cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טרבינאפין
טרבינפין הידרוכלוריד (Terbinafine hydrochloride, נמכרת בארצות הברית, בריטניה, צרפת והונגריה בשם למיסיל - Lamisil, וכן נמכרת במקומות שונים בעולם בשם Terbisil) היא תרופה אנטי-פטרייתית סינתטית מסוג allyamine. היא בעלת משיכה כימית לשומנים בטבעה ונוטה להצטבר בעור, בציפורניים וברקמות השומניות. כתרופה גנרית היא נמכרת בשם Zabel באוסטרליה וכיום היא זמינה בגרסאות גנריות גם בארצות-הברית ובישראל. בישראל נמכרת התרופה הן כקרם ותרסיס לטיפול מקומי (בשמות למיסיל ולמיזיל בגרסה האתית של חברת נוברטיס ובשמות דרמסיל ופטיר בגרסאות גנריות של מעבדות רפא) והן כקפליות (בשמות למיסיל בגרסה האתית של נוברטיס ובשם Terbinafine-Teva בגרסה הגנרית של חברת טבע).
פרמקולוגיה
טרבינפין הידרוכלוריד היא אבקה לבנה גבישית המסיסה בקלות במתנול ובמת'ילין כלוריד, מסיסה באתנול ומסיסה מעט במים.
בדומה לתרופות אחרות ממשפחת ה-allylamine-ים, הטרבינאפין חוסמת את הסינתזה של הארגוסטרול על ידי חסימת הסקוולן אפוקסידאז, אנזים המהווה חלק מתהליך הסינתזה של דופן תא הפטרייה.
התוויות
הטרבינאפין משפיעה בעיקר על קבוצת הפטריות הדרמטופיטיות כולל Sporothrix schenckii.
בתור קרם או אבקה בריכוז 1% היא משמשת נגד זיהומי עור פטרייתיים שטחיים דוגמת Tinea cruris, Tinea pedis וסוגים שונים של גזזת.
קפליות 250 מ"ג בנטילה פומית נרשמות על פי רוב לטיפול בפטרת הציפורניים ברגליים או בידיים שנגרמה על ידי דרמטופיטים ומכונה על כן Tinea unguium. זיהומי ציפורניים פטרייתיים ממוקמים עמוק תחת הציפורן בעור הקרני, ולשם טיפולי עור שטחיים אינם מצליחים לחדור בכמות מספקת. לעיתים נדירות הקפליות עשויות לגרום להרעלה כבדית, כך שהחולים מוזהרים בנוגע לכך ותפקודי הכבד שלהם מנוטרים דרך קבע על ידי בדיקות דם. גם צריכת אלכוהול אסורה בעת נטילת הטרבינאפין.
בארצות הברית
בתקופה בה הפטנט על התרופה היה בתוקף עלתה התרופה הון רב וחברות ביטוחי בריאות רבות בארצות הברית לא כיסו את עלות הטיפול שעשוי להימשך חודשים ולעלות אלפי דולרים, משום שהחשיבו את זיהומי העור הפטרייתיים לבעיה קוסמטית גרידא. לחלופין המליצו על שימוש בחלופות זולות יותר דוגמת פלוקונזול.
מנהל הבריאות והמזון האמריקאי, ה-FDA, אישר את הגרסה הגרסאות הגנריות הראשונות של קפליות הטרבינאפין לנטילה פומית (טרבינאפין היכרוכלוריד). שאר הפטנטים והבלעדיות על הטרבינאפין פגו ב-30 ביוני 2007 וכיום בשל כך נמכרת התרופה בשבריר ממחירה הגבוה בעבר והעלות הסופית למטופל ברוב הביטוחים הגדולים היא כדולר לשלושים טבליות מהמינון המקובל - 250 מ"ג.
יצחק יצחקי (לישבסקי)
יצחק יצחקי (לישבסקי) (11 באוקטובר 1902 – 21 בספטמבר 1955) היה חבר הכנסת, מראשי פועלי ציון שמאל ולאחר מכן ממנהיגי מפ"ם.
חייו
יצחק לישבסקי נולד בריבניצה שבאימפריה הרוסית (כיום נמצאת העיר בתחומי טרנסניסטריה). במהלך מלחמת האזרחים הרוסית התנדב אל הצבא האדום ולחם בשורותיו בדרום אוקראינה. עלה לארץ ישראל ב-1921. הוא למד משפטים באוניברסיטת פריז, והיה משך שנים חבר הוועד הפועל של ההסתדרות.
ב-1934 היה יצחקי ממייסדי ׳החוגים המרקסיסטיים׳, ועמד בראשם. זאב לוי תיאר אותם כ״תנועה קטנה, [ש]היה לה משקל לא-מבוטל במחנה הציונות הסוציאליסטית של אותם הימים [על אף] היקפה המצומצם, ובייחוד בתחום השיתוף היהודי-הערבי״.
יצחקי גם היה ממייסדי הליגה לשיתוף יהודי ערבי וליגת הידידות ישראל-ברית המועצות.
ב-1939 נשלח על ידי ההסתדרות לשיחות עם מנהיגי מפלגת העבודה הבלתי תלויה (ILP) בשל עמדותיו השמאליות על מנת לשכנעם לתמוך בעניין היהודי ולהתנגד לספר הלבן.
שאול מרידור
שאול מרידור (נולד ב-17 ביוני 1976) הוא סמנכ"ל כספים בחברת לייטריקס. כיהן כראש אגף התקציבים במשרד האוצר בין 2017–2020. לפני כן היה מנכ"ל משרד האנרגיה וקודם לכן חבר בוועדת צמח לבחינת מדיניות הממשלה בנושא משק הגז הטבעי בישראל בזמן תפקידו כסגן הממונה על התקציבים במשרד האוצר.
ביוגרפיה
אביו הוא השר לשעבר דן מרידור ואמו היא הכלכלנית ד"ר ליאורה מרידור. יש לו שני אחים ואחות: אבישי מרידור, שחקן תיאטרון; מתן מרידור, עורך דין; חמוטל מרידור, מנכ״לית פלנטיר ישראל.
מרידור בעל תואר B.A בתוכנית פכ"מ (פילוסופיה, כלכלה ומדעי המדינה), מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
הוא החל את דרכו במגזר הציבורי מיד עם סיום לימודיו בשנת 2002. תפקידו הראשון היה באגף התקציבים במשרד האוצר, ושם המשיך לכהן במספר תפקידים עד לשנת 2013, אז שימש כסגן הממונה על התקציבים האחראי על תחומי התשתיות (אנרגיה, מים, תחבורה וחקלאות). בין היתר ניהל, תחת שר האוצר יובל שטייניץ, את עבודת ועדת ששינסקי, וקידם רפורמות בתחום משק החשמל והגז. מרידור היה שותף במהלכים רבים במהלך עבודתו במשרד האוצר, ביניהם רפורמת "שמים פתוחים" ורפורמת תאגידי המים.
בשנת 2013 יצא לשוק הפרטי, ובתפקידו האחרון כיהן כמנכ"ל חברת גרינרג'י אנרגיות מתחדשות לתקופה של כחצי שנה.
ב-2015 מונה למנכ"ל משרד האנרגיה על ידי שר האנרגיה, יובל שטייניץ.
בשנת 2017 מינה אותו שר האוצר משה כחלון לראש אגף תקציבים במשרד האוצר.
ב-30 באוגוסט 2020 הודיע על התפטרותו מתפקידו, על רקע חילוקי דעות בינו לבין שר האוצר ישראל כץ ואמר ש"ההחלטות מתקבלות על ידי אינטרסים צרים". אחרי התפטרותו טען "השר עשה דברים שלא ייעשו", "אי אפשר היה להמשיך עוד".
במאי 2021 מונה לסמנכ"ל כספים בחברת לייטריקס.
חיים אישיים
נשוי ואב לארבעה ילדים. גר בירושלים.
פורטיס משולש
פורטיס משולש הוא אלבום מאת רמי פורטיס מ-2009.
סקירה כללית
את האלבום הוציא פורטיס בפברואר 2009, כאשר עוד לפני כן הוא תיאר את האלבום כ"לא מסחרי בעליל". באלבום מלווים אותו גיל סמטנה, עידו אגמון ויובל שפריר, שהלחינו ועיבדו יחד עם פורטיס את כל שירי האלבום. האלבום הוא אלבום משולש ששלושת התקליטורים המרכיבים אותו הם "יער ישראלי", "חזל"ש" (חזרה לשיגרה), ו"חימושניגיגי", מיני-אופרת רוק באורך כ-17 דקות. גיבוריה של האופרה הם "חימושניגיגי" (דמות פרי דמיונו של פורטיס שהוא נהג להגג עליה בהופעותיו עוד טרם יציאת האלבום), "חצוציאן" ו"זניח". בשיר "מעליי" מתארחת הזמרת מארינה מקסימיליאן בלומין.
הבחירה בפורמט החריג של אלבום משולש נבעה משני מניעים עיקריים, לדברי פורטיס. ראשית, כמות ההקלטות הגדולה שהצטברה אצלו: "אחרי הסיבוב של פורטיסחרוף עם "על המשמרת" שאלתי את עצמי מה קורה. התחלתי להשתעשע עם חומרים חדשים, ויחד עם החברים - גיל סמטנה, יובל שפריר ועידו אגמון - התחלתי לשפוך את כל מה שהסתובב לי בראש. תוך כדי הבנו שיש לנו ערימות של חומר מוקלט. הלכנו לכל הכיוונים שהרשינו לעצמנו, בלי להתביית על כיוון מוזיקלי מסוים". סיבה נוספת היא הערכתו של פורטיס כי היכחדותו של פורמט התקליטור תגיע בתוך זמן קצר.
הסינגל הראשון מתוך האלבום, "בלונדיניות על אוטוביאנקי", יצא בנובמבר 2008. הוא נכתב בהשראת הופעות של פורטיס באיטליה לאחר שגילה במפתיע על קיומו של קרוב משפחה איטלקי שלו, זמר הרוק אלברטו פורטיס. בהמשך יצאו גם הסינגלים "יער ישראלי" ו"השיר של ז'אק" - שיר מחווה למתופף ז'אן ז'אק גולדברג, שנפטר כשנתיים לפני צאת האלבום. שני שירים באלבום משתמשים בקטעי תופים שהקליט ז'אן ז'אק גולדברג - "בלונדיניות על אוטוביאנקי" ו"חזרה לשגרה". שיר נוסף מתוך האלבום, "אצבעות דביקות", שימש כשיר הנושא לקידום המיתוג המחודש של ערוץ 24 והשידור החי הרצוף במשך 24 ימים (בהתאמה עם מילות הפזמון, "24 שעות").
רשימת השירים
{| align=center width=95%
דמיטרי קולדון
דמיטרי קולדון (בבלארוסית: Дзьмітры Калдун, ברוסית: Дмитрий Колдун; נולד ב־11 ביוני 1985), זמר בלארוסי.
ביוגרפיה
קולדון נולד במינסק, בירת בלארוס. הוא למד בתיכון רפואה ואחר כך למד כימיה באוניברסיטה הממלכתית של בלארוס (2002). ב־2004 החל לשנות כיוון ונבחר להשתתף בעונה השנייה של תוכנית הכישרונות "Narodniy Artist", אולם סיים את התחרות טרם עלייתו לבמה. בשנים 2004–2005 היה לזמר ראשי בתזמורת הלאומית של בלארוס. כמו כן הופיע במספר פסטיבלי מוזיקה ארציים.
הפריצה שלו הגיעה בשנת 2006, כשקולדון ניצח בעונה השישית של תוכנית המציאות "מפעל הכוכבים" (הגרסה הרוסית ל- Fame Academy הבריטי), אז קיבל חוזה הקלטות והפך לכוכב פופ אהוב ומוכּר. ב-22 בינואר 2007 ניצח קולדון ב-"Eurofest 2007", הקדם-אירוויזיון של בלארוס, עם השיר "Work Your Magic", שהולחן על ידי הזמר הנודע פיליפ קירקורוב, זאת לאחר שבחצי הגמר של הקדם ביצע שיר שונה. בחצי הגמר של האירוויזיון הגיש קולדון הופעה אנרגטית, הדומה לביצוע של דימה בילאן, שייצג את רוסיה שנה קודם לכן באירוויזיון. הוא עלה לגמר, ושם סיים במקום השישי, כשמדינתו מקבלת "דוז פואה" (12 נקודות) משלוש מדינות: רוסיה אוקראינה וישראל.
תורת גלואה
תורת גלואה היא ענף באלגברה העוסק בהרחבות של שדות, ובפרט בקשר בין שדות לבין חבורות, שאותו מנסח המשפט היסודי של ענף זה. התורה נקראת על שמו של אווריסט גלואה.
מבוא
הנוסחאות המוכרות לפתרון משוואה ממעלה שנייה מציגות את הפתרון על ידי פעולות השדה, והוצאת שורש ריבועי. קיימות נוסחאות דומות (אך מסובכות יותר) עבור משוואה ממעלה שלישית ומשוואה ממעלה רביעית. תורת גלואה פותחה בניסיון להראות שמשוואה ממעלה חמישית או יותר לא תמיד ניתן לפתור על ידי סדרה סופית של פעולות אריתמטיות והוצאות שורש. בעזרת התורה הזו מראים גם את אי-הפתירות של הבעיות הגאומטריות של ימי קדם.
הרחבות של שדות
אם F הוא תת-שדה של K (כלומר, תת-קבוצה סגורה לחיבור וכפל ולהיפוך, שהיא לכן שדה בפני עצמה), אז K הוא מרחב וקטורי מעל F ולכן יש לו ממד. קוראים ל-K הרחבה של F. איבר של K הוא איבר אלגברי (מעל F) אם הוא מהווה שורש של פולינום בעל מקדמים ב-F, ואיבר טרנסצנדנטי אחרת. ההרחבה היא אלגברית אם כל איברי K אלגבריים. כל הרחבה מממד סופי היא אלגברית, אבל ההפך אינו נכון. אם K מתקבל על ידי הוספת שורש של פולינום אי פריק בעל מקדמים ב-F, אז ההרחבה נקראת הרחבה אלגברית פשוטה, והממד שלה שווה למעלת הפולינום.
חבורת גלואה ושדות פיצול
האובייקט המרכזי של תורת גלואה הוא חבורת גלואה של הרחבת שדות. זוהי חבורה, שאיבריה הם האוטומורפיזמים של השדה הגדול השומרים על אברי השדה הקטן. גודלה של חבורת גלואה של ההרחבה K/F חסום על ידי הממד של K מעל F (הלמה של ארטין). שוויון מתקבל אם ורק אם K הוא שדה פיצול של פולינום ספרבילי מעל השדה F. כאשר זה המצב, ההרחבה נקראת הרחבת גלואה.
כל הרחבת גלואה מממד סופי היא שדה פיצול של פולינום ספרבילי אי פריק מעל F. במקרה כזה, חבורת גלואה של ההרחבה פועלת באופן טרנזיטיבי על אוסף השורשים של הפולינום. כך אפשר לראות אותה כתת חבורה טרנזיטיבית של החבורה הסימטרית מסדר n, כאשר n הוא מעלת הפולינום.
המשפט היסודי של תורת גלואה קובע שאם K/F הרחבת גלואה, אז ישנה התאמה הופכת הכלה בין הרחבות הביניים (תת-השדות של K המכילים את F), לבין תת-החבורות של חבורת גלואה. בפרט נובע מכך שבכל הרחבה ספרבילית מממד סופי של שדות, יש רק מספר סופי של הרחבות ביניים. מכאן ניתן להראות שכל הרחבה ספרבילית מממד סופי של שדה אינסופי היא פשוטה.
הרחבות רדיקליות ופתירות
הרחבה של שדה על ידי הוספת שורש m-י של איבר נקראת הרחבה רדיקלית. אם השדה בעל מאפיין זר ל-m, והוא מכיל את כל שורשי היחידה מסדר m, אז כל הרחבה כזו היא הרחבה ציקלית של שדות, כלומר הרחבת גלואה עם חבורת גלואה ציקלית, ולהפך - כל הרחבת גלואה ציקלית היא הרחבה רדיקלית. תכונה זו מקנה לשורשי היחידה תפקיד חשוב בתורת גלואה; שורשים אלה נחקרים באמצעות הפולינום הציקלוטומי.
אפשר להציג איבר על ידי סדרה סופית של פעולות בשדה והוצאות שורש, רק כאשר הוא שייך לשדה הרחבה של F, שהתקבל על ידי שרשרת של הרחבות רדיקליות. אם אפשר להציג שורש של פולינום באופן כזה, אומרים שהפולינום ניתן לפתרון על ידי רדיקלים.
אלומיניום הידרוקסיד
אלומיניום הידרוקסיד, Al(OH)3, נמצא בטבע כמינרל גיבסיט (הידוע גם בשם הידרארגיליט), ושלושת הפולימורפים הנדירים בהרבה שלו: בייריט, דוילייט ונורדסטראנדיט. אלומיניום הידרוקסיד הוא אמפוטרי, כלומר, יש לו תכונות בסיסיות וחומציות כאחד. תרכובות הדומות לאלומיניום הידרוקסיד הן למשל אלומיניום אוקסיד הידרוקסיד, AlO(OH), ואלומינה, Al2O3, שהוא גם כן אמפוטרי. תרכובות אלו יחד הן המרכיבים העיקריים של עפרות האלומיניום בוקסיט. אלומיניום הידרוקסיד יוצר גם משקע ג'לטיני במים.
תכונות
אלומיניום הידרוקסיד הוא אמפוטרי. בתווך חומצי הוא מתנהג כבסיס ברונסטד-לאורי. הוא מנטרל את החומצה, ומניב מלח :
3HCl + Al(OH)3 → AlCl3 + 3 H2O
בתווך בסיסי, הוא מתנהג כחומצת לואיס על ידי קשירת יוני הידרוקסיד :
בטיחות
בשנות ה-60 וה-70 עלתה השערה שאלומיניום קשור להפרעות נוירולוגיות שונות, כולל מחלת אלצהיימר. מאז, מחקרים אפידמיולוגיים מרובים לא מצאו קשר בין חשיפה לאלומיניום סביבתי או בבליעה לבין הפרעות נוירולוגיות, אם כי אלומיניום מוזרק לא נבדק במחקרים אלו.
הפרעות עצביות נמצאו בניסויים על עכברים שמונעים על ידי סינדרום מלחמת המפרץ (GWI). אלומיניום הידרוקסיד שהוזרק במינונים שווי ערך לאלו שניתנו לצבא ארצות הברית, הראה עלייה באסטרוציטים תגובתיים, עלייה באפופטוזה של נוירונים מוטוריים והתפשטות מיקרוגלייה בתוך חוט השדרה וקליפת הראייה.
פסגת מודרן
פסגת מוֹדְרֶן (באנגלית: Modren Peak; בבולגרית: връх Модрен) היא הר ברכס אוון, בדרום הרכס הראשי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 1,900 מטרים מעל פני הים.
לפסגה מורדות תלולים צפוניים ודרום מערביים, אשר בחלקם אינם מכוסים קרח. הפסגה מתנשאת ממזרח לקרחון נימיץ.
הפסגה ממוקמת 4.3 קילומטרים דרומית מערבית להר אינדרביצן, 5.3 קילומטרים מערבית לפסגת פריסטרה, ו-16.3 קילומטרים מזרחית לפסגת ברגיסון שברכס בסטיאן.
גילוי הפסגה
הפסגה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בשנת 1961, ומופתה בשנית על ידי הסקר הגאולוגי בשנת 1988.
מקור השם
הפסגה נקראת על שם היישוב ההיסטורי מודרן שבדרום בולגריה.
רפאל אדרי
רפאל (רפי) אדרי (נולד ב-10 בספטמבר 1937) הוא פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת ושר בממשלת ישראל.
ביוגרפיה
אדרי נולד בקזבלנקה שבמרוקו. פעל במרוקו בתנועת הנוער הבונים. עלה לישראל בגיל 17 לעיירה חצור הגלילית ולמד בבית ספר למנהל בירושלים. החל לעבוד במועצת חצור בשנת 1957 והיה יד ימינו של הילל לנדסמן יו"ר המועצה המקומית הראשון בחצור. כיהן פעמיים כיו"ר המועצה: פעם ראשונה במהלך כשנה וחצי (מרץ 1968 עד דצמבר 1969) ובפעם השנייה במשך כשלושה חודשים (פברואר 1974 עד מאי 1974).
בהמשך היה מנכ"ל החברה לפיתוח קריית שמונה, יו"ר ומנכ"ל שיכון עובדים, ויו"ר שיכון ובינוי (הכוללת את סולל בונה ושיכון עובדים).
כיהן כחבר הכנסת מטעם המערך ומפלגת העבודה מהכנסת העשירית ועד הכנסת הארבע עשרה בשנים 1981–1999.
היה סגן יושב ראש הכנסת בכנסות ה-13–14. שימש כשר בממשלת ישראל העשרים ושלוש – במשך שנתיים כיהן כשר בלי תיק, וב-7 במרץ 1990 מונה לשר לאיכות הסביבה, תפקיד בו החזיק במשך שבוע אחד, ולאחריו התפטר עקב הפלת הממשלה.
אדרי היה מעורב במגעים עם ש"ס להפלת הממשלה במסגרת התרגיל המסריח. שימש כאיש קשר עם חסן השני, מלך מרוקו ומנהיגים נוספים, הן בזמן פעילותו הפוליטית והן לאחר שפרש מהחיים הפוליטיים בשנת 1999.
אדרי שימש יועץ לענייני כלכלה ומכרות לשליט טוגו, הרודן ניאסנגבה איאדמה, ולבנו שירש את השלטון, פור ניאסנגבה. הוא שולט בתאגיד הממשלתי לפוספטים, לאחר שהופרט, ואף הואשם באי-סדרים כספיים בתאגיד..
חיים אישיים
נישא בראשונה לג'ואן, תושבת כפר הנשיא שעלתה מדנמרק ונולדו להם שלושה ילדים. נישא בשנית לאן קלוד, יהודיה צרפתית ממשפחה אמידה, וזו נפטרה.
המוזיאון הלאומי של אתיופיה
המוזיאון הלאומי של אתיופיה הוא מוזיאון השוכן בשדרות המלך ג'ורג' השישי באדיס אבבה, בירת אתיופיה, ונחשב לאחד המוזיאונים החשובים באפריקה. המוזיאון מציג מוצגים פרהיסטוריים, ארכאולוגים והיסטוריים, כמו גם יצירות אמנות מקומית.
היסטוריה
המוזיאון נוסד בשנת 1944 והאוסף שלו התגבש במהלך המאה ה-20, בעיקר על בסיס ממצאים מצפון המדינה ומאריתראה, אשר התגלו רובם בידי ארכאולוגים צרפתים. המוצג המפורסם ביותר של המוזיאון הוא דגם של "לוסי", שלד מאובן של הומיניד שגילו בערך 3.2 מיליון שנים ושייך למין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס. השלד שגובהו כמטר ומשקלו מוערך בכ-30 ק"ג, התגלה ב-24 בנובמבר 1974 באתר ארכאולוגי הנמצא בעמק נהר האוואש התחתון שבמשולש עפר באתיופיה. השלד שמור במעבדת המוזיאון, ודגם שלו נמצא בתצוגה הפתוחה לציבור.
קומת הקרקע של המבנה מתמקדת במוצגים מתקופת ממלכת אקסום ולפניה, ומתקופות השושלת הסולומונית והשושלת הגונדרית. בין המוצגים מוצרי מלאכת יד, פסלים וכלים שונים, וכן אביזרי מלכות שונים, בהם כס עץ ענק ששימש את קיסר אתיופיה היילה סלאסי. הקומה הראשונה מציגה אמנות אתיופית מהמאה ה-14 ואילך, ובקומה השנייה מוצגים יצירות אמנות חילונית, וכלים שונים דוגמת כלי נשק, תכשיטים, ביגוד וכלי נגינה, המראים את רבגוניות היצירה של הקבוצות האתניות השונות במדינה.
בריק
{{פירושונים|
אישים:
ראו גם
}}
פטר קארלסון (שחקן הוקי קרח)
לארס פטר קארלסון (בשוודית: Lars Peter Karlsson; 17 בפברואר 1966 - 11 במרץ 1995) היה שחקן הוקי קרח מקצועי שוודי.
קארלסון נולד בלאנדבי, וסטמנלנד שבשוודיה והחל את דרכו המקצועית בקבוצה "VIK Västerås HK" מהליגה השנייה בדירוגה במדינה, "HockeyAllsvenskan". לאחר חמש עונות בליגה עבר קלארסון ושיחק בשתי קבוצות אחרות, לאחר ארבע שנים חזר ל-"VIK Västerås HK" ששיחקה בליגה הבכירה, ובתום העונה עבר שוב לקבוצה אחרת מליגת המשנה. קארלסון שיחק בתפקיד מגן.
ב-11 במרץ 1995 כאשר חזר קארלסון מבילוי, הוא נתקל בסקינהד נאו-נאצי בן 19 שתקף אותו על רקע הומופובי. הנער דקר אותו בסכין 64 פעמים, והרג אותו במקום. קארלסון היה בן 29 במותו.
במשפטו טען התוקף כי קארלסון ניסה "להתחיל" עמו. הוא נשלח לשמונה שנות מאסר בגין הריגה. ההרשעה הכעיסה פעילים שוודים למען זכויות להט"ב שטענו כי ההרשעה צריכה הייתה להיות בגין רצח. פרשת הרצח של קארלסון סוקרה בהרחבה בכלי התקשורת בשוודיה, וחברי קבוצת ההוקי שלו ארגנו צעדת מחאה לזכרו שבה השתתפו יותר מ-2,000 איש.
קולט (סופרת)
קולט (מצרפתית: Colette) הוא שם העט של הסופרת הצרפתייה סידוני-גבריאל קולט (בצרפתית: Sidonie-Gabrielle Colette; 28 בינואר 1873 - 3 באוגוסט 1954).
ביוגרפיה
קולט נולדה בכפר סן-סובר-אן-פואיסה, במחוז יון שבחבל בורגון בצרפת. ב-15 במאי 1893 נישאה לסופר אנרי גוטייה-וילאר שהיה מבוגר ממנה בחמש עשרה שנה. באמצעותו התוודעה לחוגים הספרותיים והמוזיקליים של פריז. כאשר בעלה גילה את כישרון הכתיבה שלה, הוא ביקש ממנה להעלות על הכתב את זכרונותיה מבית הספר, ופרסם זאת בשמו בספר שנודע בשם "קלודין בבית הספר" (1900). בעקבות ספר זה הופיעה סדרת ספרים בשם "ביתה של קלודין", "קלודין בפריז", "קלודין עקרת הבית" וכו' שנכתבו בשיתוף עם בעלה, אך הופיעו תחת השם "ווילי" שהיה שם העט שלו.
לווילי היו מאהבות ובהן מארי-לואיז סרבה (אשתו של הקריקטוריסט אמיל קול), שילדה לווילי בן. קולט, שהייתה מסוגרת בביתה בתפקיד בת זוג נלעגת, השתחררה אט-אט מאפוטרופסות זו, ובעידודו של ז'ורז' וואג החלה בקריירה של חיקוי פנטומימה מזרחית. היא הופיעה בתיאטראות שונים בפריז ובהם מולן רוז'. ב-1906 התגרשה מווילי, והיו לה מספר מאהבות, ובהן מתילדה דה מורני שהופיעה איתה בהצגות הפנטומימה. היא קיימה יחסים רומנטיים גם עם הסופרת האמריקאית נטאלי קליפורד בארני שהתגוררה בפריז (שנשארה ידידתה עד מותה של קולט), עם המשורר האיטלקי גבריאלה ד'אנונציו ועם אוגוסט אריו שהיה יצרן מכוניות מפורסם.
ב-1912 נישאה לאנרי דה ז'ובנל שהיה עורך העיתון "לה מטן", ונולדה להם בת שנודעה בשם קולט דה ז'ובנל ונמסרה להשגחתה של מטפלת אנגלייה. ב-1914 התבקשה לכתוב את הליברטו לבלט עבור האופרה של פריז, ובחרה במוריס ראוול לכתוב את המוזיקה לאופרה שנודעה בשם "הילד והקסמים" והוצגה לראשונה ב-21 במרץ 1925. במרוצת מלחמת העולם הראשונה הפכה את טירתו של בעלה בעיר סן-מלו לבית חולים לפצועי מלחמה, ובשל כך קיבלה את אות לגיון הכבוד הצרפתי ב-1923. קולט התגרשה מבעלה השני בגלל שמועות שניהלה רומן עם בנה החורג ברטראן דה ז'ובנל שהיה בן שש עשרה שנה בלבד. ב-1935 היא נישאה למוריס גודקה שפרסם ספר על אודותיה בשם "דמותה האינטימית של אישה גאונית".
יצירתה הספרותית
הקריירה שלה התפתחה בעיקר אחרי פרסום ספרה "שרי" ב-1920. הסיפור מתרכז בפרשת אהבים בין לאה, פרוצה לשעבר, לבין גבר צעיר בשם שרי. שרי העונד את מחרוזת הפנינים של לאה, והלובש פיג'מה עשויה משי, מהווה את מרכז העלילה. לאה עושה שימוש בכל אמצעי ההישרדות שקולט מייחסת למין הנשי. הסיפור נמשך בספר נוסף בשם "שרי - אחרית דבר" 1926 שבו הניגוד בין עוצמתה של לאה לבין שבריריותו של שרי תופס מקום מרכזי.
קולט נכנסה לעולם השירה והציור המודרניים, ועשתה זאת סביב אישיותו של ז'אן קוקטו. הם כתבו בשיתוף את הספר "הגנים של פלה רויאל" (1930), המתאר את היחסים ביניהם ואת אורח חייהם. הספר זכה להצלחה מרובה ולביקורת אוהדת בכתבי עת לספרות, וקולט נחשבה לסופרת הצרפתייה הגדולה ביותר של תקופתה. היא פרסמה כחמישים נובלות שחלק מהן מהוות את האוטוביוגרפיה שלה. הנושאים עוסקים במאבק הכרוך ביחסים רומנטיים ובאהבה על רקע של יפי הטבע. הנובלה המפורסמת ביותר שלה "ז'יז'י" עובדה למחזה שהוצג בברודוויי ולסרט קולנוע בכיכובו של מוריס שבלייה.
קולט, שנחשבה לדמות שנויה במחלוקת, הייתה גאה ביחסיה עם נשים. היא עזרה לידידתה היהודיה והחביאה את בעלה בעליית גג ביתה במשך מלחמת העולם השנייה. הייתה חברת האקדמיה המלכותית הבלגית מאז 1935. ב-1945 נבחרה לחברת אקדמיית גונקור, וב-1949 הפכה לנשיאת אקדמיית זו.
כאשר מתה בפריז ב-1954 נערכה לה הלוויה ממלכתית, אם כי הכנסייה הקתולית סירבה לערוך לה טקס אשכבה בגלל גירושיה. קולט נקברה בבית הקברות פר לשז.
ב-2010 יצא לאקרנים הסרט "שרי" עיבוד קולנועי לספרה באותו שם.
ג'ק ריינור
ג'ק ריינור (באנגלית:  Jack Reynor; נולד ב-23 בינואר 1992) הוא שחקן קולנוע אירי יליד ארצות הברית. התפרסם בזכות תפקידו הראשי בסרט "מה עשה ריצ'רד" עליו זכה בפרס האקדמיה האירית ולאחר מכן שיחק בשובר הקופות "רובוטריקים 4: עידן ההכחדה".
ביוגרפיה
ריינור נולד בלונגמונט שבקולורדו, ארצות הברית, בנה של טרה א'וגריידי, פעילת זכויות אדם אירית. כאשר היה בן שנתיים עבר עם אימו להתגורר בכפר וולימונט שבמחוז וויקלוו, אירלנד. יש לו אח ואחות צעירים ממנו.
התעניינותו במשחק החלה כאשר הוא גילם נער מזבח בסרט "Country", בבימויו של קווין לידי, שיצא בשנת 1999. הוא עבר לדבלין בשנת 2004 כדי ללמוד ב"מכללת בלוודיר", שם הופיע על הבמה בהפקות תיאטרון רבות.
קריירה
ריינור פרץ לתודעה באירלנד בשנת 2012 בדרמה "מה עשה ריצ'רד" בתפקיד האתלט הצעיר ריצ'רד קרלסן עליו זכה בפרס האקדמיה האירית.
בשנת 2014 התגלה ריינור לראשונה לעולם ולהוליווד בסרט הפעולה של מייקל ביי "רובוטריקים 4: עידן ההכחדה", בסרט שיחק בתפקיד נהג המרוצים הצעיר שיין דייסון.
חיים אישיים
בשנת 2014 התארס לדוגמנית האירית מדליין מולקווין בטקס שנערך בהונג קונג. ריינור ואשתו מתגוררים לסירוגין בדטרויט (מישיגן) ובאירלנד.
דניאל סימן
דניאל (דני) סימן (נולד ב-29 בינואר 1961) היה ראש לשכת העיתונות הממשלתית במשרד ראש הממשלה.
ביוגרפיה
נולד בבסיס חיל האוויר האמריקני בפרנקפורט, גרמניה. בשנת 1971 עלה עם הוריו לישראל והם התיישבו באשקלון. אחרי שרותו הצבאי בצנחנים נסע ללמוד במכללת האנטר בניו יורק ועבד בתחום ההסברה בקונסוליה הישראלית בניו יורק. בשנת 1990 נקרא לעבוד בתחום ההסברה בלשכת העיתונות הממשלתית (לע"מ). לאחר שרות קצר ביחידת דובר צה"ל שב ללשכת העיתונות הממשלתית, מונה למנהלה בתקופת ממשלתו של אהוד ברק בדצמבר 2000.
סימן הוביל מהלך לשלילת תעודות עיתונאי מזרים ובמיוחד פלסטינים המועסקים ברשתות התקשורת הזרות בישראל. סימן נימק את ההחלטה בטעמים ביטחוניים ושיקולי הסברה.
החלטתו של סימן נפסלה על ידי בג"ץ, שחייב את לשכת העיתונות להוציא תעודות מטעמה לעיתונאים פלסטינים מאל-ג'זירה ומרויטרס. בדיון בעניין בבג"ץ קבעה השופטת דליה דורנר כי בשנת 2003 הוא פעל להחמיר את הקריטריונים להענקת תעודת עיתונאי ולגביית תשלום עבורה, כדי למנוע זילות בתעודה. בשנת 2006 עיכב את הארכת אשרת העבודה של יורג ברמר, כתב "פרנקפורטר אלגמיינה צייטונג", מהלך שעורר מחאה מצד ממשלת גרמניה. סימן הגיב על התערבות זו באמרו
ב-11 בנובמבר 2008 הודיע סימן על הצטרפותו למפלגת "הליכוד" ועל התמודדותו בפריימריס של התנועה, אך בחר לבסוף שלא להתמודד בשל מגבלות שהוטלו על התמודדותו על ידי נציבות שירות המדינה ושב למלא את תפקיד מנהל לע"מ. בשנת 2010 הוא סיים את תפקידו כמנהל לע"מ ובתחילת 2011 מונה לסמנכ"ל הסברה במשרד ראש הממשלה.
באוגוסט 2013 פורסמו ב"הארץ" סטטוסים פוגעניים שנכתבו על ידי סימן בפייסבוק. אחת ההתבטאויות שנגעה ליפן, ובה מתח סימן ביקורת על טקסי הזיכרון לקורבנות פצצות האטום שהוטלו על יפן במלחמת העולם השנייה, זכתה לסיקור נרחב בתקשורת היפנית ולהפצה ברשתות החברתיות במדינה, וממשלת יפן ביקשה מישראל הבהרה בעקבותיה. היועץ לביטחון לאומי יעקב עמידרור התקשר לשגריר יפן בישראל, הידאו סאטו, והתנצל באופן רשמי על הדברים. על רקע הפרשה הוקפאה פעילותו כראש יחידת המדיה האינטראקטיבית במערך ההסברה הלאומי.
לאחר מכן שימש סימן כאחד ממנהלי תחנת הרדיו האינטרנטית "Voice of Israel" שפשטה רגל לאחר שנת פעילות אחת.
סימן הוא עורך המהדורה האנגלית של אתר מידה.
מתגורר בירושלים. נשוי ואב לארבעה.
אמיל שירר
אמיל שירר (בגרמנית: Emil Schürer; 2 במאי 1844 – 30 באפריל 1910), היסטוריון ותאולוג גרמני פרוטסטנטי. מגדולי החוקרים של תקופת הבית השני.
חייו וקריירה אקדמית
שירר נולד באאוגסבורג. למד באוניברסיטת ארלנגן נירנברג, באוניברסיטת הומבולדט, באוניברסיטת היידלברג בשנים 1866-1862.
בשנת 1873 קיבל מינוי של פרופסור לברית החדשה באוניברסיטת לייפציג. ב-1876 ייסד וערך את כתב העת התאולוגי Theologis he Literaturzeitung. בשנים 1910-1881 ערך את כתב העת יחד עם אדולף הרמן. ב-1895 שירר התמנה לפרופסור באוניברסיטת גטינגן.
תולדות העם היהודי בתקופת ישו הנוצרי
ספרו של שירר מהווה עד היום בסיס להכרת תקופת הבית השני, יצא לאור בשלושה כרכים. ספרו הוא עיון ביקורתי ביהדות לענפיה השונים. הוא ניתח את ההיסטוריה, מפלגות, מוסדות, כיתות. הוא סוקר את הגאוגרפיה, היסטוריה וארכאולוגיה. שירר הניח כי הכרת היהדות חשובה להבנת הנצרות יוצאת חלציה.
המהדורה הראשונה שלו התפרסמה בשפה הגרמנית בשנים 1890-1886 ונקראה "Geschichte des judischen Volkes im Zeitalter Jesu Christi". המהדורה הרביעית בגרמנית יצאה בשנים 1909-1901 ויצאה לאור במהדורה מחודשת בשפה האנגלית תחת הכותר "The History of The Jewish People in the Age of Jesus Christ : (175 לפני הספירה עד 135 לספירה)", בעריכתם של גזה ורמש ומתיו בלאק, בין השנים 1987-1973. הספר תורגם ליידיש על ידי זליג קלמנוביץ', ונדפס בוילנא בשנות ה-20 של המאה ה-20; ספר זה הקנה לשירר תהילה והקנה לו שם של אחד מגדולי המלומדים הגרמנים בתקופתו; הספר טרם תורגם לעברית.
חסם הופדינג
בתורת ההסתברות, חסם הופדינג, על שמו של וסילי הופדינג (Hoeffding), הוא חסם עליון על ההסתברות שסכום של משתנים מקריים חסומים יהיה שונה מהתוחלת שלו.
חסם הופדינג הוא תוצאה של אי שוויון ברנשטיין.
הגדרה פורמלית
יהיו משתנים מקריים בלתי תלויים. בהסתברות 1. אזי הממוצע שלהם מקיים לכל t חיובי את האי-שוויונות הבאים :
שימושים
משמעות החסם היא שההסתברות שמדגם כלשהו מתוך הסתברות, לא יהיה "מדגם מייצג", קטנה באופן מעריכי בגודל המדגם. לחסם זה חשיבות רבה בתחום של למידת מכונה, מכיוון שהוא נותן אינדיקציה לגבי גודל המדגם שדרוש כדי ללמוד על התפלגות.
העוקץ (סרט)
'' העוקץ (באנגלית: The Sting) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1973 אשר עלילתו מתרחשת בספטמבר 1936 ומתמקדת בשני נוכלים מקצועיים (פול ניומן ורוברט רדפורד) המנסים "לעקוץ" איש מאפיה (רוברט שו) שהרג את חברם המשותף על רקע המשבר הכלכלי בארצות הברית. הסרט בוים על ידי ג'ורג' רוי היל, אשר גם ביים לפני כן את ניומן ורדפורד בסרט "קיד וקסידי" (1969).
הסרט זכה בשבעה פרסי אוסקר, בין השאר על הבימוי ועל הפסקול, המבוסס על נעימות הרגטיים של סקוט ג'ופלין שעובדו בידי מרווין האמליש.
בישראל הקרנת הבכורה הייתה ב-1 ביוני 1974 בקולנוע אלנבי בתל אביב.
תקציר העלילה
השנה היא 1936, ימי השפל הגדול. בג'ולייט שבאילינוי, הנוכלים ג'וני הוקר (רוברט רדפורד) ושותפיו לות'ר וג'ו אירי מפילים בפח עובר אורח וגונבים ממנו 11,000 דולר במזומן, רווח עצום לאותם ימים. בעקבות זאת לות'ר מכריז על פרישה מרמאויות ונוכליות, וממליץ להוקר לחפש בשיקגו את הנרי גונדורף, הנוכל הגדול מכולם, כדי שילמד אותו לבצע את העוקץ המושלם.
לרוע מזלם, מתברר שהאדם ממנו גנבו הוא בלדר של איש העולם התחתון דויל לונגן (שו). סגן מפקד משטרת ג'ולייט, ויליאם סניידר (צ'ארלס דרנינג) מתעמת עם הוקר ודורש שיתן לו חלק מהרווח. הוקר כבר איבד את כל הרווח בסיבוב אחד של משחק רולטה ולכן הוא נותן לסניידר שטרות מזויפים ובורח.
הוא הולך להזהיר את לות'ר אך מגלה שהוא נרצח על ידי שליחיו של לונגן, שרצחו גם את הבלדר אותו הם רימו, וכעת הם מחפשים את הוקר.
הצוות מקים מועדון הימורים מזויף, וגונדורף מתחזה לבעלים שלו בזהות בדויה בשם שו. הוקר מתחזה לקלי, העובד הממורמר שלו. כדי לפתות את לונגן, הם עולים על הרכבת שבה הוא נוסע ו"שו" מצטרף למשחק הפוקר הפרטי שלונגן מנהל בתאו. הוא מתחזה לשיכור, מתנהג כלפי לונגן והשאר בצורה גועלית ודוחה, ומרמה אותם וזוכה ב- 15,000 דולר. "קלי" (הוקר) נשלח לאסוף את הזכייה ומציע ללונגן להפיל את שו ולהשתלט על עסקיו באמצעות זכייה בסכום אסטרונומי במועדון ההימורים, שתאורגן בתרמית של הימור מאוחר: שותפו של קלי, אדם בשם לס הרמון (הנוכל קיד טוויסט שמגלם המשחקן הרולד גולד) הוא עובד במשרד ווסטרן יוניון בשיקגו אשר יכול לעכב את שידור המירוץ ותוצאותיו, בזמן שהוא מעדכן אותם מהם וכך הם יכולים לבצע הימור בטוח על המנצח.
לונגן מבקש הוכחה שהדבר אכן קורה, והצוות מארגן פגישה עם הרמון, ובהמשך גם מראית עין של הימור מוצלח, כשהרמון מספק ללונגן את שמות הסוסים הזוכים במקומות הראשון, השני והשלישי במרוץ מסוים. עקב כך, לונגן מסכים לממן הימור של 500,000 דולר שיפיל את שו וינקום בו.
בינתיים, השוטר סניידר מגיע לשיקגו בחיפוש אחרי הוקר, אך נחסם על ידי סוכני FBI שבראשם הסוכן פולק, הדורש ממנו לסייע להם ללכוד את הנרי גונדורף. במקביל, לונגן מתוסכל וזועם על כך שאנשיו טרם הצליחו למצוא את הוקר (מבלי לדעת שהוקר הוא קלי) ופוקד כי יתנו את המשימה למתנקש הטוב ביותר שלו - סלינו. דמות בעלת מעיל וכפפות עור שחורות עוקבת אחרי הוקר. סניידר מוצא את הוקר ומביא אותו בפני הסוכן פולק, שכופה עליו לבגוד בגונדורף על ידי איום לכלוא את אלמנתו של לות'ר.
העוקץ עצמו יוצא לדרך: לונגן ממתין במקום המוסכם ומקבל את השיחה לטלפון הציבורי שבה הרמון אומר לו למקם את ההימור על הסוס "לאקי דן". הרמון מזדרז למועדון ההימורים ומבצע את ההימור. קלי (הוקר) נראה מתוח מאד והרמון מופיע במועדון ומתיישב בסמוך ללונגן, שאומר לו להירגע, משום שהוא אכן הימר על כל הסכום על נצחונו של לאקי דן. הרמון מזועזע ונסער ואומר ללונגן שאמר לו "למקם" על לאקי דן, כלומר שסוס זה יגיע במקום השני. לונגן מזדעק וניגש בבהילות לאשנב ההימורים כדי לדרוש את כספו חזרה, אך מסורב. באותו רגע פורצים למועדון סוכני ה-FBI ובראשם פולק וסניידר. פולק מתעמת עם גונדורף ואז אומר לקלי (הוקר) כי הוא חופשי ללכת. בתגובה, גונדורף הנבגד יורה בהוקר בגבו ומיד נורה על ידי פולק. הוקר וגונדורף נופלים מתים ופולק מורה לסניידר להרחיק את לונגן, האיש המכובד לכאורה, מהזירה. כשהם מתרחקים והדלת נסגרת, קמים הוקר וגונדורף על רקע קולות צחוק וקריאות עידוד מכל הצוות הסובב אותם. היריות היו מזויפות והסוכן פולק הוא למעשה הנוכל היקי, שביצע הונאה בתוך התרמית כדי להסיט את שניידר ולהבטיח שלונגן ינטוש את כספו. הצוות מתחיל לפרק את התפאורה ממנה נבנה החדר. הוקר מסרב לקבל את חלקו ברווח ועוזב יחד עם גונדורף את המקום.
פסקול
פסקול הסרט מבוסס בעיקרו על נעימות רגטיים של סקוט ג'ופלין, שעובדו לסרט בידי מרווין האמליש. מבין הנעימות של ג'ופלין שנעשה בהם שימוש בסרט, ידועה במיוחד הנעימה "The Entertainer" (בתרגום חופשי - "הבדרן"). המוזיקה בסרט זיכתה את האמליש בפרס האוסקר למוזיקה המעובדת הטובה ביותר. האלבום של הפסקול הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200 בארצות הברית. הצלחת המוזיקה של הסרט תרמה תרומה משמעותית לפופולריות המחודשת של ג'ופלין בשנות השבעים.
פרסים והוקרה
הסרט זכה להצלחה גדולה בטקס פרסי אוסקר ה-46, כשהוא זוכה ב-7 פרסים: בנוסף היה מועמד ל-3 פרסים נוספים, לשחקן הטוב ביותר (רוברט רדפורד), הצילום הטוב ביותר, ולסאונד הטוב ביותר.
ב-2005 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית.
אות המשמר
אות המשמר הוא אות שירות ישראלי המוענק על ידי משרד הביטחון, מכוח החלטות ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים. חלוקת האות החלה בשנת 1963. זהו אות השירות השלישי שהונפק על ידי מדינת ישראל, לאחר אות ההגנה (1958) ואות ההתנדבות (1961).
זכאות לאות
אות המשמר מוענק לאזרח ישראלי או תושב קבע בארץ ישראל, אשר, בתקופה הקובעת שבין 1936 ל-1939, השלים שירות בן חצי שנה לפחות באחד מהגופים הבאים:
ובלבד שהשירות וההתנדבות בגופים אלה נעשה על דעתם של מוסדות היישוב היהודי בארץ ישראל.
מקבלי אות המשמר ששירתו במסגרות המזכות בו לפחות שישה חודשים, היו זכאים באופן אוטומטי לקבל את עיטור לוחמי המדינה, שהחל מחולק בשנת 1968.
דלת הקסמים
דלת הקסמים היא סדרת טלוויזיה לילדים בת 12 פרקים שנוצרה על ידי אברהם הפנר, ושהופקה על ידי שירות הסרטים הישראלי ומשרד החינוך והתרבות בשיתוף משרד התחבורה והמועצה הלאומית למניעת תאונות. הסדרה שודרה לראשונה בשנת 1974 בטלוויזיה הלימודית בימי ג' בשעה 17:30, ובשידורים חוזרים עד סוף שנות השמונים.
שיר הפתיחה, מפרי עטו של המשורר יורם טהר-לב, הולחן על ידי נורית הירש ובוצע על ידי הזמרת חוה אלברשטיין.
הסדרה זכתה להערכה בחו"ל ואף נרכשה על ידי מספר תחנות שידור באירופה.
תקציר העלילה
דלת הקסמים עסקה בזהירות בדרכים דרך סיפורם של האחים יואבי והגרי ברגמן, שלמדו כיצד להיזהר בכביש, בעזרתו של הקוסם יהויקים קוק, אותו גילם השחקן גדעון זינגר. לקוסם הייתה דלת קסמים מיוחדת שצפצפה (בקול שעון-הקוקייה) כשמישהו לא נזהר בכביש. או אז עבריין התנועה הופיע אצל קוק והוא הראה לו, על גבי מסך בצורת עין, מה היה קורה אילו לא היה נתפס וניצל.
תפקידם של יואב והגר היה לדווח לו על עברייני התנועה. מדי פעם הם היו נמלטים מהרוקח דוקטור טוביה גוטמן (מרדכי בן-זאב), בעל בית מרקחת שהיה שולח את עוזרו העצלן הרצל (גידי גוב) לרדוף אחרי שני הילדים האומללים. הגרי הייתה צועקת ליואבי "יואבי, תברח!" והוא הצליח להימלט מהעוזר המגושם. כשגוטמן עצמו רדף אחרי יואבי, צעקה הגר: "יואבי, תיזהר! גוטמן מאחוריך!" משפט אשר הפך לסיסמת אזהרה פופולרית באותה תקופה.
על אף שהתכנית בהגדרתה היא תוכנית חינוכית, דמותו של ד"ר גוטמן בתוכנית התבטאה בצורה לא-חינוכית בפרק "מי גונב לגוטמן את העיתון?" כאשר ד"ר גוטמן אומר על יואבי,
מיקום ההתרחשויות בסדרה
הסדרה מתרחשת בתל אביב. הבית של אדון גוטמן הוא בטשרניחובסקי 3, קומה 2. החנות של אדון קוק כנראה באזור רחוב המכבי הסמוך לטשרניחובסקי.
נוסבאום
נוסבאום (Nussbaum) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו עץ אגוז
אנדריי באביש
אנדריי באביש (בצ'כית: Andrej Babiš; נולד ב-2 בספטמבר 1954) הוא איש עסקים ופוליטיקאי צ'כי, ומכהן כראש ממשלת צ'כיה החל מדצמבר 2017. כיהן גם בתפקיד שר האוצר. מינואר 2014 עד מאי 2017 כיהן בתפקיד סגן ראש ממשלת צ'כיה עד שפוטר על ידי ראש הממשלה בוהוסלב סובוטקה.
באביש נולד בשנת 1954 בברטיסלבה, אז ברפובליקה הצ'כוסלובקית, בימי המשטר הקומוניסטי, כבן לאב סלובקי מהלוהובץ ואם גרמנייה קרפטית (ציפסרית) מיסיניה (כיום בחבל זקרפטיה באוקראינה). האב היה דיפלומט, חבר במפלגה הקומוניסטית, ייצג את צ'כוסלובקיה בשיחות GATT בז'נבה וכיהן כיועץ בארגון האומות המאוחדות.
באביש הוא האדם השני בעושרו בצ'כיה. הוא היה הבעלים של חברת אחזקות מדיה שיש לה עיתונים, אתרי אינטרנט וכלי תקשורת נוספים. החברה עוסקת גם בחקלאות, מזון, כימיקלים, הבנייה, לוגיסטיקה, ייעור ואנרגיה. אנדריי באביש ניהל את הקונגלומרט עד ינואר 2014 והחזיק בו עד 2017, הוא נאלץ להעביר את הבעלות על החברה לשתי קרנות נאמנות בשליטת משפחתו ועורכי דינו, וזאת על מנת לעמוד בחקיקה חדשה של ניגוד עניינים שעברה בפרלמנט.
באביש הואשם שקיבל מהאיחוד האירופי סובסידיות בשווי שני מיליון אירו לפני שנכנס לפוליטיקה מה שגרם לראש הממשלה בוהוסלב סובוטקה לפטר אותו מתפקיד סגן ראש הממשלה. המשטרה המליצה להגיש כתב אישום בפרשה זו.
באביש נבחר לראש הממשלה לאחר שמפלגתו כן זכתה בבחירות שנערכו ב-21 באוקטובר 2017 ב-30% מהקולות. החל מ-6 בדצמבר 2017 מכהן כראש ממשלת צ'כיה. בבחירות בשנת 2021 זכתה האופוזיציה ברוב בפרלמנט.
באוגוסט 2022 פתחה נגדו התביעה בצרפת בחקירה, בחשד להלבנת הון הקשורה לרכישת וילות בדרום צרפת.
ארתור וייסקופף
ארתור וייסקופף (בהונגרית: Weiszkopf Artúr; בודפשט, 18 בינואר 1877 – רוז'אהג', 1942) היה רב, תאולוג הונגרי.
ביוגרפיה
ארתור וייסקופף נולד בבודפשט כבנם של סוחר הכובעים ארמין וייסקופף ושל יוהאנה זיילר. בין השנים 1889–1899 הוא היה תלמיד בית המדרש לרבנים בבודפשט. הוא קיבל תואר בשנת 1898 דוקטורט במדעי הרוח ובשנת 1900 קיבל סמיכה לרבנות. הוא עבד ברוז'ניו במשך תשע שנים, ובסנטמארטון פעל במשך שנתיים ומשנת 1911 היה הרב הראשי של רוז'אהג'. הוא היה היה מהכותבים החשובים של ההיסטוריה האוניברסלית של היהודים. ב-14 בספטמבר 1902, בקצ'קמט, נשא לאישה את מרית קוהן (כהן), בתם של סוחר התבואה גאבור קוהן ולואיזה קוהן.
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב היה אירוע רב-נפגעים בישראל, שהתרחש בכניסת חג השבועות, ה' בסיוון ה'תשפ"א, 16 במאי 2021, ובו, עקב קריסת טריבונה (ביידיש: פארנצ'עס) בבית כנסת של חסידות קרלין סטולין בגבעת זאב, נהרגו שלושה אנשים, וכ-220 נפצעו.
מעמדות ברומא העתיקה
רומא העתיקה התאפיינה בחברה מרובדת בעלת מבנה חברתי היררכי. המעמדות נחלקו בעיקר לפי עושרם היחסי.
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב
היערכות לאירוע
בערב חג השבועות נערך מעמד קביעת מזוזות בבית הכנסת הגדול של חסידות קרלין סטולין בגבעת זאב, שטרם הושלמה בנייתו. לקראת המעמד נבנו בבית הכנסת 8 קומות של טריבונות (בגובה של כ-40 ס"מ כל אחת), מעליהם הורכבו בצורה רעועה 8 קומות נוספות.
מעמדות ברומא העתיקה
מעמד הסנאטורים
הציפייה מבנו של סנאטור הייתה כי יתקדם בקורסוס הונורום (מסלול המשרות), ולמשרות היוקרתיות יכלו להתקבל רק סנאטורים מכהנים. הסנאטור היה חייב להיות מבוסס כלכלית ובעל ממון בסיסי של לפחות 12,000 אאוראי זהב (בסביבות 100 ק"ג של זהב), במאות המאוחרות הועלה הסכום הבסיסי.
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב
היערכות לאירוע
כחלק מלקחי האסון בהילולת רבי שמעון בר יוחאי מונו, בהוראת האדמו"ר, כשבועיים לפני החג, שני אחראי בטיחות לאירוע.
מעמדות ברומא העתיקה
מעמד הפרשים
מתחת למעמד הסנאטורים ניצב מעמד הפרשים. הדרישות והתפקידים שהיו שמורים לבני מעמד זה אמנם לא היו חשובים כתפקידיהם של בני מעמד הסנאטורים, אך עדיין היו אלה תפקידים בעלי חשיבות רבה ביותר. כמה מעמדות החשובות ביותר, כמו תפקיד המושל של פרובינקיית מצרים, היו אסורות על בני מעמד הסנאטורים ופתוחות רק לבני מעמד הפרשים.
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב
היערכות לאירוע
כבר בשלב ההכנות לאירוע התריעו רבים, כולל ראש מועצת גבעת זאב יוסי אברהמי, והממונה על הבטיחות במועצה המקומית, על כך שהאירוע לא עומד בתקנות הבטיחות. לטענת המתלוננים, המשטרה ענתה כי היא מסירה אחריות מהאירוע. המשטרה והכבאות לא אישרו למועצה את פתיחת בית הכנסת בשבועות. מנגד, בכירים במועצה המקומית גבעת זאב טענו כי האירוע לא היה יכול להתרחש ללא אישור של ראש המועצה וההתראה הביטחותית נכתבה למראית עין בלבד. לאחר האירוע נודע כי בניין בית הכנסת קיבל אישור ייעודי לבניין מגורים, ולא למבנה ציבורי.
מעמדות ברומא העתיקה
פטריקים
במקור שימש המונח לתיאור קבוצת אליטה של משפחות ברומא העתיקה, הכוללות את צאצאיהן הטבעיים והמאומצים. בשלהי הקיסרות הרומית, מעמד הפטריקים הורחב וכלל בתוכו חברי מועצה ואף עובדי ציבור נבחרים. מעמדם פחות רק מהקיסר עצמו ומקרוביו, בתי האב הגדולים (גנס) של מעמד הפטריקים היו הדומיננטיים בקיסרות, והם סיפקו לקיסרות את ההנהגה הפוליטית, הדתית והצבאית.
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב
האסון
סמוך לכניסת החג החל האירוע בהשתתפות כאלפיים איש, כאלף מהם עמדו על הטריבונות, והטריבונה העליונה קרסה. כתוצאה מהקריסה נהרגו נער בן 13 וגבר בן 23 ונפצעו 219 מתפללים, בהם 15 פצועים במצב קשה. האסון תועד במצלמת וידאו בשידור ישיר לחסידים ברחבי העולם. כשישה שבועות לאחר האירוע נפטר מפצעיו אחד מהפצועים, בן 39.
מעמדות ברומא העתיקה
פטריקים
רוב הפטריקים היו בעלי קרקעות עשירים מהמשפחות הוותיקות, אך כניסה אל המעמד הייתה פתוחה גם כלפי אלה שהקיסר חפץ לקדמם (כגון בתי אב עשירים ממעמד הפלבים).
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב
הטיפול בפצועים
מיד לאחר האסון הוכרז אירוע רב נפגעים, ולשם סיוע, פינוי וטיפול בפצועים, למקום הוזעקו לוחמי חטיבת החילוץ של פיקוד העורף, כוחות יחידת החילוץ וההצלה הארצית, כוחות רפואה מפיקוד המרכז, שני מסוקי מד"א ושני מסוקי חיל האוויר עם לוחמי יחידת 669 וחיל הרפואה. הפצועים פונו לבתי החולים שערי צדק, הדסה הר הצופים, הדסה עין כרם, שיבא ושמיר.
מעמדות ברומא העתיקה
פטריקים
בני משפחות הפטריקים זכו לחינוך נרחב, בדרך כלל ממורים פרטיים. לימודים אלה התמקדו במגוון נושאים שהיה צפוי כי בן מעמד הפטריקים יגלה בהם הבנה, כמו גם נושאים שהיו דרושים לקריירה העתידית שלו. בין הנושאים ניתן למנות: שירה, ספרות, היסטוריה, גאוגרפיה, מיתולוגיה, נאום, משפטים ושפות חשובות, כגון יוונית. רוב בני המעמד הצעירים המשיכו לקריירות בתחום הפוליטיקה או הממשל.
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב
החקירה
לאחר האסון, יו"ר המועצה המקומית גבעת זאב יוסי אברהמי אמר כי המועצה התריעה בפני המשטרה בנוגע לסכנת האסון, אך לא נעשה דבר בנדון. יועץ הבטיחות שאישר לקיים את האירוע אמר שכאשר סקר את המקום ביום שישי הטריבונות היו תקינות, אך ביום ראשון הגביהו את הטריבונות ללא אישורו באופן לא תקין. מנגד, במשטרה טענו כי על המועצה המקומית היה למנוע את קיום האירוע.
מעמדות ברומא העתיקה
פלבאים
מעמד הפלבים הכיל בתוכו את האזרח העובד הממוצע בקיסרות הרומית, חוואים, אופים, בנאים ובעלי מלאכה, שעבדו כדי לתמוך במשפחותיהם ולשלם את מיסי הקיסרות. במהלך תקופת הקיסרות החלו להופיע שירותי רווחה ראשונים שנוסדו על ידי הקיסרים טיטוס וטריאנוס, ובזמנים קשים יכלו בני המעמד לפנות אל מנהלנים רומים כדי לקבל עזרה.
מעט מאוד ידוע על חיי היום יום של בני מעמד הפלבים. שלא כמו בני מעמד האליטה, הפטריקים, רובם של הפלבים לא ידעו קרוא וכתוב ומכאן שלא יכלו לתעד את קורותיהם. חלק מהפלבים הצליחו כלכלית, ויכלו לצבור מספיק כסף כדי להצטרף למעמד הפרשים, אך לרובם היו חיי היום יום מאבק עיקש להישרדות.
על אף שלפלבים כיחידים היה מעט מאוד כוח פוליטי, הם היוו את רובה המכריע של החברה הרומית. בזמנים קשים, או בזמן חוסר שקט פוליטי, תמיד היה קיים הסיכון כי "כנופיות" מקרב אזרחי העיר רומא יתפרעו ויחוללו מהומות ואף יתמרדו כנגד המעמדות העליונים. אוגוסטוס היה מודע לסיכון זה והיה נחוש להחזיק את הפלבים העניים שמחים ועם כמות סבירה של מזון כדי שלא יחוללו מהומות. הוא החל במערכת של "מתן שוחד" לפלבים במה שמתאר המשורר יובנליס כ"לחם ושעשועים". חלוקת לחם חינם ופיקוח על מחירי המזון גרם לכך שהפלבים לא רעבו, בעוד שמופעי בידור חינם, כמו מרוצי מרכבות וקרבות גלדיאטורים באמפיתיאטרון ובקירקוס מקסימוס, גרמו לכך שהפלבים לא היו חסרי מנוח.
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב
החקירה
ראש מערך הכבאות רב-טפסר דדי שמחי הדגיש כי למבנה לא היה אישור, וקרא לחקור את האירוע.
מעמדות ברומא העתיקה
פלבאים
העניים שבין הפלבאים כונו המיליורס (Humiliores). לרוב התגוררו בקומות העליונות של אינסולה, שם היה שכר הדירה זול יותר.
האסון בבית הכנסת בגבעת זאב
החקירה
חקירת היבטים פליליים של האסון הוטלה על יחידת ההונאה של מחוז תל אביב של המשטרה, ובלילה שבין 19 ל־20 במאי עצרה המשטרה את המהנדס שאישר את הטריבונות ואת אחד העסקנים הבכירים בחסידות בחשד להמתה בקלות דעת. בהמשך אותו היום דחה בית משפט השלום את הבקשה למעצרם באומרו שחלקם של השניים באירוע שולי, אם בכלל, והם נשלחו למעצר בית.
ביקורת
דו"ח של פיקוד העורף מתח ביקורת על תפקוד המשטרה באסון. המשטרה דחתה את הטענות.
מעמדות ברומא העתיקה
נשים
הנשים ברומא העתיקה לא היו שוות זכויות לגברים בפני החוק. הן זכו לחינוך בסיסי בלבד, אם בכלל, והיו כפופות לסמכותו של הגבר. באופן מסורתי, היה זה האב לפני שנישאו ולאחר שנישאו עברה הסמכות לידי הבעל, שלו היו גם הזכויות החוקיות על הילדים. למרות זאת, במהלך המאה הראשונה החלו נשים לקבל יותר חופש לניהול ענייניהן הפרטיים והכספיים.
עבדים
לעבדות קיימת היסטוריה ארוכה בעולם העתיק, רובם של העבדים בקיסרות הרומית היו זרים, ושלא כמו בזמנים מודרניים מקורה של העבדות לא היה בגזענות. עבדים ברומא יכלו לכלול שבויי מלחמה, מלחים שנתפסו ונמכרו על ידי פיראטים, או עבדים שנקנו מחוץ לגבולותיה של הקיסרות. בזמנים קשים, לא היה זה בלתי נפוץ שאזרחים רומאים יגייסו כספים ממכירת ילדיהם לעבדות.
העבדים ובני משפחותיהם היו בבעלות אדוניהם, שיכלו למוכרם או להשכירם בכל עת וכרצונם. חיי העבדים היו קשים, לעיתים קרובות הם הוצלפו, סומנו בברזל מלובן ועברו התעללויות אחרות. אדוניהם אף יכלו להורגם מכל סיבה שהיא ולא נענשו על כך. על אף שהרומאים קיבלו את העבדות כדבר נורמטיבי, היו כאלה, כמו הפילוסוף סנקה, שענו כי לכל הפחות ניתן להתייחס אליהם בהגינות רבה יותר.
העבדים הועסקו בכל ענפי המשק הרומי, במשקי בית פרטיים (חינוך, רפואה, מין ועוד), מכרות, בבתי מלאכה, ובחוות חקלאיות. הם אף הועסקו על ידי הממשל העירוני בהקמת דרכים, אמות מים ובניינים. כתוצאה מכך הם התמזגו בקלות בתוך האוכלוסייה המקומית. חלק מההיסטוריונים סבורים כי במהלך המאה ה-1 לספירה הגיע מספר העבדים ברחבי הקיסרות לכדי 30% מכלל האוכלוסייה. הכלכלה הרומית הפכה לתלויה בכוח עבודה זה, כיוון שהיה קיים חוסר תמידי בידיים עובדות.
עבדים משוחררים
הבדל חשוב נוסף בין העבדות ברומא העתיקה לזו שהתקיימה בתקופה המודרנית, הייתה האפשרות להוצאה לחופשי, בין אם כתוצאה מכך שאדונם שחרר אותם בעוד שלאחרים ניתנה האפשרות לרכוש את החופש שלהם. הציפייה לשחרור מעבדות ולהוצאה לחופשי עודדה את רוב העבדים להפוך לצייתנים ולעבוד קשה כדי לרצות את אדוניהם.
פעולת השחרור הרשמית בוצעה על ידי שופט שבאותה ההזדמנות העניק מעמד של אזרחות רומית מלאה. ההבדל היחיד בינם לבין אזרחים שנולדו חופשיים היה שהעבדים המשוחררים לא יכלו להחזיק במשרה ציבורית. לעומת זאת, החוק איפשר לצאצאיהם של העבדים המשוחררים, ששוחררו בהליך רשמי, גם את האפשרות לאחוז במשרות ציבוריות. פעולת שחרור שנעשתה בצורה בלתי רשמית הביאה לזכויות מופחתות. עבדים ששוחררו בצורה זו לא זכו לאזרחות רומית וכל ממון או נכסים אותם צברו במהלך חייהם החופשיים נותרו, לאחר מותם, בידיו של אדונם לשעבר. הליברליות של הרומאים לגבי שחרור עבדים הייתה כה רבה עד שבתקופת הקיסרות הגיע אחוז העבדים המשוחררים לסך 5% מכלל האוכלוסייה.
זרים
הזכות הלטינית הייתה סוג נוסף של אזרחות עם זכויות מועטות מאזרחות רומית מלאה, במקור הוענקה אזרחות זו לערי חבל הארץ לאטיום ובהדרגה הורחבה לקהילות בכל רחבי הקיסרות. לאזרחים לטינים היו זכויות תחת החוק הרומי, אך לא את הזכות להצביע, על אף ששופטי השלום המובילים, בני מעמד זה, יכלו לקבל אזרחות מלאה. נתינים זרים שנולדו חופשיים נודעו כפרגריני ובחוק הרומי התקיימו חוקים שנועדו לשלוט, לנהל ולהתמודד עם חילוקי הדעות. הבדלה זו בין תושבי הקיסרות נמשכה עד שנת 212, כאשר הקיסר קרקלה הרחיב את האזרחות הרומית המלאה לכל התושבים שנולדו חופשיים, בכל רחבי הקיסרות.
סטופ מושן
סצנה של סרט אנימציית סטופ מושן מצולמת בעזרת מצלמת סטילס אשר מצלמת אוסף של תמונות בודדות כאשר כל תמונה היא (פריים). בין פריים לזה שאחריו, האובייקטים בסצנה מוזזים מעט באופן ידני - דבר אשר יוצר אשליית תנועה כאשר לאחר מכן הפריימים הללו יוקרנו ברצף במהירות רגילה (24 עד 30 פריימים בשנייה).
דוגמאות לשימוש בטכניקת סטופ מושן
במשך השנים, בעזרת טכניקת הסטופ מושן הופקו סרטים קצרים, קליפים, סרטי טלוויזיה וסרטי קולנוע רבים.
סרטי סטופ מושן המורכבים יותר מבחינה טכנית מופקים על ידי צוות גדול של אנימטורים על מנת להסריט שניות או דקות בודדות של סרט בכל יום צילומים. הסרטים "הסיוט שלפני חג המולד" (1993) ו"חתונת הרפאים" (2005) (שתי הפקות של טים ברטון), "מרד התרנגולים" ו"וולאס וגרומיט והארנב הקטלני" (שתי הפקות של ניק פארק) ו-"9.99$" (2009) נחשבים למורכבים מבחינה טכנית.
דוגמאות לסדרות טלוויזיה אשר כוללות שימוש בטכניקת סטופ מושן הן Celebrity Deathmatch ואגדות המלך שלמה.
השוואה לאנימציה ממוחשבת
סטופ מושן היא לכאורה טכניקת אנימציה פרימיטיבית ביחס לאנימציה ממוחשבת ומצריכה שימוש באובייקטים אמיתיים על פני מודלים ממוחשבים. יחד עם זאת, לאנימציית סטופ מושן יש מראה ייחודי וריאליסטי שמבדל אותה מאנימציה ממוחשבת. בנוסף לכך, עלות הפקת סרט סטופ מושן קטנה מהפקת אנימציה ממוחשבת ולפיכך מתאימה ליוצרים בעלי תקציב נמוך.
הפקת סטופ מושן
הודות לקלות היחסית של הפקת סרטון סטופ מושן בעידן הדיגיטלי, יוצרים רבים פוסעים צעדים ראשונים בתעשיית הקולנוע דרך סטופ מושן. לצורך הפקת סטופ מושן נדרשת תשתית פיזית בסיסית הכוללת מצלמה דיגיטלית על חצובה, תאורה מלאכותית, משטח עבודה, רקעים ודמויות. בנוסף יש צורך בתוכנת עריכה כדי לחבר את אוסף התמונות לכדי סרט.
תוכנות עריכה נפוצות הן יוצר סרטים של חלונות, Dragonframe, פרימייר ואפטר אפקטס לצורך הוספת אפקטים בשלב גמר-הפקה.
בישראל
היוצר הישראלי אורן לביא יצר בשנת 2009 קליפ סטופ מושן של השיר שלו "Her Morning Elegance" אשר זכה לפופולריות רבה וכ-32 מיליון צפיות נכון לאוקטובר 2017. הסרטון היה מועמד לפרס גראמי בקטגוריה של קליפים קצרים לשנת 2010.
ראו גם
במאי סטופ מושן:
בנק אוף אמריקה
בנק אוף אמריקה, תאגיד בנקאות ושירותים פיננסיים אמריקאי רב-לאומי, הוא אחת מחברות ההחזקות הבנקאיות הגדולות ביותר בארצות הברית מבחינת היקף נכסים, והבנק השני בגודלו בארצות הברית לפי שווי שוק. החברה המבוססת בשארלוט, בקרוליינה הצפונית; משרתת לקוחות ביותר מ-150 מדינות ומקושרת ל-99% מהחברות האמריקאיות המופיעות במדד Fortune 500 ול-83% מהחברות במדד Fortune Global 500. החברה שותפה בתאגיד הפדרלי לביטוח פקדונות (FDIC) והיא מהווה מרכיב של מדד ה-S&P 500 ושל מדד הדאו ג'ונס. החל משנת 2010, החברה היא החמישית בגודלה בארצות הברית מבחינת פדיון כולל, והשנייה בגודלה מבחינה זאת ללא הכללה של חברות הנפט. הרכישה של מריל לינץ', שביצע הבנק בשנת 2008, הפכה את בנק אוף אמריקה למנהל ההון הגדול ביותר בעולם, ולשחקן מרכזי בתעשיית בנקאות ההשקעות.
היסטוריה
תחילתו של בנק אוף אמריקה בשנת 1904, כאשר אמדאו ג'יאניני הקים את בנק איטליה בסן פרנסיסקו כדי לספק שירות למהגרים אשר נדחו מלקבל שירות בבנקים אחרים. כאשר אירעה רעידת האדמה הגדולה בסן פרנסיסקו בשנת 1906, ג'יאניני הצליח לחלץ את כל הפיקדונות מבניין הבנק והרחק מהלהבות. בעוד שיתר הבנקים בסן פרנסיסקו הפכו לחרבות ולא יכלו לספק שירותים בנקאיים, ג'יאניני השתמש בפיקדונות שהציל כדי להתחיל להלוות בתוך ימים ספורים מזמן התרחשות האסון. בשנת 1928 איחד ג'יאניני את החזקותיו עם בנק אוף אמריקה, לוס אנג'לס, בנק שנוסד ב-1923 כאיחוד של מספר מוסדות בנקאים קטנים בלוס אנג'לס, ובכך יצר את מה שעתיד להפוך למוסד הבנקאות הגדול במדינה. ב-3 בנובמבר 1930 הוא שינה את שמו של הבנק שייסד לשם בנק אוף אמריקה.
למרות רצונו של ג'יאניני להרחיב את פעילות הבנק אל מרבית מדינות מערב ארצות הברית, החקיקה שעסקה בבנקים בארצות הברית לא אפשרה זאת עד לשנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר נעשה שינוי בחקיקה הפדרלית הבנקאית, וכך לראשונה הרחיב הבנק את פעילותו מעבר לגבולות קליפורניה. כמו כן, בשנת 1958, לאור התפתחות הטכנולוגיה הציג הבנק לראשונה את כרטיס האשראי בנק אמריקארד, ששינה את שמו ב-1975 לכרטיס המוכר היום בשם ויזה.
תאגיד BankAmerica שהוקם במטרה לשלוט בבנק אוף אמריקה וחברות הבת שלו התרחב מחוץ לקליפורניה בשנת 1983 עם הרכישה של תאגיד סירפיסט בסיאטל, וושינגטון, והחברה בת הבנקאית שהייתה בבעלותו המלאה הבנק הלאומי הראשון של סיאטל. תאגיד BankAmerica ספג הפסדים כבדים בשנים 1986 ו-1987 בשל סדרה של הלוואות כושלות במדינות העולם השלישי, ובפרט באמריקה הלטינית. ההפסדים הביאו לצניחה משמעותית במניית BankAmerica, מה שחשף אותו לאפשרות של השתלטות עוינת, אך הבנק התנגד למהלך שכזה, בעיקר באמצעות מכירה של חלק מהחזקותיו.
ב-2004 מיזג הבנק לתוכו את בנק Fleet שפעל בעיקר בבוסטון והערים הצמודות לה במסצ'וסטס.
ב-14 בספטמבר 2008, הכריז בנק אוף אמריקה על רכישת מריל לינץ' בעסקת חילופי מניות שהוערכה ב-50 מיליארד דולר. מריל לינץ' היה באותה העת במרחק ימים ספורים מקריסה, והרכישה הצליחה להציל את מריל לינץ' מהליך פירוק. באותה התקופה פורסמה האפשרות שבנק אוף אמריקה ירכוש גם את ליהמן ברדרס, אך היעדר ערבויות ממשלתיות מספקות גרמה לבנק לזנוח אפשרות זו. כך, ליהמן ברדרס הודיע על הליך פירוק באותו היום ממש בו הודיע בנק אוף אמריקה על רכישת מריל לינץ'. בעלי המניות משתי החברות אישרו את הרכישה ב-5 בדצמבר 2008, והעסקה נסגרה ב-1 בינואר 2009. ככל שהמשבר הכלכלי נרגע, כך ההפסדים במריל לינץ' פחתו, וחברת הבת סיפקה לבנק אוף אמריקה 3.7 מיליארד מ-4.2 מיליארד שהרוויח הבנק בסוף הרבעון הראשון של 2009, ו-25% מרווחי הבנק ברבעון השלישי של 2009.
ב-3 באוגוסט 2009 הסכים בנק אוף אמריקה לשלם קנס בסך 33 מיליון דולר לרשות האמריקאית לני"ע (SEC) בגלל שלא חשף הסכם לתשלום בונוסים בסך 5.8 מיליארד דולר במריל לינץ' בפני בעלי המניות בעת אישור הרכישה של מריל לינץ', בדצמבר 2008. ב-5 באוגוסט 2009, שופט פדרלי החליט בצעד חריג שלא לאשר את ההסכם. בהמשך, אישר בית המשפט הסכם מחודש הכולל קנס בסך 150 מיליון דולר, בעודו טוען כי מדובר בצדק חלקי בלבד.