cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'אנקרלו אנטוניוני
קריירת משחק
שלוש שנים אחר כך, ב-12 בפברואר 1984, שוב נפצע אנטוניוני בתיקול עם שחקן סמפדוריה, שגרם לו לשבר בשוקית. אנטוניוני לא חזר לשחק באותה עונה, והחמיץ גם את כל עונת. בעונת הובילו אנטוניוני והחלוץ רמון דיאס את פיורנטינה להישארות בליגה, לאחר שסיימה במקום העשירי, ארבע נקודות בלבד מהקו האדום. בסיום העונה, עזב אנטוניוני את פיורנטינה והצטרף ללוזאן מליגת העל השווייצרית. אנטוניוני רשם 341 הופעות בסרייה א' במדי פיורנטינה, יותר מכל שחקן אחר בהיסטוריה. בסך הכל רשם במדי הקבוצה 429 הופעות בכל המסגרות, והוא המוביל גם בקטגוריה זו. 61 שערי הליגה שכבש במדי פיורנטינה מציבים אותו במקום החמישי בטבלת מלך שערי הליגה של הקבוצה בכל הזמנים. בסך הכל הוא כבש 72 שערים במדי הקבוצה, והוא ממוקם במקום הרביעי בטבלת מלך שערי הקבוצה בכל הזמנים.
לאחר שתי עונות בלוזאן, בהן לא זכה להישגים משמעותיים, הודיע אנטוניוני ב-25 באפריל 1989 על פרישה מכדורגל. לאחר פרישתו נערך לו משחק פרידה באצטדיונה של פיורנטינה, סטאדיו קומונלה, ו-40,000 צופים הגיעו להיפרד מהשחקן. לאחר פרישתו הוסיף אנטוניוני לשמש בתפקידי ניהול במועדון, ועזב ב-2001, בעקבות פיטוריו של המאמן הטורקי, פתיח טרים.
ב-2010 זכה אנטוניוני בתואר "אגדת כדורגל" במסגרת פרסי רגל הזהב.
נבחרת איטליה
אנטוניוני החל את הקריירה הבינלאומית שלו כבר בגיל 20. משחק הבכורה שלו התקיים ב-20 בנובמבר 1974 במסגרת מוקדמות יורו 1976, בהפסד החוץ של נבחרת איטליה ל בתוצאה 3-1.
אנטוניוני זומן על ידי המאמן אנצו ביארזוט לסגל הנבחרת למונדיאל 1978 בארגנטינה. אנטוניוני פתח בכל שלושת משחקיה של הנבחרת בשלב הבתים הראשון, ממנו העפילה מהמקום הראשון, וכן פתח במשחק אחד בשלב הבתים השני, מול, ובהפסד ל במשחק על המקום השלישי. הוא הגיע עם נבחרתו למקום הרביעי גם בטורניר יורו 1980 שנערך באיטליה שנתיים אחר כך. כשפתח בכל משחקי שלב הבתים אך החמיץ את המשחק על המקום השלישי.
אנטוניוני הוסיף לייצג את הנבחרת במוקדמות יורו 1984, אליו נכשלה אלופת העולם המכהנת להעפיל. הופעתו האחרונה של אנטוניוני בנבחרת הייתה ב-16 בנובמבר 1983 במסגרת טורניר המוקדמות, בהפסד החוץ של איטליה 2-0 ל.
בסך הכל רשם אנטוניוני 73 הופעות במדי נבחרת איטליה, ארבע מתוכן כקפטן הנבחרת, בהן כבש שבעה שערים.
סן חוזה שארקס
סן חוזה שארקס (באנגלית: San Jose Sharks) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מסן חוזה, קליפורניה, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית הפסיפי שבחטיבה המערבית.
הקבוצה נוסדה ב-1991 והחלה לשחק ב-NHL בעונת 1992.
השארקס לא זכו מעולם בגביע סטנלי.
הקמת הקבוצה
סיפור הקמתה של סן חוזה שארקס מתחיל בקבוצת ה-NHL הקודמת שפעלה באזור מפרץ סן פרנסיסקו, קליפורניה סילס/אוקלנד סילס, ששיחקה באוקלנד בין 1967 ו-1976. הבעלים שלה, האחים גורדון וג'ורג' גאנד, העבירו אותה לקליבלנד תחת השם קליבנלד בארונס לאור כישלונותיה הכספיים והמקצועיים. גם בקליבלנד לא שפר גורלה של הקבוצה, והאחים גאנד קנו קבוצת NHL נוספת, מינסוטה נורת'סטארס, ומיזגו את הבארונס לתוכה.
עם התגברות העניין הציבורי בהוקי קרח בקליפורניה בעקבות עסקת מעברו של וויין גרצקי ללוס אנג'לס קינגס בקיץ 1988 נמלכו האחים גאנד בדעתם, ושאפו לחזור ולפעול באזור סן פרנסיסקו. הניסיון שלהם להעביר את הנורת'סטארס לאזור נתקל בהתנגדות של ה-NHL ששאפה להשאיר את הקבוצה במינסוטה. לבסוף הסתיים העימות בפשרה - האחים גאנד מכרו את חלקם בנורת'סטארס וקיבלו מה-NHL זיכיון לקבוצה חדשה בסן חוזה.
האחים ערכו משאל אוהדים באזור כדי לקבוע שם לקבוצה. השם הפופולרי ביותר היה "בליידס" (Blades - "להבים"). אף על פי שהכוונה הייתה ללהבים של נעלי ההחלקה, חששו האחים גאנד מקישור לכלי נשק, והחליטו לבחור בשם שהגיע שני במשאל האוהדים - ה"שארקס", על שם הכרישים הרבים החיים לחופי צפון קליפורניה.
1991 - 1993: ימי "קאו פאלאס"
כשהשארקס החלו את עונת ה-NHL הראשונה שלהם, עונת 1991/92, היה אולם הקבע שלהם בסן חוזה רק בתחילת בנייתו. השארקס נאלצו לשחק את משחקיהם הביתיים ב"קאו פאלאס", בעיר דיילי סיטי הצמודה לסן פרנסיסקו. האולם היה כה מיושן שכבר ב-1967 סירבה קבוצת ה-NHL הקודמת של האזור, קליפורניה סילס, לשחק בו.
1994 - 1995: בית קבע והצלחות ראשונות
לפני עונת 1993/94 יכלו השארקס לעבור לבית הקבע שלהם, "סן חוזה ארנה" (כיום סאפ סנטר), שזכה לכינוי "מֵכל הכרישים". הם הצטיידו במאמן חדש, קווין קונסטנטין, וגם ברכש של כוכבים וותיקים ומנוסים - החלוצים הרוסים סרגיי מקארוב ואיגור לריונוב והמגן הלטבי סנדיס אוזולינש, כשמאחור הפגין ארתורס אירבה יכולת טובה בשער. השארקס סיימו עם מאזן של 33 ניצחונות מול 35 הפסדים ו-16 תיקו, ובכך קבעו שיא NHL חדש עם שיפור של 58 נקודות בטבלה לעומת העונה הקודמת. המאזן הספיק לעלייה ראשונה לפלייאוף מהמקום השמיני בחטיבה המערבית, מקום שהבטיח סדרה קשה מול המדורגת ראשונה, דטרויט רד וינגס. הסדרה נגררה לשבעה משחקים, כשלקראת סיום המשחק השביעי בדטרויט כבש חלוץ השארקס ג'יימי בייקר שער ניצחון שהשלים את ההפתעה והעלה את השארקס לסיבוב השני.
בסיבוב השני, מול טורונטו מייפל ליפס, שמטו השארקס יתרון של 3:2 בסדרה ונוצחו בה בשבעה משחקים.
עונת 1994/95, שקוצרה בשל סכסוך עבודה שהשבית את הליגה במשך ארבעה חודשים, הסתיימה בתוצאה כמעט זהה. השארקס עלו לפלייאוף מהמקום השביעי במערב, והפתיעו את המדורגת שנייה קלגרי פליימס משער ניצחון של ריי ויטני בהארכה השנייה של המשחק השביעי. בסיבוב השני הובסו השארקס על ידי דטרויט רד וינגס.
1996 - 1997: כישלונות ובניה מחודשת
עונת 1995/96 הייתה שנה של שינוי בקבוצה, כאשר לריונוב ואוזולינש עזבו במהלכה, וארתורס אירבה, ששבת בעקבות סכסוך חוזי בתחילת העונה ולאחר מכן נפצע במהלכה, עזב בסיומה. למרות רכש של החלוץ אוון נולן מקולורדו אוולאנש נכשלה הקבוצה ולא עלתה לפלייאוף.
עונת 1996/97, עם אל סימס כמאמן, לא הייתה שונה בהרבה. הקבוצה התנחמה בהמשך הבנייה לעתיד כשההימור על טוני גרנאטו, חלוץ ששב מפציעת ראש קשה בעונה הקודמת, השתלם, וגרנאטו הצטיין בהתקפה לצידו של נולן.
1998 - 2002: עידן דריל סאטר ועלייה לכוון הצמרת
השארקס התייצבו לעונת 1997/98 עם רכש משמעותי - השוער מייק ורנון שזכה בגביע סטנלי עם דטרויט רד וינגס והיה ה-MVP של הפלייאוף עונה קודם לכן. אל עמדת המאמן נכנס דריל סאטר, שחקן עבר וחלק ממשפחה של שישה אחים ששיחקו כולם ב-NHL. עם הרכש החדש חזרו השארקס לפלייאוף למרות מאזן שלילי, אולם נוצחו בסיבוב הראשון על ידי דאלאס סטארס. עונת 1998/99 הייתה העתק כמעט מדויק, כאשר הפעם הדיחה את השארקס בפלייאוף קולורדו אוולאנש.
גם בעונת 1999/2000 עלו השארקס לפלייאוף לאחר שבפעם הראשונה סיימו את העונה הרגילה במאזן חיובי, אולם המאזן הספיק רק לדירוג במקום השמיני במערב והביא למפגש פלייאוף עם סנט לואיס בלוז, שסיימה את העונה עם המאזן הטוב ב-NHL. כמו ב-1994, הפתיעו השארקס בסדרה מכוננת מבחינתם והדיחו את הבלוז בשבעה משחקים, ובכך השיגו ניצחון ראשון בסדרת פלייאוף מזה חמש עונות. בסיבוב השני, ללא הקפטן אוון נולן הפצוע, הודחו השארקס על ידי דאלאס סטארס. במהלך העונה הציגו השארקס לראשונה למספר משחקים את השוער הרוסי יבגני נבוקוב.
בעונת 2000/01 כבר היה נבוקוב השוער הראשון של הקבוצה, וזכה בתואר רוקי השנה ב-NHL שהביא לו את גביע קאלדר. גם ההתקפה התחזקה עם הרכש של הכוכב הפיני טמו סלאנה ממייטי דאקס אוף אנהיים. למרות עונה רגילה של 95 נקודות בטבלה - העונה הטובה בתולדותיהם - נוצחו השארקס בסיבוב הראשון של הפלייאוף על ידי סנט לואיס בלוז.
נבוקוב המשיך להצטיין גם בעונת 2001/02 בעוד ההתקפה התחזקה עוד עם החלוץ הוותיק אדם גרייבס. השארקס שיפרו את מאזנם מהעונה לשעברה עם 99 נקודות בטבלה וזכו לראשונה בתולדותיהם באליפות הבית הפסיפי. בפלייאוף המשיכה הקבוצה לשחק טוב והדיחה בקלות את פיניקס קויטיס בדרך למפגש בסיבוב השני עם האלופה היוצאת קולורדו אוולאנש. השארקס שמטו יתרון 3:2 בסדרה והודחו בצורה דרמטית לאחר שנוצחו בביתם בהארכה במשחק השישי, ולאחר מכן בדנוור במשחק השביעי והמכריע.
2003: שינוי בעלות ועונה של תוהו ובוהו
את המירוץ היציב של הקבוצה לצמרת קטעה עונת 2002/03, כאשר לפניה מכרו האחים גאנד את הקבוצה לקבוצת משקיעים מקומית. בהנחיית המשקיעים החדשים עברה הקבוצה מהפך מן היסוד. יבגני נבוקוב שבת מפעילות בשל סכסוך חוזי, ושחקנים רבים אחרים עזבו את הקבוצה בסדרת עסקאות תמוהה, כאשר השיא היה מכירתו של הקפטן הוותיק אוון נולן לטורונטו מייפל ליפס. הבעלים החדשים ניסו להיפטר גם מטמו סלאנה, אולם לסלאנה היה סעיף בחוזהו שמנע את מעברו. השארקס סיימו אחרונים בבית הפסיפי והחמיצו את הפלייאוף לראשונה מאז 1997. המאמן סאטר פוטר במהלך העונה והוחלף על ידי רון וילסון. סלאנה עזב לבסוף בסיום העונה כשחקן חופשי.
2004 - 2014: קבוצה משמעותית בליגה
את עונת 2003/04 החלה הקבוצה עם רון וילסון כמאמנה החדש ועם דאג וילסון (אין קשר משפחתי), מי שהיה כוכב הקבוצה בשנים הראשונות לקיומה, כמנהל. יבגני נבוקוב חזר לשער, והשארקס סיימו כאלופי הבית הפסיפי עם 104 נקודות בטבלה - הפעם הראשונה שהקבוצה עברה את גבול 100 הנקודות. בסיבוב הראשון בפלייאוף הביסו את סנט לואיס בלוז בחמישה משחקים, ובסיבוב השני מול קולורדו אוולאנש כמעט שמטו יתרון של 3:0 בסדרה לפני שניצחו אותה בשישה משחקים. בפעם הראשונה עלתה הקבוצה לסדרת גמר החטיבה המערבית.
בגמר החטיבתי פגשו השארקס את קלגרי פליימס עם מספר פנים מוכרות - מאמנם עד העונה הקודמת, דריל סאטר, והשוער הפיני מיקה קיפרוסוף שהיה מחליפו של נבוקוב בשארקס והועבר לפליימס במהלך העונה. חמשת המשחקים הראשונים הלכו נגד הביתיות, אולם במשחק השישי בקלגרי ניצחו הפליימס והשלימו ניצחון בסדרה.
עונת 2004/05 בוטלה בשל סכסוך עבודה בליגה, וכשהליגה חזרה לפעילות בעונת 2005/06 הציפיות מהשארקס היו גבוהות. התחלה רעה של העונה, כולל עשרה הפסדים רצופים, הביאו את הקבוצה לבצע עסקת ענק ולרכוש מבוסטון ברואינס את החלוץ המצטיין ג'ו ת'ורנטון. ת'ורנטון שינה לחלוטין את העונה של הקבוצה, סיים את העונה עם 125 נקודות עליהן זכה בגביע ארט רוס, והוסיף לו את גביע הארט כ-MVP של הליגה. חברו לקו ההתקפה, ג'ונתן צ'יצ'ו, נהנה מהאסיסטים של ת'ורנטון וכבש 56 שערים - המאזן הטוב בליגה שזיכה אותו בגביע מוריס "רוקט" רישאר. בשער חילק יבגני נבוקוב את העומס עם השוער הפיני וסה טוסקלה. השארקס עלו לפלייאוף, פגשו שוב את נאשוויל פרדטורס והביסו אותם למרות הפסד במשחק הראשון. בסיבוב השני פגשו השארקס את אדמונטון אוילרס, ניצחו בשני המשחקים הראשונים בבית, אולם במשחק השלישי נוצחו לאחר שלוש הארכות. הקבוצה לא התאוששה מההפסד המכאיב, והאוילרס ניצחו בשלושת המשחקים הבאים ואת הסדרה כולה.
עונת 2006/07 החלה מצוין, אולם לקראת אמצעה סבלה הקבוצה ממכת פציעות. כדי להתגבר עליה ביצעו השארקס רכש גדול במועד סיום ההעברות של העונה, ורכשו את קרייג ריבט ממונטריאול קנדיאנס ואת החלוץ הוותיק ביל גרין מפילדלפיה פליירס. בעזרת הרכש סיימו השארקס את העונה עם מאזן שיא של 51 ניצחונות, 26 הפסדים ו-5 הפסדים בהארכה/מכות עונשין - 107 נקודות בטבלה. בפעם השנייה ברציפות הדיחו השארקס את נאשוויל פרדטורס בחמישה משחקים. בסיבוב השני שמטו הפרדטורס יתרונות מבטיחים בשני משחקים בדרך להפסד מול דטרויט רד וינגס בשישה משחקים.
עונת 2007/08 הייתה עוד עונה מצוינת ליבגני נבוקוב בשער ולג'ו ת'ורנטון בהתקפה עם 96 נקודות. ההתקפה התחזקה גם בחלוץ הוותיק ג'רמי רוניק ששקל לפרוש לפני תחילת העונה. השארקס זכו באליפות הבית הפסיפי עם שיא מועדון חדש של 108 נקודות. השארקס עברו את קלגרי פליימס בשבעה משחקים, כאשר רוניק כובש שני שערים ומוסר שני אסיסטים במשחק המכריע. בסיבוב השני כשלו השארקס מול דאלאס סטארס בשישה משחקים דרמטיים שארבעה מהם הגיעו להארכהות - המשחק השישי לבדו הגיע לארבע הארכות לפני שהסטארס כבשו את השער המכריע של הסדרה. בסיום העונה פוטר המאמן רון וילסון ובמקומו מונה עוזר מאמן דטרויט רד וינגס סקוט מקללן.
לפני עונת 2008/09 ביצעו השארקס רכש מסיבי לחיזוק הגנה שלהם, כשבמרכזו עמד כוכב ההגנה הוותיק רוב בלייק. במהלך העונה שנראתה כמוצלחת במיוחד המשיכו השארקס להתחזק בשחקנים וותיקים בעלי ניסיון פלייאוף עשיר, והחזירו את החלוץ בן ה-43 קלוד למיה שחזר אחרי חמש שנות פרישה. השארקס סיימו את העונה עם המאזן הטוב ביותר בליגה - 53 ניצחונות מול 18 הפסדים ו-11 הפסדים בהארכה/מכות עונשין, ובסך הכל 117 נקודות בטבלה - ועל כך זכו לראשונה בתולדותיהם בגביע הנשיאים שהבטיח להם יתרון ביתיות לאורך כל הפלייאוף. הציפיות הגדולות הסתיימו באכזבה גדולה כאשר השארקס הודחו על ידי אנהיים דאקס כבר בסיבוב הראשון.
המנהל דאג וילסון, שמאס בכשלונות הפלייאוף של הקבוצה, הבטיח שינויים וקיים. הוא שחרר מספר שחקנים וותיקים עבור שחקנים צעירים וזולים, כדי לפנות מקום תחת תקרת השכר עבור העסקה הגדולה שביצע מיד לאחר מכן - רכישתו של כוכב ההתקפה דני היטלי מאוטווה סנטורס. לעומת זאת נפרדה הקבוצה מג'רמי רוניק וקלוד למיה שהכריזו שניהם על פרישה מפעילות.
השארקס סיימו שוב עונה מצוינת עם 113 נקודות - המאזן הטוב ביותר בחטיבה המערבית. הם התגברו גם על כישלונות הפלייאוף של העונות הקודמות, הדיחו את קולורדו אוולאנש ודטרויט רד וינגס, ועלו לגמר החטיבתי בפעם השנייה בתולדותיהם. בגמר החטיבתי הובסו השארקס בארבעה משחקים על ידי שיקגו בלאקהוקס.
עם סיום עונת 2009/10 הסתיים גם עידן בקבוצה, כאשר בשל שיקולי תקרת שכר החליטה הקבוצה לא לחדש את חוזהו של השוער יבגני נבוקוב, שעזב את הקבוצה לאחר עשר עונות. אנטי ניימי תפס בהצלחה רבה את עמדת השוער הראשון, והשארקס סיימו עוד עונה רגילה מוצלחת עם 105 נקודות ועלייה לפלייאוף מהמקום השני בחטיבה המערבית. בפלייאוף הדיחו השארקס את לוס אנג'לס קינגס ודטרויט רד וינגס, בסדרה בה שמטו יתרון 3:0 בטרם ניצחו במשחק השביעי והמכריע, ועלו שוב לגמר החטיבתי. גם הפעם לא הצליחו השארקס לצלוח אותו ונוצחו בחמישה משחקים על ידי ונקובר קנאקס.
לקראת עונת 2011/12 ויתרו השארקס על דני היטלי שהועבר לאוטווה סנטורס לאחר שלא הצדיק את שכרו הגבוה, ובמקומו הובא לקבוצה החלוץ המנוסה מרטין האוולט. הקבוצה ויתרה גם על דווין סטגוצ'י, מכוכבי הפלייאוף של העונה הקודמת, שעבר למינסוטה ויילד תמורת המגן ברנט ברנס. תוצאותיה של הקבוצה היו בינוניות והיא עלתה לפלייאוף מהמקום השביעי בחטיבה המערבית, בטרם הודחה בסיבוב הראשון על ידי סנט לואיס בלוז. המגמה השתפרה במעט בעונת 2012/13, כאשר הקבוצה עלתה לסיבוב השני בו נוצחה על ידי האלופה המכהנת, לוס אנג'לס קינגס. הקינגס הדיחו את השארקס גם בסיבוב הראשון של הפלייאוף בעונת 2013/14.
2014 - 2016: גמר היסטורי ראשון
בעונת 2014/15 כשלה הקבוצה במאבק הפלייאוף, לראשונה מאז עונת 2002/03. בעקבות הכישלון הוחלף המאמן טוד מקללן, שאימן את הקבוצה מאז 2008, ולקבוצה הובא פיטר דה בור שהיה לפני כן מאמנה של ניו ג'רזי דווילס. בעסקה שנראתה תמוהה באותו קיץ ויתרה הקבוצה על השוער הפיני המצטיין אנטי ניימי תמורת בחירת דראפט נמוכה בסיבוב השביעי.
למרות זאת, לאחר סדרת עסקאות שחיזקה את הסגל בשחקנים חדשים, הפיקו השארקס עונה טובה שהביאה אותם לפלייאוף מהמקום השלישי בבית הפסיפי.
בסיבוב הראשון בפלייאוף, שני ניצחונות חוץ מול לוס אנג'לס קינגס הביאו לשארקס ניצחון בסדרה בחמישה משחקים בסך הכל. לאחר סדרה קשה בהרבה מול נאשוויל פרדטורס בסיבוב השני, בו ניצחה כל קבוצה את משחקיה הביתיים, ניצלו השארקס את יתרון הביתיות שלהם ועלו לגמר החטיבה המערבית. למרות חסרון ביתיות, ניצחו השארקס את סנט לואיס בלוז בשישה משחקים, זכו לראשונה בתולדותיהם באליפות החטיבה המערבית, ועלו לראשונה לסדרת הגמר על גביע סטנלי.
בסדרת הגמר לא עמד להם כוחם מול אלופת החטיבה המזרחית, פיטסבורג פינגווינס, והשארקס נוצחו בסדרה בשישה משחקים.
2016 - 2018: קבוצת צמרת ואכזבות בפלייאוף
בעונת 2016/17 שוב עלו השארקס לפלייאוף מהמקום השלישי בבית הפסיפי, אך מול אדמונטון אוילרס נוצחו בסיבוב הראשון.
מיקום זהה בעונת 2017/18 הוביל אותם לסדרה מול אנהיים דאקס, אותה ניצחו השארקס בצורה משכנעת בארבעה משחקים בלבד - אך בסיבוב השני נוצחו על ידי קבוצת ההתרחבות המפתיעה וגאס גולדן נייטס והודחו.
ריצת הפלייאוף של 2019
עונה רגילה מצוינת של הקבוצה, עם מאזן של 46 ניצחונות ו-101 נקודות בטבלה, הביאה את השארקס למקום השני בבית הפסיפי ולמפגש פלייאוף נוסף מול וגאס גולדן נייטס - קבוצת ההתרחבות שהדיחה אותם בעונה הקודמת והגיעה כסגנית האלופה היוצאת. למרות שנקלעו לפיגור 3:1 בסדרה חזרו השארקס והדיחו את הגולדן נייטס בשבעה משחקים, כאשר המשחק השישי נמשך לשתי הארכות וגם המשחק השביעי הגיע להארכה.
סדרת הסיבוב השני מול קולורדו אוולאנש הגיעה גם היא למשחק שביעי ומכריע, בו ניצלו השארקס את יתרון הביתיות, ניצחו, ועלו לגמר החטיבה המערבית.
בסדרת הגמר, למרות יתרון הביתיות, שמטו הפעם השארקס יתרון של 2:1 בסדרה מול סנט לואיס בלוז, נוצחו בשלושת המשחקים הבאים והחמיצו את ההזדמנות לעלות בפעם השנייה לגמר גביע סטנלי.
2019 - ההווה: הידרדרות מהירה
בעונה שלאחר העלייה לסדרת הגמר הפגינה הקבוצה יכולת חלשה, ובעת שהעונה הופסקה לקראת סיומה בשל מגפת הקורונה הייתה בעלת המאזן הגרוע ביותר בחטיבה המערבית. כפועל יוצא מכך, למרות הרחבת הפלייאוף באותה עונה, החמיצו השארקס את הפלייאוף. בשתי העונות הבאות לא השתפר מצבה של הקבוצה בהרבה, והיא הייתה רחוקה ממקום בפלייאוף.
סגל שחקנים
נכון ל-1 באפריל 2023
כריסטיאן דיור (חברה)
חברת כריסטיאן דיוֹר (בצרפתית: .Christian Dior S.A), המוכרת בקיצור כדיוֹר, היא חברה ציבורית צרפתית העוסקת בייצור ובשיווק של מוצרי יוקרה, ובהם אופנה עילית, בשמים, מוצרי איפור, תכשיטים, שעונים ואביזרי אופנה. החברה הוקמה בשנת 1946 כבית אופנה על ידי המעצב כריסטיאן דיור, ונשלטת כיום בידי ברנאר ארנו, השולט גם בתאגיד LVMH. ניירות הערך של החברה נסחרים בבורסת יורונקסט. המותג "כריסטיאן דיוֹר" פונה בעיקר לנשים, והחברה מפעילה גם מותג בשם "דיור אום" (Dior Homme) לגברים ו"בייבי דיור" (baby Dior) לילדים. מוצרי החברה נמכרים ברשת חנויות בבעלותה ברחבי העולם, וכן באתר האינטרנט של החברה.
היסטוריה
יש המייחסים לדיור את שיקומה של פריז כבירת עולם האופנה. דיור המשיך וחידש בעולם האופנה כאשר שיווק את בגדיו ברחבי תבל וגיוון את מוצרי המותג כך שכללו אף אביזרי אופנה אחרים, כדוגמת בשמים. דיור אף מכר רישיונות לייצור אביזרי אופנה תחת המותג שייצר.
כריסטיאן דיור נפטר בשנת 1957. לאחר מותו המשיכו מעצבי אופנה אחרים להוביל את בית האופנה שהקים, זאת עד לשנת 1990, אז נרכש בית האופנה בידי לואי ויטון (Möet Hennessey Luis Viutton). משנת 1997 ועד 2011 עמד בראש בית האופנה המעצב ג'ון גליאנו, שפוטר עקב התבטאויות אנטישמיות.
מקס ביזלי
מקסטון גיג "מקס" ביזלי (באנגלית: Maxton Gig "Max" Beesley; נולד ב-16 באפריל 1971) הוא שחקן ומוזיקאי אנגלי. הוא ידוע בעיקר בתפקיד צ'ארלי אדוארדס בסדרת הדרמה "מלון בבילון", והופיע במגוון תוכניות טלוויזיה כגון "Bodies", עיבוד לרומן "קורות טום ג'ונס", "London Ink", "ניצולים", "כלבים משוגעים", "Suits" וב-"Ordinary Lies".
ביוגרפיה
ביזלי נולד בבורנייג', פרוור של העיר מנצ'סטר. אביו, מקסטון ביזלי האב, היה מתופף ג'אז מקצועי, ואמו הייתה זמרת ג'אז שהופיעה בשם הבמה "כריס מרלו". הוריו התגרשו כשהוא היה תינוק. שמו האמצעי הוא בהשראת השם של השחקן האמריקאי גיג יאנג. אביו הופיע במופע של טד רוג'רס ביצע חיקויים והשתתף במערכונים.
קריירת משחק
ביזלי זכה להכרה ב-1997 כששיחק בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "קורות טום ג'ונס", עיבוד לספר באותו שם מאת הנרי פילדינג. ב-2001 הופיע בסרט "כל מה שנוצץ", שהיה כישלון מסחרי וביקורתי, ועליו היה מועמד לפרס ראזי לשחקן המשנה הגרוע ביותר. עוד הופיע בסרט "הרוג אותי אחר כך". בשנים 2004 ועד 2007 כיכב ביזלי בסדרת הדרמה הרפואית "Bodies" של BBC Three. מ-2006 ועד 2008 כיכב בסדרת הדרמה "מלון בבילון" של BBC One. במרץ 2008 עזב את הסדרה, וחזר בהמשך לשחק בתפקיד אורח בפרק אחד.
ביוני 2007 כיכב ביזלי בסדרה "דבר איתי" של רשת ITV. עוד הופיע בסרט "Red Roses and Petrol", ובמותחן "The Last Enemy" של ה-BBC. בספטמבר התארח בתוכנית "Ant & Dec's Saturday Night Takeaway" וזכה בתחרות "Beat the Boys" יחד עם ג'ונתן וילקס מול אנט & דק. באוקטובר 2008 הופיע בתפקיד טום פרייס, הפושע לשעבר, ברימייק של BBC One לסדרת הדרמה "ניצולים" ששודרה בשנות השבעים. הסדרה כללה שישה פרקים, והעונה השנייה בת שישה פרקים אף היא שודרה בינואר 2010. באפריל 2011 כיכב בדרמה "The Reckoning" של ITV. לקהל האמריקאי הוא נחשף כשהחל להופיע בסדרת הטלוויזיה "Suits", ומאוקטובר 2015 החל לשחק בסדרת הריגול הפופולרית "הומלנד" בתפקיד שומר הראש מייק בראון.
ביזלי היה הקריין בפרסומות טלוויזיה אחדות בהן של ITV, חברת הביטוח NFU Mutual, סוללות אנרג'ייזר ורשת החנויות PC World. ב-2011 הופיע במסע פרסום של חברת jobsite. ב-2012 היה הקריין בתוכנית הדוקומנטרית "Chatsworth" ששודרה בערוץ BBC One.
קריירה מוזיקלית
לפני היותו שחקן הייתה לביזלי קריירה מוזיקלית מצליחה. הוא היה נער מקהלה בקתדרלת מנצ'סטר ולמד בבית הספר למוזיקה צ'טהאמס. הוא גם למד לנגן בכלי הקשה בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה יחד עם זמר הסול אומר, וניגן במקלדת וכלי הקשה בסיבוב הופעות עם להקת "Brand New Heavies". הוא מנגן גם בויברפון.
ביזלי היה נגן כלי הקשה ופסנתרן בקונצרט עם רובי ויליאמס, טייק ד'את, ג'מירוקוואי ופול ולר (Paul Weller Movement). בקיץ 2003 ניגן בכלי הקשה ובפסנתר במופע של ויליאמס בנבוורת, ובהייד פארק בקונצרט לייב 8 בלונדון. עוד ניגן בתופים בקונצרט השני של ויליאמס בבריזביין במסגרת מופע "Electric Proms" של ה-BBC.
ביזלי היה חבר בלהקת הג'אז "אינקוגניטו", אבל אחר סיור הופעות של שמונה חודשים עם הלהקה החליט לסיים את הקריירה המוזיקלית ולהתחיל לשחק. ב-28 באוקטובר 2006 הופיע ביזלי כפסנתרן אורח במופע של ג'יימס בראון בראונדהאוס בלונדון, כחלק מפסטיבל "Electric Proms".
חיים אישיים
ביזלי הוא תומך של מועדון הכדורגל מנצ'סטר יונייטד. אחיו החורג, ג'ייסון מיליגן, גם הוא שחקן.
ג'יי ג'יי גולדברג
ג'ונתן ג'רמי (ג'יי ג'יי) גולדברג (באנגלית: Jonathan Jeremy Goldberg, J.J. Goldberg, נולד ב-6 בנובמבר 1949) הוא עיתונאי ובעל טור יהודי-אמריקאי, עורך השבועון היהודי-אמריקני "The Forward" מאז שנת 2000.
היה פעיל בתנועת הנוער "הבונים דרור", שהה שנה בישראל בתוכנית "Habonim Workshop" בקיבוץ אורים והיה חבר בקיבוץ גזר. היה ראש המערכת של ה"ג'רוזלם ריפורט" בארצות-הברית ועורך בפועל של ה"ניו-יורק ג'ואיש ויק". כתב כשלושה ספרים העוסקים ביהודי ארצות הברית.
RavenDB
RavenDB הוא בסיס נתונים מבוזר המושתת על מודל המסמכים (Document Model) ותומך במאפייני ACID במלואם. RavenDB מפותח על ידי Hibernating Rhinos Ltd. היא תוכנת קוד-פתוח הכתובה בשפת C# ונתמכת על ידי מערכות הפעלה מרובות, לרבות Windows, Linux ו-MacOS. ניתן לפרושֹ שרתי RavenDB באשכולות מבוזרים (Distributed Clusters), בשכפול מולטי-מאסטר (Multi-Master Replication).
היסטוריה
פיתוח בסיס הנתונים "RavenDB", (או "Rhino DivanDB" בשמו המקורי), החל בשנת 2008 על ידי אורן עיני (Ayende Rahien ) ונמשך על ידי חברת Hibernating Rhinos Ltd..
לדברי החברה היה RavenDB בסיס הנתונים מושתת מודל-המסמכים הראשון שפעל על-גבי NET framework. הוא גם מראשוני בסיסי הנתונים מסוגו שסיפקו תמיכה מלאה בכל מאפייני ACID.
בשנת 2019 החלה חברת Hibernating Rhinos לספק את RavenDB גם כשירות ענן בשם RavenDB Cloud.
ארכיטקטורת המערכת
הנתונים נשמרים על ידי RavenDB במסמכים חסרי-סכימה (Schemaless) בפורמט JSON. ברמת האחסון, המסמכים נכתבים בפורמט בינארי בשם "Blittable",. המסמכים מקובצים באוספים (Collections) - כל מסמך שייך לאוסף אחד בלבד. ניתן לפרושֹ מערכות RavenDB באשכול מבוזר של שרתים (הקרויים "צמתים", "nodes"), באמצעות שכפול מולטי-מאסטר (multi-master replication ). לשם ביצוע פעולות מסוימות ברמת האשכול, נדרשת הסכמת רוב הצמתים; כדי להשיג את ההסכמה, משתמשים הצמתים באלגוריתם Raft (Raft Consensus Algorithm). משימות בסיס הנתונים מחולקות בין הצמתים באופן מאוזן, כדי להקל על העומס המוטל על כל אחד מהם. בתחילת דרכו השתמש RavenDB במנוע האחסון ESENT. בגרסה 3.0 כלל בסיס הנתונים לראשונה את מנוע האחסון הבלעדי Voron. יישומי-לקוח (client applications) נתמכים בשפות C#, C++, Java, NodeJS, Python, Ruby ו-Go.
היסטוריה
RavenDB מבטיח מאפייני ACID מלאים גם בפעולות ברמת השרת היחיד, וגם ברמת האשכול. בהתאם למאפייני ACID: כל תנועה תבוצע במלואה, או שלא תבוצע כלל. ניתן לצרף למסמכים ערכים מטיפוס שלם שניתנים לעדכון על ידי יישומי-לקוח רבים ללא גרימת קונפליקטים. ניתן לצרף למסמכים "סדרות-זמן" לניהול נתונים בעלי חותם זמן. RavenDB תמיד עונה לשאילתות באמצעות אינדקס. אם לא נמצא אינדקס מתאים, בסיס הנתונים מיצר אינדקס חדש באופן אוטומטי לטיפול בשאילתות מסוג זה. משימת יצירת אינדקסים ועדכון אינדקסים קיימים מתבצעת ברקע. ניתן ליצור ולערוך אינדקסים גם ידנית. יישומי לקוח יכולים לשלוח לשרתים שאילתות באמצעות ביטויי LINQ או באמצעות שפת השאילתות הבלעדית RQL (Raven Query Language) - בעלת תחביר המבוסס על SQL. ניתן לנסח שאילתות שמתייחסות אל מסמכים המכילים הפניות למסמכים אחרים כאל קודקודים של גרף. זה מאפשר בין השאר ניסוח של שאילתות רקורסיביות.
ענן RavenDB
ענן RavenDB הוא שירות-בסיס-נתונים שהופעל בשנת 2019 במערכות AWS, Microsoft Azure ו-GCP. השירות מבצע משימות ניהול כגון תחזוקת חומרה ובטיחות המשתמשים. הוא מציג את שיתוף משאבי ה-CPU בין צמתים שונים באשכול כדי למנוע חניקה (throttling).
רישיון
RavenDB היא מערכת קוד-פתוח תחת רישיון AGPLv3 1. היא זמינה עם רישיון חופשי ורישיון מסחרי.
Joe Satriani
Joe Satriani הוא אלבום האולפן השישי של גיטריסט הרוק אינסטרומנטלי ג'ו סטריאני, שיצא לאור ב-26 באוקטובר 1993.
רשימת שירים
כל השירים נכתבו והולחנו בידי ג'ו סטריאני.
סיפורה של שפחה (סדרת טלוויזיה)
סיפורה של שפחה (באנגלית: The Handmaid's Tale) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית עטורת פרסים, המבוססת על ספרה של מרגרט אטווד הקנדית, "מעשה השפחה". הסדרה הוזמנה על ידי שירות הווידאו על פי דרישה Hulu, ובסוף 2016 הופקה העונה הראשונה, הכוללת 10 פרקים, שהועלתה במלואה לאתר האינטרנט של Hulu ב-26 באפריל 2017. במאי 2017, חודשה הסדרה לעונה שנייה, שעלתה לשידור ב-26 באפריל 2018. בפברואר 2019, חודשה הסדרה לעונה שלישית. ב-27 ביולי 2019 אישרה חברת ההפקות ״הולו״ כי לסדרה תופק עונה רביעית. העונה הרביעית יצאה לאור ב-27 באפריל 2021. היא הסתיימה ב-16 ביוני 2021. בדצמבר 2020, לקראת הפרימיירה של העונה הרביעית, חודשה הסדרה לעונה חמישית. בספטמבר 2022 לקראת יציאתה של העונה החמישית הוכרזה העונה השישית והאחרונה.
בספטמבר 2017, זכתה הסדרה בפרס אמי לסדרת הדרמה הטובה ביותר, ובכך הייתה לסדרה הראשונה המשודרת בסטרימינג שזוכה בפרס יוקרתי זה.
כל העונות של הסדרה משודרות ב-HOT HBO וזמינות לצפייה בשירות HOT VOD. ב-27 באפריל 2018 עלתה עונתה הראשונה לשירות yes VOD וב-31 ביולי 2018 עלתה העונה הראשונה לסלקום טיוי.
עלילה
העלילה מתוזמנת לעתיד הקרוב בו משבר עולמי כתוצאה ממחלות מין וזיהום הסביבה מוביל לצניחה בשיעור הילודה המוסברת בירידה בפריון הנשים למרות שהבעיה נעוצה בעקרות הגברים. המשבר מוליד, תנועה נוצרית רדיקלית פונדמנטליסטית בשם "בני יעקב" המחוללת מהפכה בארצות הברית ומקימה במקומה ממשל טוטליטרי-תאוקרטי בשם "רפובליקת גלעד" ומשליטה סדר חדש המבוסס על ערכי התנועה ועל פרשנותה לתנ"ך. במהלך הקמת גלעד והתמסדותה נערכים מסעות צלב וטיהורים. החברה החדשה מאורגנת בצורה היררכית על פי חוקים חברתיים שנוצרו זה מכבר, שבו נשים משועבדות, אינן מורשות לעבוד על פי חוק, לצאת מהבית ללא ליווי, להחזיק רכוש עצמאי או בכסף, לנהוג או לקרוא ולכתוב. הנשים מחולקות למעמדות שאחד מהם הוא של שפחות. השפחות הן נשים שלפני המהפכה נחשבו חוטאות על פי תפיסת גלעד, אך עם זאת פוריות, ולכן יועדו בגלעד לשמש כשפחות המועברות בין אנשי המעמד השולט (מחוללי המהפכה, המכונים "מפקדים") ונשותיהם למטרת רבייה. פעם בחודש נערך טקס מקודש בו המפקד-הבעל אונס את השפחה, השוכבת כשראשה בין חלציה של אשת המפקד, במטרה לעבר אותה. לאחר לידת תינוק הוא מאומץ על ידי המפקד ורעייתו, והשפחה מועברת לבית מפקד אחר. לשפחות אין שם והן נקראות בכל עת על שם מפקדן הנוכחי. מעמד השפחות נוצר על בסיס פרשנות לסיפור לידת בני יעקב. בנוסף, משפחות המפקדים מחזיקות בילדים שנחטפו מהוריהם ומגדלות אותם כאילו היו ילדיהם. הבנות מתחתנות בגיל 14.
ג'ון אוסבורן, ששמה, כשם כל השפחות, שונה לשלפרד (Offred), על שם האדון שלה ("Of Fred"; בתרגום חופשי: של פרד) היא השפחה המצוותת לביתו של מפקד גלעדי בשם פרד ווטרפורד ואשתו סרינה ג'וי. שלפרד כפופה לחוקים קפדניים ובחנים מתמידים; מילה או מעשה בלתי הולם מוביל לענישה אכזרית. בטרם נלכדה במלתעות "גלעד" הופרדה מבן זוגה ובתה נלקחה ממנה ואומצה ב"גלעד" על ידי מפקד ואשתו חשוכי ילדים, ניהלה אורח חיים חופשי של אשה בעולם המערבי, השכלה אקדמית, משרה של עורכת ספרותית, זוגיות. כל שנותר לה בשבייה הוא לציית לחוקים של גלעד בתקווה שיום אחד תוכל לשוב ולחיות בחופשיות ולהתאחד עם בתה ובן זוגה. לזוג ווטרפורד, מחלוצי "גלעד", יש קונפליקטים משלהם עם המציאות של החברה שהם עזרו ליצור.
במהלך עונה 5, ג'ון ממשיכה לנסות להציל את בתה האנה שעדיין נמצאת בגלעד, ובמהלך הניסיונות, חוצה את הגבול לגלעד על מנת להשיג עוד מידע.
סרינה ווטרפורד מתמודדת עם מות בעלה ועם הריונה המתקדם. היא עוברת לגור אצל משפחת וילר, ואט אט מגלה שהיא למעשה כלואה שם. היא מחליטה לברוח אך במהלך ניסיון הבריחה שלה היא יולדת את בנה בכורה, נח. היא נאסרת בכלא בגין תקיפתה את השומר שלה, עזרא, ותינוקה מופרד ממנה ועובר להיות בנם של הזוג וילר. היא מצליחה לברוח גם מהם, והיא ובנה בורחים מקנדה לכיוון אמריקה החופשית.
סקירת הסדרה
עונה 5 עלתה ב-14.9 עונה 6 הוכרזה כאחרונה
קישורים חיצוניים
מידע וכתבות:
ביקורות:
יחסי טוגו–יפן
יחסי טוגו–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטוגולזית לבין יפן.
סקירה כללית
בין הרפובליקה הטוגולזית לבין יפן מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הטוגולזית לבין יפן כוננו ביום הכרת יפן בעצמאותה של טוגו, 27 באפריל 1960.
שועל-מעופף סיישל
שועל-מעופף אלדברה (שם מדעי: Pteropus seychellensis) הוא מין של עטלף נדיר בסוג שועל-מעופף החי בטבע באיי סיישל שבאוקיינוס ההודי בעיקר בקומורו ובמאפיה כשאוכלוסייה גדולה שלו חיה על האי סילווט (Silhouette Island). אף על פי שהוא ניצוד במספר איים, האוכלוסייה שלו יציבה ומצב שימורו הוא ללא חשש.
העטלף הוא מפיץ פירות החשוב ליערות בהם הוא חי ולמרות אוכלוסייתו היציבה הוא אינו מזיק גדול לחקלאות. לעיתים הוא גם מופיע ביישובים וכפרים או ביערות עד גובה 1,000 מטר בסמוך לחופי איי סיישל.
לעטלף מספר טורפים הכוללים בעיקר נחשים ועופות דורסים.
תת-מינים:
יחסי זמביה–יפן
יחסי זמביה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת זמביה לבין יפן.
סקירה כללית
רפובליקת זמביה ויפן מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין זמביה ליפן כוננו באוקטובר 1964.
קאמי לאקור
קאמי לאקור (בצרפתית: Camille Lacourt; נולד ב-22 באפריל 1985) הוא שחיין צרפתי. הוא 3 פעמים ברציפות אלוף העולם (ברצלונה 2013, קאזאן 2015 ובודפשט 2017) במשחה ל-50 מטר גב, בעל 8 מדליות, מהן 5 זהב, אלוף אירופה ושיאן אירופה (2010–2021) במשחה ל-100 מטר גב.
ביוגרפיה
לאקור נולד בנרבון והחל להתאמן בשחייה בגיל 5. ב-2002 זכה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב באליפות צרפת לנוער, ב-2003 שחזר את הישגו וזכה גם במדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב, ובאליפות שנערכה ב-2004 זכה במדליות זהב בשני המשחים. ב-2003 החל להתחרות גם באליפות צרפת לבוגרים, ולהישגים גבוהים ראשונים הגיע ב-2005, כשזכה בשתי מדליות ארד, במשחים ל-50 ול-100 מטר גב. באליפות צרפת בבריכות קצרות שנערכה באותה שנה, ניצח במשחים ל-100 ו-200 מטר גב. ב-2007 הוכתר לראשונה כאלוף צרפת, הן במשחה ל-50 מטר גב והן במשחה ל-100 מטר גב. במשחה ל-50 מטר גב אף קבע שיא לאומי חדש, 25.46 שניות.
חרף הישגיו, נעדר לאקור מאולימפיאדת בייג'ינג (2008), מאחר שלקה בשלבקת חוגרת שפגעה בהכנותיו לאליפות צרפת באותה שנה, ושהיוותה את מבחני הכניסה למשחקים. מסיבה זו גם לא נטל חלק באליפות אירופה שנערכה באיינדהובן. באליפות צרפת שנערכה ב-2009 חזר לכושרו, וזכה במדליית הזהב במשחה ל-50 מטר גב, תוך שהוא קובע שיא לאומי חדש - 24.78 שניות. במשחה ל-100 מטר גב הסתפק במקום הרביעי. באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא אותה שנה, התברג לראשונה בצמרת העולמית, כשסיים במקום החמישי במשחה ל-50 מטר גב. בשלב חצי הגמר, שוב שיפר את שיאו, והעמידו על 24.46 שניות.
ב-2010 שב לאקור וזכה באליפות צרפת במשחה ל-50 מטר גב, וגם החזיר לעצמו את התואר במשחה ל-100 מטר גב, אחרי 3 שנים. בנוסף, זכה במדליית הארד במשחה ל-200 מטר גב. באותה שנה רשם את הישגי השיא שלו, באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבודפשט, כשזכה ב-3 מדליות זהב. במשחה ל-50 מטר גב קבע שיא לאומי חדש, 24.07 שניות, הנמוך ב-3 מאיות השנייה בלבד משיא העולם של הבריטי ליאם טנקוק, שסיים במקום השני. במשחה ל-100 מטר גב קבע שיא אירופי חדש, 52.11 שניות, והקדים בלמעלה משנייה את בן ארצו, ז'רמי סטרביו. בנוסף, היה שותף לניצחונה של נבחרת השליחים במשחה ל-100X4 מטרים מעורב, יחד עם עמיתיו פרד בוסקה, הוג דובוסק ופביאן ז'ילו. הארבעה הקדימו את הרביעייה הרוסית בקרוב לשתי שניות, והתוצאה שקבעו, 3:31.32 דקות, מהווה שיא אליפות. חודשים ספורים אחר כך השתתף באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בדובאי. הוא זכה במדליית הכסף במשחה ל-100 מטר גב, ואילו במשחה ל-50 מטר גב סיים במקום הרביעי, 3 מאיות בלבד מסון שיאוליי ואשווין וילדבור שחלקו במקום השני. בסיום השנה בחרה בו ליגת השחייה האירופית לשחיין השנה באירופה.
באליפות העולם שנערכה בשאנגחאי ב-2011 חלק לאקור את מדליית הזהב במשחה ל-100 מטר גב עם בן ארצו ז'רמי סטרביוס, לאחר ששניהם סיימו בתוצאה 52.76 שניות.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי 2017 זכה לאקור בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 24.35 שניות, לפני ג'וניה קוגה מיפן (24.51 שניות) ומאט גריוורס מארצות הברית (24.56 שניות).
האקדמיה להצפנה של רוסיה
האקדמיה להצפנה של רוסיה רשמית האקדמיה לקריפטוגרפיה של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Акаде́мия криптогра́фии Росси́йской Федера́ции), היא מוסד להשכלה גבוהה מדעי פדרלי, שנוסד ב־5 ביוני 1992 על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית "לביצוע מחקר יישומי בסיסי וחשוב ביותר ליצירת אמצעים מודרניים לאבטחת מידע ולפתור בעיות דחופות של מודיעין אותות"; האקדמיה פועלת תחת שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית מאז 2003. קודם לכן פעלה בחסות הסוכנות הפדרלית למידע ותקשורת ממשלתית.
מידע כללי
המשימה העיקרית של האקדמיה לקריפטוגרפיה של הפדרציה הרוסית היא לבצע מחקר בתחום בעיות מדעיות וטכניות של אבטחת מידע והגנה על משאבי מידע במערכות טלקומוניקציה של הרשויות. בראשית הקמתה של האקדמיה כמוסד מדעי המבטיח תיאום מחקר ופתרון הבעיות עתירות המדע והיסודיות ביותר של הקריפטוגרפיה, היה הדוקטור למדעים טכניים, פרופסור, קולונל כללי ניקולאי ניקולאביץ' אנדרייב, בשנים 1992–1998 לנשיא האקדמיה הראשון. האקדמיה מעסיקה 29 חברים מלאים ויותר מ-30 חברים מקבילים: מדענים רוסים בולטים, בקריפטוגרפיה ותחומים קשורים של מדע וטכנולוגיה. כדי לפתור בעיות מדעיות, האקדמיה, בהשתתפות האקדמיה הרוסית למדעים, מאגדת את המאמצים של מדענים מובילים מארגוני מדינה שונים הקשורים לפיתוח ויצירה של אמצעי אבטחת מידע, משאבי מידע, טלקומוניקציה ותקשורת מיוחדת, כמו גם טכנולוגיות מידע מודרניות. העבודה המדעית באקדמיה מתבצעת על ידי ועדות. כל ועדה נוצרת כדי לפתור בעיית יעד ספציפית ומורכבת מ־20–25 אנשים. כ-20 ועדות כאלה נוצרות מדי שנה.
אקדמיית שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה, האקדמיה לקריפטוגרפיה של רוסיה, האיגוד החינוכי והמתודולוגי של מוסדות חינוך גבוהים ברוסיה לחינוך בתחום אבטחת מידע (UMO IS) מקיימים אולימפיאדות על בסיס ארגונים חינוכיים. תיאום התמיכה הארגונית של האולימפיאדה מתבצע על ידי אקדמיית שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה.
פילוסטרטוס
פלאביוס פילוסטרטוס (ביוונית: Φλάβιος Φιλόστρατος; 172/170 – 250/247 לספירה לערך), המכונה "האתונאי", היה סופיסט יווני בתקופת האימפריה הרומית.
שמו וזהותו
פילוסטרטוס נולד ככל הנראה סביב שנת 172. סביר שנולד בלמנוס, למד ולימד באתונה, ואז השתקע ברומא (שם נקרא כנראה "אתונאי") כחבר בחוג המלומדים שבו הקיפה עצמה הקיסרית יוליה דומנה, אשת הקיסר ספטימיוס סוורוס. על פי הסודא, הוא חי בתקופת שלטונו של הקיסר פיליפוס הערבי (244–249). הוא מת ככל הנראה בצור (לבנון) סביב שנת 250.
חיבורים המיוחסים לפילוסטרטוס
היסטוריונים מסכימים על כך שפילוסטרטוס כתב לפחות חמישה חיבורים:
המרד הגדול של היהודים בחיבור "חיי אפולוניוס"
פילוסטרטוס מתייחס ליהודים בחיבור "חיי אפולוניוס איש טיאנה". פילוסטרטוס שם בפיו של הפילוסוף אופראטס הסטואי, יריבו של אפולוניוס ואחת הדמויות הפחות מקסימות של החיבור, את הדברים הבאים בתוך נאומו בפני אספסיאנוס: "היהודים נמצאים כבר מזמן במרד, לא רק נגד הרומאים אלא נגד האנושות; וגזע שעשה את חייו נפרדים ובלתי ניתנים לפשרה, שאינו יכול לחלוק עם שאר האנושות בעינוגי השולחן ולא יכול להצטרף לנסכיהם או תפילותיהם או קורבנותיהם, נפרד מאתנו בתהום גדולה יותר מאשר מזו אשר מפרידה בינינו לבין סוסה או באקטרה או האינדים הרחוקים יותר".
פילוסטרטוס מספר על כך שבזמן ניהולו את המצור על ירושלים, שקל אספסיאנוס את הרעיון להפוך עצמו לקיסר והורה לזמן את אפולוניוס כדי לשאול בעצתו. אולם אפולוניוס סירב להיכנס ליהודה – "ארץ שתושביה טמאים הן בשל מה שעשו והן בשל מה שסבלו ממנו". קטע זה מאת פילוסטרטוס מבטא את התיעוב הפיתגוראי כלפי שפיכות דמים. הוא מספר כי "לאחר שטיטוס כבש את ירושלים, כאשר הארץ כולה הייתה מלאה גופות, העמים השכנים הציעו לו כתר", אולם טיטוס דחה את ההצעה לקבל כבוד לעצמו וטען כי הוא "רק השאיל את זרועותיו לאל, שכך הגשים את זעמו". בתגובה לכך, שלח אליו אפולוניוס איגרת הערכה וטיטוס השיב לו: "אף על פי שכבשתי את ירושלים, אתה כבשת אותי". בעת ביקורו של טיטוס בעיר טרסוס, ביקשו התושבים שירעיף עליהם טובות וטיטוס הבטיח שיבקש זאת מאביו הקיסר. אז התערב אפולוניוס ושאל אותו שאלה היפותטית: "נניח שהייתי מרשיע כמה מהעומדים כאן... כי שלחו שליחים לירושלים לעורר מרד... מה יעלה בגורלם?". טיטוס השיב: "מוות מיידי". אפולוניוס שאל בתגובה לכך, אם "אין בכך בושה" שעונשם יהיה מיידי ואילו ההטבה עמם תתעכב, ובכך שהוא מוכן בעצמו לבצע את העונש ואילו לגבי ההטבה צריך להתייעץ עם אביו.
חיר
חיר (خير) הוא שם משפחה שמקורו בערבית ומשמעותו טוב.
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אריק-אוסקר הנזן
גנרל אריק-אוסקר הנזן (בגרמנית Erick-Oskar Hansen; 27 במאי 1889 – 18 במרץ 1967) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
הנזן נולד ב-27 במאי 1889 בהמבורג, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-9 (ההנוברי ה-1 - קרול הראשון, מלך רומניה), ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר הנזן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1932 הועלה הנזן לדרגת אוברסט לוטננט, ובקיץ 1933 מונה לראש מטה דיוויזיית הפרשים ה-3. ב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-39. ב-6 באוקטובר 1936 מונה לקצין מטה במטה הכללי וב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת גנרל-מיור. ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-4, וב-1 באוגוסט 1939 הועלה לדרגת גנרל-לויטננט.
מלחמת העולם השנייה
עם פרוץ המלחמה היה הנזן מפקד הדיוויזיה ה-4, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין, כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה העשירית. במהלך המערכה על צרפת פקד הנזן על הדיוויזיה שבפיקודו, שהייתה בעתודת הOKH כחלק מהקורפוס ה-40, וב-15 באוגוסט 1940 הוסבה הדיוויזיה שבפיקודו לדיוויזיית הפאנצר ה-14. ב-31 באוקטובר 1940 הועלה הנזן לדרגת גנרל חיל הפרשים, וב-1 ביוני 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-54. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנזן עם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה ה-11, והשתתף עמו בקרב קייב ובמצור על סבסטופול, ועל פעולותיו קיבל ב-4 בספטמבר 1942 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. לאחר נפילת סבסטופול הועבר הקורפוס שבפיקודו יחד עם כל הארמייה צפונה, לחזית לנינגרד, ולאחר מכן הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה ה-18 במסגרת קבוצת ארמיות צפון, והשתתף עמה בקרבות הקשים סביב לנינגרד, ועל פעולותיו קיבל ב-4 בספטמבר 1942 את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-20 בינואר 1943 מונה הנזן לנספח הצבאי ברומניה, ובמהלך מבצע יאשי-קישינב נפל הנזן בשבי הסובייטי.
לאחר המלחמה
הנזן שוחרר מהשבי ב-10 באוקטובר 1955. לאחר שחרורו התגורר הנזן בהמבורג עד למותו ב-18 במרץ 1967.
פוטיניזם
פוטיניזם הוא כינוי למערכת הפוליטית של רוסיה שנוצרה במהלך נשיאותו של ולדימיר פוטין. השלטון מאופיין בריכוז סמכויות פוליטיות ופיננסיות בידי "סילוביקי" - "אנשים בעלי דרגות" בהווה ובעבר ומגיע לסך של 22 סוכנויות אכיפה ממשלתיות בשליטת יוצאי שירות הביטחון, משטרה והצבא. לדברי ארנולד בייכמן, פוטיניזם ב הפך למילה משמעותית כמו שהסטליניזם היה במאה העשרים".
"השתלטות הצ'קיסטים" על המדינה הרוסית והנכסים הכלכליים הושגה לכאורה על ידי קליקה של מקורביו וחבריו הקרובים של פוטין שהפכו בהדרגה לקבוצה מובילה של אוליגרכים רוסים ואשר "תפסו שליטה על המשאבים הכספיים, התקשורתיים והמינהליים של המדינה הרוסית" והגבילו את החירויות הדמוקרטיות ואת זכויות האדם. רוסיה הפכה ל"מדינת שירות הביטחון". פוטין עצמו הודה כי "אין דבר כזה איש ק.ג.ב לשעבר" וכי "קבוצה של עמיתי שירות הביטחון הפדרלי שנשלחו לעבוד כמסתננים בממשלה סיימה בהצלחה את משימתה הראשונה."
תיאור
סוציולוגים, כלכלנים ופוליטיקאים מדגישים תכונות שונות של המערכת.
מאפיינים מודגשים על ידי מדענים
מ. אורנוב ו-ו. קסמארה קבעו בקרב מדענים פוליטיים "סימנים ישירים לנטישת המערכת הפוליטית הנוכחית של רוסיה מהעקרונות הבסיסיים של מדיניות התחרות":
מחקרים סוציולוגיים
חקירה סוציולוגית שחשפה את התופעות נעשתה בשנת 2004 על ידי אולגה קרישטנובסקאיה, שקבעה את חלקם של הסילוביקים באליטה הפוליטית הרוסית כ-25%. ב"מעגל הפנימי" של פוטין המונה כעשרים איש, עולה כמות הסילוביקים ל-58%, ודועכת ל-18-20% בפרלמנט ו-34% בממשלה. לפי קרישטנובסקאיה, לא הייתה שום תפיסת כוח, מכיוון שהבירוקרטיה בקרמלין כינתה את הסילוביקים ככאלה שנועדו "להחזיר את הסדר". תהליך כניסתם של לשלטון החל לכאורה מאז 1996, בעת הקדנציה השנייה של בוריס ילצין. "לא באופן אישי ילצין, אבל האליטה כולה רצתה לעצור את התהליך המהפכני ולגבש את כוחה." כאשר מונה הסילוביק ולדימיר פוטין לראש הממשלה בשנת 1999, התגבר התהליך. לדברי אולגה, "כן, פוטין הביא איתו סילוביקים. אבל זה לא מספיק כדי להבין את המצב. הנה גם היבט אובייקטיבי: כל האליטה הפוליטית בירכה את בואו. הסילוביקים נקראו לשירות... היה צורך בזרוע חזקה, המסוגלת מבחינת האליטה לבסס סדר במדינה."
קרישטנובסקאיה ציינה כי היו אנשים שעבדו במבנים "הקשורים" לק.ג.ב. / שירות הביטחון הפדרלי. מבנים הנחשבים ככאלה הם משרד החוץ הסובייטי, נציבות התקשורת הממשלתית, משרד סחר החוץ, סוכנות הידיעות הממשלתית ואחרים. "העבודה עצמה בסוכנויות כאלה אינה כוללת קשרים הכרחיים עם שירותים מיוחדים, אלא גורמת לחשוב על זה." בסיכום מספר הסילוביקים הרשמיים וה"קושרים" היא קיבלה הערכה של 77% כאלה בשלטון.
מדינת מודיעין
לדברי גנרל הסקוריטטה לשעבר, יון מיחאי פצ'פה, "בברית המועצות ק.ג.ב. הייתה מדינה בתוך מדינה. כעת מנהלים קציני ק.ג.ב לשעבר את המדינה. יש להם משמורת על 6,000 כלי נשק גרעיניים במדינה, שהופקד על ק.ג.ב בשנות החמישים, וכעת הם גם מנהלים את תעשיית הנפט האסטרטגית שהופצה מחדש על ידי פוטין. ממשיך דרכו של ק.ג.ב., הפ.ס.ב., עדיין רשאי לפקח על האוכלוסייה באופן אלקטרוני, לשלוט בקבוצות פוליטיות, לערוך חיפוש בבתים ועסקים, להסתנן לממשל הפדרלי, ליצור חברות קש משלו, לחקור מקרים ולנהל מערכת כלא משלה. לברית המועצות היה קצין ק.ג.ב אחד לכל 428 אזרחים. ברוסיה של פוטין יש קצין פ.ס.ב. אחד לכל 297 אזרחים."
"תחת נשיא הפדרציה הרוסית וקצין המודיעין לשעבר ולדימיר פוטין, הוקמה 'מדינת פ.ס ב.' המורכבת מצ'קיסטים ומגבשת את אחיזתה במדינה. שותפיו הקרובים ביותר הם פושעים מאורגנים בעולם המסומן על ידי כלכלה גלובלית ותשתית מידע, ועם קבוצות טרור רב-לאומיות המשתמשות בכל האמצעים הקיימים כדי להשיג את יעדיהם ולקדם את האינטרסים שלהם, שיתוף הפעולה המודיעיני הרוסי עם גורמים אלה עשוי להיות הרה אסון", אמרה הפוליטולוגית ג'ולי אנדרסון.
קצין ק.ג.ב לשעבר קונסטנטין פרובראז'נסקי חולק רעיונות דומים. כשנשאל "כמה אנשים ברוסיה עובדים פ.ס.ב.?", הוא ענה: "מדינה שלמה. פ.ס.ב. הוא הבעלים של הכל, כולל הצבא הרוסי ואף הכנסייה, הכנסייה הרוסית האורתודוקסית... פוטין הצליח ליצור מערכת חברתית חדשה ברוסיה".
"רוסיה של פוטין היא תופעה חדשה באירופה: מדינה שהוגדרה ונשלטת על ידי קציני ביטחון ומודיעין לשעבר. אפילו איטליה הפשיסטית, גרמניה הנאצית או ברית המועצות - ללא ספק יצירות גרועות בהרבה מרוסיה - היו מלאות בכישרון מודיעיני", אמר מומחה הביון מארק גרכט.
מדינת תאגיד
יש כלכלנים הרואים במערכת הפוליטית ברוסיה מגוון של תאגידיזם. לדברי אנדריי איליאריונוב, לשעבר יועצו של ולדימיר פוטין, זהו סדר חברתי-פוליטי חדש, "המבדיל מכל מה שנראה בארצנו לפני כן". הוא אמר שחברי תאגיד משתפי הפעולה של שירותי הביון השתלטו על כל מערך הכוח הממלכתי, עוקבים אחר קוד התנהגות דמוי אומרטה, וניתנים להם מכשירים המעניקים כוח על אחרים - "הטבות" של חברות, כמו הזכות לשאת ולתת ולהשתמש בנשק. לדברי איליאריונוב, "תאגיד זה תפס סוכנויות ממשלתיות מרכזיות - שירות המיסים, משרד הביטחון, משרד החוץ, הפרלמנט ותקשורת ההמונים בשליטת הממשלה - המשמשות כיום לקידום האינטרסים של חברי [התאגיד]. באמצעות סוכנויות אלה, כל המשאבים משמעותיים במדינה - ביטחוניים / מודיעיניים, פוליטיים, כלכליים, אינפורמטיביים וכספיים - הם מונופלים בידי חברי התאגיד".
חברי התאגיד יצרו קאסטה מבודדת. איש ק.ג.ב לשעבר אמר כי "צ'קיסט הוא זן... מורשת הק.ג.ב. - אב או סב, נניח שעבדו עבור השירות - מוערכת מאוד על ידי הסילוביקי של ימינו. הם מעודדים נישואים בין חמולות סילוביקי."
מדינה ביורוקרטית חד מפלגתית
הפוליטיקאי הרוסי בוריס נמצוב והפרשן קארה-מורזה הגדירו את הפוטיניזם ברוסיה כ"מערכת מפלגתית אחת, צנזורה, פרלמנט בובות, סיום של מערכת משפט עצמאית, ריכוז תקיף של כוח וכספים, וסמכות יוקרתית של השירותים החשאיים ובירוקרטיה, בפרט ביחס לעסקים".
פשע מאורגן בשליטת המדינה
האנליטיקאי הפוליטי אנדריי פיאונטקובסקי רואה בפוטיניזם "השלב הגבוה והשיא של הקפיטליזם החזירי ברוסיה." הוא מאמין ש"רוסיה אינה מושחתת. השחיתות היא מה שקורה בכל המדינות כשאנשי עסקים מציעים לפקידים שוחד גדול לטובתם. רוסיה של ימינו היא ייחודית. אנשי העסקים, הפוליטיקאים והבירוקרטים הם אותם אנשים. הם הפריטו את עושרה של המדינה והשתלטו על התזרים הכספי שלה."
דעות כאלה שותפות גם לפוליטולוגית ג'ולי אנדרסון שאמרה שאותו אדם יכול להיות קצין מודיעין רוסי, פושע מאורגן ואיש עסקים. היא גם ציטטה את מנהל ה-CIA לשעבר, ג'יימס וולסי, שאמר: "אני דואג במיוחד מזה כמה שנים, החל משנות כהונתי, מהתערבות של פשע מאורגן רוסי, מודיעין רוסי ואכיפת חוק ועסקים רוסיים. המחשתי לעיתים קרובות את הנקודה הזו עם המקרה ההיפותטי ההבא: אם אתה צריך סיכוי לפתוח בשיחה עם רוסי, דובר אנגלית רהוטה, למשל, במסעדה של אחד ממלונות היוקרה על אגם ז'נבה, והוא לובש חליפת 3,000 $ וזוג חטיפות גוצ'י, והוא אומר לך שהוא מנהל חברת סחר רוסית ורוצה לדבר איתך על מיזם משותף, אז יש ארבע אפשרויות. ייתכן שהוא מה שהוא אומר שהוא. ייתכן שהוא קצין מודיעין רוסי העובד תחת כיסוי מסחרי. ייתכן שהוא חלק מקבוצת פשע מאורגן ברוסיה. אבל האפשרות המעניינת באמת היא שהוא יכול להיות שלושתם ושלאף אחד משלושת המוסדות האלה אין שום בעיה מההסדר הזה."
לדברי הפוליטולוג גלינסקי, "הרעיון של רוסיה בע"מ נובע מהמותג הרוסי של האנרכיזם הליברטריאני הרואה במדינה סתם עוד כנופיה פרטית חמושה הטוענת לזכויות מיוחדות על בסיס כח יוצא דופן. " לדבריו, "זו מדינה שמיוצגת כ"שודד נייח" שמטילה יציבות על ידי ביטול השודדים הנודדים מהתקופה הקודמת."
באפריל 2006, פוטין עצמו הביע רוגז קיצוני מההפרטה בפועל של תחום המכס, שם "התמזגו פקידים ויזמים חכמים 'באקסטזה'."(חדשות מוסקבה, 21 באפריל). טענות שונות טענו כי פוטין מאס בסילוביקי ולכן מינה את דמיטרי מדבדב ליורשו, בשנת 2008 וב-2020 מינה כלכלן אחר, מיכאיל מישוסטין, לכהן כראש ממשלה. בשנת 2016 אף יזם רפורמה במערכת הביטחון כשפירק את סוכנות הסמים הפדרלית ואת שירותי בבגירה הפדרליים ומיזגו אל תוך המשטרה ומשרד הפנים ויצר את המשמר הלאומי.
אידאולוגיה
חלק מהמשקיפים דנים באידאולוגיה של האליטה הפוליטית הרוסית החדשה. הפוליטולוגית אירינה פאבלובה אמרה כי צ'קיסטים אינם רק תאגיד של אנשים המאוחדים כדי להפקיע נכסים פיננסיים. יש להם יעדים פוליטיים ארוכי שנים של הפיכת מוסקבה לרומא השלישית והאידאולוגיה של "להכיל" את ארצות הברית. בעל הטור ג'ורג' וויל הדגיש את אופיו הלאומני של פוטין. הוא אמר כי "פוטיניזם הופך לחליל רעיל של לאומיות המופנה כנגד מדינות שכנות, וקנאה פופוליסטית, המגובה בתקיפות של כוח המדינה, מכוונת נגד עושר פרטי. פוטיניזם הוא סוציאליזם לאומי ללא היסוד הדמוני של חלוצו..." לדברי איליאריונוב, האידאולוגיה של הצ'קיסטים היא נאשיזם ("משלנו"), יישום סלקטיבי של זכויות ".
אבישי כ"ץ
אבישי כ"ץ (נולד ב-1935) הוא תת-אלוף במילואים, קצין הנדסה ראשי השמיני של חיל ההנדסה בשנים 1979–1983.
ביוגרפיה
כ"ץ נולד בתל אביב וגדל בפרדס כץ. אביו קלמן ("קמי") כ"ץ היה מראשוני האצ"ל ואסיר בכלא עכו. אימו זהבה הייתה נכדתו של יצחק אייזיק בן-טובים. התגייס לצה"ל ב-1952 בגיל 17.5 בטרם השלים את לימודיו התיכוניים. הוא גויס לחיל ההנדסה, עבר קורס סמלי מודיעין ושירת כסמל סיור בפלוגה מבצעית. סיים קורס קצינים ומילא שורת תפקידים בחיל בהם: מפקד מחלקה, קצין הדרכה במפקדת קצין הנדסה ראשי (מקהנ"ר) ועוד. בזמן שירותו השלים את לימודיו התיכוניים וב-1964 יצא ללימודי אדריכלות בטכניון והשלים את התואר ב-1969.
ב-1958 בעת סיור צבאי לצורכי מודיעין בהר הצופים כמעט נהרג ממוקש שהוטמן באחד הבתים, אך למזלו ה"פרפר" של המוקש היה רקוב ולא פעל. לימים תיאר כ"ץ תקרית זו כ"חוסר שיקול דעת" מצידו. במלחמת ששת הימים שירת כמפקד גדוד מילואים בפיקוד הצפון והיה שותף לפריצת הצירים לרמת הגולן. בתקופת מלחמת ההתשה נשלח לקו בר-לב לסייע בבניית וביצור הקו, בעזרת מספר פלוגות הנדסה וכ-300 כלי ציוד מכני הנדסי שהושאלו מהשוק האזרחי.
ב-1972 מונה על ידי הרמטכ"ל דוד אלעזר לפקד על בית הספר להנדסה צבאית. בבהל"ץ ביצע כ"ץ מהפכה, בעיקר ביחס לחיילים: הוא הפסיק את תופעת הטרטורים וההתעללויות בחיילים על ידי מפקדים וחיילים אחרים שהייתה רווחת עד אז בבסיס. כמו כן אפשר למתגייסי מחזור מאי לצאת לקורסים פיקודיים בעקבות ריאיון עם חייל בעל מוטיבציה ממחזור זה, שהזכיר לו את עצמו. מהפכה נוספת הייתה שילוב נשים בתפקידי הדרכה בבהל"ץ. בעקבות מאמציו הפך בה"ד 14 (בסיס ההדרכה שבו נמצא בהל"ץ) לבסיס לדוגמה וזכה להערכה רבה בקרב הקצינים הבכירים בצה"ל.
במלחמת יום הכיפורים הקים גדוד המורכב מחיילי בהל"ץ, והלה סופח לאוגדה שנלחמה ברמת הגולן. הוא מונה על ידי הקהנ"ר תא"ל יצחק בן דב לקצין ההנדסה של פיקוד הצפון, ובתפקיד זה פיקד על הגדוד ושאר כוחות ההנדסה בפיקוד.
אחרי המלחמה, מונה כ"ץ לקצין האחראי על בדיקת תפקוד חיל ההנדסה במלחמה והפקת לקחים ממנה (למעט בדיקת מערך הצליחה בפיקוד הדרום שלא היה שותף בו). מהבדיקה שלו עלה שחיל ההנדסה, למעט מערך הצליחה, לא בא לידי ביטוי במלחמה, לעומת מלחמת ששת הימים. הוא בדק וקבע שהסיבה לכך הייתה שחיל ההנדסה היה מאורגן לא נכון והופעל בתורת לחימה לא נכונה. בעקבות הבדיקה המליץ על שורת מהפכות בחיל, שלא מצאו חן בעיני מפקדי החיל והביאו לעימות ביניהם.
בין כ"ץ למפקדים הוותיקים של החיל התגלעו מחלוקות רבות: כ"ץ האמין שהחיל צריך להיות מפוצל ליחידות קטנות על מנת לתת סיוע הנדסי לכמה שיותר יחידות, לעומת מפקדי החיל שדבקו בהפעלת החיל במסגרות גדולות של גדודים וחטיבות. שנים רבות אחר כך, במבצע עופרת יצוקה, באה לביטוי תורת ההפעלה של כ"ץ, כאשר יחידות חיל ההנדסה הקרבית פוצלו לרמת המחלקה וזכו להערכה רבה על הסיוע ההנדסי שהעניקו לכוחות היבשה של צה"ל במבצע. גישתו החדשנית, שלעיתים התנגשה עם הגישה ודרך העבודה של מפקדי החיל, הביאה ל"הגלייתו" מחיל ההנדסה לתפקידים אחרים בצה"ל, בהם סגן נציב קבילות החיילים (בו, לדבריו, סבל מאוד מאחר שלא היה עסוק בלפקד על לוחמים) תחת חיים לסקוב וקצין הנדסה של גייסות השריון. בתפקיד זה פרח כ"ץ: הוא עסק בפיתוח תורת לחימה חדשה לחיל ההנדסה והנחלתה לכוחות הלוחמים. באימוני גייסות השריון עם כוחות הנדסה, הקפיד כ"ץ שההנדסה תבוא לידי ביטוי, ובכך הרשים קצינים בכירים בצה"ל. אחרי תפקיד זה שימש כמדריך במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה.