cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מייק בראנט
הנצחת זכרו
במאי 2022 נפתחה במוזיאון העיר חיפה תחת הכותרת "מייק ברנט - עד כלות הגוף" תערוכה הבוחנת את האוסף ואת סיפור חייו של מייק ברנט על פני התפתחות התרבות והמוזיקה המקומית בארץ, וביחס לאירועים מכוננים שקרו במדינת ישראל. לצד הפריטים ההיסטוריים מוצגות בתערוכה יצירות אמנות, איורים וכרזות שנוצרו במיוחד כתגובה לאוסף על ידי האמנים: עובדיה בנישו, דייב יעקב, פוגי נעים מלול וטל פוגל; קטעי וידאו נדירים מהופעותיו בארץ ובאירופה; ראיונות עם נעם סמל, מנהלו האמנותי ואמרגנו הראשון של מייק בארץ, אריאל זילבר, שהיה חלק מלהקת החימום של מייק בפריז, וליאורה עופר, שהייתה חלק מלהקת הליווי של מייק בהופעותיו בארץ. ראיונות אלה שנערכו במיוחד לתערוכה מוצגים לצד קטעים מהסרט "לס מואה טמה" של הבמאי ארז לאופר.
הערות שוליים
4. ביוגרפיה - מחיר התהילה / מייק בראנט - אורלי מזרחי. הוצאת אל"ף 1978
סיבוב שערי הר הבית
היסטוריה
במכתב מסוף המאה העשירית של ראשי היהודים בירושלים הם מספרים כי כאשר עומר בן אל-ח'טאב הרשה ליהודים להתיישב בירושלים התנו עמו היהודים שיורשה להם להתפלל על שעריו "ולא יהיה ממחה בידם". כן מסופר שבקשו לשבת בדרום העיר כדי שיהיו קרובים לשערי הר הבית, כי ברוב הצרות "אין לנו נחמה כי אם בסובבנו על השערים, להשתחוות ולבקש רחמים" וכי הם משלמים לערבים כסף "ולולי כן לא היינו יכולים לסובב על השערים". הנוהג להתפלל על שערי הר הבית נמשך לכל אורך שלטון הערבים בירושלים.
יהודי בן המאה ה-19 תיאר מעמד זה: "מנהגנו בעיר הקודש ירושלים תיבנה ותכונן לסבב את החומה מבחוץ לכל חול המועד של יום טוב, אנשים נשים וטף, לקיים את הפסוק בתהלים: סֹבּוּ צִיּוֹן וְהַקִּיפוּהָ סִפְרוּ מִגְדָּלֶיהָ, שִׁיתוּ לִבְּכֶם לְחֵילָה, פַּסְּגוּ אַרְמְנוֹתֶיהָ (פרק מ"ח), והוא מנהג ישראל קדושים משנים קודמות".
בעת החדשה
בתקופת המנדט הבריטי חידש פרופ' זאב וילנאי את המנהג, בהקפת שערי העיר העתיקה בערב תשעה באב. על פי עדותו, הגיע מספר המשתתפים לעיתים עד לאלף איש. המנהג חודש על ידו שוב לאחר מלחמת ששת הימים. כיום מקיימת תנועת נשים בירוק צעדה סביב החומות בליל תשעה באב
סיבוב השערים בימינו
החל מראש חודש כסלו תשס"ב (2001) אנשי עמותת אל הר המור ארגנו את סיבוב השערים מדי ערב ראש חודש. שאיפת המארגנים הייתה לבטא באמצעות סיבוב שערי הר הבית את הרצון לבניית בית המקדש ולהעלות את הנושא לסדר היום הציבורי. לדבריהם, "זו דרכנו לחיזוק הקשר התודעתי והנפשי של הציבור היהודי להר הבית, מקום המקדש". בדרך כלל כולל סיבוב השערים אמירת פרקי תהילים ותפילת ערבית של ראש חודש.
את האירוע מאבטחים, בדרך כלל, עשרות שוטרים בגלל הרגישות הביטחונית במעבר ברובע המוסלמי. לעיתים נדירות, המשטרה מבטלת את האירוע עקב התראות או התנגשות של חודש הרמדאן עם תאריך סיבוב השערים.
בשנים האחרונות מתקיים סיבוב שערים מדי ליל שישי, שמשתתפיו הם בעיקר בחורי ישיבות ואברכים חרדים. מטרת הסיבוב היא ליצור השפעה ציבורית בנושא הרב הבית ובית המקדש בחברה החרדית, אף לאלו שאינם נוהגים להיכנס להר הבית. גם סיבובים אלה כוללים אמירת פרקי תהילים ותפילת ערבית, לצד אמירת דברי תורה. אותה קבוצה מקיימת גם תפילת שחרית בימי שישי עם הנץ החמה בשער הכותנה, ולאחריה סיבוב שערים נוסף. בסבב הזה יש סדר תפילות מיוחד עם פיוטים מיוחדים לאמירה בשערי הר הבית.
לעיתים תכופות נתקלים מסובבי השערים העצמאיים ביחס מפלה מצד המשטרה שמונעת באופן קבוע כניסה לרחבת שער השלשלת ושער המשגיח (המג'לס), וכן חסימות לפרקים של שער הכותנה, הצאן (ע'וואנמה), החשוך, הסליחה (באב א'ל חוטה) והשבטים. למרות פסיקתו של השופט שמואל הרברסט האוסרת פגיעה בחופש הדת של יהודים הבאים להתפלל בשערי הר הבית.
ישראל כהן (כדורגלן)
ישראל כהן (נולד ב-16 בדצמבר 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק במספר קבוצות בולטות בכדורגל בישראל בעמדת הבלם. כהן נודע בפרשה על שמו "פרשת ישראל כהן", בה נחשד כי מכר את המשחק, וגרם בכוונת תחילה להכשלות חוזרות, על מנת לגרום לשריקת פנדל שהגיעה לבסוף, ובו ניצחה מכבי חיפה את הדרבי. הפרשה שהדיה והפרסומים סביבה גרמו לירידה במעמד של כהן, הסתיימה לבסוף בסגירת התיק עקב חוסר בראיות.
קריירה
ישראל כהן נולד וגדל בלוד, וגדל במחלקת הנוער של מועדון איילת לוד, ממנה עבר למחלקת הנוער של בני יהודה תל אביב. בקיץ 1993 הצטרף כהן למכבי הרצליה שם שיחק 4 עונות, לפני שהפועל תל אביב רכשה אותו. בעונתו השנייה בקבוצה, 1999/2000, היה אחד השחקנים הבולטים בהרכב הקבוצה שזכתה בדאבל היסטורי למועדון הפועל תל אביב. לאחר מכן עקב הצעת חוזה גבוהה הגיע לבית"ר ירושלים שם נשאר עונה אחת בלבד, ומשם להפועל חיפה שחיפשה בלם בכיר להתחזק בו.
בעונה זו התמודדה הפועל חיפה נגד הירידה במשך כל העונה, ובמחזור ה-22 של העונה, ב-18 בפברואר 2002, אירחה את יריבתה העירונית מכבי חיפה לדרבי חשוב מבחינתה. במהלך המשחק עלתה מכבי חיפה ליתרון ולאחר מכן הפועל חיפה השוותה, ולאורך כל המחצית השנייה ביצע כהן הכשלות חוזרות ונשנות ברחבה על שחקן מכבי חיפה, ג'ובאני רוסו. שזכו עד הדקה ה-92 להתעלמות של שופט המשחק. בדקה זו שרק השופט לפנדל רק לאחר הכשלות ברורות ובעקבות הבקעת הפנדל הפסידה הפועל חיפה במשחק. בסיום העונה ירדה הקבוצה ליגה. לאחר תום המשחק הושעה כהן מהקבוצה ושלושה ימים לאחר המשחק החלה החקירה בעניינו שזכתה לכינוי "פרשת ישראל כהן".
בתום העונה עזב כהן את הפועל חיפה וירד לשחק בקבוצת מכבי כפר כנא בליגת המשנה. ב-22 בפברואר 2003, שנה לאחר הפרשה, שיחק כהן במדי כפר כנא נגד הפועל חיפה באצטדיון קריית אליעזר. המשחק הסתיים בניצחון 2–0 להפועל חיפה. ב-10 באפריל 2004 הגיע כהן פעם נוספת למשחק נגד הפועל באצטדיון קריית אליעזר, במדי קבוצתו החדשה, הפועל ראשון לציון. בסיום המשחק התעמת כהן עם אוהדי הפועל חיפה (המשחק עצמו הסתיים בניצחון 4–1 להפועל חיפה). בינתיים הודיעה הפרקליטות על סגירת התיק בפרשת "ישראל כהן" מפאת חוסר ראיות. כהן הודיע כי הוא פורש מכדורגל מקצועני בשנת 2009, אך המשיך לשחק בליגות הנמוכות עד שנת 2011, וקבוצתו האחרונה ככדורגלן פעיל הייתה הפועל מ.ס. חבל מודיעין מליגה ג'.
לאחר פרישתו מכדורגל פעיל עבד ישראל כהן כקצין מטען בחברת אל על, ובמקביל המשיך לשחק ולאמן באופן חובבני בליגות הנמוכות במכבי קריית עקרון החל מ-2018. בקיץ 2020 מונה כהן למאמן קבוצת מועדון ספורט רמלה החדשה, שהוקמה בליגה ג'.
תארים
אליפות המדינה:
גביע המדינה:
נוטוסטילוס
נוטוסטילוס (שם מדעי: Notostylops; משמעות השם: "פני עמוד דרומיים") הוא סוג של יונק נכחד בן סדרת הנוטונגולאטויים הקדומה, אשר חי בתקופת האאוקן באמריקה הדרומית. הוא התגלה בשתי תצורות מאובנים בארגנטינה והוגדר בשנת 1897 בידי החוקר הארגנטינאי פלורנטינו אמגינו. הוא סיווג לסוג זה 23 מינים שונים אך כמעט כולם התבטלו. רק 4 מינים נחשבים לאמיתיים.
הנוטוסטילוס היה יונק קטן בעל מראה פרימיטיבי של הפרסתנים הקדומים עם דמיון קטן לראקון או למרמיטה ולארנביים. הוא הגיע עד לאורך 75 סנטימטרים ולמשקל של עד 10 קילוגרם. הייתה לו גולגולת גבוהה בעלת לסתות דמויות מכרסם, אך עם מבנה מוגבה יותר ושרירי לחי גדולים יותר. הלסתות הכילו זוג חותכות גדולות כמו שיני עכברים והוא כנראה ניזון מצמחייה רכה עשבונית בעזרת החותכות הגדולות. ניביו ושיניו הטוחנות היו קטנות יחסית ובעלות רווח רחב ביניהם. רגליו הקדמיות התאימו לחפירה ואולי הוא התחפר במחילות להגנה, אם כי לא נמצאו הוכחות לכך ממאובנים. הוא היה בעל חמש אצבעות קצרות ברגליו והיה בעל זנב קצר.
המבנה הקטן של יונק זה עזר לו לנוע במהירות ובגמישות רבה יותר מלקרוביו שהיו גדולים ומגושמים בהרבה. עם זאת הוא היה חסר מאפיינים משוכללים, מה שכנראה גרר אותו להכחדה עקב תחרות גבוהה עם פרסתנים דרום-אמריקאים אחרים עם סוף האאוקן.
יחיא בן יחיא אל-לית'י
אבו מוחמד יחיא בן יחיא בן כּת'יר אל-לית'י (בערבית: أبو محمد يحيى بن يحيى بن كثير الليثي; 769–848) אשר נודע פשוט כיחיא בן יחיא, היה מלומד מוסלמי אנדלוסי בולט. הוא היה האחראי העיקרי להפצת האסכולה המאלכית באל-אנדלוס. נוסף על כך, הוא נחשב לאדם העיקר שמסר והעביר הלאה את אמירותיו של האימאם מאלכ אבן אנס.
חייו
הוא נולד באזור אלחסירס, למשפחה שמוצאה משבטי המסמודה הברברים. סבו השתתף בכיבוש המוסלמי של חצי האי האיברי על ידי טארק בן זיאד. מאוחר, יותר קיבל סבו את המשילות באזור אל-חסירס ומדינה-סידוניה על ידי אמיר קורדובה הראשון, עבד אל-רחמן. צאצאיו, בני אבו עיסא, יעלו לאחר מכן לשלטון בחברה האנדלוסית.
יחיא בן יחיא נסע למזרח בגיל צעיר ולמד אצל מאלכ אבן אנס, והפך לחסיד נלהב שלו. אל-אנדלוס בזמנו נשלט על ידי חסידיו של האימאם אל-אווזאי.
בשובו לאל-אנדלוס הוא התמקד בעבודתו כמלומד ובעל ידע. כחבר השורה (המועצה המייעצת שאמירים ושופטים היו צריכים להיוועץ בהם), הייתה לו השפעה עצומה על מינוי של תפקידים משפטיים. עם זאת, הוא עצמו מעולם לא קיבל עמדה משפטית. בתפקידו כחבר השורה הוא התקרב לשליט אל-אנדלוס, שהתרשם ככל הנראה מתבונתו וסמכותו בעניין האסלאמי. כך הוא הפך לחבר המשפיע ביותר של השורה, דבר שנתן לו את ההזדמנות למנות שופטים שגם העדיפו את האסכולה המאלכית. בסוף ימיו הייתה האסכולה המאלכית החשובה ביותר באל-אנדלוס.
בשלב מסוים הוא הואשם בהשתתפות במרי אזרחי, ולאחר מכן הוא נמלט מקורדובה כדי לחיות בין שבטי המסמודה ליד טולדו. הוא קיבל חנינה על ידי האמיר אל-חקם הראשון הראשון והורשה לחזור.
צאצאיו, בני אבו עיסא, הפכו גם הם לשחקנים רבי עוצמה בפוליטיקה של קורדובה.
כינויו "אל-לית'י" מגיע מכך שהוא היה משתייך לשבט הערבי אל-לית', שפירוש המילולי הוא "הליש".
ברון סטרומן
אדם ג'וזף שר (באנגלית: Adam Joseph Scherr; נולד ב-6 בספטמבר 1983), הידוע יותר בשם הבמה שלו, ברון סטרומן הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות WWE, בתוכנית סמאקדאון.
ביוגרפיה
שר גדל בעיר קטנה בדמותה של שרילס פורד הנמצאת בצפון קרוליינה. בבית ספר נטל חלק בענפי ספורט כמו פוטבול, אתלטיקה קלה והיאבקות. לאחר שסיים את הלימודים בשנת 2001 ולקראת סוף העשור החל להשתתף בתחרויות סטרונגמן (תחרויות שעוסקות באתלטיקה הדורשת כוח).
התחלת הקריירה (2013–2015)
שר חתם על חוזה פיתוח עם ה-WWE בתחילת שנת 2013 ונשלח למתחם האימונים שלהם באורלנדו, פלורידה, שם התחרה בשם ברון סטומן. ב-19 בדצמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה באירוע של NXT שאינו שודר לטלוויזיה בג'קסונוויל, פלורידה, כשניצח את צ'אד גייבל. שר ערך הופעות נוספות כחלק מהאנשים שליוו לזירה את המתאבק אדם רוז.
משפחת וויאט (2015–2016)
ב-24 באוגוסט בתוכנית Raw, הופיע שר בשם הבמה ברון סטרומן, כשהוא עורך את הופעת הבכורה שלו ברוסטר הראשי ותוקף את דין אמברוז ורומן ריינס. תקיפה זו צירפה אותו למשפחת וויאט לצד המנהיג בריי וויאט ולוק הארפר. סטרומן ערך את הקרב הטלוויזיוני הראשון שלו שבוע לאחר מכן כשניצח את אמברוז בפסילה. ב-20 בספטמבר במסגרת האירוע לילה של אלופים, משפחת וויאט ניצחה את אמברוז, ריינס וכריס ג'ריקו בקרב שלושה נגד שלושה. באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, שהתקיים ב-13 בדצמבר, משפחת וויאט ניצחה את קבוצת "האורגינלים" של הארגון ECW (הדאדליז, ריינו וטומי דרימר) בקרב הדחות שולחנות ארבעה נגד ארבעה (כשהחבר הרביעי במשפחת וויאט היה אריק רואן).
ב-24 בינואר 2016 סטרומן השתתף בקרב הרויאל ראמבל המסורתי של אירוע הרויאל ראמבל, שהיה על אליפות ה-WWE העולמית במשקל כבד. בקרב זה סטרומן הדיח חמישה משתתפים, ומי שהדיח אותו היה ברוק לסנר. ב-21 בפברואר באירוע פאסטליין, משפחת וויאט הפסידה לביג שואו, קיין ורייבאק, אך ניצחו את אותם שלושה לילה לאחר מכן ב-Raw. בחודש יולי משפחת וויאט החלה בפיוד נגד אליפות הזוגות של Raw, הניו דיי (ביג אי, קופי קינגסטון ואקסבייר וודס), שהסתכם לקרב באירוע באטלגראונד, שבו משפחת וויאט יצאה עם ידה על העליונה.
תחרות יחידנית (2016–2018)
כחלק מהדראפט של שנת 2016, סטרומן הועבר לתוכנית Raw, בעוד שבריי וויאט ואריק רואן הועברו לסמאקדאון, מה שבישר על פיצולו של סטרומן ממשפחת וויאט והתחלת קריירת יחידים. במהלך השבועות שבאו לאחר מכן, סטרומן ניצח יריבים שנועדו לחזק את דמותו. ב-5 בספטמבר סין קארה איתגר את סטרומן לקרב משום שלעג למתאבקי הלוצ'ה ליברה המקסיקנים, אך הפסיד לו בקרב אחד כתוצאה מפסילה ובאחר כתוצאה מהצמדה. ב-31 באוקטובר סטרומן ניצח בקרב באטל רויאל אשר קבע את זהות המתאבק שיצטרף לקבוצת Raw במסגרת קרב ההדחות המסורתי של אירוע סדרת ההישרדות. באירוע זה, סטרומן הדיח את דין אמברוז, אך היה המודח הראשון של קבוצת Raw לאחר שג'יימס אלסוורת' גרם לו להיות מודח כתוצאה מספירת חוץ. ב-13 בדצמבר, הג'נרל מנג'ר של Raw, מיק פולי, הודיע על קיום קרב בין סטרומן לסמי זיין באירוע Roadblock: End of the Line, כשההתניה של הקרב הייתה שהגבלת הזמן לקרב זה היא עשר דקות. בקרב זה סטרומן לא הצליח לנצח את זיין ולמעשה זיין הוא שניצח את סטרומן, מכיוון ששרד את מלוא עשר הדקות. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, סטרומן דרש ממיק פולי שיקבע לו קרב חוזר מול זיין, אך פולי סירב לכך ונתן לזיין יום חופש. כתוצאה מכך, סטרומן תקף את סין קארה וטייטוס אוניל בקרב ביניהם והמשיך בתקיפה של סת' רולינס ורומן ריינס במהלך קרב הזוגות שלהם נגד כריס ג'ריקו וקווין אואנס. סטרומן קיבל את מבוקשו לקרב נגד זיין ב-2 בינואר 2017, קרב שהיה "מי שעומד אחרון" ובו סטרומן הצליח לנצח.
ב-27 בינואר באירוע הרויאל ראמבל, סטרומן הפריע במהלך הקרב בין קווין אואנס לבין רומן ריינס, מה שגרם לאואנס לשמור על האליפות האוניברסלית. יותר מאוחר באותו הערב, סטרומן נכנס לקרב הרויאל ראמבל בתור מספר שבע והדיח את מוג'ו ראולי, ביג קאס, קאליסטו, מארק הנרי, ביג שואו, ג'יימס אלסוורת' וטיי דילינג'ר, אך הודח על ידי ברון קורבין. ב-30 בינואר סטרומן קיבל את קרב האליפות הראשון שלו נגד קווין אואנס על האליפות האוניברסלית, בקרב זה סטרומן ניצח כתוצאה מפסילה לאחר שריינס הפריע ותקף את סטרומן, תקיפה שעזרה לאואנס לשמור על התואר. לאחר מכן סטרומן דרש שתהיה לו יותר תחרות, ואף גבר על ארבעה מתאבקים בקרב בו זמנית. באירוע פאסטליין, שהתקיים ב-5 במרץ, סטרומן הפסיד לרומן ריינס, מה שסימל את ההפסד הראשון שלו כתוצאה מהצמדה.
החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם
החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה שקיבלה ללא שום התנגדות מועצת הביטחון של האו"ם ב-17 במרץ 2011, לאכוף אזור אסור לטיסה מעל לשמי לוב. ההצעה הוצעה על ידי הממלכה המאוחדת, לבנון וצרפת. המדינות שתמכו בהצעה היו ארצות הברית (חברה קבועה), בוסניה והרצגובינה, גבון, דרום אפריקה, הממלכה המאוחדת (חברה קבועה), לבנון, ניגריה, פורטוגל, צרפת (חברה קבועה), וקולומביה. המדינות שנמנעו מהצבעה כלשהי בנושא היו ברזיל, גרמניה, הודו, סין (חברה קבועה), ורוסיה (חברה קבועה). אף מדינה לא התנגדה להצעה. החלטה זו קשורה לעיקרון אחריות להגן שאומץ על ידי ארגון האומות המאוחדות.
ברון סטרומן
תחרות יחידנית (2016–2018)
ב-6 במרץ בתוכנית Raw, סטרומן אתגר את ריינס לקרב חוזר, אך במקומו הופיע המתאבק אנדרטייקר. שבוע לאחר מכן, חבר היכל התהילה, שון מייקלס, הזהיר את יריבו של סטרומן, רומן ריינס על החוזקות והעוצמות של אנדרטייקר, ובזמן שריינס עזב את הזירה סטרומן תקף אותו. תקיפה זו הובילה לקרב נוסף בין השניים ב-20 במרץ, קרב שנגמר ללא תוצאה, לאחר שאנדרטייקר הופיע ותקף את שניהם. בתוכנית האחרונה של Raw לפני רסלמניה 33, סטרומן הודיע על השתתפותו בקרב הבאטל רויאל לזכרו של אנדרה הענק. ב-3 באפריל סטרומן איתגר את האלוף האוניברסלי, ברוק לסנר, לקרב עתידי על האליפות.
החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם
רקע
מ-15 בפברואר 2011 החלה סדרת הפגנות בלוב בהשפעת גל המחאות בארצות ערב ומהשראת המהפכה בתוניסיה ובמצרים. ההפגנות גלשו להתקוממות בלוב ולמלחמת אזרחים כוללת בין המורדים שנגד שליט לוב מועמר קדאפי והמהפכה שחולל בשנת 1969 במדינה, לבין תומכיו. קדאפי הורה לחייליו הנאמנים להחזיר את הערים שבשליטת המורדים לידיו ולהפציץ את הערים, ובמיוחד את העיר המרכזית והמעוז של המורדים בנגאזי. כשקדאפי הצליח להחזיר את כמעט כל הערים המורדות חוץ מבנגאזי לשליטתו, תכנן לכבושה באמצעות הפצצתה מהאוויר, אף שדווח כי כמה מהטייסים המפציצים בחיל האוויר הלובי עורקים מהפקודות. מדינות העולם, ובראשם מדינות המערב גינו את פעולות מועמר קדאפי, ואף דנו בהחלטה להתערב צבאית בלוב כדי לעזור למורדים ולהצילם משפך הדמים שעלול להתרחש בבנגאזי.
ההחלטה
ב-17 במרץ התנהל דיון במועצת הביטחון של האו"ם בעקבות ההצעה להתערבות צבאית כוללת בלוב של אכיפת אזור ללא טיסה מעל לשמי המדינה כדי למנוע הפצצות של קדאפי על המורדים. 10 מדינות הצביעו בעד האכיפה, 5 נמנעו, ואף אחת לא התנגדה.
ברון סטרומן
תחרות יחידנית (2016–2018)
שבוע לאחר מכן סטרומן תקף מאחורי הקלעים את רומן ריינס בזמן ראיון שלו עם מייקל קול. סטרומן המשיך בתקיפותיו ואפילו הפך רכב של אמבולנס, שבתוכו נמצא ריינס. אף על פי שגילם דמות בעלת אופי רע, סטרומן קיבל תגובות חיוביות מאוד מהקהל, לרוב משום התגובות השליליות של הקהל כלפי רומן ריינס. ב-17 באפריל סטרומן תקף מספר מתאבקים נוספים עד למצב שביג שואו הגיע לזירה ונקבע קרב בין השניים. בקרב זה סטרומן ביצע את מהלך הסופרפלקס מהחבל העליון, גרם לזירה להתמוטט ולקרב להסתיים ללא תוצאה. שבוע לאחר מכן, סטרומן התאבק נגד קאליסטו בקרב "פח אשפה", שבו הפסיד. לאחר הקרב דחף את פח האשפה מהבמה, כשבתוכו נמצא קאליסטו. באירוע פייבאק, שהתקיים ב-30 באפריל, סטרומן ניצח את ריינס.
החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם
אכיפה ויישום אזור אסור לטיסה
250px|שמאל|ממוזער| ● ערים בשליטת קדאפי  ● ערים בשליטת המורדים (הנתמכים על ידי כוחות [[נאט"ו)  ● ערים בהן מתנהלים קרבות וההכרעה עדיין לא ברורה ]]
ברון סטרומן
תחרות יחידנית (2016–2018)
לאחר ה-8 במאי, ה-WWE הודיעו שסטרומן ספג פציעה במרפק וצפוי להיעדר לחצי שנה. פציעה זו גרמה לביטול הקרב בינו לבין ברוק לסנר באירוע Great Balls of Fire. שלושה ימים לאחר מכן עבר ניתוח במרפק. למרות שהידיעה שפורסמה ציינה שייעדר לחצי שנה לפחות, דייב מלצר מהמגזין Wrestling Observer Newsletter אמר שהפציעה של סטרומן תמנע ממנו להתאבק רק במשך חודשיים, כשבעצם ה-WWE מתכננים להחזיר אותו כהפתעה "ארבעה חודשים קודם". סטרומן חזר ב-16 ביוני בתוכנית Raw, כשהוא תוקף את ריינס לאחר הקרב שלו נגד סמואה ג'ו. לאחר מכן, סטרומן איתגר את ריינס לקרב אמבולנס באירוע Great Balls of Fire. באירוע זה, שהתקיים ב-9 ביולי, סטרומן יצא עם ידו על העליונה, אך לאחר הקרב הותקף וננעל בתוך הרכב על ידי ריינס. ריינס נסע לאחור במהירות אל תוך משאית הפקה, כששניהם בתוך האמבולנס. לאחר המקרה נודע שסטרומן היה מסוגל ללכת בכוחות עצמו וסירב להיעזר בעזרת הצוות הרפואי. סטרומן התערב בקרב המועמדות מספר אחת לתואר בין ריינס לג'ו, תקף אותם וגרם לקרב להסתיים ללא תוצאה.
ב-24 ביולי נודע שסטרומן ביחד עם ריינס וג'ו יפגשו בקרב מרובע את ברוק לסנר על האליפות האוניברסלית באירוע סאמרסלאם, בקרב שבו לסנר הצמיד את ריינס ובכך שמר על התואר. סטרומן קיבל הזדמנות נוספת על התואר באירוע ללא רחמים, שבו סטרומן הפסיד. לאחר מכן, סטרומן החל להיות מעורב בפיוד של המיז נגד קבוצת המגן. כל זה נבע משום שהמגן תקפו את סטרומן. ב-16 באוקטובר סטרומן ניצח את ריינס בקרב כלוב לאחר הפרעה מצידו של קיין. באירוע TLC: שולחנות, סולמות וכיסאות, סטרומן, קיין, המיז, סזארו ושיימוס התאבקו בקרב האנדיקאפ חמישה נגד שלושה מול סת' רולינס, דין אמברוז וקורט אנגל. במהלך האירוע בקרב ה-TLC, השותפים של סטרומן בגדו בו, ואף השליכו אותו למשאית אשפה, מה שהפך את סטרומן לדמות מובילה לדעת הקהל. סטרומן חזר שבוע לאחר מכן בתוכנית Raw, כשהוא תקף את המיז, קורטיס אקסל ובו דאלאס. באירוע סדרת ההישרדות, שהתקיים ב-19 בנובמבר, סטרומן נכלל בקבוצת Raw לקרב ההדחות המסורתי נגד סמאקדאון, ובו סטרומן וטריפל H היו האחרונים בזירה והעניקו לקבוצת Raw את הניצחון. לאחר הקרב סטרומן תקף את טריפל H עם שניים ממהלכי הסיום. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, סטרומן הותקף על ידי קיין באמצעות כיסא, במהלך הקרב שלו נגד ג'ייסון ג'ורדן. ב-11 בדצמבר סטרומן וקיין נאבקו בקרב שהסתיים בספירת חוץ כפולה, הקרב היה על המועמדות לאליפות האוניברסלית באירוע רויאל ראמבל.
החלטה 1973 של מועצת הביטחון של האו"ם
אכיפה ויישום אזור אסור לטיסה
יומיים לאחר ההחלטה באו"ם תקפו 4 מדינות: צרפת, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת וקנדה את כוחות קדאפי, צרפת בעיקר מהאוויר ושאר המדינות בעיקר מהים בשיגור טילים ימיים על מעוזי קדאפי. לאחר מכן מדינות אחרות, כולל מדינות ערביות עזרו גם הם באכיפת האזור ללא טיסה, ומסייעים למורדים להשטלת על הערים שבשליטת קדאפי ולהגן עליהם מפני הפצצות מהאוויר. המדינות התוקפות לא הכניסו אמנם חיילי קרקע ללוב.
בזכות ההתערבות והסיוע הצבאי, הצליחו המורדים להשתלט על הערים אג'דבייה ומיסראתה.
ברון סטרומן
תחרות יחידנית (2016–2018)
ב-8 בינואר סטרומן תקף את קיין ולסנר בתיגרה שנגררה לאזור מאחורי הקלעים ובה סטרומן הפיל חלק מתפאורת הבמה על יריביו והביא לכך שהשניים קבורים מתחת לתפאורה. ב-15 בינואר הג'נרל מנג'ר של Raw, קורט אנגל התעמת עם סטרומן, הודיע לו שהמעשים שעשה בשבוע שעבר היו חמורים, פיטר אותו ואף הסיר אותו מהקרב המשולש באירוע הרויאל ראמבל. באותה התוכנית, סטרומן השתולל מאחורי הקלעים, השמיד את המשרד של אנגל, הפך את המשאית שהייתה מחוברת למכולת ההפקה, ואף תקף את מייקל קול, המשמש כשדר בצוות השידור. לפני שהספיק לעשות עוד נזק, הממונה על התוכנית, סטפני מקמהן, החתימה את סטרומן בחזרה והחזירה אותו לקרב המשולש ברויאל ראמבל. בקרב המשולש, שהתקיים ב-28 בינואר 2018, כשל סטרומן בניסיונו לזכות בתואר, ולסנר הוא זה שהצמיד את קיין לניצחון ושמר על התואר. לילה לאחר מכן בתוכנית Raw, סטרומן ניצח את קיין בקרב "מי שעומד אחרון", בכך שהפך את עמדת שולחן השדרנים על קיין, קרב זה שימש כקרב העפלה לקרב תא ההדחות באירוע תא ההדחות על המועמדות לתואר האליפות האוניברסלית ברסלמניה. בקרב זה, שהתקיים ב-25 בפברואר, סטרומן הדיח את המיז, אליאס, ג'ון סינה, פין באלור וסת' רולינס (קבע שיא הדחות חדש בקרב תא הדחות בודד), אך לבסוף הודח על ידי המנצח בקרב, רומן ריינס. במקביל לקריירת היחידים שלו, סטרומן השתתף בטורניר ה-Mixed Match Challenge ביחד עם השותפה שלו לקרב, אלכסה בליס. בסיבוב הראשון ניצחו את סמי זיין ובקי לינץ', ברבע הגמר גברו על ג'ימי אוסו ונעמי, אך ב-20 במרץ במסגרת חצי הגמר הודחו על ידי המיז ואסקה, שהיו הזוג שהגיע לגמר וזכה בטורניר.
מרדף אחר אליפויות העולם (2018–2019)
ב-12 במרץ, סטרומן השתתף בקרב באטל רויאל זוגות, שקבע את זהות הזוג שיפגוש את סזארו ושיימוס לקרב על אליפות הזוגות של Raw ברסלמניה 34. סטרומן נכנס לקרב, כשאין לו שום בן זוג שנכנס איתו לקרב, אלא התאבק בכוחות עצמו ואף ניצח את הקרב לאחר שהדיח אחרון את קארל אנדרסון. שבוע לאחר מכן, הג'נרל מנג'ר של Raw, קורט אנגל, הבטיח לסטרומן את הקרב על אליפות הזוגות, כל עוד שימצא בן זוג לקרב.
תקופות כהונה כאלוף (2020–2021)
ב-10 בינואר 2020, סטרומן גבר על שינסקה נקאמורה בקרב שאינו היה על האליפות הבין-יבשתית של האחרון. ב-24 בינואר, סטרומן ואליאס ניצחו בקרב זוגות את סזארו ושינסקה נקאמורה. באירוע הרויאל ראמבל, שנערך ב-26 בינואר, סטרומן התחרה בקרב הרויאל ראמבל המסורתי, כשנכנס כמספר ה-14, אך הודח על ידי ברוק לסנר. חמישה ימים לאחר מכן בתוכנית סמאקדאון, סטרומן גבר על שינסקה נקאמורה וכתוצאה מכך הפך לאלוף הבין יבשתי החדש, חגורת אליפות היחידים הראשונה שלו בארגון. ב-21 בפברואר, סטרומן ואליאס ניצחו את סזארו ושינסקה נקאמורה בקרב "סימפוניית ההרס". באירוע תא ההדחות, שנערך ב-8 במרץ, סטרומן הפסיד את התואר לסמי זיין במהלך קרב האנדיקאפ 3 נגד 1.
באירוע רסלמניה 36, רומן ריינס היה אמור להתחרות נגד האלוף האוניברסלי, גולדברג על האליפות האוניברסלית. לעומת זאת, ב-3 באפריל בתוכנית סמאקדאון, ברון סטרומן הוכרז כמחליף של ריינס בקרב. חילוף זה נבע מבקשתו של ריינס לא לקחת חלק באירוע, משום שהוא נמצא במצב של כשל חיסוני מההתמודדות הקודמת שלו במחלת הלוקמיה. בלילה הראשון של האירוע רסלמניה 36, שהוקלט ב-25 וב-26 במרץ (ושודר ב-4 באפריל), סטרומן ניצח את גולדברג והפך לאלוף האוניברסלי החדש, חגורת אליפות העולם הראשונה שלו בקריירה. ב-10 באפריל, סטרומן גבר על שינסקה נקאמורה בקרב שאינו היה על תוארו. באירוע כסף בבנק, שנערך ב-10 במאי, סטרומן גבר על בריי וויאט וכתוצאה מכך שמר על האליפות האוניברסלית. ב-15 במאי, סטרומן ומחזיק מזוודת כסף בבנק, אוטיס ניצחו את המיז וג'ון מוריסון. שבוע לאחר מכן, הוא ניצח את המיז בקרב שאינו היה על תוארו. לאחר הקרב, מוריסון איתגר את סטרומן לקרב האנדיקאפ 2 נגד 1 על האליפות האוניברסלית באירוע באקלאש, אתגר שסטרומן נענה אליו בחיוב. באירוע זה, שנערך ב-14 ביוני, סטרומן גבר עליהם והגן על התואר בהצלחה. ב-17 ביולי, סטרומן ניצח את ג'ון מוריסון. באירוע The Horror Show at Extreme Rules, שנערך ב-19 ביולי, סטרומן הפסיד לבריי וויאט בקרב בִּיצָת וויאט שלא היה על תוארו. באירוע סאמרסלאם, שנערך ב-23 באוגוסט, סטרומן הפסיד את התואר ל"שד" בריי וויאט בקרב ספירות בכל מקום. שבוע לאחר מכן באירוע פייבאק, סטרומן כשל בניסיון השבת התואר שלו, כאשר רומן ריינס ניצח בקרב ללא חוקים משולש אשר כלל בנוסף את האלוף האוניברסלי החדש, "השד" בריי וויאט. ב-12 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw כחלק מהדראפט, סטרומן הועבר למותג Raw. ב-16 באוקטובר בפרק של התוכנית סמאקדאון, סטרומן כשל בניסיונו לזכות באליפות האוניברסלית, כשהפסיד לרומן ריינס. ב-19 באוקטובר בפרק של התוכנית Raw, סטרומן גבר על קית' לי. ב-2 בנובמבר, סטרומן ניצח את קית' לי ושיימוס בקרב משולש וכתוצאה מכך העפיל לקבוצת Raw לקראת קרב ההדחות המסורתי של אירוע סדרת ההישרדות. באירוע זה, שנערך ב-22 בנובמבר, קבוצת Raw (AJ סטיילס, קית' לי, שיימוס, ברון סטרומן ורידל) ניצחה את קבוצת סמאקדאון (קווין אואנס, ג'יי אוסו, המלך קורבין, סת' רולינס ואוטיס) בקרב הדחות הגברים המסורתי, שהיה במעמד צד אחד; כלומר, אף חבר מקבוצת Raw לא הודח.
מגוון פיודים (2021)
ב-22 בפברואר 2021, סטרומן הפסיד לבובי לאשלי. באירוע פאסטליין, שנערך ב-21 במרץ ובלילה לאחר מכן בפרק של התוכנית Raw, סטרומן ניצח את אליאס בקרבות יחידים. ב-29 במרץ, סטרומן ניצח את ג'קסון רייקר. ב-12 באפריל, סטרומן השתתף בקרב משולש נגד דרו מקינטייר ורנדי אורטון אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-WWE באירוע רסלמניה באקלאש, שבסופו מקינטייר ניצח. שבועיים לאחר מכן, סטרומן גבר על מקינטייר בקרב יחידים. ב-3 במאי, סטרומן הפסיד לבובי לאשלי.
ג'ייד דייכס וויקס
ג'ייד דייכס וויקס (נולדה ב־15 בדצמבר 1989) היא שחקנית טלוויזיה, תיאטרון וקולנוע ישראלית.
ביוגרפיה
דייכס וויקס נולדה לאב בריטי ולאם ישראלית באנגליה ועלתה לארץ בגיל 3. תחילה גדלה עם אמה בתל אביב, ובהמשך עברה לגור בקיבוץ סער, שם גדלה עם סבה וסבתה, שהיו ממקימיו. למדה במגמת תיאטרון בתיכון מנור-כברי בכברי. בצבא שירתה בנח"ל בגדוד לוחמים בתור פקידה פלוגתית.
לאחר שחרורה מהצבא למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין בתל אביב, והיא בוגרת מחזור 2016 של בית הספר. באותה השנה השתתפה בסרט הסטודנטים "כחול בירוק" שזכה בציון לשבח בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים בתל אביב.
בשנת 2017 שיחקה בתפקיד איימי לנדאו בסדרת הדרמה "המדרשה" ששודרה ברשת 13. שנה אחר כך, שודרה ב-HOT הסדרה "שלטון הצללים", בה גילמה את זיוי, עוזרת פרלמנטרית של ח"כית מהמגזר הדתי-לאומי.
בשנת 2020 שיחקה את סמדר בסדרה הטלוויזיה של HOT, קיבוצניקים.
בשנת 2021 התחילה לשחק בעונה השנייה של הסדרה "מצולמים".
חיים אישיים
דייכס וויקס מתגוררת בתל אביב.
תיאטרון
הופיעה בהצגות "אגדות מיערות וינה" ו"הורים איומים" בתיאטרון באר שבע.
קסטיליה
במהלך ההיסטוריה נקראו בשם קסטיליה ישויות מדיניות שונות בחצי האי האיברי. ממלכת ספרד של ימינו נוצרה גם על בסיסן.
לואי להב
לואי להב (נולד ב-1949) הוא מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי, מהבולטים והמשפיעים ביותר.
מאז תחילת שנות ה-70 ועד היום עובד להב עם החשובים והמצליחים באמני ישראל. הוא ידוע בצליל מאסיבי (לפחות בתחילת הקריירה שלו), ובגישתו הטוטאלית - מעורבות עמוקה ופרטנית בכל הצדדים של הפקת אלבום.
בשנת 2020 זכה בפרס לנדאו על מפעל חייו.
ביוגרפיה
להב נולד בשם לואי שַׁארְפְסְשְוֶוארְת ב-1949 בלה פאס שבבוליביה, בן ליוצאי פולין. בשנת 1962, בגיל 12, עלה עם אמו ואחיו לישראל דרך ארצות הברית (שם נותר אביו). בנעוריו התגורר ביפו, למד בפנימייה בכפר הירוק ולאחר מכן בבית הספר לאמנויות רננים, שם החל להתעניין בצד הטכני של הפקת מוזיקה. שם למד במגמת ציור לצד שיעורי גיטרה אצל אגון קרטן. בצה"ל שירת בצוות הווי חטיבת הצנחנים ביחד עם דודו זכאי, אברהם זיגמן, אורי שבח ואסתי קוסוביצקי. במהלך שירותו עברת את שמו בעצת זיגמן (שמו המקורי פירושו חרב חדה, להב).
קריירה
להב למד ב-Institute of Audio Research שבניו יורק ועבד כטכנאי קול והקלטות ב (1972–1975). בתקופה זו עבד בהפקות של מספר מוזיקאים אמריקאים ידועים, ואף השתתף בהפקת האלבומים הראשונים של ברוס ספרינגסטין.
ב-1975 חזר לישראל והשתתף בהפקת שירים של דורי בן זאב, אריק איינשטיין, ג'וזי כץ, שמוליק קראוס ודני ליטני. עבודתו החשובה והבולטת באותה שנה הייתה הפקת האלבום "סוף עונת התפוזים" של להקת תמוז. אלבום זה נחשב על ידי רבים לציון דרך בתולדות המוזיקה הישראלית, ותרומתו של להב לעיצוב הצליל של האלבום מוכרת. עם זאת, הגישה הטוטלית שלו גרמה להתנגדות מצדו של חבר הלהקה אריאל זילבר, מה שבסופו של דבר הוביל לפירוק תמוז.
ב-1984 נדמה היה שחל שינוי בצליל האופייני של להב, שהפך פחות מאסיבי ויותר נינוח, אך עדיין עם ניחוח של רוק ועם חיבור לסגנונות אחרים. צליל זה זכה להצלחה רבה בקרב הקהל הישראלי, בייחוד בעבודתו של להב עם דויד ברוזה ושלמה ארצי. עם זאת, בעבודתו עם גידי גוב על האלבום "דרך ארץ" הפיק להב צליל מאסיבי. צליל זה, ביחד עם השירה הצרודה, שינה את תדמיתו הרכה של גוב, וזכה להצלחה מפתיעה.
בשנים הבאות הפיק להב אלבומים ומופעים מצליחים רבים, המשיך לעבוד עם דויד ברוזה ושלמה ארצי, וכן עם אמנים רבים נוספים, כשלומית אהרון.
בתחילת שנות ה-90 נכנס להב לשותפות באולפן מאסטרינג בניהולו של טלי כץ, לימים הבעלים של Masterone.
בשנות האלפיים עבד עם יהודה פוליקר, קרן פלס, דנה ברגר, גיל כהן, איתי פרל ועוד.
בשנת 2010 הצטרף להפקת תוכנית הבידור המוזיקלית "כוכב נולד" בעונתה השמינית. להב הדריך את המתמודדים בעבודה על הגשת השירים.
בשנת 2011 הפיק להב את אלבום הבכורה של נתן גושן.
בשנת 2012 הפיק את האלבום "אושר", של הזמרת דיאנה גולבי.
חיים אישיים
להב מתגורר בהרצליה.
לאחר שהשתחרר נישא לצרויה להב, חברתו ללהקה, והשניים נסעו לארצות הברית. שם נולדה בתם טל, שנהרגה בתאונה בגיל שלוש וחצי.
לאחר גירושיהם נישא בשנית לפסי, ממנה נולדו לו שני ילדים, אחד מהם האמן-יוצר תום להב. כיום חי להב עם בת זוגו השלישית דודי, ולהם שתי בנות משותפות, בניהן האדריכלית שירה להב.
דגל ויילס
דגל ויילס הוא הדרקון האדום (בוולשית: Y Ddraig Goch, אי דרייג קוך) אשר מתאר דרקון אדום פוסע על שדה לבן וירוק. כמו מטענים הרלדיים רבים, צורתו של הדרקון אינה מתוקננת וקיימות לו גרסאות רבות.
היסטוריה
הדגל קיבל מעמד רשמי כדגל ויילס בשנת 1959, אך הדרקון האדום עצמו מקושר לוויילס כבר מאות בשנים ולעיתים נטען כי הדגל הוא הדגל הלאומי העתיק ביותר, אף על פי שמקורותיו אבדו בנבכי ההיסטוריה והפכו למיתוס. על פי אחת הסברות, הסמל הגיע לוויילס של ימינו על ידי הרומאים כדגלם של הפרשים הרומים, אשר בעצמו הושפע כנראה מסמלי הפרתים או הדסיאנים. הפסים הלבנים והירוקים שעל הדגל נוספו על ידי בית טיודור, שושלת ולשית אשר החזיקה בכס אנגליה משנת 1485 ועד 1603. לבן וירוק הם צבעי הכרישה, הצמח הלאומי של ויילס.
האזכורים הראשונים של הדרקון כסמל ויילס הם בהיסטוריה בריטונום אשר נכתב בשנת 830 לערך, אך הוא נחשב לדגל הקרב של המלך ארתור או מנהיג קלטי/רומי-בריטי עתיק אחר. הדרקון מוזכר עוד קודם לכן בשירה הוולשית ומקושר לקד'וולאדר אפ קדוולון (655–682).
אגדות רבות מזכירות את הדרקון הוולשי. המפורסמת ביותר משייכת אותו לנבואתו של הקוסם מירדין (מרלין) על קרב ארוך בין דרקון לבן לדרקון אדום. על פי הנבואה, הדרקון הלבן ישלוט בקרב אך יובס לבסוף בידי הדרקון האדום. ניצחון זה, יחד עם תפיסת השליטה על לואגר (Lloegr) (בריטניה) מיוחס למאב דרוגאן (בן הנבואה, אשר יגרש את האנגלו-סקסונים מבריטניה וישיב את שלטון הקלטים) - נבואה המשויכת כיום לסכסוך בין הקלטים הבריטים (אשר הפכו במרוצה הזמן לוולשים) לפולשים הסקסונים במרוצת המאות החמישית והשישית לספירה.
שימוש
ניתן לראות את הדגל מונף על בניין האספה הלאומית של ויילס בקארדיף ועל משרד ויילס בווייטהול, לונדון מדי יום.
דגלה של ויילס הוא דגל הלאום היחיד מבין ארבע האומות המרכיבות את הממלכה המאוחדת שאינו שותף בדגל האיחוד. זאת כיוון שוויילס סופחה לממלכה אנגליה על ידי אדוארד הראשון עוד בשנת 1282 ומאז חוקי ויילס 1542–1535 היא נחשבה חלק מממלכת אנגליה. לאחרונה הועלו הצעות שונות לכלול את סמל הדרקון האדום או את צלב דייוויד הקדוש בדגל האיחוד אך הן לא זכו להצלחה.
ויילס ובהוטן הן שתי המדינות היחידות בעולם כיום שעל דגלן מופיע דרקון. בעבר, דגל שושלת צ'ינג הסינית הכיל גם הוא דרקון.
המחלוקת
בשנת 2007 ג'ורג' הארגראבס, יוצרה של המפלגה הנוצרית של ויילס, פתח במערכה במסגרת הבחירות לאספה הלאומית של ויילס, ואמר כי אם ייבחר לאספה, דגל הדרקון האדום יוחלף בדגל דייוויד הקדוש. הוא אמר גם כי הדרקון הוא "סמלו של השטן, המתואר בחזון יוחנן, פרק י"ב, ג'".
הסימפוניה השביעית של בטהובן
הסימפוניה השביעית בלה מז'ור (אופוס 92), של לודוויג ואן בטהובן, נכתבה בין השנים 1811–1812. מלאכת ההלחנה החלה בעיר הספא טפליץ שבבוהמיה, שם שהה המלחין בשנת 1811 מטעמי בריאות. היא הושלמה בשנת 1812, והוקדשה לרוזן מוריץ פון פריס.
הופעת הבכורה
היצירה בוצעה לראשונה בווינה ב-8 בדצמבר 1813, בקונצרט צדקה למען נפגעי קרב הנאו במלחמות הנפוליאוניות, בניצוחו של המלחין, אשר ניצח גם על היצירה הפטריוטית "ניצחון ולינגטון", גם היא פרי עטו. את התזמורת ארגן ידידו של בטהובן, איגנץ שופנציג, והשתתפו בה ממיטב הנגנים מאותה התקופה: הכנר לואי שפור, יוהאן נפומוק הומל, ג'אקומו מאיירבר, אנטוניו סליירי, אנטון רומברג, ונגן הקונטרבס הווירטואוז האיטלקי דומניקו דרגונטי, עליו אמר בטהובן, כי הוא "מנגן עם אש גדולה בקרבו ובעוצמה אדירה". הקהל אהב מאוד את היצירה, והפרק השני שלה בוצע כהדרן.
מבנה
הסימפוניה מחולקת לארבעה פרקים:
משך היצירה כ-41 דקות.
הפרק השני - אלגרטו
הפרק השני, בסולם לה מינור, "איטי" (אף על פי שפירוש המילה "אלגרטו" הוא "מהר במידה"), אך רק בהשוואה לפרקים האחרים בסימפוניה. הפרק השני בוצע כהדרן בהופעת הבכורה, והיה לחלק אהוב ופופולרי ביצירה. האוסטינטו (חזרה על אותו מוטיב לאורך זמן) של רבע, שתי שמיניות ושני רבעים נשמע שוב ושוב. הוא מבוסס על משקל פואטי שמקורו ביוון העתיקה, הנקרא הקסמטר דקטילי. הקסמטר דקטילי הוא סגנון כתיבה שבו השתמשו סופרים כדוגמת הומרוס ובו שתי פעימות קצרות העוקבות אחר פעימה ארוכה אחת.
הפרק השלישי - פרסטו
הפרק השלישי הוא הסקרצו והטריו (צורה מוזיקלית). בפרק זה, הטריו מנוגן פעמיים ולא פעם אחת. זהו פיתוח של הצורה הטרנארית (א-ב-א) ל: א-ב-א-ב-א, דבר האופייני ליצירותיו בתקופה הזו כמו הסימפוניה הרביעית ורביעיית המיתרים מספר 8.
הפרק הרביעי - אלגרו קון בריו
הפרק הרביעי הוא בצורת סונאטה. בקודה שלו מופיעה הוראת דינמיקה נדירה אצל בטהובן, ƒƒƒ (פורטה פורטיסימו או פורטיסיסימו. דונלד טובי, בספרו "מחקרים בניתוח מוזיקלי", מציין את "השצף-קצף הבכנאלי" של פרק זה וכותבים רבים אחרים ציינו את האנרגיה הריקודית המסתחררת שלו: הנושא הראשי מזכיר במשהו את העיבוד של בטהובן לשיר העם האירי "שמרני מכבדי הראש והנבונים", מס' 8 ביצירתו "שנים-עשר שירי עם איריים".
קבלת הקהל את הסימפוניה
מבקרי מוזיקה ומאזינים התפעמו והתרגשו לשמע הסימפוניה השביעית. לדוגמה, מתוך תיאור תוכניה של הסימפוניה השביעית אשר נכתבה על ידי גאוף קנינג:
"...הפרק האחרון שועט קדימה בקצב בלתי מרוסן, המאיים לסחוף את כל התזמורת מעל הבמה וסביב האולם, מעצם החדווה שבביצוע אחת הסימפוניות המושלמות ביותר שנכתבו אי פעם."
"אולי יותר מהאחרות, הסימפוניה השביעית נותנת הרגשה של ספונטניות אמיתית; נדמה כי התווים יוצאים מהדף בעוד אנו נישאים על גלי ההשראה שיצרו אותם. בטהובן בעצמו דיבר על היצירה כ-"אחת מיצירותי הטובות ביותר". מי אנו שנערער על שיפוטו?"
תשוקה
תשוקה (ידועה גם כתאוות בשרים) היא תחושה של דחף ורצון להשיג את מושא ההשתוקקות. תשוקה מתייחסת לרוב להיבט המיני, אך היא יכולה להיות מופנית גם כלפי אוכל ועוד.
הסימפוניה השביעית של בטהובן
קבלת הקהל את הסימפוניה
ריכרד וגנר, מעריץ נוסף של היצירה, קרא למקצבים המייצגים את הסימפוניה: "מופת הריקודים".
תשוקה
ראשיתה של התשוקה ברצון להשיג דברים שחפצים בהם ובכך להגיע להרגשה של מיצוי עצמי. ברגע שמושא התשוקה הושג, מיד מתחילה התשוקה להתפוגג. האדם משיג את מושא תשוקתו ובכך הוא מוריד את המתח ואת התשוקה הקיימים אצלו. התשוקה היא תהליך שכיח בחוויה האנושית שכן היא נמצאת בכל מקום: תשוקה לשקט, לרגיעה, להורדת מתח, לאוכל, תשוקה מינית ועוד.
הסימפוניה השביעית של בטהובן
קבלת הקהל את הסימפוניה
מצד שני, האהדה לסימפוניה השביעית אינה אוניברסלית. קרל מריה פון ובר החשיב את הבס הכרומטי בקודה אשר בפרק הראשון כהוכחה לכך שבטהובן "מתאים לבית משוגעים" והמנצח תומאס ביצ'ם מהמאה ה-20 היה לא נדיב באהדתו באותה מידה באומרו: "מה אפשר לעשות עם זה (הסימפוניה)? זה נשמע כמו הרבה יאקים מקפצים."
תשוקה
תשוקה במקרא
המילה "תשוקה" מופיעה במקרא, בהטיות שונות, שלוש פעמים בסך הכל. בבראשית ג' נאמר בעקבות חטא אכילת פרי העץ הדעת:, בבראשית ד' נאמר אל קין לאחר שמנחתו לא נענתה:. המופע השלישי הוא בשיר השירים ז':.
המורכבות של פירוש המילה 'תשוקה' נובעת הן ממיעוט המופעים שלה, הן מהאניגמטיות של חלק מההקשרים בה היא מופיעה והן בגלל הסנטימנט השונה כל כך בין ההקשרים של המופעים הללו – בבראשית המילה נושאת מטען רגשי שלילי ואילו בשיר השירים נראה כי למילה יש סנטימנט חיובי דווקא.
גישה פרשנית אחת, מפרשת את המילה "תשוקה" במשמעות של 'משיכה' (desire) ובעיקר משיכה בעלת אופי מיני. יש ניואנסים בקרב מחזיקי גישה זו – חלקם תופסים את המשיכה בצורה מינית יותר ואחרים מזהים אותה כמשיכה וכתלות גופנית או נפשית של האישה באיש. גישה זו באה לידי ביטוי מובהק בתרגומים מודרניים שונים למקרא והיא מבוססת בחלקה על המופע של המילה 'תשוקה' בשיר השירים, שם למילה יש הקשר ארוטי מובהק והן על שימושים מאוחרים במילה תשוקה. השלכת גישה זו, בין היתר, היא שהכתובים בספר בראשית מזהים את המשיכה האירוטית שבין האיש לאישה כמרכיב בעונשה של האישה.
קריאה אחרת, מפרשת את המילה 'תשוקה' בהקשר של 'תשובה' (return) או פנייה של האישה חזרה אל האיש שלה. לקריאה זו יש ביסוס הן מתוך תרגומי המקרא הקדומים לשפות שונות (שמקבלים ביטוי גם בפרשנות המקרא הנוצרית והיהודית המוקדמת) והן מתוך עיון בהקשר המקומי של הכתובים בבראשית. בראשית ג' מתאר את העונש שלוקה בו האדם לאחר חטאו, העונש אצל האדם היא שיבתו אל העפר ממנו נוצר. תשוקת האישה מקבילה לשיבת האדם אל האדמה כי האדם נוצר מן האדמה ואילו האישה נוצרה מהאדם.
הביטוי "נפש שוקקה" במובן של אדם שמתאווה למזון, מופיע מספר פעמים במקרא: "וְהִנֵּה עָיֵף וְנַפְשׁוֹ שׁוֹקֵקָה" (ישעיה כ"ט ח'). "כִּי הִשְׂבִּיעַ נֶפֶשׁ שֹׁקֵקָה" (תהילים ק"ז ט').
בפילוסופיה
על פי הפילוסוף ברוך שפינוזה יש שלושה רגשות בסיסיים: תשוקה, שמחה ועצב. שפינוזה הגדיר את התשוקה כ"יצר יחד עם המודעות לו".
מקגייוור
מקגייוור (אנגלית: MacGyver, ) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית ששודרה בשנים 1985–1992 ברשת ABC. גיבורה הוא סוכן חשאי בשם אנגוס מקגייוור המגולם על ידי השחקן ריצ'רד דין אנדרסון. הסדרה נוצרה על ידי לי דייוויד זלוטוף והופקה על ידי הנרי וינקלר.
הסדרה שודרה בארצות הברית מ-29 בספטמבר 1985 עד ל-21 במאי 1992 על ידי רשת השידור ABC וכללה 139 פרקים. שני סרטי טלוויזיה נוספים הופקו בשנת 1994. הסדרה צולמה ברובה בוונקובר שבקולומביה הבריטית בקנדה.
בישראל שודרה הסדרה במקור בערוץ הראשון ושודרה מאז בערוצים רבים נוספים.
עלילת הסדרה
הסדרה מתרכזת בדמותו של מקגייוור, המשמש בתחילת הסדרה כסוכן מיוחד בשירות ארצות הברית, ומאוחר יותר משרת כסוכן של מוסד רב עוצמה וממשלתי-למחצה המכונה "ארגון הפיניקס". יעדיו ומפעיליו של ארגון זה נותרים לא ברורים במשך כל הסדרה, ואולם האחראי והמפעיל הישיר של מקגייוור, פיטר ת'ורנטון (שגילם השחקן דנה אלקר) מופיע בפרקים השונים. תכונתו הבולטת ביותר של מקגייוור, בה מתרכזת הסדרה, היא מציאת פתרונות יצירתיים לבעיות שונות הכוללים לרוב פתרונות מדעיים ואלתורים הנדסיים-טכנולוגיים באמצעים פשוטים כגון אולר שווייצרי, מהדק ניירות ועוד.
מקגייוור מתנגד בתוקף לאלימות ולפגיעה בסביבה. הוא לעולם אינו משתמש בנשק חם כתוצאה מטראומת ילדות שעבר, בה מת חברו הטוב בשל משחק בנשק. בהתאם לקו זה, מתנגד מקגייוור גם לשתיית אלכוהול, פגיעה בטבע וכדומה.
דמויות חוזרות ונשנות
הסדרה התאפיינה בהופעות חוזרות ונשנות של מספר דמויות אורח:
השפעות על התרבות
השם מקגייוור הפך לכינוי נפוץ לאלתור, בייחוד בהקשר של פתרון בעיות בעזרת חפצים יומיומיים.
אולה נורדמן
אולה נורדמן (בנורווגית חדשה: Ola Nordmann) הוא ההאנשה הלאומית של הנורווגים, ניתן להשתמש בדמות גם כמקבילה לאנשים פרטיים או באופן קולקטיבי. המקבילה הנשית לאולה נורדמן היא קארי נורדמן, ובאופן קולקטיבי הם מכונים אולה וקארי נורדמן - "Ola og Kari Nordmann"
שימושים בשם אולה נורדמן
התקשורת מרבה להשתמש ב"אולה נורדמן" לתיאור מגמות באוכלוסייה.
לדוגמה: כותרת בעיתון שמציינת : "נורווגים צורכים פחות חלב" יכולה באותה מידה לציין: "אולה נורדמן צורך פחות חלב".
קריקטורות של אולה נורדמן כאישיות לאומית של נורווגיה מתארות אותו בדרך כלל כגבר בלונדיני לבוש בלבוש עממי מסורתי דמוי בונאד וחובש כיפת צמר בצבע אדום - כיסוי ראש מסורתי של גמד נורווגי או גנום. כיסוי ראש זה נחבש גם על ידי החקלאי הנורווגי המסורתי, בעיקר בתקופה הפיאודלית הישנה. בתקופה הלאומית הרומנטית, האיכר הגיע לעיתים קרובות לייצג את העם הנורווגי בכללותו, ומכאן הייצוג.
אטימולוגיה
אולה הוא שם פרטי גברי נפוץ בנורווגיה (נגזר מאולב / אולף), ונורדמן הוא "איש הצפון" - סקנדינביה ונורווגיה בפרט, כלומר, "אולה איש נורווגיה".
קארי נורדמן
המקבילה או הגרסה הנשית מאופיינת כקארי נורדמן, "קארי ואולה נורדמן" משמשים לעיתים קרובות יחד לתיאור המשפחה או משק הבית הנורווגי הארכיטיפי.
חיים יצחק בונין
קורות חיים
בונין נולד בהומל (גומל, בהיגוי רוסי) לר' אברהם, למדן וסוחר אמיד מחסידי חב"ד. אבי אמו היה חסיד חב"ד. למד בישיבת מיר בעת כהונתו של הרב חיים לייב טיקוצינסקי, ובגיל 15 התחיל ללמוד חסידות חב"ד. נסע מדי שנה לרבי שלמה זלמן שניאורסון, האדמו"ר מקאפוסט. אחרי נישואיו ניסה לעבוד במסחר אך לא הצליח. בשנת תרס"ו הוסמך לרבנות אך לא מצא משרה. בגלל הפרעות ביהודי רוסיה הוא ברח ונדד ממקום למקום. נסה להגר לארצות הברית, באליס איילנד לא התירו לו להיכנס והוא הוחזר לאירופה. באירופה נדד ממקום למקום עד ששב להומל. בהסכמת רבי יוסף יצחק הוא רכש השכלה כללית והתכונן לבחינות בגרות אך לא נבחן כיוון שסירב להיבחן בשבת. הוא שימש כמורה בבתי ספר יהודיים בהומל, קייב, וילנה, ורשה ולודז'. בשנת תר"ע (1909–1910) השתקע בוורשה.
פרסום מאמרים וספרים
אחרי מלחמת העולם הראשונה נסע לאדמו"ר רבי יוסף יצחק שניאורסון מליובאוויטש, שהתגורר באוטבוצק, פולין. בשנת תרע"ג התחיל לפרסם מאמרים בכתבי העת של התקופה. סדרת מאמריו הראשונים "על חסידות חב"ד נדפסה בירחון השלוח, לאחר מכן פרסם מאמרים בכתבי העת העבריים והיידישאים "העולם", "הצפירה", "דאס נייע לעבן", "דאס אידישע פאלק" ועוד. בשנת תרע"ו הוא התקבל כמורה בבית ספר תיכון ("גימנסיה") יבנה בלודז'. כתב בקביעות ביומון "לאדזשער טאגבלאט" בנושאים מגוונים.
בשנת תרע"ז חיבר והוציא לאור "לימודי היהדות" - ספר לימוד לבתי ספר תיכוניים עבריים. בשנים תרפ"א-תרפ"ב ערך והוציא לאור מאסף ספרותי ליהדות בו פרסם מאמרים שלו בשמו ובשמות ספרותיים אחרים. כמו כן רבנים כמו ר' הלל צייטלין, הרב משה אביגדור עמיאל פרסמו בו מאמרים.
בונין היה חבר פעיל בתנועת המזרחי, הוגה דעות ומטיף להגשמה. הוא פרסם חוברת מיוחדת "על סף העלייה השלישית", ומאמרים רבים בעיתונים "לאדזשער טאגעבלאט" בלודז', "דאס אידישע טאגבלאט" בניו יורק ובעיתוני המזרחי בעברית וביידיש כמו "התור", "המזרחי" ועוד. בפעולות אלו פעל בניגוד לדרכה של חסידות חב"ד והעומד בראשה ולכן לא מצא מקום בין חסידיה. אף שלא קיבל את דעתו של האדמו"ר רבי יוסף יצחק בעניין בנין הארץ, התייחס אליו בהערצה והיה מקושר אליו ככל חסיד.
מורה בתחכמוני
בשנת תרפ"ט כאשר נוסד בוורשה סמינריון תחכמוני מטעם המזרחי, נקרא בונין להיות אחד ממוריו. הוא עזב את לודז' ועבר לוורשה. 'תחכמוני' התנהל על ידי שני אישים שהיו רחוקים ומנוגדים זה מזה. מנהל לימודי קודש היה הרב משה סולובייציק בעוד שמנהל לימודי החול והנציג כלפי חוץ היה ההיסטוריון פרופ' מאיר בלבן. בונין יישר חיכוכים וסכסוכים ביניהם.
עשר שנים שימש בונין כמורה בתחכמוני עד שבשנת תרצ"ט בהגיעו לגיל 65 פרש מהוראה, עזב את ווארשה וחזר ללודז'. בלודז' התחיל להתמסר לעבודתו הספרותית לסיום חיבורו "משנה חב"ד" ולחיבור ספרים אחרים שהיו בתוכניתו.
מלחמת העולם השנייה ובגטו
כעבור חודשים אחדים, בספטמבר 1939 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה כשנכנסו הנאצים ללודז' חששו אנשי הרוח והסופרים שיהיו הקרבנות הראשונים ואמנם גל של מאסרים עבר על אלה כבר בימים הראשונים. בונין ברח עם בנו מלודז' לוורשה ושם היה בגיטו. גם בגיטו הוסיף לכתוב עד שבינואר 1940 נלקח לטרבלינקה והומת בתאי הגזים. כתביו ואוסף מכתביו אבד.
משפחתו
בנו: שמואל דוד בונין (י"ט באדר א' תר"ס, 8 בפברואר 1900 - כ"א בתמוז תשל"ח, 26 ביולי 1978) נולד בסנובסק, אוקראינה. בתקופת השואה היה בגטאות ורשה ולודז' ובאושוויץ. עם שחרורו ב-1945 עבר למינכן, שם שהה במחנה פליטים, והיה אחד מעורכי הירחון העברי "ניצוץ" (יחד עם שמואל אפלבוים). עלה ארצה ב-1948 התיישב בחיפה ועבד בבנק הפועלים. שיריו הראשונים נדפסו ב"התקופה" (כרך י"ג) ובתרצ"ה הוציא בווארשה קובץ שירים "מטבע מזל". אחר כך פרסם שירים וסיפורים בעיתונות העברית בפולין ובארץ ("דבר", "גליונות", "העולם" ועוד)
רוקמדור (גבינה)
רוקמדור (בצרפתית: Rocamadour) היא גבינת עזים צרפתית שמקורה במחוז לוט שבדרום מערב צרפת. הגבינה קרויה על שם הכפר רוקמדור. הגבינה קיבלה סיווג אפלאסיון בשנת 1996.
הגבינה מיוצרת מחלב עזים לא מפוסטר, בצורת עיגולים קטנים במשקל של כ-35 גרם. היא מובשלת זמן קצר מאוד: 12 עד 15 ימים. היא נמכרת גם לאחר תקופת הבשלה ארוכה ואז היא נעשית דומיננטית יותר.
נהוג לאכול אותה על טוסט. בצורתה הבשלה יותר היא מוגשת כמות שהיא כחלק ממגש גבינות שבסיום הארוחה, יחד עם יין אדום.
רדיו קול ברמה
רדיו קול ברמה היא תחנת רדיו ישראלית בפריסה ארצית (למעט אזור הצפון) בעלת אופי חרדי ספרדי. התחנה משדרת 24 שעות ביממה, לאורך כל השבוע, למעט שבתות וחגים. בעבר התחנה הייתה מזוהה עם מפלגת ש"ס, ובמהלך בחירות 2015 זוהתה עם מפלגתו של אלי ישי.
התחנה הוקמה בשנת 2009, לאחר יותר מ-15 שנה שבהן שידרו תחנות חרדיות ללא רישיון. חלק משדרניה צמחו ב"ערוצי הקודש" הפיראטיים.
על פי סקר TGI ביולי 2011, לתחנה מאזינים 177,000 איש בממוצע מדי יום. נכון לשנת 2010 היא נחשבת לתחנה המואזנת ביותר במגזר הדתי והחרדי בישראל והתחנה האזורית החמישית בגודלה. על פי הסקר שפורסם ביולי 2013 אחוזי ההאזנה של התחנה היו 5.6%. נכון לחודש יולי 2016 התחנה עומדת על 5.4% רייטינג.
תוכניות ושדרנים
לתחנה מערכת חדשות ומשודרים בה מבזקי חדשות מדי שעה. משדרי החדשות והאקטואליה כוללים את התוכניות "שמונה אפס אפס" בהגשת יקי אדמקר וישראל כהן, "פעמיים הפוך" בהגשת נועם זיגמן ואיציק סודרי, "אחת בצהריים" בהגשת יעקב גרודקה, "המהדורה המרכזית" בהגשת משה גלסנר, "זירה שבועית" בהגשת מנדי ריזל וארי המניק, "על הקצה" עם ישראל כהן (עיתונאי) ויעקב גרודקה.
בין התוכניות הבולטות: "חידודון" בהגשת עמי מימון, "שיר של יום" בהגשת אלי שפירא, "לקראת שבת" עם משה מונה רוזנבלום, "הליכות עולם" - שו"ת עם הרב אהרון בוטבול מדי יום שישי בין השעות 12:00 ל-14:00, "אזמר בשבחין" עם משה חבושה, "מלווה מלכה" בהגשת עמירם בן לולו, "חד וחלק" עם שלמה בניזרי ו"אמונה וביטחון" עם הרב יעקב ישראל לוגאסי.
בתחנה משודרות גם תוכניות עונתיות, כגון "שירה חדשה" - תחרות שבה נבחר זמר ו"חתן ההלכה העולמי" עם הרב אופיר מלכה.
בעבר שודר במוצאי שבת שיעורו השבועי של הרב עובדיה יוסף בשידור ישיר מבית הכנסת בשכונת הר נוף. בתקופת אשפוזו של הרב עובדיה יוסף, ברדיו פתחו בקמפיין נרחב לתפילות לרפואתו, ואף אורגנה מטעם הרדיו עצרת תפילה בכותל המערבי. במשך השבעה לאחר פטירתו לא הושמעו שירים או פרסומות והובאו סיפורים על הרב ממאזינים. פתיח החדשות שונה למנגינה של "נפלה עטרת ראשנו" שמשודרת בתשעה באב.
בשיתוף פעולה עם אתר המחדש הושק מצעד המוזיקה השבועי.
דעת הרבנים הספרדים על התחנה
בתגובה גיבו רבנים ספרדים אחרים את התחנה, בהם: הרב שלמה משה עמאר, הרב מאיר מזוז והרב בניהו שמואלי.
אי השמעת נשים עד 2011
בדצמבר 2010 הוגשה לרשות השנייה, לשר התקשורת ולמבקר המדינה תלונה נגד התחנה בטענה שמתקיימת בה אפליית נשים משום שנשים אינן עולות בה לשידור. התחנה טענה בתגובה כי היא עושה זאת בהמלצת ועדת פיקוח הלכתית שקמה על פי תנאי הזיכיון. מועצת הרשות השנייה פתחה במגעים עם התחנה. לבסוף החליטה הוועדה הרוחנית של הרדיו כי מסרים חשובים מטעם נשים במעמד ציבורי גבוה יושמעו בתחנה, וכן הוחלט על הוספת רצועת שידור שבה ישדרו נשים עבור נשים. עמותת "קולך" הגישה תובענה ייצוגית נגד התחנה. תביעתה אושרה, בנימוק שנשים חרדיות נרתעות מעמידה בחזית המאבק להגברת השוויון המגדרי בקהילה. ערעור של התחנה על אישור זה בבית המשפט העליון נדחה בדצמבר 2015, שפסק שלא רק המרואיינות הפוטנציאליות, אלא גם ציבור המאזינות זכאי לפיצוי. ב-20 בספטמבר 2018 גזר בית המשפט המחוזי בירושלים שעל התחנה לשלם מיליון ש"ח לקרן תובענות ייצוגיות לטובת העצמת נשים מסורתיות, דתיות וחרדיות, ועוד 300 אלף ש"ח עבור גמול ל"קולך" והוצאות המשפט. בערעור לבית המשפט העליון הוגדל התשלום בגין גמול ל"קולך" והוצאות המשפט ל-430 אלף ש"ח.
כביש A4 (איטליה)
כביש A4 (באיטלקית: Autostrada A4) הוא כביש מהיר באיטליה המקשר בין טורינו לטרייסט, דרך מילאנו והעיר ונציה.
בשל העובדה שחברות שונות מנהלות קטעים שונים של הכביש המהיר, נהוג לחלק את הכביש לחמישה חלקים :טורינו-מילאנו, מילאנו-ברשה, ברשה-פאדובה, פאדובה-ונציה וונציה-טרייסט. מכיוון שהכביש עובר בתחומי עמק הפו המיושב בצפיפות, ונחשב לאזור תעשייתי עיקרי, A4 הוא אחד הכבישים העמוסים באיטליה.
A4 הוא כביש דו כיווני, אשר ברובו 3 נתיבים בכל כיוון נסיעה. הקטע בין מחלף milan est לברגמו בעל 4 נתיבים לכל כיוון מאז שנת 2007. בקטע מוונציה לטריאסט יש רק שני נתיבים בכל כיוון נסיעה, אך כיום הוא עובר תהליך הרחבה.
הכביש הוא כביש אגרה.
היל ואלי
היל ואלי (באנגלית: Hill Valley) היא עיירה בדיונית בקליפורניה, ארצות הברית, בה מתרחשות עלילות סדרת סרטי הקולנוע של טרילוגיית "בחזרה לעתיד", כמו גם סדרת הספין אוף המונפשת באותו השם. בטרילוגיה, היל ואלי מוצגת בארבע תקופות זמן שונות (1885, 1955, 1985, 2015), כמו גם בשנת 1985 אלטרנטיבית-דיסטופית.
השם "היל ואלי" (מילולית: "עמק הגבעה") הוא, למעשה, סוג של הלצה, בהיותו אוקסימורון. עם זאת, באחת מטיוטות התסריט המוקדמות של "בחזרה לעתיד 2" צוין כי היל ואלי נקראת על שם מייסדה, ויליאם "ביל" היל ("עמק היל").
הפקה
לקראת צילומי הסרט "בחזרה לעתיד", המפיקים שקלו לצלם את הסצנות המרחשות בכיכר העיר בעיר האמיתית פאלומה, שבמחוז סונומה, קליפורניה, אך מהר מאוד הבינו שזה יהיה יקר מדי ולא מעשי לשנות מקום אמיתי שיתאים לתקופות זמן שונות. במקום זאת, הם צילמו במגרש שבאולפני יוניברסל, שם הייתה להם שליטה רבה יותר. אתר הצילומים המרכזי, הידוע בשם כיכר בית המשפט, כבר היה קיים ושימש בעבר לצילומי סרטים רבים ותוכניות טלוויזיה. דוגמה בולטת היא הפרק הראשון של סדרת המדע הבדיוני "אזור הדמדומים", בשם "איפה כולם?" משנת 1959. ניתן למצוא את בית המשפט של היל ואלי גם בסרטי הקולנוע ברוס הגדול מכולם, גרמלינס, Bye Bye Birdie, וסניקרס; בוידאו קליפ של השיר "?Why Don't You Get a Job" של להקת אופספרינג; ובפרקים של סדרות הטלוויזיה "Major Dad" ו-"באפי ציידת הערפדים". מגדל השעון עצמו, לעומת זאת, היה תוספת לבניין בית המשפט הקיים, הניתן להסרה, אחת מהדרכים הרבות שבהן המראה החיצוני של המבנה עבר שינויים במשך השנים, כדי להתאים לצרכים השונים של ההפקות השונות. לפני "בחזרה לעתיד", המגרש זכה לכינוי "כיכר הזמיר" (Mockingbird Square), התייחסות אל סרט הקולנוע משנת 1962 "אל תיגע בזמיר", אולם כיום הוא ידוע בשם "כיכר בית המשפט" (Courthouse Square).
חלק מהמכוניות הרבות המופיעות בסצנות המתרחשות בשנת 2015 בסרט "בחזרה לעתיד 2" הן מכוניות שעברו התאמה אישית לסרט, או מכוניות ייחודיות. הדוגמאות לכך כוללות את דגם Probe של פורד, EV-1 של סאאב, סיטרואן DS, באנשי ו-Fiero של פונטיאק וחיפושית של פולקסווגן. כמו כן, נעשה שימוש חוזר במכוניות שכבר הופיעו קודם לכן בסרטי מדע בדיוני אחרים, כגון: המכונית "Star Car" מהסרט " The Last Starfighter" (1984) והמכונית "Spinner" מהסרט "בלייד ראנר" (1982). המכונית של גריף טאנן היא מכונית BMW עם גג נפתח, שעברה התאמות.