cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מרקו שטרלר
קריירת מועדונים
בעונת מונה על ידי המאמן טורסטן פינק לקפטן הקבוצה. באותה עונה היה שותף שטרלר לעלייה ההיסטורית של פ.צ. בזל לשמינית גמר ליגת האלופות ולדאבל השני תוך 3 שנים.
קריירה בינלאומית
בצעירותו היה שטרלר חלק מהנבחרות הצעירות של שווייץ. ב-11 באוקטובר 2003 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת בניצחון 1-2 על במסגרת מוקדמות יורו 2004. שטרלר אף נכלל בסגל הסופי של הנבחרת לקראת הטורניר אך פספס את הטורניר בשל פציעה. שטרלר היה עם הנבחרת במונדיאל 2006 וביורו 2008. ב-5 באפריל 2011 פרש שטרלר מנבחרת ביחד עם אלכסנדר פריי לאחר ביקורת חריפה מצד הקהל השווייצרי על יכולתם בתיקו 0-0 עם שבוע קודם לכן.
יפעת ארליך (רופאה)
יפעת ארליך שהם (נולדה בשנת 1969) היא רופאת עור ומין, מפקדת ומנהלת ישראלית, אשר כיהנה בתפקידים בכירים בשרות הצבאי והציבורי. שירתה בצה"ל כקצינה בדרגת אל"ם, והייתה הרופאה הראשית של חיל האוויר – האישה הראשונה בתפקיד זה.
ביוגרפיה
למדה רפואה בטכניון במסגרת העתודה האקדמית. את הסטאז' ביצעה בבתי החולים ברזילי ואיכילוב. ב־1995, לאחר סיום הסטאז', שירתה כרופאה מוטסת בחיל האוויר, בגף הפינוי של יחידה 669 – תחילה בבסיס חצרים, שם הכירה את בעלה, שי, והשתתפה, בין היתר, בפינוי ממהומות מנהרת הכותל; ואחר כך כמפקדת מרפאה בבסיס פלמחים, במסגרת זו פינתה פצועים בלבנון (הייתה האישה הראשונה לחתום על התנדבות לשרת בלבנון), בין היתר, באסון השרפה בוואדי סלוקי.
התמחתה ברפואת עור בבית החולים סורוקה ולאחר מכן שבה לצה"ל כמפקדת גף הרפואה בבסיס תל נוף והייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה. אחר כך התקדמה לראש מדור וראש ענף רפואה תעסוקתית ומיון רפואי. בהמשך שירתה כמפקדת יחידת רפואה אווירית, ואחר כך למדה ב, והייתה לרופאה הראשונה שלומדת שם. משם עברה לשרת כרופאה הראשית של חיל האוויר (קרפ"ח אוויר) וגם בתפקיד זה הייתה לאישה הראשונה.
ביום העצמאות 2016 הדליקה ארליך-שהם משואה בטקס יום העצמאות של חיל האוויר.
צלאת אל עזמה
צלאת אל עזמה (נקרא גם בקיצור: "צלאת לעזמה" ובתרגום לעברית: בית הכנסת הזרים - המגורשים. בערבית: كنيس صلاة العزامة) הוא מתחם בתי כנסת מרכזי במלאח של העיר מרקש שבמרוקו, שהוקם על ידי מגורשי ספרד או צאצאיהם.
יפעת ארליך (רופאה)
ביוגרפיה
לאחר שחרורה מצה"ל מונתה לרופאה מחוזית במחוז הדרום של קופת חולים מאוחדת. הובילה את הפעילות הרפואית במחוז בשיא משבר הקורונה.
צלאת אל עזמה
היסטוריה
לפי מסורת בני הקהילה בית הכנסת נבנה על ידי מגורשי ספרד, וכך מוסר מקור מהמאה ה-18. בדומה למקבילו צלאת תלמוד תורה היה המתחם הומה במתפללים ובלומדים שמילאו את המקום בכל שעות היום. עד לשנות השישים של המאה ה-20 שכנו במקום ישיבה גדולה לאברכים וישיבה קטנה לצעירים, בהן לימדו החכמים המפורסמים בעיר, מהם: רבי יעקב דהאן, רבי אברהם אביטבול ואחרים.
תיאור המקום
במתחם ארבעה אולמות לימוד המקיפים חצר גדולה ונאה, שכל אחד מהם מכיל את ציוד הדרוש כדי לשמש גם כמקום תפילה. בצד הדרומי בית הכנסת הגדול שבקומה מעליו שכנה הישיבה הגדולה. כיום פעיל במקום בית כנסת ומוזיאון של הקהילה היהודית בעיר.
יפעת ארליך (רופאה)
ביוגרפיה
עובדת כיום כרופאת עור ומין ומשמשת כיועצת למשרד הביטחון וגופים נוספים.
צלאת אל עזמה
לקריאה נוספת
חביב אבגי, אבני זיכרון לקהילת מראקש, עמודים: רא - רב, לוד, תשס"ד.
יפעת ארליך (רופאה)
ביוגרפיה
מתנדבת לשירות מילואים בתפקיד יו"ר וועדה רפואית עליונה לערעורים במפקדת קצין הרפואה הראשי.
פעילות במסגרת השרות הצבאי
כראש ענף רפואה תעסוקתית ומיון רפואי: שינוי כללי המיון הרפואי לקורס קצינים (בה"ד 1), קיצור מסלול ההתנדבות לשירות צבאי, פתיחת מסלולי מיון עבור מועמדים לשירות ביטחון אשר הוגדרו כאי כשירים באופן זמני, הסדרת תנאי השירות לחולי צליאק, הסדרת מסלול המיון הרפואי לבני ישיבות במסגרת פקיעת חוק טל, פעילות להכרה והסדרת מעמדם של טרנסג'נדרים בשרות הצבאי, ביזור וועדות רפואיות לדרג השדה והקמת המרכז לכשירות החייל.
כמפקדת יחידת רפואה אווירית (ירפ"א): ייזום והובלת חיל האוויר לרכש מאמן התמצאות מרחבית לצוותי אוויר (סימולטור מאמן למניעת תאונות בעקבות התמצאות מרחבית שגויה, ורטיגו), הסדרת מדיניות חיל האוויר בנושא שעות שינה לצוותי אוויר, הסדרת מדיניות חיל האוויר בנושא כשירות לטיס במהלך הריון
כקצינת הרפואה החילית (הרופאה הראשית של חיל האוויר): ייזום והובלת תהליך אסטרטגי לעולמות הרפואה והרפואה המבצעית בחיל האוויר אשר עיקרו חיבור הרפואה לליבת העשייה המבצעית תוך שמירה על פרואקטיביות, רלוונטיות וחדשנות. במסגרת זו נבנו ותוקצבו לראשונה תהליכי עומק לקידום בריאות המשרתים, שיפור תשתיות, הכנסת טכנולוגיות ופיתוח וקידום סגלי הרפואה.
חיים אישיים
ארליך נשואה, אם לארבעה ומתגוררת בכפר מנחם.
דרום אפריקה בתקופת האפרטהייד
בשנת 1961 בוטל איחוד דרום אפריקה ובמקומו הוקמה הרפובליקה של דרום אפריקה, אשר מתקיימת בדרום אפריקה עד ימינו. עם זאת, לאורך שנים רבות שימרה דרום אפריקה גם בעת היותה רפובליקה מאפיינים פוליטיים, תרבותיים, סימבוליים ואחרים מתקופת האיחוד. בין השנים 1948 ו-1994, הנהיגה דרום אפריקה את מדיניות האפרטהייד. בתקופה זו היו למדינה מאפיינים ייחודיים שונים, אשר הגיעו לקיצם רק עם ביטול האפרטהייד בשנת 1994.
רקע
איחוד דרום אפריקה (באנגלית: Union of South Africa ובהולנדית: Unie van Zuid-Afrika) הייתה מדינה עצמאית שהתקיימה במהלך המאה ה-20 בשטחי דרום אפריקה של ימינו. בבחירות בשנת 1948 חששו רבים מאזרחי דרום אפריקה הלבנים שאם יצביעו למפלגה מתונה, זכויות היתר שלהם ישללו. בבחירות אלו זכתה המפלגה הלאומית למושבים רבים בפרלמנט וביחד עם המפלגה האפריקנרית הקימה קואליציה.
לוס אלטוס הילס
לוס אלטוס הילס (בספרדית: Los Altos Hills; באנגלית: The Hills Heights; באופן מילולי: הגבעות הגבוהות) היא עיירה במחוז סנטה קלרה, קליפורניה, ארצות הברית. האוכלוסייה מנתה 7,922 במפקד 2010.
מספר המיקוד 94022 של לוס אלטוס הילס, הופיע בדוחות של חברת פורבס 2017 ברשימה של קודי המיקוד (ZIP code ) היקרים ביותר של אמריקה; המיקוד 94022 דורג במקום השלישי היקר ביותר בארצות הברית, עם מחירי בתים בגובה של 7,755,000 דולר אמריקאים. בשנת 2019. על פי ניתוחי חברת בלומברג לוס אלטוס הילס דורגה, העיר העשירה הרביעית ביותר בארצות הברית.
למגורים "בלבד"
בעיירה לוס אלטוס הילס קיים איסור על הקמת אזורי מסחר, איסור שאושר על ידי בית המשפט לערעורים בקליפורניה בשנת 1973. שני העסקים המסחריים הקמעונאים שאושרו על ידי העיירה הם חנות הספרים בקמפוס מכללת Foothill וחנות המתנות בשטח המנזר Immaculate Heart Monastery. בעיירה אין סניף דואר או ספרייה, שירותי הדואר מסופקים על ידי עיריית העיר הסמוכה לוס אלטוס.
תקנות העיירה דורשות שגודל מגרש מינימלי למגורים יעמוד על 4,000 מטרים רבועיים (4 דונם) והשארת שוליים מגבול הרכוש הפרטי לטובת מסלולים ציבוריים כגון מדרכות וכבישים ועוד. בעלי הקרקעות מוגבלים לבניית בית מגורים אחד למגרש. התקנות אוסרות הקמת מבני מגורים רב-משפחתיים; איסור זה וגודל המגרש המינימלי אושרו כחוק על ידי בית המשפט לערעורים האמריקני במעגל התשיעי בשנת 1974. לעיירה יש חוזה עם מחוז סנטה קלרה לקבלת שירותי משטרה ושירותי כיבוי, מה שהופך אותה למה שמכונה בארצות הברית "עיר חוזה" על פי החוק בקליפורניה.
גאוגרפיה
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטח העיירה הוא 23 קילומטרים רבועיים, כולו אדמה. העיירה ממוקמת על קבוצת גבעות קטנות. שנוצרו כתוצאה משני ההעתקים הטקטונים האנכיים אלטמונט ומונטה ויסטה.
מפקד העשור 2010
במפקד 2010 התגוררו בלוס אלטוס הילס 7,922 תושבים. צפיפות האוכלוסייה היה 347.5 אנשים לקילומטר מרובע. הרכב האוכלוסייה של לוס אלטוס הילס היה 5,417 (68.4%) לבן, 37 (0.5%) אפרו-אמריקאי, 4 (0.1%) אינדיאנים, 2,109 (26.6%) אסיאתיים, 8 (0.1%) תושבי האוקיינוס השקט, 50 (0.6%) ) אחרים. היספנים או לטינים היו 213 אנשים (2.7%).
מהמפקד עולה ש-99.3% מהאוכלוסייה התגוררה במשקי בית ו-0.7% התגוררו בשיכונים שאינם ממוסדים.
בעיירה היו 2,829 משקי בית, בהם 949 (33.5%) היו ילדים מתחת לגיל 18, 2,204 (77.9%) היו זוגות נשואים בין המינים החיים יחד, 114 (4.0%) היו בעלות בתים נשים חד הוריות רווקות, 53 (1.9%) היו בעלי בתים חד הוריים בלתי נשואים. היו 53 (1.9%) שותפויות של בלתי נשואים בני שני המינים ו-19 (0.7%) זוגות חד מיניים. ב־359 משקי בית (12.7%) גר אדם אחד וב־210 (7.4%) גר אדם בודד בן 65 ומעלה. ממוצע חיו במשקי הבית 2.78 נפשות. היו 2,371 משפחות (83.8% ממשקי הבית); גודל המשפחה הממוצע היה 3.02 נפשות.
בעיירה היו 3,001 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 136.4 נפשות לקילומטר רבוע, בתוך 2,582 (91.3%) יחידות הדיור המאוכלסות גרו הבעלים ו-247 (8.7%) היו מושכרות. שיעור הבתים הבלתי מאוכלסים עמד על 1.2%. 7,162 נפשות (90.4% מהאוכלוסייה) התגוררו ביחידות דיור בבעלותם ו-707 נפשות (8.9%) התגוררו ביחידות דיור מושכרות.
ההכנסה החציונית של משק הבית הייתה 219,485 דולר וההכנסה המשפחתית החציונית הייתה 224,922 דולר. לגברים הכנסה חציונית עמדה על 152,361 דולר לעומת 89,216 דולר עבור נשים. ההכנסה לנפש בעיירה הייתה 118,779 דולר. כ־2.2% מהמשפחות ו-2.6% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני, מתוכם 0.7% מתחת לגיל 18 ו-3.8% בני 65 ומעלה.
מפקד העשור 2000
במפקד 2000 היו בעיר 7,902 נפשות, 2,740 משקי בית ו-2,339 משפחות. צפיפות האוכלוסייה הייתה 353.9 נפשות לקילומטר מרובע. היו 2816 יחידות דיור בצפיפות ממוצעת של 126.1 לקילומטר מרובע הרכב האוכלוסייה של העיירה היה 74.94% לבן, 21.10% אסיאתיים, 0.59% אפרו אמריקאים, 0.09% אינדיאנים, 0.09% תושבי האוקיינוס השקט, 0.46% אחרים. היספנים או לטינים היו 2.15%.
מתוך 2,740 משקי הבית, 34.6% היו ילדים מתחת לגיל 18, 79.0% היו זוגות נשואים שגרים יחד, 4.4% היו נשים ייחדנות חד הוריות או רווקות וב־14.6% לא היו משפחות. 10.5% ממשקי הבית היו אדם אחד ו-4.9% היו אדם אחד בן 65 ומעלה. גודל משק הבית הממוצע היה 2.86 נפשות וגודל המשפחה הממוצע היה 3.02 נפשות.
התפלגות הגילאים הייתה 23.6% מתחת לגיל 18, 4.0% בין 18 ל־24, 19.6% בין 25 ל־44, 35.8% בין 45 ל־64, ו-17.0% 65 ומעלה. הגיל החציוני היה 47 שנים. על כל 100 נקבות היו 97.4 גברים. על כל 100 נשים בגיל 18 ומעלה, היו 94.2 גברים.
פוליטיקה וממשל
בעיירה לוס אלטוס הילס יש מועצה עירונית נבחרת בת חמישה חברים. כמה ועדות התנדבותיות המדווחות למועצת העיירה, בנושאים כמו השטחים פתוחים, מסלולי כביש, מדרכות ושבילים, יוזמות סביבתיות, חינוך, היסטוריה, פארקים ובילוי, ועדת קשרי קהילה, ועדת תקשורת לשעת חירום, תכנון והגנה על הסביבה, כספים והשקעות.
בלוס אלטוס הילס יש גם ועדת נוער בת עשרים חברים.
בבית המחוקקים של מדינת קליפורניה, העיירה לוס אלטוס הילס מיוצגת על ידי נציג מהמפלגה הדמוקרטית.
גם בבית הנבחרים של ארצות הברית לוס אלטוס הילס נמיוצגת על ידי נציג המפלגה הדמוקרטית.
מתוך 5,870 מצביעים רשומים, 37% הם דמוקרטים, ואילו 29% הם רפובליקנים על פי נתוני משרד החוץ של מדינת קליפורניה.
חינוך
תלמידי לוס אלטוס הילס לומדים בבתי הספר המחוזיים של פאלו אלטו (המשרתים את אוכלוסיית החלק הצפוני של העיירה) והן בבתי הספר המחוזיים של לוס אלטוס (המשרתים את האוכלוסיית החלק הדרומי של העיירה).
בית הספר ונטנה הוא בית ספר פרטי יסודי לגיל הרך המלמד על פי גישת רג'יו אמיליה. בית ספר Pinewood הוא בית ספר פרטי בעל 12 כיתות לימוד K-12. הקמפוס של הכיתות הגבוהות של בית הספר Pinewood ממוקם גם בלוס אלטוס הילס, ומשרת את התלמידים בכיתות ז'-יב'. מכללת Foothill המופעלת על ידי מחוז המכללות הקהילתיות Foothill – De Anza נמצאת בעיירה. במכללה נמצא מטה המחוז.
אצטדיון גאולוג
אצטדיון גאולוג הוא אצטדיון כדורגל בעיר טיומן. ממוקם במרכז ההיסטורי של העיר (רחוב הקומונה 22). באצטדיון תכולה של 13,057 מושבים והוא משמש כמגרש הבית של קבוצת טיומן.
האצטדיון נבנה בשנת 1982 ובשנים 2001–2011 היה תחת שיפוץ מתמשך. לאחר השיפוץ נפתח ב-31 ביולי 2011. הפתיחה תוזמנה לחגיגות 425 שנה להולדת העיר.
היסטוריה
אצטדיון גאולוג נבנה ב-1982 בתכולה של 16,000 צופים. באותה שנה החל האצטדיון לארח את משחקיה של קבוצת גאולוג טיומן.
בשנת 2001, נסגר האצטדיון לשיפוצים שבוצעו בשלושה שלבים:
משחק הפתיחה של האצטדיון לאחר השלמת השיפוץ התקיים ב-31 ביולי 2011 כאשר קבוצת ותיקי טיומן אירחה את קבוצת "ארטיסט" מוסקבה. קבוצת "טיומן" אירחה לראשונה משחק ב-22 באוגוסט 2012. המארחים אירחו את צ'ליאבינסק לדרבי אזורי של אורל-סיביר, במשחק שהסתיים בתיקו 2:2.
יוהאן גאורג יעקבי
יוהאן גאורג יעקבי (בגרמנית: Johann Georg Jacobi; 2 בספטמבר 1740 - 4 בינואר 1814) היה משורר גרמני.
ביוגרפיה
יוהאן גאורג הוא אחיו הבכור של הפילוסוף פרידריך היינריך יעקבי.
יעקבי למד תאולוגיה ומשפטים, ואף היה פרופסור לפילוסופיה. בשנת 1776 הוא פגש את יוהאן וילהלם לודוויג גליים ועד מהרה נהיה לחברו. גליים עזר ליעקבי להפוך למשורר מצליח ומוערך.
יעקבי נפטר ב 1814, ובהלוויתו נכחו אישים וקהל רב.
11:11
11:11 הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמר הקולומביאני מאלומה. האלבום יצא לאור ב-17 במאי 2019 דרך חברת התקליטים Sony Music Latin. לקידום האלבום יצא מאלומה לסיבוב ההופעות בשנת 2019.
בלבול (קומבינטוריקה)
בקומבינטוריקה, בלבול או תמורה ללא נקודות שבת (באנגלית: Derangement) הוא תמורה של איברי קבוצה, כך שאף איבר אינו מופיע במיקומו המקורי. במילים אחרות, בלבול הוא תמורה שאינה מכילה נקודות קבועות.
הראשון שהתייחס לבעיה של ספירת הבלבולים היה פייר ריימונד דה מונמור, בשנת 1708; הוא פתר אותה בשנת 1713, בערך באותו זמן שעשה זאת ניקולאס ברנולי.
השאלה האם חבורת תמורות (הנתונה על ידי קבוצת יוצרים) מכילה בלבולים כלשהם היא בעיית NP שלמה.
דוגמה
נניח שמורה בוחן 4 תלמידים A,B,C,D ורוצה שכל תלמיד יבדוק מבחן של אחד מעמיתיו, כאשר אף תלמיד לא יבדוק את המבחן של עצמו. בכמה דרכים יכול המורה לחלק את המבחנים לתלמידיו כדי שאלה יבדקו אותם? מתוך 24 = !4 תמורות אפשריות לחלוקת המבחנים:
יש רק 9 בלבולים (מסומנים בכתב כחול נטוי). בשאר התמורות של הקבוצה בת 4 האיברים, לפחות תלמיד אחד מקבל את המבחן שלו בחזרה (מסומנות בכתב אדום מודגש).
גרסאות נוספות של הבעיה הן שליחת n מכתבים ממוענים כך שאף מכתב לא יגיע לכתובתו הנכונה, או בעיית האנשים והכובעים להלן.
ספירת בלבולים
[[קובץ:N!_v_!n.svg|ממוזער|300x300 פיקסלים|הגרף הכחול הוא מספר התמורות, והגרף האדום הוא מספר הבלבולים האפשריים ל-n איברים. כלומר, שאף איבר לא נמצא במקומו המקורי.
נתונים n אנשים ממוספרים 1,\ldots,n בעלי כובעים ממוספרים בהתאמה. עלינו למצוא את מספר הדרכים בהן איש לא יקבל את כובעו שלו.
נניח כי a_1=k מתוך n-1 אפשרויות. כעת יש שתי אפשרויות: מכאן ניתן להגיע לנוסחה הבאה: אותה נוסחת נסיגה פועלת גם עבור עצרת, עם תנאי התחלה שונים: וזה עוזר להוכיח את הגבול עם e בהמשך.
כמו כן, הנוסחאות להלן ידועות גם כן: כאשר [x] היא פונקציית הקיטום (מעגלת למספר השלם הקרוב) ו- היא פונקציית הרצפה (מעגלת למספר השלם הנמוך). להלן נוסחה נוספת: ראו טבלה משמאל עבור ערכי הסדרה A000166 ב־OEIS.
שיטה ידועה לספירת בלבולים משתמשת בעקרון ההכלה וההפרדה: ראשית לספור את כל התמורות, לחסר את אלה שמיקום אחד האיברים נשאר בהן קבוע ולבצע תמורות של שאר האיברים, להוסיף בחזרה את התמורות בהן שני איברים שומרים על מיקומם המקורי וכדומה. לכן ההסתברות שתמורה אקראית תהיה בלבול היא, וזהו טור טיילור של הפונקציה e^{\pm x} בנקודה x=\mp1 וערכו בגבול הוא \frac{1}{e}.
תמורות עם נקודות שבת
מספר התמורות האפשריות בגודל n עם לפחות k נקודות שבת ניתן בנוסחה: מספר התמורות האפשריות בגודל n עם k נקודות שבת ניתן בנוסחה:
אנרגיה גרעינית בישראל
בעוד שישראל מפעילה שני כורי מחקר גרעיניים (הקריה למחקר גרעיני – נגב והמרכז למחקר גרעיני שורק), אין לה תחנות כוח גרעיניות. עם זאת, האפשרות להקים תחנות כוח גרעיניות בארץ נבחנה בתקופות שונות במהלך השנים.
מספר סיבות גרמו לכך שבמשך השנים לא הוקמו בישראל תחנות כוח גרעיניות. האחת היא העובדה שישראל אינה חתומה על האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, מה שמקשה על המדינה להתקשר עם ספקים בינלאומיים בתחום הטכנולוגיה הגרעינית. סיבה נוספת היא שמרבצים גדולים מאוד של גז טבעי נמצאו מול החוף של קו החוף הישראלי החל משנות ה-2010 וניצול מרבצים אלו מאפשר הפקת חשמל בשיעורים משתלמים ביותר בהשוואה לייצור באמצעות כוח גרעיני.
היסטוריה
ב-26 באוגוסט 1958 הודיע שר האוצר הישראלי, לוי אשכול על כוונת הממשלה להקים תחנת כוח גרעינית. הנושא גם עלה בפגישה שהתקיימה בין ראש ממשלת ישראל, דוד בן-גוריון ונשיא ארצות הברית, ג'ון פיצג'רלד קנדי במלון וולדורף אסטוריה ב-30 במאי 1961, אך נזנח במהרה.
במהלך ביקורו של הנשיא ריצ'רד ניקסון במזרח התיכון הצהיר האחרון כי בכוונתו לספק לישראל ולמצרים תחנות כוח גרעיניות תחת פיקוח הדוק. הצהרה זו יצרה פאניקה בקרב הממסד הישראלי וראש הממשלה יצחק רבין פגש את ניקסון ואת מזכיר המדינה, הנרי קיסינג'ר, בפגישתו השווה רבין את הסכנה לישראל בסיפוק הכורים למצרים לסכנת ההשמדה שחווה העם היהודי בשואה. על אף הצהרה זו, ניקסון פקפק בדבריו של רבין ואף התייחס ליכולות הגרעין הישראליות. לאחר מכן ובעקבות חשש שישראל תיאלץ לפתוח את הכור הגרעיני בדימונה לביקורת בינלאומית של פקחים הסביר שר החוץ, יגאל אלון לקיסינג'ר כי לישראל אין בעיה עם מכירת כור גרעיני למצרים אך שהממשלה הישראלית כלל לא בטוחה שהם רוצים אחת. עם זאת, לאחר שניקסון החליט להתפטר בעקבות פרשת ווטרגייט הנושא נזנח למספר שנים.
ב-5 באוגוסט 1976 נחתמו שני הסכמים אמריקנים זהים, עם ישראל ועם מצרים, לייצוא של "עד שתי תחנות כוח גרעיניות" לכל אחת מהמדינות, אך באותו הזמן החלו גורמים בארצות הברית להיות נוקשים יותר בגישתם כלפי טכנולוגיה גרעינית וייחסו לה כעת פוטנציאל מסוכנות גדול יותר ולא רצו לתת לישראל להפעיל כור גרעיני ללא פיקוח. הנשיא החדש שירש את ניקסון, ג'רלד פורד הבין שיש התנגדות רבה הן בסנאט והן בבית הנבחרים והחליט לא להביא את ההסכמים לאישורם וגנז אותם.
מאז שנות ה-80, אתר ליד שבטה שבנגב נחשב כמקום עתידי להקים בו תחנת כוח גרעינית. בעבר, אתר ליד ניצנים, נחשב אף הוא לכזה אך רעיון זה ירד מהפרק בשנות ה-70 בשל התנגדות עזה של תושבים סמוכים.
בינואר 2007 הצהיר שר האנרגיה, בנימין בן אליעזר, בכנס הרצליה: "אין די בהסתכמות על ייצור אנרגיה באמצעים קונבנציונליים בלבד, מחובותינו לשמר את האפשרות לייצר אנרגיה בדרכים אחרות" ורמז על רצונו לקדם שימוש באנרגיה גרעינית. חרף זאת, ב-2011 בעקבות האסון הגרעיני בפוקושימה אמר ראש הממשלה, בנימין נתניהו כי "אני רוצה לומר שקודם אהבתי את הרעיון הרבה יותר מאשר עכשיו. למעשה, יידרש טיעון משכנע מאוד כדי שאסכים לזה עכשיו" לאחר שנשאל לגבי האפשרות להקים תחנת כוח גרעינית בישראל".
בסוף 2017 השיק שר האנרגיה יובל שטייניץ סקר שמטרתו לבחון עד כמה הציבור הישראלי מוכן לקבל תחנת כוח גרעינית בקרבת הערים הגדולות. הסקר קבע שכ־70% מהציבור אינם מעוניינים בתחנה גרעינית בקרבתם, עם זאת רוב הציבור תומך באופן כללי ברעיון של הקמת תחנת כוח גרעינית בישראל.
ספק כוח ליניארי
באלקטרוניקה, ספק כוח ליניארי היא מערכת המשמשת לייצוב מתח.
מבוא
באופן בסיסי מורכב ספק הכוח הליניארי משנאי סלילים כאשר יחס הליפופים קובע את מתח היציאה, במוצא השנאי מקבלים גל סינוס שאותו מיישרים על ידי דיודה. אחרי היישור מקבלים את החלק החיובי של הסינוס שאותו מעבירים דרך מסנן על מנת לקבל מתח ישר.
ניתן לשפר את הספק על ידי ארבע דיודות יישור על מנת לקבל את כל החלקים של גל הסינוס, כך שלאחר הקבל נקבל אדוות (ריפל) קטנות במתח המוצא. כדי לתקן גם את האדוות משתמשים במייצב מתח.
מייצב מתח
התנגדות מייצב המתח משתנה בהתאם לעומס וכתוצאה מכך מתח היציאה נשאר קבוע. בגלל שהמתח המיוצב של מייצב המתח חייב תמיד להיות נמוך יותר ממתח הכניסה, היעילות שלו מוגבלת ומתח הכניסה חייב להיות גבוה מספיק כדי לאפשר תמיד לרכיב הפעיל להפחית קצת מהמתח. אפשר לחבר את מייצב המתח בין מקור הכוח לבין העומס (בטור), או במקביל לעומס. מייצב פשוט יכול להכיל רק דיודת זנר וסדרת נגדים, מייצבים מסובכים יותר כוללים משוב ייחוס מתח, מגבר שגיאה ואלמנט העברת כוח. בגלל שמייצב המתח משותף למכשירים רבים, מעגלים משולבים של מיצבים נפוצים מאוד.
יוראי ואלצ'וחה
יוראי ואלצ'וחה (בסלובקית: Juraj Valčuha; נולד ב-1976, בברטיסלאבה) הוא מנצח סלובקי שפועל בעיקר באיטליה ובצרפת. הוא המנהל המוזיקלי של התזמורת הסימפונית של יוסטון החל מעונת 2022/23.
ביוגרפיה
ואלצ'וחה, שנולד בברטיסלאבה, למד קומפוזיציה, ניצוח ונגינה בצימבלום בקונסרבטוריון של ברטיסלאבה. מאוחר יותר למד ניצוח אצל איליה מוסין בסנקט פטרבורג, ברוסיה, ואצל יאנוס פירסט בקונסרבטואר של פריז. מ-2003 עד 2005, הוא היה עוזר מנצח בתזמורת הלאומית של מונפלייה ובאופרה הלאומית של מונפלייה.
יוראי ואלצ'וחה ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית הלאומית של RAI בשנת 2005. הוא הפך למנצח הראשי של התזמורת בעונת 2009–2010. הוא סיים את כהונתו ב-RAI בשנת 2016. ביולי 2016, הודיע ​​תיאטרון די סן קרלו על מינויו של ואלצ'וחה למנהל המוזיקלי שלו. הוא אמור להתפטר מתפקיד סן קרלו ב-31 בדצמבר 2022. ואלצ'וחה הוא מנצח אורח ראשי של תזמורת הקונצרטהאוס של ברלין החל מעונת 2017–2018, לאחר הופעתו הראשונית בניצוח אורח עם התזמורת בעונת 2014–2015, ולאחר מכן חזרתו לניצוח אורח שנתיים לאחר מכן.
בארצות הברית, ניצח לראשונה על התזמורת הסימפונית של יוסטון בשנת 2011. הוא חזר כמנצח אורח עם הסימפונית של יוסטון לשתי התקשרויות עוקבות, באפריל 2018 ובמרץ 2021. ביולי 2021, הודיעה הסימפונית של יוסטון על מינוי של ואלצ'וחה כמנהל המוזיקלי הבא שלה, בתוקף עם עונת 2022–2023.
כיום יוראי ואלצ'וחה מתגורר בצרפת.
פרס קול
פרס על שם פרנק נלסון קול או פרס קול (אנגלית: The Frank Nelson Cole Prize) הוא פרס המוענק על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה בעבור תרומה יוצאת דופן בתחום האלגברה או בתחום תורת המספרים. הפרס קרוי על שמו של המתמטיקאי האמריקאי פרנק נלסון קול, אשר שימש במספר תפקידים בכירים בחברה.
עוזיאל שטיינברג
עוזיאל (עוזי) שטיינברג (1924–2014) היה רואה חשבון, מומחה לחוקי מיסוי, ויועץ לגופים עסקיים. שמש כנציב מס הכנסה בין השנים 1966-1962 ובתפקידי כלכלה נוספים. היה יו"ר ונשיא אורט ישראל.
בשירות המדינה
שטיינברג מונה ב-1959 לכהונת המשנה לנציב מס הכנסה, ובין השנים 1962-1964 כיהן כנציב מס הכנסה. החל מסוף שנות השישים מילא תפקידים רבים בשירות המדינה ובהם מנהל מרכז ההשקעות, מפקח על מטבע חוץ, ומנהל רשות ההשקעות. ב-1967 פרש משירות המדינה.
הקשר לתעשיית היהלומים
עוזיאל שטיינברג התוודע לענף היהלומים ב-1976, כאשר נתבקש לשמש כיועץ לענף במגעיו מול ועדה ציבורית לנושא ניהול חשבונות. הוא עסק בנושא זה במשך כארבע שנים. בסופו של דבר נוצרו התקנות המיוחדות לענף היהלומים בנושא זה, דבר שהקל במידה ניכרת על עבודת היהלומנים. לאחר סיום הפרויקט המשיך לסייע לענף ולגרום לחקיקת חוק, המאפשר ליהלומנים לנהל חשבונות במטבע חוץ. ליצירת חוקים מיוחדים עבור העוסקים ביהלומים – בהם הייתה לפעילותו של עוזי שטיינברג משקל רב - נודעת חשיבות מיוחדת, שכן אופי פעילותם מחייב התייחסות שונה המתאימה לאופי העיסוק בענף. עוזי שטיינברג שימש כיועץ לוועדת המסוי הענפית בראשות שלמה יובל החל בימים של יוסף גרינפלד ומשה שניצר, לצדם של כל נשיאי ומנכ"לי הבורסה וההתאחדות וחברי הוועדה מאז עד היום, עד לפרישתו ב-2005. במסגרת זו היה שותף פעיל להכנת הפגישות של הענף עם רשויות המס ולייצוג הענף, על כל מגזריו, באחד הנושאים החשובים ביותר העומדים בראש סולם העדיפות בענף - המסוי. בשנת 2006 העניקה התאחדות תעשייני היהלומים לעוזי שטיינברג את התואר יקיר תעשיית היהלומים.
הקשר עם אורט ישראל
לאחר שנים רבות בשירות המדינה נעתר לבקשתו של חיים הרצוג לימים נשיא אורט ונשיא המדינה, להצטרף לוועד המנהל של אורט ישראל. בראיון שהתקיים איתו סיפר על הצעתו של הרצוג: "הוא (הרצוג) בא אלי והציע לי להיכנס לפעילות ציבורית. בהתחלה לא התלהבתי, כי חשתי צורך לעשות לביתי אחרי שנים של עבודה בשירות המדינה. הוא לא הניח לי ואמר: שמך הולך לפניך בציבור, ולפיכך הגיעה העת להקצות זמן מה לעשייה ציבורית, וכל הנדרש ממך הוא להגיע לישיבות קבועות עשר פעמים בשנה. בסופו של דבר, נעתרתי לבקשתו, ומכאן ואילך נשאבתי אל תוך הפעילות הענפה של אורט עד עצם היום הזה". בין השנים 1975-1992 שימש שטיינברג כיו"ר דירקטוריון אורט ישראל. במהלך אותן שנים, החל מ-1984 ועד 2007 שימש עוזיאל שטיינברג אף כנשיא רשת אורט ישראל בהתנדבות. שטיינברג ראה חשיבות רבה בהקניית חינוך ערכי וזהות יהודית לתלמידי רשת אורט וראה בה ערך ציוני ולאומי. במהלך שנות פעילותו באורט הוקמה מכללת כרמיאל שהיה מיוזמי הקמתה, שופצו בתי ספר רבים שונו תוכניות הלימודים, והושם דגש על לימודי מורשת ותרבות יהודית לצד לימודים עיוניים. בנוסף הביא שטיינברג לחיזוק הקשר עם קהילות יהודיות מרחבי העולם.
לאחר מותו
עוזיאל שטיינברג נפטר ב 2014. בשנת 2015, החליטה הנהלת רשת אורט על שינוי שמה של "היחידה לקידום הזהות היהודית ולימודי המורשות" ל"מכון שטיינברג למורשת וחברה", כאות הוקרה והערכה לפעילותו רבת השנים של עוזיאל שטיינברג לרשת אורט ולחברה בישראל כולה.
מוחמד חמזה ע'נאים
מוחמד חמזה ע'נאים (בערבית: محمد حمزه غنايم; 16 בספטמבר 1957 – 25 במאי 2004) היה משורר ומתרגם ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה
ע'נאים נולד בכפר באקה אל-גרבייה ולמד באוניברסיטת תל אביב. במהלך חיו פרסם כארבעה ספרי שירה בערבית. שימש בשנות השמונים כעורך "מפגש", כתב עת ספרותי דו-לשוני.
בין היצירות שתרגם מעברית לערבית: "המאהב" מאת אברהם ב. יהושע, "הזמן הצהוב" מאת דויד גרוסמן, ו"הפלסטינים, עם בהתהוותו" מאת ברוך קימרלינג ויואל מגדל. הוא תרגם לערבית שירה מאת יהודה עמיחי, דליה רביקוביץ, רוני סומק ואחרים. לעברית תרגם משיריו של מחמוד דרוויש ואת הרומן "הסיפור של זהרה" מאת חנאן אל-שייח'.
ארץ חפץ
אֶרֶץ חֵפֶץ הוא ספר המלקט מאמרותיו וכתביו של הראי"ה קוק ביחס לארץ ישראל ובניין הארץ. עורך הספר הוא הרב ישעיהו שפירא ("האדמו"ר החלוץ").
מוחמד חמזה ע'נאים
ביוגרפיה
שימש כחוקר במרכז הפלסטיני למחקרים ישראליים ברמאללה. היה חבר במערכת כתב העת "משארף".
ארץ חפץ
הוצאה לאור ומהדורות
הרב ישעיהו שפירא הוציא לאור את הספר לראשונה בשבט ה'תר"צ (1930). מיד לאחר מכן או במקביל, נדפס הספר בשנית ב"מהדורה שנייה ומתוקנת", ובראשה הובהר כי תוכנה נלקט "מתוך הספרים וכתבי היד" של הרב קוק. במהדורה השנייה נוספו 11 פרקים: חמישה פורסמו לראשונה מתוך קובץ ו בשמונה קבצים, שניים מתוך קובץ ג (אחד נדפס קודם בספר אורות מאופל, ושני לאחר מכן באורות ישראל), וכן ארבעה פרקים שנדפסו בהקדמת הספר עץ הדר. כן נדפסה בה תמונת הראי"ה, כפי הנראה לראשונה בתוך חיבור המלקט מכתביו. שתי המהדורות הראשונות יצאו לאור בהוצאת "דרום" של ר' מיכל יצחק רבינוביץ, ונדפסו בתל אביב בדפוס וידיסלבסקי ומינץ.
מוחמד חמזה ע'נאים
ביוגרפיה
ב-1988 זכה בפרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים על העמקת ההבנה והדו-קיום בין היהודים והערבים.
ארץ חפץ
הוצאה לאור ומהדורות
לאחר מלחמת יום הכיפורים, בשנת ה'תשל"ד, הדפיס בירושלים יוסקה שפירא בנו של האדמו"ר החלוץ, מהדורה נוספת בפורמט קטן אשר יועדה לחיילים שנמצאו בחזית. בשנת ה'תשנ"ה, ביוזמת יוסקה שפירא, הדפיסו ברחלים הרב משה צבי נריה והרב בני אלון מהדורת צילום של ההדפסה השנייה, והוסיפו עליה מאמרים פרי עטם אודות העורך והחיבור. מהדורה זו נדפסה פעמים רבות. בשנת ה'תשס"ה הוציא לאור הראל כהן מהדורה חדשה, מתוקנת ומנוקדת של הספר בבית אל, בהוצאת "אורות" ומשפחת שפירא, וגם ממנה הודפסו עותקים בפורמט קטן.
במהדורה המתוקנת, בפרקים אותם ערך הרב שפירא לשונית במטרה להקל על הקורא את הבנת הדברים, נדפס בסוף הספר הנוסח המקורי שכתב הראי"ה בפנקסו. כן נדפסו מאמרי הרבנים נריה ואלון, וכן מאמרים מאת הסופר שבתי דון יחיא, הרב בנימין צביאלי, הרב חיים דרוקמן, ועוד. גם מהדורה זו נדפסה מספר פעמים.
תוכן הספר
כותרת המשנה של הספר מבהירה את מטרתו: "אמרות על ארץ-ישראל ובנינה". כן נדפס בעמוד השער הפסוק (מלאכי ג, יב): "כִּי תִהְיוּ אַתֶּם אֶרֶץ חֵפֶץ – אָמַר ה' צְבָאוֹת". בפתח הספר הדפיס הרב שפירא הקדמה תחת הכותרת "בפתחי שערים: להשקפת הגרא"י קוק על תחית ישראל ובנין הארץ". בדבריו מנתח "האדמו"ר החלוץ" את הרעיון הציוני מנקודת המבט הדתית, ובפרט מנקודת מבטו של הראי"ה, על פי כתביו שנדפסו עד אותה שעה.
הספר כולל תריסר פרקים בהם 111 סימנים: פרק א – ארץ ישראל והאומה הישראלית (13 סימנים). פרק ב – תורת הארץ (11 סימנים). פרק ג – המצוות התלויות בארץ (7 סימנים). פרק ד – ארץ ישראל והגולה (13 סימנים). פרק ה – הצפייה לישועה (12 סימנים). פרק ו – התחיה (8 סימנים). פרק ז – גאולה (7 סימנים). פרק ח – אור הישועה (8 סימנים). פרק ט – חומר ורוח (9 סימנים). פרק י – אבות ובנים (5 סימנים). פרק יא – תפקיד צדיקי הדור (6 סימנים). פרק יב – והיו לאחדים (15 סימנים).
פרקי הספר נלקטו מתוך כתבי הראי"ה שנדפסו לפני שנת תר"צ. לפי סדר כרונולוגי: עקבי הצאן, עץ הדר, שבת הארץ, ערפלי טהר, המאמר "זרעונים", הערת הרב לספר "הגלות בתוך הגאולה" (ירושלים תר"פ), אורות, אגרות ראיה, אורות התשובה, וכרוז. כן נלקטו סימנים מתוך חיבורים שטרם נדפסו: הסידור עולת ראיה, פירוש האגדות עין איה ושמונה קבצים.
החוקר אריה פרנקל כתב כי "חשיבותו של הילקוט, בהיותו ניסיון לכנס בצורה מגובשת את עיקרי שיטתו – דבר שלא נעשה עד אז". יצוין כי הקובץ "אורות ארץ ישראל", נדפס לראשונה תשע שנים קודם לכן בתוך הספר "אורות מאופל", אולם הוא קצר ותמציתי יחסית ל"ארץ חפץ". במכתב עם צאת המהדורה הראשונה לאור, בחודש ניסן תר"צ, התבטא הרב יוסף משאש: "בשום שכל הגיתי בה, והנה כולה קודש קודשים! שבע קדושות חופפות עליה: קדושת הארץ, התורה, הנבואה, העם והלשון, הוד והדר – תמונת הגאון המולידה ומצמיחה, ועל הכל רם ונשא המלך הקדוש השוכן בציון".
מדצואידיים
מדצואידיים (Madtsoiidae) היא משפחה נכחדת של נחשים קדומים שחיו בתקופת הקרטיקון העליון ועד לסוף תקופת הפליסטוקן בטווח זמן של 98 מיליון ועד 12,000 שנה לפני זמננו. נחשים אלה התגלו באזורים רבים ברחבי העולם, באירופה, אפריקה, דרום אמריקה ואוסטרליה.
הנחשים הללו היו טורפים קדמונים שיכלו להגיע, במקרה של הגיגנטופיס (Gigantophis) ל-10.7 מטר ולטרוף את שאר היצורים שחיו באזור. הם דמו לפיתוניים ויכלו כנראה להיכרך סביב טרפם עד לחניקתו למוות. עם זאת הם אינם קרובים לפיתוניים.
On ne change pas
On ne change pas (באנגלית: We do not change או One does not change, ובעברית: אנחנו לא משתנים או אחד לא משתנה) הוא אלבום הלהיטים השלישי של הזמרת הקנדית סלין דיון. אלבום הלהיטים יצא לאור ב-30 בספטמבר 2005, על ידי חברות התקליטים קולומביה רקורדס ואפיק רקורדס.
עם יציאתו נכנס אלבום הלהיטים אל המקום הראשון במצעד האלבומים של קוויבק.
רקע והפקה
אלבום הלהיטים הופק על ידי רנה אנג'ליל, פול באילרגיון, דידייה ברבליביאן, אריק בנזי, דייוויד פוסטר, הומברטו גטיקה, ז'אן-ז'אק גולדמן, פטריק המפרטזום, דניאל הטו, טינו איזו, יו.פי. קלר, דייוויד קרוגר, מרסל לפבר, קלוד למאי, קריסטיאן לונדין, פר מגנוסון, אדי מרנאיי ופזמונאים נוספים.
בצרפת, קיבל אלבום הלהיטים את תואר הפלטינה המשולשת על מכירות של למעלה מ-900,000 עותקים.
מרום - עמותה לחינוך ולקידום לקויי למידה
מרום – עמותה לחינוך ולקידום לקויי למידה היא עמותה ישראלית שנוסדה בשנת 2000 על מנת להציע סביבה חינוכית מתאימה לנוער ולצעירים עם לקויות למידה. עמותת "מרום" שוכנת בכפר הירוק ברמת השרון.
מטרות העמותה
"מרום" מציעה אלטרנטיבה בעבור תלמידים שלא הצליחו לתפקד כראוי בתוך מסגרות חינוכיות שגרתיות, והם על סף נשירה מבית הספר. זו מכשלה קשה בדרכם של התלמידים, וגם בעבור הקהילה - הפסד פוטנציאלי. לתפיסתה של עמותת "מרום", חובה להעניק לילדים אלה את הסיוע הדרוש על מנת שיוכלו לממש את הפוטנציאל שלהם במלואו ולתרום באופן עצמאי לחברה. מרום חותרת להשפיע על סביבת התמיכה של הילדים - ההורים, מטפלות והגופים הממשלתיים המעורבים בחייהם, כך שילדים ובני משפחותיהם יקבלו את הסיוע המקצועי והיעיל ביותר.
פעילות העמותה
העמותה מספקת שירותים בשלושה תחומים עיקריים:
יחסי איראן–בולגריה
יחסי איראן–בולגריה הם יחסי החוץ בין איראן לבולגריה.
סקירה כללית
במהלך העשור השני של המאה ה-21 התרחבו הקשרים הכלכליים בין שתי המדינות. בשנת 2020 סיכמו שתי המדינות על שיתוף פעולה הדוק יותר בתחומי הכלכלה, מעבר הסחורות וההובלה.
אדריאנו צ'לנטנו
אדריאנו צ'לנטנו (באיטלקית: Adriano Celentano; נולד ב־6 בינואר 1938) הוא זמר-יוצר, מוזיקאי, שחקן ובמאי קולנוע איטלקי. הוא מכונה "il Molleggiato" (הגמיש) בזכות סגנון הריקודים שלו.
צ'לנטאנו הוציא לאור אלבומי תקליטים רבים שזכו להצלחה מסחרית וביקורתית עצומה.
לעיתים קרובות הוא מאוזכר כיוצר המוזיקה והמילים של שיריו, אף שלדברי אשתו קלאודיה מורי, לעיתים הם נכתבו בשיתוף פעולה עם אחרים. בשל הקריירה הפורה וההצלחה הגדולה שלו, באיטליה ובשאר העולם, הוא נחשב לאחד מעמודי התווך של המוזיקה האיטלקית.
צ'לנטנו מוכר גם בזכות סתלגנותו לשינויים בעסקי המוזיקה. הוא מראשוני הרוקנרול באיטליה, ז'אנר שזכה לאהדת הקהל הצעיר בשנות ה-60 של המאה ה-20. כשחקן צ'לנטנו הופיע בכ־40 סרטים, בעיקר קומדיות.
ביוגרפיה
צ'לנטאנו נולד במילאנו ברחוב כריסטוף גלוק 14. כתובת זו הייתה מאוחר יותר בחייו לנושא אחד משיריו המפורסמים:"Il ragazzo della via Gluck" ("הילד מרחוב גלוק"). הוריו היו מפוגיה, באפוליה, ועקרו צפונה לצורכי עבודה.
צ'לנטנו הושפע רבות מאלביס פרסלי וסצנת הרוקנרול של שנות החמישים וכן מהשחקן האמריקני ג'רי לואיס, הוא החל לנגן בלהקת רוקנרול יחד עם ג'ורג'יו גבר ואנצו ג'אנאצ'י. חוזה ההקלטות הראשון שלו נחתם עם חברת Jolly Records A&R אשר מנהלה כתב יחד עם צ'לנטנו כמה מלהיטיו הגדולים הראשונים. הוא הופיע לראשונה על המסך בסרט מוזיקלי איטלקי בשנת 1959. בשנת 1960 ליהק אותו פדריקו פליני בסרטו "לה דולצ'ה ויטה" בתפקיד זמר רוקנרול.
צ'לנטנו שמר על פופולריות באיטליה במשך למעלה מ-50 שנה, מכר מיליוני תקליטים והופיע בתוכניות טלוויזיה וסרטים רבים. כחלק מעבודות הטלוויזיה והסרטים שלו הוא יצר ז'אנר קומיקס, עם הליכה אופיינית והבעות פנים. לרוב סרטיו זכו להצלחה מסחרית.
צ'לנטנו הוא מאוהדיה הבולטים של אינטר מילאנו.
אחרי 18 שנה ללא הופעות חיות, צ'לנטנו הופיע בשנת 2012 בהופעה ששודרה בערוץ 5 האיטלקי, ובה צפו מעל 9 מיליון צופים.
אחד משיריו הבולטים, "Azzurro" מ-1968, מוכר מאד בישראל בזכות הגרסה העברית שלו שכתב עלי מוהר - "אמרו לו", בביצועו של אריק איינשטיין.
תוכנית COTS
תוכנית שירותי תעבורה מסלולית מסחריים (באנגלית: Commercial Orbital Transportation Services ובקיצור COTS) היא תוכנית של נאס"א המתאמת שליחת מטענים וצוותים אל תחנת החלל הבינלאומית (ISS) על ידי חברות פרטיות. התוכנית הוכרזה ב-18 בינואר 2006. נאס"א מצאה כי שירותים מסחריים ל-ISS ידרשו לפחות עד סוף 2015.
נאס"א חתמה על הסכמים עם החברות רוקטפליין קיסטלר (RpK) ואליאנט טקסיסטמס (ATK) ב-2006 אך מאוחר יותר ביטלה את ההסכם עם RpK בעקבות מימון פרטי לא מספק. בדצמבר 2008 העניקה נאס"א סדרת חוזים נוספים לאספקת מטען ל-ISS לחברות אורביטל סיינסס ו-SpaceX שינצלו את החלליות שפיתחו במסגרת תוכנית COTS.
מטרות התוכנית
מטרת התוכנית היא שבמקום לשגר מטען אל תחנת החלל הבינלאומית על גבי חלליות פרי פיתוחה (כלומר מכספי משלם המיסים), נאס"א תעודד - על ידי תמריצים כספיים - חברות פרטיות לפתח חלליות ומשגרים שישגרו את המטען של נאס"א אל ה-ISS. בשונה מפרוקייקטים אחרים של נאס"א, החלליות המפותחות יהיו בבעלות מלאה של החברות המפתחות, ורק המטען שבתוך החללית יהיה בבעלות נאס"א. החלליות יוכלו לשמש גם למטרות פרטיות ומסחריות כגון תיירות חלל.
דרישות התוכנית מאתגרות מאוד. במידה ורוצים לשגר מטען אל ה-ISS יש צורך ביכולות שיגור מתקדמות, ובחלליות בעלות יכולת ניווט ועגינה בחלל. תוכנית COTS חילקה את אספקת ה-ISS ל-4 רמות קושי, בהם מתחרות החברות המשתתפות בתוכנית:
רציונל התוכנית
כבר בשנות ה-90 בחנה נאס"א תוכנית בשם "Alt Access" לאספקת תחנת החלל הבינלאומית. אף על פי שהתוכנית מומנה רק עד לשלב התכנונים המקדימים, התוכנית שכנעה יזמים רבים כי אספקת תחנת החלל הבינלאומית עשויה להוות הזדמנות עסקית משמעותית.
לאחר שנים בהם שמרה לעצמה נאס"א את האחריות על שיגור טיסות מאוישות למסלול, הגיעה נאס"א למסקנה כי חברות מהשוק החופשי יכולות לפתח ולתפעל מערכות שיגור מאוישות בצורה יעילה יותר ומשתלמת יותר מאשר הבירוקרטיה הממשלתית. מנהל נאס"א דאז, מייקל גריפין, ציין כי ללא שירותי תעבורה מסלולית מסחריים (COTS), לסוכנות לא יוותרו תקציבים להשגת מטרות החזון לחקר החלל. בנובמבר 2005 כתב גריפין כי:
בנוסף על כך, מאחר שמעבורות החלל היו צפויות לפרוש ב-2010 (לבסוף הם פרשו ביולי 2011), נאס"א הייתה תלויה בשירותי סכונות החלל האירופית, סוכנות החלל הרוסית או סוכנות החלל היפנית במידה והייתה רוצה לשגר מטענים אל התחנה, זאת מאחר שהחללית החדשה שפיתחה נאס"א, ה-CEV (מאוחר יותר שונה שמה לאוריון), הייתה צפויה להיכנס לשירות רק ב-2014 (האוריון תיכנס לשירות לא לפני 2022). כפי שאכן קרה לבסוף, וכפי שקרה בין השנים 2011 עד 2020, נאס"א הייתה תלויה בשירותי חלליות הסויוז הרוסיים לשיגור צוותים אל התחנה, ובין השנים 2011 עד 2012 בשירותי חלליות הפרוגרס, הATV וה-HTV לשיגור מטען אל התחנה. נאס"א ברגע שהחלליות דורגן שפותחו במסגרת תוכנית COTS נכנסו לשירות, היא חדולה לרכוש שירותי אספקה מסוכנויות החלל האחרות.
נאס"א הודיעה כי שירותי תוכנית COTS יידרשו בכל שנה משוגרו כשש משימות COTS אל תחנת החלל הבינלאומית, אשר ישאו 10 טון מטען ואספקה אל התחנה. בנאס"א הועלו הצעות לרכישת משימות COTS נוספות שישגרו מאגרי דלק לחלל ומטענים שונים אל קרקע הירח, זאת במידה והתוכנית תוכח כהצלחה.
סבב ראשון
עד מרץ 2006 הוגשו למעלה מ-20 הצעות של חברות וארגונים שונים להשתתפות בסבב הראשון של התוכנית. במאי 2006 הכריזה נאס"א על 6 המתמודדים שימשיכו בפיתוח. ב-18 באוגוסט 2006 הכריזה נאס"א כי החברות SpaceX וקיסטלר זכו בשלב הראשון של התוכנית.
נאס"א תכננה כי עד סוף 2010 תחתום על הסכמי פיתוח עם החברות הזוכות, אך בספטמבר 2007 ביטלה נאס"א את ההסכם עם חברת קיסטלר לאחר שזאת נכשלה בלהשיג מספיק מימון פרטי עד ל-31 ביולי 2007 - המועד האחרון להצגת מקורות המימון. ביטול ההסכם עם קיסטלר פינה לנאס"א 175 מיליון דולר, אותם יכלה להעניק כעת למתמודד שיחליף את קיסטלר.
סבב שני
עד ל-18 ביוני 2007 חתמה נאס"א על הסכמי פיתוח עם ארבע חברות. בהסכמים אלו לא נכלל אף מימון מנאס"א, אך נאס"א הבטיחה לשתף את החברות במידע מדעי וטכני שידרש לפיתוח החלליות והמשגרים המוצעים.
ב-22 באוקטובר 2007 החלה נאס"א לקבל הצעות פיתוח עבור 175 מיליון הדולרים שהתפנו עם נפילת קיסטלר. לאחר מספר סינונים, ב-19 בפברואר 2008, הכריזה נאס"א כי חברת אורביטל סיינסס, שהציעה את פיתוח החללית סיגנוס (Cygnus) זכתה בסבב.
מתחרים
במרץ 2006 הגישו יותר מ-20 חברות וארגונים הצעות לסבב הראשון של תוכנית COTS של נאס"א, מתוכם 20 חברות הכריזו על כך בתקשורת. לסבב השני בנובמבר 2007 הוגשו הצעות מלפחות 7 חברות.
שירותי אספקה מסחריים
ב-22 בדצמבר 2008 הודיעה נאס"א כי היא דנה בהענקת חוזים לאספקת מטען את תחנת החלל הבינלאומית. יום לאחר מכן הודיעה נאס"א כי תעניק חוזי אספקה גם ל-SpaceX וגם לאורביטל סיינסס. החוזה עם SpaceX כולל לפחות 12 טיסות והחוזה עם אורביטל כולל לפחות 8 טיסות.
ב-4 ביוני 2010 שיגרה SpaceX לראשונה את הפאלקון 9 כשעל גביו דגם של חללית הדרגון. ב-8 בדצמבר 2010 שוגר פאלקון 9 נוסף כשל גביו חללית הדרגון הראשונה למשימת ניסוי. חללית הדרגון השלימה את משימתה בהצלחה ובכך הפכה לחללית המסחרית הראשונה שנכנסה למסלול סביב כדור הארץ ונחתה בשלום. ב-15 באוגוסט 2011 הודיעה SpaceX כי נאס"א הסכימה לה לאחד את שתי משימות הניסוי הבאות של הדרגון למשימה אחת, במהלכה תנסה לראשונה חללית הדרגון לעגון בתחנת החלל הבינלאומית, ובכך להפוך לחללית המסחרית הראשונה שעושה זאת. לאחר מספר דחיות בשיגור נקבע שיגור המשימה ל-19 במאי 2012, אך הוא בוטל חצי שנייה בלבד לפני התרוממות המשגר בעקבות בעיות לחץ באחד המנועים. בסופו של דבר, ב-22 במאי, בשעה 8:33 UTC, שוגרה המשימה בהצלחה, וב-25 במאי, לאחר בדיקות במסלול, עגנה החללית בהצלחה בתחנת החלל הבינלאומית והפכה הדרגון לחללית הפרטית-מסחרית הראשונה שעוגנת בתחנה. המשימה נחתה בהצלחה ב-31 במאי.
טיסתה הראשונה של חללית הסיגנוס על גבי משגר האנטריס בוצע באוקטובר-נובמבר 2012.
אופק (פדולוגיה)
בפדולוגיה, אופק הוא שכבת קרקע המקבילה לפני השטח ושונה מבחינה פיזית מהאופק שמעליה (אם קיים) ומהאופק שמתחתיה. האופקים השונים נוצרים מפעילות גאולוגית (חומר האב), אקלים, פעילות חקלאית על הקרקע, פעילות ביולוגית וזמן היווצרות הקרקע. בקרקעות בלויות במיוחד (לדוגמה כתוצאה ממשקעים רבים) הקרקע מקבלת תכונות אחידות פחות או יותר לעומקה וקשה להבדיל בין האופקים השונים.
בקרקעות שונות ישנם אופקים שונים, וגם עובי האופק משתנה מקרקע לקרקע ואף באותה קרקע בהתאם לטופוגרפיה במקום ספציפי שנבדק. בדרך כלל מתארים פדולוגים 4 או 5 אופקים בכל קרקע, והתיאור נעשה על ידי הצבע בכל אופק, אחוז הגיר, מרקם הקרקע בכל אופק (חרסית, טין, חול) אחוז החומר האורגני, הרכב הקרקע מבחינה כימית. במקומות שונים בעולם מתארים את אופקי הקרקע בצורות מעט שונות. כך לדוגמה בארצות הברית אחד מהמאפיינים של האופק הוא העובי שלו, ואילו באוסטרליה - לא.
את האופקים מתארים באותיות לטיניות גדולות, ומקובל לתאר את האופקים בקרקע כללית כ-OABCR.
קישורים חיצוניים
Suelo
פרסי המוזיקה של בילבורד 2022
פרסי המוזיקה של בילבורד לשנת 2022 יתקיימו ב-15 במאי 2022, ב-MGM גראנד גארדן ארנה בלאס וגאס. המועמדויות הכוללות כ־62 קטגוריות - לפרויקטים שיצאו במהלך התקופה שתחילתה ב־10 באפריל 2021 עד 26 במרץ 2022 - הוכרזו בטוויטר ב-8 באפריל 2022. דה ויקנד קיבל את הכי הרבה מועמדויות מכל אמן, עם כ־17. דוג'ה קאט היא האישה עם הכי הרבה מועמדויות עם כ־14 מועמדויות. BTS הם הלהקה עם הכי הרבה מועמדויות, כ־7. הטקס ישודר בשידור חי ב-NBC ויהיה זמין לצפייה גם ב-Peacock.
הופעות
זוכת פרס האייקון מרי ג'יי בלייג' הייתה הראשונה שהוכרזה כמופיעה בטקס, ב-14 באפריל. חמישה אמנים נוספים נוספו ב-19 באפריל, כולל ארבע הופעות בכורה: ראו אלחנדרו, מייגן די סטליון, לאטו, ו-בורנה בוי. סילק סוניק, פלורנס אנד דה מאשין, מקסוול— יועדו ל"הופעת מחווה מיוחדת לאייקון פופ" —ומורגן וולן הוכרזו ב-29 באפריל. אד שירן, בקי ג'י, מירנדה למברט ואלה קינג, וטראוויס סקוט הוכרזו ב-9 במאי. הרד הוט צ'ילי פפרז, שנכללו בתחילה בהרכב ההופעות של הטקס ב־19 באפריל, ביטלו את הופעתם ב-11 במאי, "בשל נסיבות בלתי צפויות". משין גאן קלי ודן + שי הצטרפו לאחר מכן.
סילק סוניק, בקי ג'י וקלי עשו את הופעת הבכורה שלהם בטקס. עבור וולן, זו הייתה ההופעה הראשונה שלו בטקס מאז שנאסר עליו להשתתף ולהופיע בטקסים שונים בתחילת 2021 לאחר התבטאויות גזעניות, בעוד שעבור סקוט זו הייתה ההופעה החיה השנייה שלו בלבד מאז אסון פסטיבל אסטרו-וורלד בנובמבר 2021. שירן הופיע בשידור חי מבלפסט בצפון אירלנד.
מועמדים
המועמדויות הוכרזו ב-8 באפריל 2022 באמצעות טוויטר ונבחרו מתוך פרויקטים שיצאו במהלך תקופת הזכאות, בין ה־26 במרץ 2021 עד ה־10 באפריל 2022. חמש קטגוריות חדשות נוספו: אמן הבילבורד גלובל 200 המוביל, אמן הבילבורד גלובל ללא ארצות הברית המוביל, שיר הבילבורד גלובל 200 המוביל, שיר הבילבורד גלובל ללא ארצות הברית המוביל, והשיר הוויראלי המוביל מביאים את הטקס לסך כל של 62 קטגוריות.
מקסים מטבייב
מקסים אלכסנדרוביץ' מטבייב (ברוסית: Макси́м Алекса́ндрович Матве́ев; נולד ב-28 ביולי 1982, סבטליי, מחוז קלינינגרד, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי. בעל תואר האמן הנכבד של רוסיה (2018).
מטבייב נולד בעיר סבטליי שבמחוז קלינינגרד ב-28 ביולי 1982. ב-1999 סיים את לימודיו בבית הספר על שם טיכונוב בסראטוב. תחילה רצה ללמוד רפואה ועריכת דין אך לבסוף פנה ללימודי משחק. בשנת 2002 סיים את לימודיו בפקולטה למשחק בקונסרבטוריון של סראטוב, ב-2006 למד בבית הספר של התיאטרון האמנותי במוסקבה.
משפחתו
בשנים 2008—2009 היה נשוי לשחקנית הקולנוע יאנה סקסטה. בשנת 2010 נישא לשחקנית יליזבטה בויארסקאיה (בתו של מיכאיל בויארסקי), לשניים נולד בן בשנת 2012 בשם אנדריי.
דניס אגר
הרַבָּה דוידה (דניס ליס) אגר (באנגלית: Denise Leese Eger; נולדה ב-14 במרץ 1960) היא רבה רפורמית אמריקנית, כיהנה כיושבת-ראש איגוד הרבנים המתקדמים (CCAR) בארצות הברית בין 2015 ל-2017.
ביוגרפיה
אגר נולדה בפיטסבורג, פנסילבניה וגדלה בממפיס, טנסי. אביה בנימין היה בעל עסק לממכר תכשיטים, ואמה אסתר הייתה מנהלת חשבונות. משפחתה הייתה חברה בקהילת טמפל ישראל המקומית, בה התחנכה. היא הייתה פעילה במסגרת זו מגיל 12. כילדה למדה אופרה, וסיימה תואר בזמרה באוניברסיטת ממפיס. בשנתה האחרונה שם החליטה לעבור לקריירה רבנית. ב-1980 עברה לאוניברסיטת דרום קליפורניה, לתוכנית ללימודי יהדות, אותה סיימה ב-1982, וב-1985 השלימה תואר שני בתחום בקמפוס ניו יורק של ההיברו יוניון קולג'. ב-1988 הוסמכה שם לרבנות. היא הייתה אחת המעטות מבין הבוגרים שהיו להט"בים; ב-1977 אמנם קראה הנהגת התנועה לגלות סובלנות כלפי הומוסקסואלים ולסביות, אך הם היו רחוקים מלהיות מקובלים בקרב הרפורמים. היא הגיעה ל"בית חיים חדשים" בלוס אנג'לס, בית-כנסת שהוקם ב-1972 על ידי הציבור הלהט"בי היהודי המקומי. אגר כיהנה במקום בעת משבר האיידס, כשרבים מהחברים מתו מהמחלה. ב-1990 יצאה מהארון בריאיון לעיתון מקומי, והייתה לרבה הלסבית המוצהרת הראשונה בזרם; באותה שנה העביר ההיברו יוניון קולג' החלטה לאפשר סמיכת להט"בים מוצהרים.
ב-1992 התפצלה הקהילה בת ארבע-מאות החברים עקב סכסוך על הארכת החוזה שלה, והיא וכמה עשרות מתומכיה פרשו והקימו את המניין המאולתר "קול עמי" בווסט הוליווד. בית-כנסת קבוע נחנך כעבור עשור, כשהקהילה מונה יותר משלוש מאות משקי בית. ב-2003 מונתה לסגן-הנשיא מטעם הרפורמים במועצת הרבנים של דרום קליפורניה, אחד מגופי הרבנות הגדולים בארצות הברית. ב-11 במרץ 2009 התמנתה לנשיאות. במהלך שנות פעילותה נודעה כפעילה למען הכרה בנישואין חד-מיניים, ונאבקה בהצעה 8 שקראה לאסור אותם. כמו כן השתתפה בחיבור הנוסח התנועתי לעריכת טקסים כאלה. ב-2011 קיבלה את פרס הקמפיין לזכויות אדם לשוויון קהילתי. ב-16 במרץ 2015 נבחרה לכהן כיו"ר ועידת הרבנים המרכזית של הזרם.
אגר הייתה נשואה בעבר לעורכת הדין קארן סייטמן, ויש להן בן משותף. ביולי 2016 נשאה את הרבה אלינור שטיינמן. ב-2017 עזבה את תפקידה ב-CCAR לטובת הרב דוד שטרן. היא עודנה מכהנת ב"קול עמי".
פיליפ קיפר
פיליפ קיפר (בצרפתית: Philippe Kieffer; 24 באוקטובר 1899 – 20 בנובמבר 1962) היה קצין בדרגת קפטן פריגטה בצי הצרפתי, גיבור כוחות צרפת החופשית ודמות פוליטית צרפתית.
לפני המלחמה
נולד בפורט-או-פרנס, האיטי, לאב אלזסי ואם אנגליה, בוגר אוניברסיטת לה סלה בשלוחת שיקגו. ניהל בנק בניו יורק.
מלחמת העולם השנייה
ב-2 בספטמבר 1939, בהיותו כבן 40, התנדב לשירות צבאי. גויס לצי הצרפתי ושימש בו כקצין מילואים. שירת בספינת הקרב קורבה, ובמטה הצי הצפוני במהלך קרב דנקרק. עזב ללונדון ב־19 ביוני 1940 והצטרף לכוחותNavales Françaises Libres ("כוחות חיל הים צרפת החופשית") ביום הקמתם ב-1 ביולי 1940.
בשל היותו דובר אנגלית שוטפת התבקש לשרת בתור מתורגמן וקצין צופן.
קיפר התרשם מיכולות הקומנדו הבריטי החדש, שהוקם ב-1940, וביקש אישור להקים יחידה צרפתית באותו מודל. במאי 1941 קיבל אישור מהאדמירל אמיל מיזלייה להקים את יחידת קומנדו Fusiliers-Marins ("קומנדו רובאי הים"). המיון והכשרה שבוצעו באכנקארי, סקוטלנד, היו קשים ביותר עד כי במהלך האימונים מתו מספר מועמדים.
הכוח היה חלק מיחידת הקומנדו מספר 10 (בין בעלות הברית). ב-1 ביולי 1942 הועלה לדרגת לוטינט דה וויסו.
ב-19 באוגוסט 1942 פעלו אנשי הפלוגה הראשונה של קומנדו 10 "באטילון דה פוסיליירס מרינס" במהלך הפשיטה על דייפ ("מבצע היובל").
ב-1943 גדל הקומנדו הצרפתי לשתי פלוגות וביצע פשיטות ליליות בחופי צרפת והולנד כהכנות ל-פלישה לנורמנדי. היחידה שמרה על קשר עם הכוחות צרפת החופשית הלוחמים ענדו סמל וכומתה של צי צרפת החופשית, ה-FNFL.
ב-1944, 177 לוחמי "1er BFM Commando" שולבו בקומנדו מספר 4 בפיקודו של סגן אלוף דוסון, כחלק מחטיבת השירות המיוחד הראשון בפיקודו של תא"ל לורד לובאט.
מכיוון שללוקסבורג לא היו יחידות משלה, שולבו מתנדבים לוקסמבורגיים ב-Commando" 1er BFM" ולקחו חלק בנחיתות ובקרבות נורמנדי.
שחרור צרפת
ב-6 ביוני 1944, בשעה 07:31, נחתו "הכומתות הירוקות" (Bérets verts) באזור חוף סורד בוויסטרהאם, בנוביל, באמפרוילה ובאבנט. קיפר, שהועלה לדרגת קפטן קורבט, הוביל את אנשיו באופן אישי. יחידתו סבלה מ-21 הרוגים ו-93 פצועים; קיפר עצמו נפצע פעמים באזור חוף סורד, הוא נפגע מרסיס ברגלו וסירב לפינוי למשך יומיים. הצטרף מחדש ליחידתו ב־14 ביוני, בפריצת הדרך לעבר הסן ואונפלר.
יחד עם שניים מחייליו, היו בין הלוחמים הראשונים בכוחות צרפת החופשית שנכנסו לפריז.
בנו בן ה-18, שהצטרף למאקי, נהרג על ידי כוחות גרמנים ליד פריז באותה תקופה.
סוף המלחמה והמשך חייו
באוקטובר 1944 היו בגדוד הקומנדו שלוש פלוגות. קיפר פיקד עליהם במהלך ההתקפות על פליסינגן באי וולכרן בכיבוש נמל אנטוורפן. מאוחר יותר השתתף בפשיטות נגד איי הולנד הכבושים.
ב-1945 הוא היה מועמד לאספה המייעצת והחל לעבוד במטה הכוחות בין בעלות הברית. ב-1954 הועלה לדרגת קפיטנה דה פריגטה.
קיפר נפטר לאחר מחלה ממושכת בקורמיי-אן-פריזיס, צרפת ב-20 בנובמבר 1962, ונקבר בגרנדקאמפ, קלבדוס.
מדין (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אי-תלות ברקע
אי-תלות ברקע היא תנאי בפיזיקה תאורטית, המחייב את המשוואות המגדירות של התיאוריה להיות בלתי תלויות בצורתו בפועל של המרחב ובערך השדות השונים בתוך המרחב. בפרט פירוש הדבר שניתן לא להתייחס למערכת קואורדינטות ספציפית – התיאוריה חייבת להיות נטולת קואורדינטות. בנוסף, על התצורות השונות (או הרקעים השונים) להופיע באופן טבעי כפתרונות שונים של המשוואות הבסיסיות, שמנוסחות מלכתחילה ללא תלות באותן תצורות.
תיאור
ניתן לראות באי-תלות ברקע את הדרישה שהאובייקטים המתמטיים שיש לחזות מהתיאוריה יכללו לא רק את הפרמטרים, אלא גם את המבנים הגאומטריים. הפרופסור דין ריקלס, שעיקר מחקרו עוסק בפילוסופיה של הפיזיקה, מנסח זאת כך: "מבני רקע מנוגדים למבנים דינמיים, ותאוריה בלתי תלויה ברקע מחזיקה רק בסוג האחרון, ואילו תיאוריות שכן תלויות רקע הן אלה שיש להם את הסוג הקודם בנוסף לסוג האחרון."
בתורת היחסות הכללית, אי תלות ברקע מזוהה עם המאפיין שמטריקת המרחב היא הפתרון של משוואה דינמית. לא כך במכניקה קלאסית, שבה המטריקה נקבעת על ידי הפיזיקאי כדי להתאים לתצפיות הניסוייות. באופן כללי זהו מצב שאיננו רצוי, מכיוון שצורת המטריקה משפיעה על התחזיות הפיזיקליים, אך היא עצמה אינה ניתנת לניבוי באמצעות התיאוריה.
אי-תלות גלויה ברקע
אי-תלות גלויה ברקע היא בעיקרה דרישה אסתטית ולא פיזיקלית. תכונה זו מקבילה וקשורה קשר הדוק לדרישה בגאומטריה דיפרנציאלית שמשוואות תכתבנה בצורה שאינה תלויה בבחירת התרשימים והקואורדינטות. אם קיים פורמליזם שאינו תלוי ברקע, הוא יכול להוביל למשוואות פשוטות ואלגנטיות יותר. עם זאת, אין כל תוכן פיזיקלי המחייב שתאוריה תהיה בלתי תלויה ברקע באופן גלוי - לדוגמה, ניתן לכתוב את המשוואות של תורת היחסות הכללית בקואורדינטות מקומיות מבלי להשפיע על ההשלכות הפיזיקליות.
תורות הכבידה קוונטיות
בגלל האופי הספקולטיבי של חקר כוח הכבידה, יש ויכוחים רבים לגבי יישום נכון של אי-תלות ברקע. בסופו של דבר יש להכריע את הסוגיות באמצעות ניסוי, אך עד שנוכל לבצע ניסויים שיוכלו לחקור תופעות של כבידה בקנה מידה קוונטי, הפיזיקאים צריכים להסתפק בדיון. להלן סיכום קצר של שתי תורות ההכבידה הקוונטית החשובות ביותר.
פיזיקאים חקרו מודלים של כוח כבידה קוונטי תלת-ממדי, בעיה הרבה יותר פשוטה מכוח כבידה קוונטי ארבעה-ממדי (הסיבה לכך היא שבתלת מימד, לכבידה קוונטית אין דרגות חופש מקומיות). במודלים אלה קיימות אמפליטודות שונות מאפס למעבר בין שתי טופולוגיות שונות, או במילים אחרות, הטופולוגיה עצמה יכולה להשתנות. תוצאות ותוצאות דומות אחרות גורמות לפיזיקאים להאמין שכל תיאוריה קוונטית עקבית של כוח הכבידה צריכה לכלול שינוי טופולוגיה כתהליך דינאמי.
תורת המיתרים
תורת המיתרים מנוסחת בדרך כלל עם תורת הפרעות סביב רקע קבוע. אמנם ייתכן שתיאוריה שהוגדרה בדרך זו אינה תלויית רקע באופן מקומי, אך אם זה המצב, מדובר באי-תלות שאינה גלויה, וכלל לא ברור מה המשמעות המדויקת של תוצאה כזו. ניסיון אחד לנסח את תורת המיתרים בצורה בלתי תלויה בעליל ברקע הוא תורת שדות המיתרים, אך מעט התקדמות הושגה בהבנתה.
גישה נוספת היא ההשערה הבלתי מוכחת של שניות AdS / CFT, שלפי ההערכה עשויה לספק הגדרה שלמה, ללא תורת הפרעות, של תורת המיתרים במרחב בעל אסימפטוטיקת אנטי דה סיטר. אם השערה זו נכונה, התורה יכול לתאר סוג של סקטור בחירת-על של התיאוריה הבלתי תלויה ברקע המשוערת. עם זאת, התוצאה לעיל תהיה עדיין מוגבלת לאסימפטוטיקה בחלל אנטי דה סיטר בלבד, מבנה שאינו מתאים לתצפיות הידועות של היקום שלנו. כיום הגדרה שלמה, ללא שימוש בתורת הפרעות, של תורת המיתרים ברקע מרחבי שרירותי עדיין אינה בנמצא.
שינוי טופולוגיה הוא תהליך מבוסס בתורת המיתרים.