
מאטי הוא שחקן מפורסם בהוליווד, העייף מחיי הזוהר ועובר למיאמי. שם הוא מציע נישואים לחברתו הצרפתייה אנני. היא לא מוכנה להתחתן איתו ונחשף שהיא עברה הפלה. מאטי מדוכא מכך שאיבד את התינוק שלו, זאת על אף שהוא רצה שתעשה הפלה. מאטי יוצא לבילוי לילי עם חברו מיקי. במועדון לילה הוא פוגש מלצרית שגם לה קוראים אנני, ובסוף לילה זה הוא מתעלף מתמוטט.
שנה וחצי לאחר מכן מאטי גר בניו יורק ומנהל מערכת יחסים עם דוגמנית בשם סוזן, אך עם זאת מאטי עדיין שקוע במחשבות על חברתו לשעבר אנני ועל אותו לילה שעבר במיאמי. הוא נוסע בחזרה למיאמי בין היתר על מנת למצוא את המלצרית שהכיר. הוא לומד שעדיף שמספר סודות מעברו ייעלמו מבלי שישאירו עקבות אחריהם.
Iriver
iriver (בעבר iRiver) היא חברה קוריאנית בבעלות חברת SK טלקום, המייצרת נגני שמע דיגיטליים ומוצרים ניידים נוספים. מטה החברה ממוקם בסיאול. המכשיר הראשון מבית iriver יצא בנובמבר 2000.
נגניה של iriver עובדים בתקן USB Mass Storage או ב- Media Transfer Protocol. כמו כן, רובם תומכים במספר קידודים, קליטת רדיו, הקלטה, עדכון קושחה וקריאת מלל. החברה מייצרת נגנים המבוססים על דיסק קשיח או על זיכרון הבזק.
סדרת ה-H מבוססת על דיסקים קשיחים זעירים והיא הסדרה הוותיקה בקטגוריה זו. קיימת גם הסדרה החדשה E. דגמי הסדרה מתחלקים לשתי קבוצות H1xx ו-H3xx (נקראו בעבר iHP-1xx/3xx), כאשר סדרת ה-H3xx היא המאוחרת יותר, אשר שווקה עם כוננים גדולים יותר והציעה מאפיינים מתקדמים יותר, למשל דגמים בעלי יציאה וכניסה אופטית. שנים מהדגמים הפופולרים בסדרה זו הם ה- H10 וה- H340.
סדרת ה-T מבוססת על זיכרון הבזק והיא הסדרה הבולטת בקטגוריה זו. ניתן למצוא בסדרה זו דגמים המגיעים בנפחים שבין 128MB ועד 4GB.
גם בנגנים המבוססים על דיסק קשיח, וגם באלו המבוססים זיכרון הבזק, ישנן גרסאות אירופאיות ואמריקאיות. השוני בגרסאות מתבטא בתקן ה-USB שבו עובד הנגן ובאפשרויות מתקדמות. ניתן לעדכן קושחה מקורית באמצעות תוכנה ייעודית באתר החברה או לקושחות אחרות הנמצאות ברחבי האינטרנט. דוגמה בולטת הוא פרויקט RockBox המציע חלופה לקושחות המקוריות.
נכס צאן ברזל
נכס צאן ברזל (או: צאן ברזל) הוא מושג הלכתי-משפטי המהווה כינוי לעסקת הלוואה-פיקדון, שמטרתה להבטיח את הקרן של בעל הנכסים המופקדים ביד השומר, שמצידו מרוויח את השימוש בנכסים ואף את הרווחים העשויים או העתידים לצאת מהם.
בעברית המודרנית משמש הביטוי "נכס צאן ברזל" לתיאור עצם שיש לו חשיבות תרבותית-היסטורית גדולה. נכס צאן ברזל קיימים בתחומי השירה, הספרות, המוזיקה והאדריכלות, או כל תחום אחר שיש לו השפעה תרבותית בחברה מסוימת.
המקור
על עסקה זו מפורט בתוספתא:.
אף על פי שהעסקה הייתה נפוצה בעיקר בצאן, הפך השימוש בעסקה לנפוץ יותר ויותר, ובעלי נכסים שונים שחפצו לזכות בשמירה חינם על נכסיהם היו מעניקים את נכסיהם למי שהביע נכונות לעמוד בתנאי העסקה, שהייתה משתלמת לשני הצדדים.
במיוחד נהוג היה להשתמש בעסקה זו בין בעל ואשה. האשה מביאה עמה לנישואין נכסים שהיו שלה לפני הנישואין, ובעלה יכול היה לקחת את תוצריהם, אך אם מתו חייב היה להשיב את תמורתם. (זאת בהתחשב בתנאי שקבעו האשה והבעל ביניהם. לאשה יש גם אפשרות להשאיר את הנכסים ברשותה, ואז דינם היה כנכסי מלוג שהבעל מקבל את הרווחים, אך האחריות אינה מוטלת עליו).
באופנים מסוימים, חז"ל אסרו את העסקה וקבעו שהיא ריבית. בין האופנים שנאסרו על ידי חז"ל, קיימים שני סוגים: הראשונה כאשר שני הצדדים חולקים ברווחים בשווה, במקרה כזה האיסור הוא ריבית מדרבנן, והשנייה הנחשבת לריבית גמורה מהתורה, כאשר מדובר היה בהלוואה גמורה; המטפל בצאן התחייב לשלם את שוויים - ובכך למעשה קנה אותם מבעליהן - ומכיוון שעדיין לא שילם את השווי, התחייב לשלם מדי שנה סכום קצוב לבעליהן, כך שללא ספק סכום זה שילם עבור הזמן שבו ממתין בעליו של הצאן עבור הכסף, דבר הנאסר על ידי התורה כאיסור ריבית.
מועדון הכותנה
מועדון הכותנה היה מועדון לילה מפורסם בהארלם, ניו יורק, אשר שימש בין השנים 1920–1940 מוקד בילוי בו מוזיקאי ג'אז וקומיקאים אפרו-אמריקאים בפני קהל לבן. לאפרו-אמריקאים נאסרה הכניסה למועדון כקהל, במסגרת מדיניות ההפרדה הגזעית. למרות שהמועדון פעל במשך רוב שנותיו בתקופת היובש, הוגש בו אלכוהול לקהל.
בין האמנים שהופיעו במועדון ניתן למנות את דיוק אלינגטון, שתזמורתו הייתה תזמורת הבית של המועדון בין השנים 1927–1931 והנגנים פלטשר הנדרסון, קאונט בייסי, פאטס וולר, קולמן הוקינס, לואי ארמסטרונג, דיזי גילספי, קאב קאלוויי ואחרים, הזמרות בסי סמית, אלה פיצג'רלד, בילי הולידיי ואחרות.
בלילות ימי ראשון בילו במועדון אישים מצמרת הבידור בניו יורק: ג'ורג' גרשווין, אל ג'ולסון, אירווינג ברלין, אדי קנטור ואחרים.
היסטוריה
ב-1920 פתח המתאגרף ג'ק ג'ונסון מועדון בפינת שדרת לנוקס ורחוב 142 בהארלם וקרא לו "Club De Luxe".
בשנת 1923 השתלט על המועדון הגנגסטר אוני מאדן (Owney Madden), וזאת בשעה שהיה כלוא בכלא סינג סינג, ושינה את שמו ל"מועדון הכותנה", ברמז למטעי דרום ארצות הברית. בימת המועדון אף עוצבה כמרפסת בבית אחוזה דרומי טיפוסי. תחת ניהול חבורת הגנגסטרים של מאדן שגשג המועדון.
פלטשר הנדרסון גויס על מנת להשמיע "מוזיקה פראית" לקהל הלבן. במועדון נערכו שתי הופעות בלילה, אחת נפתחה ב-00:30 בלילה והשנייה ב-03:00 לפנות בוקר, דבר שאיפשר לבדרנים ואנשי עסקי השעשועים עצמם להגיע למועדון לאחר שסיימו הם-עצמם להופיע.
המשטרה לא התערבה במכירת האלכוהול במועדון למרות חוקי היובש באותן שנים.
מופעי הבידור, מוזיקת הג'אז והאלכוהול הזמין בשילוב עם סקרנותם של בני דור "שנות ה-20 הסוערות" לגבי אפרו-אמריקאים, הציבו את המועדון כאחד מאתרי החובה האופנתיים במנהטן.
באמצע שנות העשרים נפתחו שני סניפים למועדון, הראשון בשיקגו, בניהולו של ראלף קפונה והשני בלוס אנג'לס. הסניפים פעלו באופן עצמאי עם אמנים משלהם, אך אירחו סיבובי הופעות של להקות מועדון הכותנה. הסניפים נסגרו עקב המשבר הכלכלי בשנות השלושים.
לאחר 1927 התמתנה מעט התדמית ה"פרועה" של המועדון עם שכירת התזמורת של אלינגטון, שניגנה גם יצירות ארוכות ומורכבות. מן המועדון הונהגו שידורי רדיו שהביאו את המוזיקה לאוזני קהל בכל רחבי ארצות הברית ובעקבות בקשתו המפורשת של אלינגטון הותר גם לאפרו-אמריקאים להיכנס למועדון כקהל. ב-1931 החליף קאב קאלוויי ומופע ה"סוכר החום" שלו את התזמורת של אלינגטון.
ב-1935 פרצו בהארלם מהומות על רקע גזעי. הדבר הפך את השכונה לאזור פחות מסביר פנים ללבנים והמועדון נסגר. הוא נפתח מחדש באותו שם, בפינת ברודוויי ורחוב 48 ונסגר ב-1940 לצמיתות.
בתרבות
בשנת 1984 ביים פרנסיס פורד קופולה את הסרט העלילתי "מועדון הכותנה". הסרט, שהפקתו ארכה ארבע שנים ומומנה בתקציב של כ-50 מיליון דולר ועם גלריית שחקנים שכללה את ריצ'רד גיר, ניקולס קייג', בוב הוסקינס, לורנס פישבורן, טום וייטס, סופיה קופולה ואחרים, מגולל את סיפור המועדון בשיא תפארתו במקביל לסיפור יריבות בין שתי קבוצות גנגסטרים מתחרות. הוא מעוטר בקטעי נגינה וריקוד סטפס רבים ותפאורות ענק אך לדברי הביקורות סובל מתסריט קלוש. הסרט היה לכישלון כלכלי ואמנותי שגרם לקופולה נזקים ואובדן חירות אמנותית למשך שנים.
מייקל דוהאן
מייקל סידני "מיק" דוהאן (באנגלית: Michael Sydney "Mick" Doohan; נולד ב-4 ביוני 1965, בריזביין, אוסטרליה) הוא רוכב מרוצי אופנועים אוסטרלי שהיה חמש פעמים רצופות אלוף עולם ב-מרוצי אופנועי גרנד פרי בשנות ה-90 של המאה ה-20. הוא נחשב לאחד מגדולי הרוכבים בכל הזמנים בצוותא עם ג'אקומו אגוסטיני ווולנטינו רוסי האיטלקיים. בשנת 1996 זכה במינוי חבר מסדר אוסטרליה ובשנת 2000 זכה במדליית הספורט האוסטרלית.
קריירה
דוהאן החל את קריירת המרוצים בסדרת הסופרבייק האוסטרלית בשנות ה-80 של המאה ה-20. הוא אף זכה ב-1988 בסבב האוסטרלי של אליפות הסופרבייק העולמית. את קריירת הגרנד פרי הוא התחיל במרוץ היפני של 1989 כרוכב בקבוצת הונדה בקטגוריית ה-500 הבכירה. בניגוד לרוכבים רבים בסדרה, הוא לא התנסה במרוצים בקטגוריות נמוכות והתחיל להתחרות ב-500 תוך הסתמכות על ניסיון הסופרבייק. הוא סיים את העונה הראשונה במקום התשיעי.
בעונת 1990 הוא השיג ניצחון ראשון במרוץ של הונגריה וסיים את העונה במקום השלישי. עונה לאחר מכן הוא כבר השיג ניצחונות בשלושה מרוצים וסיים את כל המרוצים פרט לאחד על הפודיום. בתום העונה הוא מדורג במקום השני אחרי ויין רייני האמריקאי שזכה באליפות עולם שנייה.
עונת 1992 היוותה עבור דוהאן עונת מפנה. בעונה זו הוא היה מועמד בעל סיכויים גבוהים לזכייה בתואר, ואכן הוא ניצח בחמישה מרוצים והוביל באמצע העונה ב-65 נקודות. במרוץ ההולנדי של אסן הוא נפצע והפך מעשית לנכה בכף רגלו הימנית. הוא הושבת ממרוצים למשך 8 שבועות בהם מתחרהו רייני סגר את הפער בטבלת הניקוד ועבר להוביל. דוהאן חזר לשני המרוצים בסוף העונה אבל לא הצליח לסגור פער של 4 נקודות וכך זכה רייני באליפות עולם שלישית.
בעונת 1993 התרגל דוהאן לסגנון רכיבה חדש בו כף רגלו הימנית אינה משמשת להפעלת הבלם האחורי של האופנוע. לחלופין, הוא השתמש בהתקן מיוחד המאפשר לו לשלוט בבלם האחורי באמצעות אגודל יד שמאל. הוא הצליח לנצח במרוץ בודד וסיים רביעי בתום העונה.
חמש העונות הבאות מ-1994 ועד 1998 עברו על דוהאן בשליטה מוחלטת במרוצים ובסיום כל אחת מהן הוא זכה באליפות העולם. מתחריו לא היו יציבים ובכל העונות הוא זכה בשבעה מרוצים לפחות עם שיא של 12 ניצחונות בעונת 1997. מתחריו הבולטים ביותר באו מקרב קבוצתו שלו ובהם אלכס קריבייה הספרדי וטדיוקי אוקאדה היפני. בכל אותן שנים תרם דוהאן באופן עקבי לפיתוח אופנוע ה-NSR500 של הונדה והביא לעליונות אופנועי היצרן על פני אופנועי המתחרים, ובמקביל גם חבריו לקבוצה נהנו מכך.
את עונת 1999 פתח דוהאן עם תוצאות פושרות והפסדים לקני רוברטס (הבן). במרוץ השלישי של העונה הוא התרסק במסגרת מקצי האימונים. הוא שוב נאלץ לשבות ממרוצים לתקופה ארוכה עקב רגל שבורה וככל שהתארכה התקופה עלו חששות בקרב מעריציו שהוא לא יחזור לרכב. ואכן, לקראת סיום העונה הוא מודיע על פרישה ומסיים קריירת מרוצים מפוארת.
לאחר פרישתו הועסק דוהאן כיועץ בקבוצת הונדה ויעץ לוולנטינו רוסי בצוותא עם ג'רמי ברג'ס, המכונאי הראשי שליווה אותו כל השנים בהונדה ועבר בהמשך לתפקיד המכונאי הראשי של רוסי. בשנת 2006 התחתן דוהאן עם סלינה סיינס, בת זוגו ואם שני ילדיו מזה עשור.
מכונת הרעל
הביטוי "מכונת הרעל" הוא כינוי לתיאור מנגנון תעמולה המפיץ הסתה ומידע שקרי או שגוי נגד יריבים.
במדינת ישראל, נעשה בכינוי שימוש בשיח הציבורי במהלך המשבר הפוליטי שהחל ב־2019, בעיקר על ידי תומכי ממשלת בנט-לפיד ומחנה "רק לא ביבי", אך במספר מקרים נעשה בו שימוש גם על ידי מחנה הימין.
השימוש בביטוי
במאי 2022 החל נפתלי בנט להתייחס לעיתים תכופות לתעמולת הליכוד כ"מכונת רעל". הוא נאם בכנסת ואמר: "מכונת הרעל גובה מחיר, עתיד המדינה בסכנה [...] מולנו ניצבת מכונת רעל שקרית שמציירת אותנו כבוגדים." מאוחר יותר כתב: "[...] אפשרנו למכונת הרעל לפעול ולא הצלחנו להגן על אנשינו. [...] לא השכלנו להקים מכונה הפוכה. אנחנו נקים מכונה שיודעת להסביר, להילחם, להפסיק את הפייק ניוז הנוראי." כמו כן טען בנט כי "מכונת הרעל היא שהביאה לפרישתה של עידית סילמן מהקואליציה."
לאחר הקמת ממשלת בנט-לפיד כינה לפיד את תעמולת הליכוד "מכונת רעל" בכנס בחירות של "יש עתיד" באוגוסט 2022, שם אמר: "ניצחנו כבר את מכונת הרעל, ונעשה את זה עכשיו שוב."
בדצמבר 2022, לאחר שפרש מהפוליטיקה, הצהיר נפתלי בנט כי הוא "יוצא למלחמה" נגד גורמים שהכפישו אותו ופרסמו נגדו שקרים במהלך כהונתו כראש ממשלה, וכי הוא נחוש לחסל את מה שהוא מכנה "מכונת הרעל". בנט שלח מכתבי התראה בכוונה לתבוע תביעות דיבה, ובכוונתו לתרום את הכספים שיקבל לעמותת "אור למשפחות". אחדים מהנמענים התנצלו על דבריהם ואף שילמו פיצוי על כך, ונגד אחרים הוגשו תביעות דיבה. בינואר 2023 בנט התייחס שוב לנושא זה: "על מה אתם חושבים שאני תובע, למען השם? על ההפצה למאות אלפי אנשים שאמי ואני כביכול נוצרים. שאני וגילת כביכול התגרשנו או שאני מכה אותה. שלקחתי כביכול לכיסי 50 מיליון ש״ח. ישנה מכונת רעל נוראה שמפיצה ללא לאות שקרים וארס והמכונה הזו מסכנת את כולנו."
באוגוסט 2022, לאחר שיונתן פולארד חזר בו מהבעת התמיכה במפלגת "הרוח הציונית" והסביר שלאור סירובה "לבצע שינויים הכרחיים ברשימתה ולהתחייב שהיא תצטרף רק לממשלת ימין שתשמור על הזהות היהודית של המדינה" - "הדבר מעורר חשש אמיתי שהיא שוב תעביר קולות מימין לשמאל". האשימה שקד ש"מכונת הרעל העמידה אותו במצב בלתי אפשרי".
אהוד ברק כתב לאחר שרמי מתן הוכה על ידי פעיל ליכוד במהלך הפגנה בגשר עין חמד: "מכונת הרעל וההסתה של נתניהו עוברת למוד אלימות". גם משה יעלון משתמש בביטוי זה.
בן כספית כתב בנובמבר 2022 כי בצלאל סמוטריץ' "לומד עכשיו, על בשרו, את טעמה של מכונת הרעל הביביסטית", לאחר שסירב להצעות נתניהו במהלך המשא ומתן הקואליציוני.
יו"ר לשכת עורכי הדין אבי חימי הגיב להאשמות נגדו על הטרדה מינית, וכתב שמדובר ב"מכונת הרעל" שמנסה לחסל אותו בשל התנגדותו לרפורמה המשפטית.
על פי חברת האסטרטגיה והמחקרים דיירקט פולס, התקשורת ניסתה להשתמש בביטוי "מכונת הרעל" על מנת לבזות ולשלול את הלגיטימציה של הביקורת כלפי ממשלת בנט לפיד. ביוני 2023 התייחס יאיר לפיד למכונת הרעל בעדותו במשפט נתניהו, כאשר נשאל על אי-בהירות לגבי תחילת שירותו הצבאי: "הייתי כתב צבאי ב'במחנה', זה איזה סיפור על אנקדוטה בתחילת מלחמת לבנון הראשונה שמה שקרוי מכונת הרעל שנים כבר חוגגת על זה. אני לא אעמוד פה ואשתף פעולה עם כל רכילות מרושעת שמישהו זרה לכל עבר." גם כשנשאל שאלות נוספות בהן נרמז על חוסר אמינות, לכאורה, ענה לפיד שהוא לא ישתף פעולה עם מכונת הרעל.
בראיון עם טופז לוק, יועץ התקשורת של נתניהו, אמר על ההאשמות לקיומו של מנגנון כזה: "אני לא יכול לשלוט בפעילים, אני אומר להם שהם עושים נזק, אבל אני לא יכול לשלוט בהם. אין גם דבר כזה מכונת רעל. אין הנחיה שאתם צריכים לצייץ א' או ב' אחרי משהו. הם רואים עוול שעשו לנתניהו והם פועלים לבד."
תפקיד הרשתות החברתיות
לרשתות חברתיות מקוונות, בהן פייסבוק, טוויטר וטיקטוק, תפקיד מרכזי בהפצת תעמולה פוליטית.
בן כספית מתאר את מנגנון הפעולה של "מכונת הרעל" באמצעות דוגמה: משתמש אלמוני בטוויטר פרסם ציוצים ובהם טענות והשמצות כלפי יאיר לפיד, איילת שקד ואחרים. למשתמש זה אלפי עוקבים, חלקם כנראה בוטים. הציוצים הופצו מחדש ברשתות החברתיות על ידי יעקב ברדוגו, יאיר נתניהו ואחרים, והגיעו לתפוצה רחבה. גם אם לאחר מכן מתברר שהפרטים אינם נכונים, הם ממשיכים להיות מופצים בקרב תומכי נתניהו והליכוד, ולעיתים מגיעים גם לאתרי חדשות, ערוצי חדשות ותחנות רדיו.
בעדותה לפני הסנאט של ארצות הברית אמרה פרנסס האוגן שהאלגוריתמים של רשתות חברתיות מעודדים שיח קיצוני ומסית: "נחשו – איזה סוג של תוכן גורם לאנשים להיות יותר מעורבים? תוכן שמחבר בין אנשים? תוכן שחושף אותם למידע חשוב? תוכן איכותי? הצחקתם את צוקרברג ואנשיו. התוכן שעובד הוא מה שהאנשים בתוך פייסבוק עצמם כינו במזכרים פנימיים "רעיל": שנאה, זעם, שקרים, דיסאינפורמציה." גם שרה צ׳אנג, אנליסטית מידע שעבדה בפייסבוק, אמרה כי הנהלת פייסבוק אדישה לרעל, להסתה ולשימוש לרעה בפלטפורמה.
על פי גיא רולניק, רגולטורים ומחוקקים ברוב מדינות המערב יוזמים חוקים ותקנות שנועדו "לרסן את הכוח המונופוליסטי של פייסבוק, לכפות עליה שקיפות ולהקשות עליה בהפצת רעל, שקרים ודיסאינפורמציה" ואילו בישראל לא ננקטים צעדים נגד תופעה זאת, כנראה מכיוון שכלל הפוליטיקאים, מהימין, מהשמאל והמרכז, נעזרים בה.
"מכונת הרעל של הימין"
במאמר באתר "ניוז 1 מחלקה ראשונה" כותבת שני גרנות-לובטון מובילת המחאות בחו"ל שמכונת הרעל של הימין עובדת בשיטה של הפצת שקרים ואח"כ ציפיה שהצד השני יתאמץ להכחיש אותם. לדוגמה שיוך המוחים לארגון ה-BDS או הפצת הטענה על מימון המוחים ע"י ארגונים זרים. בעיתון מעריב נותן בן כספית דוגמא לציון מחליא שיאיר נתניהו רטווט ששם ללעג את הטיפול של יאיר לפיד בבתו האוטיסטית. דוגמא נוספת היא הניסיון של מכונת הרעל לשסות את חמאס בישראל יומיים לפני מצעד הדגלים בירושלים כדי שיתבטל כמו בשנה קודמת בממשלת נתניהו. למשל רונית הביביסטית מצייצת "מה עם סנוואר? גם הוא הומו?" או ציוץ של "הוטבוטי" שבו תמונה של סנוואר כשמאחוריו דגל הגאווה. בעת ממשלת בנט אמרה גלית דיסטל אטבריאן: בנאום בכנסת ש"זו ממשלת העליונות הלבנה ששונאת צעירים, שונאת מזרחים, שונאת פריפריה, שונאת עסקים קטנים". בפברואר 2023 אמרה גלית דיסטל אטבריאן שאת ההפגנות נגד הרפורמה מתדלק כסף אנטישמי מגרמניה ואיראן.
"מכונת הרעל של השמאל"
במאמר באתר "מידה" נטען שקיימת "מכונת רעל של השמאל", תוך הבאת ציטוטים של גיל קופטש, גדי סוקניק, רוגל אלפר ורביב דרוקר. לאחר הקמת הממשלה ה-37 גורמים מנהיגים מהשמאל בישראל התבטאו בחריפות נגד הקמתה ופעולותיה, בחלק מהמקרים גם בכלי תקשורת בעולם, ולעיתים תוך קריאה לסירוב פקודה, ולמרי אזרחי. הדבר הוביל מספר גורמים להשתמש בביטוי 'מכונת הרעל' ביחס לפעולות והתבטאויות אלה. בערוץ עכשיו 14 נטען שכאשר נפתלי בנט כיהן כשר החינוך, הוא הותקף על ידי "מכונת הרעל של השמאל" בשל "הדתה" במערכת החינוך.
תסמונת קושינג
תסמונת קושינג (באנגלית: hyperadrenocorticism, Cushing's Syndrome) היא הפרעה אנדוקרינית הנובעת מהפרשה מוגברת של קורטיקוסטרואידים מקליפת בלוטת יותרת הכליה. הרופא המנתח הארווי קושינג דיווח על התסמונת בשנת 1932. זוהי תסמונת נדירה יחסית, וההיארעות שלה נעה בין 1-2:100,000 איש בשנה.
תסמונת קושינג מוגדרת כתסמונת הכוללת מספר ממצאים קליניים שונים והנגרמת כתוצאה מחשיפה כרונית לעודף של גלוקוקורטיקואידים ("סטרואידים")- מכל סיבה שהיא.
התסמונת או ההפרעה האמורה יכולה להיות תלויה בהפרשה של ההורמון ACTH (הורמון אדרנוקורטיקוטרופי), ואז תיקרא ACTH-dependent (כלומר, יש עודף של הפרשת סטרואידים כתוצאה מהפרשת יתר של ההורמון הנ"ל, המופרש כתוצאה מאדנומה בבלוטת ההיפופיזה או ממקור אחר כגון סרטן), או תסמונת שאינה תלויה בהפרשה עודפת של ACTH, ואז תיקרא ACTH-independent (למשל, אדנומה בבלוטת האדרנל המפרישה סטרואידים, קרצינומה בבלוטת האדרנל, היפרפלזיה של בלוטות האדרנל או למשל טיפול ארוך טווח בסטרואידים.
המונח "מחלת קושינג" (ולא תסמונת קושינג) מתייחס באופן ספציפי רק למצב אחד - בו יש הפרשה בעודף של ההורמון ACTH מבלוטת ההיפופיזה כתוצאה מאדנומה (סוג של גידול) בהיפופיזה. דיאגנוזה - מבחן דיכוי דקסמתזון
אטיולוגיה
באופן כללי, מרבית המקרים או הסיבה העיקרית לתסמונת זו, היא מתן של סטרואידים לטיפול במחלות שונות. מעבר לכך, תסמונת קושינג מחולקת בהתאם למחלות המביאות לעודף של סטרואידים המיוצרים אנדוגנית בגוף כמתואר להלן:
רק מיעוט מן המחלות (10%) מתאפיינות בהפרשת יתר של סטרואידים מבלוטת האדרנל שאינה תלויה ב- ACTH. להלן חלק מהסיבות לכך:
תסמינים קליניים
מאחר שסטרואידים פועלים כמעט על כל תא בגוף, הרי שעודף בסטרואידים יכול לבוא לידי ביטוי במערכות שונות בגוף מבחינה פיזיולוגית, כאשר ההפרעות הבולטות הן ייצור גלוקוז בעודף ("גלוקונאוגנזה"), פירוק רקמות שומן ופירוק חלבון. להלן הסימנים העיקריים בתסמונת:
בנוסף לכך, עודף של סטרואידים מביא להפרעה בבקרה ובפעולה של הורמונים אחרים. כך לדוגמה:
אבחנה וטיפול
מאחר שתסמונת קושינג יכולה להיגרם ממגוון של סיבות, חשוב לאבחן את הסיבה הנכונה ולתת טיפול רפואי בהתאם.
מלבד הטיפולים הניתוחיים כאמור לעיל, יש מקום לטיפול תרופתי במצבים בהם התסמינים הקליניים חריפים ויש צורך בדיכויים עד לניתוח. שתי תרופות שהראו יעילות בתסמונת קושינג הן metyrapone וקטקונזול אשר חוסמות סינתזה של סטרואידים.
תסמונת קושינג בבעלי חיים
התסמונת מופיעה גם בחיות מחמד. היא נפוצה בכלבים אך נדירה בחתולים. התסמונת נפוצה קצת יותר בנקבות אך לא באופן משמעותי והיא מופיעה בעיקר בכלבים מבוגרים מעל גיל תשע.
תסמונת קושינג אינה קשה בכלבים, היא מופיעה בגיל מאוחר ומתקדמת באיטיות. על פי רוב הבעלים אף ישייך את הסימנים לגיל החיה ולאו דווקא יבחין בקיומה. הסימנים הקליניים כוללים:
מבחן דיכוי על ידי דקסמטזון יכול להבדיל בין תסמונת קושינג עקב שיבוש בפעילות בלוטת יותרת המוח לבין תסמונת קושינג אחרת. הדקסמטזון מדכא את פעילות בלוטת יותרת המוח. אם לאחר נטילתו רמות הקורטיזול נשארות גבוהות, ניתן להסיק שמקור הבעיה אינו בבלוטת יותרת המוח.
בדיקות נוספות אפשריות כוללות בדיקות דימות של בלוטת יותרת המוח, של יותרות הכליה ושל הריאות.
מבחני מעבדה:
רוב המבחנים לזיהוי התסמונת בבעלי חיים אינם בעלי סגוליות גבוהה, לפיכך מבצעים אותם רק לאחר ביסוס חשד סביר לקיום התסמונת באמצעות כלי האבחון שצוינו לעיל ולפי המופע הקליני.
טיפול
תסמונות קושינג יאטרוגניות מטופלות בשינוי מינון התרופות או בהפסקת נטילתן.
הטיפול בתסמונת קושינג עקב גורמים פנימיים מכוון ליותרת המוח או ליותרת הכליה. הסרת הרקמות הבעייתיות או הריסתן בעזרת הקרנות מפחיתות את רמות הקורטיקוסטרואידים. אם שתי יותרות הכליה מוסרות בניתוח, מקבלים החולים הורמונים מלאכותיים. טיפול שמרני בעזרת בתרופות מדכאות יצור קורטיזול נחשב לבעל אפקט מוגבל.
טיפול וטרינרי
כאשר הגידול הוא ביותרת הכליה ניתן להסירו. זהו ניתוח מורכב עם אחוזי תמותה גבוהים למדי והוא מבוצע מאחר שהטיפול התרופתי אינו כל כך יעיל במצב זה. אם אין גרורות והניתוח נחל הצלחה סיכויי השרידות של הכלב יהיו טובים.
פרובינקיה רומית
פרובינקיה רומית (בלטינית: provincia) היה שמה של יחידה מנהלתית בתחום שלטון החוץ של הרפובליקה הרומית ולאחר מכן של הקיסרות הרומית. כל השטחים שהיו תחת שליטת המדינה הרומית מחוץ לחצי האי האפניני חולקו למספר פרובינקיות, בצורה שאפשרה לרומא לשלוט על שטחים נרחבים אלה. שמות הפרובינקיות, מספרן ושטחן השתנו לאורך ההיסטוריה של רומא, בייחוד לאחר המעבר משלטון הרפובליקה לשלטון הקיסרות.
בהוראתו המקורית שימש המונח "פרובינקיה" לציון מרחב סמכות של פקיד שלטון או מצביא. מרחב זה לא היה בהכרח מרחב גאוגרפי. ברבות הימים נעשה שימוש נפוץ יותר במונח לציון הוראתו הגאוגרפית-מנהלית.
בפרובינקיה משל בדרך כלל פוליטיקאי רומי בעל מעמד סנאטורי, כלומר קונסול או פראיטור לשעבר, שכיהן כנציב בפרובינקיה מתוקף היותו פרומגיסטראט.
בתקופת הרפובליקה הרומית מושלי הפרובינקיות מונו לתקופה של שנה אחת. בתחילתה של כל שנה חולקו הפרובינקיות השונות למושלים העתידיים על ידי הגרלה או מינוי ישיר של הסנאט הרומי. בדרך כלל הממשל בפרובינקיות הבעייתיות יותר, בהן הייתה סכנה למרידה פנימית או פלישה של כוח חיצוני, ניתן לקונסולים לשעבר, אישים בעלי ניסיון ויוקרה רבים. בהתאמה חולקו לגיונות הצבא הרומי בפרובינקיות השונות לפי מידת הסכנה הצבאית שהייתה טמונה בהם.
עם ייסוד משטר הפרינקפס של אוגוסטוס ותחילת עידן הקיסרות הרומית, ריכז אוגוסטוס בידיו את הסמכויות למנות נציבים לפרובינקיות מסוימות. למעשה הפרובינקיות החשובות של האימפריה מבחינה אסטרטגית, אלו ששכנו בגבולות האימפריה, או היו בעלות חשיבות כלכלית כמו מצרים, הפכו לפרובינקיות קיסריות, שבהן לקיסר הייתה סמכות ניהולית וצבאית עליונה, דרך הנציב שמינה ששימש כבא כוחו. שאר הפרובינקיות זכו למעמד של פרובינקיות סנטוריות, פרובינקיות שבהם הסנאט הרומי היה בעל זכות למנות את הנציבים. חלוקה זו לא מנעה מהקיסר להתערב בענייני הפרובינקיות הסנאטוריות כשראה צורך בכך, אולם היא נתנה לסנאט מידה מסוימת של השפעה, או לפחות מראית עין של כזו.
מצרים עצמה הייתה פרובינקיה מיוחדת במעמדה בתקופת הקיסרות, פרובינקיה אשר הייתה למעשה רכושו הפרטי של אוגוסטוס ולאחר מכן יורשיו, ונשלטה על ידי נציב ממעמד הפרשים.
עם מהלך השנים הלך ופחת מספר הפרובינקיות שנשלטו על ידי אנשים ממעמד סנאטורי, והתפתחו מעמדות חדשים של נציבים שמונו על ידי הקיסר הרומי מקרב הצבא, מעמד הפרשים ומקורביו. במהלך ההיסטוריה של האימפריה הרומית ניצלו נציבים רבים את הכוח הצבאי שעמד לרשותם בניסיון למרוד בקיסר הרומי ולמלוך במקומו. אחת הדוגמאות הבולטות לניסיון מוצלח כזה הוא של אספסיאנוס, מדכא המרד הגדול ונציב סוריה, שניצל את משאביו הצבאיים והטלטלה שעברה על רומא כדי להשתלט עליה.
בזמן עלייתו של יוליוס קיסר לשלטון היו קיימות בתחומה של הרפובליקה 14 פרובינקיות, 7 באירופה, חמש באסיה ושתיים באפריקה. קיסר ייסד בתקופת שלטונו עוד שלוש פרובינקיות חדשות. ב־120 לספירה היו קיימות באימפריה הרומית 49 פרובינקיות, מספר השיא של האימפריה. בימי הרפורמות של דיוקלטיאנוס בוטל הסדר הישן של הפרובינקיות ורוב הפרובינקיות עברו חלוקה מחדש לפרובינקיות קטנות יותר.
בוגדנובקה
בוגדנובקה (ברומנית: Bogdanovca) היה מחנה ריכוז שהקימו שלטונות הכיבוש הרומניים בכפר בוגדנובקה, על נהר בוג, במחוז גולטה (Golta) שבטרנסניסטריה.
היסטוריה
מחנה בוגדנובקה הוקם באוקטובר 1941 בפקודת הממונה על המחוז אלוף-משנה מודסט איסופסקו. רוב המגורשים לבוגדנובקה, כ-48,000 איש, הובאו מאודסה, וכ-7,000 יהודים היו ממגורשי בסרביה. השיירה האחרונה הובאה לבוגדנובקה ב-18 בדצמבר 1941.
בסוף 1941 היו בבוגדנובקה 54,000 יהודים. באמצע דצמבר 1941 נתגלו במחנה כמה מקרים של טיפוס הבהרות. בעצה אחת עם פליישר, היועץ הגרמני שהיה מוצב במינהל הרומני של המחוז, החליט איסופסקו לרצוח את כול העצירים במחנה. ההוראה הועברה למנסקו וסילה, הממונה על המחוז מטעם הממשל הצבאי.
ברציחת העצירים השתתפו אנשי צבא וז'נדרמריה רומנים, שוטרים ואזרחים אוקראינים מהעיר גולטה שהובאו למקום, וכן גרמנים מקומיים (פולקסדויטשה), כולם בפיקודו של מפקד המשטרה האוקראינית האזרחית קאזאקייוויץ'.
ב-21 בדצמבר 1941 החלו הרציחות. החולים והנכים, כ-5,000 במספר, רוכזו בשתי רפתות, על גגות הרפתות פרשו שכבות קש, שפכו עליהן נפט, הציתון, והכלואים ברפתות נשרפו כולם בעודם בחיים. שאר היהודים סודרו בשורות של 300–400 איש, הובלו ליער שבקרבת המחנה, נדחפו לשפת הואדי שמפקדי המחנה הרומנים כינוהו ה'ואדי הגדול' (Garla Mare), נצטוו להתפשט, לכרוע ברך ולהרכין ראשיהם לעבר הואדי, נורו בעורפיהם בכדורי דום דום ורימונים הוטלו עליהם. הרציחות ארכו ארבעה ימים ו-30,000 יהודים נרצחו.
הנותרים המתינו על שפת הנהר בקור עז לתורם למות, ובינתיים חפרו בידיהם בורות באדמה, וכיסום בגוויות הקפואות של ההרוגים כמסתור מהקור. אלפי יהודים קפאו למוות. ערב חג המולד הופסקו הרציחות והן חודשו ב-28 בדצמבר. עד 31 בדצמבר 1941 בערב נרצחו 11,000 היהודים הנותרים.
איסופסקו ציווה לטשטש את עקבות הפשע ופקד לשרוף את הגופות. בינואר ובפברואר 1942, עסקו 200 היהודים, שנבחרו לשם כך, בשריפת הגופות במוקדים. 150 מבין 200 היהודים שעבדו בשריפת הגופות מתו בקור וברעב, או שנורו בידי השומרים האוקראינים. בעקבות סגירת המחנה בקרבתו הוקם מחנה הריכוז אקמצ'טקה. סך הכול נהרגו במחנה הריכוז 41,000 יהודים
לאחר המלחמה: משפט והנצחה
בראשית 1945 הובאו איסופסקו, מאנסקו ומפקדי המחנה למשפט על פשעם, שהיה המשפט הראשון נגד פושעי המלחמה הרומנים שנערך בבוקרשט. האחראים לרצח ההמונים נשפטו למוות אך עונשם הומתק למאסר עולם, ולשאר הנאשמים נפסקו תקופות מאסר ארוכות.
בשנת 1996 במקום הוקמה אנדרטה לזכר הנרצחים.
דני ג'ונס
דניאל אלן דייוויד ג´ונס, (באנגלית: Daniel Alan David Jones; נולד ב-12 במרץ 1986), המוכר יותר כדני ג'ונס, הוא אחד הזמרים המובילים ונגני הגיטרה בלהקת הרוק פופ הבריטית מקפליי, ביחד עם טום פלטצ'ר, דאגי פוינטר והארי ג'אד.
ביוגרפיה
דני נולד בבולטון, אנגליה, והוא תומך נלהב של קבוצת הכדורגל בולטון וונדררס. הוא למד בתיכון ת´ורנליי ולמד מוזיקה אצל מר מרטין. הוא גדל עם אימו קת´י, אביו אלן ואחותו הגדולה וויקי (הגדולה ממנו בשנה), שהלכה איתו לתוכנית Steps To The Stars ביחד עם הלהקה שלהם Y2K. דני ניגן בגיטרה, אחותו שרה וחברם כריס ניגן בקלידים. הלהקה הופיעה בתוכנית עם השיר "Thank You" של אלאניס מוריסט והגיעו למקום השני.
דני הגיע למקפליי במקרה. ב-2001 הוא הלך לאודישנים במנצ'סטר ללהקת הבנים "V", כי חשב שזו להקה שגם מנגנת בנוסף לשירה (אודישנים אלו צולמו על ידי טום). דני פגש את טום ואת ההנהלה לאחר האודישן. לבסוף דני וטום עברו למלון בלונדון לחודשיים, שם כתבו והלחינו את אלבום הבכורה Room On The 3rd Floor בעזרתו של חבר באסטד לשעבר ג'יימס בורן. במקפליי, ג´ונס השתתף בכתיבת כל שלושת האלבומים – Room On The 3rd Floor, Wonderland ו-Motion In The Ocean Radio ביחד עם טום פלטצ'ר, דאגי פוינטר והארי ג'אד.
חייו האישיים
ג´ונס מושפע מוזיקלית מברוס ספרינגסטין, בוב דילן, המי ו-E Street Band. ההופעה הראשונה שאליה הלך הייתה של ברוס ספרינגסטין, והוא אמר שאימו הייתה זו שגרמה לו להתעניין בזמר. ג´ונס אומר, שכחוק לחיים, הוא משתדל לנהוג כלפי אחרים בדרך שבה היה רוצה שיתייחסו אליו. טום פלטצ´ר מאפיין אותו כ"גבר של נשים". הייתה פעם שמועה שטענה שדני רצה לעזוב את מקפליי כדי לקדם את קריירת הסולו שלו. הלהקה הכחישה את השמועה, ודני אמר ש"מקפליי היא בדם שלו" ושהוא לעולם לא יעזוב אותה בגלל שזוהי עבודת חייו. דני אמר פעם בראיון שהוא יישאר במקפליי עד שיהיה בן 60.
דני ג´ונס גם הופיע בקומדיית הנעורים אני והמזל שלי ביחד עם שאר הלהקה. הם שיחקו בסרט את עצמם, כלהקה שמנסה לפרוץ לאמריקה. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-12 במאי 2006, ובבריטניה ב-30 ביוני 2006. בנוסף, הופיע ג'ונס עם שאר חברי הלהקה בסדרה "Casualty", שם הם גם שיחקו את עצמם כאשר הם מבקרים מעריץ חולה בבית החולים.
יעקב אנגל
יעקב אנגל (נולד ב-17 בינואר 1949) הוא מיליארדר, יזם ואיש עסקים ישראלי הפועל בעיקר בעסקי הכרייה והנדל"ן באמצעות חברת "ELENILTO" מקבוצת אנגלאינווסט. מרכז פעילותו הוא באפריקה, אירופה וישראל. בעבר קיים פעילות עסקית ענפה במזרח אירופה, קנדה וגרמניה.
ביוגרפיה
יעקב אנגל, יליד יוגוסלביה, עלה לישראל עם משפחתו בשנת 1951, בהיותו בן שנתיים. בשנות ההתאקלמות הראשונות בארץ, נקלטה משפחתו והתגוררה במעברה בכפר חסידים. בהמשך עברה לקריות. עם נישואיו בגיל 21 התגורר בצריף במעברה בקריית מוצקין ומשם עבר לשכונת דניה בחיפה, בה התגורר רוב שנותיו.
בשנות ה-70 למד בטכניון והוא מהנדס מכונות במקצועו. עם סיום לימודיו, עבד בחברת המלט פיוניר.
קריירה עסקית
על רקע חדירת מחבלים לבית משפחת הרן בנהריה ורצח 3 מבני המשפחה בשנת 1979, הקים אנגל את חברת "דלתון" שייצרה דלתות ביטחון ומערכות אינטרקום, תחום עיסוק שהיה בחיתוליו באותה עת. כעבור שנים אחדות מכר את החברה, הקים את חברת "אנגל" והחל לעבוד כקבלן בנייה באזור הצפון.
תוך שנים אחדות הפכה חברת "אנגל" לאחת מחברות הבנייה הגדולות והמבוססות בישראל. בתחילת שנות ה-90 ויחד עם גל העלייה הגדול מברית המועצות לשעבר, נכנסה החברה לעסקי יזמות נדל"ן ובנתה אלפי יחידות דיור בפריפריה. בשנת 1997 היה שותף במימון קבוצת הכדורגל הפועל חיפה יחד עם רובי שפירא, תמורת זכויות הבנייה בשטח אצטדיון קריית חיים.
עשור לאחר מכן הקימה חברת אנגל מקבצי דיור מניבים והשכירה אותם לעולים חדשים שהמדינה סבסדה עבורם את עלויות השכירות. במקביל לפעילות החברה בישראל, החלה לפעול במזרח אירופה. החברה נחשבה לאחד מיזמי הבנייה למגורים הגדולים במזרח אירופה ונמכרה בשנת 2007 לקבוצת אזורים בבעלות איש העסקים החרדי, שעיה בוימלגרין, תמורת 430 מיליון. עד למכירתה, הקימה קבוצת החברות בבעלות אנגל, עשרות אלפי יחידות-דיור בישראל, רומניה, בולגריה, צ'כיה, פולין, הונגריה וגרמניה בהיקף כספי של מיליארדי דולרים. בשנת 1991 הונפקה חברת אנגל בבורסה לניירות ערך בתל אביב וחברות נוספות בבעלותו הונפקו בניו-יורק בשנת 1997 ובלונדון בשנת 2005.
בתחילת שנות ה-2000 זכו חברות בבעלותו של יעקב אנגל במכרז שפרסם המינהל לכריית חול במישור רותם בנגב. הזכייה במכרז זה ובמכרזים נוספים לאחר מכן, הפכה את אנגל לספק החול הגדול בישראל. מחצבות החול שלו מספקות כ- 2 מיליוני טון חול בשנה לחברות בטון ולמפעלים ברחבי הארץ. באותה עת ביקש אנגל להרחיב ולבסס את פעילותו בתחום הכרייה. חברת אלנילטו בבעלותו החלה לבדוק הזדמנויות עסקיות ביבשת אפריקה ולהשתתף במכרזים על זיכיונות כרייה. בעשור השני של המאה ה-21, בבעלות החברה זיכיונות לכריית עפרות ברזל, נחושת, פחם, טנטלום, פוספטים, ניקל, נפט וגז במדינות רבות ברחבי אפריקה.
בשנת 2010, התמודדה חברת "אלנילטו" בבעלותו וזכתה באחד ממכרזי הכרייה הגדולים בעולם. החברה זכתה במכרז בינלאומי בזיכיון לכריית עפרות ברזל משלושה מכרות ברזל בליבריה. למרות אומדני הרווח העצומים, בחר אנגל למכור את הזיכיון תמורת 90 מיליון דולר.
באפריל 2016 הופיע אנגל במסמכי פנמה, מסמכים חסויים של חברת עורכי הדין מוסאק-פונסקה מפנמה, הכוללים ראיות לפעילות פיננסית ענפה של אנשי עסקים ופוליטיקאים ממדינות שונות במקלטי מס.
חיים אישיים
אנגל נשוי בשנית לענת אנגל. הוא אב לארבעה ילדים. בשנת 2014 רכש תמורת 37 מיליון שקל את הווילה ברמת השרון בה צולמה תוכנית המציאות "הרווק" ומאז הוא מתגורר בה.
חמי רודנר
חיים (חֶמי) רוּדנר (נולד ב-28 באוקטובר 1964) הוא זמר-יוצר ומוזיקאי ישראלי. התפרסם בתחילת הקריירה כסולנה של להקת הרוק "איפה הילד?", ומאוחר יותר פתח גם בקריירת סולו.
ביוגרפיה
נולד וגדל בקיבוץ גבעת ברנר לעמוס, עורך, סופר, אדריכל ומזכיר הקיבוץ, ולתמר, מורה לספרות ועורכת לשונית, אחותו הצעירה של המשורר זוכה פרס ישראל אריה סיון. לרודנר שישה אחים ואחיות, ביניהם יוצרת התוכן רותי רודנר ואיריס הוד מקימת ערוץ הילדים וערוץ 8 התיעודי. החל להופיע לראשונה בגיל 15 עם שני חברים בקיבוץ.
רודנר שירת בצבא כחוקר תנאי שירות בנציגות קצין העיר באשדוד. באותה תקופה, החל לעסוק במוזיקה.
שנות השמונים
רודנר החל את הקריירה שלו בלהקות "מונדו" (1985) ו"דז'ירטיף" (1985–1987), ב-1986 הקים את להקת איפה הילד? עם אסף שריג, הגיטריסט יובל צמח והמתופף עומר דגני. איחוריו של המתופף לחזרות הלהקה היו מקור ההשראה לשמה: "איפה הילד?". בשנת 1989, עברו רודנר ושריג לתל אביב, וצירפו אליהם את הגיטריסט אופיר בר עמי מקיבוץ חניתה ואת המתופף החיפאי, אסף מרוז (שניגן בלהקת "קילר הלוהטת" ובאבטיפוס).
שנות התשעים
בשנת 1993 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "זמן סוכר", בהפקתו של יובל שפריר, ולהיטים מאלבום זה, כמו "אמריקה קרובה", "מה שעובר עלי", "העצב שלה", "נפלת חזק", "השמיים הגבול", "אחד אלוהים" הושמעו רבות ברדיו והוקרנו רבות בתוכניות הקליפים של התקופה. התקליט הגיע למעמד של אלבום פלטינה באותה שנה.
באלבום הבא של הלהקה, "שדים", שיצא בשנת 1994 שוב בהפקתו של יובל שפריר נעשה ניסיון להמשיך את הקו המצליח של האלבום הראשון, וכדי לא ליצור את הרושם שרודנר הוא נותן הטון המרכזי וכל שאר החברים פחות חשובים הודגשו באלבום מעורבותם של הנגנים האחרים בלהקה. מעורבותו של אסף שריג בכתיבה ובהלחנה גדלה מאוד (הוא הלחין שבעה שירים, ביניהם הלהיטים "לבן בחלום שחור", "השדים הירוקים" ו"מישהו שומע אותי") וגם אופיר בר-עמי כתב והלחין שני שירים (ביניהם "אהובה הקטנה"). גם לרודנר נשאר מספיק מקום לביטוי (הוא כתב מילים לחלק מהשירים האלה ויצר עוד שישה שירים, ביניהם "ישראליאנה"). הניסיון ליצור תחושת שיתוף עלה יפה וגם השתלם: האלבום "שדים" זכה להצלחה גדולה עוד יותר מקודמו.
באותה שנה רודנר הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של איגי וקסמן, אדום, הלחין כמה שירים מהתקליט וניגן בגיטרת בס בהקלטות האלבום.
בשנה שלאחר מכן נישא רודנר לוקסמן. רודנר תיעד את האירוע בשירו "אנחנו מתחתנים" באלבום "מסעותי עם עצמי", אלבומה השלישי של "איפה הילד". ההפקה המוזיקלית של האלבום הייתה של יובל בנאי, אך האלבום לא המשיך את שרשרת ההצלחות של קודמיו, ונכשל במכירות. ללהקה נגמר החוזה עם הליקון, שבו היו ללהקה שלושה אלבומים, והליקון לא היו מעוניינים להאריך אותו. בעקבות כישלון זה התפרקה הלהקה. למרות זאת, מאוחר יותר ב-1996 חזרה הלהקה לפעילות ביוזמתו של רודנר, כשאלבום הסולו הראשון המתוכנן שלו הפך לאלבום של איפה הילד. הלהקה הקליטה את האלבום (שנקרא "איפה הילד?") עם גיטריסט חדש, שיף (שפריר) ערד, ועם שריג שחזר מחוץ לארץ. רוב השירים בכל זאת היו של רודנר, ביניהם "רק בשביל לקבל חיבוק" (שהוא שר בדואט עם איגי וקסמן), "עכשיו אני לא מוותר", "הולך רגל", "לאן לאן", "לילות לבנים" ועוד. בהפקה המוזיקלית של האלבום, השתתפו איפה הילד ושי להב (ממופע הארנבות של ד"ר קספר), שגם ניגן בהקלטות בקלידים שונים. האלבום הוקדש לזכרו של יצחק רבין. באותה שנה, הקליטה וקסמן חידוש ללהיטו של אריאל זילבר "בטי בם" בעיבוד חמי רודנר ושי להב.
בשנת 1997 רודנר הפיק מוזיקלית את אלבומה השני של וקסמן, "לא מחכה יותר לדוור". גם באלבום זה, הלחין אחד מהשירים וניגן בגיטרות. באותה שנה כתב רודנר את מילות השירים "סיפור קטן פשוט" ו"בדיסקוטק" לאלבום הבכורה של להקת היי פייב, תחת שם העט "נינה שדה" (את שם העט הגה שי להב, שהיה המלחין והמפיק העיקרי של היי פייב). בשנת 1998 רודנר הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של נמרוד לב, "אין חלום אחר", השתתף בעיבודים באלבום, וניגן בהקלטתו בבס. באמצע 1998, הוחלט לתת תוקף רשמי לפירוק איפה הילד בהופעת פרידה ובאלבום האוסף "מישהו שומע אותי" שכלל את להיטי הלהקה, שירים מהופעות חיות וגם שירים חדשים, כמו "ונוס בטרנינג", "כולם רוצים חבר" ועוד. באותה שנה, חידש רודנר לפרויקט עבודה עברית את שירו של שלום חנוך "לילה".
בשנת 1999 התפרקה להקת "איפה הילד?". באותה שנה התגרש רודנר מאשתו, איגי וקסמן, לאחר ארבע שנות נישואין.
על פירוק הלהקה אמר רודנר בין השאר כי:
שנות ה-2000
בשנת 2000 יצא "גאולה", אלבום הבכורה של חמי רודנר, בו שיתף פעולה עם להקת שליחי הבלוז. רודנר כתב והלחין את השירים, עיבד עם עידו אגמון, והפיק מוזיקלית עם אגמון ואייל דפנא. בין להיטי האלבום היו "בואי ניפרד", "מה היה" ו"גאולה".
באותה שנה, הפיק רודנר שני שירים חדשים לאלבום האוסף של ג'וזי כץ, "התשמע קולי": "אני סולחת" ו"מישהו תמיד". כמו כן שיתף פעולה, באותה שנה, בהופעות עם ירמי קפלן, שלום חנוך וג'וזי כץ.
בשנת 2001, התאחדה להקת "איפה הילד?" בהרכב מלא (עם אופיר בר עמי ושיף ערד) למספר הופעות נוספות, ביניהן במופע משותף עם מוניקה סקס. הלהקה גם הקליטה שיר חדש לכבוד האיחוד: "שלום עם עצמי".
במקביל לאיחוד הלהקה, המשיך רודנר גם בפעילותו העצמאית. הוא הופיע, בין השאר, במופע "איך כש..." לזכרו של יוסי אלפנט, הפיק מוזיקלית אלבומים לשרון מולדאבי ולאסף ארליך והקליט אלבום סולו שני, "מלנכוליה אהובתי" שמו, בין שיריו: "סוד הדברים הפשוטים", "מלנכוליה אהובתי", "חדרים שבלב" (בדואט עם יהודית רביץ) ו"הרבה יותר יפה לי מקרוב". במאי 2003 הוציא רודנר את אלבומו השלישי "חמלה", מתוכו הצליח השיר "הברית שצריך לחדש".
בשנת 2004 הוציא רודנר אלבום בהופעה חיה, במסגרת סיבוב ההופעות "בית השמש העולה". במופע, שהחל במסגרת פסטיבל "בלוז, סרטים ווידאוטייפ", ביצע רודנר, עם להקת הליווי The Ruderunners (עידו אגמון, ספי אפרתי, נועם רפפורט וטל לבני), שירים של להקות "הפלישה הבריטית": הביטלס, הרולינג סטונז, החיות, קרים ואחרות. באותה שנה הופיע רודנר בפסטיבל ניצנים, שם אירח את יוני בלוך. בהמשך הופיע בפסטיבל שיר היונה, וב"פסטיבל השירים של ישראל".
בשנת 2006 החל רודנר להנחות תוכנית ראיונות לילית בשם "מרגיש בבית", בערוץ 2. בתוכנית הוא מראיין זמרים שונים, ומלווה אותם במשך יום בחייהם. התוכנית שודרה במשך 2 עונות.
בשנת 2007 הוציא רודנר את אלבומו "מכונת השירים הגדולה", בהפקתו של קובי אוז ובעיבודים של ערן וייץ ושלומי לביא. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "מכונת השירים הגדולה", אשר הלחין רודנר למילים של לאה איני, "זה אותו הקיץ" ו"השארת אותי עם הרוח". פרט ל"מכונת השירים הגדולה" כתב והלחין רודנר את כל שירי האלבום.
בשנת 2008 חידשו חברי "איפה הילד?" את פעילות הלהקה, ובשנת 2012 יצא אלבומם "בני המאה ה-20".
מאז 2011 מלמד רודנר בבית הספר למוזיקה "מזמור", וכן מלווה הרכבים ובוגרים מקרב תלמידי בית הספר.
לאחר שתיקה ארוכה, הוציא רודנר ב-2013 שני סינגלים ראשונים לקראת אלבום הסולו "זמן אסיף" שיצא בהמשך השנה. האלבום, שהעבודה עליו ארכה שלוש שנים, בהן נטל חלק כשותף הגיטריסט ערן ויץ, כולל 10 שירים שאת כולם כתב רודנר, למעט אחד שנכתב על ידי אחיו רוני יעקבי. חלק מהשירים באלבום כמו "ישראבלוז" הנם בעלי אופי מחאתי ופוליטי.
במרץ 2017 הוציאו חברי "איפה הילד?" את אלבומם החמישי "מתוק בחשיכה", בהפקתו המוזיקלית של עופר מאירי.
חיים אישיים
בשנים 1995- 1999 היה נשוי לאיגי וקסמן. ב-29 ביולי 2007, התחתן רודנר בשנית ונשא את בת זוגו האוסטרלית, קרן. לזוג שתי בנות ובן. באפריל 2021 פורסם כי בני הזוג נפרדו לאחר 14 שנות נישואין.
זהות כפולה
{{פירושונים|
קלוז' (מחוז)
מחוז קלוז' (ברומנית: Judeţul Cluj) הוא מחוז ("ז'ודץ") הנמצא במרכז-מערב רומניה, במרכז החבל ההיסטורי טרנסילבניה. בירת המחוז היא העיר קלוז'-נפוקה. המחוז גובל במחוזות סלאז', מרמורש, ביסטריצה-נסאוד, מורש, אלבה וביהור. הוא הוקם עם הנהגת רפורמת החלוקה המנהלית של המדינה בשנת 1968. שטח המחוז הוא 6,674 קילומטר מרובע ואוכלוסייתו מונה 691,106 תושבים נכון ל-2011.
שם המחוז
שמו בא מן העיר קלוז'. בתיעוד בלטינית מן המאה ה-12 העיר נקראה "קסטרום קְלוס" (Castrum Clus}, שם שבו מובן המילה "קלוס" (Clus) הוא "מקום סגור", המתייחס, כנראה, להיותו מוקף בגבעות. לפי השערה אחרת מקור השם הוא בשם הפרטי הגרמני "קלאוס" או במילה הגרמנית Klause שמשמעותה היא "מעבר בהרים" או "סכר". בגרמנית העיר נקראה קלאוזנבורג ובהונגרית קולוז'וואר. השם הרומני קלוז' התקבע במיוחד אחרי הכללת טרנסילבניה בתוך ממלכת רומניה בשנת 1918. ב-1974 השלטון הקומוניסטי הרומני בימי ניקולאיה צ'אושסקו שינה את שם העיר ל"קלוז'-נפוקה" תוך שימוש בשם של הקסטרום הרומי ששכן במקום בימי קדם על מנת להדגיש את העבר הרומי והרומני של העיר, מול תביעות רוויזיוניסטיות מצד הונגרים.
היסטוריה
בתום מלחמת העולם השנייה צפון טרנסילבניה חזרה לרומניה שכבשה אותו יחד עם הצבא הסובייטי. אחרי רפורמה מנהלית שבוצעה על ידי המשטר הקומוניסטי הרומני משנת 1950 כששטח רומניה חולק ל-28 אזורים הקרויים "רג'יונה" (regiune) הוקם "אזור קלוז'" רבתי (Regiunea Cluj) המחולק בעצמו לשישה תת-אזורים, הקרויים "ראיונים", לפי הדגם הסובייטי. האזור קלוז', שכלל בערך את שטחי המחוזות קלוז' וסלאז' של היום, הוגדל מאוחר יותר ומספר ה"ראיונים" שבתוכו הוגדל גם כן. אזור קלוז' הפך לאחד מ-16 אזורים ברומניה "העממית".
המחוז הנוכחי הוקם בעת רפורמה מנהלית נוספת שבוצעה בשנת 1968 בימי שלטונו של ניקולאיה צ'אושסקו. להבדיל מהמחוז שבין מלחמות העולם המחוז הנוכחי כולל גם את רוב שטחיהם של המחוז טורדה וסומש לשעבר, שלא הוקמו מחדש. לעומת זאת, חלק מהמחוז ההיסטורי קלוז' סופח למחוז סלאז' (הנפה (plasa) הידה (Hida) לשעבר עם היישוב סנמיכאיו אלמאשולוי) ולמחוז מורש (הנפה סרמאשו לשעבר, עם 20 כפרים).
גאוגרפיה
למחוז קלוז' שטח של 6,674 קילומטרים מרובעים, המהווה 2.8% משטח רומניה. הנוף מורכב מרמה והרים. לפי גודל השטח הוא ממוקם במקום ה-11 בין מחוזות רומניה.
נופים
כרבע (24%) משטח המחוז הוא הררי, ומיוצג על ידי הרי הקרפטים המערביים או בקיצור "הרי המערב" (אפוסן - Munţii Apuseni) עם גבהים עד 1,900 מטרים והממוקמים בחלק הדרום-מערבי של המחוז. שאר המחוז (76%) כולל את הגבעות והעמקים של רמת הסומש (Podisul Someşan) והמישור הטרנסילבני. הטראסות והגאיות שבחלק התחתי של הנהרות סומשול מיק (Someşul Mic) (הסומש הקטן) וארייֶש (Arieş) ממלאים את המחזור במישורים.
הידרוגרפיה
המחוז משתרע בעיקר באגן הנהר סומשול מיק וחלקית באגנים של הנהרות ארייש וקרישול רפדה (ה"קְריש המהיר" - Crişul Repede). קיימים גם אגמים - אגמי מאגר טבעיים, תוצר של גלישות קרקע, ואגמים שנוצרו במחצבות המלח הקדומות. בנוסף נוצרו אגמי מאגר מלאכותיים על ידי בניית סכרים במסגרת המערכת האנרגטית "סומש" ביישובים ג'ילאו, טרניצה ופנטנלה.
דמוגרפיה
ב-1 בינואר 2009 מנתה אוכלוסיית המחוז 690,590 תושבים. הצפיפות של האוכלוסין הייתה 103 תושבים על קילומטר מרובע. לפי מספר התושבים, מחוז קלוז' היה בשנת 2001 המחוז השישי בין מחוזות רומניה. בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית המחוז 691,106 תושבים וצפיפות האוכלוסין הייתה 100/קמ"ר. להלן ההתפתחות הדמוגרפית:
הרכב אתני
לפי מפקד האוכלוסין משנת 2011 ההרכב האתני של התושבים היה כדקלמן:
רומנים
במאה ה-16 פעלה זמנית בכפר פליאקו, 8 ק"מ מרחק מהעיר קלוז', אפרכיה נוצרית אורתודוקסית רומנית בשם אפרכיית פליאק. כיום היא בישופות במסגרת מיטרופוליית טרנסילבניה שמושבה בעיר סיביו. באזור הכפרי בחבל המוצים, בחלק מהמישור הטרנסילבני וממערב לערים דז' וגרלה שולט רוב דמוגרפי רומני. בעיר קלוז' בימי השלטון הרומני - אחרי 1918 - הוקמו התיאטרון הלאומי הרומני על שם לוצ'יאן בלאגה של קלוז' והאופרה הרומנית של קלוז'. בכפר צ'וצ'ה פועל המוזיאון אוקטביאן גוגה.
גרמנים
בימי מלך הונגריה אישטוואן החמישי אחרי ההרס שנגרם על ידי פלישת המונגולים (טטרים) התנחלו במצודת קולוז'וואר, בגרמנית קלאוזנבורג - קבוצות גדולות של מתיישבים גרמנים שנודעו כסקסונים טרנסילבנים. קלאוזנבורג הייתה אחת משבע המצודות ("בורג") שהעניקו לחבל טרנסילבניה את השם הגרמני "שבע מצודות" Siebenbürgen. במאה ה-15 התארגנה מצודת המלך "קסטרום קלוס". ב-1405 העניק לה הקיסר זיגיסמונד מלוקסמבורג את המעמד של עיר חופשית. במהלך השנים הפכה קלאוזנבורג למרכז ייצור ומסחר. אוכלוסייתה הייתה באותה תקופה מורכבת מגרמנים, הונגרים ובמידה קטנה, רומנים.
צוענים
קהילות הצוענים הגדולות ביותר גרות בכפרים קוז'וקנה (19.7%), פיזשו גרלי (16.5%), קמראשו (15.4%) ובונצידה (15.3%).
יהודים
בעבר, לפני השואה חיו בשטח המחוז הנוכחי כ-20,000 יהודים. הם היוו 17.5% מתושבי העיר דז', % 15.9 מתושבי העיר הואדין, 14.6% מתושבי העיר קלוז' ו-11.3% מתושבי גרלה. בנוסף היה חי מיעוט יהודי גם בעיירות קטנות וביישובים כפריים. רובם נספו בשואה כשבשנת 1944 לפי דרישת גרמניה הנאצית, גורשו לאושווייץ על ידי השלטון ההונגרי ששלט אז באזור.
ארמנים
במאה ה-19 הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בעיר גרלה היו הארמנים. לכן נקראה "עיר הארמנים" Armenopolis או Armenierstadt. העיר נבנתה בסגנון בארוק על ידי ארמנים שהובאו מחבל מולדובה להזמנת הקיסרות האוסטרית. בגרלה קיימת קתדרלה ארמנית קתולית "השילוש הקדוש".
הרכב האוכלוסייה לפי דת
ב-2012 הרכב תושבי המחוז לפי דת היה כדלהלן, לפי ההצהרות במפקד האוכלוסין.
יושב ראש המועצה המחוזית
מועצת מחוז קלוז', לפי תוצאות הבחירות המקומיות ב-2020, מורכבת מ-36 חברים ("יועצים"). הרכב מועצת המחוז הוא כלהלן:
חלוקה מנהלית
במחוז קלוז' נמצאו בשנת 2003, 429 יישובים, מתוכם 5 ערים במעמד מוניקיפיום (ברומנית - מוניצ'יפיו), עוד עיר נוספת ו-74 כפרים גדולים (קומונות). הערים בעלות מעמד מוניקיפיום הן קלוז'-נפוקה, טורדה, דז', קמפיה טורזי וגרלה. העיר הנוספת היא הואדין.
כלכלה
כלכלת המחוז קלוז' היא בין הדינמיות שברומניה. כאן רמת ההשקעות הזרות הן בין הכי גבוהות. העיר קלוז'-נפוקה מאכסנת ענף חשוב של מרכזי מחשוב ומרכזים פיננסיים.
תעשייה ומסחר
במחוז קלוז' פעלו בשנת 2005, 21,155 יחידות פעילות בתעשייה, ענף הבניין, מסחר ושירותים אחרים. הענפים בשולטים במחוז הם המסחר הסיטונאי והקמעונאי, שרותי תחזוקה ותיקון, עסקי נדל"ן, תעשיית עיבוד וענף הבניין.
חקלאות
בשנת 2005 השטח החקלאי המעובד כלל 1,573,070 דונם, מתוכם 1,110,460 - גידולי דגנים בשביל גרגירים 336,760 דונם - גידולי חיטה ושיפון, 222,390 שעורה, 466,110 - תירס - 64,530, צמחי שמן - 54,690, חמנית, 19,130 - סלק סוכר - 122,070 - תפוח אדמה ו-92,550 - ירקות. סך תפוקת הפירות הייתה בשנת 2005 של 40,449 טונות של תפוחים, שזיפים, דובדבנים ודובדבנים חמוצים, אגסים, אפרסקים, משמשים וכו'.
מאגר הטרקטורים והמכונות החקלאיות כלל ב-31 בדצמבר 2005, 5,184 טרקטורים, 3,904 מחרשות לטרקטורים,1,410 מזרעות מכניות, 731 קומביינים לקטיף.
שאלת חכם
שאלת חכם הוא מושג בהלכה האומר שבשאלות המתעוררות אצל אדם בהן אין לו יכולת להכריע בעצמו, יש לפנות לפוסק.
בהלכה
אף לאחר שנתחברו ספרי הלכה רבים, אך עדיין לעיתים מתעורר צורך לפנות למורה הוראה על מנת לקבל תשובה לשאלה. בדרךך כלל הסיבה לכך היא כאשר המציאות אינה ברורה דיה, או כאשר הנושא הוא סבוך או מורכב, ובספרי ההלכה אין מענה ברור למקרה זה.
רבים מהשאלות בהם נעשה שימוש ב'מורה הוראה' הוא בנושאי הלכות נדה, ובעיקר לצורך זיהוי כתמים, דבר הדורש ידע ומסורת, כך שלעיתים קרובות קשה לשואל לדעת את הדין ללא פנייה לרב הבקיא בדינים אלו. כמו כן פנייה לרב נפוצה בנושאים בהם לאדם מהשורה אין ידע מספק כגון בענייני איסור והיתר, וכדומה.
כמו כן נפוץ השימוש בשאלת חכם, בשאלת כשרותם של ארבעת המינים, בעיקר והדבר דורש ידע נוסף מלבד הידע ההלכתי. כיום נפוץ מאד לראות רבנים ומורי הוראה שנוכחים במכירות שונות של ארבעת המינים, על מנת להקל על ציבור הקונים. בדרך כלל השאלה העומדת על הפרק אינה הכשרות של ארבעת המינים אלא רמת הידורם. במקרה שהרב יפסוק שהאתרוג או הלולב אינו ברמת כשרות מהודרת שבגינה הוא נקנה, המוכר מתחייב להחליפו בחדש או לחלופין לבטל את הרכישה ולהחזיר את הכסף.
מלבד בענייני כתמים או ארבעת המינים, ברבים מהשאלות אין צורך טכני להגיע לרב, וכיום ישנם בתי הוראה רבים המאפשרים מענה הלכתי בטלפון וכדומה, לעיתים אף ישנם בתי הוראה בהם המענה הוא 24 שעות ביממה. ישנם אף אתרי אינטרנט המאפשרים שליחת שאלות הלכתיות.
לעיתים הפנייה לרב נעשית לוודא האם המקרה מוגדר כ'שעת הדחק' כגון במקרה של הפסד גדול או צורך אחר נחוץ, במקרים אלו למרות הדין המופיע בהלכה, ישנה אפשרות להקל כאשר מצטרפות סיבות נוספות.
החכם העונה
על זהותו של החכם המשיב, אין בהלכה הגדרה כלשהי על ההכשרה הנצרכת על מנת שיוכל לענות על שאלות, ובאופן עקרוני כל אדם יכול לענות על השאלה, והדבר תלוי בשואל האם אם סומך על שיקול דעתו ועל הסמכתו.
בתקופת חז"ל היה צורך ברשות מיוחדת על מנת להיחשב כדיין ולדון דיני נפשות ודיני קנסות ולקדש חודשים ועוד דינים שצריך בהם דיין מוסמך. סמיכה זו נפסקה במהלך הדורות ולא קיימת כיום. בתחילת ימי חז"ל לא היה צורך בסמיכה כדי לפסוק הלכה בדיני איסור והיתר וטומאה וטהרה, וכל מי שידע את ההלכה יכול היה לפסוק. בזמנו של רבי יהודה הנשיא גזרו שתלמיד בחיי רבו אל יורה בכל דבר לאחרים אלא אם כן נטל רשות מרבו. בסוף תקופת הראשונים התחילו לכנות את נטילת הרשות הזאת סמיכה, והיו אף שחידשו אז שמי שאינו סמוך אינו רשאי להתעסק עם גיטין וחליצה.
למרות שסמיכה במשמעותה ההלכתית לא קיימת כיום, נהוגה במקומות רבים סמיכת רב את תלמידו כדי לתת לו רשות להורות הלכה ולכהן כרב או דיין בעצמו. במדינת ישראל, מלבד סמיכה שסומכים רבנים את תלמידיהם באופן פרטי, לרבנות הראשית בישראל סמכות להעניק סמיכות לרבנות והיא עורכת לשם כך מבחני הסמכה.
ועשית ככל אשר יורך
בספרי מוני המצוות מנו כחלק מתרי"ג המצוות את המצווה "לשמוע דברי חכמים". מצווה זו נזכרה בתורה בפרשת שכאשר ישנו ספק בדין, יש לפנות אל הכהנים והשופטים שבדור, ויש לנהוג ככל שיורו. התורה מצווה להישמע לפסיקת ההלכה של אותה סמכות, ואף מתריעה בעונש מיתה על מי שיערער על פסיקת הלכה זו:בראשונים נחלקו אל איזה סמכות התכוונה התורה בציווי זה. ישנן שלוש שיטות עקריות בראשונים:
חמצת קטוטית סוכרתית
חַמֶּצֶת קטוטית סוכרתית (באנגלית: Diabetic ketoacidosis או בראשי תיבות: DKA) היא סיבוך מסכן חיים של סוכרת, שבו היעדר אינסולין ורמה גבוהה של הורמוני דחק מובילים ליצירה מוגברת של גופי קטון ולחמצת. סיבוך זה אופייני יותר לסוכרת מסוג 1 ומתבטא בבחילות והקאות, צמא מוגבר וריבוי שתן, כאבי בטן, קוצר נשימה ולעיתים אף באבדן הכרה. חמצת קטוטית סוכרתית שכיחה יותר בקרב ילדים וצעירים, אולם מי שפגיע יחסית לתמותה אלו מבוגרים, עם שכיחות תמותה של 5%–10%. בעבר, טרם הטיפול באינסולין, הביא סיבוך זה לתמותה גבוהה של חולי סוכרת. חולים עם סוכרת מסוג 1 שטרם אובחנה מגיעים פעמים רבות לבית חולים כבר עם הסתמנות של חמצת קטוטית סוכרתית, אולם מצב זה יכול להתרחש גם אצל חולי סוכרת שלא לקחו את מנת האינסולין שנרשמה להם, או במצבי חולי כגון זיהומים. הטיפול בחמצת קטוטית סוכרתית הוא עירוי תמיסת מלח ואינסולין.
2007 במוזיקה
עשרת האלבומים הנמכרים ביותר בעולם
(על פי ה-IFPI)
חמצת קטוטית סוכרתית
מנגנון ביוכימי להיווצרות חמצת קטוטית סוכרתית
חמצת קטוטית סוכרתית מאופיינת ברמות סוכר גבוהות בדם, בחמצת וברמות גבוהות של גופי קטון (או גופי קטו). הפתוגנזה של חמצת קטוטית סוכרתית היא בעיקר עקב החמצת, רמות עודפות של גופי קטון מורידות את רמת החומציות בדם. רמת pH הנמוכה מ-6.7 אינה מאפשרת חיים.
2007 במוזיקה
אופרה
פרמיירות מרכזיות
ג'אז
אלבומים מרכזיים שיצאו
מוזיקה קלאסית
יצירות \ אלבומים שיצאו
חמצת קטוטית סוכרתית
מנגנון ביוכימי להיווצרות חמצת קטוטית סוכרתית
היווצרותם של גופי קטון: תחת רמות אינסולין נמוכות, ועליה בהורמונים מסוג קטכולאמינים, הכבד מניח כי הגוף נמצא במצב של צום, ופועל ליצירה של דלק חלופי (במקום גלוקוז, שאינו נכנס לתאים בגלל היעדר אינסולין). ה"דלק" החלופי האמור הוא גופי קטון. גופי קטון הם תוצר ביניים הנוצרים בתהליך המטבוליזם של חומצות שומן, כאשר שניים מהם, 3-הידרוקסיבוטיראט ואצטואצטט נכנסים לזרם הדם ויכולים לשמש כ"דלק" עבור איברים שונים, כגון המוח. יש עליה בפירוק השריר ושחרור לקטאט ואלנין. אלו בתורם מביאים לעליה נוספת בשחרור חומצות שומן וגלוקוניאוגנזיס וכן עליה בגלוקוז (שאינו נכנס לתאים, בגלל היעדר אינסולין).
אם מיוצרים גופי קטון ברמה משמעותית, התהליך נקרא "קטוזיס", אולם מצב זה אינו בהכרח מזיק ומתרחש לעיתים באופן נורמלי, כגון, כשיש מרווחים גדולים בין ארוחות. לעומת זאת, אם יצירת גופי הקטון מתבצעת ברמה משמעותית מאוד, ה-pH בדם יורד, ונוצרת חמצת, הקרויה חמצת קטוטית (קטואצידוזיס).