cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וינסנט קומפני
אנדרלכט
קומפני החל את הקריירה המקצוענית שלו במדי המועדון הבלגי אנדרלכט, בו זכה במספר תארים קבוצתיים ואישיים כולל נעל הזהב הבלגית ונעל האבוני הבלגית. במחצית השנייה של עונת 2005–2006, קומפני סבל מפציעה בכתף והחליט לעשות בה ניתוח, אף על פי שמשמע הדבר היה שיחמיץ את החודשיים האחרונים של העונה. העובדה שהוא ביצע את הניתוח והעביר את תקופת ההחלמה שלו בעיר ליון שבצרפת, העלתה שמועות רבות על כך שהוא חושק לשחק בקבוצה העירונית אולימפיק ליון בעונה שלאחר מכן.
המבורג
ב-9 ביוני 2006 דווח רשמית על ידי מועדונו שההמבורג הגרמנית רכשה את שירותיו של קומפני תמורת עשרה מיליון אירו, כמחליפו של דניאל ואן בויטן שעבר לבאיירן מינכן. הוא שיחק בששת המשחקים הראשונים של העונה עבור המבורג בבונדסליגה, עד שפציעה בגיד אכילס השביתה אותו עד לסוף העונה כבר מחודש נובמבר. על אף הפציעה, קומפני זומן לסגל נבחרת בלגיה הצעירה לקראת אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 - 2007.
מנצ'סטר סיטי
ב-22 באוגוסט 2008 אישרה מנצ'סטר סיטי האנגלית שהחתימה את קומפני על חוזה לארבע שנים תמורת סכום המוערך בכשישה מיליון פאונד.
יומיים לאחר שחתם במנצ'סטר סיטי, קומפני שיחק את משחק הבכורה שלו במועדון נגד ווסטהאם יונייטד, ואף זכה בתואר השחקן המצטיין במשחק. ב-28 בספטמבר 2008, הוא כבש את שערו הראשון עבור הסיטי, בהפסד החוץ 1–2 לוויגאן אתלטיק. ב-19 באוקטובר 2009, הוא חתם על חוזה חדש במנצ'סטר סיטי, שאמור להשאירו במועדון עד שנת 2014. ב-2014 הוא האריך את חוזהו במועדון עד שנת 2019. ב-11 במאי 2014 קומפני כבש בניצחון 0–2 על וסטהאם במחזור הסיום של הפרמייר ליג ובזכות הניצחון קומפני זכה באליפות הפרמייר ליג השנייה שלו עם מנצ'סטר סיטי. בעונות הבאות קומפני הרבה להיפצע ובשל כך, שיחק מספר מועט של משחקים.
בעונת 2017/2018 זכה קומפני עם מנצ'סטר סיטי בגביע הליגה ובאליפות הפרמייר ליג השלישית שלו עם המועדון.
בעונת 2018/2019 הודיע קומפני על עזיבתו לאחר הזכייה בגביע האנגלי, זאת לאחר 11 שנים במועדון. בעונה זו, זכה עם מנצ'סטר סיטי בגביע הליגה, בגביע האנגלי, ובאליפות הפרמייר ליג הרביעית והאחרונה שלו במדי מנצ'סטר סיטי. קומפני כבש באותה עונה שער ליגה אחד, בניצחון 0–1 על לסטר, מחזור לפני סיום העונה בליגה.
אנדרלכט
לאחר עזיבתו את מנצ'סטר סיטי, שב קומפני לקבוצת נעוריו אנדרלכט בתפקיד של מאמן-שחקן. ב-22 באוגוסט 2019, לאחר שני הפסדים בשני מחזורי הפתיחה, בחר קומפני לוותר על תפקיד המאמן הקבוצה והמשיך כשחקן בלבד.
נבחרת בלגיה
קומפני ערך את הופעת הבכורה שלו עבור נבחרת בלגיה בפברואר 2004, במשחק נגד נבחרת צרפת, והיה לאחד הכדורגלנים הצעירים ביותר בהיסטוריה שמשחקים עבור הנבחרת הבלגית. לקראת אולימפיאדת 2008, התאחדות הכדורגל הבלגית זימנה את וינסנט לסגל הנבחרת למשחקים האולימפיים, אך מועדונו הגרמני המבורג, סירב לשחררו למשחקים בטענה שזוהי לא תחרות רשמית של פיפ"א. אחרי שההתאחדות הבלגית ערערה על החלטתה של המבורג, המועדון התיר לבסוף לקומפני לנסוע לטורניר, אולם תחת הדרישה שישוב לגרמניה בתום המחזור השני של שלב הבתים באולימפיאדה.
באולימפיאדת בייג'ינג, משחקה הראשון של בלגיה היה נגד ברזיל, בו הורחק קומפני ובלגיה הפסידה 0–1. כתוצאה מהכרטיס האדום, הטורניר הסתיים בשביל וינסנט, מכיוון שהמבורג הסכימה לשחררו לתקופת שני המשחקים הראשונים בלבד. בשל השתלשלות האירועים, קומפני ביקש ממועדונו שיוותר לו ויתן לו לשחק במשחק האחרון בשלב הבתים בשל חשיבות המשחק, אולם לאחר דיונים בין ההתאחדות הבלגית למועדון הוחלט לבסוף להשיב את קומפני למועדונו הגרמני. עקב העקשנות של מועדונו ואי מימוש בקשותיו, קומפני הסתכסך עם ראשי המועדון ויותר מאוחר פרסם שהמקרה תרם רבות להעברתו למנצ'סטר סיטי.
בנובמבר 2009, קומפני הסתכסך גם עם מאמן הנבחרת דיק אדבוקט, אחרי שסבתו של קומפני נפטרה מספר ימים לפני משחק הידידות של הנבחרת מול קטר, והוא קיבל רשות לנסוע להלווייתה בתנאי שיחזור למלון הנבחרת בערב. קומפני שב למלון רק בשעות הלילה. אדבוקט זעם על האיחור וניפה אותו מסגל הנבחרת בשל התקרית.
קומפני שימש כקפטן נבחרת בלגיה במונדיאל 2014, המונדיאל הראשון שלהם מזה 12 שנים. במונדיאל 2018 קומפני שיחק חמישה משחקים במסע של בלגיה עד חצי גמר המונדיאל שם הפסידו לנבחרת צרפת.
קריירת אימון
ב-17 באוגוסט 2020 פרש קומפני ממשחק פעיל ומונה למאמנה של אנדרלכט. הוא עזב את הקבוצה אחרי שתי עונות, בסיום עונת 2021/2022.
לקראת עונת 2022/2023 מונה למאמנה של ברנלי מהצ'מפיונשיפ ב-14 ביוני 2022. קומפני העלה את ברנלי לפרמייר ליג בעונת הבכורה שלו כמאמנה, לאחר עונה נהדרת אותה סיימה הקבוצה עם מאזן של 101 נקודות וזכייה האליפות הליגה. בתום העונה האריך את חוזהו כמאמן ברנלי ב-5 עונות נוספות.
פעילות מחוץ לתחום הכדורגל
ב-2 באפריל 2013 נודע כי קומפני רכש את קבוצת הכדורגל הבלגית בלייד (FC Bleid). המועדון מדורג בליגה השלישית בבלגיה.
שלום דרוויש
שלום דרוויש (בערבית: شالوم درويش; 1913–1997) היה סופר, משורר ועורך דין יהודי-עיראקי-ישראלי. כיהן כחבר בפרלמנט העיראקי בשנות הארבעים.
קורות חיים
שלום דרוויש נולד בכפר עלי אל-ע'רבי במחוז אל-עמארה שבעיראק בשנת 1913. בגיל שמונה, לאחר מות אביו, עברה משפחתו לבגדאד, שם למד בבית הספר רחל שחמון (אל-תעאוון) של הקהילה היהודית. בשנת 1935 החל ללמוד בקולג' למשפטים של בגדאד, והוסמך כעורך דין בשנת 1938. בשנים 1944-1929 כיהן בתור מזכיר הקהילה היהודית של בגדאד ולקח חלק בהנהגת הקהילה. לבסוף עזב את תפקיד זה כדי להתפנות לעבודתו בעריכת דין.
דרוויש היה פטריוט עיראקי ופעיל במפלגה הלאומית הדמוקרטית, מפלגת שמאל מתון עיראקית שהוקמה על בסיס המודל של מפלגת הלייבור הבריטית, וכתב בביטאונה, העיתון "אל-אהאלי". כלפי חוץ הוא גילה יחס אדיש ואף מגנה כלפי הציונות, אך לדבריו לא ראה סתירה בין פטריוטיות עיראקית לבין ציונות, ובתפקידיו השונים העביר מידע לפעילים ציונים מקומיים ונפגש עם שליחים מארץ ישראל. בראשית שנת 1947 נבחר לכהן כחבר בפרלמנט העיראקי מטעם המפלגה הלאומית הדמוקרטית, אך התפטר ביחד עם שאר חברי הפרלמנט של המפלגה במחאה על זיופים בבחירות ושחיתות.
לאחר שהואשם בהיותו פעיל ציוני, ועקב זעזועו מיחסה של מערכת המשפט העיראקית ליהודים (בפרט בפרשת שפיק עדס), הוא נמלט מעיראק לאיראן בשנת 1950 ומשם עלה לישראל. בישראל המשיך לעסוק בעריכת דין והועסק כפקיד ממשלתי בקרב ערביי ישראל. כמו כן, כתב באופן קבוע על נושאים משפטיים לעיתונים ממסדיים בערבית כגון אל-יום ואל-אנבאא. הוא נפטר בחיפה בשנת 1997.
אחיו היה הרופא והסופר ד"ר סלמאן דרוויש.
יצירתו
החל משנות העשרים פרסם דרוויש סיפורים קצרים, שירה וביקורת ספרותית ופוליטית בכתבי עת עיראקים ובראשם כתב העת הספרותי היהודי אל-חאצד ("הקוצר"), לו כתב טור ביקורתי-סאטירי קבוע בשם "הרהורי השטן" (וסוסאת אבליס) ופרסם בו באופן קבוע דברי ספרות ושירה. דרוויש פרסם שני קובצי סיפורים קצרים בעודו בעיראק: "אחראר ועביד" (احرار وعبيد; בני חורין ועבדים, 1941) ו"בעד אלנאס" (بعض الناس; חלק מהאנשים, 1948). אחד מהסיפורים הקצרים המופיע בספרים אלו, "קאפִילה מן אל-ריף" (قافلة من الريف; שיירה מן הכפר), המספר את סיפורה של משפחה כפרית ממערב עיראק המחליטה לעבור לבגדאד, הוא אחד מסיפוריו המפורסמים ביותר של דרוויש ופורסם מחדש באנתולוגיות רבות של ספרות ערבית ועיראקית. הסופר ומבקר הספרות הלבנוני סהיל אדריס כתב על סיפור זה כי הוא "אחת היצירות המופלאות בספרות הסיפורת הערבית".
לפי ראובן שניר, סיפוריו של דרוויש נחשבים לפורצי דרך בספרות העיראקית. מבקר הספרות העיראקי עמר אל-טאלב ציין כי חלוציותו של דרוויש באה לידי ביטוי הן בשימוש בלשון עממית, הן בהשתחררות מן המאפיינים הרומנטיים שהיו סימן היכר של הספרות העיראקית המודרנית המוקדמת, והן בהתמקדות בבעיותיהם של בני העם הפשוט. כמה מסיפוריו עסקו באופן חלוצי גם בסוגיית מעמד האישה, כמו למשל הסיפור "פי סנת 2541" ("בשנת 2541") העוסק במציאות עתידנית בה הגברים סובלים מיחס מתנשא בחברה שבשליטה נשית. רוב סיפוריו של דרוויש כתובים בסגנון ריאליסטי ולפי שמואל מורה, דרוויש היה מייסד הריאליזם בספרות העיראקית. מבקרי ספרות רבים מציינים את דרוויש כאחד מהסופרים החשובים שפעלו בעיראק בשנות השלושים והארבעים.
דרוויש היה פעיל גם בתחום התיאטרון וחיבר מחזות. בין היתר הוא עיבד את היצירה האנגלית "בן המלך והעני" למארק טוויין לאופרטה בערבית בשם "אבן אל-לץ או אל-אמיר תומא", שהועלתה והוצגה בידי התלמידים של בית הספר רחל שחמון בשנת 1927. בשנת 1931 השלים ופרסם מערכון בשם "בעד מות אח'יה" (بعد موت اخيه; לאחר מות אחיו), טרגדיה חברתית המוקיעה את קלות הדעת, העצלנות והפזרנות. בשנת 1936 פרסם מחזה קצר נוסף בשם "אל-טיש" (קלות הדעת). שתי המחזות הודפסו ופורסמו כנספחים לכתב העת "אל-חאצד".
בשנים הראשונות לאחר עלייתו לישראל המשיך דרוויש בכתיבה בעיקר לעיתונים כגון אל-יום ואל-אנבאא. כמו כן פרסם דברי ספרות ושירה בעיתון אל-מג'תמע בעריכת המשורר הערבי מישל חדאד. בשנת 1976 הוציא לאור קובץ סיפורים קצרים שלישי, בשם "ביידת אלדיכּ" (بيضة الديك; ביצת התרנגול). בעוד שבשני ספריו הראשונים זהותו היהודית של המחבר לא ניכרה בכתיבתו, עיקר הסיפורים בקובץ השלישי עוסקים בחיים היהודיים בעיראק וחייהם של העולים מעיראק בישראל.
בשנת 1981 פרסם בצוותא עם אחיו ד"ר סלמאן דרוויש ספר נוסף בערבית בשם كل شيء هادئ في العيادة ("הכל שקט במרפאה"), שהיה בעיקרו אוטוביוגרפיה של אחיו, אך כלל גם סיפור קצר פרי עטו.
בשל קהל הקוראים המצומצם לספרות ערבית בישראל, עבר דרוויש לכתוב בעברית. הוא פרסם סיפורים קצרים אחדים בכתבי עת שונים, ובשנת 1986 הוציא לאור נובלה בשם "פריים! פריים!". עלילת הספר עוסקת בנישואים מאורגנים בין נערה צעירה לגבר מבוגר ועשיר, על אף אהבתה של הנערה לחברה הצעיר למשחקים.
כיתה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
חמדת ימים
חמדת ימים הוא כינוי ליום השבת המופיע בתפילת השבע של שבת.
יצירה ואסון: סיפור אמיתי
יצירה ואסון: סיפור אמיתי (באנגלית: Genesis and Catastrophe: A True Story) הוא סיפור קצר שנכתב על ידי הסופר הבריטי רואלד דאל, ופורסם לראשונה במגזין "פלייבוי". הסיפור מתאר באופן בדיוני אירוע שהתרחש במציאות, שהוא היוולדותו של מנהיג גרמניה הנאצית דאז, אדולף היטלר.
תקציר העלילה
הסיפור מתחיל בסיטואציה בה קלרה, גברת ממוצא גרמני, סיימה זה עתה את לידתה.
היא מלאת פחד שבנה אשר נולד לה ימות בקרוב, כפי ששלושת ילדיה הקודמים נפטרו: אוטו, גוסטב ואידה. בעלה, אלואיס היטלר, רואה כמה קטן וחלש התינוק הנולד ובאופן מיידי צופה לו את גורלם של הבנים אחרים.
לעומת זאת, הדוקטור והמיילדת בטוחים בכך שהתינוק תקין ובריא לחלוטין.
הם מתחננים בפני האב להביע יותר אופטימיות וחמלה כלפי אשתו וכמו כן לקוות להישרדותו של הילד. הסיפור מסתיים ברוח תפילתה של קלרה: "הוא חייב לחיות, אלואיס. הוא חייב, הוא חייב... הו אלוהים, היה רחום וחנון כלפיו..." שם בנה הוא אדולף היטלר.
ספר מלכים
בין הנביאים הבולטים המופיעים בספר ניתן למנות את אחיה השילוני, אליהו ואלישע.
תוכן הספר ומבנהו
ספר מלכים מתאר את התקופה בה שלטו מלכים בממלכת יהודה וישראל. אך ספר זה אינו מתחיל בראשית ימי המלוכה אלא רק בשלהי ימיו של דוד המלך (בסביבות שנת 965 לפנה"ס). הוא מסתיים בחורבן בית ראשון (586 לפנה"ס), כליאתו של המלך הגולה יהויכין, ולבסוף שחרורו בידי מלך בבל.
סדר ימי השלטון של המלכים איננו מדויק ומלכים שונים מלכו בתקופות חופפות. ייתכן שבן ואביו שלטו יחד בתקופות מעבר או שמספר שנות המלוכה עוגל ואיננו מדויק. כמו כן ייתכן שמידע ממספר מקורות השתבש ונוצרו סתירות.
חלוקת הספר
הכתוב נחלק רעיונית לשישה חלקים:
סגנון הספר
ניכרת אחידות בעריכת הספר לכל אורכו. מופיעה רשימה מפורטת של מלכי שתי המלכויות, כשלגבי כל מלך מצוין באיזו שנה למלכות המלך המקביל לו (בממלכה השנייה) הוא עלה למלוכה (סינכרוניזְם). אצל מלכי יהודה מצוין שם אם המלך וברוב המקרים מצוין מקום קבורתו ותקציר מפעולותיו. ייתכן שמלכים מסוימים הקפידו לתעד את קורותיהם יותר מאחרים, ועל כן אלו נשמרו ומופיעים ביתר פירוט בספר מלכים. כאלו הם דברי ימי אחאב, חזקיהו ויאשיהו. מרבית הנאמר כתוב בפרוזה בסגנון תיאורי-תיעודי, אך הכתוב משלב גם קטעי שירה, פתגמי חכמה ודברי מוסר.
הסיפורים הם מגמתיים ובאים להוכיח שקיים קשר בין התנהגות העם לבין מתנת המלוכה, שקיבל העם לאחר שנים רבות של בקשות משמואל וקודמיו. תקופה המלוכה נחשבה בעיני העם לתקופה של שגשוג מדיני, ביטחון ושלום, וכן הכרה פוליטית בריבונות הלאומית של העם ובסמכותו של המלך כריבון שלו.
הרוצה לדעת עוד על תולדות כל מלך מופנה על ידי הכתוב לספרי "דברי הימים למלכי יהודה" ו"דברי הימים למלכי ישראל". ספרים אלו לא שרדו עד ימינו, והם כנראה המקורות העיקריים לנאמר בספר מלכים. מקורות אחרים הם כנראה ספרים שתיעדו את תולדות הנביאים, כמו אליהו ואלישע. ניתן ללמוד עוד על תולדות המלכים השונים מידיעות המופיעות בספר "דברי הימים" המקראי, וכן בספרים ירמיהו וישעיהו, שבהם מופיעים לעתים תעתיקים מילה במילה של הנאמר ב"ספר מלכים". חלק מנביאי תרי עשר ליוו גם הם את תקופת בית ראשון. בתעודות אשוריות ובבליות, חלקן בעברית, אפשר ללמוד עוד על תולדות המלכים, בעיקר אלו האחרונים מבין מלכי יהודה, ידיעות שאינן חלק מתוכנו של ספר מלכים.
דוגמאות לסיבתיות כפולה בספר מלכים
פילוג ממלכת ישראל המאוחדת התרחש בימי המלך רחבעם, ומתואר תחילה סביב עילה ריאלית - אנושית: סירובו של רחבעם להקל על שבטי ישראל מעול המיסים הכבד שהטיל עליהם אביו שלמה:. רחבעם העדיף להקשיב לעצת רעיו הנערים וקומם את זעמם של שבטי הצפון המופלים לרעה, שייסדו ממלכה נפרדת והמליכו עליהם את ירבעם בן נבט, שכבר בימי שלמה מרד על רקע התנגדותו למפעלי הבניה. הרב אלסטר טוען שהשתלשלות האירועים ההגיונית בדרך של שרשרת סיבות ותוצאות מוסברת היטב על רקע מעשיו של רחבעם. המניעים למעשיו תלויים בנסיבות שבהן פעל ובאישיותו, כפי שהיא מתגלה במהלך הסיפור.
אך לצד ההתרחשות הריאלית, המקרא מוסיף ומספר שהפילוג נעשה על פי רצון האל:. רחבעם נענש על פי תורת הגמול, בשל חטאי שלמה אביו שליבו לא היה שלם עם אלוהים:.
לפי המחקר
בניגוד למה שנכתב בברייתא האמורה, חוקרי מקרא סוברים כי הספר נערך וחלקיו חוברו במחצית השנייה של תקופת גלות בבל.
תקופת המאורעות המתוארים בספרי מלכים היא ממחצית המאה העשירית ועד שחרור המלך יהויכין מכלאו של מלך בבל בשנת 561 לפנה"ס, באמצע גלות בבל. אך נראה שכותב הספר השתדל לסיים אותו בנימה חיובית, ובהנחה שכתב בסופו את האירוע המעודד האחרון שהכיר, ניתן להסיק שהספר נכתב לפני הכרזת כורש בשנת 538 לפנה"ס (שהרי זהו אירוע מעודד הרבה יותר), אם כי ייתכן שהספר עבר עריכות נוספות גם לאחר התאריך הזה.
נג'הודוש
נג'הודוש (בהונגרית: Nagyhódos) הוא כפר קטן במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה. על הגבול המשולש הונגריה-רומניה-אוקראינה
בדומה ליישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית נג'הודוש קטנה משמעותית בעשרות השנים האחרונות, מ-162 תושבים בשנת 1990 עד 117 תושבים בשנת 2020.
הכפר ואזורו מיושבים לסירוגין כבר מהמאה ה-15.
יהודי נג'הודוש
יהודים חיו בנג'הודוש בתקופות זמן שונות. בשנת 1944 נרצחו חלק מיהודי הכפר יחד עם שאר יהודי המחוז ושאר יהודי הונגריה.
חינוך מיני
חינוך מיני הוא תהליך למידה וחינוך בו נלמדים נושאי הרבייה המינית, יחסי מין, מגדר, הזהות מינית ונטייה מינית, וכן היבטים אחרים הקשורים למיניות ולהתנהגותם המינית של בני האדם, כגון מניעת היריון, מחלות מין, הקניית נורמות התנהגות ומניעת אלימות מינית (כדוגמת הטרדה מינית או אונס).
מאפיינים
מקובל להגדיר "חינוך מיני" כהקניית מידות ועמדות, חשיבה, התנהגויות והרגלים בכל הקשור למין ומיניות. בהגדרה זו הדגש הוא בתהליכי חיברות של הצעיר ובציפייה שירכוש ויפנים את הערכים המקובלים בחברתו. מושג אחר שפעמים רבות מתבלבל עם מושג החינוך המיני היא ההסברה המינית. ההסברה המינית מוגדרת כהעברת מידע עובדתי בתחום הביולוגי, הפסיכולוגי ההסברתי בנושאי המין. כאן הדגש הוא במתן מידע, העברת דעה אובייקטיבית ותשובה קונקרטית לשאלות קהל היעד, ללא מסר חינוכי וערכי מכוון. מקור הבלבול הוא בשל חוסר היכולת לבצע הפרדה מוחלטת בין שני התחומים:.
אחת מהבעיות הרגישות עמהן התמודדו קובעי מדיניות במערכת החינוך היא החינוך המיני. הקשיים העיקריים שנלוו לתחום זה הם:
החינוך המיני הוא נושא שנוי במחלוקת, אף על פי שהוא כלול במסגרת הלימודים של בתי ספר רבים. המחלוקת נוגעת לגיל שבו נחשפים תלמידי בית הספר למידע זה ולכמות המידע אליהם הם צריכים להיחשף בנוגע למניעת היריון ומחלות מין. כמו כן, ישנם הטוענים כי נושא המוסר המיני צריך להיות כלול במסגרת השיעור, לעומת אחרים המתנגדים לדעה זו.
במקומות רבים, בהם ארצות הברית וישראל, נידונים עניינים מעוררי ויכוח כגון האם החופש מיני בקרב קטינים הוא בעל ערך או מזיק; האם הדרכות והנחיות בנוגע לקונדומים וגלולות למניעת היריון מצמצמים או מגדילים את אחוזי ההיריון מחוץ לנישואין, ההיריון בקרב גיל העשרה ומחלות מין. התפשטותה של מחלת האיידס גרמה לתודעה גבוהה יותר לחינוך מיני. במדינות אפריקאיות רבות שבהן מחלת האיידס נפוצה בקרב האוכלוסייה, חינוך מיני הוא אסטרטגיה חיונית שיש לאכוף כדי לשמור על בריאותם של האזרחים, על פי מרבית המדענים. ארגונים רבים, ביניהם ארגון "הורות מתוכננת" (PPFA), רואים בתוכניות לחינוך המיני תועלת חובקת עולם, בהן שליטה בצפיפות אוכלוסין וקידום זכויות האישה.
מוסר בחינוך מיני
גישה נפוצה בחינוך המיני היא לראות בו כלי חיוני לצמצום התנהגויות מסוכנות כגון קיום יחסי מין ללא שימוש באמצעי מניעה, להדריך את הפרט לקבלת החלטות מסוימות בנוגע לפעילותו המינית. נוסף על כך, תומכים בחינוך מיני מקיף טוענים כי בלמידת נושא ההומוסקסואליות האדם הופך לסובלני יותר, בעוד שהשמרנים מאמינים שמיניות הוא נושא שצריך להיקנות בבית, על ידי ההורים.
נקודת השקפה נוספת בנוגע לחינוך מיני הוצג על ידי סקסולוגים כמות וילהלם רייך ופסיכולוגים כמו זיגמונד פרויד וג'יימס פרסקוט. נקודת השקפה זו מאמינה כי השליטה בגוף והחופש משליטה חברתית מונחים על כף המאזניים. החסידים נוטים לראות בהשקפה זו שאלה כלל חברתית - מי מכתיב את המנהגים המיניים - החברה או האינדיבידואל? על כן ניתן לראות בחינוך המיני הענקה של מידע ליחידים שמיועד לשחרר עצמם מחברה המעודדת דיכוי של פעילויות מיניות, ולתת להם את האפשרות להגיע להחלטה בכוחות עצמם. יתר על כן, ניתן לראות בדיכוי המיני פעולה הגורמת נזק מבחינה חברתית.
עבור קבוצה גדולה של אנשים, השאלה החברתית נוגעת להקניית המנהגים המיניים ומי צריך להעביר אותם - המדינה או המשפחה. קבוצה זו מאמינה כי על המשפחה להיות אחראית על הנושא וכי חינוך מיני ממשלתי מהווה הפרעה. כן הם טוענים כי מספר תוכניות לימודים שבהם נלמד נושא החינוך המיני מזיקים לצניעות ולענווה, ומעודדים קבלה של מנהגים שאינם מוסריים לדעתם, כגון קיום יחסי מין טרם נישואים, או בין בני אותו המין. הסברת נושאים מיניים לילד ללא אישור מההורים ושלא במסגרת החינוך הפורמלי, נחשבת במקרים רבים ללא הולמת, ובמקרים מסוימים אף אסורה.
חינוך מיני בעולם
החינוך המיני במדינות המערב התהווה בסמוך להתמסדות חינוך החובה במחצית השנייה של המאה ה-19, עם תחילת העידן המודרני בחינוך. פתיחת שערי בית הספר להמוני תלמידים במקום לאוכלוסיות מצומצמות, כפי שהיה נהוג עד אז, יצר שאיפות להרחיב את תוכניות הלימוד בתחומי הטבע והחברה, המדע, האזרחות והמוסר. במדינות שונות במערב מחנכים ואנשי רפואה פעלו לעיתים במשותף ולעיתים בנפרד, לעיתים בתיווך ההורים ולעיתים בפנייה ישירה אל הילד, על ידי ספרים וחוברות, או באופן ספורדי יותר, בשיעורים פרונטאליים
. הגורמים הבולטים שהביאו למיסוד החינוך המיני במדינות המערב הם:
חינוך מיני בישראל
מן האמור לעיל ניתן לראות כי התפתחות החינוך המיני בעולם לווה בשינויים חברתיים נרחבים וברצון לשמר מציאות שאינה קיימת עוד. כתוצאה מכך, החינוך המיני הוצג כצעד של קידמה ונאורות שמתחת לה נחבאו ערכים שמרניים וניסיון לשלוט ולווסת את התנהגות הנוער. ההתפתחויות השפיעו גם על הקהילה היהודית בתפוצות שאימצה לעצמה שיח דומה לשיח הכללי. החל מראשית המאה ה-19 נידון נושא ההפרשות המיניות בטקסטים הסברתיים בקהילות יהודיות, בייחוד במזרח אירופה ולאחר מכן גם בכיתות ובמרפאות ביישוב היהודי. גם במקרה זה, הפכו האוננות והווסת לנושאים מרכזיים בשיח המקצועי, העוסק בסטטוס של הנוער היהודי בהווה ובתרומת הצעיר לעתיד העם. התפתחויות אלו שימשו בסיס מאוחר יותר של מה שהיה לימים החינוך המיני בישראל.
במסגרת החינוך המיני נלמד נושא הרבייה המתארת את תהליך היווצרותו של בן אנוש. תהליך זה כולל את שלב העיבור, התפתחות העובר והלידה. לעיתים נושא הרבייה כולל גם נושאים כגון מחלות המועברות במגע מיני וכיצד להימנע מהן, ומניעת היריון. החינוך המיני-חברתי בישראל נתון באחריותו של משרד החינוך, התרבות והספורט - לאגף השרות הפסיכולוגי ייעוצי (שפ"י). למשרד החינוך נהלים ותקנות הקבועות בחוזרי המנכ"ל, נהלים המחייבים את כלל בתי הספר ומוסדות החינוך בישראל.
משרד החינוך מאמין כי חינוך למיניות לילדים ולמתבגרים מקדם התנהגויות מיניות בטוחות יותר ואינו מגביר את הפעילות המינית, זאת על פי מחקרים שנעשו. למשרד החינוך מספר תוכניות חינוך מיני המיועדות לאוכלוסיות, בהן תוכניות המיועדות לחינוך המיוחד ותוכניות המיועדות לקהילה המסורתית ודתית. משרד החינוך מורה על סקירת הנושאים הבאים בשיעורי החינוך המיני: דימוי גוף, וסת, יחסי מין והיריון, מיניות וזוגיות, להט"ב ואיידס.
לעומת משרד החינוך, הציבור בישראל חלוק בנושא, בדומה למצב הקיים במדינות אחרות. מוסדות החינוך הממלכתי דתי ומוסדות החינוך הפרטיים הדתיים מתעלמים כמעט לחלוטין מנושא החינוך המיני, מלבד החינוך בתחום הרבייה המינית במסגרת שיעורי ביולוגיה; ובניגוד לבנים, לומדות הבנות דיני אישות וטהרת המשפחה ונבחנות עליה במבחני הבגרות.
ראשית החינוך המיני בישראל
החינוך המיני טרם הקמת המדינה לא היה חלק ממסגרת הלימוד הבית ספרית, אלא הופקד בעיקר ברשות תנועות הנוער. תנועות הנוער ראו בהתפתחות המינית תפקיד חשוב בחייו של המתבגר ונתפסו כמסגרת חברתית ראויה לדיון לא פורמלי בנושאי מיניות ויחסים שבינו לבינה. תנועות הנוער הבולטות שעסקו בנושאי מין ומיניות היו "השומר הצעיר ו"עליית הנוער". חניכיה הראשונים של "עליית הנוער" הביאו יחד איתם מגרמניה דעות על "חופש חיי המין". התנועה הייתה בין הראשונות שפיתחה תוכנית הסברה שיטתית ומגובשת לחינוך המיני. העלייה השלישית הביאה לארץ בין השנים 1919–1923 כ-500 פעילי תנועת השומר הצעיר, בעיקר מאזור גליציה. מספר זה היה מזערי יחסית למסת העולים באותה תקופה, אך הגרעין העצמאי והאליטיסטי השפיע על המציאות החברתית פוליטית של היישוב היהודי כולו.
היסודות של החינוך המיני של האבות המייסדים צמחו באוסטריה. כבר בימים הראשונים של התנועה גובשו קווים חינוכיים כמו יצירת אוטונומיה של חברת הנוער, סגפנות מינית, ראיית ארץ ישראל כמענה פוליטי ובריאותי ליהודי החדש, ניתוב היצר למען הקולקטיב, חינוך משותף ושוויון בין המינים. השומר הצעיר ראה בהתבגרות שלב של אחריות, מעורבות ועשייה. הם קבעו כי עליהם ליצור עולם ערכי מוסרי עצמאי. מתוך כך פסקו שהפיקוח על מין לא יישאר עוד בידי סמכות בוגרת, אוסרת וכפייתית כמו הורה, מחנך או רופא. ניתוב נכון ובריא של היצר יתאפשר על ידי סובלימציה וריסון פנימי של הקבוצה.
עם הקמת המדינה ביקשה המדינה להתערב בעולם המוסרי והמיני של האוכלוסייה. בכור ההיתוך של החברה הישראלית, לא היה מקום לאסטרטגיה של "אי התערבות", גם בשטח המין ובאותה מידה שבה הצליחו למגר בערות ולמזג גלויות, מחנכים ביקשו גם למגר את "הבורות המינית" ולהביא באופן הומוגני ואוניברסלי את כל האוכלוסייה למצב של השכלה מינית ואושר. למרות חזון זה, ניסיונותיהם ל המחנכים לערב את המנהיגות הפוליטית בסוגיה זו, לא צלחה.
תפנית בסטטוס של החינוך המיני בארץ התרחשה בתחילת שנות ה-70 כאשר עלה החינוך המיני לראשונה בשיח הציבורי בישראל. בשנת 1973 כאשר נשאל שר החינוך, יגאל אלון, בריאיון לעיתון, על האפשרות להנהיג חינוך מיני בכל בתי הספר. תשובת השר הייתה ש"צעד זה נהיה הכרחי, מאחר שאין להעלות על הדעת מערכת חינוך, ראויה לשמה, שלא תנסה להפעיל את השפעתה המייצבת בחינוך הדור הצעיר לקראת חיי משפחה תקינים ובריאים... אנו נדבר על החשיבות שבכיבוש היצר ועל האחריות הכבדה, הכרוכה בחיי מין בטרם עת". תשובות אלו ניתנו על ידי דמות פוליטית בכירה, המוכרת יותר בזכות עברה הביטחוני. שר החינוך הציע אז תוכנית לטיפול בהתנהגות המוסרית הלקויה בקרב הנוער, שמתנגדיה כינו אותו בלצון "תוכנית אלון 2", אך דברים אלו סימנו את התפנית בסטטוס החינוך המיני בישראל, שהפך באמצע שנות ה-70 מעניין נקודתי ורחוק מדיון ציבורי ופוליטי, לנושא מרכזי הנתון לשינויים ולוויכוחים פוליטיים, עד היום.
מיסוד החינוך המיני בישראל
בקיץ 1973 יגאל אלון מיסד את החינוך המיני במשרד החינוך באופן פורמלי, והטיל את ההקמה והניהול של היחידה על חנה הראל. מהלך זה לא היה מתאפשר, לולא תמיכתה של האווירה הפוליטית והחברתית ששררה בארץ באותה תקופה. החינוך המיני הפך בראשית שנות ה-70 מסוגיה שולית של "מעטים המשוגעים לדבר", לסוגיה שנידונה בפורומים מקצועיים, ציבוריים, תקשורתיים וממלכתיים. הרקע הכללי למעבר זה היה תוצאה של פעילות במספר מישורים:
הפעילות הענפה הביאה בסופו של דבר את שר החינוך יגאל אלון להחלטה להקים יחידה לחינוך מיני במשרד החינוך שמטרתה לייצב את התנהגותו המוסרית של הנוער. מול הקולות התומכים בהחלטה זו עלו קולות מתנגדים מצד הציבור הדתי. בסמוך להקמת היחידה החדשה התקיימה הפגנה סמלית מטעם "ועדה להגנת קודשי ישראל" ואספת חירום של מורים דתיים. התוכנית החדשה הוצגה על ידי ח"כים דתיים וחרדיים כאמצעי ש"לא בא לרפא את המחלה... לא בלם להידרדרות, אלא ייעוץ כיצד להינצל מריסוק האיברים". קובעי דעה ברחוב הדתי התנגדו ליוזמות מדעיות חדשניות ולכל פלישה חיצונית מכרסמת מצד "הדור השני של מתירנות הבלתי מסוגל לחנך את בניו ואת בנותיו...". ההתנגדות ירדה גם לפסים מעשיים, עם סירוב המגזר הממ"ד לשתף את תלמידיהם במחקר שנגע לעמדות וידע של הנוער בתחום המין, שנערך בשנת 1974 עבור המרכז לדמוגרפיה במשרד ראש הממשלה.
ההתנגדות העזה יצרה צורך פרגמטי לגייס תמיכה ולהרגיע את הרוחות כמו גם להצניע, להסתיר ולהסוות את הכוונה לפעול לכיבוש היצר בקרב הנוער. שר החינוך, אלון, הצליח להסיר מסדר היום את היוזמות השונות בגנות החלטתו, על ידי שימוש ברטוריקה המגינה על עיקרי החינוך המיני המודרני והמדגישה את הממד המדעי שבה: "טובי אנשי המקצוע בארץ...כתוצאה מלימוד מעמיק... והסתמכות על "ממצאים מדעיים", הגיעו למסקנה ש"החינוך המיני דרוש כדי לגדל דור צעיר בריא בגופו ובנפשו". השר אלון דאג להזכיר את הקשר בין החינוך המיני לבין החינוך לחיי משפחה והתוכנית הוצגה כרחוקה מלהיות מתירנית או נייטרלית. התוכנית נועדה, כמו היהדות עצמה, לחנך נוער לחיי משפחה בוגרים ב"יתר אחריות, יתר ריסון".
שר החינוך אלון, חש צורך לפעול בזהירות ולהתגבר על ההשלכות הערכיות והפוליטיות. הוא הורה להנמיך את האש וליצור תוכנית נייטרלית ככל האפשר, תוך הבלטת החינוך לחיי משפחה והבאת "היבטים מצומצמים של חיי המין" וזאת רק "בבתי ספר הבשלים לכך ומוכנים לעשות זאת". לשמה המקורי של תוכנית הלימודים: "תוכנית לחינוך מיני", התווספה תת-כותרת "חינוך לחיי משפחה". הקביעה כי מין ומיניות של ילדים ונוער נגזרים מההיבטים המשפחתיים והרבייתיים, התאימה לשאיפה החינוכית לחדור לשטחים רבים, שאינם קשורים ישירות למיניותו של התלמיד, אך בעיקר, הועילה לנטרול קולות המקטרגים. השינוי הסמנטי בכותרת צמצם למעשה את המונח מין והעמיד אותו באופן נוח יותר להתמודדות. שינוי זה, בהנהגתה של חנה הראל הפחית את המבוכה במשרד החינוך עצמו, הראל הכינה, כתבה וערכה תוכניות לימוד מהגיל הרך ועד לגיל ההתגברות, תוכך כדי יצירת הקשר בין החינוך המיני והחינוך לחיי משפחה. בספרה כתוב: ש"עמד להיות כתוב בשלט בכניסה לשלוחה של משרד החינוך שלט רשמי תחת הסמל של מדינת ישראל, עם המילה 'מיני' וכל זה ממש על הרחוב!". גם בדרגים המנהליים חשו את המתח בין השאיפות המקצועיות האובייקטיבית לבין המבוכה והאידאולוגיה השמרנית. המוטו "זהירות אף פעם אינה מזיקה" הפך שכיח במיוחד, במיוחד כאשר במזכירות הפדגוגית חשו כי גורמים מסוימים, "בעלי תפיסות ערכיות שונות" עלולים להכשיל את פעילותה של היחידה. עם התגברות הקולות המתנגדים, הכריז השר אלון על הפרדה תוכנית ותקציבית של תוכניות החינוך המיני בין המגזר הדתי למגזר הממלכתי. המקטרגים על התוכנית יכלו אז לשאול מדוע החליט השר לפתח תוכנית נפרדת לציבור הדתי, אם אין סתירה בין התוכנית המקורית לערכי היהדות. ברם, ביקורות אלו לא הצליחו להצית פולמוס ציבורי נוקב וממושך ולא הכשילו את המהלך.
התמודדות עם החינוך המיני
עם מיסוד החינוך המיני, הוא מהווה את אחת מבעיות המדיניות המורכבות ביותר בהן נתקלו קובעי המדיניות. מורכבות זו נובעת ממאפיינים ייחודיים למערכת החינוך בכלל ולחינוך המיני בפרט. מאפיינים אלו משותפים למדינות רבות, מפותחות ובלתי מפותחות כאחת, חלקם קבועים וחלקם משתנים במרוצת הזמן. כך או אחרת, הם מהווים חלק ממכלול רחב יותר של גורמים, המשפיעים בסופו של דבר על האתגרים והאילוצים העומדים בפני השחקנים במערכת הפוליטית:
באופן מפתיע, למרות המורכבות הרבה של תחום החינוך המיני, התמודדותם של מקבלי ההחלטות בתחום נחקרה באופן מועט יחסי. מספר מחקרי אורך מצאו מספר מאפיינים משותפים להתמודדותם של מקבלי ההחלטות בתחום החינוך המיני:
מחקרים נוספים שנעשו בתחומי מדיניות אחרים מצאו כי התמודדות אקטיבית אינה ערובה להצלחה או לפתרון בעיית המדיניות, אם הנחות היסוד שבבסיסה מוטעות. מויניהאן למשל, מתאר את התמודדות הממשל האמריקאי מול מספר בעיות מדיניות שונות בתחומי הרווחה, תאונות הדרכים, המשפחה והחינוך. המכנה המשותף לכולן היה שפעמים רבות הפתרון שניתן לבעיה הביא באופן פרדוקסלי להרחבת ממדיה. כך למשל, הבעיה המרכזית בתחום החינוך אותה ביקשו קובעי המדיניות לפתור בלא הצלחה, הייתה קיטוב בין ילדי העשירים לעניים. אחד ההסברים המוצעים לכך שפתרון המדיניות לא צלח הוא כשל לוגי בהנחותיהם של מקבלי ההחלטות - תוכניות הלימוד ובית הספר הם משתנים זניחים, או לפחות שווים בהשפעתם, למגוון השפעות אחרות שיש להן קשר לקיטוב, כמו: מעמד סוציו-אקונומי, מוצא והשפעות סביבתיות אחרות. הניסיון לפתור את בעיית אי השוויון באמצעות מערכת החינוך בלבד, נידון מראש לכישלון.
לקריאה נוספת
עבודות גמר
מאמרים
אבוב פיקולו
אַבּוּב פִּיקוֹלוֹ הוא כלי נשיפה מעץ ממשפחת האבובים בעל לשונית כפולה, הנחשב לכלי הקטן ביותר ובעל הצליל הגבוה ביותר במשפחה זו. מנעדו של אבוב הפיקולו הגבוה, בדרך כלל בטרצה קטנה או בקוורטה מזה של האבוב, הופך אותו לחבר הסופרנינו במשפחת האבוב.
אבובי פיקולו מיוצרים בדרך כלל על ידי יצרני האבוב הצרפתיים פ. לורה (F. Lorée) ומריגו (Marigaux), וכן על ידי יצרני האבוב האיטלקיים פטריקולה (Fratelli Patricola). בעוד שלורה מכנה את דגמה "אבוב פיקולו", מריגו ופטריקולה מכנים את דגמיהם "אבוב מוזט" (Oboe Musette), ככל הנראה בשל צלילו הצפצפני והבהיר של אבוב הפיקולו. נכון ל-2018, כלי חדש נמכר בכ-8,000 דולר.
השימוש באבוב הפיקולו הוא נדיר וייחודי, ומתבצע בעיקר במוזיקה קאמרית ובחוגי אוונגרד, שבהם הוא מוערך בשל גוון הצליל הייחודי שלו. היצירות המוזיקליות הידועות ביותר הדורשת אבוב פיקולו הן הקונצ'רטו לאבוב ולתזמורת מס. 2 מאת המלחין ברונו מאדרנה, והסולו לכלי אבוב מאת אותו מלחין.
בן קיסר
בן קיסר (נולד ב-30 במאי 1994) הוא כוכב רשת ויוטיובר ישראלי, אשר מפעיל ערוץ יוטיוב בשם "BenKeysar" עם 439,000 מנויים ועוד שלושה ערוצים בשם "VentKeysar", עם 138,000 מנויים, כשבערוץ הוא מעלה רק סרטונים מהמשחק "Among Us", "TechKeysar", עם 107,000 מנויים, המעלה תוכן טכנולוגי כמו סקירת מוצרים, ו-"ShortKeysar" ערוץ אתגרים בסרטונים קצרים הנקראים Shorts עם 49,900 מנויים.
ביוגרפיה
קיסר גדל בקריית אונו. הוא בנו של הגיטריסט יהודה קיסר. הילד השלישי מתוך ארבעה ילדים.
קיסר החל את פעילותו בקהילת היוטיוב בשנת 2016. הסרטון הראשון שהפיק היה פרודיה לשיר "מסיבה בחיפה".
קיסר התפרסם בזכות סדרת הסרטונים שלו: "כל הלכלוך בחוץ", שבהם נהג "לתת ביקורות על שירים" בקומדיה על זמרים ישראלים כמו סטטיק ובן-אל תבורי ואיב אנד ליר.
באוקטובר 2017 השתתף בטקס חלוקת כפתורי הכסף המוענקים ליוטיוברים שצברו 100,000 רשומים בערוץ.
בנוסף, קיסר שיתף פעולה עם הראפר רון נשר על מנת לקדם את שירו "משפט משיר", וגם הוציא ביחד עם רון נשר ועידו ונה שיר בשם "רומן עם תימני".
ב-26 בפברואר 2018 פתח ערוץ בשם "BFF" עם עמית רחום ונדב מהערוץ "הרדאר". בערוץ הועלו במשך מספר חודשים ולוגים יומיים באחוזה בה הם גרו.
ב-12 בדצמבר 2018 פתחו בן קיסר וליגל רז ערוץ בשם "בסטים" והועלה בו סרטון אחד שמראה את מאחורי הקלעים של המופע "נקסטפסט", אך ב-24 במרץ 2019 השתנה שם הערוץ והפך לשם "אמיגוס", שם התחיל פרויקט בשיתוף עם היוטיובר רז ספני של וילות צמודות שנקרא "בלגאן". בהמשך החלו "בלגאן" ואמיגוס בשיתוף פעולה עם "דומינו'ס פיצה" לתוכנית בטלוויזיה הנקראת "הסאב הבא", שמטרתה - למצוא את היוטיובר הבא של ישראל. לאחר חצי שנה הסתיים הפרויקט.
במרץ 2021 הוציא קיסר את השיר "הוג'ה צ'אקה".
ב-12 באוקוטובר 2022, בשעה חמש בבוקר, ערוץ היוטיוב הראשי של בן קיסר "BenKeysar", המונה כ-392 אלף מנויים, נפרץ. הערוץ חזר ב-19 באוקטובר.
ב-13 בנובמבר 2022, קיסר הוציא שיר שכתב עם עמית רחום. לשיר קוראים "ליסה" על שמה של מי שפרצה לו לערוץ.
אבי נשר
אבי נשר (נולד ב-13 בדצמבר 1952) הוא במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע ישראלי מוערך. ביים והפיק למעלה מעשרים סרטים. הוא מוכר בעיקר בזכות הסרטים הישראלים המיתולוגיים שלו, ביניהם: "הלהקה", "דיזנגוף 99", "סוף העולם שמאלה" ו"פעם הייתי". לנשר גם קריירה בין-לאומית, והוא יצר בעברו מספר סרטים בארצות הברית. נשר וסרטיו זכו בפרסים ובתעודות הוקרה, בהם, זכה נשר בפרס לנדאו לאומנויות הבמה (2010), בפרס מפעל חיים לאומנות הקולנוע מטעם משרד התרבות והספורט (2018), ואות "גיבור תרבות ישראל, (2021), בשנת 2019 נבחר נשר להשיא משואה בטקס יום העצמאות. הוא יוצר הקולנוע הראשון שזכה להכרה זו.
קורות חיים
אבי נשר נולד בדצמבר 1952 וגדל ברמת גן להורים ניצולי שואה. אביו, אריה נשר, היה פסיכולוג, ובין היתר ליווה את נבחרת ישראל בכדורגל במסעה למקסיקו במונדיאל 1970.
בשנת 1965, בגיל 13, עבר להתגורר עם משפחתו בארצות הברית. הוא סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בגיל שש עשרה, אחר כך למד יחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק, ובמקביל למד כמה קורסים לקולנוע.
עם גיוסו לצה"ל בשנת 1971 התנדב לסיירת מטכ"ל אך לאחר שנה עזב את מסלול הלוחם ביחידה, יצא לקורס קצינים והיה לקצין מודיעין.
נשר נשוי לצלמת והפסלת איריס נשר. ב-1996 נולדה בתם, תום, שחקנית, יוצרת ועיתונאית לשעבר בחדשות 13. ב-2001 נולד בנם ארי. בספטמבר 2018 נהרג ארי לאחר שנפגע בתאונת פגע וברח בשדרות רוקח בתל אביב בה היה מעורב יצחק אספה. איבריו נתרמו להשתלה, והושתלו בחמישה אנשים.
קריירה מקצועית
בשנת 1977 ביים והפיק את סרטו הראשון, "הלהקה", המתאר להקה צבאית טיפוסית, תואמת להקת הנח"ל. בסרט כיכבו רבים מהשחקנים והזמרים המצליחים של אותה התקופה, בהם גידי גוב, גלי עטרי, ששי קשת וחלי גולדנברג, שרובם היו חברי להקות צבאיות בעצמם. שחקנים אלו הצליחו לשחזר את אווירת הלהקה הצבאית. הפסקול של הסרט כלל ביצועים של שחקני הסרט לשירים האהובים ביותר מתקופת הלהקות הצבאיות בעיבודו של יאיר רוזנבלום. "הלהקה" נחל הצלחה קופתית גדולה (קרוב ל-600 אלף צופים), הפך לאחד הסרטים האהובים ביותר בתולדות הקולנוע הישראלי והעניק לנשר תנופה משמעותית לקראת סרטו הבא.
ב-1979 יצר נשר את סרטו השני, "דיזנגוף 99". הסרט מספר את סיפורם של שלושה חברים (בגילומם של ענת עצמון, גידי גוב ומאיר סוויסה) המתגוררים ברחוב דיזנגוף, באותה תקופה מרכז חיי הלילה של תל אביב. הסרט מבוסס על חוויותיו של נשר עצמו, כאשר חי עם שני חבריו בלב תל אביב. גם הפסקול של סרט זה זכה להצלחה, וכלל בעיקר שירים בסגנון האופייני לשנות ה-70, בביצועם של יהודית רביץ, צ׳רצ׳יל (יצחק קלפטר), צביקה פיק, ריקי גל, גלי עטרי ולהקות שונות. גם סרט זה נחל הצלחה (קרוב ל-500 אלף צופים) והפך לסרט פולחן.
ב-1980 ביים נשר סרט נוסף, שזכה להצלחה מסחרית מתונה (180 אלף צופים), "הפחדנים", בכיכובם של עזרא דגן, חלי גולדנברג ומאיר סוויסה. בסרטיו אלו פעלה לצדו בת זוגו, שרון הראל, שהייתה שותפה להפקת שלושת הסרטים, אך לאחר הפקת סרטים אלו נפרדו דרכיהם.
לאחר הצלחת שני סרטיו והפיכתם המהירה לסרטי-פולחן ישראליים, עבר נשר להתגורר בהוליווד שבקליפורניה, במטרה לפתח את הקריירה הקולנועית שלו.
ב-1982 יצר נשר סרט פנטזיה ישראלי-אמריקאי, "She" ("היא"), בכיכובה של סנדל ברגמן, אשר עוקב אחר סיפורם של שני אחים המנסים להציל את אחותם החטופה, כשדרכם רצופה מכשולים. סרט זה לא זכה להצלחה.
בשנת 1984 כתב, ביים והפיק את הסרט "זעם ותהילה", אשר מספר את סיפור ארגון לח"י ומאבקו בבריטים בשנות ה-40. בסרט כיכבו ג'וליאנו מר, חנה אזולאי הספרי ורוני פינקוביץ'. בישראל זכה הסרט להצלחה בינונית, אך הוא זיכה את נשר בפרס מיוחד בפסטיבל קולנוע אמריקאי. בשנת 2005 זכה הסרט להכרה מחודשת כאשר יצא בגרסה דיגיטלית משופרת. לאחר 22 שנה הסרט קיבל ביקורות נלהבות מהמבקרים הישראלים וסומן כ"אחד הסרטים הישראליים הטובים ביותר של כל הזמנים".
ב-1985 יצר בישראל סרט נוסף בשם "שוברים", המספר את סיפורה של חבורת צעירים המנסה ליצור סרט אופרת-רוק פרודית על סיפור דוד וגוליית התנ"כי, בכיכובם של יאיר ניצני, דודו דותן, גלי עטרי, יזהר אשדות, אריק סיני, אלונה קמחי, נתן דטנר, מאיר בנאי, סי היימן ועוד.
בתחילת שנות ה-90 חזר ליצור קולנוע בארצות הברית, ויצר בעיקר סרטי מתח, מדע בדיוני ואימה.
בשנת 1991 ביים את סרט המדע הבדיוני "פצצת זמן", ובשנת 1993 ביים את הסרט ההוליוודי "דופלגנגר", בכיכובה של דרו ברימור. סרטים אלו זכו בפרסים מפסטיבל אבוריאז – פסטיבל סרטי המדע הבדיוני הגדול בצרפת, ובתעודות הוקרה ומצוינות מטעם האקדמיה האמריקאית לסרטי מדע בדיוני ופנטזיה.
בשנת 1998 כתב וביים את הסרט "חוקר המס", המספר את סיפורו של חוקר המס אל בנג'מין (ג'ו פנטוליאנו), דון קישוט פוסט-מודרני מתוסכל, היוצא למסע מטפורי מסעיר ורב-תהפוכות אל תוך מאפליית רובע המהגרים היהודי-רוסי שבניו-יורק. הסרט זכה לביקורות נלהבות: ג'פרי לוינס, מבקר הסרטים רב-ההשפעה של משדר החדשות של רשת NBC קרא לסרט "פנינה קולנועית שאין להחמיצה". ה"ניו-יורק טיימס" החמיא לסרט במילים "מותח, שנון, נוגע ללב וקסום", ואילו שבועון הקולנוע Cinema Scene קרא לסרט "יצירת מופת של אבי נשר". בישראל כתב שמוליק דובדבני (ynet) שזהו "אבי נשר שעוד לא הכרנו... סרט מרגש קסום ומוטרף".
בשנת 2001 היה שותף להפקת סרט פעולה "סוכנים על הכוונת".
לאחר קריירה בארצות הברית, חזר נשר לישראל בשנת 2002. בשנת 2003 שיחק לראשונה, בסרטו של שחר סגל "צעד קטן", לצד חלי גולדנברג.
בשנת 2007 קיבל נשר אות הוקרה מפסטיבל הקולנוע ירושלים.
באוקטובר 2009 הוענק לו פרס הוקרה מטעם פסטיבל חיפה.
בשנת 2010 יצא סרטו "פעם הייתי", שעלילתו נכתבה בהשראת ספרו של אמיר גוטפרוינד "בשבילה גיבורים עפים". הסרט מספר את סיפורו של נער חיפאי (בגילומו של תובל שפיר), אשר בקיץ 1968 מוצא עבודה אצל ניצול השואה המתפרנס משדכנות והברחת טובין (מגולם על ידי אדיר מילר). הסרט נחשב להצלחה וצפו בו למעלה מ-330 אלף צופים בישראל. בין היתר, זכה בפסטיבל טורונטו לבכורה עולמית בהקרנה רשמית וזכה בפרס "מגן הכסף" בפסטיבל הסרטים שיקגו. בשנת 2010 הוענק לנשר פרס לנדאו לאמנויות הבמה על בימוי "פעם הייתי".
בשנת 2013 יצא לאור והוקרן בבתי הקולנוע סרטו ה-18 של נשר, "פלאות". הסרט זכה להערכת המבקרים ולהצלחה בקופות. כמו כן זהו סרטו השלישי אשר הוכתר כבחירה הרשמית של פסטיבל טורונטו, והוצג במסגרת של חמישה סרטים יוצאי דופן באותה שנה.
בשנת 2015 החלו צילומי סרטו החדש של נשר, "החטאים", סרט מוזיקלי אשר מתרחש בשנת 1977 בישראל, פולין וגרמניה. בסרט מככבים נלי תגר, יבגניה דודינה, ג'וי ריגר, דורון תבורי, תום אבני ומולי שולמן הסרט עלה למסכים בסוף 2016, זכה לביקורות טובות ולהצלחה קופתית. את זכות ההפצה הבינלאומית לסרט רכשה ענקית התקשורת, חברת MGM.
באפריל 2018 הסיר את סרטו "סיפור אחר" מרשימת הסרטים המתחרים בפרסי אופיר והודיע כי אין ברצונו להשתתף בתחרות בטיעון ש"המשחק באקדמיה לקולנוע מכור מראש. במדינה מתוקנת מישהו היה מקים צעקה מאוד גדולה על כך" ועל אף שהסרטים שלו זכו לביקורות חיוביות בפסטיבלים שונים ולהצלחה קופתית מרשימה הם מעולם לא זכו בשום פרס.
בשנת 2018 יצא סרטו "סיפור אחר" אשר זכה לבכורה עולמית בפסטיבל טורונטו. הסרט זכה לביקורות מצוינות וצפו בו כ-350,000 צופים בישראל.
ב-2019 נבחר להדליק משואה ביום העצמאות לכבודם של נשות ואנשי הקולנוע הישראלי ולכבודן של משפחות תורמי האיברים בישראל שבהחלטתם מצילים נפשות.
בשנת 2021 סרטו "תמונת הניצחון", הועמד ל-15 פרסי אופיר וזכה בקטגוריית הצילום, האיפור וההלבשה, ולנשר עצמו הוענק פרס אופיר למצוינות מטעם האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה. הסרט נקנה להפצה בינלאומית על ידי חברת נטפליקס.
ב-17 בדצמבר 2021, התיאטרון הלאומי הבימה העניק לנשר את אות "גיבור תרבות ישראל", על תרומתו הייחודית לתרבות והיצירה הישראלית. במקביל, איגוד אומני ישראל (אמ"י) העניק לנשר אות הוקרה על יצירתו הייחודית.
במהלך שנת 2022 יצר נשר את סרטו ״גן קופים״. במהלך חודש יולי 2023 זיכתה האקדמיה לקולנוע וטלוויזיה את ״גן קופים״ ב-11 מועמדויות לפרס אופיר (כולל פרס הבמאי).
אנדרס מנואל לופס אוברדור
אנדרס מנואל לופס אוברדור (בספרדית: Andrés Manuel López Obrador, נודע גם בכינוי AMLO; נולד ב-13 בנובמבר 1953) הוא נשיא מקסיקו. אוברדור עומד בראש מפלגת השמאל מורנה, וכיהן כראש עיריית מקסיקו סיטי בשנים 2000–2005.
ביוגרפיה
אוברדור נולד בכפר טפיטיטאן (Tepetitán) שבמועצה האזורית מקוספאנה במדינת טבסקו.
את דרכו הפוליטית החל ב-1976 כתומך בקמפיין של המשורר קרלוס פייסר בהתמודדותו לנציג מדינת טבסקו בסנאט של מקסיקו. ב-1977 מונה לראש המכון העממי של טבסקו ופעל למען זכויות בני המאיה במדינה. ב-1984 עבר למקסיקו סיטי ועבד בסוכנות ממשלתית.
ב-1988 הצטרף למפלגת המהפכה הדמוקרטית וב-1994 היה מועמד מטעמה לתפקיד מושל טבסקו אך לא נבחר. בשנים 1996–1999 עמד בראש המפלגה שבתקופתו הייתה לשנייה בגודלה בבית הנבחרים של מקסיקו ומועמדיה זכו בבחירות לתפקידי מושל מדינת סקטקס, מושל מדינת טלקסקלה ומושל מדינת באחה קליפורניה.
ב-2000 נבחר לראש המחוז הפדרלי וראש עיריית מקסיקו סיטי ונכנס לתפקידו בדצמבר באותה שנה. הוא כיהן בתפקיד עד יולי 2005.
בבחירות הכלליות ב-2006 עמד בראש מפלגת המהפכה הדמוקרטית והפסיד לראש מפלגת הפעולה הלאומית פליפה קלדרון בפער זעום של פחות מ-1%. אוברדור ערער על תוצאות הבחירות בטענה לזיופים ואי סדרים, אך אלו אושרו בבית המשפט וקלדרון הושבע לנשיא מקסיקו. אוברדור סירב לקבל את התוצאות, תומכיו ניסו למנוע באלימות את השבעת קלדרון והכריזו על אוברדור כנשיא הלגיטימי, והוא הקים ממשלת צללים בראשותו.
בבחירות ב-2012 התמודד בשנית לנשיאות והפסיד לאנריקה פניה נייטו לאחר שזכה ב-31.59% מהקולות לעומת 38.21% לפניה נייטו. גם הפעם סירב אוברדור להכיר בתוצאות וטען כי נפלו אי סדרים בהליך ההצבעה.
בבחירות לנשיאות ב-2018 עמד אוברדור בראש קואליציית מפלגות השמאל. הוא זכה בסיבוב הראשון בכ-53% מקולות המצביעים ונכנס לתפקידו בתחילת דצמבר 2018. במהלך נשיאותו פירק את המשטרה הפדרלית והקים תחתיה את המשמר הלאומי במטרה להילחם בפשיעה.
בשנת 2022 בוצעה יוזמתו לקיים משאל עם בו האזרחים נשאלו אם יש להם אמון בו והם נותנים לו מנדט להמשיך בתפקיד עד תום כהונתו, ב-2024. הוא זכה ביותר מ-90% מהקולות והצביעו 18.2-17%, פחות מהרף אשר היה מחייב חוקית את הנשיא.
קדם-מגבר
קדם-מגבר (או 'מגבר קדם', ובאנגלית: Pre Amp) בדרך כלל המגבר הראשון בשרשרת במערכות שונות, נקרא 'מגבר קדם', מגבר עם ספרת רחש נמוכה. קדם מגבר משמש לרוב להכנה של אות חשמלי חלש מאוד, כגון מוצא של מיקרופון, ראש של פטיפון או אנטנה, לעיבוד או להגברה נוספת.
אותות חלשים הם רגישים מאוד לרעש (ההשפעה של תוספת רעש על יחס אות לרעש משמעותית יותר ככל שהאות חלש יותר), ולכן רצוי שהמגבר הראשון בשרשרת יהיה איכותי (בעל ספרת רחש נמוכה ככל האפשר, והגבר גבוה ככל האפשר). איכות נמוכה של מגבר הקדם תגרום לעיבוד והפקה טובים פחות - בהמשך השרשרת. מידת ההשפעה של ספרת הרחש של מגבר הקדם על שאר המערכת מתוארת על ידי : כאשר F הן ספרות הרחש של המערכת הכוללת ושל מרכיביה, ו-G הן ההגברים של מרכיבי המערכת. מגברי קדם נפוצים במערכות שמע, הן כחלק ממערכות משולבות (במוצרי צריכה) והן כרכיבים בדידים (במערכות מקצועיות). המוצא של מגבר קדם הוא אות חזק יחסית, אשר יכול להזין מגבר הספק, מערבל אותות (מיקסר), אקולייזר ורכיבים אחרים.
קדם-מגברים מותקנים גם ליד מקור האות ממכשיר או מכלי נגינה. בגיטרה חשמלית או "חשמלית אקוסטית", האות מופק על ידי פיק-אפ, ובדרך-כלל מוגבר על-ידי קדם-מגבר המותקן על הגיטרה, לפני שהוא מועבר להגברה נוספת.
שיפרין
ראו גם
}}
משפט תבנין
משפט תבנין (Thévenin) למעגלים חשמליים ליניאריים קובע שכל צירוף של מקורות מתח, מקורות זרם ונגדים בעלי שני הדקים שקול חשמלית למקור מתח יחיד ונגד יחיד המחובר אליו בטור.
עבור מעגלי זרם חילופין (AC) הפועלים בתדירות יחידה, המשפט ניתן ליישום גם לגבי אימפדנסים כלליים, ולא רק לנגדים. המשפט קובע שניתן להפוך מעגל הבנוי ממקורות מתח ונגדים לשקול תבנין, שהוא שיטת פישוט המשמשת לניתוח מעגלים. ניתן להשתמש בשקול תבנין כמודל לאספקת כוח או לסוללה (כאשר הנגד מייצג את ההתנגדות הפנימית והמקור מייצג את הכוח אלקטרו מניע). המעגל מכיל מקור מתח אידיאלי בטור לנגד אידיאלי.
המשפט התגלה לראשונה על ידי המדען הגרמני הרמן פון הלמהולץ בשנת 1853, ונתגלה שוב בשנת 1883 על ידי מהנדס הטלגרף הצרפתי לאון שארל תבנין.
חישוב שקול תבנין
במציאת שקול תבנין יש להבחין במעגל המקורי בין חלק המעגל שאותו רוצים להחליף בשקול, לבין חלק המעגל המוגדר כעומס, ואותו אין מחליפים. העומס אינו משפיע על השקול המתקבל, וההשפעה היחידה שלו היא בצורת החיבור של שני הדקיו לחלק המעגל שאותו מחליפים. לעיתים (כמו בציור שלעיל), העומס אינו מופיע במפורש, אבל הדקיו חייבים להיות מוגדרים בצורה ברורה.
כדי לחשב את המעגל השקול, יש לדעת את ההתנגדות ואת המתח - שני נעלמים, ולכן דרושות שתי משוואות. מקבלים שתי משוואות אלו בדרך כלל על ידי ביצוע השלבים הבאים, אם כי כל זוג תנאים שמציבים על הדקי המעגל יעבדו: מחשבים R_{th} \!\ לפי:
המעגל השקול הוא מקור מתח שמתחו V_{th} \!\ בטור לנגד שהתנגדותו R_{th} \!\.
את תנאי 2 ניתן גם לחשב באופן הבא:
דוגמה
חישוב המתח השקול שבדוגמה: (הנגד R_1 \!\ אינו נלקח בחשבון מאחר שהחישוב נעשה בתנאי נתק בין A ל-B, כך שלא זורם זרם דרך R_1 \!\ ולכן גם לא נופל עליו מתח)
חישוב ההתנגדות השקולה:
המרה משקול נורטון
שקול נורטון כולל מקור זרם I_{no} \! ונגד R_{no} \! המחובר אליו במקביל.
שקול נורטון קשור לשקול תבנין על ידי המשוואות הבאות:
PID
מכשיר ה- PID לגילוי תרכובות אורגניות נדיפות: PID, גלאי פוטויוניזציה (Photoionization detector) הוא מכשיר שבאמצעותו ניתן לגלות תרכובות אורגניות נדיפות מסוימות. מכשיר זה בעל גלאי המאפשר למדוד גזים ותרכובות אורגניות נדיפות בריכוזים של מתחת ל- ppb (parts per billion) עד ל-10,000 ppm (parts per million). גלאי זה זול והשימוש בו יעיל לשם ניתוח גזים ואדים רבים. אחד מיתרונותיו הוא יכולתו לייצר קריאות מידיות ולפעול ללא הרף.
עקרון הפעולה
היישום הראשוני של הגלאי היה באמצעות גילוי יונים על ידי כרומטוגרפיית גזים. פוטונים בעלי אנרגיה גבוהה, בדרך כלל בטווח העל סגולי (UV) שוברים את המולקולות ליונים טעונים חיובית. כאשר התרכובות נשטפות מקולונת כרומטוגרפיית הגז הן מופגזות על ידי פוטונים בעלי רמת אנרגיה גבוהה. בצורה כזאת הן מתייננות על ידי ספיגה של אנרגיה על סגולית גבוהה. האור העל סגולי מעורר אותן וכתוצאה מכך ישנו איבוד זמני של אלקטרונים במולקולות. בצורה כזאת ישנה יצירה של יונים טעונים חיובית. הגזים נהפכים להיות טעונים חשמלית והיונים יוצרים זרם חשמלי אשר מהווה פלט בצורת סיגנל בגלאי. ככל שהריכוז של הרכיב גדול יותר, כך נוצרים יותר יונים, דבר המתבטא בזרם חזק יותר.
הזרם עצמו מוגבר ומוצג על גבי מד הזרם. מניחים לרוב שהיונים עוברים תהליך של חיבור מחדש לאחר המעבר לגלאי (כדי ליצור את המולקולות המקוריות). אולם, מנה קטנה של אנליטיים הנשאים באוויר נשארים מיוננים (השפעתם זניחה מאוד).
יישום השיטה
הגלאים בעלי תחומי אורכי גל רחבים ואינם סלקטיביים (בשל יכולתם ליינן כמעט כל דבר עם אנרגיית יינון השווה או הפחותה מהפלט של המנורה). מכשיר ה- PID סלקטיבי בצורה גבוהה כאשר הוא משולב עם טכניקת כרומטוגרפיה או כאשר הוא מחובר לצינור (כמו למשל צינור ייחודי לבנזן). מכשיר זה יגלה רק תרכובות בעלות אנרגיית יינון זהה או נמוכה מאנרגיית הפוטונים הנוצרת על ידי נורת ה-PID המצויה בגלאי. מכשיר זה בדרך כלל מכויל על ידי איזובוטינל.
PID אינו צורך או הורס את הרכיבים אשר הוא מגלה. סיגנל ה-PID יכול להיות מדוכא כאשר מתבצעים מדידות בסביבות בעלי לחות גבוהה, או במקרה בו התרכובת מופיעה בריכוז מאוד גבוה. החלשות עוצמת האור מתרחשת בשל היכולת של תרכובות מסוימות (כמו מים – בעלי פוטנציאל יינון גבוה) לספוג את הפוטונים הנפלטים על ידי נורת העל סגולי ללא הובלה ליצירת זרם היוני.
שימוש ב-PID בדיגום קרקע
מכשיר זה משמש גם לדיגום קרקע (סקרי קרקע, דיגום מוודא ועוד) לשם אינדיקציה ראשונית להמצאות זיהום אורגני. אמנם לערכי המדידה של ה- PID אין משמעות רגולטורית, אך כאשר מתקבלים ערכים הגבוהים מ-20 ppm זה מעיד על חשד לזיהום, ודוגמאות מקרקע זו תשלחנה לבדיקות מעמיקות יותר. חשוב לציין שערך הנמוך מהמספר שצוין לא מעיד על אי המצאות זיהום בקרקע. על כן יש להשתמש בכל החושים השונים (ויזואלית - צבע, ריח, מרקם ועוד) כדי לאפיין את אותה קרקע ולקבוע את ייעודה.
סנדי כהן
סנדי כהן השלישי (באנגלית: Sandy Cohen III; נולד ב-22 בספטמבר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי-ישראלי בגובה 1.98 מטר המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד בבני הרצליה.
אבי לוי (שף)
אבי לוי (נולד ב-30 בנובמבר 1976) הוא שף ומסעדן ישראלי. התפרסם לראשונה כאשר זכה בעונתה השנייה של תוכנית המציאות "מאסטר שף".
סנדי כהן
ביוגרפיה
כהן נולד בגרין ביי, ויסקונסין שבארצות הברית. לאביו שורשים יהודיים. משפחתם גם משתייכת לשבט אמריקאי-ילידי (אינדיאני). לו שלושה אחים, כולל הכדורסלנית,. כהן הצטרף לאוניברסיטת מרקט, ולאחר שמיעט לשחק במדי קבוצת הכדורסל שלה, עבר כהן ל. במדיה, בעונת 2018/2019 הוא רשם ממוצע של 17.6 נקודות, 6.4 ריבאונדים ו-4.7 אסיסטים למשחק.
בית ג'ן (סוריה)
בית ג'ן (בערבית: بيت جن) היא עיירה בדרום-מערב סוריה למרגלות הר חרמון, בגובה 1,050 מטרים מעל פני הים. העיירה בית ג'ן ממוקמת כ-40 ק"מ דרומית-מערבית לדמשק ו-11 ק"מ מזרחית לגבול עם ישראל. בשנת 2004, גרו בעיירה 2,846 תושבים - רובם מוסלמים סונים.
סנדי כהן
ביוגרפיה
בקיץ 2019 שותף כהן בחמישה משחקים במדי קליבלנד קאבלירס בליגת הקיץ של ה-NBA, אך לא הוצע לו חוזה. באותו הקיץ, העמיד עצמו כהן לבחירה בדראפט ה-NBA, אך לא נבחר.
אבי לוי (שף)
ביוגרפיה
לוי נולד, גדל והתחנך בירושלים בשכונות בית הכרם ומוסררה למשפחה יוצאת מרוקו ואלג'יריה. מסבתו ומאמו רכש את אמנות הבישול ואת האהבה לאוכל. בנעוריו החל לצרוך סמים ומשום כך לא השלים גם את שירותו הצבאי בצה"ל. במשך מספר שנים היה מכור לסמים קשים מסוגים שונים ואף ריצה שתי תקופות מאסר בכלא בגין עבירות מירמה וזיוף ובגין עבירות של סחר בסמים. בהשפעת משפחתו נכנס למכון גמילה והתנקה. תקופה קצרה לאחר מכן רשמה אותו אחותו לתוכנית הריאליטי "מאסטר שף". הוא עבר את שלב האודישנים, נכנס גם לנבחרת התוכנית ואף זכה בה בהמשך במקום הראשון ובתואר "המאסטר שף של ישראל" וגם לאהדה ציבורית רחבה.
סנדי כהן
ביוגרפיה
ב-12 באוגוסט 2019 הצטרף כהן למכבי תל אביב.
אבי לוי (שף)
ביוגרפיה
בשנת 2012 כשנה לאחר זכייתו בתוכנית, "מאסטר שף" פתח את מסעדת "המוציא", שמשלבת אוכל מסורתי ירושלמי, מרוקאי ואלג'יראי עם אלמנטים חדשניים. המסעדה זוכה להצלחה ולביקורות משבחות. לאחר הצלחת מסעדת "המוציא" פתח עם שותפים שלוש מסעדות נוספות "בית הכוון" ו"מצלה" בירושלים ו"צ'יריפום" בתל אביב, שהן קלילות יותר המשלבות אוכל בעמידה וטייק אוויי.
בית ג'ן (סוריה)
היסטוריה
הכפר בית ג'ן היה קיים כבר בזמן שלטונה של השושלת האיובית. הוא מוזכר ברישומיו של הגאוגרף האנדלוסי, אבן ג'ובייר, שביקר במקום בסוף המאה ה-12 ותיאר אותו כ"כפר הממוקם בין דאריא לבניאס השוכן בין גבעות".
אבי לוי (שף)
ביוגרפיה
בשנת 2017 השתתף עם אשתו אילנית בתוכנית המציאות "זוג מנצח VIP".
בית ג'ן (סוריה)
היסטוריה
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה נכבשה העיירה בידי המורדים, ועד סוף דצמבר 2017 שלטו בה בעיקר פעילי ג'יהאד המזוהים עם ארגון תחריר א-שאם. ב-29 בדצמבר 2017 נכנעו המורדים ששלטו בעיירה ובסביבותיה. הכוחות הנאמנים לנשיא סוריה בשאר אל-אסד השתלטו על העיירה ונתנו למורדים להתפנות מהאזור.
סנדי כהן
ביוגרפיה
ב-8 ביולי 2022, שוחרר ממכבי תל אביב, אך צפוי להישאר בבני הרצליה.
אבי לוי (שף)
חיים אישיים
לוי נשוי לאילנית ואב לארבעה ילדים.
סנדי כהן
חיים אישיים
במאי 2020 אישר שר הפנים אריה דרעי לכהן להתאזרח כישראלי, על סמך המלצות הסוכנות היהודית ושרת התרבות והספורט מירי רגב, ועל כן התרשם כי הוא מתגאה בשורשיו היהודיים. אב לילד.
סיפורי דגים
סיפורי דגים (באנגלית: Big Fish) הוא סרט פנטזיה אמריקאי משנת 2003, בבימויו של טים ברטון. התסריט, של ג'ון אוגוסט, מבוסס על ספרו של דניאל ואלאס. בסרט מככבים יואן מקגרגור, אלברט פיני, בילי קרודופ, ג'סיקה לאנג ומריון קוטיאר. את התפקידים המשניים מגלמים הלנה בונהם קרטר, דני דה ויטו ומת'יו מקגורי ועוד. אלברט פיני משחק בתפקיד אדוארד בלום, סוכן נסיעות לשעבר מאלבמה הניחן ביכולתו לספר סיפורים, לרוב בגוזמה. בהווה, בהיותו על ערש דווי, בנו העיתונאי (בילי קרודופ) מבקר את אביו במטרה לתקן את מערכת היחסים שלהם כאשר האב מתייחס לסיפורים מחייו מלאי האירועים. את דמותו כצעיר מגלם השחקן יואן מקגרגור.