cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מדלן ויונה
סגנונות וטכניקה
בשנות ה-1920, ויונה יצרה מהומה על ידי פיתוח החיתוך בהטיה, טכניקה לחיתוך בד באלכסון, המאפשרת לבד להיאחז בגוף הלובש בזמן תזוזה ונוע עמו. ויונה עצמה לא המציאה את השיטה של חיתוך הבד בהטיה, אך היא הייתה הראשונה לנצל הטית חתכים זו על כל הבגד. ויונה השתמשה בחיתוך זה כדי ליצור סגנון אלגנטי, מחמיא, ויושב על הגוף בצורה מהפכנית שנשאה אותה להיות בראש האופנה העולמית. היא נהגה לחתוך בהטיה כדי לקדם את פוטנציאל ביטוי התנועה של הבגד וכך נתנה לעיצובים שלה את הנוחות והסגנון המיוחדים להם.
העיצובים הפשוטים לכאורה של ויונה דרשו תהליך הכנה ארוך שכלל חיתוך, כריכה, ולהצמיד את בד העיצוב על בובות מיניאטוריות. היא יצרה מחדש מלא בגדים משיפון, משי או בד מרוקאי על דגמים בגודל של בן אדם. ויונה השתמשה בחומרים כגון גברדין וסאטן כדי להכין את הבגדים שלה, בדים שהיו יוצאי דופן באופנת הנשים של 1920 ו-30. היא הזמינה בדים אשר היו רחבים שני יארד יותר מן המקובל בתקופה כדי להכיל את כורכת, יצירת בגדים – במיוחד שמלות – אשר היו יוקרתיות וחושניות, אבל גם פשוטות ומודרניות.
השפעה על מעצבים
מדלין ויונה נחשבת לאחת המשפיעות ביותר על מעצבי האופנה של המאה ה-20. גם החיתוך בהטיה וגם הגישה העירונית חושנית לאופנה עילית נשארו להשפיע נרחבות על האופנה העכשווית, כפי שמעידים אוספים כאלה בעבר ובהווה-היום מעצבים כמו אוזי קלארק, הלסטון, ג'ון גליאנו, "קום דה גרסון, אזדין האליה, איסי מיאקי ומרצ'סה. איסי מיאקי אמר כי בפעם הראשונה אשר ראה את עבודתה, "הרושם היה דומה לפלא אשר אחד מרגיש למראה האישה העולה מן האמבטיה, כאשר תלויה עליה רק חתיכה אחת של בד יפה."
קורינה אייכנברגר-וולטר
קורינה אייכנברגר-וולטר (בגרמנית: Corina Eichenberger-Walther, נולדה ב-14 באוקטובר 1954) היא פוליטיקאית שווייצרית, חברת הפרלמנט (המועצה הלאומית) מאז 2007, בשנים האחרונות מטעם המפלגה הליברלית הרדיקלית השווייצרית (מפלגת ימין - מרכז). מייצגת את קנטון ארגאו. יו"ר ועדת הביטחון של המועצה הלאומית, יו"ר האגודה לידידות שווייץ - ישראל ויו"ר השדולה האירופאית הפרו ישראלית EAI ("הברית האירופאית למען ישראל").
קורות חיים
נולדה באראו בירת קנטון ארגאו, בו שוכנות גם לנגנאו ואנדינגן, שתי העיירות היחידות בהן הותר ליהודי שווייץ להתגורר עד האמנסיפציה של 1866. בשנים 1993–2007 הייתה צירה בפרלמנט של קנטון ארגאו, כאשר בחלק מתקופה זו אף כיהנה כיו"ר הפרלמנט הקנטונאלי. ב-21 באוקטובר 2007 נבחרה לראשונה למועצה הלאומית, ב-3 בדצמבר אותה שנה נכנסה לתפקידה ומאז וגם נכון ל-2016 היא מכהנת כצירה בפרלמנט השווייצרי.
אייכנברגר-וולטר כיהנה כנשיאת "הפורום הגרעיני השווייצרי" והיא מכהנת נכון ל-2016 כנשיאת האגודה לידידות שווייץ - ישראל (Gesellschaft Schweiz-Israel). החל ממאי 2015 היא הנשיאה הראשונה של השדולה האירופאית החדשה למען ישראל - European Alliance for Israel, הכוללת צירי פרלמנט מ-23 מדינות אירופאיות.
אייכנברגר-וולטר היא עורכת דין במקצועה, אלמנה, ואם לשני ילדים.
פרס סרט הזהב
פרסי הקולנוע גולדן (באנגלית: Golden Movie Awards) הוא פרס שנתי המכיר בהישגים יוצא דופן בטלוויזיה ובקולנוע האפריקאים. המטרה והחזון של הפרס הוא לשנות את הנרטיב של אפריקה דרך עידוד מצוינות וגם להאיר זרקור על יצירות אפריקאיות כדי להגדיל את הדרישה העולמית.
טקס הבכורה של הפרס נערך ב-27 ביוני 2015 באולם אירועי המדינה, בגאנה. בחודש מאי 2016, נדיה Buari הוכרזה כשגרירת הפרס.טקסי 2016 התקיימו ב-25 ביוני, ואירחו אותם אוטי נווצ'וקוו וסלי גאלי. בפרסי 2017, בוארי הייתה שוב שגרירה, יחד עם השחקנית הניגרית ליליאן אסורו והשחקנית הגנאית/יוונית ניקי סמונאס. את הטקס, שהתקיים ב-22 ביולי באקרה, אירחו איו מאקון ואוסאס איגהודארו אג'יבאדה. טקס פרסי 2018 התקיים ב-2 ביוני, ואירחו אותו איו מאקון וגוסלין דומה.
קטגוריות
פרסים מוענקים בקטגוריות הבאות:
קנושה
קנושה (באנגלית: Kenosha) היא בירת מחוז קנושה במדינת ויסקונסין בארצות הברית. העיר שוכנת על גדות ימת מישיגן בדרום-מזרח ויסקונסין, בקרבת הגבול עם אילינוי. בעיר מתגוררים 99,218 תושבים (נכון ל-2010), והיא העיר הרביעית מבחינת גודל אוכלוסייתה הן בין ערי ויסקונסין (אחרי גרין ביי, מדיסון ומילווקי) והן בין הערים השוכנות על גדות ימת מישיגן (אחרי גרין ביי, מילווקי ושיקגו).
היסטוריה
במקום בו נמצאת העיר כיום ישבו שבטים אינדיאנים שונים, בהם הפוטאוואטומי (Potawatomi) והאוג'יבווה (Ojibwe).
המתיישבים הראשונים ממוצא אירופי הגיעו לאזור בסביבות 1830. ההתיישבות גדלה וב-1835 הוקמה העיירה "פייק קריק" (Pike Creek). תוך זמן קצר הוקם נמל בעיירה שהפך לנמל חשוב באזור הימות הגדולות וכבר ב-1837 שם העיירה שונה ל"סאות'פורט" (Southport, "נמל דרומי"). ב-1850 השם שונה פעם נוספת, הפעם ל"קנושה", אינגלוז של השם האינדיאני של המקום.
מתחילת המאה ה-20 בעיר היו מפעלים לייצור כלי רכב שעברו בהדרגה לשליטת אמריקן מוטורס. מפעלים אלו נסגרו עם מכירת החברה לקרייזלר בשנות ה-80 של המאה ה-20.
כלכלה
מהעשורים האחרונים של המאה ה-20 קנושה מתפקדת כעיר שינה בעקבות הנגישות הגדולה שלה למילווקי בצפון ושיקגו בדרום. עם זאת ישנה כלכלה מקומית משמעותית המתבססת על ייצור ותיירות.
חינוך
בעיר ובקרבתה נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, כמו אוניברסיטת ויסקונסין-פארקסייד בעיירה סאמרס.
תחבורה
בעיר עובר כביש בין-מדינתי 94, המקשר בין בילינגס במונטנה למדינת מישיגן.
בקנושה נמצאת תחנה של רכבת הפרברים של שיקגו, היחידה בוויסקונסין.
בעיר פועלת מערכת של חשמליות.
אצטדיון טוקיו
אצטדיון טוקיו (יפנית: 東京スタジアム) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בצ'ופו שבמטרופולין טוקיו. האצטדיון מכיל 50,000 מקומות ישיבה. באצטדיון משחקות טוקיו, טוקיו ורדי. האצטדיון הוא השני בגודלו בטוקיו אחרי האצטדיון האולימפי החדש של טוקיו.
האצטדיון נבנה עבור תחרויות גביע העולם בכדורגל 2002 אך לבסוף לא שימש כאחד אצטדיוני המונדיאל. האצטדיון צפוי לארח את תחרויות הרוגבי והקרב חמש מודרני של אולימפיאדת טוקיו (2020). האצטדיון נבחר להיות חלק מאצטדיוני גביע העולם ברוגבי 2019.
אלרן מוראש
אלרן מוראש הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף, המשמש מפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים. קודם לכן שימש מפקד חטיבת ביסלמ"ח, קצין אג"ם של פיקוד הצפון ומפקד עוצבת חירם.
ביוגרפיה
מוראש התגייס לצה"ל, והחל את שירותו בקורס טיס. לאחר שנשר מהקורס התנדב לצנחנים ושובץ בפלס"ר צנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס מונה למפקד צוות בפלנ"ט צנחנים. בהמשך שימש כמפקד פלוגת מסלול בגדס"ר צנחנים. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה מבצעית בגדוד 202. בהמשך שימש כסגן מפקד גדוד 202. לאחר מכן מונה למפקד מחזור בבא"ח צנחנים.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד שמשון, ושימש בתפקיד עד שנת 2012. בהמשך שירת כראש ענף לחימה אורבנית במל"י בין השנים 2012–2013. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של עוצבת האש, ושימש בתפקיד בין השנים 2013–2015. ב-12 ביולי 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת חירם, ושירת בתפקיד זה עד 20 באפריל 2017. במאי 2017 מונה לקצין אג"ם של פיקוד הצפון, תפקיד אותו מילא עד אוגוסט 2019. בסיום תפקידו יצא ללימודים בחו"ל. ב-25 באוגוסט 2020 מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח, ושימש בתפקיד עד יוני 2022. בשנת 2022 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד מרכז הכשרות היסוד בפיקוד ההכשרות והאימונים.
ארתור סטריטון
ארתור ארנסט סטריטון (באנגלית: Arthur Ernest Streeton; 8 באפריל 1867 – 1 בספטמבר 1943) היה צייר נוף אוסטרלי וחבר מרכזי באסכולת היידלברג, הידוע גם בשם האימפרסיוניזם האוסטרלי.
ראשית חייו
סטריטון נולד בוויקטוריה, דרומית-מערבית לג'ילונג, ב-8 באפריל 1867, ילדם הרביעי של צ'ארלס הנרי ומרי (לבית ג'ונסון) סטריטון. משפחתו עברה ל בשנת 1874. הוריו נפגשו בהפלגה מאנגליה בשנת 1854. בשנת 1882 החל סטריטון בלימודי אמנות אצל ג' פ' פולינגסבי ב. ב-2 ביוני 1890 הוא הפליג לסידני ונשאר שם עם אחותו בפרוור.
סטריטון הושפע מהאימפרסיוניזם הצרפתי. במהלך תקופה זו החל את הקשר שלו עם חבריו האמנים פרדריק מק'קבין וטום רוברטס - במלבורן, כולל המחנות בבוקס היל ובהיידלברג. בשנת 1885 הציג סטריטון את תערוכתו הראשונה ב.
קריירה
בזמן הבצורת בקיץ של 1888, סטריטון נסע ברכבת לאזר הכפרי ולשדות המרעה שב, 11 ק"מ צפונית-מזרחית למרכז העיר מלבורן. הוא התכוון ללכת את המרחק הנותר לאתר בו צייר ב 1866 לואי בובלו את עבודתו ב"קיץ אחר הצהריים" ליד טמפלסטו, שסטריטון ראה בו את "הנוף המשובח הראשון שצויר בוויקטוריה". במסע חזרה להיידלברג, עם בד רטוב ביד, פגש סטריטון את צ'ארלס דייוויס, גיסו של חברו ואת הצייר דייוויד דייוויס. צ'ארלס העניק לו "אחזקה אמנותית" על בית בחווה על פסגת איגלמונט ושממנו נשקף נוף מרהיב על . עבור סטריטון, איגלמונט הייתה סביבת העבודה האידיאלית - מיקום כפרי מבודד עם גישה באמצעות תחבורה ציבורית. את הבית עצמו יכלו המבקרים לראות כשהגיעו ל.
סטריטון העביר את הלילות הראשונים באיגלמונט לבדו עם החקלאי שתחזק את החווה ג'ק וילן (שמופיע בציור "החלוץ" של סטריטון "צריף הסלקטור" ("וילן על בול העץ"), 1890), וישן על הרצפה, והחדרים היו ריקים מרהיטים. הוא ירד מדי יום מהגבעה לכפר היידלברג לקנות אוכל לפני שצעד לתוך הערבה והעצים עם כד חלב וצבעים ובדי ציור. האמנים הראשונים שציירו עם סטריטון באיגלמונט היו תלמידי הגלריה הלאומית אבי אלטסון וג'ון לוולין ג'ונס, ואחריהם ג'ון מאת'ר וולטר ווית'רס. כמו סטריטון, גם האחרים ציירו ישירות בטבע בערבות שסביב מלבורן, כשהם משתמשים בצבעי אדמה עם משיכות מכחול רופפות ואימפרסיוניסטיות. בסוף 1888 הוא הפך למבקר בסוף השבוע במחנה. סטריטון הציג ואולי צייר בסטודיו של חברו טום רוברטס ב עד מאי 1888.
בערך באותה תקופה פגש סטריטון את האמן צ'ארלס קונדר, שנסע מסידני באוקטובר 1888 בהזמנתו של טום רוברטס.
קונדר ורוברטס הצטרפו לסטריטון באיגלמונט בינואר 1889 וסייעו בשיפור צנוע בבית. למרות תנאי המחיה הקשים, חש סטריטון סיפוק: "מוקף בנוף החדש, עם חום, בצורת וזבובים, ולחץ קשה בצורכי החיים, עבדנו קשה והיינו שלישייה מאושרת" סטריטון וקונדר התיידדו במהרה והשפיעו אחד על השני.
שתיים מיצירותיו המוכרות ביותר של סטריטון צוירו בתקופה זו "קיץ זהוב" (1889) ו"סצנה של נחל בערבה גבעית" (1890). בשנת 1891, ארתור מריק בויד ואמה מיני בויד לקחו את "קיץ זהוב", לאירופה, שם הפך לציור הראשון של אומן יליד אוסטרליה שהוצג באקדמיה המלכותית, לונדון, וזכה לאזכור מכובד ב-1892 בסלון פריז.
פעיל חברתי
בשנת 1893 כתב סטריטון בעיתון "" של סידני ומתח ביקורת על פיתוח מוצע לחופי נמל סידני הכולל כריתת רבה מאוד של על ידי חברת הבנייה. מכתבו, שזכה לכינוי "צעקתו של סטריטון" הביא לבהלה ציבורית ולהפסקת הפרויקט. עם זאת, סטריטון במכתבים אחרים לעיתונים בסידני גילה כי מלבד החששות הסביבתיים שלו, הוא גם נגוע בדעות גזעניות עמוקות. הוא הביע דאגה מיוחדת מפני רוכלים כפריים "הודים" בדרך כלל מהגרים ממוצא פונג'אבי. הוא הביע חשש שהם מהווים איום על נשים ממוצא בריטי או אירי המתגוררות לבדן בבית. מכתביו גילו שהוא מחזיק בדעות קיצוניות של דעות קדומות, וכתב על הרוכלים "שדרך יעילה להתמודד עם הטמאים האלה תהיה להפיל אותם כמו כלבים בכל מקום בו הם אפשר".
נסיעה לאנגליה
בשנת 1897 הפליג סטריטון לפולינזיה לעבר לונדון ועצר בפורט סעיד לפני שהמשיך דרך קהיר ונאפולי. הוא ערך תערוכה באקדמיה המלכותית בשנת 1900 והיה חבר ב בשנת 1903. אף שפיתח מוניטין לא מבוטל באוסטרליה, הוא לא הצליח להגיע לאותה הצלחה באנגליה. נסיעותיו ללונדון מומנו על ידי מכירות ציוריו באוסטרליה. תקופתו באנגליה חיזקה את תחושת הפטריוטיות החזקה כלפי האימפריה הבריטית וכמו רבים צפה בהתלהבות מסוימת את המלחמה הקרובה עם גרמניה. בשנת 1906 שב סטריטון לאוסטרליה והשלים כמה ציורים בפברואר 1907 לפני שחזר ללונדון באוקטובר. ציורים שנעשו בוונציה בספטמבר 1908 הוצגו באוסטרליה ביולי 1909 כ"ונציה של ארתור סטריטון ". הוא חזר לאוסטרליה שוב באפריל 1914 וערך תערוכות בסידני ובמלבורן וחזר לאנגליה בתחילת 1915.
אמן מלחמה
יחד עם חברים נוספים במועדון האמנויות של צ'לסי, כולל טום רוברטס, הוא הצטרף ל (הצבא הבריטי) בגיל 48. הוא עבד בבית החולים הכללי השלישי בלונדון.
סטריטון הוצב כ רשמי באוסטרליה עם הכוח האימפריאלי האוסטרלי, בדרגת סגן כבוד, ונסע לצרפת ב-14 במאי 1918. הוא הוצמד ל וקיבל את צו התנועה שלו ב-8 במאי 1918. הוא עבד בצרפת עד אוקטובר 1918. סטריטון התרכז בציור מראות המלחמה ולא ניסה להעביר את הסבל האנושי. בניגוד ל המפורסמת יותר המתארת את רגעי הקרב המובהקים, סטריטון ייצר "טבע דומם צבאי", שתפס את רגעי היומיום של המלחמה.
שנים מאוחרות
לאחר המלחמה, סטריטון חזר לצייר באוסטרליה, ובנה בית על 20 דונם ב שם המשיך לצייר. הוא זכה ב בשנת 1928 עם "אור אחר הצהריים בעמק גולבורן". הוא היה גם מבקר אמנות בעיתון "" בין השנים 1929 ל-1935 וב־1937 קיבל תואר אביר על שירותיו לאמנויות.
הוא התחתן עם, כנרית קנדית, בשנת 1908.
סטריטון נפטר בספטמבר 1943. הוא נקבר בבית העלמין פרנטרי גלי.
ארוחת האפטאר בבית הלבן
ארוחת האפטאר בבית הלבן היא קבלת פנים שנתית המתקיימת בבית הלבן על ידי נשיא ארצות הברית והגברת הראשונה לרגל חודש הרמדאן. בדומה לטקס חנוכה בבית הלבן, בארוחת האפטאר מתארחים פוליטיקאים מוסלמים ומנהיגי קהילות מוסלמיות.
תומאס ג'פרסון ערך את ארוחת הערב הראשונה בבית הלבן עם מוסלמי בזמן שאירח את סידי סולימאן מלימלי, שליחו של נציג הממשל האוטונומי בתוניסיה בחסות האימפריה העות'מאנית. הארוחה נערכה ב-9 בדצמבר 1805, במהלך המלחמה הברברית הראשונה. ג'פרסון התאים את עיתוי הארוחה כך שתיערך אחרי השקיעה וזאת על מנת לשמור על מסורת הרמדאן עליה הקפיד מלימלי.
הנשיא הדמוקרטי ביל קלינטון המשיך במסורת שהתחיל ג'פרסון, גם הנשיא שלאחר קלינטון, ג'ורג' ווקר בוש, חגג את ארוחת האפטאר ב-2001, ומאז המשיך לקיים את הארוחה מדי שנה בכל שבע שנות כהונתו. גם הנשיא ברק אובמה ציין את הארוחה החל משנתו הראשונה בבית הלבן (2009), וציין אותה מדי שנה עד תום כהונתו.
בשנת 2017 שבר הנשיא דונלד טראמפ את מסורת הבית הלבן שהתקיימה כמעט 20 שנה בכך שבחר שלא לערוך ארוחת אפטאר. עם זאת, הנשיא טראמפ כן ערך את הארוחה במהלך כהונתו וערך את ארוחת האפטאר הראשונה בתקופת כהונתו בבית הלבן ב-6 ביוני 2018. גם ב-13 במאי 2019 נערכה ארוחה דומה.
אצטדיון סאיטאמה 2002
הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בסאיטאמה שביפן. אצטדיון זה מכיל 63,700 מקומות ישיבה והוא השלישי בגודלו ביפן אחרי האצטדיון הבינלאומי יוקוהמה (72,327 מקומות ישיבה) והאצטדיון האולימפי החדש של טוקיו (68,000 מקומות ישיבה). באצטדיון משחקת אוראווה רד דיימונדס.
היסטוריה
האצטדיון נבנה בסוף שנות ה-90 לכבוד תחרויות גביע העולם בכדורגל 2002. האצטדיון נפתח ב-1 באוקטובר 2001. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל Azusa Sekkei. בשנת 2005 עברה אוראווה רד דיימונדס לאצטדיון בעקבות הריסת אצטדיון אומייה. האצטדיון צפוי לארח חלק מתחרויות הכדורגל של אולימפיאדת טוקיו (2020) וגביע העולם ברוגבי 2019.
מונדיאל
האצטדיון אירח חלק מתחרויות הכדורגל של המונדיאל
שמואל קניג
שמואל קניג הוא מדען ומהנדס מומחה בפולימרים וסגן נשיא מכללת שנקר.
ביוגרפיה
קניג הוא בוגר בהצטיינות של הטכניון בהנדסה כימית. הוא סיים בהצטיינות את הדוקטורט שלו בפקולטה להנדסה כימית באוניברסיטת מקגיל שבמונטריאול בשנת 1972.
בין השנים 1984–1986 כיהן כנשיא האגודה הישראלית לפולימרים ופלסטיקה.
סיים את תפקידו ברפאל בשנת 1991, ובשנת 1992 הקים את "מרכז הפלסטיקה והגומי לישראל" - מכון העוסק במחקר ופיתוח בתחום הפולימרים, הגומי והפלסטיקה עבור תעשיות שונות. הוא עמד בראש המרכז עד שנת 2014.
בשנת 1994 ייסד את המחלקה להנדסת פלסטיקה בשנקר, בראשה עמד עד שנת 2006.
בין השנים 2007–2009 כיהן כראש הפקולטה להנדסה כימית במכללה. משנת 2009 ועד 2020 שימש כראש התוכנית לתואר שני (M.Sc) בהנדסת חומרים פולימרים בשנקר. במקביל כיהן כדקאן הפקולטה להנדסה.
בשנת 2020 הוא מונה לסגן נשיא שנקר לעניינים אקדמיים, פיתוח ויצירה.
פטנטים ופיתוחים
על שמו של פרופ' קניג רשומים 19 פטנטים שונים על פיתוחים בתחומי ההנדסת פולימרים והנדסה כימית.
בשנת 2010 עסק בפיתוח פטנט הכולל צבע מיוחד בשילוב בננו-חלקיקים כדי למנוע החלדה של מתכות. הפיתוח זכה בפרס ה-Nano Challange באיטליה, פרס החברה האמריקאית להנדסת קורוזיה ופרס כנס קונסורציום הנפט העולמי. הפטנט נמכר לחברת Nanto Cleantech האיטלקית-אמריקאית לייצור מסחרי של הצבע.
בשנת 2012 היה מעורב בפיתוח משותף של דבק איפוקסי ננו-טכנולוגי המועשר בחלקיקי טונגסטן וסולפיד שהכפילו את חוזקו בנוסף, היה חלק מקבוצת פיתוח של טפטפות בשם "נטפים" - טפטפות אקולוגיות מפולימרים ביו-מתכלים
בשנת 2013 היה אחראי על פיתוח חומר פלסטי קשיח וחזק, בעל יכולת הולכה חשמלית, על בסיס ננוטכנולוגיה. החומר קל משקל וקל לניוד אך גם חזק ביותר וצורך פחות אנרגיה.
פרסים ותארים
בשנת 2003 הוענקה לו "חברות כבוד" של "האגודה הישראלית לפולימרים ופלסטיקה" על תרומתו לחינוך ולמחקר בפולימרים ופלסטיקה.
בשנת 2016 זכה קניג בפרס הבינלאומי של החברה למהנדסי פלסטיקה, פרס ה-SPE אשר נחשב ליוקרתי ביותר בתחומו. קניג הוא הישראלי הראשון אשר זכה בפרס זה, אשר הוענק לו על תרומתו לעולם הפולימרים, הנדסת הפלסטיקה והננו-טכנולוגיה.
בשנת 2018 האגודה הבינלאומית לפולימרים (Polymer processing Society- PPS) העניקה את פרס החדשנות שלה לפרופ' קניג עבור פטנטים חדשניים פרי עבודתו אשר הגיעו ליישום תעשייתי. הוא הישראלי הראשון שזכה בפרס זה.
פרסומים
פרופ' קניג היה שותף בכתיבתם של למעלה מ-200 פרסומים ומחקרים אקדמיים בנושאי הנדסת פלסטיקה ופולימרים.
בנוסף, הוציא לאור את הספר "Processing of Polymer Nanocomposites", אשר עוסק לעומק בפרוצדורות הדרושות לעיבוד תרמופלסטיק וננו-רכיבים תרמוסטיים.
יחסי הולנד–סרביה
יחסי הולנד–סרביה הם יחסי החוץ בין הולנד וסרביה.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ב-26 באפריל 1899. כמו כן הולנד היא חברה באיחוד האירופי וסרביה מועמדת לאיחוד האירופי.
בהולנד חיים בין 10,000 ל-15,000 אנשים ממוצא סרבי.
Alien (שיר של סברינה קרפנטר וג'ונאס בלו)
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הראשון של הסינגל, שבויים על ידי אלכסנדרה גאווילט, יצא לראשונה ב-16 במרץ 2018. נכון לספטמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-729 מיליון פעמים.
הווידאו קליפ השני של הסינגל, שבויים על ידי קארלי קאסון, יצא לראשונה ב-30 במרץ 2018. נכון לספטמבר 2021, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-16 מיליון פעמים.
המשמר הלאומי של ישראל
המשמר הלאומי של ישראל הוא גוף משמר לאומי של משטרת ישראל, שהושק ביוני 2022, על בסיס לוחמי משמר הגבול.
רקע
הקמת המשמר היא תולדה של מבצע שומר החומות, שבמהלכו חלו התפרעויות על רקע לאומני במאות מוקדים ברחבי המדינה, בייחוד מצד ערביי ישראל ובייחוד בערים המעורבות. משטרת ישראל התקשתה לתת מענה לכלל המקרים, מה שהוביל לפגיעה בגוף ובנפש, ולנזקים רבים לרכוש (כולל הצתות של בתי כנסת וכלי רכב). לאור זאת עלה הצורך בכוח מבצעי נוסף שיסייע למשטרה. הממשלה התחבטה אם להפעיל את כוחות צה"ל, שבאותה העת הופקדו על הלחימה ברצועת עזה. שר הביטחון בני גנץ סירב להפנות כוחות צבא מול אוכלוסייה אזרחית, וגייס פלוגות של משמר הגבול כדי לתגבר את המשטרה . בנוסף, לוחמי צה"ל הסדירים, תפסו את הקווים עליהם הופקדו שוטרי משמר הגבול, כדי שאלה יתפנו למשימות השיטור בפנים הארץ.
בעקבות גל הטרור באביב 2022 ויציאת צה"ל למבצע שובר גלים, הודגש הצורך במתן מענה מהיר לאירועים ביטחוניים שלא באזורי הגבול והתפר. בעקבות פיגוע הירי ברחוב דיזנגוף, נערכו חיפושים אחר המחבל בלב תל אביב על ידי כוחות צבא, שב"כ ומשטרה. התיאום הלקוי בין הגופים אוזכר בתקשורת ועיתונאים הדגישו את הצורך במשמר לאומי.
לדעת האלוף במיל' גרשון הכהן, המשמר הלאומי נדרש גם כדי להבטיח את הביטחון בדרכים ושמירה מפני טרור ההצתות.
בינואר 2022 הגיש חבר האופוזיציה, יואב קיש, הצעת חוק להקמת משמר לאומי. לפי הצעה זו תנאי הסף לקבלה יהיה שירות צבאי בן 11 חודשים, ולכל לוחם במשמר יהיו סמכויות וחובות כמו לשוטר. הצעה זו לא התקבלה.
הקמה
במאי 2022 הגיש מפכ"ל המשטרה לראש ממשלת ישראל נפתלי בנט את מסקנות עבודת המטה, שנעשתה לצורך הפקת לקחים מכשלי מבצע שומר החומות. מסקנותיה הובילו לייסוד המשמר הלאומי, כולל הקמת חטיבת מתנדבים של כ-1,000 לוחמים, אשר יחזיקו נשק וציוד בביתם ובעת חירום יגויסו למילואים. עקב דרישת משרד הביטחון, מתנדבים אלה יהיו כאלה אשר שוחררו משירות מילואים בצה"ל, ולכן רובם מבוגרים יחסית. תחילה היוזמה הייתה לשלב בשורות הארגון את מתנדבי השומר החדש, אך לאחר חוסר הסכמה מול השר לביטחון פנים הצעה זו ירדה מהפרק.
מטרה
מטרת המשמר הוא הקמת כוח שיטור אותו ניתן יהיה להזניק במהרה לאירועי אלימות אזרחיים במוקדים שונים ברחבי הארץ. זאת כדי לחזק את ביטחון הפנים של מדינת ישראל ואת הביטחון האישי של אזרחיה. משטרת ישראל מייעדת למשמר הישראלי כוח מיומן ומאומן, כדי שיוכל לפעול במספר זירות בו זמנית, ולהתמודד עם הפרות סדר ובעתות חירום. המשמר הלאומי יהיה אמון גם על שמירה על הצירים, אבטחת השטחים הפתוחים, עזרה לכוחות הסדירים בערים המעורבות והגנה מפני פשיעה חקלאית.
אמצעים וציוד
רובי שירות מדגמי M16 ו-M4A1 קרבין, ורובה הסער החדש קולט M5 שנמצא בשימוש על ידי משמר הגבול, אקדחי שירות גלוק 17 וגלוק 19 ואמצעים לפיזור הפגנות.
כוח אדם
המשמר הישראלי יורכב משלושה סוגי כוחות: לוחמי סדיר (חובה וקבע), מילואים ומתנדבים.
כוח המילואים הוקם מחדש ובנוסף לעשרים פלוגות הלחימה הקיימות, יתווספו עשרים ושש פלוגות לחימה, שמונה מהן כבר בהליך הקמה.
כוח מתנדבים "המתמיד" מורכב מכ-8,000 מתנדבים בפריפריה, ועתיד להתעצם בעוד כ-1,500 מתנדבים עד 2023. משמר הגבול אף מקים כוח מתנדבים חדש הנקרא "פלוגות חוד" (פלחו"ד), אשר מורכב מכ-1,000 לוחמי מילואים עד לסוף שנת 2022, ויכפיל עצמו עד לכ-2,000 לוחמים בשנת 2023. לוחמי הפלחו"ד יאומנו להתמודדות עם הפרות סדר בתרחישי חירום ויחזיקו בביתם ציוד, כדי שיהיו זמינים להקפצה לאירוע ביטחוני באופן מיידי.
פעילות
ב-14 בנובמבר 2022 פתח המשמר הלאומי במבצע "סופה נודדת" נגד הפשיעה במחוז חוף בגזרת מרחב מנשה (אזור הכולל את זיכרון יעקב, חדרה, אום אל פחם ועוד). במבצע נעצרו ועכבו לחקירה עשרים חשודים ונתפסו אמצעי לחימה.
בנטלי קונטיננטל GT
בנטלי קונטיננטל GT (באנגלית: Bentley Continental GT) היא מכונית קופה מפוארת בסגנון גראן טוריסמו מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית בנטלי אשר מיוצרת בבריטניה משנת 2003.
במשטרת דובאי
"בנטלי קונטיננטל GT" מופעלת כניידת משטרה במשטרת דובאי.
דגם נוסף מתוצרת "בנטלי" שפועל במשטרת דובאי הוא בנטלי בנטייגה.
בנטלי סופר ספורט
לבנטלי סופר ספורט מנוע W12 טורבו המייצר 710 כוח סוס ומומנט של 103.7 קג"מ. בכך, היא מאיצה מעמידה ל-100 קמ"ש תוך 3.5 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 337 קמ"ש. גרסת הקבריולה של הדגם בעלת נתונים של 3.9 שניות ומהירות מרבית של 322 קמ"ש. בהתאם לכוחות הסוס של הדגם, 710 כוחות סוס, יוצרו מן הדגך בסך הכל 710 יחידות.
תאוריית האחסון
תאוריית האחסון (באנגלית: Theory of Storage) מתארת תכונות שנצפו בשווקי סחורות:
מקרה א'
כאשר האספקה הזמינה של הסחורה המדוברת היא גבוהה, והמלאי העובד של הצרכנים המסחריים של אותה סחורה מוחזקת בהתאמה הוא מינימלי,
מקרה ב'
כאשר האספקה מצומצמת, ומנהלי רכש בונים רמות מלאי ייצור כדי להבטיח זמינות,
מקורות התאוריה
תאוריית האחסון פותחה ותוארה במקור על ידי הולברוק וורקינג בשנת 1933. היא הורחבה על ידי מיקלוש (ניקולס) קלדור ב-1939 (מי שהציג את הרעיון של תשואת נוחות), על ידי ברנן (Brennan) ב-1958 (שהעריך עקומות ביקוש והיצע לאחסון), על ידי וימאר (Weymar) ב-1968 (שייחס את תשואת הנוחות להסתברות לחוסר או ליציאת מלאי) וכן מאת שוורץ ב-1997 (הדגמת התשואה כתהליך סטוכסטי ממוצע החזר).
יציאת מלאי מהי?
יציאת מלאי ( inventory stockout) מתרחשת כאשר הזמנות הלקוחות עבור מוצר כלשהו עולות על כמות המלאי שנשאר בהישג יד מאותו מוצר. מצב זה נוצר כאשר הביקוש גבוה מהצפוי וכמות מלאי הביטחון הרגיל של המוצר נמוך מכדי למלא את כל ההזמנות. חוסר במלאי יכול להיווצר גם עקב עיכובים בשרשרת האספקה, כמו גם עצירות בתהליך הייצור של החברה (מכל סיבה שהיא:תקלה, מחסור בחומרחי גלם, מגפה וכדומה).
יציאת מלאי גורמת לסיכון מוגבר של אובדן מכירות, מכיוון שלקוחות נוטים יותר לחפש במקומות אחרים את הפריטים הדרושים להם. זה יכול להשפיע לרעה גם על קשרי לקוחות ארוכי טווח.
מאורת סמים
מאורות אלו מתבססות בדרך כלל בשכונות המאכלסות תושבים בעלי מעמד סוציו-אקונומי נמוך, ובבתים שננטשו ממגוון סיבות. קיומן של מאורות אלו גורר בדרך כלל פושעים ומעשי פשע שמתרחשים סביבם, לעיתים בשל הסחר בסמים ולעיתים בשל השפעת הסימום.
במקרים מסוימים, תושבים שרפו את מאורות הסמים בתקווה כי המעשה ירחיק משכונותיהם את צרכני וסוחרי הסמים.
בבריטניה נחקקו שני חוקים (חוק התנהגות אנטי-חברתית משנת 2003 וחוק שימוש לרעה בסמים משנת 1971) המסייעים למשטרה לסגור מאורות סמים ומרחיבים את אפשרויות האכיפה במקרים אלו.
בית הקברות הלאומי שער הזהב
בית הקברות הלאומי שער הזהב (Golden Gate National Cemetery) הוא בית קברות לאומי בקליפורניה שבארצות הברית.
בית הקברות
בניגוד למשתמע משמו בית הקברות איננו שוכן ליד גשר שער הזהב בעיר סן פרנסיסקו, אלא בעיר סן ברונו, 19 קילומטרים מדרום לסן פרנסיסקו. בית הקברות הוקם על ידי הקונגרס של ארצות הברית יחד עם אחרים כמותו לשם קבורת ותיקי הכוחות המזוינים של ארצות הברית ואזרחים בעלי מעמד ציבורי בולט. הוא נפתח לשימוש בשנת 1941. בית הקברות משתרע על שטח של 654 דונם - גודלו המקורי, לאחר שניסיונות להרחיבו לא הצליחו. עד שנת 2005 נקברו בו 137 אלף אנשים. כיום בית הקברות סגור לקבורה - למעט לקרובים של אנשים שנקברו בו ושהבטיחו לעצמם חלקות בו.
בית הקברות ניכר בתבנית המצבות האחידה ובשורות הקברים הסדורות בו, בדומה לבית קברות צבאי. בכניסה אליו מתנשא תל מוגבה עגול, שעליו ניצב תורן דגל ארצות הברית. בשנת 1958 נחנך בבית הקברות מגדל פעמונים, שתרמו ותיקי מלחמה אמריקנים.
בית הקברות מנוהל על ידי המחלקה לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית.
אישים ידועים שנקברו בבית הקברות
בבית הקברות נקברו מספר אישים ידועים:
ועדת שמגר (פדיון שבויים ונעדרים)
ועדת שמגר הייתה ועדה ציבורית בראשותו של נשיא בית המשפט העליון לשעבר מאיר שמגר, אשר נתמנתה ביולי 2008 על ידי שר הביטחון אהוד ברק, לקביעת עקרונות לניהול משא ומתן לפדיון שבויים, חטופים ונעדרים.
עם הקמת הוועדה, נקבע מראש כי הוועדה לא תפרסם את המלצותיה עד לאחר שחרורו של גלעד שליט משבי החמאס. בהתאם, בשנת 2012, לאחר שחרורו, הגישה הוועדה לשר הביטחון את המלצותיה. מסקנותיה סווגו בסיווג "סודי ביותר" והדו"ח לא פורסם במלואו בציבור.
חבריה נועדו עם בכירים במשרד המשפטים, במשרד הביטחון, בצה"ל, בשב"כ ובאמ"ן וכן עם דוד מידן, הנציג הישראלי במשא ומתן על שחרור שליט.
על היקף פעילות הוועדה טען אסא כשר:.
רקע
הוועדה הוקמה לאחר ביקורת שנמתחה בציבור בישראל על עסקאות חילופי שבויים שביצעה מדינת ישראל בעבר. ביניהן, העסקה בשנת 2004 שבה הוחזרו גופותיהם של עדי אביטן, עומר סואעד ובני אברהם והאזרח אלחנן טננבאום תמורת 400 מחבלים פלסטינים ועוד 36 נוספים, בהם מוסטפא דיראני ועבד אל-כרים עובייד. עסקה נוספת נחתמה בשנת 2008 בה הוחזרו גופות חיילי המילואים אלדד רגב ואהוד גולדווסר תמורת סמיר קונטאר, ארבעה אסירים נוספים ו-197 גופות של לוחמי חזבאללה.
חברי הוועדה
בין חברי הוועדה ששמם פורסם:
המלצות הוועדה
דו"ח הוועדה מתפרס על פני כ-100 עמודים. חלקו הראשון של הדו"ח עוסק בתהליכי קבלת ההחלטות. כלומר, כיצד צריכה הממשלה לעסוק בשאלות העולות במשא-ומתן לעריכת הסכם חילופי שבויים או אסירים - מי האחראי על קשר עם משפחת החטוף, הכרזה על חללים ומדיניות תקשורתית בנושא. חלקו השני של הדו"ח עוסק בכללים ועקרונות לביצוע המשא ומתן. עוד פורסם כי הדו"ח עושה שימוש במילה "תמורה" במקום המילה "מחיר".
אחת הסוגיות שהוועדה בחנה היא הסוגיה המשפטית בביצוע עסקת חילופי שבויים על פי הגדרות הדין הבין-לאומי. שבוי, בהקשר זה, מוגדר כחייל שנמצא בידי צבא מדינת אויב. כאשר מדובר על ארגון טרור, שאינו ארגון מדינתי או צבאי, החייל אינו מוגדר כשבוי אלא כחטוף. יתרה מכך, ישראל אינה מחזיקה בשבויים, אלא באסירים ביטחוניים ופליליים, שחלקם הורשעו ברצח, בבית משפט אזרחי או צבאי, ונשפטו למאסרי עולם. לאור כך, שחרור אסירים שנשפטו והורשעו בישראל בתמורה לשחרור שבוי או חטוף, פוגע במערכת המשפט הישראלית.
מסקנות הוועדה סווגו בסיווג "סודי ביותר" ולא פורסמו בציבור. על כך אמר שמגר בעת הגשת המסקנות ב-2012 לשר הביטחון:
בשנת 2010, עוד טרם סיום עבודת הוועדה, ברק, כשר הביטחון, קיבל את המלצות הוועדה בתחום ההסדר הארגוני.
ביקורת
בשלהי 2009, כשהסתמן סיכוי לעסקה בין ישראל לחמאס להחזרתו של גלעד שליט, עתר ח"כ יעקב כץ (האיחוד הלאומי) לבג"ץ בדרישה לפרסם את המלצות הוועדה (בג"ץ 9554/09). בתשובה לעתירה כתבה המדינה לבג"ץ, כי המלצות ועדת שמגר, שמלכתחילה לא יועדו להתייחס למשא-ומתן בעניין שליט, טרם גובשו, וכץ הסכים למחיקת העתירה. בסופו של דבר עסקת שליט נחתמה באוקטובר 2011, ובמסגרתה שחררה ישראל 1,027 אסירים ביטחוניים ועצירים תמורת החייל החטוף.
לאחר הגשת מסקנות הדו"ח, התנהל דיון ציבורי סביב שאלת פרסום מסקנות הוועדה - שעד היום לא הובאו במלואן לעיון הציבור. הנימוק הרשמי לכך היה כי הדבר נעשה על מנת שלא לתת כלים בידי ארגוני הטרור להעריך את מדיניות הממשלה ולתכנן את צעדיהם בהתאם. מאוחר יותר, בשלהי 2014, ההמלצות הובאו לדיון בקבינט המדיני-ביטחוני, שחבריו לא נחשפו אליהן עד אותה עת. עם זאת, לא התקיימה הצבעה על אישורן.
הדיון הציבורי אודות מסקנות הדו"ח הפך אקטואלי על רקע הביקורת על המאמצים להשבת גופותיהם של סגן הדר גולדין, סמל-ראשון אורון שאול והשבת ישראלים נעדרים שנכנסו לרצועת עזה.
מרמוסט כסוף
מרמוסט כסוף (שם מדעי: Mico argentatus) הוא מין פרימט קטן ממשפחת המרמוסטיים המצוי ביערות אמריקה הדרומית והוא אנדמי ליערות מזרח ברזיל. הוא שייך לסוג נפרד משאר המרמוסטים - מרמוסט בהיר (Mico).
אורכו של המרמוסט 18–28 ס"מ ומשקלו 300–400 גרם. הוא בעל פרווה עבה לבנה כמעט כולה עם פנים וכפות ידיים ורודות. הוא בעל זנב ארוך ואוזניים מזדקרות ורודות. הטפרים חדים ומהירים ואיתם הקוף מטפס ביעילות ביער. המרמוסט הוא קוף פעיל יום.
הוא חי בלהקות קטנות וטריטוריאליות הכוללות זכרים ונקבות. הנקבות ממליטות 2–3 צאצאים המתבגרים תוך 6 חודשים ויוצאים לחפש להקה משלהם.
קופים אלה אוכלי כל הניזונים מפירות, חרקים, חסרי חוליות נוספים, דבש, צוף, ביצי עופות ומחיות קטנות נוספות. להם עצמם טורפים רבים הכוללים חתוליים, עופות דורסים, נחשים וסמורים גדולים. הקופים צורחים כשהם רואים טורף וכולם בורחים לענפים הנמוכים.
מאזדה CX-5
מאזדה CX-5 (באנגלית: Mazda CX-5) היא קרוסאובר בעלת חמישה מקומות, המיוצרת על ידי מאזדה משנת 2011. היא הוצגה בתערוכת הרכב של פרנקפורט בשנת 2011 והגיעה לישראל בשנת 2012.
דור ראשון (2017-2011)
הדור הראשון יוצר בין השנים 2017-2011. הדור הראשון כלל מנוע בנזין I4 צילנדרים בנפח 2.0 ליטרים המספק כ-155 כוחות סוס ב-6,000 סיבובים לדקה. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת שישה הילוכים. המכונית מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 9.1 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 187 קילומטרים לשעה.
מתיחת פנים שנת 2015
בשנת 2015 עברה ה-CX-5 מתיחת פנים שכללה עיצוב חיצוני ופנימי חדש ושדרוג קל למנוע שהוסיף 10 כוחות סוס. מתיחת הפנים הגיעה לישראל בשנת 2015.
דור שני (2017-הווה)
בשנת 2017 הציגה מאזדה את הדור השני ל-CX-5. הדור השני כלל עיצוב מודרני אך המנועים נשארו כמו מלפני הדור השני. הדור השני הגיע לישראל בשנת 2017.
מתיחת פנים שנת 2021
בספטמבר 2021 חשפה מאזדה את מתיחת הפנים ל-CX-5, מתיחת הפנים כוללת שדרוגים בעיצוב ובבטיחות, בתחום ההנעה הדגם ממשיך עם מנועי בנזין בנפחי 2.0 ליטר 165 כ"ס, 2.5 ליטר 195 כ"ס ובשוק האמריקאי הדגם משווק גם עם מנוע 2.5 ליטר טורבו עם 250 כ"ס (או 230 כ"ס עם אוקטן 95).
ספר משפטים
ספר משפטים הוא הספר השלוש עשרה בסדרת ספריו ההלכתיים של הרמב"ם משנה תורה. בספר זה ממשיך הרמב"ם לעסוק במצוות שבין אדם לחברו, אך בדינים שאין בתחילת עשייתם נזק. כגון: דיני שומרים.
הפסוק הפותח את הספר
כדרכו בספרי משנה תורה פותח הרמב"ם גם את ספר משפטים בפסוק. הפסוק איתו בוחר הרמב"ם לפתוח את ספר משפטים הוא פסוק מספר תהילים: "אוֹדְךָ בְּיֹשֶׁר לֵבָב, בְּלָמְדִי מִשְׁפְּטֵי צִדְקֶךָ".
המצוות הכלולות בספר
בספר שופטים כלולים 23 מצוות, מתוכם: 11 מצוות עשה ו12 מצוות לא תעשה.
חלוקת המצוות על פי סדר ההלכות:
פרשני הספר
אחרונים:
מהדורות מבוארות:
אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין
אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (גרמנית Alexandrine von Mecklenburg-Schwerin, 24 בדצמבר 1879 - 28 בדצמבר 1952) הייתה אשתו של כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה
אלכסנדרינה נולדה בשוורין ב-24 בדצמבר 1879 לפרידריך פרנץ, שהיה מאוחר יותר הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ואנסטסיה מיכאילובנה, הדוכסית הגדולה של רוסיה, בתם של מיכאיל ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וצציליה, נסיכת באדן.
ב-26 באפריל 1898 התחתנה אלכסנדרינה עם כריסטיאן, נסיך הכתר הדני, ובשנת 1902 קיבלו בני הזוג את ארמון מרסילסבורג. בשנת 1906 הוכתר חמיה כפרדריק השמיני, מלך דנמרק, ולאחר מותו בשנת 1912 הוכתר בעלה ככריסטיאן העשירי, מלך דנמרק. במהלך מלחמת העולם השנייה הפגינה אלכסנדרינה את נאמנותה כלפי דנמרק, אף על פי שהייתה גרמנייה במוצאה. אלכסנדרינה תמכה בכוחות ההתנגדות לכיבוש, ועודדה את בני העם בסיורים שעשתה ברחבי הארץ יחד עם כלתה אינגריד, נסיכת שוודיה. בנוסף תמכה אלכסנדרינה בארגונים שונים שפעלו להקלת קשיי הכיבוש.
בשנת 1947 מת בעלה ובנה פרדריק התשיעי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. ב-28 בדצמבר 1952 מתה אלכסנדרינה בקופנהגן, ונטמנה בקתדרלת רוסקילדה.
משפחתה
אלכסנדרינה התחתנה ב-26 באפריל 1898 עם כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק, ממנו נולדו לה שני ילדים:
אשר שטרן
הרב אשר יעקב (אנשיל) שטרן (בכתיב מיושן: שטערן; ה'תק"פ – כ"ח באדר ה'תרמ"ח, 1820~ – 1888) היה רב גרמני ומחנך אשר שימש כרבה של המבורג.
ביוגרפיה
אשר אנשיל שטרן נולד לר' מאיר בשנת ה'תק"פ (1820~) ב. למד תחילה אצל אביו, והחל מגיל 11 אצל הרב זקל לייב וורמסר, רבה של פולדה, שאף שכר עבורו מלמד מיוחד. לאחר מכן למד אצל הרב יצחק דב הלוי במברגר ב, שהתפרנס באותה עת ממסחר. לאחר שרבו נתמנה לרבה של וירצבורג – המשיך ללמוד עמו שם. כן התקרב לרב אברהם בנימין זאב המבורג, ראש הישיבה בפיורדה. במקביל למד באוניברסיטת וירצבורג, השלים את לימודיו בהצטיינות (Exzellenz), והתפרנס מחינוך בניו של הברון מוריס הירש.
בשנת ה'תר"ה (1845~), בהיותו רווק כבן 25, ערך והוציא לאור לצד חברו הרב יונה רוזנבוים, את הספר "גידולי טהרה" על הלכות מקוואות, מאת רבו הרב מנחם מנדל קרגוי, רבה של פיורדה. ידידו הרב רוזנבאום (ה'תקפ"ב – ה'תרנ"ה) היה בנו של מנדל רוזנבאום. לימים שימש ראש הישיבה ב והיה חמיו של הרב דוד צבי הופמן וסבו של יונה עמנואל (הקרוי על שמו).
רבה של המבורג
בשנת ה'תר"ח (1848~) התקבל למלמד דת ודרשן בעיר הומבורג. בהיותו שם נסמך לרבנות בידי הרב אברהם וקסלר רבה של שוואבך, רבו הרב יצחק דב במברגר והרב קופל במברגר רבה של וורמס. לאחר פטירת רבה של המבורג, הרב יצחק ברנייס, בשנת ה'תרי"א (1851), נבחר הרב שטרן לשבת על כסאו ולכהן ברבנות העיר. בתקופת כהונתו, במשך 37 שנה ועד לפטירתו, התאגדו כלל הקהילות בעיר תחתיו. סמוך לאחר תחילת רבנותו נסמך גם לדיינות בידי הרב קופל במברגר. היה מיודד במשך שנים עם הרב יעקב אטלינגר, בעל "הערוך לנר", ורבה של אלטונה הסמוכה להמבורג.
כרב העיר, ניהל הרב שטרן בהתנדבות את ה"תלמוד תורה" המקומי, לימד במוסד בעצמו, הוביל אותו להצלחה מרובה ואף בנה לו בניין גדול וחדש. בתלמוד תורה זה למדו בנים ובנות, במבנים שונים, גם לימודי חול. בשנת ה'תר"ך (1860~) קיבל משר החינוך בברלין הרשאה מיוחדת אשר הכירה במוסד כ"בית ספר יהודי מוכר" – תיכון ריאלי – דבר שאיפשר לתלמידיו לגשת לבחינות השנתיות הכלליות. כפי הנראה, בית ספר זה היה הראשון מסוגו בקרב יהודי אשכנז. לצד אלה, היה בעל השפעה גדולה בעיריית המבורג וכן אצל ראש העיר.
הרב שטרן נפטר בהיותו בן 68, ביום כ"ח באדר ה'תרמ"ח (1888). לצדו כרב העיר שימש הרב אליקים גצל שלזינגר כאב בית דין, אשר החליף את הרב שטרן כאשר נעדר מן העיר, וכיהן על כסאו לאחר פטירתו.
משפחתו
בשנת ה'תרט"ו (1855) ביקר הרב שטרן בלונדון, התארס בה לינטה, בתו של הרב נתן מרקוס אדלר רבה של אנגליה בין השנים 1845–1890, ונישא בהמבורג בחודש אייר של אותה שנה. גיסו הוא הרב נפתלי הרמן אדלר, רבה של אנגליה בין השנים 1891–1911. לרב שטרן ולרעייתו בן אחד, נפתלי, ושבע בנות. בתו הבכורה, יעטכן, נישאה בשנת ה'תרל"ח (1878) לרב מיכאל כהן, לימים רבה של פולדה.
יחידה שקולה לאלבום
יחידה שקולה לאלבום היא יחידת מידה בתעשיית המוזיקה המגדירה את כמות צריכת המוזיקה השקולה לרכישת עותק אחד של אלבום. דרכי צריכת המוזיקה הנמדדים כחלק מיחידה זו כוללות סטרימינג והורדה של שירים, זאת בנוסף למכירות אלבומים סטנדרטיות.
יחידת המידה נכנסה לשימוש במהלך העשור השני של המאה ה-21, כמענה לירידה החדה במכירות עותקי אלבומים במאה ה-21. מכירות עותקי האלבומים ירדו בכחצי משנת 1999 עד 2009, וציינו ירידה בתעשייה ממכירות אלבומים בשווי של כ-14.6 מיליארד דולר לכ-6.3 מיליארד דולר.
קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של ליסט
קונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של פרנץ ליסט הוא קונצ'רטו לפסנתר במי במול, שהלחין המלחין ההונגרי פרנץ ליסט על פני תקופה ארוכה של כ-26 שנים. את הנושאים העיקריים ביצירה הוא הלחין בשנת 1830, בעוד שאת הגרסה האחרונה הוא סיים להלחין בשנת 1849. הקונצ'רטו מורכב מארבעה פרקים ונמשך כ-20 דקות. הוא הוצג בהופעת בכורה לראשונה בויימאר ב-17 בפברואר 1855, כאשר ליסט בעצמו ניגן בפסנתר והקטור ברליוז ניצח על התזמורת.
היסטוריה
הנושאים העיקריים של הקונצ'רטו נכתבו בספר סקיצות משנת 1830, כאשר ליסט היה בן תשע עשרה. ככל הנראה שהוא השלים את היצירה בשנת 1849, ובכל זאת עשה שינויים נוספים בשנת 1853. היא הוצגה לראשונה בויימאר בשנת 1855, כאשר המלחין (ליסט) מנגן בפסנתר והקטור ברליוז מנצח על התזמורת. ליסט ביצע שינויים נוספים אחרי פרסומו של הקונצ'רטו, בשנת 1856. המלחין בלה בארטוק תיאר את הקונצ'רטו כ"המימוש המושלם הראשון של צורת סונאטה מחזורית, כאשר נושאים משותפים מטופלים על פי עקרון הווריאציה".
מבנה הקונצ'רטו
הקונצ'רטו מורכב מארבעה פרקים קצרים יחסית.
פרק 2. אדג'יו
הצ'לו והקונטרבס מציגים את קטע האדג'יו (איטי) באופן שלו ואחיד, לפני ששאר כלי המיתר מצטרפים לנגינה. לאחר מכן, צלילי הצ'לו והקונטרבס נעלמים לפני שהפסנתר מצטרף לנגן. הפסנתר משתמש בנושא שניגנו המיתרים ומפתח אותו הלאה, בסגנון דמוי נוקטורן עם ארפג'יות שמנוגנות על ידי יד שמאל באופן רך וזורם לעומת נגינה יותר מהירה ביד ימין. הקטע מגיע לשיא בו מנגנים פורטיסימו חזק ואחריו סולם דימינונאדו יורד בהדרגה עד שנפסקת המוזיקה.
לאחר הפסקה קצרה, התזמורת כולה מתחדשת ושוב מנגנת את אותו הנושא. ואז הצ'לו מנגן את הנושא שהיה בהתחלה בזמן שהפסנתר עונה להם בחיפזון. זה מוביל לקטע שבו כלי הנשיפה מנגנים בסולו נושא חדש ואילו הפסנתר מנגן טרילים ארוכים ביד ימין ואקורדים ביד שמאל. את הפרק מסיימים הפסנתר והקלרינט בדואט.
פרק 3. אלגרטו ואלגרו
הפרק השלישי מתחיל כשקטע קישוט מעין עוקב אחרי המנגינה הראשית. (השימוש התכוף והבולט בשיטה זו מוביל את המבקר אדוארד הנסליק ללעוג ליצירה זו). הפסנתר מפתח את הנושא עוד יותר. זה מתרחש לאורך כל הפרק, אולם נושאים קודמים משני הפרקים הקודמים מוצגים מחדש ומשולבים יחד כדי להעניק לקונצ'רטו זה את צורתו המיוחדת הדומה לרפסודיה. תנועה זו היא בעלת אופי משעשע בהחלט, כאשר הפסנתר מתחיל לנגן קפריצ'ו, ודואטים קטנים מתרחשים בין כלי הנשיפה והפסנתר לאורך כל הדרך. המחצית השנייה של התנועה, לעומת זאת, עוברת תפנית כהה יותר, כאשר הפסנתר, לאחר סיום קטע הסקרצו, מנגן טרמולנדו באזור של התווים הנמוכים, עם פיתוח של הנושא הראשון. התנועה מסתיימת במוזיקה דומה מאוד לתחילת הפרק הראשון, עם קטע פסנתר.
תזמור
הקונצ'רטו הזה יחסית לתזמור של ליסט בדרך כלל, בעל תזמורת קטנה יחסית וכולל את כלי הנגינה הבאים:
כלי נשיפה מעץ
פיקולו.
שני חלילים. שני אבובים.
שני קלרינטים.
שני בסונים.
כלי נשיפה ממתכת
שתי קרנות יער.
שתי חצוצרות.
שלושה טרומבונים.
כלי הקשה
טימפני.
מצלתיים.
כלי קשת
כינורות.
ויולות.
צ'לו.
קונטרבס.
אושר (מחזה)
אושר הוא מחזה מאת מיכאל גורביץ' ובבימויו, שעלה לראשונה בתיאטרון החאן ב-30 בדצמבר 2004.
עלילה
העלילה מתרחשת בבית בן שלוש קומות: בקומה העליונה גרים זוג נשוי, ויוי ואושר; בקומה האמצעית גר אביו של אושר; ובקומת המרתף משחקים ארבעה גברים בקלפים. ויוי היא בחורה משועממת, כי אושר בעלה אינו שם לב אליה, היא צופה בתוכנית בטלוויזיה בה נראים שלושת הגברים מהמרתף משחקים בקלפים. אושר מוצא נעל של בחורה, מכניס אותה לתיקו, וויוי אשתו מגלה זאת ומזמינה את הקלפנים מהמרתף להרוג את בעלה.
מנחה הערב שמספר על ההצגה, מזמין שני פרשנים מלומדים להסביר את ההצגה לקהל והם מוצאים עצמם בתוך העלילה. אדם היושב בקהל מקבל צלצול טלפון והוא עולה לבמה ומצטרף למשחק הקלפים. אשתו צופה בו ומנסה לעלות על הבמה ולהצטרף אליו.
אושר רוצה להכניס את אביו לבית אבות. לבית אביו של אושר מגיע מלאך, שעוזר להם לשקם את היחסים ביניהם. בהמשך העלילה הקלפנים מנסים להרוג את אושר ואושר מנסה להשיב אליו את אשתו ולזכות מחדש באהבתה.
זכויות להט"ב במלזיה
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) במלזיה כפופות לרדיפה ואפליה רשמית, בעודם מתמודדים עם אתגרים משפטיים וחברתיים שלא נתקלים בהם תושבים הטרוסקסואלים. "מעשה סדום" הכולל פעילות הומוסקסואלית מהתקופה הקולוניאלית של האימפריה הבריטית מוגדר כפשע במדינה, בעוד החוקים בנושא נאכפים בקפדנות, והגישה החברתית לאזרחי להט"ב מעוצבת על ידי האסלאם, דת המדינה הרשמית של מלזיה. עבירה על החוק בנושא צפויה לעונש של עד 20 שנות מאסר בעוד הרשויות עלולות להביא את האדם לענישה גופנית פומבית.
ארגון זכויות האדם הבינלאומי "Human Rights Watch" הצהיר בשנת 2015 כי אפליה נגד לסביות, הומואים, ביסקסואלים וטרנסג'נדרים מוגדרת כנפוצה במלזיה.
בפברואר 2021, בית משפט הכריז שחוקי מדינה במלזיה "אינם יכולים להיות בסתירה או לעקוף את החוקים פדרליים האוסרים על פעילות הומוסקסואלית".
מעמד בחוק
מלזיה שומרת על האיסור הפלילי של העידן הקולוניאלי בשטחה על ייחסה לקיום "מעשי סדום", המוגדר באופן רחב כך שכולל באיסורו מעשים הטרוסקסואלים והומוסקסואלים כאחד, עם עונשים אפשריים של קנסות, הצלפת מלקות ועונשי מאסר עד 20 שנות מאסר. סעיף בחוק הפלילי קובע גם עונש נוסף לגברים שהורשעו ב-"מעשה מגונה גס עם גבר אחר". בנוסף לחוק החילוני, ניתן להאשים אזרחים מוסלמים גם בבתי דין איסלאמים מיוחדים. הוצאות להורג, מכות ועינויים הוגדרו כנסבלים במלזיה על רקע אשמת ביצוע פעילות הומוסקסואלית, עם סיכון נוסף של גירוש מהמדינה. דיון ציבורי על העברת רפורמה בחוק עבור העברת אי-הפללה של קיום יחסים פרטיים בין מבוגרים בהסכמה התקיים לאורך השנים. מספר מחברי מפלגת האופוזיציה הגדולה הביעו תמיכה ברפורמה כזו, בהם לאטאפה קולה, אך זו אינה העמדה הרשמית של המפלגה בעוד נכון לינואר 2022, אף מפלגה פוליטית או נציג נבחר בפרלמנט המלזי לא הציע רפורמה כזו באופן רשמי.
ב-1994, הממשלה אסרה על כל מי שהוא הומוסקסואל, ביסקסואל או טרנסג'נדר להופיע בתקשורת הנשלטת על ידי המדינה.
בשנת 1995, שר הדתות של מדינת סלנגור שיבח את הקבוצות האסלאמיות "Islamic Badar vigilante", שהתארגנו ב-1994, כדי לסייע במעצר של 7,000 אנשים בגין עיסוק בפעילויות "לא-אסלאמיות" בהן הומוסקסואליות.
בשנת 2005, מפקד הצי המלכותי המלזי (RMN), מוחמד אנואר מוחמד נור, הצהיר כי הצי "לעולם לא יקבל הומוסקסואלים לשירותו".
בשנת 2010, מועצת צנזורה הסרטים של מלזיה הודיעה שתאפשר תיאור של דמויות הומוסקסואליות בתנאי שהדמויות "חוזרות בתשובה" או מוצגות כ-"מתות". בשנת 2017 מלזיה ניסתה לצנזר את הסרט היפה והחיה מטעם דיסני על הצגת מספר רגעים הומוסקסואלים, אך לבסוף חזרה בה מתוכניתה ונתנה לסרט להיות מוצג במלואו. ועדת הצנזורה לא התנגדה גם כן לאחר מכן להקרנתו של הסרט פאוור ריינג'רס עם סצנה לסבית בתוכנו.
בשנת 2011, סקסואליטי מרדקה (במלאית: "מיניות עצמאית"), אירוע פסטיבל שנתי לזכויות למיניות חופשית, התרכז סביב הנושא "קוויר ללא פחד". הפרסום לאירוע כלל סרטונים של מספר אזרחים מלזיה המכריזים על זהותם הקווירית, וקוראים לשוויון עבור זכויות להט"ב במדינה. לאחר פרסום האירוע, פרסמה משטרת מלזיה המלכותית הצהרה האוסרת על האירוע, בהתבסס על הנחות היסוד של "סיכון הפרעה לסדר הציבורי ופגיעה בחופש הדת". עם זאת, בשנת 2014, סעיף 27 א(1)(ג) לחוק המשטרה, ששימש לאיסור קיום האירוע, הוחלף על ידי חוק האספה השלווה 2012 (PAA) אשר הביא לביטול האיסור.
באפריל 2015, נישה איוב, פעילה טרנסג'נדרית, סייעה לשלוש טרנסג'נדריות מוסלמיות בקריאת תיגר על דין השריעה האוסר על גברים לבצע קרוס-דרסינג במדינת נגרי סמבילן באמצעות הארגון אחיות למען שינוי (JFS). בעוד שהתיק זכה בבית המשפט לערעורים, בית המשפט הפדרלי ביטל מאוחר יותר את ההחלטה בפסיקתו באוקטובר 2015.
במאי 2017, מצעד הגאווה שאורגן על ידי אוניברסיטת טיילור שעתיד היה להתקיים בחודש יוני בבירה קואלה לומפור, בוטל עקב לחץ איסלאמיסטי. בספטמבר 2018, שתי נשים הורשעו בניסיון לקיים יחסי מין במכוניתן, ונקנסו ב-3,300 רינגיט מלזי והצלפת 6 מלקות בפני קהל באולם בית המשפט במדינת טרנגנו. ראש הממשלה מאהאטיר מוחמד גינה את עונשן ואמר כי הוא "לא משקף את הצדק או החמלה של האסלאם". במאי 2019, גורמי משטר ואנשי אכיפה דתיים פשטו על בר הומוסקסואלי בקואלה לומפור. באותו החודש, אישה טרנסג'נדרית הוכתה על ידי קבוצת תוקפים בסרמבאן, ליד עיר הבירה. השר הממונה על עניינים אסלאמים זכה לביקורות שליליות מצד פעילים ומחוקקים אחרים במפלגת השלטון, לאחר שהורה להסיר דיוקנאות של שני פעיל להט"ב מלזים מתערוכת אמנות באותה תקופה.
בנובמבר 2019, בית משפט גזר עונש על חמישה גברים באשמת "ניסיון לקיום יחסים הומוסקסואלים", על פי סעיף 28 בחוק הפלילי של סלנגור (על רקע דין השריעה) וגזר עליהם קנסות, מאסר והצלפת 6 מלקות עבור כל אחד. התיק התרחש לאחר הרשעה של 11 גברים בבית מגורים פרטי בסלנגור בשנת 2018, בו הורשעו באשמת הומוסקסואליות.
מקרה של בחינת העברת אי-הפללה עבור פעילות הומוסקסואלית בהסכמה התקיים במאי 2020, בו אדם הגיש ערעור לבית המשפט הפדרלי נגד החוקים האסלאמים האוסרים על "קיום יחסי מין נגד סדרי הטבע" בסלנגור. ב-25 בפברואר 2021, בית המשפט הפדרלי הכריז פה אחד כי הוראת חוק מדינת סלנגור שהפכה "קיום יחסי מין נגד סדרי הטבע" לעבירה של דין שריעה אינה תקפה לאור העובדה שהיא "סותרת את החוקה הפדרלית" בעוד עבירות מסוג זה "נתונות בסמכות השיפוט של הפרלמנט". תקציר פסק הדין הוקרא על ידי השופט העליון טנגקו מימון טואן מט.
בפברואר 2021, בית משפט מקומי הכריז כי כל חוקי המדינה במלזיה "אינם יכולים להתנגש או לעקוף את החוקים הפדרליים האוסרים על פעילות הומוסקסואלית".
הרשעתו של אנואר איברהים
בשנת 1998 הואשם הפעיל הפוליטי אנואר איברהים בשחיתות וביצוע "מעשה סדום" (פעילות הומוסקסואלית). בשנת 2000, הוא נידון לתשע שנות מאסר על רקע אשמה בעיסוק במעשי סדום עם נהגו בן ה-19 וכותב הנאומים שלו לשעבר. אף על פי מחאות בינלאומיות נגד מעצרו, איברהים נאלץ לשרת 4 שנות מאסר מעונשו לפני ששוחר בשנת 2004, כאשר בית המשפט הפדרלי של מלזיה זיכה אותו מכל ההאשמות. לאחר שחרורו, איברהים הצהיר כי הוא חף מפשע בעוד האשמותיו היו חלק מקנוניה ממשלתית לסיום הקריירה הפוליטית שלו. בנוגע לחוקי מלזיה המפלילים פעילות הומוסקסואלית, איברהים הצהיר כי הוא "מרגיש שיש לתקן את החוקים הפליליים הלאומיים נגד הומוסקסואליות כדי להגן על זכויותיהם של מבוגרים בעלי הסכמה לקיים חיים פרטיים" אם כי הצהיר שהכשרת נישואים חד מיניים "הולכים קצת רחוק מדי".
בשנת 2007, ראש הממשלה לשעבר, מאהאטיר מוחמד, הגיב לתביעה אזרחית שהגיש איברהים בכך שקבע כי הומוסקסואל לא צריך לכהן בתפקידים ציבוריים במלזיה בעוד כי הוא "יודע שאיברהים הוא הומוסקסואל מכיוון שהנהג הגברי שלו וכותב הנאומים הצהירו שניהם בבית המשפט כי קיימו יחסי מין".
ביולי 2008, איברהים נעצר שוב והואשם במעשה סדום עם עוזר שלו לשעבר בפעילותו הפוליטית. מעצרו הגיע זמן קצר לאחר שאיברהים טען כי הוא בעמדה לערער על הקואליציה השולטת לאחר ההצלחות של האופוזיציה בבחירות הכלליות במלזיה במרץ 2008. עם זאת, שוחרר לאחר מכן בערבות.
בתחילת שנת 2015, איברהים נעצר שוב ונידון לחמש שנות מאסר. ב-16 במאי 2018, מלך מלזיה לשעבר, הסולטן מוחמד החמישי, חנן רשמית את איברהים לאחר שנפגש עם חברי מועצת החנינות ועם ראש הממשלה מאהאטיר מוחמד. חנינתו המלכותית המלאה של איברהים נעשתה על בסיס עיוות דין.
זהות מגדרית
ארגון זכויות האדם הבינאלומי "Human Rights Watch" דיווח לאורך השנים כי דין השריעה האסלאמי ברמת המדינה אוסר על ביצוע קרוס-דרסינג במלזיה, בעוד טרנסג'נדרים "עומדים בפני מעצר שרירותי, תקיפה פיזית ומינית, מאסר, שלילה מפלה של שירותי בריאות ותעסוקה והתעללויות אחרות". ב-1998, כ-45 טרנסג'נדרים מוסלמים הואשמו והורשעו בבית משפט מקומי על רקע ביצוע קרוס-דרסינג, בעוד 23 טרנסג'נדרים נוספים עמדו בפני קנסות ועונשי מאסר דומים בשנת 1999.אזרחים טרנסג'נדרים מלזים נעצרו לעיתים קרובות על ידי שוטרים במסגרת החוקים האזרחיים המפלילים "מעשה מגונה ציבורית", בעוד אם היו מוגדרים כמוסלמים, נידונו לאישום על ידי קצינים דתיים על פי דין השריעה בגין "התחזות לנשים". דו"ח של "Human Rights Watch" משנת 2014 טען כי טרנסג'נדרים היו נתונים ל-"תקיפה, סחיטה והפרות של זכויותיהם הפרטיות על ידי המשטרה, והשפלה, תקיפה פיזית ומינית על ידי פקידי המחלקה הדתית".
בנובמבר 2014, שלוש נשים טרנסג'נדריות ממדינת נגרי סמבילן שנעצרו בגין ביצוע קרוס-דרסינג על רקע דין השריעה ערערו לבחינת החוק בבית המשפט לערעורים על לבוש מתאים של אנשים עם דיספוריה מגדרית. בית המשפט הכריז פה אחד על ביטולו של דין השריעה נגד התרת קרוס-דרסינג בעודו צוין כמי שמפר את הזכות החוקתית של "חופש הביטוי, התנועה והזכות לחיות בכבוד ובשוויון". ב-8 באוקטובר 2015, בית המשפט הפדרלי של מלזיה ביטל את הפסיקה מ-"טעמים פרוצדורליים" בעודו קבע כי שלוש הנשים היו צריכות לקבל אישור שיפוטי משופט בית המשפט הפדרלי כשהחלו בתביעה החוקתית שלהן. אף על פי ששופט בג"ץ נתן את אישורו בנובמבר 2011, בית המשפט הפדרלי קבע כי "עשה זאת בטעות".
טיפולי המרה
בפברואר 2017, ממשלת מלזיה תמכה בקיומם של טיפולי המרה וטענה כי ניתן "לרפא הומוסקסואליות באמצעות הכשרה מקיפה". ביוני 2017 החל משרד הבריאות בתחרות קולנועית למציאת הדרך הטובה ביותר "לרפא ולמנוע הומוסקסואליות". עם זאת, התחרות בוטלה מאוחר יותר בעקבות זעם ציבורי עצום.
פוליטיקה
מספר חברי פרלמנט ממפלגת השלטון, פקטן הראפאן, הביעו תמיכה בזכויות להט"ב. המפלגה הסוציאליסטית המלזית (PSM) מוגדרת נכון לשנת 2022 כמפלגה הפוליטית היחידה שתומכת בגלוי ומגינה על זכויות להט"ב לצד זכויות מיעוטים אחרות.
בשנת 2001, בקדנציה הקודמת שלו כראש הממשלה, מאהאטיר מוחמד, הצהיר כי המדינה "תגרש כל שרים או דיפלומטים זרים המבקרים בממשלה" שידועים כהומוסקסואלים. מוחמד הזהיר בנוסף שרים הומוסקסואלים במדינות זרות שלא להביא את בני זוגם בעת ביקורם במדינה. בניגוד לעמדתו, בתו של מהאטיר, מרינה מהאטיר, קראה להפסקת אפליה על רקע נטייה מינית במלזיה בשנים 1998-1999. במהלך הרצאה בפני סטודנטים באוניברסיטה בבנגקוק, תאילנד, באוקטובר 2018, הצהיר מוחמד בהיותו מכהן כראש ממשלה כי מלזיה "לא תעתיק את הגישה של מדינות מערביות כלפי זכויות להט"ב". ביוני 2019, חזר על עמדתו, כאשר נאם באיחוד קיימברידג' באנגליה, בו הצהיר כי "מלזיה לא יכולה לקבל נישואים חד מיניים או זכויות להט"ב" והוסיף כי "אני לא מבין נישואי הומוסקסואלים. במלזיה ישנם כמה דברים שאנחנו לא יכולים לקבל, אף על פי שזה נתפס כזכויות אדם במדינות המערב".