cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מצר ביסמרק
גילוי המצר
הראשונים שמיפו את המצר היו אנשי המשלחת גרמנית אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1873–1874, בפיקודו של אדוארד דלמן (Eduard Dallmann), אשר חצו את המצר מכיוון מערב למזרח בינואר 1874.
המצר מופה מחדש על ידי יחידת הסקר ההידרוגרפי של הצי המלכותי הבריטי בין השנים 1956–1958.
מקור השם
דלמן נתן למצר את שמו בינואר 1874.
דלמן קרא למצר על שם אוטו פון ביסמרק, מדינאי גרמני.
לקריאה נוספת
• Defense Mapping Agency 1992, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 253
• National Imagery and Mapping Agency 2002, Sailing Directions (planning Guide) and (enroute) for Antarctica, P 142
• Rafael Ricardo Torres Parra, Ana Lucía Caicedo Laurido, José David Iriarte Sánchez, Hydrographic conditions during two austral summer situations (2015 and 2017) in the Gerlache and Bismarck straits, northern Antarctic Peninsula, Deep Sea Research Part I: Oceanographic Research Papers, Volume 161, 2020, https://doi.org/10.1016/j.dsr.2020.103278.
• Kerr, Rodrigo & Goyet, Catherine & Cotrim da Cunha, Leticia & Orselli, Iole & M. Lencina Avila, Jannine & Mendes, Carlos & Carvalho-Borges, Mariah & Mata, Mauricio & Garcia, Virginia. (2017), Carbonate system properties in the Gerlache Strait, northern Antarctic Peninsula: CO2 fluxes, anthropogenic CO2 and seawater acidification, 1er Simposio Latino-Americano de Acidificación del Océano LAOCA 2017
עת להרוג
עת להרוג (באנגלית: A Time to Kill) הוא עיבוד קולנועי משנת 1996 לרומן מאת ג'ון גרישם משנת 1989 הנושא את אותו השם. הסרט בוים על ידי ג'ואל שומאכר, והשחקנים הראשיים בו הם: מתיו מקונוהיי, סנדרה בולוק, סמואל ל. ג'קסון וקווין ספייסי.
תקציר העלילה
הסרט מתאר את האירועים שקרו בעיר קנטון במדינת מיסיסיפי שבארצות הברית, על פי ספרו של ג'ון גרישם. טניה היילי, ילדה שחורה בת 10 נאנסת ומוכה באכזריות על ידי שני בחורים לבנים. האנסים נעצרים על ידי השריף והמשטרה המקומית, אולם טרם העמדתם למשפט, אבי הילדה, קארל לי היילי (סמואל ל. ג'קסון) לוקח את החוק לידיו ורוצח את השניים על מדרגות אולם הדיונים בהארכת מעצרם.
טרי פארל (קצין)
טרי פארל (באנגלית: Terry R. Ferrell; נולד ב-1962) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון שירת כמפקד כוחות הצבא בפיקוד מרכז של ארצות הברית (הארמייה השלישית).
ביוגרפיה
פארל נולד בלוגן שבוירג'יניה המערבית. ב-1984 סיים תואר ראשון בייעוץ ושיקום באוניברסיטת מרשל, התגייס לצבא ארצות הברית והוכשר כקצין שריון. הוא פיקד על הגדוד השישי ברג'ימינט הפרשים השביעי של הדיוויזיה השלישית. בתקופת פיקודו נטל הגדוד חלק בכוח הייצוב בבוסניה והרצגובינה וכן במלחמת עיראק. על גבורתו במלחמה עוטר בכוכב הכסף. פיקד על החטיבה השנייה בדיוויזיה בזמן שהוצבה בעיראק ושימש ראש מטה הדיוויזיה. לאחר מכן שימש עוזר מפקד הדיוויזיה השנייה המוצבת בקוריאה הדרומית. הוא פיקד על מרכז האימונים הלאומי בפורט אירווין ושימש מפקד כוח המשימה המשולב בקרן אפריקה למלחמה בטרור העולמי.
בפברואר 2014 מונה למפקד הדיוויזיה השביעית. לאחר מכן שימש ראש מטה פיקוד מרכז של ארצות הברית וממלא מקום סגן מפקד הפיקוד.
במרץ 2019 מונה למפקד כוחות הצבא בפיקוד מרכז של ארצות הברית (הארמייה השלישית). שירת בתפקיד עד פרישתו מהשירות הצבאי באוגוסט 2021.
פארל בעל תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת מרכז מישיגן ובעל תואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של צבא ארצות הברית.
אליזבת גאן
אליזבת קתרין גאן (באנגלית: Elizabeth Gunn; 23 במאי 1879 – 26 באוקטובר 1963) הייתה רופאת בית ספר וצבא ניו זילנדית ופקידה בבריאות הציבור. היא הייתה חלוצה בתחום בריאות הילדים, והייתה גורם מרכזי בהקמת מחנות בריאות לילדים בניו זילנד.
ביוגרפיה
במהלך תקופת ההחלמה שלה היא נסעה עד שהגיעה לבריטניה ב-1917. שם היא ביקרה במוסדות לרווחת ילדים, ורכשה המון ידע על בעיות של תת-תזונה אצל ילדים. כשחזרה לניו זילנד היא הצטרפה מחדש לשירות הרפואה של בית הספר, ושירתה באי הצפון. במשך שירותה, שבסיסה בוונגנואי, היא הפכה לדמות עם יראת כבוד. גאן הייתה ידועה לשמצה בגלל ההרגל שלה להסיר שיניים רופפות או רקובות של ילדים עם מרית. "הרופא נוהג להסיר חלקים של שיניים רקובות באמצעות המרית המשמשת לדיכוך הלשון. הרופא נמנע מלעשות זאת לאחר שהפגנתי" (ג'ורג' קידסון, מנהל בית ספר קילבירני, 6 ביולי 1922).
התרומות שלה והשלכותיה
תרומתה הבולטת ביותר של גאן לבריאות הילדים הייתה חנוכת תנועת מחנה בריאות הילדים. גאן הציעה את הרעיון של מחנות לילדים שסובלים מתת תזונה לחבר מועצת בית החולים וואנגנוי, לת'ברידג' (באנגלית: B.P. Lethbridge), והאמינה שמערכות פשוטות כאלה יכולות לשפר את בריאותם של הילדים האלו, וזה בא מהרעיון של בתי הספר הפתוחים המשמשים בבריטניה לסיוע לחולי שחפת. שניהם היו מתעקשים לגבי הצלחת התכנית הזו, וגאן ניסתה להשיג את הציוד הדרוש לפתיחת המחנה באמצעות השימוש בכוחות השכנוע שלה. בנובמבר 1919 הגיעו 55 ילדים לטוראקינה כדי לבלות שלושה שבועות בהשגחת גאן וקבוצה קטנה של אחיות בית ספר וחניכי מורים.
לאורך שנות ה-20 של המאה הקודמת, גאן המשיכה לארגן ולהפעיל מחנות באופן אישי, התחילה בטוראקינה ומאוחר יותר ב- אוואפוני ופלמרסטון נורת'. המחנה האחרון שלה נערך במסלול המרוצים "אוואפוני" בשנת 1930. המחנות היו מאורגנים בלוח זמנים דמוי לצבא, ולכן נוצרה שם אווירה בין בית חולים פתוח למחנה צופים. לאחר הקמת המחנות של גאן, מחנות בריאות התנדבותיים אחרים החלו לפעול, ובשנת 1936 נחנכה פדרציה לאומית של מחנות בריאות, עם מתקנים קבועים לאורך כל השנה וסובסידיות ממשלתיות משמעותיות, חלקן מגיעות באמצעות מכירת בולי בריאות, בולי דואר עם פרמיית צדקה קבועה שהלך לקראת ניהול המחנות.
HD 189276
HD 189276 הוא ענק כתום הנמצא בקבוצת הכוכבים ברבור במרחק של 916 שנות אור (281 פארסק) מכדור הארץ. הכוכב בעל בהירות נראית מדרגה 4.96 והוא בעל סיווג ספקטרלי K4.5 IIIa.
סטאל אוסטרוב ויילקופולסקי
סטאל אוסטרוב ויילקופולסקי (בפולנית: Stal Ostrów Wielkopolski), הידועה גם בשם Arged BM Slam Stal Ostrów Wielkopolski מטעמי חסות, היא קבוצת כדורסל פולנית מאוסטרוב ויילקופולסקי המשחקת בליגת העל הפולנית ובליגת האלופות בכדורסל. המועדון זכה באליפות פולין ב-2021.
היסטוריה
בעונת 2017–18, לסטאל הייתה עונה מוצלחת עוד יותר כשהקבוצה הגיעה לגמר הליגה בפעם הראשונה לאחר שניצחה את פולסקי צ'וקייר טורון. בגמר, הקבוצה הפסידה לק.ק. ולוצלאווק, 2–4.
בשנת 2019 זכתה סטאל זכתה ב לאחר שניצחה את ארקה גדיניה 77–74 בגמר. זה היה הגביע הראשון אי פעם עבור המועדון.
בעונת שיחקה הקבוצה ביורופקאפ ואף הגיעה לפיינל פור של הטורניר. היא הגיעה לגמר אך הפסידה לעירוני נס ציונה. מאוחר יותר באותה עונה, סטאל זכתה בגמר הליגה, אליפות פולין הראשונה בתולדות המועדון. הגארד יאקוב גרבץ' נבחר ל- MVP של גמר הליגה.
אירמנטס סטומבריס
אירמנטס סטומבריס (בליטאית: Irmantas Stumbrys; 30 במאי 1972, באליטא, הרפובליקה הליטאית, ברית המועצות – 15 בנובמבר 2000, פוניבז', ליטא) היה כדורגלן ליטאי, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה
סטומבריס החל לשחק כדורגל במולדתו אליטא, מאמנו הראשון היה פטרס סימונביצ'יוס. בגיל 12 זומן לאקדמיית ספורט בפוניבז', בשנים 1991–1995 שיחק בקבוצת "אקרנאס" המקומית. לאחר שהופיע ב"קרדה-סקאלאס" בתחילת 1997, הוא הוזמן על ידי מאמן זניט סנקט פטרבורג אנטולי בישובץ. סטומבריס שיחק 15 משחקים בקבוצה, כבש שער אחד, אך לאחר פציעה הפסיק לשחק והושאל לאקרנאס. בשנת 1999 חזר לפטרבורג, אך שיחק רק 5 משחקים בקבוצת המילואים של "זניט" ועבר לטורפדו-זיל, שם שיחק 52 משחקים וכבש 7 שערים בעונה וחצי.
זאב מרגלית
זאב מרגלית (1924 – 9 בדצמבר 2019) היה ניצב במשטרת ישראל.
אירמנטס סטומבריס
קריירה
במדי נבחרת ליטא בשנים 1991–1999 הוא הופיע ב-37 משחקים, כבש 2 שערים.
מוות
ב-15 בנובמבר 2000 גופתו של סטומבריס נמצאה בפאתי פוניבז' ליד בית קפה ברכב האופל אסטרה שלו. חקירת משטרה ונתיחה שלאחר המוות חשפה שמת מקליע אקדח ברקה, היה לידו אקדח מקארוב. תיאוריות שונות הועלו בשאלה האם הוא נהרג או התאבד.
זאב מרגלית
ביוגרפיה
בשנת 1980, לאחר פרישתו מהמשטרה, הוקמה נציבות קבילות שוטרים וסוהרים ומרגלית מונה לנציב הראשון.
שמעון מרילס
רבי שמעון מרילס (ה'תקי"ט–ט"ו בתשרי ה'תר"י, 1758–1849) מירוסלב, ידוע גם כרבי שמעון יערסלובר, היה מייסד חסידות ירוסלב.
תולדותיו
רבי שמעון נולד ב־ה'תקי"ט, לאביו הרב ישראל אלבוים (ה'ת"ק לערך–ט"ז בניסן ה'תקע"ב), מיוזפוף, בנו של הרב יעקב קופל ליקובר, מלוקוב, ולאמו אסתר עטל לבית וייסבלום.
בילדותו עבר אביו ליוזפוף והשאיר את רבי שמעון אצל סבו הרב יעקב קופל ליקובר.
הרב יעקב קופל התפרנס מפונדק ובית מזיגה בבעלותו שהופעלו על ידי אחרים. הוא עצמו היה יושב יומם ולילה בלימוד ושמו נודע באזור כתלמיד חכם ובעל חסד. היה מהמתנגדים לתנועת החסידות. מסופר שהבעל שם טוב ניסה למשוך את הרב יעקב קופל לחסידות אך ללא הצלחה. הוצעו לו עמדות רבניות שונות והוא דחה את כולם, ביניהם הרבנות שהוצעה לו על ידי הקהילה באמסטרדם. רבי יעקב קופל נפטר בט"ו באדר ה'תקכ"ט.
בנערותו רבי שמעון נמשך אחר בן דודו ורבו המובהק החוזה מלובלין (אמו הייתה אחותו של הרב ישראל) והפך לחסיד. בעקבות כך נתגלע עם אביו לוויכוחים רבים ואף לדיני תורה. ציווה לו אביו שאם לא יאמר אחריו קדיש בלי 'ויצמח פורקניה' כמנהג החסידים, עדיף שלא יאמר קדיש כלל.
לאחר נישואיו התגורר רבי שמעון אצל חמיו בירוסלב.
רבי שמעון טבע את השם מרילס (ויש הטועים בהגייה: 'מרילוס') – נוטריקון של שם אביו – מרבי ישראל לייבס – במקום שם משפחתו הקודם, אלבוים.
רבותיו
אחר פטירת החוזה ורבי מנחם מנדל מרימנוב, בשנת תקע"ה, היה נוסע רבות לרבי נפתלי מרופשיץ, שהיה צעיר ממנו בשנה אחת. אחרי פטירתו בתקפ"ז המשיך לנסוע לשבתות לחתנו רבי אשר ישעיה מרופשיץ, שמילא את מקומו, ואף לבנו רבי מנשה – שהיה צעיר ממנו ב־40 שנה – נסע לאחר פטירת אביו. כמו כן נסע אל רבי צבי הירש משרת, שהיה השמש של רבי מנחם מנדל מרימנוב וממלא מקומו לאחר פטירתו, ואל רבי צבי הירש מזידיטשוב, שהחל להנהיג עדה אחרי פטירת ה"חוזה".
גואו ג'יאנמיי
גוּאוֹ ג'יאנמיי (בסינית: 郭建梅; ילידת אוקטובר 1961) היא עורכת דין סינית, פעילת זכויות אדם ומנהלת ארגון ללא מטרת רווח העוסק בסיוע משפטי לנשים.
שמעון מרילס
רבותיו
בזקנותו היה מרבה לנסוע אל רבי שלום רוקח מבעלז. מסופר כי כשהגיע פעם לרבי שלום בגיל תשעים אמר לו האחרון כי בגיל כזה צריך לשבת בבית, אך הוא השיב לו "בבית מתעפשים". בבעלז התבצר לו מקום של כבוד, ואצל חסידי בעלז השתמרו דברי תורה וסיפורים רבים ממנו.
גואו ג'יאנמיי
ביוגרפיה
גואו נולדה באזור מוכה העוני של מחוז הואה שבפרובינציה חנאן. חזיונות העוני, הנחשלות ואי-השוויון ודיכוי הנשים בדורות קודמים של משפחתה ובכפר שהתגוררה בו הניעו אותה להקדיש את מפעל חייה לזכויות האישה בסין.
שמעון מרילס
רבותיו
היה מקורב לרבים מאדמו"רי דורו ואף שהאריך ימים (91) וכהו עיניו, המשיך לנסוע אליהם, צעירים כמבוגרים.
גואו ג'יאנמיי
ביוגרפיה
היא למדה לתואר בעריכת דין באוניברסיטת בייג'ינג והשלימה את לימודיה בשנת 1983. לאחר מכן, עבדה במשרד המשפטים של סין, בפדרציית הנשים הכלל-סינית (中华全国妇女联合会) ובהתאחדות עורכי הדין של סין רבתי.
היא משמשת כעת כמנכ"לית המרכז לחקר משפט נשים ולסיוע משפטי לנשים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת בייג'ינג. היא הייתה בין מייסדי המרכז בשנת 1995, שהיה לארגון החוץ ממשלתי הראשון ללא מטרת רווח שהתמחה בסיוע משפטי לנשים. בשנת 2010 אוניברסיטת בייג'ינג התנתקה באופן רשמי מהמרכז. המרכז כיום אינו מסונף לאוניברסיטה, אולם הוא קשור לבית הספר למשפטים שבה.
שמעון מרילס
רבותיו
עוד מרבותיו היו: רבי משה לייב מסאסוב, רבי משה מפשווארסק, רבי מאיר מפרמישלאן, רבי חיים מקוסוב, רבי חיים מצאנז, רבי שלום מקאמינקא, רבי יששכר דב אב בית דין סקוהל (חמיו של רבי שלום מבעלז).
גואו ג'יאנמיי
הישגים ופרסים
לגואו הייתה יד בשינוי חוק הנישואין בסין בשנת 2001 ובאישור 'התקנות לסיוע משפטי' ב-2003.
בשנת 2010 הוענק לגואו פרס סימון דה בובאר, וארגון העבודה הבינלאומי הכריז עליה כשגרירה הראשונה נגד אפליית חולי איידס בסין.
שמעון מרילס
רבנותו
אחרי פטירת הנועם אלימלך מינו תלמידיו את רבי שמעון לאדמו"ר מבלי לשאול את פיו, מחשש שיסרב.
גואו ג'יאנמיי
הישגים ופרסים
ב-2011 זכתה גואו באות האומץ הנשי הבינלאומי.
שמעון מרילס
רבנותו
יחסים טובים שררו בינו לבין רבני העיר: רבי יהודה הלר־ולרשטיין, רבי נפתלי הירץ חריף, ורבי יעקב יצחק הורביץ בעל "באר יצחק". "דיין הגדול" בעיר היה רבי אריה לייבוש הורביץ אחי רבי אליעזר בעל ה"נועם מגדים".
גואו ג'יאנמיי
הישגים ופרסים
ב-2019 זכתה בפרס הקיום הנכון.
שמעון מרילס
רבנותו
מעורב היה בענייני הציבור שבעיר, וטיפל אישית בקיומם של המוסדות, כגון מקוה כהלכה ושחיטה כשרה. כשנגשו לבניין בית הכנסת הגדול, ונערכה מגבית מקיפה, נטל רבי שמעון חלק פעיל, אף על פי שהיה לו קלויז משלו. כמו כן שימש כיושב ראש הוועדה המיוחדת בת שבעה חברים מנכבדי העיר, שקמה ביום ט' בשבט תקצ"ד, במטרה לגייס כספים, כדי שגם ילדי העניים יוכלו לשכור ממלאי מקום ולהיפטר מהשירות בצבא אוסטריה.
גואו ג'יאנמיי
פרסומים
גואו פרסמה שמונה ספרים וערכה שלושה כרכים של "משפט בחיי היומיום" (Everyday Life Law) ושל "מדריך לתיקי סיוע משפטי לנשים" (A Guide to Women's Legal Aid Cases).
שמעון מרילס
רבנותו
כותב הפתקאות (הגבאי) אצל רבי שמעון היה ר' מנחם מנדל (מענדיש) טאושטיין.
תלמידיו
בין תלמידיו המפורסמים נמנה רבי שלמה זלמן פרנקל מויליפולי, שהיה תחילה משמשו, ולבסוף הסמיכו להנהגה. ממנו נסתעפו דורות של רבנים ואדמו"רים עד לשואה. כמו כן ידוע שנסעו אליו בני הדודים: רבי יצחק אייזיק אייכנשטיין מזידיטשוב, ורבי יצחק אייזיק יהודה יחיאל ספרין מקומרנה. רבי יוסף באב"ד מטרנופול, בעל "מנחת חינוך", נסע אליו פעמיים.
פטירתו
רבי שמעון הלך לעולמו ביום הראשון של סוכות ה'תר"י . נקבר בבית העלמין בפרבר פלקין המרוחק כשמונה ק"מ מירוסלב. על קברו נבנה אהל רחב ובו נטמנו בנו ממלא מקומו רבי בונם מנדל ואשתו, וחתנו רבי קהת היילפרין ואשתו.
משפחתו
רבי שמעון נישא לאשתו ביילה, בת לתושב ירוסלב. ידועים עשרה מילדיהם: הייתה לו בת שנישאה לרב יעקב מרדכי ליברמן אב"ד טופורוב. היא נפטרה בצעירותה ור' יצחק גידל את שתי יתומותיה כאב. חתנו אימץ את השם מרילס. בני משפחה זו נפוצו בכל אירופה וגם בישראל. נולד כאשר היה אביו כבן שבעים ונקרא על שם רבי נפתלי מרופשיץ שנפטר לפני כן. נכדו ר' יוסף מרילס הדפיס את כתבי הרב נפתלי בספר 'אילה שלוחה'. בספר גם חומר רב על ר' שמעון ותולדות צאצאיו בליטוביסק. בנו של ר' נפתלי הרב יעקב קופל מילא את מקומו בליטוביסק.
אחיו רבי משה, היה גם הוא חסיד והתגורר בליז'נסק. על מצבתו נכתב כי הוא אחיו של רבי שמעון. בנו ישראל נפטר בט"ו בשבט תרכ"ג וקבור בבית הקברות העתיק בצפת.
אח נוסף היה הרב יעקב קופל שגר באולינאב.
המשך החסידות
לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו הגדול רבי בונם מנחם מנדל, לאחריו כיהן רבי שמעון השני בנו של רבי בונם מנדל, נולד אחרי פטירת סבו ונקרא על שמו. חתמו את השושלת שלושת בניו של רבי שמעון השני: בשנת תשס"ה הונצח שמו בכולל אברכים שהוקם לזכרו בבני ברק – על ידי נכדו הרב אברהם שמעון מרילוס ראש כולל תורת שמעון.
יונתן שמשוני
יונתן (יוני) שמשוני (נולד ב-29 במאי 1950) הוא קצין צה"ל במיל' בדרגת תת-אלוף, שירת כמפקד אגד ארטילרי 215 וסגן ראש אגף התכנון לאסטרטגיה.
ביוגרפיה
שמשוני הוא בנם של רוז ודניאל שמשוני, אביו היה ממייסדי חיל האוויר הישראלי. בצה"ל שירת בחיל התותחנים, הוא שימש כקצין בגדוד 55 תחת עודד טירה, בתקופה בה קלט הגדוד את תומ"תי ה"רומח" הראשונים בחיל. במלחמת יום הכיפורים הצטרף לגדוד מילואים 412 שלחם בגזרת רמת הגולן. פיקד על גדוד 55 ושימש מפקד הסיוע החטיבתי של חטיבת הצנחנים, במלחמת לבנון הראשונה השתתף בנחיתה האמפיבית באל-אוואלי. שימש מפקד נפת טול כרם במהלך האינתיפאדה הראשונה ומפקד אגד ארטילרי 215. בתפקידו האחרון בשירות הקבע שימש סגן ראש אגף התכנון לאסטרטגיה.
זאב מרגלית
ביוגרפיה
נפטר ב-9 בדצמבר 2019. הותיר בן ושתי בנות.
יונתן שמשוני
ביוגרפיה
שמשוני בעל תואר שלישי במדיניות ציבורית מאוניברסיטת פרינסטון (1985). הוא שימש מרצה באוניברסיטת תל אביב, מרצה אורח באוניברסיטת פרינסטון ועמית מחקר ב-MIT. ייצג את ישראל בוועדת האו"ם לשקיפות בעסקאות נשק בינלאומיות והיה חבר בוועדות שונות של המטה לביטחון לאומי.
בשנים 1994 עד 2003 שימש שותף מנהל בחברת הייעוץ של פירמת רואי חשבון PWC בישראל, מנכ"ל חברת רסקיו סיסטמס העוסקת בפתרונות לפינוי מבניינים רבי קומות ויו"ר תת-הוועדה לפתרונות פינוי בחברה הבינלאומית לניסוי וחומרים (ASTM). כיהן במהלך 2008 כדירקטור בחברת התכוף.
הוא חבר בוועד המנהל של הקרן לירושלים וחבר המועצה הבין לאומית של הקרן החדשה לישראל.
אירמנטס סטומבריס
משפחתו
זוגתו הייתה אינטה סטומבריינה, שילדה לו את בנו דומיניקאס (נולד ב-1996). החותן היה ראש עיריית פוניבז'.
סימון לי
סימון לי (באנגלית: Simone Leigh; נולדה ב-1967) היא אמנית אפרו-אמריקאית משיקגו החיה ועובדת ניו יורק. היא האמנית השחורה הראשונה שנבחרה לייצג את ארצות הברית בביאנלה בוונציה (2022) וזוכת פרס "אריה הזהב" בביאנלה ה-59 של ונציה 2022.
ביוגרפיה
סימון לי נולדה בשנת 1967 בשיקגו, אילינוי למיסיונרים ג'מייקנים. היא גדלה בסאות' סייד של שיקגו בשכונה בה הייתה הפרדה בין שחורים ללבנים. כשתיארה את ילדותה בראיון, הצהירה לי "כולם היו שחורים, גדלתי בתחושה שעצם היותי שחורה לא קבע מראש שום דבר עליי. זה היה טוב מאוד לבניית ההערכה העצמית שלי. אני עדיין מרגישה בת מזל שגדלתי בכור ההיתוך הזה."
לי למדה במכללת ארלהאם בריצ'מונד, אינדיאנה ; וקיבלה תואר ראשון באמנות ופילוסופיה בשנת 1990.
קריירה אמנותית
סימון לי עובדת במדיות שונות ביניהן פיסול, מיצב, וידאו, פרפורמנס ואמנות מעורבת חברתית. היא תיארה את עבודתה כאוטו-אתנוגרפית, ותחומי העניין שלה כוללים אמנות אפריקאית וחפצים עממיים, פרפורמנס ופמיניזם. עבודתה עוסקת במעמדן ודחיקתן לשוליים של נשים שחורות וממסגרת מחדש את החוויה שלהן כמרכזית בחברה. לי אמרה לא פעם שעבודתה מתמקדת ב"סובייקטיביות נשית שחורה", תוך עניין במשחקי הגומלין המורכבים בין תחומי היסטוריה שונים. "'הגעתי לפרקטיקה האמנותית שלי דרך לימודי פילוסופיה, לימודי תרבות ועניין חזק באמנות אפריקאית ואפרו-אמריקאית, מה שהטביע על האובייקטים ועבודת הפרפורמנס רגישות אתנוגרפית, במיוחד על הדרך שבה האתנוגרפיה מתעדת ומתארת חפצים.'"לאחר שסיימה את לימודיה, לי תכננה להיות עובדת סוציאלית. לאחר התמחות במוזיאון הלאומי לאמנות אפריקאית ועבודה בסטודיו לאמנות ליד שרלוטסוויל, וירג'יניה, הפכה האמנות לקריירה המרכזית שלה. ב-2015 היא ציינה "ניסיתי לא להיות אמנית ממש הרבה זמן אבל בשלב מסוים הבנתי שאני לא הולכת להפסיק לעשות את זה".
לי משלבת את הכשרתה בקרמיקה אמריקאית עם עניין בקדרות אפריקאית, תוך שימוש במוטיבים אפריקאיים בעלי נטייה למאפיינים מודרניסטיים. אף על פי שהיא מחשיבה את עצמה בעיקר כפסלת לאחרונה היא מעורבת בפיסול מעורב חברתי, או בפרקטיקות אמנות המערבות את הציבור באופן ישיר. האובייקטים שלה מקושרים לחומרים וצורות הקשורים באופן מסורתי לאמנות אפריקאית, והמיצבים יוצרים חללים שבהם מתערבבים זה בזה תקדימים היסטורי עם שאלות של הגדרה עצמית. לי מתארת את השילוב הזה כמייצג את "התמוטטות הזמן". עבודתה תוארה כחלק מהדמיון המחודש של דור של קרמיקאים הפועל באופן בין תחומי. היא העבירה הרצאות אמן במוסדות רבים ברחבי העולם,  ולימדה במחלקה לקרמיקה של בית הספר לעיצוב ברוד איילנד. באוקטובר 2020, לי נבחרה לייצג את ארצות הברית בביאנלה בוונציה 2022. היא האישה השחורה הראשונה שנבחרה לעשות זאת. לי הציגה במקומות רבים ברחבי העולם, בין היתר ב: MoMA PS1, Walker Art Center, Studio Museum בהארלם, Yerba Buena Center for the Arts, The Hammer Museum, The Kitchen, The Bronx Museum of the Arts, Tilton Gallery, Contemporary Arts Museum Houston, SculptureCenter, Kunsthalle וינה בווינה, L'appartement 22 ברבאט, מרוקו, מוזיאון אנדי וורהול בפיטסבורג והגלריה של האגודה לאמנות חזותית בקייפטאון, דרום אפריקה.
יחד עם קבוצת אמניות לי יצרה את העבודה "Black Women Artists for Black Lives Matter " כחלק מתערוכת היחיד שלה, The Waiting Room במוזיאון החדש לאמנות עכשווית בשנת 2016. עבודתה של לי נבחרה והוגדרה "העבודה החשובה והרלוונטית ביותר" על ידי האוצרות ג'יין פנטה ורוג'קו הוקלי בביאנלה של מוזיאון הוויטני 2019.
במהלך שהותה בניו מיוזאום, ייסדה לייארגון בשם Black Women Artists for Black Lives Matter (BWAforBLM), קולקטיב שהוקם בתגובה ישירה לרצח פילנדו קסטיליה, ובמחאה נגד עוולות דומות נגד שחורים בארצות הברית.
סימון לי היא היוצרת של Free People's Medical Clinic, פרויקט בשיתוף הקהל שנוצר עם Creative Time בשנת 2014. הפרויקט הוא שחזור של יוזמת מפלגת הפנתר השחור באותו שם. הפרויקט הוצב בבניין בשכונת בד-סטיי בניו יורק, אשר היה בבעלותה של הרופאה האפרו-אמריקאית הבולטת ג'וזפין אינגליש (1920–2011). כהומאז' להיסטוריה המקומית, לי יצרה מרכז בריאות עם מפגשי יוגה, תזונה ועיסוי, שאויש על ידי מתנדבימם במדי אחיות מהמאה ה-19.
לי זכתה בפרסים רבים, ביניהם: מלגת גוגנהיים ; פרס הרב אלפרט; מוזיאון הסטודיו בהארלם פרס האמן ג'ויס אלכסנדר ויין; פרס הוגו בוס של מוזיאון גוגנהיים. היא נבחרה לאחת מ"האמנים המשפיעים ביותר" של מגזין Artsy לשנת 2018.
בין השנים 2019 עד 2021, יוצגה לי על ידי גלריית Hauser &amp; Wirth והחל משנת 2022 היא מיוצגת על ידי גלריית מת'יו מרקס. בעבר היא עבדה עם גלריה לורינג אוגוסטין (2016–2019) ועם גלריית דייוויד קורדנסקי (2019).
בביאנלה בוונציה 2022 ייצגה לי את ארצות הברית, ולצד הביתן האמריקאי הציגה גם בתערוכה המרכזית, אותה אצרה ססילה ארמאני. בין הפסלים שהציגה היה "Brick House", עבודת פיסול בברונזה שמתנשאת לגובה 16 מטרים המציגה אישה שחורה שנראית כלובשת חצאית העשויה מלבני חימר, שערה קלוע לצמות ועיניה מוסתרות. היא זכתה בפרס "אריה הזהב" היוקרתי על השתתפותה בתערוכה המרכזית.
בשנת 2023 הופיעה ברשימה השנתית טיים 100 של מגזין טיים.
מתה מחמת מלאכה
מתה מחמת מלאכה הוא כינוי הלכתי לכלי שהתקלקל מחמת שימושו הרגיל. הביטוי המקורי מתייחס לבהמה שמתה בשעת עבודתה. במצב "מתה מחמת מלאכה", פטור השואל מתשלום דמי החפץ לבעלים, בשונה מחיובו בכל אונס אחר. המשפט הישראלי אימץ את הכלל ופוטר את השומר מנזקים שנזרמו עקב שימוש רגיל בנכס.
פירוט הדין
מן הדין, אדם ששאל בהמה או חפץ מחבירו והחפץ התקלקל באונס, חייב לשלם את דמיו. זאת מפני ש"כל הנאה שלו", כלומר – שהוא המרוויח היחיד בהסכם, שהרי אינו משלם שכר לבעלים, והלכך גומרים בדעתם שבתמורה יהיה מחויב לשלם על כל נזק, על אף שנעשה שלא באשמתו.
עם זאת, במצב שהחפץ התקלקל מתוך השימוש שלו הוא מיועד, הוא פטור מלשלם על החפץ. בכך הוא קל משומר חינם ושומר שכר, שפטורים מכל אונס אך חייבים במתה מחמת מלאכה, מכיוון שהיות ולא קיבלו רשות שימוש – הם נחשבים כ"שולח יד", כלומר שפשעו בגזל.
הרמב"ם פסק את הדין להלכה, וכתב: בקצות החושן הסתפק האם שואל שהתנה בעת ההשאלה שיתחייב לשלם לבעלים גם אם הבהמה תמות מחמת מלאכה מתחייב בתשלום או לא, וכתב שהדבר תלוי במחלוקת ראשונים. בנתיבות המשפט כתב שמתחייב גם בלא קניין, ואפילו בעבדים שלא נוהג בהם דיני שומרים יכול להתחייב לשלם אם העבד מת מחמת מלאכה, על ידי שמתנה לשלם.
טעם הדין
בתלמוד מתוארת סיבת הפטור במשפט: כלומר: לא להעמדתה בכילה שאלתי אותה, אלא לשימוש.
הראשונים ניתנו זוויות שונות למשמעות המדויקת של המשפט:
נדז'דה ואסילבה
נָדֶזְ'דָה סְוֶויטוֹסְלָאבוֹבָה וָאסִילֶבָה (בבולגרית: Надежда Светославова Василева; 6 באוגוסט 1891, ניקופול, נסיכות בולגריה – ?) הייתה אחות וחסידת אומות העולם מבולגריה.
סיפור ההצלה
נאדז'דה וסילבה נולדה בעיר ניקופול אשר לגדות הדנובה. היא התייתמה בגיל צעיר וקיבלה סיוע ממשפחות מקרב הקהילה היהודית שבעיר. היא הוסמכה כאחות ובהמשך הועסקה בבית החולים בעיר לום. בראשית חודש מרץ 1943 ביצעו כוחות בולגריים בפיקודו של ירוסלב קאליצין אקציה ברחבי תראקיה המערבית, ועצרו 4,219 מיהודי החבל. בהמשך הועלו על רכבות משא והוסעו אל העיר לום.
ב-18 בדצמבר 2001 הוכרה נדז'דה ואסילבה כחסידת אומות העולם.
ואסילבה נפטרה ותאריך פטירתה אינו ידוע.
ארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג
ארכיון הסרטים היהודיים ע"ש סטיבן שפילברג (באנגלית: Steven Spielberg Jewish Film Archive) הוא מרכז לשימור ומחקר של סרטים תיעודיים העוסקים בהיסטוריה יהודית, באוניברסיטה העברית בירושלים. הארכיון מנוהל בשיתוף בין המכון ליהדות זמננו באוניברסיטה והארכיון הציוני המרכזי של ההסתדרות הציונית העולמית.
רקע היסטורי
הארכיון נוסד בשלהי שנות השישים בידי קבוצת היסטוריונים מן האוניברסיטה העברית, בראשותו של פרופ' משה דייוויס. בתחילה נקרא בשם "ארכיון הסרטים היהודיים ע"ש ראד" למשך מספר שנים. בשנת 1973 העניקה ההסתדרות הציונית לארכיון מעמד של ארכיב רשמי. החל משנת 1988 נקרא הארכיון על שמו של יוצר הקולנוע היהודי-אמריקאי סטיבן ספילברג, שקרן מטעמו מימנה חלק ניכר מפעילות הארכיון במשך למעלה מעשרים שנה. בשנת 1996 עבר הארכיון למשכנו הנוכחי, הנמצא בפקולטה למדעי הרוח בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית בירושלים.
תכולת האוסף
בארכיון כשישה-עשר אלף סרטים. מתוכם מקוטלגים כ-4,500 כותרים של סרטי פילם, מעל 9,000 כותרים בפורמטים שונים של וידאו ועוד 600 סרטים על גבי תקליטורי DVD. האוסף מכיל סרטים העוסקים בנושאים יהודיים שונים: היסטוריה יהודית, תקומת מדינת ישראל והעלייה ארצה, קהילות יהודיות בעולם, והקשרים בינן לבין הציבור בארץ.
מקורם של הסרטים מגוון: סרטים רבים הגיעו מההסתדרות הציונית ומהאוניברסיטה העברית בירושלים, שהארכיון פועל כארכיב רשמי שלהן. בנוסף לאלו, מכיל האוסף סרטים של גופים ציבוריים כמו קרן קיימת לישראל או של אנשים פרטיים, שחלקם תורמים את הסרטים לארכיון, וחלקם מעוניינים בהפקדת אוספיהם ובקיטלוגם – בעיקר יוצרי קולנוע דוקומנטרי. כמו כן מצויים מספר אוספים של יומנים מצולמים שהופקו בידי קיבוצים שונים וכן יומני חדשות כגון יומני כרמל של נתן אקסלרוד. הארכיון מחזיק בזכויות היוצרים על הסרטים שהופקו בידי הגופים שייסדו אותו, קרי - ההסתדרות הציונית והאוניברסיטה העברית – והוא המוסמך מטעמם למכור את זכויות השימוש עליהם לגופי שידור, לחברות הפקה ולכל מי שמעוניין בכך.
הסרטים נשמרים במחסנים בעלי מערכת בקרת אקלים, המאפשרת את שימורם בתנאים אופטימליים ככל האפשר. לצורך הצפייה בסרטים עומדים לרשות הארכיון כמה מכשירים מתאימים – מכונות צפייה לסרטי 16 מ"מ ו-35 מ"מ, וכן מכשירי וידאו המתאימים לקלטות מסוגים שונים – U-Matic, Beta, VHS, DV ו-mini DV.
סרטים
המעיין בסרטים השונים יקבל תמונה מוחשית ורחבה של התפתחות העם היהודי ומדינת ישראל לאורך המאה העשרים עד ימינו אלה. האוסף מגוון ועשיר ומכיל כמה רגעים מכוננים בהיסטוריה של מדינת ישראל ושל העם היהודי בתפוצות: כך למשל קיים הסרט הראשון בארץ ישראל, המראה את החיים בארץ בתקופה העות'מאנית בשנת 1911; הסרט חמש ערים, אשר צולם בשנת 1939 בחמש קהילות מרכזיות של יהודי פולין, ממחיש את החיים היהודיים התוססים שהתקיימו שם חודשים ספורים לפני השואה; הסרט בא היום, המתאר את הקמת מדינת ישראל, מכיל את הסצנה המפורסמת על הכרזת המדינה בידי דוד בן-גוריון אשר צולמה על ידי נתן אקסלרוד; וישנו גם סרט המציג את שגריר ישראל באו"ם, חיים הרצוג, קורע בזעם את החלטת העצרת הכללית המשווה את הציונות לגזענות.
בסרטים של הגופים המיישבים מטעם ההסתדרות הציונית ניתן לראות את העלייה לקרקע של יישובים שונים, לפני קום המדינה ולאחר מכן. סרטים של ההסתדרות הציונית הדסה מציגים את הרפואה המתפתחת בארץ. סרטים שהפיקה האוניברסיטה העברית לאורך השנים יראו, מלבד את התפתחותה של האוניברסיטה, גם את פניה המשתנות של ירושלים. הסרט מפאתי מערב מביא תמונות של יהודי מרוקו, כולל סצנות מרגשות של קהילה שלמה העוזבת כפר קטן בהרים בדרכה ארצה. פרט לכל זאת, ניתן לראות דמויות בעלות השפעה בעם היהודי במאה השנים האחרונות, כמו הרב אברהם יצחק קוק, אלברט איינשטיין, חיים ויצמן ואחרים.
בידי הארכיון עותקים מקוריים של משפט אייכמן שנמסרו לו בידי החברה האמריקאית שצילמה את המשפט, וגנזך המדינה אף העניק לו את זכויות ההפצה של החומר הזה, לאחר שהחומר המקורי הועבר בארכיון לקלטות דיגיטליות.
הסרט התיעודי בן-גוריון, אפילוג, שיצא בשנת 2016, מבוסס על ראיון מצולם נדיר שנערך עם בן-גוריון בשנת 1968. את סלילי הסרט של הראיון, שמעולם לא נחשף לציבור לפני הסרט התיעודי, מצאו במקרה הבמאי יריב מוזר והעורכת יעל פרלוב בארכיון הסרטים ע"ש שפילברג בעת שחיפשו בו חומר אחר.
עוד קצת
"עוד קצת" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית איגי וקסמן. הוא יצא לאור באוקטובר 2000, על ידי חברת התקליטים הד ארצי, כסינגל מתוך האלבום, בעדינות (2000). את השיר כתבה וקסמן ללחן והפקה של טל שגב, שהיה אחראי על הפקת שאר השירים מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום השישי במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי איגי וקסמן והולחן והופק על ידי טל שגב. השיר דורג לראשונה במקום ה-19 במצעד העברי השבועי של רשת ג'. בשבוע העוקב, עלה למקום ה-14 וזכה בתואר "העלייה הגבוהה". בהמשך לכך, נכנס לעשירייה הפותחת, עד שהגיע בשיאו למקום השישי לאחר מספר שבועות בהם שהה בעשירייה הפותחת.
לאחר אחד-עשר שבועות בהם שהה במצעד, הוא יצא מהמצעד.
וידאו קליפ
האודיו הרשמי של "צופה בך" הועלה ליוטיוב ב-5 בספטמבר 2019.
פדרציית העבודה האמריקאית
מטרות הארגון היו פשוטות, העלאת שכר, וקיצור שעות העבודה ליום. הפדרציה זכתה לכוח ותמיכה רחבה ביתר שאת בשנים הספורות שלאחר הקמתה, על רקע ירידת כוחו של ארגון אבירי העבודה, אשר איבד אמינות ציבורית לאחר שאירע ב-4 במאי 1886 ולבסוף נעלם ממפת האיגודים בארצות הברית.
ב-1900 נמנו על חבריו חצי מיליון עובדים, ועד 1914 יכל הארגון להתגאות ב-2,000,000 חברים. כוחו הרב של הארגון הוסבר פעמים רבות כתוצאה ישירה מאישיותו ומנהיגותו של גומפרס, אשר הוביל את הארגון בבטחה, ונמנע מכל המהומות הפוליטיות שכרסמו בארגון המתחרה של הפדרציה בשני העשורים הראשונים של המאה ה-20 ה-IWW (איגוד פועלי התעשייה של העולם). זאת משום שסירב להיות משויך למפלגה כזו או אחרת, והתווה מדיניות פרגמטית ומתונה, של איגודי פועלים בעד תנאים טובים לפועלי ארצות הברית, בניגוד לקריאה נרחבת למהפכה בסדר הקפיטלסטי הקיים (קריאה שאפיינה את מתחרי הארגון בימיו הראשונים, ראשית אבירי העבודה ולאחר ה-IWW).
ה-AFL היה ארגון הגג לפועלים הגדול ביותר בארצות הברית במשך המחצית הראשונה של המאה ה-20, גם לאחר הקמת הארגון המתחרה ב-1935 קונגרס איגודי התעשייה (CIO) על ידי איגודים אשר נדחו בידי ה-AFL, עקב התנגדות ה-AFL לפילוסופיית ההכללה של התאגדות כלל הפועלים באותו ארגון. למרות שהפדרציה אורגנה ונוהלה על ידי גילדות (איגודים לפי מקצוע) בחמישים שנות קיומו הראשונות, רבים מבין הארגונים תחתיו, החלו להתארגן באופן עצמאי כחלק מאיגוד תעשייתי רחב, זאת כדי לתת מענה לכוח העולה של ארגון ה-CIO למן שנות ה-40.
בשנת 1955 התאחדו הפדרציה והקונגרס יחדיו, כדי ליצור ארגון גדול אחד בשם AFL-CIO. ניתן לטעון, שה-AFL יחד עם יריבו, מהווים את תנועת העבודה המשפיעה והיציבה ביותר בארצות הברית מן הקמתו ועד ימינו. כיום חברים בארגון למעלה מ-13,000,000 פועלים.
ז'יל ויסנטה (כדורגל)
ז'יל ויסנטה פוטבול קלוב (בפורטוגזית: Gil Vicente Futebol Clube) הוא מועדון כדורגל מהעיר ברסלוש שנמצאת במחוז בראגה.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1924, בשנת 1990 המועדון העפיל לראשונה לליגה הבכירה. בשנת 1997 המועדון נשר לליגת המשנה אך לאחר שנתיים חזר לליגה הבכירה. מיקום השיא של הקבוצה היה בעונת 1999/00, כאשר סיימה במקום החמישי. בעונת 2006/07 הואשמה הקבוצה בחוזים לא חוקיים עם כמה משחקני הקבוצה. כתוצאה מכך הורדה לליגת המשנה והושעתה ממשחקי הגביע באותה עונה. רק בשנת 2011 הצליחה הקבוצה להעפיל חזרה לליגה הבכירה, אך בשנת 2015 ירדה הקבוצה לליגת המשנה.
סגל הקבוצה
מעודכן ל-2 בפברואר 2023
יחסי טורקיה–קזחסטן
יחסי טורקיה–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הטורקית ובין רפובליקת קזחסטן, אשר מתקיימים מאז 2 במרץ 1992.
היסטוריה
לאחר התפרקות ברית המועצות הפכה טורקיה למדינה הראשונה שהכירה בעצמאותה של קזחסטן. מאז התפתחו קשרים כלכליים בין המדינות, וההשקעות הישירות בקזחסטן מטורקיה בתקופה שבין 1993 למרץ 2009 הסתכמו ביותר מ-800 מיליון דולר.
באוקטובר 2009 נחתם הסכם שותפות אסטרטגי בין טורקיה לקזחסטן.
במאי 2012 הוקמה המועצה לשיתוף פעולה אסטרטגי קזחי-טורקי.
מחזור המסחר הכולל בשנת 2015 הסתכם ביותר משני מיליארד דולר. חברות טורקיות משקיעות בתחום המזון, הרפואה ומגזר הבנייה. לעומת זאת, נכון ליוני 2015, היו בטורקיה 482 חברות עם הון קזחי.
הפגזת מיינילה
הפגזת מיינילה (בפינית: Mainilan laukaukset; ברוסית: Ма́йнильский инциде́нт) הייתה תקרית צבאית שהתחוללה ב-26 בנובמבר 1939. במהלך תקרית זו כוחות הצבא האדום הפגיזו במו ידיהם את הכפר הסובייטי מיינילה ב על מנת לספק עילה למלחמה כנגד פינלנד.
ברית המועצות האשימה את הכוחות הפינים בהפגזה זו והשתמשה באירוע בתור דגל כוזב על מנת לשכנע את הציבור הסובייטי כי יש לבטל את הסכם אי התקיפה בין המדינות ולהכריז מלחמה על פינלנד, דבר שאכן קרה לאחר 4 ימים עם תחילת מלחמת החורף.
העצמאות הפינית ומלחמת האזרחים
בשנת 1809, בעימות בין האימפריה הרוסית ובין הממלכה השוודית, צבא האימפריה הרוסית כבש את פינלנד, וזו סופחה לרוסיה כדוכסות גדולה. מלחמת העולם הראשונה ומהפכת אוקטובר שהתחוללה ברוסיה ב־1917, הביאו לקריסת האימפריה הרוסית וב־6 בדצמבר 1917 הכריז הפרלמנט הפיני על עצמאותה של פינלנד. הבולשביקים שעלו לשלטון ברוסיה התנגדו לאימפריאליזם והאמינו בזכותם להכרה עצמית של עמי האימפריה הצארית לשעבר ולכן מיהרו להכיר בעצמאות פינלנד זמן קצר לאחר ההכרזה.
ב-28 בינואר 1918 פרצה מלחמת אזרחים בין המשמרות האדומים הקומוניסטים בסיוע לוגיסטי של ברית המועצות ובין המשמרות הלבנים בתמיכת כוחות האימפריה הגרמנית, יגרים פינים וקבוצות מתנדבים שוודים.
היחסים הדיפלומטיים
לאחר ניצחון המשמרות הלבנים במלחמת האזרחים, הממשלה הפינית תלתה עצמה ביציבות האימפריה הגרמנית אך קריסתה של זו בעקבות סיום מלחמת העולם הראשונה הובילה את הממשלה להכיר בחשיבות הקשר המדיני מול ברית המועצות על אף תמיכתה במשמרות האדומים במהלך מלחמת האזרחים.
עקב כך, ב-14 באוקטובר 1920 חתמו נציגי פינלנד וברית המועצות על הסכם טרטו שהסדיר הסכמי סחר וגבולות בין פינלנד לברית המועצות.
לאחר מכן בשנת 1932 חתמו פינלנד וברית המועצות על הסכם אי התקיפה הרוסי-פיני שעל פיו ברית המועצות ופינלנד מתחייבות לכבד זו את גבולותיה של זו וכן שלא ישתתפו באף קונפליקט מדיני או צבאי אחת כנגד השנייה. לאחר מכן בשנת 1934 האריכו שתי המדינות את תוקף ההסכם עד 31 בדצמבר 1945.
המתח המדיני-ביטחוני
לצד הסכמים אלה, מתח שרר בין המדינות באופן קבוע. גם לאחר הסכמי טרטו, ברית המועצות אפשרה לפעילים פינים קומוניסטים לפעול מתוך שטחיה ללא הפרעה. גם במדיניות הפינית המצב היה דומה ומסוף שנת 1921 ועד שנת 1922 אפשרה פינלנד למתנדבים פינים להצטרף למרד של כוחות בדלנים בקרליה בצד הסובייטי של הגבול, דבר שהוסיף למתח בין המדינות. גם בתחום המסחר היחסים לא שגשגו, כאשר בשנות ה-30 בזמן שהמסחר הבינלאומי הפיני היה בצמיחה משמעותית רק אחוז אחד מהמסחר היה מול ברית המועצות.
כבר בראשית דרכה של פינלנד כמדינה עצמאית יוסיף סטלין, שליט ברית המועצות, לא ראה בה גורם חיובי. הוא התאכזב מכך שברית המועצות לא הצליחה למנוע את עצמאות פינלנד ומכך שלא הצליחה להוביל אל ניצחון המשמרות האדומים במלחמת האזרחים. בנוסף, סטלין הביע חשש מכך שפינלנד יכולה להוות בסיס קדמי עתידי לפלישה אל ברית המועצות ובכך להוות איום על לנינגרד שהייתה במרחק קצר מהגבול הפיני וקרובה מאוד לאזורים בתוך רוסיה שבהם השתתפו כוחות פינים במרד הבדלני בקרליה.
לאחר הטיהורים הגדולים מדיניות החוץ של ברית המועצות הפכה תקיפה יותר וזו החלה לדבר על חזרת כל אדמות האימפריה הרוסית ובתוכן פינלנד אל ידי ברית המועצות. השלטון הסובייטי האמין כי שטחי פינלנד צריכים להוות מרחב ביטחוני שיגן על על לנינגרד מפני כוחות מאיימים חיצוניים ובעיקר מפני האיום העולה בדמות גרמניה הנאצית.
המשא ומתן
באוגוסט 1938 חתמו ברית המועצות וגרמניה הנאצית על הסכם ריבנטרופ-מולוטוב. ההסכם הבטיח לברית המועצות את השליטה על שטחי מזרח אירופה ובתוכם על פינלנד. אסטוניה, ליטא ולטביה חתמו על הסכמים המאפשרים לברית המועצות להכניס אליהן את כוחותיה אך פינלנד לא הייתה מוכנה לחתום על הסכם שכזה והחלה בגיוס כוחות צבא. ברית המועצות החלה בגיוס כוחות וריכוזם בקרבת הגבול עם פינלנד עוד קודם לכן ולכן היו לה כוחות זמינים באזור הגבול. ברית המועצות הגישה בפני פינלנד הצעה נוספת לחילופי שטחים והזזת הגבול בין המדינות וכן אישור להקים בסיס צבאי בתוך השטחים שיינתנו לה אך פינלנד סרבה להצעה. פינלנד הציעה חילוף שטחים קטן יותר אך הפעם היה זה תורה של ברית המועצות לסרב וזו החליטה כי תמו ניסיונות המשא ומתן.
ההפגזה
ב-26 בנובמבר 1939, 7 פגזי ארטילריה נורו לעבר עמדת שמירה על יד הכפר מיינילה השוכן בצד הגבול הסובייטי בין המדינות. על פי הודעת הכוחות הסובייטים 4 חיילים נהרגו ועוד 9 חיילים נוספים נפצעו. ההפגזה נצפתה על ידי 3 עמדות גבול פיניות.
שר החוץ הסובייטי, ויאצ'סלב מולוטוב הטיל על פינלנד את האחריות לאירוע ודרש את הסגת הכוחות הפינים 25 קילומטרים מהגבול. פינלנד סרבה להכיר באחריותה לאירוע ואכן על פי יומני הקרב של סוללות הארטילריה הפיניות הראו שהעמדה שהופגזה הייתה מחוץ לטווח שלהן מאחר כי אלה נסוגו לאחור על מנת למנוע תקריות גבול.
מיד לאחר ההפגזה הציעה פינלנד להקים ועדת חקירה נטרלית לבדיקת נסיבות האירוע. ברית המועצות סרבה להצעה, ב-28 לחודש היא נתקה את כל הקשרים הדיפלומטיים מול פינלנד, ב-29 בנובמבר הודיעה על סיומם של כל ההסכמים בין המדינות וב-30 בנובמבר כבר התחילה את ההתקפה הראשונה שלה במלחמת החורף.
אחרית דבר
מיד לאחר ההפגזה הפינים הקימו ועדת חקירה מטעמם. נמצא כי על פי פקודה של מפקד הצבא מנרהיים כל הכוחות הפינים אכן נסוגו מהגבול ולא הייתה ביכולתם לפגוע בעמדה המדוברת. בנוסף, על פי עדותם של שומרי הגבול הפינים הם שמעו את ירי הארטילריה מבעד לגבול ולא מתוך שטח פינלנד.
ההיסטוריון הרוסי פאבל אפטקר ניתח את דוחות הנפגעים מיום ההפגזה ומצא כי לא דווח על נפגעים באותו היום בחזית מול פינלנד. המסקנה שלו מכך הייתה שכל האירוע היה מבוים. בזיכרונותיו של ניקיטה חרושצ'וב כתב חרושצ׳וב שהפעולה אורגנה על ידי גנרל הארטילריה הסובייטי לשעבר, ובתחילת מלחמת החורף סגן שר ההגנה, גריגורי קוליק.
בשנת 1994 נשיא רוסיה בוריס ילצין כינה את מלחמת החורף מלחמה תוקפנית לא מוצדקת שאינה נובעת מהגנה עצמית.
לא לפני הילדים
לא לפני הילדים היא קומדיית מערכונים ישראלית ששדורה בערוץ 10 בשנים 2007–2009, בכיכובם של עידן אלתרמן, יעל לבנטל, יעל שרוני, ורד פלדמן, אורי פפר, יוסי מרשק ושי גולדשטיין. לסדרה היה פורמט זהה לסדרה מתחרה בערוץ 2, "קצרים".
סקירה
כל תוכנית מורכבת ממערכונים קומיים. המערכונים עוסקים בסיטואציות יומיומיות, ובנושאים רגילים מהחיים כשבדרך כלל הם מוצגים בצורה מוגזמת. חלק מהנושאים הם מיניות, מוות, פערים חברתיים ויחסים בין גברים לנשים.
התוכנית שודרה לראשונה בדצמבר 2007 בערוץ 10. העונה הראשונה כללה עשרה פרקים, ורשמה ממוצע של 9.1 אחוזי רייטינג. שי גולדשטיין עזב את התוכנית בתום העונה הראשונה לאחר שעבר לתוכנית "מועדון לילה" שבערוץ 2.
העונה השנייה יצאה ב-5 בספטמבר 2009. את גולדשטיין החליף יוסי מרשק. בנוסף הצטרפו לסדרה בעונה השנייה גם שחקני המשנה גל זייד ואייל רוזלס. העונה השנייה כללה 13 פרקים.
הסדרה נמכרה למקסיקו וצ'ילה, שם היא דובבה מחדש. זו הסדרה הישראלית הראשונה ששודרה מחוץ לישראל בדיוק כפי ששודרה בערוץ 10.
הדוב בבית הכחול
התוכנית שודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית בשנת 2000, ובהמשך הועברה לערוץ הופ! ולערוץ ג'וניור.
סקירה כללית
כוכב הסדרה הוא דוב חום וידידותי בשם דוב המלמד ומבדר את הצופים הצעירים באמצעות שירים, עצות וסיפורים שונים ובעזרת גישה ידידותית ואופטימית.
הסדרה מלמדת מושגים בסיסים שונים כגון צורות, כוח הכבידה, עזרה לזולת, עונות השנה, ואף גמילה מחיתולים.
אל הדוב מצטרפים לאורך הסדרה מגוון נרחב של חיות יער - טרילו הלֶמוּר, בירביר העכבר, פיפ ופופ הלוטרות התאומות וגורת דובים קטנה בשם זוזי - כולם עוזרים לדוב להמחיש את לצופים הנושא בה התוכנית עוסקת באותו היום. כמו כן, בסוף כל פרק הדוב יוצא אל המרפסת בביתו על מנת לדבר עם הירח על הנושא בו עסקה התוכנית. לאחר מכן הוא הולך לישון.
V1668 בברבור
V1668 בברבור הייתה נובה אשר הופיעה בשנת 1978 בקבוצת הכוכבים ברבור ובשיא בהירותה הגיעה לבהירות נראית של 6.
L3 טכנולוגיות
L3 טכנולוגיות, (באנגלית: L3 Technologies, נסחרת בבורסת ניו-יורק: LLL) לשעבר L-3 תקשורת אחזקות, היא  חברה אמריקאית שנוסדה בשנת 1997, המספקת מערכות שליטה ובקרה, תקשורת, מודיעין, מעק סמוי וסיור (C3ISR), וכן מוצרי אוויוניקה,  מוצרים ימיים,  מכשירים ושירותי אימון, מכשור מרחבי וניווט. לקוחותיה כוללים את מחלקת ההגנה של ארצות הברית, המחלקה לביטחון המולדת, סוכנויות המודיעים האמריקאיות, נאס"א, תעשיות אוויריות, קבלני תקשורת מסחריים, ולקוחות תקשורת אלחוטית.
L3 ממוקמת במוריי היל, מנהטן, ניו יורק והיא אחת מעשרת הקבלנים בעלי נפח העבודה הגדול ביותר מול ממשל ארצות הברית, בעיקר בתחום הביטחון. L3 מעסיקה מעל 38,000 עובדים (2016).
בשנת 2019 התמזגה החברה עם חברת האריס, והחברה הממוזגת קרויה L3Harris Technologies.
Bloons Tower Defense
Bloons Tower Defense (מכונה בקצרה Bloons TD או BTD) היא סדרה של משחקי וידאו המשתייכת לז'אנר הגנת המגדלים. המשחקים פותחו על ידי חברת Ninja Kiwi שמשרדיה הראשיים ממוקמים באוקלנד, ניו זילנד. המשחק הראשון בסדרה יצא לשוק בשנת 2007 ופעל על דפדפן אינטרנט. כיום באמצעות שימוש בתוכנות פיתוח משחקים חוצי פלטפורמות, ניתן לשחק במרבית המשחקים על מחשב אישי, מכשירי אנדרואיד, מכשירי אייפון ועל מגוון נוסף של מחשבים וטלפונים חכמים.
משחקיות
בכל סדרת המשחקים, השחקן מקבל מפה ובה נתיב בו עוברים בלונים. מטרת המשחק היא להציב מגדלי שמירה בקרבת הנתיב ולמנוע מן הבלונים לצאת מן המפה. רוב מגדלי השמירה הם קופים בעלי יכולות מיוחדות אך קיימים גם מגדלי שמירה אחרים כגון מגרסת "בלונים" חזקה, תותח, מפעל מסמרים, מכונות סיכות ועוד. בכל סיום של סבב השחקן מקבל עוד כסף שבאמצעותו הוא יכול לבנות מגדלי שמירה נוספים או לשדרג את הקיימים. עם כל סבב, נכנסים למשחק בלונים חזקים יותר ובכמות הולכת וגדלה. המשחק נפתח עם בלונים צבעוניים שעשויים מגומי ובהמשך נכנסים למשחק בלונים ממתכת ובלונים עטופים בקרמיקה שמצריכים מגדלי הגנה ברמה חזקה כדי להאיטם. בסבבים מתקדמים (סבב 60 ומעלה) נכנסים למפת המשחק צפלינים גדולים שפיצוצם חושף עשרות ומאות בלונים אחרים. המשחק יכול להימשך ללא הפסקה כל עוד הגנות השחקן חזקות מספיק ומד הבריאות שלו לא מגיע לאפס.
דוגמאות למבני ההגנה המופיעים במשחק:
בגרסת Bloons TD Battles השחק מתחרה מול יריבים אנושיים. השחקן שמנצח הוא זה ששורד את הזמן הרב ביותר עד שמד הבריאות שלו צונח לאפס. לגרסה זו של המשחק יש שני מצבים: מצב הגנה בו כל שחקן צריך להגן על המפה שלו מפני נחיל הבלונים המתגבר ומצב מתקפה. במצב המתקפה השחקנים יכולים לשלוח בלונים לעבר מפת היריב. יש תחרויות שמצריכות תשלום במטבעות זהב וירטואליות ובהם אף יש מצבים שונים. למשל, מצב שבו כמות הכסף ההתחלתית מוכפלת וכל פיצוץ של סט בלונים משפר עוד יותר את המצב הכלכלי. במצב אחר כאשר השחקן שולח בלונים לעבר היריב הוא באופן אוטומטי תוקף גם את עצמו. שחקן שמתנתק מן המשחק במהלך יריבות מול שחקן אחר נפסל באופן אוטומטי ויריבו מקבל ניצחון טכני.
Bloons TD6 הוא המשחק העדכני ביותר בסדרת המשחקים ויצא לשוק ב-14 ביוני 2018. להבדיל מן המשחקים האחרים שניתן לשחקם בחינם ומכילים רכישות בתוך המשחק (או האפליקציה), זוהי גרסת פרימיום של הסדרה. מחיר המשחק הוא כ-5 דולרים (עבור מכשירי אנדרואיד ו-11 דולר בסטים) והוא אף מכיל רכישות ושדרוגים בתשלום בתוך המשחק. כמו כן, זוהי גרסת מיוחדת של המשחק שכן כל המוצג בה הוא בתלת־ממד ולא מתנהל בעולם דו-ממדי כמו יתר המשחקים. יתרה מכך, המשחק מאפשר פריסה של אינסוף מגדלי שמירה והגנה ואינו מגביל את השחקן להשתמש רק בשלושה או ארבעה מגדלי שמירה ותקיפה כביתר המשחקים. פיתוח נוסף של החברה המפתחת הוא שכל מבנה שמירה מתפצל לשלוש אפשרויות שונות ולא רק לשתיים כמו ביתר המשחקים.
אלברט בוניאקו
אלברט בוניאקו (נולד ב-29 בנובמבר 1983) הוא כדורגלן עבר קוסוברי-שווייצרי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
בוניאקו נולד בגילאן, אז ביוגוסלביה, ובגיל שמונה עבר עם משפחתו לשווייץ בגלל עבודת אביו. בגיל 13 הצטרף לקבוצת שלייארן בה שיחק תחילה כמכן ימני ועם הזמן הפך לחלוץ. בין היתר שיחק גם במחלקות הנוער של גראסהופרס ציריך ויאנג פלאו יובנטוס.
בקיץ הצטרף לשפהאוזן מהליגה השווייצרית השנייה עימה העפיל בסיום העונה לליגת העל השווייצרית. בינואר חתם בפאדרבורן 07 מהבונדסליגה השנייה עד לסיום העונה. בקיץ חתם ברוט-וייס ארפורט מהבונדסליגה השלישית. ב-10 באוגוסט 2008 הבקיע צמד במשחק הגביע נגד באיירן מינכן מהבונדסליגה, אך למרות הצמד באיירן ניצחה 3-4. עד לאמצע עונת הבקיע 11 שערים ב-18 משחקים, דבר שעורר עניין בקרב הקבוצות מהליגה השנייה.
בינואר בוניאקו חזר לבונדסליגה השנייה כאשר חתם בנירנברג תמורת 400 אלף אירו. בעונתו הראשונה בנירנברג שותף ב-7 משחקים בלבד (ב-6 מתוכם עלה כמחליף) וכבש שער אחד ובתום העונה העפילה נירנברג לבונדסליגה. בעונת מעמדו של בוניאקו השתפר וסיים את העונה כמלך השערים עם 12 שערים ב-28 משחקים.
בקיץ חזר לבונדסליגה השנייה כאשר חתם בפ.צ. קייזרסלאוטרן. בקיץ שב לשווייץ כאשר חתם בסנט גאלן.
קריירה בינלאומית
ב-14 בנובמבר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שווייץ בהפסד 1-0 ל. בוניאקו השתתף עם הנבחרת גם במונדיאל 2010.
לאחר שנבחרת קוסובו קיבלה אישור מפיפ"א לערוך משחקי ידידות נגד נבחרות שחברות בה, החליט בוניאקו לייצג את נבחרת קוסובו ומונה לקפטן הנבחרת. ב-3 ביוני 2016 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד . בוניאקו כיום (אוקטובר 2016) הוא מלך השערים של הנבחרת עם שלושה שערים.
הר בלדר (נונאווט)
הר בלדר (באנגלית: Mount Baldr) הוא הר על האי באפין, בהרי באפין הדרומיים, המהווים חלק מהרי הקורדילרה הארקטית, בטריטוריית נונאווט שבקנדה.
גובהו של ההר 1,720 מטרים מעל פני הים; ההר מתנשא לגובה של 426 מטרים מעל סביבתו.
ההר ממוקם בסמוך להר אודין ולפסגת בריידאבליק, הנקראים אף הם בשמות הקשורים למיתולוגיה הנורדית: בלדר הוא אל פגאני גרמאני, אודין הוא אביו של בלדר ובריידאבליק הוא מקום מגוריו של בלדר.
X Troop
יחידת הקומנדו מס' 10 (בין בעלות הברית)
יחידת הקומנדו מס' 10 הייתה יחידת קומנדו של הצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה, גויסו אליה בעיקר חיילים שאינם בריטים מאירופה הכבושה. יחידה זו סייעה בתיאום ההתקפות עם כוחות בעלות הברית. במקור הוקמה היחידה באוגוסט 1940 על ידי מתנדבים. בשל מספר נמוך של מגויסים היחידה פורקה והמתנדבים חזרו ליחידותיהם. ביולי 1942 הוקמה היחידה שוב ככוח רב לאומי, וגויסו אליה מתנדבים מאירופה הכבושה. ביניהם ניתן למנות מתנדבים מצרפת, בלגיה, הולנד, נורווגיה, דנמרק, פולין ויוגוסלביה, שהתארגנו ליחידות משנה עצמאיות שהיו מכונות ה"כוחות". חיילי קומנדו מס' 10 שירתו בצפון מערב אירופה, בים התיכון, בסקנדינביה ובבורמה, ברוב המקרים בכוחות קטנים שהוצמדו לתצורות צבאיות אחרות. בסוף המלחמה הפכה קומנדו מספר 10 למערך הקומנדו הגדול ביותר בצבא הבריטי.
לאחר סיום המלחמה קומנדו מספר 10 פורק ב־4 בספטמבר 1945, רבים מלוחמי פלגה מספר 3 X troops המשיכו לבצע מבצעים רגישים וסודיים באזור הכיבוש. הם עקבו אחר קבוצות התנגדות נאציות, פושעי מלחמה ותרגמו מסמכים שנתפסו.
בשנת 2021 יצא לאור ספרה של ליאה גארט "יחידה X - הקומנדו היהודי הסודי של מלחמת העולם השנייה", שהתבסס על מחקר היסטורי שלה. הספר פורסם באנגליה אירופה וישראל (בעברית), וזכה לשבחים רבים בעיתונים: The New York Review of Books, בדיילי טלגרף, בקירקוס ריוויוז (אנ') וב-פבלישר וויקלי (אנ'). הוול סטריט ז'ורנל הכתיר את הספר, עם צאתו לאור, כספר החודש.
היסטוריה
פלגה מס' 3 בקומנדו מס' 10 ידועה בשם "פלגה X", כנראה היחידה המשונה ביותר בצבא הבריטי. היחידה כללה חיילים אזרחי אויב - יהודי גרמניה ואוסטריה. חבריה הראשונים ביולי 1942 - שמונה לוחמים מצ'כוסלובקיה. הפלגה הייתה ידוע גם בשם "הכוח האנגלי", "הכוח היהודי" או "הפלגה הבריטית", שמה הרשמי ב־1944 היה "הפלגה השונה". רוב חברי הכוח היו יהודים ממוצא גרמני, אוסטרי או מזרח אירופי. לוחמים אחרים היו פליטים פוליטיים גרמנים או בני מיעוטים דתיים אחרים שנרדפו על ידי הנאצים בגרמניה. הלוחם פרדריק ספנסר נכלא במחנות הריכוז דכאו ובוכנוואלד. לוחמי הפלגה אימצו שמות בריטיים והיסטוריה אישית כוזבת למקרה של נפילה בשבי.
מפקד הפלגה, קפטן בריאן הילטון ג'ונס היה ולשי, בנו של רופא מקארנרווון. בוגר אוניברסיטת קיימברידג' התמחה בלימודי שפה (מאוחר יותר הועלה לדרגת מייג'ור. ב־1970 נהרג בתאונת דרכים).
הכשרה
הלוחמים הגיעו כמתנדבים מטעם חיל החלוץ, החל מ־24 ביולי 1942, הוכשרו באירווין שבאיירשייר (רבים מהם נכלאו בשנת 1940 בעקבות מאבק נגד פלישה, אך מאוחר יותר שוחררו לשרת בכוחות הברית, חלקם בצרפת ובדנקרק). כפי שכתב פיטר מאסטרס, על פלגה X "לחזור אל הנאצים הייתה מוטיבציה נוכחת תמיד" "... הקומנדו היהודי שלנו היה ממש האנטיתזה לטענות 'הצאן לטבח'."
המתנדבים הגיעו למיונים במלון גרנד סנטרל, מרילבון, ומשם למרכז ההדרכה מספר 10 של חיל החלוץ בברדפורד. בסתיו 1942 הם התאמנו באברדובי, ויילס או באכנקארי (סקוטלנד) ואז באיסטבורן ובליטלהמפטון, הלוחמים נשלחו לפשיטות עם יחידות קומנדו אחרות, SOE מנהלת המבצעים המיוחדים וSIS סוכנות הביון הבריטית.
החיילים ענדו את תג הכתף של הקומנדו מספר 10 (לעיתים את מספר הקומנדו אליו הוצמדו) ואת תג המבצעים המשולבים. על הכומתה הירוקה לא ענדו את תג חיל החלוץ מכיוון שהדבר היה מסגיר את מוצאם, ולכן הם ענדו את התגים של ווסט קנט המלכותית, מזרח קנט, רויאל סאסקס, גדודי המפשייר או תג השירות הכללי.
בין הלוחמים בפלגה היה ג'ורג' ליין קצין שהגיע לדרגת אלוף-משנה בצבא הבריטי. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת בקומנדו ביצע משימות מיוחדות מאחורי קווי האויב, במבצע טרבראש שמטרתו הכנה לפלישה לנורמנדי נתפס ונחקר על ידי ארווין רומל, כשהם שותים תה ביחד. הוא נכלא בגרמניה ומאוחר יותר נמלט לצרפת. לליין הוענק עיטור הצלב הצבאי על שירותו הצבאי ועל חלקו בפשיטות טרבראש.
טטואבה
טטואבה (Tatoeba; ביפנית: たとえば – "לדוגמה") הוא פרויקט של שיתוף פעולה בינלאומי שמטרתו לאסוף ולרכז מספר רב של משפטים, המתורגמים ממספר רב של שפות למגוון שפות אחרות.
שם הפרויקט הוא המילה היפנית שפירושה "לדוגמה", כלומר, דוגמה לשימושי לשון שונים במילים ובביטויים. בסיס הנתונים של טטואבה מכיל מספר רב של משפטים לדוגמה, שתורגמו ועדיין מתורגמים למכלול רחב של שפות. מכלול התרגומים משמש מעין מילון תרגום רב-לשוני; כאשר מחפשים בו תרגום למילה כלשהי, האתר מציג משפטים לדוגמה שבהם משולבת המילה המבוקשת. האתר ממשיך להתעדכן ולהתרחב מדי יום, כאשר הגולשים באתר ממשיכים להעלות משפטים משלהם, בשפת האם שלהם או בשפות אחרות, או לתרגם משפטים קיימים לשפתם או לשפות אחרות.
הרכב
אוסף הטקסטים של טטואבה מבוסס על קורפוס "טאנאקה" (אוסף גדול של משפטים מקבילים ביפנית ובאנגלית), שנוספו אליו שפות רבות אחרות החל משנת 2006, תחת ניהולה של טראנג הו (Trang Ho).
אתר הפרויקט
אתר פרויקט טטואבה מכיל מגוון כלים ואמצעים המאפשרים חיפוש ועריכה של המשפטים. בפרויקט משתתפת קהילה רחבה של תורמים דוברי שפות רבות, העוסקים בהזנה, בתרגום ובעריכה של המשפטים בשפות השונות, ואף בהגהה ובתיקון של משפטים קיימים, כל אחד בשפתו הוא.
נכון לסוף אוקטובר 2015, טטואבה כוללת כ-4,389,000 משפטים ב-221 שפות. שבע השפות המכילות את המספר הרב ביותר של משפטים בפרויקט נכון לנקודת הזמן האמורה הן אנגלית, אספרנטו, איטלקית, טורקית, רוסית, גרמנית, וצרפתית.
מודל IS-LM
מודל IS/LM הוא מודל שמטרתו לסכם את עיקרי התאוריה המאקרו-כלכלית הקיינסיאנית בתוך התאוריה של הכלכלה הנאו-קלאסית. המודל פותח לראשונה על ידי ג'ון היקס ועל ידי אבלין הנסן בשנת 1937 כדי לנסות לשלב את רעיונותיו של ג'ון מיינרד קיינס יחד עם התיאור הנאו-קלאסי את שוק העבודה והסחורות.
היסטוריה
המודל נולד בכינוס כלכלי שנערך באוקספורד בשנת 1936. רוי הרוד, ג'ון היקס וג'יימס מיד הציגו מאמרים שתיארו מודלים מתמטיים שניסו לסכם את הספר של קיינס "התאוריה הכללית של תעסוקה, ריבית וכסף". היקס, שראה טיוטה של מאמרו של הרוד, פיתח את מודל ה-IS-LM. מאוחר יותר הוא פרסם את המודל במאמר בשם "מר קיינס והקלאסיים: אינטרפטציה מוצעת" (Econometrica, April 1937). מאוחר יותר הסכים היקס כי המודל פספס כמה נקודות חשובות בתאוריה של קיינס. הבעיה הייתה שהמודל מציג את הסקטור הריאלי (מפעלים העוסקים בייצור סחורות) והמוניטרי כנפרדים, דבר שקיינס ניסה להתעלות מעליו. בנוסף מודל ה-IS-LM הוא מודל של שיווי משקל המתעלם מאי וודאות. תזוזה בעקומת IS או LM תגרום לשינוי בציפיות, דבר שיזיז גם את העקומה השנייה. לפיכך יצר היקס מודל היקס-הנסן IS/LM חדש שניסה לפתור כמה מהבעיות. רוב כלכלני מאקרו-כלכלה המודרניים רואים במודל ה-IS-LM קירוב ראשון להבנה של העולם האמיתי.