cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
רפאל נדאל
2021: זכייה 10 בטורניר רומא
באליפות אוסטרליה הפתוחה הודח נדאל ברבע הגמר על ידי סטפנוס ציציפס לאחר שכבר הוביל במשחק ב-2 מערכות. זו הייתה פעם שנייה בלבד בקריירה של נדאל בו הפסיד משחק בטורניר גראנד סלאם בו הוביל ב-2 מערכות.
הישבון
הישבון הוא השבת מיסי יבוא ליצרנים יצואנים ישראליים.
מיסי היבוא הזכאים להחזר הם מכס ומס קניה ששולמו בעת היבוא או הרכישה בארץ של חומרי גלם המשמשים לייצור הייצוא. את מס הקניה מקבלים כהחזר על יצוא לכל יעד בעוד שאת המכס מקבלים כהחזר רק בגין יצוא לארצות שאינן בקהיליה האירופית. על מנת לקבל את ההישבון על היצואן להיות רשום במערך ההישבון במכס ולהגיש דו"ח שנתי כנדרש בחוק לגבי המיסים ששילם על חומרי הגלם ונתונים לגבי היצוא לפי יעדיו השונים. שלטונות המכס יערכו בקורת ורק לאחר מכן יאשרו את החזר המיסים. ניתן לתבוע הישבון עד 5 שנים אחורה מיום הגשת התביעה עבור מס ששולם בגין מרכיבים שיובאו לארץ. עבור מס ששולם בגין מרכיבים מייצור מקומי ניתן לתבוע הישבון עד 3 שנים רטרואקטיבית מיום הגשת התביעה. ההישבון יכול להגיע לסכומים נכבדים המשפיעים על רווחיות הייצרן ולכן יש חשיבות רבה למודעות היצרנים לאפשרות לדרוש הישבון.
רפאל נדאל
2021: זכייה 10 בטורניר רומא
בעונת החימר, הפסיד נדאל ברבע גמר טורניר מונטה קרלו לאנדריי רובליוב. לאחר מכן ניצח בפעם ה-12 בטורניר ברצלונה, כשגבר בגמר על סטפנוס ציציפס 2:1.
לאחר מכן העפיל לרבע גמר טורניר מדריד, אך הפסיד לאלכסנדר זברב.
במאי 2021, זכה בפעם העשירית בטורניר רומא היוקרתי, כאשר גבר על המדורג 1 בעולם נובאק ג'וקוביץ'.
לאחר מכן שיחק נדאל בכמה טורנירי משנה נוספים אך לבסוף הודיע על סיום העונה בגלל פציעה ברגלו השמאלית. בכך ירד נדאל בדירוג הכולל למקום 6.
2022: גראנד סלאם 21 ו-22 בקריירה
בינואר 2022, זכה בפעם השנייה באליפות אוסטרליה הפתוחה אחרי משחק בן 5 מערכות מול דנייל מדבדב שכבר הוביל במשחק ב-2 מערכות. נדאל היה לראשון שחוזר מפיגור ב-2 מערכות בגמר במלבורן מאז 1965, אז עשה זאת רוי אמרסון.
בכך עקף נדאל את רוג'ר פדרר והפך לשיאן הזכיות בטורנירי גראנד סלאם עם 21 זכיות.
בפברואר 2022 זכה נדאל בטורניר מקסיקו מבלי לשמוט מערכה לאורך הטורניר. במרץ העפיל נדאל לגמר טורניר אינדיאן וולס מאסטרס, אך הפסיד שם ב-2 מערכות לטיילור פריץ האמריקאי. מאוחר יותר הודיע נדאל שלא ישתתף בטורניר מיאמי בגלל פציעה.
בגלל אותה פציעה, נדאל החמיץ גם את 2 טורנירי החימר הראשונים לעונה, טורניר מונטה קרלו וטורניר ברצלונה. נדאל חזר לשחק בטורניר מדריד, אך הודח ברבע הגמר על ידי בן ארצו הצעיר קרלוס אלקרס שגם זכה בטורניר. לאחר מכן הפסיד בשמינית גמר טורניר רומא לדניס שפובלוב.
ביוני 2022 זכה נדאל בפעם ה-14 באליפות צרפת הפתוחה. הוא ניצח את נובאק ג'וקוביץ' ברבע הגמר בתוצאה 3:1. בחצי הגמר התמודד נגד אלכסנדר זברב שנפצע ונאלץ לפרוש מההתמודדות כשהתוצאה הייתה 7:6 6:6 לנדאל. במשחק הגמר ניצח נדאל את קספר רוד בתוצאה 3:0 (6:3 6:3 6:0).
בכך שיפר נדאל את שיא הזכיות שלו בטורנירי גראנד סלאם, עם 22 זכיות במספר.
ביולי העפיל נדאל לחצי גמר טורניר ווימבלדון לאחר ניצחון ברבע הגמר על טיילור פריץ בחמש מערכות. נדאל נפצע באותו משחק בשרירי הבטן, אך חזר לשחק והשלים קאמבק מפיגור 2:1 במערכות. יממה לאחר מכן הודיע שלא יוכל להתחרות בחצי הגמר מול ניק קיריוס בשל הפציעה ופרש מהטורניר.
נדאל הפסיד בסיבוב הראשון של טורניר סינסינטי לזוכה בסופו של דבר בורנה צ'וריץ'. לאחר מכן השתתף נדאל באליפות ארצות הברית הפתוחה והודח בסיבוב הרביעי לאחר הפסד לאמריקני פרנסס טיאפו.
בטורניר סוף השנה הפסיד נדאל ב-2 המשחקים הראשונים לטיילור פריץ ופליקס אוז'ה-אליאסים. לאחר מכן ניצח את קספר רוד. נדאל סיים את השנה כמדורג 2 בסבב.
בשנה זאת, נכנס פעם נוספת לרשימת טיים 100.
המבורג (פירושונים)
{{פירושונים|
רפאל נדאל
2023: שמועות על פרישה
נדאל הגיע לאליפות אוסטרליה הפתוחה כאלוף המכהן, אך הפסיד בסיבוב השני בשלוש מערכות למקנזי מקדונלד האמריקני. במשחק זה נדאל נפצע בירך ואף קיבל מספר טיפולים. בעקבות הפציעה נדאל הודיע שייעדר מכל טורנירי המשטחים הקשים של תחילת השנה.
המבורג (פירושונים)
ראו גם
}}
רפאל נדאל
2023: שמועות על פרישה
נדאל ניסה לחזור לטורניר מונטה קרלו, אך כמה שבועות לפני הטורניר הודיע שייעדר ממנו וגם מטורנירי ברצלונה, מדריד ורומא. לאחר מספר שבועות הודיע שלא יוכל להשתתף גם באליפות צרפת הפתוחה, ובכך הפסיד נדאל את כל עונת החימר.
בעקבות זאת ירד נדאל לראשונה זה 20 שנה ו-912 שבועות רצופים אל מחוץ למאה המדורגים הראשונים בסבב.
נדאל רמז במהלך תקופה זו שהשנה הבאה תהיה ככל הנראה האחרונה שלו כספורטאי מקצועני.
ביום הולדתו ה-37, עבר נדאל ניתוח מורכב בשרירי המותן והירך בעקבותיו הודיע על היעדרות צפויה של כחמישה חודשים נוספים. בעקבות זאת צפוי נדאל לשוב למגרשים רק בשנת 2024 שצפויה להיות, לפי הודעותיו הקודמות, שנתו האחרונה בסבב המקצועני.
היריבות בין פדרר ונדאל
פדרר השווייצרי, אשר מחזיק ב-20 תוארי גראנד סלאם ובסך פרסים מטורנירי טניס עם למעלה מ-127 מיליון דולר, החזיק במקום הראשון בעולם בדירוג ה-ATP במשך 237 שבועות רצופים, החל מפברואר 2004. נדאל הספרדי, הצעיר מפדרר בכ-6 שנים, זכה ב-22 תוארי גראנד סלאם, מעל ל-115 מיליון דולר והחזיק במקום השני בעולם החל מיולי 2005 למשך 160 שבועות רצופים, עד שעקף את פדרר באוגוסט 2008. נכון לאוקטובר 2020 מדורג נדאל במקום השני בעולם לעומת פדרר המדורג במקום הרביעי.
פדרר ונדאל נפגשו עד היום 40 פעמים, מתוכן ניצח נדאל 24 משחקים ופדרר 16. 24 מתוך המפגשים התרחשו במשחק גמר, 8 בגמר תחרות גראנד סלאם. ב-4 מפגשים בגמר אליפות צרפת הפתוחה ניצח נדאל. מתוך שלושה משחקי גמר בווימבלדון, פדרר ניצח פעמיים ונדאל ניצח פעם אחת. בגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה 2009 ניצח נדאל. המשחקים בין השניים, שמתארכים לעיתים ל-4 או 5 מערכות, מתעלים לרמות גבוהות בדרך כלל ומספקים לקהל משחקי טניס משובחים. המשחק המפורסם ביותר שהשניים נפגשו בו היה בגמר וימבלדון 2008, שנמשך 5 מערכות והסתיים בניצחונו של נדאל. המשחק נחשב לאחד המשחקים האיכותיים ביותר שנראו בתולדות הטניס.
שני השחקנים יחדיו שלטו בעולם הטניס ביד רמה. יחד זכו השניים ב-24 מתוך 28 טורנירי הגראנד סלאם בין השנים 2004 ל-2010. בשנים 2004–2007, בהן שלט פדרר בטניס העולמי כמעט ללא עוררין (זכה ב-11 תוארי גראנד סלאם מתוך 16 אפשריים ורשם מאזן של 315 ניצחונות לעומת 24 הפסדים בלבד) הוא עדיין החזיק במאזן שלילי במשחקיו מול נדאל (6–8 לטובת נדאל). בכך היה נדאל לשחקן היחיד באותה עת שהיה לו מאזן חיובי נגד פדרר.
מאז 2003 (השנה בה זכה לראשונה פדרר בגראנד סלאם) עד סוף 2020 זכו נדאל ופדרר ב-40 מתוך 71 טורנירי הגראנד סלאם שהתקיימו (56.33%)
שני הטניסאים מחזיקים ברצפי הניצחונות הארוכים ביותר על משטחי הטניס. לפדרר שיאים של 65 ניצחונות רצופים על דשא ו-56 ניצחונות על מגרשים קשים. לנדאל 81 ניצחונות על חימר.
סגנון משחק
לנדאל סגנון מאוד ייחודי, הוא לא מרבה לעלות לחבטות יעף (וולי), ובדרך כלל "בורח" לחבטת כף היד על חשבון חבטת גב היד. הוא מכה את הכדורים בספין (סיבוביות) כבד מאוד, שבעזרתו הכדור קופץ גבוה יותר, מה שמקשה על היריב להחזיר את הכדור. ההתמחות של נדאל היא משטח החימר, עליו גדל. ההצלחה שלו על משטח זה עצומה, והוא זכה 14 פעמים באליפות צרפת הפתוחה. בתחילת הקריירה שלו הייתה חבטת ההגשה (הסרב) נקודת התורפה שלו, אך במשך השנים הוא שיפר אותה מאוד. אחת החבטות שנדאל מצליח להפיק ברמה גבוהה משל כל שחקני הסבב, היא חבטת ההעברה. הוא מצליח להעביר כדורים מאוד קשים שנחשבים עבור רוב שחקני הסבב לאבודים.
מאפיין ייחודי נוסף של נדאל הוא הכושר הגופני שלו, אולי הכושר הטוב משל כל שאר השחקנים, ולמאפיין זה יש חלק גדול ומשמעותי בהצלחה שלו במהלך השנים.
פציעות
במשך כל הקריירה שלו סבל נדאל מפציעות טורדניות בברכיים, נקודת התורפה שלו.
נדאל הפסיד טורנירים בשל פציעותיו בברכיים: לדוגמה, הוא לא שיחק בטורניר וימבלדון בשנת 2009, ואף שמט חודש מוקדם יותר את התואר "הקבוע" שלו באליפות צרפת הפתוחה.
ב-2011, הוא הודח שוב ברבע הגמר במלבורן (אליפות אוסטרליה הפתוחה) בגלל פציעה, אבל סיים את המשחק מתוך כבוד ליריבו דויד פרר.
בחודש מרץ 2012, הוא פרש מטורניר מיאמי עוד לפני חצי הגמר מול אנדי מארי.
ובסוף 2014, נדאל נפצע בפרק כף יד ימין וכתוצאה מכך נדאל לא השתתף בטורנירים: טורונטו, סינסינטי ואליפות ארצות הברית הפתוחה.
תארים
הברית]] ארגנטינה]] ארגנטינה]].
ביצועים בטורנירים לאורך הקריירה
נכון ל-6 ביולי 2020 מידע מבוסס על המידע באתר ה־ATP.
רווחים מתחרויות
נכון ל-6 ביולי 2020
מחוץ למגרש
ב-8 ביולי 2010 פורסם שהעביר סכום כסף למועדון הכדורגל מיורקה, על מנת לשלם חוב. בתמורה, הוא מחזיק מאז בעשרה אחוזים משווי הקבוצה. נשיא הקבוצה אף הציע לנדאל להיות סגנו, אך נדאל סירב.
אף על פי שדודו, מיגל אנחל נדאל, שימש סגן-המאמן של קבוצת מיורקה, נדאל מחשיב עצמו לאוהד של ריאל מדריד.
נדאל פרסם שהוא אגנוסטי.
כילד, נדאל היה צופה קבוע של האנימה היפנית "דרגון בול". ה-CNN פרסם מאמר על ילדותו של נדאל וקרא לו "הדרגון בול של הטניס".
ציוד וחסויות
נדאל הופיע במסעות פרסום לקיה כשגריר עולמי של החברה.
לנדאל יש גם הסכם חסות עם חברת תקליטורים של די וי די.
חברת מחבטי הטניס המחסה עליו היא "באבולט" מדגם "AeroPro" עם אחיזת 4\41 L2 אינץ'. החל מינואר 2010, נדאל הוא השגריר הבינלאומי ל"קוולי", חברה ספרדית שמייצרת ביסקוויטים, לחם, מוצרי מאפה ומוצרי שוקולד. נדאל צרך את מוצריהם מילדותו. ב-2010, שען יוקרה פיתח שעון בשיתוף פעולה עם נדאל. השעון עשוי מטיטניום וליתיום. השעון שווה בארצות הברית כ-525,000 דולר. נדאל היה מעורב בתכנון והבדיקה של השעון על מגרשי הטניס, וב-2010 במהלך אליפות צרפת הפתוחה דווח כי נדאל עונד את השעון כחלק מעסקת החסות עם השען.
האסטרואיד
128036 RafaelNadal, הוא אסטרואיד בחגורת האסטרואידים, שהתגלה ב-2003 במצפה האסטרונומי של מיורקה, שנקרא על שמו.
בסוף 2019 התחתן נדאל עם זוגתו, מריה פרנססקה פרלו, לאחר 18 שנים של מערכת יחסים.
הקרן
ב-13 בפברואר 2008, נדאל הקים במנקור את: "קרן רפא נדאל", הקרן מתמקדת בסיוע למדינות מתפתחות, ילדים ובני נוער עם מוגבלויות ופיתוח הספורט. נשיאת הקרן היא אמו של נדאל.
באוקטובר 2010, נדאל הקים בליווי אמו (אנה מריה) ואחותו (מריה איזבל) במסגרת הקרן, בית ספר לטניס ששמו: "School tennis Nadal Rafa" בחבל הארץ: אנדרה פרדש בהודו, בעיר אננטאפור.
חודשיים לאחר מכן בדצמבר, נדאל ארגן משחק ראווה למטרת צדקה בקאחה מחיקה, מדריד, נגד רוג'ר פדרר. נדאל ניצח: 7-6, 4-6, 6-1. במשחק הראווה הקודם של נדאל ופדרר שהיה בבזל, שווייץ, נדאל הפסיד לפדרר: 6-4, 3-6, 3-6.
עוזי שוויצה
הרב עוזי שוויצה (נולד בשנת ה'תש"ח, 1948) הוא רבה האשכנזי של העיר כפר יונה משנת 1974.
קורות חייו
נישא לצביה, בתו של הרב יצחק יוסף ויסקי, מראשי ישיבת תפארת צבי בירושלים ונכדת הרב ישראל זיסל דבורץ. לאחר נישואיו התגורר בירושלים, ולאחר מכן עבר לרחובות, שם כיהן כרב בית כנסת "אבות ובנים" בשכונת חבצלת. הוסמך לרבנות על ידי הרב שלמה גורן והרב עובדיה יוסף.
בשנת ה'תשל"ד (1974) התמנה לרבה של כפר יונה ומשמש בתפקידו עד היום.
בתחילת שנות השמונים שידר פינה קבועה "פרשת השבוע בניחוח מיוחד" בתוכנית "סנדלים" של דורי בן זאב בגלי צה"ל. בעקבות כך יזם מפגשי הגות בפרשת השבוע לחוג של שחקנים ואנשי במה, ביניהם מאיר אריאל. החל משנת 1990 שידר את פינת "משנה יומית" בערוץ 7, וכיום משודרת הפינה באתר האינטרנט של הערוץ.
שוויצה הוא אחד מרבני הגוף הבוחר לרבנות הראשית לישראל. היה חבר בחבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי. הוא נמנה עם חסידי מודז'יץ, והיה ממקורביו של רבי שלמה קרליבך.
המצור על ירושלים (588 לפנה"ס)
המצור על ירושלים על ידי נבוכדנאצר בימי צדקיהו המלך החל בעשרה בטבת, בינואר שנת 587 (או דצמבר 589) לפנה"ס, והסתיים בט' בתמוז, יוני 586 לפנה"ס בחורבן ירושלים ובית המקדש הראשון. ספר מלכים מתאר רק את שלביה האחרונים של המערכה על ירושלים ואת חורבן העיר, אך פרטים רבים על השתלשלות המצור עולים מנבואות ירמיהו ויחזקאל.
עוזי שוויצה
משפחתו
אשתו, צביה, עוסקת בייעוץ והכוונה להקמת בית יהודי. כתבה את הספר האוטוביוגרפי "עבותות". והיא גם מתנדבת "במוקד תהילים ארצי" של הרב מנדל
המצור על ירושלים (588 לפנה"ס)
יחסי יהודה עם עמי האזור
נוכח סכנת האויב שיגר צדקיהו שליחים למצרים כדי לגייס סיוע צבאי, ובייחוד גייסות רכב, כפי שמעידים דברי יחזקאל וכנראה גם אחד ממכתבי לכיש (חרס ג, שו' 14 ואילך: "ירד שר הצבא כ[נ]יהו בן אלנתן לבא מצרימה"). פרעה חפרע נעתר באיחור רב להחיש לארץ חיל-עזר שאילץ את הבבלים להסיר את המצור מעל ירושלים לזמן קצר כדי לקדם את פני הצבא המצרי. מנבואות הפורענות של יחזקאל על מצרים ומן התאריכים שבכותרותיהן ניתן להסיק שפעולת הנפל המצרית אירעה באביב 587, כלומר כשנה לאחר התחלת המצור. התערבותה של מצרים גרמה לאשליות שווא של ביטחון בירושלים, נגדן התריע ירמיהו, אך חיל המשלוח המצרי הקטן איכזב, והמצור התחדש.
עוזי שוויצה
משפחתו
בנו, ישראל דן, הוא סגן מנהל ת"ת קריית הרצוג בבני ברק. בין חתניו: הרב אברהם הלוי ליפשיץ, רב היישוב כפר גדעון; הרב משה יוסף שי, רב קהילת "אהל רבקה" בקריית שמואל בירושלים; דוד מרגלי, מנהל מוסדות חסידות מאקווא; הרב חנוך ווסרמן, רב קהילת ישמח ישראל-כפר יונה.
המצור על ירושלים (588 לפנה"ס)
כיבוש ירושלים
ב ואילך, השתמרה ידיעה על צעד שנקט צדקיהו בעת התחלת המצור על העיר:
צעד זה ננקט ככל הנראה לא רק בשל רגשות הומניים או דתיים, אלא ככל הנראה גם מעשיים: להגדיל בכך את כוח האדם העומד לרשות המגינים (עד כמה שהדבר נוגע לשחרור עבדים זכרים). אולם ככל הנראה בעת ההפוגה הזמנית במצור הבבלי, משרווחו האשליות שמלך בבל לא יחדש את המצור, חזרו "השרים וכל העם" אשר שיחררו את עבדיהם וכבשו עבדים אלו שנית לעבדות. על כך הגיב ירמיהו בנבואה קשה על עם יהודה.
הזמן הרב שנדרש לנבוכדנאצר לכבוש את ירושלים מעורר פליאה. שהרי לאחר גלות יהויכין הוחלשה יהודה במידה ניכרת, ומה עוד שבירושלים היו הדעות חלוקות בדבר המדיניות הנכונה שיש לנקוט, בין המצדדים במלחמה נגד בבל עד הסוף, לבין חסידי הפיוס שתבעו כניעה לבבל, וביניהם ירמיהו וחוגים מסוימים מקרב הצבא, שהשתכנעו בחוסר הסיכוי להצלחת המלחמה. למרות כל אלו נמשך המצור שנה וחצי (ולפי שיטתו של מלמט, לפיה נמנו שנותיו של צדקיהו לא מניסן אלא מתשרי - שנתיים וחצי).<BR> לצורך המצור נזקק נבוכדנאצר לטובי שריו, שאחדים מהם מילאו כעבור שנים משרות רמות בממלכת בבל (כמו נרגל-שראצר, שהיה לימים מלך בבל), וכן הסתייע במיטב הטכניקה של קרבות מצור שהייתה קיימת באותה עת - הקפת המקום בדייק, שפיכת סוללות לעבר חומות העיר והשימוש במכונות מצור (כרים ואילים) לקעקוע החומות.
בעת המצור, מקצת אנשי ירושלים הסגירו את עצמם לידי הבבלים בשנה האחרונה למצור. על כך מלמדים דברי צדקיהו לירמיהו: "וַיֹּאמֶר הַמֶּלֶךְ צִדְקִיָּהוּ אֶל-יִרְמְיָהוּ אֲנִי דֹאֵג אֶת-הַיְּהוּדִים אֲשֶׁר נָפְלוּ אֶל-הַכַּשְׂדִּים פֶּן-יִתְּנוּ אֹתִי בְּיָדָם וְהִתְעַלְּלוּ-בִי". ייתכן שעריקים אלו נמנו על 832 הגולים שלפי הרשימה ב, גלו מירושלים בשנת 18 לנבוכדנאצר, היינו עדיין בעת המצור על העיר. למרות כל זאת, מן האמור במקרא עולה, שהגורם שהכריע בנפילת ירושלים היה הרעב הכבד שהציק לתושביה, שבוודאי התרבו על ידי זרם פליטים מערי השדה שביקשו מקלט בירושלים עם בוא הצבא הבבלי.
חורבן ירושלים ויהודה
המצור נמשך עד לט' בתמוז 586 לפנה"ס (היא השנה ה-19 של נבוכדנאצר וה-11 של צדקיהו) עת הובקעה החומה, והסתיים בחורבן הבית בז' באב. החומה הובקעה ככל הנראה בצידה הצפוני של העיר, צד שהיה הנוח ביותר לחדירה אל העיר. הימצאותו של צדקיהו בשלב הקריטי של המצור בשער בנימין, והתכנסותם של שרי בבל לאחר הבקעת החומה בשער התווך - שני שערים שבחומה הצפונית, מעידים שהפריצה הייתה אכן בצד הצפוני.
חודש לאחר נפילת העיר החריבו הבבלים את חומות העיר ובתיה, שרפו את המקדש ואת הארמון. מה שנותר מכלי הפולחן במקדש ומאוצרות בית המלך לאחר מה שנלקח בגלות יהויכין, הושחת או נלקח. עדות מוחשית לאסון שפקד את ירושלים העלו החפירות הארכאולוגיות, הן בעיר העליונה והן במדרון המזרחי של גבעת העופל, שם התגלה הרס מוחלט של בנייני העיר, מעשה ידי הבבלים. מחמת ממדי החורבן באזור זה נבצר מנחמיה, כעבור 150 שנה, לשקם את עיי החורבות שבמקום והוא נותר מחוץ לחומה שהקים במרומי התל. ואילו בעיר העליונה, ליד מגדל ששמר על קו הביצור הצפוני (שנמשך דרומה לרחוב השלשלת של היום), נתגלתה רצפה חרוכה ועליה חיצים שהיו בשימוש הצבא הבבלי - כל אלו עקבות לקרב הסופי עם אויב שהסתער מצד צפון.
האוכלוסייה ששרדה בעיר, ועמה אלו שהסגירו את עצמם בעת המצור לידי הבבלים, וכן תושבי ערי יהודה האמידים יותר, את כל אלו הגלה נבוזראדן לבבל. ביהודה השאיר נבוזראדן רק "מִן-הָעָם הַדַּלִּים אֲשֶׁר אֵין-לָהֶם מְאוּמָה". עד שנרצח עמד גדליהו בן אחיקם בראש האוכלוסייה היהודית הענייה שנותרה ביהודה, אך עם הירצחו התפוררה הקהילה לגמרי. אירוע זה מצוין עד היום בצום גדליה.
גורלן של הערים השכנות
באשר לערי יהודה האחרות, העדויות הארכאולוגיות מצביעות על כך שמרבית ערי המבצר ירדו אמנם מגדולתן כבר קודם לכן, אך מסוף ימי בית ראשון התגלו עקבות של הרס מוחלט באתרים השוכנים בחבליה השונים של יהודה: חבל לכיש, תל בית מירסים, בית שמש וגזר בגבול השפלה והאשדות המערביים של ההר; בית צור, ח'רבת רבוד (כנראה העיר דביר) ורמת רחל, בנוסף לירושלים בתוככי חבל ההר; בספר הדרומי - כנראה ערד, תל מלחתה ותל משוש; אף עין גדי המרוחקת לא ניצלה מחורבן. בחומות עין גדי גם נמצאו תקועים צרורות חיצים מן הטיפוס שהיה בשימוש הצבא הבבלי, ובחומת לכיש נחשפה אבן-קלע שנורתה כנראה על ידי חייל מצבא נבוכדנאצר.
תמונה שונה לחלוטין התגלתה באזור שמצפון לירושלים, שם שפר גורלם של יישובי ארץ בנימין. את סימני החורבן בבית-אל ותל א-נצבה (מצפה) שיוחסו בעבר לימי נבוכדנאצר יש ליחס - יחד עם סימני החורבן שנחשפו בגבעה (תל אל-פול) ובגבעון - לזמן מאוחר יותר. כנראה, גם בענתות (תל ראס-אבו חרובה), עיר מולדתו של ירמיהו, ובמוצא לא פסק היישוב באותו פרק זמן, וכך כנראה גם ברמה, ששימשה כמקום מפקדתו של נבוזראדן, המצביא הבבלי בסיום המערכה על ירושלים וכתחנת מעבר לגולי יהודה לאחר כיבוש הבירה. לכן מסתבר, שהיישוב בנחלת בנימין לא נפגע באופן משמעותי, בניגוד למצב בשאר חבלי יהודה. את סיבת הדבר יש לבקש בניתוקו של חבל ארץ זה, שהיה בחזקת חטיבה טריטוריאלית נפרדת מעל יהודה כבר בשנת 589/588. לכן נבחר אזור זה על ידי הבבלים לאחר חורבן הבית כמרכז של שארית הפליטה, ומצפה הפכה למקום מושבו של גדליהו, נציב יהודה מטעם בבל (על-פי, הוסיפה מצפה לשמש מקום מושב הפחה אף בתקופה הפרסית).
ראיה נוספת להנחה כי נמנע אז הרס של ארץ בנימין ייתכן כי נמצאת ברשימת עולי בבל הראשונים. לפי רשימה זו חזרו שבי ציון בעיקר לערי בנימין, עובדה המוכיחה כנראה שערים אלו לא נחרבו והתאפשר לשבים להיאחז בהן. עניין מיוחד יש בשלוש הערים לוד, חדיד ואונו, ששכנו בקרבת "דרך הים" - עורק תחבורה החיוני לצבא בבל - ולפיכך לא יכלו להתגונן מפני האויב ונכנעו ללא התנגדות. פרט לערי בנימין נזכרו ברשימת העולים רק בית-לחם ונטופה. בנוגע למקום האחרון מעניינת העובדה, שמבין שרי החיילים שנתרכזו סביב גדליהו במצפה, היחידים שעיר מוצאם צוינה במפורש - שריה בן-תנחומת ובני עיפי וחבורתם - הם אנשי נטופה; כלומר, חיל יהודה באזור זה לא הושמד לחלוטין ולא הוגלה לבבל. כמו כן שימשה עדיין לאחר חורבן הבית סביבת בית לחם כמקום יישוב וכתחנה בדרך למצרים. על יסוד עובדות אלה ניתן כנראה להסיק, שאף ביהודה נותרו מובלעות שלא התנגדו בחריפות לצבא בבל ועל-כן לא הושמד היישוב בהן כמו בשאר חבלי הממלכה.
עדות תעודות לכיש וערד
על מה שהתרחש בזמן המצור על ירושלים ביהודה לא קיימות ידיעות מן המקרא. רק הערת אגב מעלה את שמן של שתי ערים נוספות שסביבן התחוללו קרבות מצור - לכיש ועזקה (תל זכריה): "וְחֵיל מֶלֶךְ-בָּבֶל נִלְחָמִים עַל-יְרוּשָׁלִַם וְעַל כָּל-עָרֵי יְהוּדָה הַנּוֹתָרוֹת אֶל-לָכִישׁ וְאֶל-עֲזֵקָה כִּי הֵנָּה נִשְׁאֲרוּ בְּעָרֵי יְהוּדָה עָרֵי מִבְצָר". מידיעה זו, המתייחסת לשנת המצור הראשונה, קודם לבואו של חיל המשלוח המצרי (כאשר ירמיהו התהלך עדיין חופשי וראה פתח של תקוה לגורל המלך:), מסתבר שמיד בראשית פלישתם מיהרו הבבלים לכבוש את מרבית יהודה, ורק שתי הערים הללו נותרו לשמור על הגישה לירושלים מדרום-מערב.
ממצאים מלכיש
חרסי לכיש הם קבוצה של 21 חרסים כתובים בדיו, ובה 18 מכתבים (מס' 2–18, 21); רשימת שמות (מס' 1); רשימת שמות ומספרים (מס' 19); וחשבון משלוח (מס' 20). פרט לשלושה, כולם נמצאו בשנת 1935 בחדר המשמר שבין השער החיצוני לשער הפנימי של העיר, וזאת בתוך שכבת שרפה המיוחסת לחורבנה של לכיש בידי הבבלים בשנת 588/587. מתוכם רק שישה אוסטרקונים נשתמרו במצב תקין וניתנים לקריאה. לשון המכתבים קרובה ללשון ספרי מלכים ופרקי הפרוזה שבספר ירמיהו, אם כי יש בהם גם מילים וביטויים שאינם מצויים במקרא. המכתבים נכתבו בידי אדם בשם הושעיהו, והוא נשלח אל "אדונו" יאוש (=צורה מקוצרת של יאשיהו), שהיה ככל הנראה מפקד לכיש (בה נמצאו המכתבים). הושעיהו, המכנה עצמו במכתבים אלו "עבדך כלב", כסמל לכפיפות, היה ככל הנראה ממונה על אחת המצודות שבסביבה. לא כל העניינים הנידונים במכתבים אלו נהירים, אך המכתבים עוסקים בעיקר במספר נושאים, המשקפים את האווירה המדינית והצבאית בעת כתיבתם.
במכתב מס' 3 מספר הושעיהו שהוגד לו כי שר הצבא, כניהו בן אלנתן, ירד מצרימה ושלח כמה מאנשיו לקחת דבר-מה. הוא מודיע ליאוש שהוא מעביר אליו מכתב של טביהו עבד המלך שהתקבל באמצעות הנביא, לאמור "הִשָמֵר". הדברים מזכירים את סיפור המעשה בנביא אוריהו בן שמעיהו מקרית יערים, בן מפלגתו של ירמיהו, שברח מפני יהויקים מצרימה, ועל אלנתן בן עכבור ואנשיו שרדפו אחריו, החזירוהו לירושלים ושם הומת. אך גם אם ישנו דמיון מסוים בין שני המקרים אין בשום פנים לזהות ביניהם, ולו רק בשל העובדה ששמותיהם של שרי הצבא אינם זהים.
בהקשר לכך יש עניין מרובה במכתב מס' 6, בו מודיע הכותב שקיבל את מכתב המלך ואת מכתבי השרים והנה "דברי ......ה[...] לא טבים לרפת ידיים". ובהמשך: "ועתה אדני הלא תכתב אלהם [לאמר למ]ה תעשו כזאת ב[...]יהו". טור-סיני משלים במקום המקוטע הראשון "ה[נבא]", ובשני "ב[אר]יהו", ומשווה זאת לדברים שנאמרו על ירמיהו הנביא: "וַיֹּאמְרוּ הַשָּׂרִים אֶל-הַמֶּלֶךְ יוּמַת נָא אֶת-הָאִישׁ הַזֶּה כִּי-עַל-כֵּן הוּא-מְרַפֵּא אֶת-יְדֵי אַנְשֵׁי הַמִּלְחָמָה הַנִּשְׁאָרִים בָּעִיר הַזֹּאת וְאֵת יְדֵי כָל-הָעָם". אולברייט, ח"א גינזברג ואחרים משלימים במקום הראשון "ה[שרים]" ובשני "י[ר]שלם", ודוחים את הזיהוי עם אוריהו הנביא מכל וכל. ברם, בדיקת התצלומים המקוריים מראה (לדעת פרופ' אביגד) ששתי ההצעות אינן מבוססות. כך או כך, ממכתב זה משתקפת תקופה של הכנה למלחמה ומציאות מדינית של השלטון בירושלים הדוגל בקו פרו-מצרי (שר הצבא ירד מצרימה!) ושל מתנגדי קו זה, המרפים בדבריהם את ידי העם.
הד הימים הגורליים ההם נשמע במכתב מס' 4, המסתיים בתיאור דרמטי של מצור ומלחמה:
ברור שדברים אלו נכתבו ערב נפילת לכיש ועזקה, והם תואמים להפליא את הכתוב בירמיה לד, ז: "וְחֵיל מֶלֶךְ-בָּבֶל נִלְחָמִים עַל-יְרוּשָׁלִַם וְעַל כָּל-עָרֵי יְהוּדָה הַנּוֹתָרוֹת אֶל-לָכִישׁ וְאֶל-עֲזֵקָה כִּי הֵנָּה נִשְׁאֲרוּ בְּעָרֵי יְהוּדָה עָרֵי מִבְצָר".
ממצאים מערד
מכתבי ערד נחשפו על ידי יוחנן אהרוני בערד בשנים 1962–1964. במקום זה, השוכן באזור מדברי, נחשפו שרידי מצודה מהתקופה הישראלית, שהתקיימה בשלבים שונים במשך כל תקופת קיומה של ממלכת יהודה. המצודה שימשה כנראה תחנה ממלכתית שסיפקה צידה לדרך (בעיקר יין, שמן וקמה) לעוברי אורח שהיו בשליחות הממלכה. בשעת הצורך היא נדרשה גם לספק כוחות לוחמים. הממונה על מחסני המצודה הממלכתית היה אלישיב בן אשיהו; אליו הופנו המכתבים ובהם הוראות או משאלות למסירת הצידה. על מעמדו של אלישיב מעידה גם מציאת שלוש חותמות (כמות גדולה מאוד) הנושאות את שמו באחד מחדרי המצודה. אלישיב שמר על המכתבים בארכיון כאסמכתאות מנהליות. בארכיון זה נמצאה קבוצה של 17 מכתבים, מהם 9 פחות או יותר שלמים. הם מיוחסים לשכבה VI, כלומר, לסוף ימי בית ראשון.
במכתב אחד (מס' 1) מצווה אלישיב על ידי הממונה עליו לתת כמות מסוימת של יין לכתים (כנראה חיילים שכירים יווניים שהיו בשירות מלך יהודה) וכן קמח לעשיית לחם, והוא מצטווה גם לרשום את יום המסירה.
אחד האוסטרקונים המעניינים ביותר (מס' 24) ענינו מדיני-צבאי, והוא כתוב משני צדדיו, אלא שצד הפנים מחוק ואין לדעת אל מי מופנה המכתב (ככל הנראה למפקד המצודה). במכתב הוראה דחופה לגייס מכסה מסוימת של אנשים בערד ובמקום אחר (קינה?) לשלחם בידי מלכיהו בן קרבאור לרמת-נגב ולהפקידם שם בידי אלישע בן-ירמיהו, על מנת לקדם פני התקפה אדומית צפויה. המכתב כולל גם התראה, כי הפקודה היא דבר המלך ובנפשם הוא אם לא ימלאו אחריו:<BR> מערד ... ומקינ (ה ...)ה. ושלחתם. אתם.רמת.נג[ב בי]ד.<BR> מלכיהו בן קרבאור. והבקידם.על.יד אלישע בן ירמיהו.<BR> ברמת נגב. פן יקרה.את העיר דבר. ודבר המלך אתכם בנבשכם.<BR> הנה שלחתי. להעיד בכם. הים.האנשם.את. אלישע.פן. תבא.אדם. שמה.<BR>
במכתב זה בא לכלל ביטוי מציאות אופיינית של חבל הספר, שבו שוכנות ערד ורמת-נגב (חורבת עוזה?). המלחמות עם האדומים היו תכופות למדי. אהרוני סבור, שהמדובר הוא בהתקפה שערכו האדומים בימי יהויקים בשנים 598–600, סמוך למסעו הראשון של נבוכדנאצר, ערב חורבן הבית הראשון. דומה, כי גם דברי הזעם על אדום, המצויים בספרי המקרא השונים, מתייחסים לחלקו של אויב זה בחורבן הסופי של ממלכת יהודה.
ממצאים נוספים
סימנים לחדירתם של האדומים לנגב, ובכלל זאת לבקעת באר שבע, קיימים בממצא הארכאולוגי והאפיגראפי. יישובים בנגב שחיזקו וביצרו יאשיהו ומלכי יהודה שקדמו לו נתפסו בידי האדומים: בתל מלחתה ובתל ערוער נמצאו כלים מטיפוס אדומי, ובתל ערוער נתגלה חותם אבן עם הכתובת "לקוסא" (קוס הוא שם האל הלאומי של אדום). גם בחירבת עוזא נמצאו כתובות המעידות על תפיסת המקום בידי האדומים, וכיוצא בזאת נראה שתל משוש נחרבה במאה הששית לפני הספירה בידיהם. הממצא הקרמי והאפיגראפי מן התקופה שלאחר חורבן בית ראשון באתרים שונים בדרום הר יהודה ובנגב הצפוני, בעיקר בערד ובאר שבע, מעיד על אוכלוסייה אדומית וערבית שנאחזה בחבלים אלו.
איגרת הקורינתים אל פאולוס
איגרת הקורינתים אל פאולוס היא איגרת הממוענת אל השליח פאולוס (שאול התרסי) בעקבות האיגרות שכתב (האיגרת הראשונה והאיגרת השנייה). איגרת זו לא נכנסה כספר קדוש אל הברית החדשה. בעבר הייתה חלק ממעשי פאולוס (ספר חיצוני לברית החדשה) אולם בהמשך הופרדה מספר זה והפכה לאיגרת עצמאית.
תוכן האיגרת
האיגרת מתארת תורות שונות ודעות שונות כגון תורתו של שמעון הקוסם הכוללת את הטענה שהאל אינו כל יכול, שישו לא קם לתחייה, וכי אינו אל (דוקטיזם) וכן כי המלאכים או השטן הם שבראו את העולם (תאוריית בורא עולם של הגנוסטים). בעקבות איגרת זו נכתבה האיגרת השלישית אל הקורינתים הבאה לתקוף את תוכנה של איגרת הקורינתים. האיגרת היוותה קריאת תיגר על הנצרות, ונועדה שיענו לה - ככל הנראה כדי לאפשר תקיפה מסודרת של הדעות הדוקטיות והגנוסטיות.
כבר בעת העתיקה היה ברור כי האיגרת מזויפת, אולם על אף זאת האיגרת והתשובה לה היוו חלק מהתנ"ך של הכנסייה הארמנית.
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לסרט האנימציה הטוב ביותר
פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לסרט האנימציה הטוב ביותר הוא פרס המוענק לאנשים העובדים בתעשיית הקולנוע על איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי. הפרס הוענק מדי שנה מאז 1998. צעצוע של סיפור הוא הזיכיון היחיד שזכה מספר פעמים, כשזכה שלוש פעמים: צעצוע של סיפור 2 (1999), צעצוע של סיפור 3 (2010) וצעצוע של סיפור 4 (2019). מאז 2001, כמעט כל הסרטים זכו בפרס האוסקר לסרט האנימציה הטוב ביותר, למעט מכוניות, ראלף ההורס, סרט לגו ומשפחת מיטשל ומלחמתה במכונות.
מחשוב אוטונומי
מחשוב אוטונומי היא יוזמה בתחום הבינה המלאכותית של חברת IBM שהחלה בשנת 2001. היוזמה החלה תחת הכינוי "יוזמת המחשוב האוטונומי" (ACI - Autonomic Computing Initiative). מטרת היוזמה היא פיתוח מערכות מחשב המסוגלות לנהל את עצמן כדי להתגבר על המורכבות הגדלה במהירות של ניהול מערכות מחשוב, וכדי לאפשר את המשך הצמיחה של המערכות על ידי הסרת המחסום שמציבה אותה מורכבות. במילים אחרות, מחשוב אוטונומי מתייחס לתכונת הניהול העצמי של מרכיבי מערכת מבוזרת, תכונה המאפשרת למערכת לבצע התאמות לשינויים בלתי צפוים תוך הסתרת מורכבותה מהמפעילים והמשתמשים. מערכת מחשוב אוטונומי מקבלת החלטות בעצמה, על סמך מדיניות שנקבעה מראש, בודקת את מצבה ומתייעלת באופן רציף ואוטומטי על מנת להתאים עצמה לתנאים המשתנים.
הצורך בפיתוח מחשוב אוטונומי החל מההבחנה כי מערכות מבוזרות הופכות מסובכות יותר ויותר עם הזמן, עם התווספותם של מרכיבים נוספים הכרוכים בלוגיקה מורכבת. ככל שהמערכות הופכות מסובכות ומתוחכמות יותר, כך ניהול המערכת הופך למשימה סבוכה הנתונה לטעויות אנוש. ההשראה במחשוב האוטונומי לקוחה ממערכת העצבים האנושית, אשר באמצעות הגדרת אופן פעולה אוטונומי, מערכות שונות בגוף מתפקדות ללא תלות באחרות. לדוגמה: אופן הפעולה האוטונומי של מערכת הנשימה ומערכת העיכול בגוף האדם.
עקרונות הניהול האוטונומי
הניהול האוטונומי מושתת על ארבעה עקרונות. באמצעות יישום ארבעה עקרונות אלה מושגת מערכת מידע אשר עצמאית בניהולה, בעלת יכולות גידול ואמינות משופרות משמעותית, בעוד הקושי בפיתוח ובתחזוקה מופחת.
IBM הציגה חמישה שלבי התפתחות למערכת מחשוב אוטונומי: השלב הראשון הוא המצב הקיים, בו מערכות מנוהלות על ידי גורם אנושי. בשלבים 2 - 4 הפונקציונליות של מערכת הניהול האוטומטית הולכת וגדלה, בעוד ששלב 5 מציג את מימוש החזון: מערכת שמנהלת את עצמה באופן מלא.
לולאות שליטה
רעיון בסיסי אחד שיש ליישם במחשוב אוטונומי הוא לולאות שליטה. לולאת שליטה היא מערכת שמבצעת מעקב אחר משאב מסוים: חומרה או תוכנה, ובאופן אוטונומי מנסה לשמור על פרמטר כלשהו בטווח רצוי. מימוש פשוט הוא על ידי לולאה בקוד שבאופן רציף בודקת את ערך הפרמטר, ואם זה חורג מהתחום המבוקש – המערכת מבצעת תיקון. דוגמה ללולאת שליטה היא תרמוסטט במערכת מיזוג אוויר. התרמוסטט מודד באופן רציף את הטמפרטורה, ואם זו חורגת מהטמפרטורה המבוקשת – התרמוסטט מפעיל את מנגנון החימום או הקירור כדי להישאר בטווח הטמפרטורה הרצויה.
לפי IBM, מאות ואף אלפי לולאות שליטה צפויות לעבוד במקביל במערכת מחשוב אוטונומי.
מרטיאליס
מרקוס ואלריוס מרטיאליס (בלטינית: Marcus Valerius Martialis; סביבות 40 – סביבות 104) היה משורר רומי מהיספניה (ספרד). הוא ידוע בעיקר בשל האפיגרמות, מכתמים שכתב, שראו אור ברומא בין 86 ל-103 לספירה, בתקופת שלטונם של הקיסרים דומיטיאנוס, נרווה וטריאנוס. במכתמים אלה מתאר מרטיאליס בלשון מושחזת ושנונה את הצדדים הכעורים של אנשי רומא, אנשי שם ופשוטי העם כאחד, אליהם התוודע בשלושים וחמש השנים שעשה בעיר. הוא חיבר 1,561 מכתמים בסך הכל, ש-1,235 מתוכם בדיסטיך אלגי. מרטיאליס נחשב לגדול מחברי האפיגרמות.
ביוגרפיה
מַרְקוּס ואלֶרִיוּס מַרְטְיאלִיס נולד באוגוסטה בילביליס בפרובינקיה הרומאית של היספניה טארקוננסיס (כיום העיר קאלאטיוד שבספרד). אף על פי שנולד כאזרח רומאי הוא כותב כי מוצאו מהקלטים או מהאיברים שישבו לחופיו של הנהר טחו.
בהיותו בן 24 שנים הגיע לרומא והתיידד עם מרקוס אנאוס לוקאנוס, סנקה הצעיר וקווינטיליאנוס, שגם הם היו ילידי ספרד. ידידיו לוקאנוס וסנקה נלקחו ממנו עד מהרה כאשר הצטוו להתאבד בעקבות קשר פיסו נגד נירון. ידידו הרטוריקן קווינטיליאנוס הציע לו להרוויח את לחמו כפרקליט, אך הוא העדיף לגווע ברעב ולא לוותר על שירתו. הוא נאלץ להתפרנס מכתיבת שירה בעבור פטרונים עשירים שהתחזו למשוררים, ובתמורה נתנו לו מזון ומקום מקלט. הוא לא אהב את חיי העיר וניסה למצוא מפלט באזורים הכפריים של איטליה, אולם כמשורר היה עליו להתגורר ברומא כדי לעמוד בקשרים עם אנשי החברה הגבוהה.
פטרון עשיר העמיד לרשותו חווילה קטנה בנומנטום, ובאופן כלשהו הצליח לגייס כספים כדי לקנות בית על גבעת הקווירינאליס. בשנת 80, עם פתיחת הקולוסיאום, הקדיש לטיטוס אחד משיריו הראשונים. הוא כתב שיר הלל לקיסר דומיטיאנוס שהעדיף את המשורר סטאטיוס, אך צירף את מרטיאליס למעמד הפרשים - מה שאפשר לו לקבל קצבה קטנה. בין השנים 86 ו-103 פרסם 12 ספרי אפיגרמה (שירים קצרים וחריפים ברוח הסאטירה). בשנת 98 כתב פואמה בעבור פליניוס הצעיר, שבתמורה מימן את נסיעתו של מרטיאליס בחזרה לעיר מולדתו בספרד. שם קיבל, מאישה שהעריצה את שירתו, חווילה שבה בילה את שנותיו האחרונות.
אחרי מותו, פליניוס הצעיר כתב: "זה עתה נודע לי על מות מרטיאליס - מה שגרם לי צער רב. הוא היה משורר שנון אשר מיזג בחרוזיו מלח ודבש, ועשה זאת בגילוי לב, בכנות וללא משוא פנים."
יצירתו
מרטיאליס נודע בעיקר בשל 12 ספרי אפיגרמות (Epigrammata) שהופיעו ברומא במשך תקופת שלטונם של דומיטיאנוס, נרווה וטריאנוס. בספר הראשון הוא מגלה את סוד הצלחתן: "ספרים אלה, בדומה לבעלים בעיני נשותיהם, בלי זין אינם יכולים למצוא חן".
בפואמות אלה הוא מתאר את חיי העיר רומא ואת אורח חייהם של נשים וגברים בני תקופתו, ובהם: מיליונרים, פרוצות, סופרים, סנדלרים, רופאים, להטוטנים ואסירים, על רקע מרחצאות, תיאטראות ורחובות רומא. הוא מפקפק באופיין של הנשים ויחד עם זאת מכבד ומעריץ אותן. הוא מביע את חיבתו לילדים ובאופן מיוחד לקרוביו, ואת געגועיו לעיר מולדתו בספרד, שבה היו לו ידידים רבים, ולסביבתה הכפרית שאפשרה לו ליהנות מציד ומדיג בימי נעוריו.
שירתו של מרטיאליס מאפשרת לנו לקבל מושג על תנאי החיים ברומא העתיקה. לשם דוגמה: "אני מתגורר בחדר קטן שיש בו חלון שאיננו נפתח." הוא מתאר גם מקרים של אנשים שהבעירו את בתיהם כדי לקבל את כספי הביטוח: "טיגליאנוס, שילמת מאתיים בעבור ביתך שעלה בלהבות, וקיבלת פי עשרה. האם אין זה משום שהבערת אותו בכוונה תחילה?"
הפואמות שלו נקראו בכל רחבי האימפריה הרומית, ואפילו על ידי אנשי השבטים הגותים. אחת הפואמות שלו הוקדשה לידידו המשורר יובנאליס. בין ידידיו נמנה גם פליניוס הצעיר, אך היו לו גם מתחרים בחברה הגבוהה של רומא ובהם המשורר סטאטיוס.
יצירתו של מרטיאליס התגלתה בתקופת הרנסאנס והעניקה השראה למחברים שראו בה תיאור של בעיות תקופתם. הייתה לו השפעה ניכרת בצרפת ובאיטליה, ושירתו השפיעה גם על השירה האנגלית והשירה הגרמנית. היא יצאה מן האופנה רק עם התפתחות הרומנטיקה.
היהודים אצל מרטיאליס
השקפותיו של מרטיאליס לגבי חשיבותם היחסית של היהודים מבין היסודות הזרים ברומא, מתוארות על ידי מספר התייחסויותיו אליהם באפיגרמות שלו. ההתייחסויות הללו נופלות במספרן רק מאלה הנוגעות לפולחנים הפריגיים של קיבלה (Cybele) ואטיס, שהיו קשורים למוסד הגאלי (Galii) המסורסים.
באפיגרמה 2.2 של מרטיאליס שכתב לקיסר דומיטיאנוס, בין אזכורים של ניצחונות וכיבושים שלדומיטיאנוס יש בהם נגיעה, מזכיר מרטיאליס גם את "ניצחונו האדומי" של אחיו, טיטוס, כאשר המילה "אידומאוס" מציינת כאן את השם "יודאוס" (יהודי). זהו אזכור לניצחונו של טיטוס על היהודים במרד הגדול. באפיגרמה 50 בספר העשירי מזכיר מרטיאליס את "הדקלים האדומיים" (הנזכרים גם אצל ורגיליוס) כסמל ניצחון.
באפיגרמה 4.4 משנת 88 לספירה, מרטיאליס מציין בשיר-התקפה על אשה בשם "באסה" (Bassa), בין אוסף הריחות הרעים שהוא מעדיף על פני ריחה של אשה זו, אליה הוא פונה בשיר, גם את "הבל פיהן של נשים הצמות בשבת". מרטיאליס חושב בטעות את השבת היהודית כיום צום – טעות רווחת שהתקבעה כבר הרבה לפניו במסורת הספרות הפגאנית ומופיעה גם אצל סטראבון, פומפיוס טרוגוס וסווטוניוס.
באפיגרמה 12.57.1-14 מרטיאליס מסביר מדוע הוא עוזב את רומא לעיתים קרובות כל כך לטובת נומנטום הכפרית. הוא מונה את המטרדים המאפיינים של רומא הגדולה והרועשת, ובהם גם "היהודי שלמד מאמו לקבץ נדבות".
מנהג המילה היהודי
במכתם 7.30 על קייליה (Caelia), נערה רומית שמרעיפה מחיבתה על גברים בני כל האומות מלבד אלה של רומא, מרטיאליס מפרט רשימה של מאהבים "אקזוטיים" שאליהם היא נמשכת. הוא כולל בה גם את היהודים ומשתמש במילה כדי לאפיין אותם, תוך שהוא מעניק לה גוון מיני ברור, כשהוא כותב שקייליה אינה "נרתעת מן החלציים של יהודים נימולים". המילה "inguen" (חלציים, מפשעה) משמשת בגרפיטי, במכתמים ובסטירות גסים לתיאור אברי מין. במכתם 7.35 המיועד ללייקאניה (Laecania), מרטיאליס מלין על כך שהעבד שלה תמיד נוכח כאשר היא מתרחצת באמבטיה ו"אברי המין (שלו) מכוסים בפיסת עור שחורה" (aluta, "תחתוני רצועה"). הוא רומז לכוח הגברא המיוחס ליהודים, כשבמקום העבד שלה הוא מציע לה את עבדו שלו, ש"(חתיכת) משקל יהודי לו מתחת לעורו החשוף".
התייחסות דומה נמצאת באותו הספר גם במכתם 7.82 על השחקן או הזמר מנופילוס, שהנדן (fibula) המכסה את הפין שלו כה גדול, "שדי בו לבדו לכיסוי כל השחקנים הקומיים שלנו כאחד". מרטיאליס מסביר שהניח שמנופילוס דואג לכסות את הפין שלו מהסיבה "שהוא חרד לשמור על קולו...אך פעם אחת, כאשר השתתף במשחק באמצע מגרש הספורט קבל עם ועדה, החליק הנדן מן המסכן; והנה הוא נימול!". ייתכן ומנופילוס ניסה להסתיר את מילתו בשל המס היהודי, או שחש נבוך להיחשף כיהודי. המילה Verpa מציינת את הפין במצב שבו העורלה משוכה לאחור כתוצאה מזקפה, ומשתמשים בה לעיתים קרובות כאשר מדובר על ביצוע אקט מיני, ובפרט אקטים הומוסקסואליים אגרסיביים, לפיכך השימוש במילה verpus במובן של "נימול" (המתועד רק אצל מרטיאליס ויובנאליס) מקביל את נסיגת העורלה לתאוותנות היתר המזוהה עם היהודים ומוכנותם התמידית כביכול לקיים יחסי מין.
במכתם 11.94 מרטיאליס מכניס קונוטציה הומוסקסואלית במכתם על משורר-יריב יהודי שהפך גם למאהב-יריב: "אך זאת מייסרני: שלמרות שנולדת בירושלים (Solyma) עצמה, אתה עושה מעשה סדום בנערי, משורר נימול". מרטיאליס יוצר בנייה דרמטית כאשר הוא חוזר שלוש פעמים על הפנייה "משורר נימול", אך לבסוף פונה אל יריבו כ"נימול" (verpe) בלבד ולא כ"משורר". הוא אינו מאמין ליריבו היהודי שמכחיש את פיתוי הנער ונשבע לשם כך ביופיטר, ודורש מיריבו להישבע "בשם אנכיאלוס" (Anchialus). פירוש "אנכיאלוס" הוא בגדר תעלומה בלתי פתורה. פרידלנדר הציע שאנכיאלוס היה יהודי רומי עשיר, ובכך הבין את המשפט כסטריאוטיפ אנטישמי על יהודים. פטר שפר מציע שמדובר בשיבוש של "ארכלאוס". מנחם שטרן טען כי "אנכיאלוס" היה שם נפוץ, במיוחד בקרב עבדים ועבדים משוחררים ולכן נראה כי מרטיאליס התכוון לאדם לא מזוהה בשם זה שחי ברומא באותו הזמן. מאחר שהשם היה נפוץ בקרב עבדים, ניתן גם להניח ש"אנכיאלוס" היה שמו של הנער עצמו.
Puppy Linux
Puppy Linux היא הפצת לינוקס קלה המתמקדת בהפשטת השימושיות בה. המערכת יכולה לפעול בשלמותה מה-RAM, ובכך מתאפשרת הסרת התקן האתחול לאחר הפעלתה.
המערכת כוללת תוכנות חופשיות כדוגמת Abiword, Gnumeric, MPlayer, ודפדפנים שונים הניתנים להתקנה. ההפצה פותחה במקור על ידי ברי קאולר וחברים נוספים בקהילת ההפצה. הכלי Woof יכול לבנות חבילות המתאימות ל-Puppy, תוך כדי שימוש בקבצים בינאריים המתאימים להפצות אחרות.
תכונות
Puppy היא מערכת הפעלה לכל דבר, הכוללת חבילות תוכנה המתאימות למגוון רחב של משימות וכן לשימוש כללי. המערכת קטנה מבחינת גודלה, כך שהיא יכולה לבצע אתחול, גם מסוגי מדיות אתחול בעלות קיבולת אחסון נמוכה. המערכת שימושית גם כתקליטור הצלה, ולשימוש במחשבים ישנים. התקנת המערכת על כונן קשיח יכולה להתבצע כמערכת הפעלה בלעדית על הכונן, או לצד מערכות נוספות הקיימות עליו.
עצי שקמה בתל אביב
ברחבי העיר תל אביב נותרו מספר עצי שקמה בודדים אשר שרדו ממטעי שקמים רחבי ידיים שהשתרעו ברחבי מישור החוף. לעצים עתיקים ורחבי ענפים אלה נודעת משמעות נוסטלגית, והם היו לסמל למאבק בין ישן לחדש וניצבו במרכזם של מספר מאבקי שימור. עצים אלו מהווים חלק מכלל העצים העתיקים בארץ ישראל.
מעמדם של העצים כסמל שינוי בא לידי ביטוי בפזמון העברי "גן השקמים" (1954), ועניינו מבט עורג אל ראשית ימיה של העיר עת הייתה שכונה בראשיתית טרם היותה לכרך סואן.
מאבקים נגד עקירת השקמים
עיריית תל אביב עקרה את מרבית השקמים שבעיר, בעיקר מטעמים של מניעת הפרעה לתנועה, שמירה על ניקיון ופינוי שטחים לבנייה. לאורך השנים נערכו מספר מאבקים נגד עקירת עצי השקמה באתרים שונים בעיר. את המחאות הובילו סופרים ואמנים, בעיקר מעל דפי העיתונים.
ביולי 1933 ביקשה העירייה לעקור שורה של 16 עצי שקמה ברחוב הכרמל (שכעבור שנתיים נקרא על שם המלך ג'ורג') ופרסמה מכרז לכריתה. ראשי ועד אגודת אמני ארץ ישראל, נחום גוטמן, חיים גליקסברג ושמואל עובדיהו, יצאו במכתב גלוי שבו כתבו: "יופקעו נא מטרים אחדים של המגרשים משני צדי הרחוב, אם יש צורך בדבר, אבל בשקמים היפות והעתיקות, שציירינו ציירו אותן ומשוררנו שרו עליהן – אל תשלחו יד!". עיתונאי "דבר" יצחק יציב פרסם בעיתונו רשימה חריפה נגד כוונת העירייה:
המשוררים שאול טשרניחובסקי ויהודה קרני (וולובלסקי) נודעו כגדולי הלוחמים נגד כריתת עצים בעיר בתקופת המנדט. קרני, חבר מערכת "הארץ", נהג לפרסם הספד על כל עץ שנגדע. כך בראשית שנות ה-30, בטור מחורז שכותרתו "הספד על עץ", כתב: "כל דבר מחאה לא בוטל / ואולם בקשה – כבר לשווא, / יען כי הוא כבר מוטל / כחלל על "גבעת בוגראשוב". [...] שם על "גבעת בוגראשוב" / רבה ורבה התכונה; / עומדים שם לבנות בקרוב / "פתום ורעמסס" או שכונה. / ושם באמצע הגבעה / עמד עץ עתיק, עץ שקמה; / נשב עליו כבר שבעה, / תל אביב נקמתה כבר נקמה". מסופר שהיה מתהלך ברחובות ומבקש לשמור על העצים. בדצמבר 1934 כתב כי "העירייה מרצחת גנים" והוסיף: "ואל נא תחשוב העירייה, כי אין אני יודע על דבר השקמים הנהדרות, שנקצצו עכשיו ברחוב נחמני סמוך לדרך פתח תקווה".
בשנת 1936 נגדעה אחת מ-17 השקמים העתיקות של העיר. על פי תוכניתם של מהנדסי העירייה, נקבע שיש לעקור את שבע השקמים העתיקות שברחוב המלך ג'ורג' לצורך הרחבת הרחוב ויישור הכביש. התעוררה סערה בקרב אנשי הרוח בעיר, ובראשם טשרניחובסקי, והם יצאו להפגין נגד הכריתה, בהתריסם במילים קשות כלפי ראש העיר דיזנגוף. קרני פרסם את "שיר השקמים", שתחילתו קינה וסופו נחמה באמצעות נקמה: "נחמו בנים, עיר שכולה, / נקמו נא נקמתה, / נטעו שקמה – ולשפלה / תושב נא שקמתה". התארגנה "תנועה למען השקמים" בראשותו של המשורר חיים נחמן ביאליק ולצדו סופרים ואמנים רבים, בהם נחום גוטמן. העירייה מינתה ועדה מיוחדת לבדיקת הנושא, שבין חבריה היו אדריכלים, אגרונומים, אנשי רוח ורופאים; הוועדה קבעה שאין לפגוע בעצים. ב-1940 ביקשה העירייה פעם נוספת לכרות את העצים, על רקע מערכת ביוב שתוכננה באזור. ההמלצה לכרות התקבלה על ידי מנהל לשכת הבריאות הממשלתית במחוז, ד"ר רפאל אופלטקה, שהיה מעורב בנושאי הבינוי והפיתוח. טשרניחובסקי הוביל בשנית את המאבק, כשהפעם לצדו המהנדס והאדריכל אליעזר ברוצקוס.
בשלהי שנות ה-50 וראשית שנות ה-60, כאשר ביקשה עיריית תל אביב לכרות את עצי השקמה העתיקים שבראש גבעת החול בתל אביב הקטנה ("גבעת השקמים") שעליה הוקמו בית "הבימה", היכל התרבות וביתן הלנה רובינשטיין, ניהלו סופרים ואמנים מאבק ציבורי, עד שהעירייה התרצתה והוחלט לשמור על העצים ולהקים את גן יעקב.
קישורים חיצוניים
התייחסויות ספרותיות לעצי השקמה בתל אביב:
ארגון הצופים העולמי
ארגון תנועת הצופים העולמי (באנגלית: World Organization of the Scout Movement; בראשי תיבות: WOSM) הוא ארגון חוץ-ממשלתי בינלאומי המרכז את רוב תנועות הצופים הלאומיות, ומונה יותר מ-50 מיליון חניכים חברים המשויכים ל-171 ארגוני צופים לאומיים הנמצאים ב-229 מדינות וטריטוריות. הארגון הוקם בשנת 1922 בז'נבה, שווייץ, כמקבילה של אגודת המדריכות והצופות העולמית (World Association of Girl Guides and Girl Scouts - WAGGGS), וכחלק משאר הארגונים הבינלאומיים של תנועת הצופים.
ייעודו של הארגון הוא לתרום לחינוך הנוער דרך מערכת ערכים המושתתת על "הבטחת הצופה" ו"חוקת הצופה", כדי לעזור לבנות עולם טוב יותר שבו אנשים פועלים להגשמה עצמית כפרט וממלאים תפקיד מועיל בחברה. ארגון הצופים העולמי מחולק לאזורים ופועל באמצעות ועידה עולמית, ועד עולמי, ומשרד עולמי.
ארגון הצופים העולמי מחזיק בשלושה מרכזי צופים עולמיים ואחראי לארגון ג'מבורי הצופים העולמי, הנערך מדי ארבע שנים. בנוסף, אחראי ארגון הצופים העולמי על אירוע World Scout Moot, ג'מבורי המיועד לצופים בוגרים בגילאי 17 עד 26, וארגן בעבר את ה-World Scout Indaba, מפגש עולמי המיועד למדריכי צופים. קרן הצופים העולמית היא קרן קבועה התומכת בפיתוח הארגון ומנוהלת על ידי דירקטוריון נפרד.
ארגון הצופים העולמי נמצא בסטטוס מייעץ למועצה הכלכלית חברתית של האומות המאוחדות.
ועידת הצופים העולמית
ועידת הצופים העולמית (World Scout Conference) היא הגוף ששולט ונפגש כל שלוש שנים, לפני פורום הצופים הצעירים העולמי. ועידת הצופים העולמית היא האספה הכללית של הצופים והיא בנויה משישה נציגים מכל הסתדרות צופים. אם במדינה יש יותר מהסתדרות צופים אחת, כמו בישראל, קובעות ההסתדרויות התאחדות אחת לוועידות וייצוגים עולמיים. הבסיס לחברות בוועידת הצופים העולמית כולל דבקות במטרות ובעקרונות של ארגון הצופים העולמי ועצמאות מבחינת הזדהות פוליטית.
בוועידת הצופים העולמית נערכים הסכמי שיתוף פעולה ומתוכננים קשרים הדדיים בין הסתדרויות וארגונים שונים. הוועידה האחרונה התקיימה בשנת 2017 בבאקו, אזרבייג'ן.
ועד הצופים העולמי
ועד הצופים העולמי (World Scout Committee) הוא הגוף המבצע הראשי של ועידת הצופים העולמית והוא בנוי ממתנדבים שנבחרים בבחירות. הוועד מייצג את ועידת הצופים העולמית בין פגישות הפורום המלא שלה. חברי הוועד נבחרים בבחירות שמתקיימות כל 6 שנים בוועידת הצופים העולמית בלי חשיבות ללאומיותם.
משרד הצופים העולמי
משרד הצופים העולמי (World Scout Bureau), המוכר גם בתור "המשרד הבינלאומי", הוא המזכירות המוציאה את ההוראות של ועידת הצופים העולמית ושל ועדת הצופים העולמית. משרד הצופים העולמי מנוהל על ידי המזכיר הכללי, שנתמך על ידי צוות קטן של עובדים טכניים. צוות המשרד עוזרים לארגונים לשפר את רוח התנועה על ידי אימונים מקצועיים והתנדבותיים, ביסוס מדיניות כלכלית וגיוס כספים, שיפור אמצעים קהילתיים ועזרה לבסס את הכלים הלאומיים של כל מדינה במטרה לקדם את יסודות תנועת הצופים.
הצוות גם עוזר לארגן אירועים גלובליים כמו ג'מבורי הצופים העולמי, לעודד אירועים אזוריים וליצור קשרים בין תנועת הצופים לבין ארגונים בינלאומיים אחרים.
משרד הצופים העולמי מנוהל בשני מוקדים: המשרד המרכזי בקואלה לומפור, מלזיה, והמשרד המשני בז'נבה, שווייץ.
המעבר לקואלה לומפור
באוגוסט 2013, סקוט טיר, מזכ"ל תנועת הצופים העולמית, הכריז כי בכוונתו להעביר את משרדי הארגון העולמי לקואלה לומפור. המשרד הוקם בתחילה בלונדון, אנגליה בשנת 1920, עבר לאוטווה, קנדה בשנת 1959 ועבר לז'נבה, שווייץ מאז 1968.
בנוסף, קיימים משרדים בשישה אזורי חלוקה של הצופים:
אזור צופי אירופה
אזור צופי אירופה הוא חלק מארגון תנועת הצופים העולמי, אשר משרדי המטה שלו נמצאים בז'נבה, שווייץ, עם משרד שלוחה בבריסל, בלגיה, אשר מתמקד יותר ביחסי ציבור ובשותפויות; ועם אנשי צוות נוספים אשר עובדים מהבית.
אזור צופי ערב
אזור צופי ערב, הידוע גם בשם ארגון הצופים הערבים הוא חטיבה בתוך ארגון תנועת הצופים העולמי אשר משרדי המטה שלו נמצאים בקהיר, מצרים. עד שנת 1954, הצופים הפכו להיות כל-כך פופולריים בקרב מדינות ערב עד שארגון הצופים העולמי החליט להקים את אזור צופי ערב בדמשק, סוריה.
האזור מורכב מ-18 מדינות חברות בהן מתקיימת פעילות של תנועת הצופים במערב אסיה ובצפון אפריקה, כולל אלג'יריה, בחריין, מצרים, ירדן, כווית, לבנון, לוב, מאוריטניה, מרוקו, עומאן, הרשות הפלסטינית, קטר, ערב הסעודית, סוריה, סודאן, תוניסיה, איחוד האמירויות הערביות ותימן.
קרן הצופים העולמית
קרן הצופים העולמית (World Scout Foundation, WSF) היא מוסד בינלאומי ללא כוונת רווח המבוסס בז'נבה, שווייץ, אשר הוקם בשנת 1969 אך אורגן מחדש לצורתו הנוכחית בשנת 1977. משימתה המוצהרת של הקרן היא לפתח את תנועת הצופים העולמית על ידי תמיכה כלכלית ותמיכה אחרת כדי לעזור לפיתוח התנועה באמצעות ארגון הצופים העולמי. נשיא הכבוד של הקרן הוא הוד רוממותו קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה, שמשתתף באופן פעיל בפעילות הקרן.
קרן הצופים העולמית אוספת באופן קבוע תרומות הון מאנשים, קרנות, תאגידים, ממשלות ומחברי תנועת הצופים. כמעט כל הרווח הנצבר מהשקעות נתרם לארגון הצופים העולמי. הקרן מבקשת לעיתים גם תרומות שונות לתמיכה בפרויקטים ספציפיים של תנועת הצופים העולמית, כגון הפרויקט Gifts for Peace.
פורום הצופים הצעירים העולמי
פורום הצופים הצעירים העולמי מספק הזדמנות לחברים הצעירים בתנועת הצופים העולמית לדון ולבטא את דעותיהם ורעיונותיהם על נושאים אשר מעניינים אותם ברמה העולמית. דרך הכנת נושאים שונים והמלצות לוועידת הצופים העולמית ולועד הצופים העולמי, אליהם הפורום משויך, המשתתפים יפתחו את המיומנויות הדרושות לחיזוק יכולתם לקחת חלק בתהליכי קבלת החלטות. זהו אחד האירועים החשובים ביותר בארגון הצופים העולמי.
רקע
פורום הצופים הצעירים העולמי (World Scout Youth Forum - WSYF) הוא כלי חינוכי לתמיכה בתהליכי פיתוח מעורבות צעירים בשותפות עם מבוגרים בקבוצת הגיל המבוגרת ביותר בתנועת הצופים.
כל ארגון צופים לאומי יכול לשלוח עד שני נציגים ושלושה תצפיתנים; לכן, המספר המקסימלי של משתתפים בכל משלחת הוא חמישה.
על-פי החלטה מספר 6/02 על מעורבות צעירים בקבלת החלטות בוועידת הצופים העולמית, פורום הצופים הצעירים העולמי צריך להיות מסוגל להגיע לשלוש מטרות שונות:
יועצים צעירים לוועד הצופים העולמי
בעקבות העדיפות האסטרטגית מספר 1 בנושא מעורבות נוער, והחלטה 11/05 של פורום הצופים הצעירים העולמי, שאומצה בוועידת הצופים העולמית ה-37, הוחלט על הקמת צוות יועצים צעירים לוועד הצופים העולמי. תפקידם של היועצים הצעירים הוא להגדיל את השתתפות הצעירים בקבלת החלטות ולחזק את מעורבותם בתנועת הצופים. מערכת היועצים הצעירים נבנתה ברוח של חיזוק הצעירים בתנועת הצופים העולמית, והיא נחשבת כצעד ביניים להשגת מטרה זו. ליועצים הצעירים יש אחריות לעבוד עבור ארגון הצופים העולמי כמכלול - ולא רק כחברים צעירים בתנועה - אך לאותם צעירים הנבחרים על ידי פורום הצופים הצעירים העולמי ישנה אחריות גם כלפי ציבור הבוחרים שלהם.
מרכזי צופים עולמיים
קיימים כיום שני מרכזי צופים עולמיים הפועלים למען צופים מכל העולם, מקיימים סמינרים ואירועים ברמה המקומית, האזורית והעולמית.
מרכז הצופים הבינלאומי בקנדרסטג בשווייץ, מופעל על ידי ארגון Scouts International Home.
מרכז הצופים הבינלאומי בקהיר במצרים, מופעל על ידי אזור הצופים הערבי.
מרכז הצופים הבינלאומי בקנדרסטג
מרכז הצופים הבינלאומי בקנדרסטג (KISC) הנמצא בשווייץ הוא המרכז הבינלאומי הרשמי והגדול ביותר השייך לארגון הצופים העולמי. המרכז מספק חדרים, בקתות ואתרי קמפינג המכסים קרקע של 17 דונם. הוא פתוח לחברי תנועת הצופים בכל ימות השנה, כמו גם למי שאינו חבר בתנועת הצופים ברוב הימים בשנה. יותר מ-11,000 צעירים מלמעלה מ-40 מדינות שונות מגיעים לבקר במרכז בכל שנה.
סמל הצופים העולמי
הסמל של ארגון הצופים העולמי הוא הפלר דה ליס המוקף בחבל עם קשר שטוח ברקע סגול. באדן פאוול השתמש לראשונה בפלר דה ליס בפאטץ' שהעניק לצופי הצבא הבריטי ולאחר מכן אימץ אותו לתנועת הצופים. הקצה בצורת חץ מייצג את סימון הצפון במצפן, ומטרתו לכוון את הצופים במסלול של אחדות ותרומה. שלוש הנקודות בפלר דה ליס מייצגות את השירות לאחרים, החובה לאלוהים והציות לחוקת הצופה. שני הכוכבים הבנויים מ-5 קרניים מייצגים את האמת ואת הידע, עם 10 קרניים המייצגות את עשר מידות הצופה. הקשר בבסיס הסמל מייצג את המשפחה של הצופים. החבל המקיף את הסמל מייצג את האחדות והמשפחתיות של תנועת הצופים העולמית.
מקורות הסמל
הלורד באדן פאוול החל להעניק תג בצורת פלר דה ליס עם ראש חץ לסיירי צבא שאותם הכשיר בעת ששירתו בהודו בשנת 1897. מאוחר יותר הוא הכין תג של פלר דה ליס עשוי נחושת לכל המשתתפים של מחנה הקיץ הניסיוני הראשון באי Brownsea בשנת 1907.
באדן פאוול כלל עיצוב לתג של הצופים בספרו, צופיות לבני הנעורים, שהיה פלר דה ליס פשוט עם המוטו "היה נכון" בגלילה מתחתיו. הוא טען שפלר דה ליס היה נפוץ כסמל למצפן על מפות, ותפקיד הצופים הוא להראות את הדרך בעשיית חובתם ועזרה לזולת.
הנוצות של הפלר דה ליס הפכו לסמל לשירות לאחרים, חובה לאלוהים, וציות לחוקת הצופה. שלושת עקרונות אלה מהווים את הבטחת הצופים אשר נעשית על ידי צופים חדשים כאשר הם מצטרפים לתנועה (בישראל, ההבטחה הצופית מתקיימת רק במהלך כיתה ח', לקראת הכניסה לקורס ההדרכה). הפלר דה ליס עבר שינוי בהמשך, ונוספו לו שני כוכבים מחומשים, המסמלים את הידע ואמת. ה"קשר" שמחבר את שלוש הנוצות יחד נוסף כדי לסמל את המשפחה של תנועת הצופים.
מדינות בהן לא קיימת תנועת צופים
בשנת 2008, ארגון הצופים העולמי הציג רשימה של 6 מדינות בהן לא קיימת פעילות של תנועת הצופים כלל; מהרשימה הושמטה קריית הוותיקן, אשר גם בה אין תנועת צופים. הרשימה כללה גם את המדינות סין ומיאנמר, אשר בעזרת אזור צופי אסיה-פסיפיק, עכשיו כוללים תנועות צופים רשמיות.