cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארני גרונפלד
קורות חיים
כאשר הגיע זמנו ללימודים במכללה, התחרו כ-200 מכללות על ליבו בניסיון לגייסו לשורותיהן. לאחר שדחה הצעות מכמה מן המכללות הבולטות בקבוצות הכדורסל שלהן, הוא בחר ללמוד ולשחק באוניברסיטת טנסי שם בלט ככוכב הנבחרת. במכללה הוא שיחק לצידו של השחקן ברנרד קינג, שהפך לימים לשחקן בולט בליגת ה-NBA, יחד הם כונו "המופע של ארני וברני". בשנתו השנייה במכללה הוא קלע בממוצע 23.8 נקודות למשחק, בשנתו השלישית קלע בממוצע 25.3 נקודות למשחק ובשנתו הרביעית קלע 23.8 נקודות למשחק. הצמד ארני וברני קלעו יחד יותר מ-40 נקודות בממוצע למשחק.
גרונפלד היה חבר נבחרת ארצות הברית כאשר זכתה במדליית הזהב במשחקים הפאן-אמריקאיים בסתיו 1975. רגעיו הבולטים כשחקן באו כאשר סייע לנבחרת ארצות הברית לאולימפיאדת מונטריאול (1976) לזכות במדליית הזהב. בחודש יולי 1976 קיבל ארני גרונפלד אזרחות אמריקאית.
לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת טנסי הוא הצטרף כשחקן מקצועני לליגת ה-NBA ושיחק בשורות המילווקי באקס ולאחר מכן בשורות הקנזס סיטי קינגס והניו יורק ניקס. בשנת 1979 נטל חלק ב-82 משחקי ליגה ובכך היה לשחקן ששותף במספר המשחקים הרב ביותר בליגת ה-NBA. בשנת 1986 היה שלישי בליגה באחוז הקליעות ל-3 נקודות: 0.426. כאשר פרש מן הכדורסל המקצועני היה אחוז הקליעות הכללי שלו מן השדה 0.477 ואחוז קליעות העונשין 0.770. אחוז הקליעות שלו במשחקי פלייאוף היה אפילו טוב מזה.
לאחר שפרש מן המשחק הפך גרונפלד לפרשן ספורט ואחר כך עבר לניהול קבוצת כדורסל. לאחר עשר שנים כמנהל קבוצת הניו יורק ניקס הוא פוטר מן הקבוצה ועבר לנהל את קבוצת מילווקי באקס משך ארבע שנים.
גרונפלד נשוי ולו שני ילדים. בנו דן גרונפלד הוא כדורסלן המשחק מאז 2006 בליגות הכדורסל בגרמניה, בספרד וישראל.
הוריו של גרונפלד, הם ניצולי שואה.
הכרה
בשנת 1987 התקבל גרונפלד להיכל התהילה של הספורט בטנסי. בשנת 1993 התקבל גרונפלד להיכל התהילה הלאומי של הספורטאים היהודים בארצות הברית.
נבדה סמית'
נבדה סמית' (באנגלית: Nevada Smith) הוא מערבון אמריקאי משנת 1966 בבימויו של הנרי האת'וויי, עם סטיב מקווין, קרל מולדן, בריאן קית', ארתור קנדי בתפקידים הראשיים.
התסריט הוא פריקוול (הקדם) לסרט השאפתנים משנת 1961 לפי ספרו של הרולד רובינס ומופיעות בו שתי דמויות ראשיות, נבדה סמית' וג'ונס קורד, בתקופה הקודמת לעלילת "השאפתנים". העלילה כאן מתרחשת בסוף המאה ה-19, והיא מתארת מסע נקמה של אדם ששלושה שודדים רצחו את הוריו.
תקציר העלילה
בדרך הוא מגלה אקדח ישן ונתקל בסוחר הנשק ג'ונס קורד (בריאן קית') שנותן לו מחסה, מאמן אותו בירי ומצייד אותו באקדח חדש.
עם האקדח הזה מגיע מקס לעיר אבילין ומזהה שם בבר את ג'סי קו. הוא מאיים עליו באקדח, והם יוצאים החוצה לסדר את החשבונות ביניהם. מתנהל מאבק אלים עם שימוש בסכינים שבסופו הורג מקס את קו אך נפצע קשה. האינדיאנית ניסה (ג'נט מרגולין) לוקחת אותו לשבט שלה ומטפלת בו עד שהוא מחלים.
מקס ממשיך בחיפושיו ומגלה שביל בודר נמצא כעת בבית כלא לאחר שנתפס בשוד בנק. הוא "מארגן" שוד בנק כדי שייתפס ויישלח לבית הכלא הזה. הוא נדון לשנתיים מאסר בבית כלא בלב אזור מוקף בביצות עם נחשים ארסיים. ביל בודר בורח, אך נתפס ומולקה לעיני כולם. מקס מטפל בו ורוכש את אמונו.
מקס מתיידד עם האינדיאנית פילאר (סוזן פלשט) שעובדת עם חברותיה האינדיאניות בשתילת אורז ליד היער בו עובדים האסירים. מתפתחת ביניהם אהבה והוא מצליח לשכנע אותה להגיע בלילה עם סירת קאנו ליד הכלא. הוא מצרף את ביל לבריחה, ובלילה הוא מתגבר על השומר ונוטל את הרובה שלו. פילאר מגיעה, אך נחש ארסי מכיש אותה, והיא הולכת ומאבדת את הכרתה. באמצע הביצה מגלה מקס לביל מי הוא ומחסל אותו. הוא משאיר את פילאר לגווע ומצליח לברוח משם.
הוא מתקבל לעבודה כבוקר ומסתבר לו שטום פיץ' הוא ראש כנופיית שודדים באזור. בהתקלות הראשונה באנשיו הוא מוכה קשות, ורק כאשר מגיע למקום הכומר זקרדי (ראף ואלונה) הם משחררים אותו. מקס מחלים במנזר הכנסייה והכומר מנסה לשכנע אותו לוותר על הנקמה כמו שהוא ויתר לאינדיאנים שרצחו את הוריו, אבל מקס ממשיך בנקמה.
הוא מצליח להיכנס לחבורתו של טום פיץ' בשמו החדש, נבדה סמית'. לפיץ' יש חשד שהוא אותו מקס סנד שמחפש נקמה. הוא חוקר אותו, אך מקס עומד יפה בחקירה. פיץ' מתכנן התקפה נגד שיירה שבה עגלה עם מטען זהב גדול.
הם תוקפים את השיירה ומתחילים לחלק את השלל. מקס צופה בהם ופיץ' חושד בו, נוטל את חלקו ונמלט על סוסו, אך מקס רודף אחריו הם מגיעים לנהר ומתחילים לירות אחד בשני. מקס מהיר קליעה, יורה בו ופוצע אותו קשה. פיץ' מבקש שייחסל אותו אך מקס משאיר אותו לדמם ועוזב את המקום לקול צעקותיו של פיץ' שמבקש ממנו להרוג אותו.
ימית הר נוי
ימית הר נוי (נולדה ב-1 באפריל 1982) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 2002.
חייה
ימית הר נוי נולדה בחולון למשפחה בת ארבעה ילדים ובגיל 5 עזבה עם משפחתה לאורנית, אביה קצין רכב ואמה סייעת לגננת. בגיל 12 חלתה הר נוי בסרטן הלבלב והחלימה.
בגיל 15 התמודדה הר נוי בתחרות "נערת השנה" של מעריב לנוער אבל לא זכתה בשום תואר.
בגיל 18 התגייסה לצה"ל ובסיום השירות הצבאי שלחה אמה את מועמדותה והר נוי שובצה בין 20 המועמדות הסופיות, היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 2002 (מיס יוניברס 2002), אך לא עלתה לשלב הגמר. עקב השתתפות מדינת ישראל בתחרות מיס יוניברס באותה שנה לבנון פרשה מהתחרות.
בסיום שנת הכהונה החלה הר נוי ללמוד משפטים במכללה בקריית אונו, היא השתתפה כשחקנית במחזה "הנסיך הקטן" לצד הילה נחשון.
מוזיאון השלום (קוריאה הצפונית)
מוזיאון השלום של קוריאה הצפונית הוא מוזיאון בקוריאה הצפונית, אשר מנציח את זכרה של מלחמת קוריאה שהתקיימה בין השנים 1950–1953.
המוזיאון ממוקם בסמוך לשרידיו של פאנמונג'ון (Panmunjom), כפר קטן במחוז צפון הואנג-הה, בבניין בו נחתם הסכם שביתת הנשק שסיים את מלחמת קוריאה בתאריך 27 ביולי 1953. בניין המוזיאון הוא השריד האחרון שנותר מהכפר, שנחרב במהלך המלחמה.
המוזיאון כולל מספר תערוכות המתייחסות לאירועי מלחמת קוריאה, כמו גם ליחסי קוריאה הצפונית-קוריאה הדרומית ויחסי קוריאה הצפונית-ארצות הברית. בין היתר, מציג המוזיאון את כלי הנשק בהם נעשה שימוש במהלך "תקרית הגרזן" משנת 1976.
לייל
{{פירושונים|
ראו גם
}}
דוברי בוז'ילוב
דוֹבְּרִי חָאדְזִ'יָאנְקִיֶיב בּוֹזִ'ילוֹב (בבולגרית: Добри Хаджиянакиев Божилов; 13 ביוני 1884, קוטל, רומליה המזרחית, האימפריה העות'מאנית – 1 בפברואר 1945, סופיה, ממלכת בולגריה) היה פוליטיקאי וכלכלן בולגרי, אשר כיהן כראש ממשלת בולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה.
הקריירה הפוליטית
בוז'ילוב סיים בית ספר תיכון בסבישטוב וב-1902 החל לעבוד כפקיד בנק בעיר קיוסטנדיל. בהמשך, ובמשך 36 שנים הועסק בוז'ילוב בבנק הלאומי הבולגרי, תוך שהוא מכהן מספר פעמים כנגידו. בנובמבר 1938 מונה לשר האוצר בממשלתו של גאורגי קיוסאיבנוב, משרה שהחזיק גם בממשלתו של בוגדאן פילוב. ב-28 באוגוסט 1943 נפטר בוריס השלישי, מלך בולגריה, בוגדאן פילוב מונה לעוצר המלוכה והתפטר מתפקיד ראש הממשלה. בין 9 ל-14 בספטמבר כיהן שר הפנים פטר גברובסקי כראש הממשלה בפועל וב-15 בספטמבר מונה בוז'ילוב לתפקיד. בוז'ילוב כיהן גם כשר הפנים במקום גברובסקי שאולץ להתפטר. בוז'ילוב היה מלוכן ותמך בהצטרפות הבולגרית להסכם התלת-צדדי. במהלך כהונתו המשיך בוז'ילוב את המדיניות הבולגרית, שעיקרה תמיכה במדינות הציר ללא עירובו בפועל של הצבא הבולגרי בלחימה.
אחריתו
בספטמבר 1943 נכנעה איטליה ובשלהי אותה שנה החלו בעלות הברית בהפצצות כבדות על סופיה. החלה מסתמנת תבוסת הגרמנים במלחמה וההנהגה הבולגרית החליטה לשנות את הרכב הממשלה כדי להציג מגמה פרו מערבית. ב-31 במאי התפטר בוז'ילוב ולמחרת היום מונה לתפקיד איוון בגריאנוב שנחשב פרו מערבי. לאחר התפטרותו מונה בוז'ילוב לתפקיד נגיד הבנק הבולגרי. ב-9 בספטמבר 1944 כבש הצבא האדום את סופיה ובמקביל התחוללה בממלכה הפיכה שהובלה על ידי תנועת חזית המולדת. הגנרל קימון גאורגייב מונה לראש הממשלה והוקם בית דין מיוחד לשפיטת חברי מנגנון השלטון הקודם ומשתפי הפעולה עם הנאצים. ב-6 באוקטובר 1944 נעצר בוז'ילוב, הועמד לדין ונמצא אשם בפשעים נגד העם הבולגרי. ב-1 בפברואר 1945 הוצא בוז'ילוב להורג בידי כיתת יורים בשטח בית העלמין בסופיה, ביחד עם 180 פוליטיקאים ואנשי צבא, חברי מנגנון המשטר הקודם. ב-26 ביוני 1996 ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את הרשעתו של בוז'ילוב וזיכה אותו מכל סעיפי האשמה.
בוז'ילוב והקהילה היהודית
באוקטובר 1940 פרסמה הממשלה הבולגרית את הצעת החוק להגנת האומה, שדמה במתכונתו לחוקי נירנברג. נציגי הקונסיסטוריון של יהדות בולגריה נפגשו עם חברי הממשלה במטרה למנוע את פרסום החוק. במהלך פגישה עם ראש הממשלה פילוב שבה נכח בוז'ילוב ובמהלכה תיארו ראשי הקהילה את מצוקתם, עלב בוז'ילוב בראשי הקונסיסטוריון ולעג לתיאור מצבה של הקהילה,.
נחלת הכלל
נחלת הכלל, המאגר המשותף, רכוש ציבורי או רשות הרבים הם המשאבים והמוסדות התרבותיים ומשאבי הטבע שכלל חברי החברה יכולים לגשת אליהם ולהשתמש בהם; נחלת הכלל כוללת משאבים כמו האוויר, השמש והמים. משאבים אלו יכולים להיחשב בבעלות כלל האוכלוסייה, או כאלו שאינם בבעלות איש. ניתן לחשוב על נחלת הכלל גם כמשאבים שקבוצות מנהלות למען תועלת אישית וקיבוצית. לרוב, ישנן נורמות ודרכי התנהגות שמאפיינות את הניהול של המשאבים המצויים בנחלת הכלל. נחלת הכלל גם יכולה להיות מוגדרת כצורת ניהול חברתית של משאב לא בידי המדינה או השוק, אלא בידי כלל המשתמשים, בניהול עצמי, באמצעות מוסדות שנבחרו לשם כך.
משאבים טבעיים
כאן תפורטנה דוגמאות למשאבים טבעיים, אשר מצויים או היו מצויים בנחלת הכלל.
קרקעות באירופה
בימי הביניים באנגליה האדמה השיתופית נחשבה באופן חוקי כחלק מהנחלה של האדון, אבל כלל התושבים היו רשאים להשתמש בה. המילה האנגלית לנחלת הכלל "Commons" מגיעה מהתייחסות לפרקטיקה זו של ניהול הקרקע.
במרכז אירופה, במיוחד בדרום גרמניה, אוסטריה ואזור האלפים, נשמרו קרקעות בנחלת הכלל, עד לימנו-אנו. קרקעות אלו לרוב בשימוש חקלאים בקנה מידה קטן. מספר מחקרים השוו בין היחס של גרמניה ואנגליה אל אדמות נחלת הכלל לאורך ימי הביניים עד למאה ה-19. בריטניה הייתה יותר ישירה ומהירה בגידור וביטול הבעלות השיתופית על אדמות נחלת הכלל, בעוד דרום גרמניה והארצות האלפיות, כמו שווייצריה, אשר להן היו שיטות ניהול נחלת הכלל הכי מורכבות, לרוב נטו לשמור עליהן בבעלות שיתופית. למרות כל זאת, עד היום, בבריטניה נהוג שימוש שדומה לנחלת הכלל האנגלית ההיסטורית בקרקעות אשר בבעלות משפחת המלוכה, לצרכים קהילתיים ושימור הטבע.
מדשאות מונגוליות
במונגוליה, רועי-צאן רשאים לנדוד בין מדשאות שנמצאות בנחלת הכלל לצורך האכלת עדריהם. בין 1992 ל-1995 התבצע מחקר בידי ה-ECCIA, בו נעשה שימוש בתמונות לוויין כדי להשוות את שחיקת הקרקעות שנגרמת מרעיית-יתר במונגוליה, רוסיה וסין. במונגוליה, שחיקת הקרקעות נשארה יחסית נמוכה, ועמדה על 9%. לעומת זאת, ברוסיה וסין, בהן כלל קרקעות המרעה נמצאות בבעלות מדינית או פרטית, שיעור שחיקת הקרקעות עומד על 75% ו33% בהתאמה. מסקנת המחקר היא כי המאמץ המשותף של המונגולים יותר יעיל לשימור הקרקע.
דיג הלובסטרים במיין
דייגי הלובסטרים במיין עוקבים אחרי כללים ונוהגים מוסכמים ביניהם במטרה לשמור על אוכלוסיית הלובסטרים. כללים אלו כוללים אזורי דיג שלא מוכרים בידי המדינה, מגבלות דיג לא רשמיות וחוקים שהם הצליחו להעביר במדינת מיין. למעשה, דייגי הלובסטרים משתפים ביניהם פעולה במטרה לשמור על המשאב המשותף שלהם, ללא התערבות משמעותית מצד המדינה. פעמים רבות מייחסים את ההצלחה של תעשיית הלובסטרים במיין לצורת ניהול שיתופית זו.
יערות קהילתיים בנפאל
בשנות ה-80 המאוחרות, נפאל החליטה לבזר את השליטה המדינית על היערות. פרויקטים של יערות קהילתיים מעבירים את האחריות על ניהול היערות לאוכלוסייה המקומית, וכן את הרווחים מיערות אלו. בכך פרויקטים אלו מגבירים את המניע של האוכלוסייה להגן על היער משימוש יתר. מוסדות מקומיים מגבילים את השימוש והמכירה של עצי-היער ואת השימוש באדמה, והם משתמשים בכל הרווחים לצורכי פיתוח קהילתי ושימור היערות. לאחר עשרים שנים, המקומיים ציינו שהם שמים לב לעלייה ניכרת במספר העצים. פרויקט היערות הקהילתיים תורם גם לפיתוח הקהילות עצמם, ומהרווחים נבנים בתי-ספר, ביוב ותעלות ניקוז, צינורות שמובילים מי שתייה וכבישים. מחקרים מסכמים שפרויקט היערות השיתופיים בנפאל תורם לפיתוח דמוקרטיה ברמה השורשית ביותר.
תעלות השקיה בניו-מקסיקו
סקיה היא שיטת ניהול של תעלות השקיה שמונהגת בספרד ובאזורים שהיו בעבר בשליטה ספרדית, לרוב במדבר. בניו-מקסיקו, קיים ארגון בניהול כלל האוכלוסייה בשם שסקיה שאחראי על חלוקת, שימוש ומחזור המים, במטרה לעזור לחקלאות ולשמור על המים כמשאב משותף לדורות העתיד.
תרבות וידע
מאז המאה ה-19 התפתחה ההתייחסות לנחלת הכלל, והיום נהוג לדבר על נחלת הכלל גם בהקשר לתרבות וידע. נחלת הכלל התרבותית כוללת ספרות, מוזיקה, אומנות, עיצוב, סרטים, טלוויזיה, ראדיו, מידע, תוכנות ואתרי מורשת. ויקיפדיה היא דוגמה לייצור והשימור של טובין ציבוריים בידי קהילת מתנדבים בצורה של ידע אנציקלופדי שכלל הציבור רשאי לגשת אליו ומנוהל ללא סמכות ריכוזית. ויקיפדיה מנסה להימנע מהטרגדיה של נחלת הכלל על ידי ניהול קהילתי ומבוזר בידי קהילת ויקיפדיה.
יש הטוענים כי פיתוח נחלת הכלל בתחום המידע יכול להגן על הצרכנים. לדוגמה, מידע בדבר החברות המזהמות ביותר, שמפורסם בידי האו"ם ואפילו חברות פרטיות, מצוי לרוב בנחלת הכלל, וכלל המין האנושי רשאי לגשת אליו ולהשתמש בו כראות עייניו.
נחלת הכלל הדיגיטלית
מאיו מורל (אנ') חוקרת את תחום נחלת הכלל הדיגיטלית ומגדירה אותה כמידע והמשאבים שנוצרים על ידי הקהילה או כאלו שנחלקים על ידיה ונגישים לכולם. משאבים אלו לרוב לא עוברים תהליך של מסחור (אנ'), ונחלקים ללא תשלום. משאבים שכאלו לדוגמה הם ויקיפדיה, תוכנות חינמיות ותוכנות קוד פתוח. לרוב נהוג לטעון שאפשר להימנע מהטרגדיה של נחלת הכלל בתחום זה, מאחר שמשאבים אלו לא כלים לעולם, לא משנה כמה שימוש נעשה בהם.
נחלת הכלל העירונית
נחלת הכלל העירונית מציעה לתושבים את ההזדמנות לנהל את המשאבים והמרחב העירוני ואת העלויות על בסיס ערך השימוש (אנ') שלהם ועלויות האחזקה, במקום על בסיס ערך השוק שלהם.
במצבים ואזורים של נחלת כלל עירונית, התושבים הם שחקני המפתח, ולא רשויות או בעלים-פרטיים. דייוויד הארווי (אנ') עסק בהגדרת ההבדל בין שטחים ציבוריים לנחלת הכלל העירונית. לטענתו, שטחים ומשאבים ציבוריים הופכים לנחלת הכלל כאשר התושבים נוקטים פעולה פוליטית ומנהלים אותם. לדוגמה, כיכר סינטגמה באתונה, כיכר תחריר בקהיר וכיכר קטלוניה בברצלונה היו מרחבים ציבוריים שהפכו לנחלת הכלל כאשר תושבי הערים החלו למחות בהם ולנהל אותם כראות עינהם. כמו כן, רחובות הם שטחים עירוניים שפעמים רבות מומרים לנחלת הכלל באמצעות פעילויות חברתיות ומחאות מהפכניות. נחלת הכלל העירונית יכולה לפעול לצד הרשויות המקומיות וכוחות השוק, או כנגד אליהם ובמטרה להחליפם. דוגמאות לנחלת הכלל העירונית כוללות גינון קהילתי, חוות עירוניות על גגות ומרחבים תרבותיים כגון ספריות פתוחות בתחנות אוטובוסים.
הכישלון של נחלת הכלל
הכישלון של נחלת הכלל הוא השם למגוון תאוריות כלכליות, אשר ידועות היום בשם הטרגדיה של נחלת הכלל, שמדגישות את אי-ההיתכנות הכלכלית, או אי הכדאיות הכלכלית, של ניהול משאבים בשיטה של נחלת הכלל. כבר במאה ה-18, ויליאם לויד הדגים את הרעיון הזה באמצעות ניסוי מחשבתי על רועי צאן שמבצעים רעיית יתר באזור חקלאי ששייך לנחלת הכלל, במקרה כזה, כל רועה צאן לוקח מנחלת הכלל לרעת שאר הרועים. אותו הרעיון נקראה בהקשר לדיג "הטרגדייה של הדייגים", ומתייחס לדיג יתר.
במאה ה-21, תיאורית הכישלון של נחלת הכלל המוכרת ביותר היא זו של גארט הרדין, שפרסם ב-1968 מאמר על הכישלון של נחלת הכלל, שגם בו היה שימוש בניסוי המחשבתי על שדה המרעה ורועי-הצאן. במאמר המקורי טען שהפתרון לכישלון של נחלת הכלל הוא הפרטה, והעברת ניהולה לבעלים פרטיים. לעומת-זאת, במהלך השנים שכתב את המאמר וטען שהבעיה היא חוסר ניהול נחלת הכלל, שניתן להעבירה לניהול המדינה, או אף להשאירה בנחלת הכלל, וכל שנדרש הוא גוף ניהולי שמופקד על שמירה עליה.
ההצלחה של נחלת הכלל
מאז מאמרו של הרדין, חוקרים רבים החלו להתעניין בסוגיה של נחלת הכלל. בעוד התפיסה המקורית הייתה שכל המשאבים שנמצאים בנחלת הכלל עתידים להיכשל, משאבים בנחלת הכלל עדיין משמעותיים בעולם המודרני. חוקרת לדוגמה שעוסקת בנושא נחלת הכלל היא אלינור אוסטרום, שזכתה בפרס נובל על ניתוח מקרים שבהם נחלת הכלל מנוהלת בהצלחה. לדוגמה, אוסטרום מצאה כי שדות מרעה באלפים השווייצרים מנוהלים בהצלחה על ידי קואופרטיבים של החקלאים המתגוררים בקרבתם, במשך מאות שנים. אחד הטיעונים כנגד התפיסה של הכישלון של נחלת הכלל הוא כי אומנם שדות המרעה מצויים בנחלת הכלל, אבל עדיין לכל רועה צאן עדר פרטי, ולכן קיים האינטרס לרעיית יתר, דבר שלא היה קיים אילו גם העדרים היו בנחלת הכלל.
קארול רוס, טוענת במחקרה מ-1986 כי המשתמשים בנחלת הכלל לרוב מצליחים למצוא מנגנונים ודרכים לנהל אותה באופן מספק ולשמור עליה, וייתכן אפילו לשפר אותה. המונח שהיא טבעה בהתייחסה לתופעה זו הוא "הקומדיה של נחלת הכלל".
מושג אשר דומה למושג הקומדיה של נחלת הכלל הוא המושג "הניצחון של נחלת הכלל". נטען, כי סוגים מסוימים של נחלת הכלל, כמו נחלת הכלל האינטלקטואלית ותוכנות בקוד פתוח, דווקא משתפרים ככל שמשתמשים בהם יותר וליותר אנשים יש גישה אליהם. בהשוואה למטאפורה של שדה במרעה, "הדשא גובהה ככל שקוצרים אותו".
שומר (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
מקדונל דאגלס F-15 איגל
עד כה יוצרו למעלה מ-1,500 מטוסי F-15 על דגמיו השונים, מתוכם 1,150 נמצאים בשימוש חיל האוויר של ארצות הברית. כיום פעיל במפעל בואינג שבסנט לואיס רק קו הייצור של F-15E ונגזרותיו. תהליך הוצאתו משירות של האיגל בארצות הברית החל ב-2005 והחלפתו בדגם חדש F-15EX הלא הוא דגם-E עם יכולות אוויר-אוויר משודרגות.
F-15 נכנס לשירות בחיל האוויר הישראלי בדצמבר 1976, וקיבל בו את הכינוי "בז" (דגמים A/B/C/D). ב-1998 רכשה ישראל גרסה של F-15E, דגם F-15I, שקיבל את הכינוי "רעם".
ה-F-15 נחשב לאחד ממטוסי הקרב המוצלחים בהיסטוריה והוא מעולם לא הפסיד בקרב אוויר. הרקורד המבצעי שלו עומד על 104–0 לטובתו בקרבות אוויר.
היסטוריה
בשנות השישים הופתע המודיעין של חיל האוויר האמריקאי כשגילה שברית המועצות בונה מטוס קרב גדול, הידוע כמיג-25 פוקסבט. מטוס המיג-25 תוכנן להיות מיירט מהיר, בניגוד לסברה שרווחה במערב שהוא מטוס קרב המיועד להשגת עליונות אווירית. כמיירט מהיר, יתרונו הגדול של המיג-25 הוא מהירותו הגבוהה, ולא יכולת התמרון שלו. עם זאת, הגאי הגובה והגאי הכיוון הגדולים שלו הצביעו על מטוס בעל יכולת תמרון גבוהה, ולפיכך חשש חיל האוויר האמריקאי שביצועיו של המיג-25 עלולים להיות טובים יותר ממקביליו האמריקאים. במציאות, המייצבים הגדולים של המיג-25 נדרשו כדי למנוע מהמטוס מלהיכנס למצב של צימוד אינרציאלי בטיסה במהירות גבוהה ובגובה רב.
המטוס F-4 פנטום היה מטוס הקרב היחיד של חיל האוויר האמריקאי ושל הצי האמריקאי שהיו לו די כוח, טווח וכושר תמרון כדי להתמודד עם איום מטוסי הקרב הסובייטיים בקרב אוויר צמוד בטווח קרוב או בינוני. עם זאת, מטרתו המקורית של המטוס F-4 פנטום הייתה יירוט מטרות בטווחים גדולים באמצעות טילי אוויר-אוויר ארוכי טווח, ללא צורך בכניסה לקרב אוויר צמוד. אך לקחי מלחמת וייטנאם הראו שאין די בכך, והדגש על מהירות, כושר טיפוס ויכולת שיגור טילים לטווח ארוך מעבר לטווח הראייה של הטייס, לא יכלו לפצות על הצורך ביכולת תמרון בקרב אוויר צמוד.
היה לפיכך צורך ברור במטוס קרב חדש להגנה אווירית שיוכל להתגבר על מגבלות הפנטום בטווחים קצרים, ועדיין לספק עליונות אווירית בטווחים ארוכים. חיל האוויר האמריקאי דחה את תוכנית VFX של הצי (שהובילה לפיתוח ה-F-14 טומקט) משום שלא התאימה לצרכיו, והוציא דרישות משלו ל-Fighter Experimental (FX), שכללו מפרט למטוס קרב קל יחסית להשגת עליונות אווירית. שלוש חברות הגישו הצעות: פיירצ'ילד ריפבליק, נורת' אמריקן רוקוול ומקדונל דאגלס. חיל האוויר האמריקאי הכריז על בחירת ההצעה של מקדונל דאגלס ב-23 בדצמבר 1969. התכנון הזוכה דמה ל-F-14 בעל הזנב הכפול, אך בשונה ממנו היה בעל כנפיים קבועות. הוא לא היה קל או קטן יותר משמעותית מה-F-4 שאותו נועד להחליף.
המטוס צויד בתותח M61 וולקן, שהועדף על פני תותח GAU-7 25 מ"מ של פורד-פילקו שהוצע עקב בעיות פיתוח. ה-F-15 שמר על יכולת לשאת 4 טילי ספארו כמו הפנטום. חיל האוויר האמריקאי הציג את ה-F-15 כ"מטוס הקרב הראשון של חיל האוויר האמריקאי המיועד להשגת עליונות אווירית מאז F-86 סייבר".
ה-F-15 נבחר לרכישה גם על ידי מדינות כמו ישראל ויפן, וה-F-15E סטרייק איגל החליף בחיל האוויר האמריקאי את ה-F-111. אולם ביקורת מצד "מאפיית מטוס הקרב", שלפיה ה-F-15 גדול מדי מכדי לשמש מטוס ייעודי לקרבות אוויר צמודים, ויקר מדי לרכישה בכמויות גדולות בהשוואה ל-F-4 ול-A-7, הובילה לתוכנית מטוס קרב קל משקל (LWF), שבה פותח ה-F-16 פייטינג פלקון עבור חיל האוויר האמריקאי וה-F/A-18 הורנט במשקל בינוני עבור הצי האמריקאי. עם זאת, במשך השנים הוכיח ה-F-15 את עליונותו גם על מטוס ה-F-16 הקטן יותר, בעיקר הודות לשני מנועיו שהביאו לשרידות ועצמה גדולה יותר של המטוס בשדה הקרב וקרבות אוויר, מכ"ם חזק יותר, ומצד שני שטח כנף ויחס הדחף\משקל אדיר שהביאו ליכולת תמרון בקרב אוויר צמוד שלא נפלה מזו של ה-F-16. בנוסף, בניגוד ל-F-15, ה-F-16 תוכנן מלכתחילה כפלטפורמה אווירית לא יציבה ונתמכת מחשב להשגת תמרון חד ומהיר יותר (שיטת 'טוס-על-חוט'), אך במקרה של כשל מחשב הטיסה שלו (או לחלופין השבתת מנועו היחיד) ה-F-16 אינו מסוגל להישאר באוויר, מה שמפחית עוד יותר את סיכוייו בשדה הקרב לעומת ה-F-15.
תכונות המטוס
ה-F-15 מונע על ידי שני מנועי F100 מתוצרת פראט אנד ויטני במטרה להשיג יחס דחף למשקל גדול מ-1. גוף המטוס שטוח ורחב והכנפיים קבועות ומחוברות אליו. בניגוד ל-F-14 ול-F-4, החופה של ה-F-15 גבוהה ועשויה כיחידה אחת, ומעניקה לטייס שדה ראייה רחב לפנים ולצדדים.
יכולת התמרון של ה-F-15 נגזרת מעומס כנף (יחס משקל לשטח כנף) נמוך עם יחס דחף למשקל גבוה, המאפשרים למטוס לבצע פניות חדות והדוקות מבלי לאבד מהירות, כמו גם לבצע נסיקה תוך כדי האצה (תכונה שעד היום שותפים לה מטוסי קרב מעטים בלבד). מערכות הנשק והשליטה תוכננו כך שטייס יחיד יוכל לבצע קרבות אוויר-אוויר בבטיחות ובאפקטיביות.
אוויוניקה
מערכות האוויוניקה של ה-F-15 כוללות תצוגה עילית (תע"ל), מכ"ם APG-63/70 מסוג פולס-דופלר בעל יכולות אוויר-אוויר ואוויר-קרקע, המסוגל לאתר מטרות שנמצאות תחתיו, ובנוסף, להבחין בין מטרות מנמיכות טוס לבין החזרי קרקע, מערכת ניווט אינרציאלית (INS), מערכת נחיתת מכשירים (ILS), מערכת תקשורת UHF, מערכת ניווט טקטית, מערכת לוחמה אלקטרונית מובנית, מערכת זיהוי עמית-טורף (זע"ט), מחשב דיגיטלי מרכזי, מחשב תצוגות ומחשב חימוש. מערכות אלו מקטינות את העומס מהטייס ומאפשרות לטייס יחיד להטיס את המטוס ולהפעיל באופן יעיל את מערכות הנשק שלו.
חימוש
בזכות גודלו מסוגל המטוס לשאת כמות גדולה של אמצעי לחימה ותחמושת. ה-F-15 יכול לשאת מגוון רחב של טילי אוויר-אוויר, כמו AIM-7 ספארו, AIM-120 אמראם, AIM-9 סיידווינדר, פיתון (במטוסים ישראלים) ואחרים, כשארבעה מהם תלויים על מנשאי כנף (שניים בכל כנף) וארבעה על מנשאי גוף (שניים בכל צד). בנוסף, מצויד המטוס בתותח אוטומטי M61A1 וולקן שש-קני בקליבר 20 מ"מ (עם 940 פגזים) המותקן בשורש הכנף הימנית, לצורכי הגנה עצמית וליירוט מטוסי אויב. ה-F-15 יכול לשאת מטען נוסף במשקל כולל של עד 16,000 ליברות (7,257 ק"ג) על שני מנשאי כנף, מנשא מרכזי ומנשאים אופציונליים בגוף המטוס. מטען זה יכול לכלול פצצות ומכלי דלק נתיקים.
מכלי דלק תצורתיים
מכלי דלק תצורתיים (CFT - Conformal fuel tanks) (כונו בתחילה FAST - Fuel And Sensor Tactical) בעלי גרר נמוך פותחו עבור ה-F-15 ונבדקו לראשונה על ה-F-15B ב-1974. את מכלי הדלק התצורתיים ניתן לחבר לצדי כונסי האוויר תחת כל כנף. כל מכל יכול להכיל 2,840 ליטר דלק. המכלים אינם מותקנים בדרך כלל על הדגמים לעליונות אווירית (A/B/C/D), אלא על דגמי F-15E ונגזרותיו המיועדים לתקיפה קרקעית.
F-15A
F-15A הוא מטוס חד-מושבי להשגת עליונות אווירית, והוא הדגם הראשון של F-15. המטוס הראשון נגלל ב-26 ביוני 1972, וטיסת הבכורה של האב-טיפוס, YF-15 (מספר 71–0280), נערכה כחודש אחר כך, ב-27 ביולי 1972. המטוס הראשון נמסר לחיל האוויר האמריקאי ב-14 בנובמבר 1974. יוצרו כ-385 מטוסים מדגם זה, שנמסרו לחילות האוויר של ארצות הברית ושל ישראל.
F-15C
F-15C הוא דגם חד-מושבי משופר שייצורו החל ב-1978. טיסת הבכורה שלו (מספר 78–468) נערכה ב-26 בפברואר 1979, והוא החל להיכנס לשירות בחיל האוויר האמריקאי בהמשך אותה שנה. השיפורים של דגם זה כללו אוויוניקה משופרת, תוספת נפח של 2,000 ליברות (900 ק"ג) למכלי הדלק הפנימיים, אפשרות לשאת מכלי דלק תצורתיים חיצוניים, ויכולת נשיאת משקל גבוהה יותר של 68,000 ליברות (30,600 ק"ג). יוצרו כ-488 מטוסים, המשרתים בחילות האוויר של ארצות הברית, ערב הסעודית וישראל.
F-15J\DJ
F-15J ו-DJ הן גרסאות של דגמי F-15C ו-F-15D בהתאמה המיוצרות ביפן על ידי חברת מיצובישי בזיכיון מיוחד מטעם מקדונל דאגלס. הם שונים מה-F-15C/D בכך שאין בהם טכנולוגיות אמריקאיות מסווגות ללוחמה אלקטרונית ולקליטת אזהרות מכ"ם. מערכות האוויוניקה החסרות הוחלפו במערכות מתוצרת יפן. למעלה מ-300 מטוסי F-15J\DJ יוצרו עבור חיל האוויר היפני.
F-15E סטרייק איגל
F-15E תוכנן בעקבות דרישת חיל האוויר האמריקאי ממרץ 1981 למטוס קרב טקטי משופר שיחליף את F-111. המטוס תוכנן לביצע תקיפות ארוכות טווח ללא צורך בסיוע נוסף של ליווי מטוסי יירוט או לסיוע לוחמה אלקטרונית. F-15E שהציעה מקדונל דאגלס גבר על F-16XL שהציעה ג'נרל דיינמיקס. דגם הייצור הראשון של F-15E נמסר באפריל 1988 לכנף האימון הטקטי 405, בבסיס חיל האוויר לוק שבאריזונה.
F-15E הוא גרסה של F-15B שנועד להדרכה. ב-F-15B נועד המושב האחורי למדריך, ואילו ב-F-15E שודרג המושב האחורי כדי לאפשר התקנת ארבעה צגים רב-תכליתיים (MFD) לתפעול מערכות המטוס והנשק בידי הנווט. במושב האחורי ישנו גם מוט היגוי ומצערת המאפשרים לנווט להטיס את המטוס עצמאית, אם כי המושב הקדמי מגביל את שדה הראייה שלו.
חוליו איגלסיאס
חוליו חוסה איגלסיאס דה לה קואבה (בספרדית: Julio José Iglesias de la Cueva; נולד ב-23 בספטמבר 1943) המוכר בתור חוליו איגלסיאס, הוא זמר ספרדי. המצליח ביותר מבחינת מכירות מבין כל הזמרים הספרדים בכל הזמנים.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
F-15E סטרייק איגל
על-מנת להגדיל את טווח הטיסה של ה-F-15E, הותקנו בו שני מכלי דלק תצורתיים שיוצרים גרר קטן יותר ממכלי דלק חיצוניים רגילים. הם מכילים דלק, וכוללים גם 6 עמדות נוספות לתליית חימוש, כל אחד. חסרונם הוא בכך שבניגוד למכלי דלק רגילים לא ניתן להשליכם בעת טיסה, כך שהגדלת הטווח באה על חשבון ביצועים פחותים בהשוואה לדגמי F-15 לעליונות אווירית (A/B/C/D) כתוצאה מגרר ומשקל נוסף. את המכלים הללו לא ניתן להתקין על דגמי F-15C, מכיוון שהם מותאמים לנשיאת חימוש.
חוליו איגלסיאס
מכירות עבודותיו עד 2006 מסתכמות ביותר מ-250 מיליון תקליטים ואלבומים בשפות שונות (בסך הכול: ארבע עשרה שפות). בסך הכול יצאו לאור 77 אלבומים שלו עד היום. עד כה, מספר הופעותיו מסתכם בכ-5,000 הופעות.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
F-15E סטרייק איגל
ה-F-15E מותאם לטיסה בגובה נמוך בלילה. התאמה זו כוללת יכולת לטוס עם פוד ניווט הכולל FLIR מתקדם ו"מכ"ם עקיבת פני קרקע" ופוד נוסף, פוד תקיפה, לגילוי מטרות אוויר קרקע וציון לייזר. תמונת ה-FLIR של פוד הנווט מוצגת לאנשי הצוות על גבי התצוגה העילית או מסכי ה-MPD ובמקביל, "מכ"ם עקיבת פני הקרקע" מאפשר להימנע מפגיעה במכשולים, פנייה לתוך מצוק שנמצא מחוץ לשדה הראייה וכיוצא באלה. את פוד הניווט ניתן לשלב עם מערכת ההיגוי או מערכת הנווט כך שהמטוס יכול לטוס "אוטומטית" לגמרי, בגובה נמוך מאוד מעל פני הקרקע (30 מטר לדוגמה). תוך שהוא מבצע ניווט שתוכנן מראש.
חוליו איגלסיאס
ביוגרפיה
איגלסיאס נולד במדריד בירת ספרד, וגדל כקתולי. בן בכור לדוקטור לגינקולוגיה, חוליו איגלסיאס פוגה, ולמריה דל רוסריו דה לה קואווה אי פריגנאט. איגלסיאס טוען שאימו צאצאית של יהודים, והוא נשען על פירוש שם משפחתה של אמו "דה לה קואבה" או בתרגומו "מהמערה", כינוי שפעמים רבות ניתן ליהודים אנוסים שהסתתרו מאימת האינקוויזיציה הספרדית. במספר ראיונות אמר איגלסיאס שהוא מזדהה כיהודי.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
F-15E סטרייק איגל
בעוד חיל האוויר האמריקאי מחליף את ה-F-15A/B/C/D ב-F-22 ראפטור, אין עדיין מחליף למטוסי F-15E, והם צפויים להישאר לפחות עד שנת 2030.
אליפות האמריקות בכדורסל 1980
באליפות השתתפו 7 נבחרות. מטרת התחרות הייתה גם לקבוע את הנבחרות שיקבלו זכות להשתתף באולימפיאדת מוסקבה.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
F-15E סטרייק איגל
גרסאות של F-15E נמכרו גם לישראל (F-15I), קוריאה הדרומית (F-15K), ערב הסעודית (F-15S) וסינגפור (F-15SG). מחירו של F-15E עמד ב-1998 על 43 מיליון דולר. עד כה יוצרו למעלה מ-200 מטוסי F-15E ונגזרותיו.
חוליו איגלסיאס
ביוגרפיה
בגיל 20 בערך, ב-22 בספטמבר 1963, היה איגלסיאס מעורב בתאונת דרכים קשה שגרמה לרופאים לשער כי יהיה משותק ברגליו ולא יוכל ללכת. התאונה קטעה את הקריירה הקצרה שלו ככדורגלן, בה שיחק כשוער בריאל מדריד קסטיה, קבוצת המילואים של המועדון, בשנים 1960–1964. למרות התאונה הוא הצליח לאורך השנים להתגבר על הנזקים שנגרמו לו. כדי לשפר את מיומנויות השימוש בידיים, הוא החל לנגן בגיטרה. לאחר שהחלים, טס איגלסיאס לאנגליה כדי ללמוד שם אנגלית.
אליפות האמריקות בכדורסל 1980
בעקבות חרם על אולימפיאדת מוסקבה בסופו של דבר השתתפו בה ברזיל ומקסיקו
מתכונת התחרות
המשחקים נערכו בשיטת ליגה.
חוליו איגלסיאס
תחילת הקריירה עד 1978
ב-1968 זכה בתחרות השירים "פסטיבל השירים הבינלאומי בנידורם" (Festival Internacional de la Canción de Benidorm) וחתם על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים של המוזיקה הלטינית "Discos Columbia", חלק מקולומביה רקורדס. הוא ייצג את ספרד בתחרות האירוויזיון לשנת 1970, שם התחרה עם השיר "Gwendolyne". את התחרות סיים במקום הרביעי.
ראד האד האדיבראס
ראד האד האדיבראס (באנגלית: Rud Hud Hudibras, בוולשית: Run baladr bras; נפטר בשנת 890 לפנה"ס לערך) היה מלך בריטניה על פי ספרו של ג'פרי ממונמות': "ההיסטוריה של מלכי בריטניה". אין תיעוד היסטורי למלכותו והוא נחשב לאחד המלכים האגדיים של בריטניה.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
F-15I
דגם F-15I רעם הוא נגזרת של F-15E סטרייק איגל שיוצרה עבור חיל האוויר הישראלי. העסקה למכירתו לישראל אושרה בסוף 1993 כמחווה של הנשיא ביל קלינטון לאחר החתימה על הסכמי אוסלו. ה-F-15E, היה באותה עת המטוס המתקדם ביותר של ארצות הברית. ישראל רכשה תחילה 20 מטוסים, ובהמשך הרחיבה את העסקה ל-25 מטוסים, בהיקף של כ-2.5 מיליארד דולר בסך הכל.
טיסת הבכורה שלו נערכה ב-12 בספטמבר 1997. משך טיסת הבכורה היה שעה ו-13 דקות. ב-6 בנובמבר, לאחר שהשלים שלוש טיסות נוספות, נערך טקס הגלילה שלו במפעל בואינג שבסנט לואיס. שר הביטחון, יצחק מרדכי, הדביק את הרונדל על המטוס ואמר בנאומו כי "ל-F-15I תהיה תרומה משמעותית לכוח ההרתעה האווירית של ישראל".
בתוכנית הייצור של F-15I היו מעורבות 34 חברות ישראליות, בהן אלביט מערכות, אלישרא, רפאל והתעשייה האווירית, שעבדו על חוזים בהיקף של למעלה מחצי מיליארד דולר. ההבדלים העיקריים בין F-15E לבין F-15I הוא ש-F-15I נמכר ללא מקלט התרעת מכ"ם (RWR) ומערכת חסימה (ECM), ובמקומן הותקנה מערכת מתוצרת חברת אלישרא הישראלית. ה-F-15I כולל גם מערכות תקשורת רדיו ישראליות ייחודיות, מערכת ישראלית לפיזור מוץ ונורי הטעייה, התאמה לכוונת קסדה, התאמת תא טייס לטיסה עם מגבר אור כוכבים, התאמה לחימושים ישראליים - הן טילי אוויר-אוויר והן חימוש אוויר-קרקע מונחה, מערכות לתקשורת נתונים ברשת, והתאמה לנשיאת פודי FLIR ישראליים לאיתור מטרות וציון לייזר מתוצרת חברת רפאל.
בשנת 1998 החלו דיונים על רכישת מטוסים נוספים, במקביל מטוסי אף-16 נוספים. ביוני 1999 הודיעה חברת "בואינג" כי תתחיל לייצר 6 מטוסים, למרות שעוד לא התקבלה הזמנה רשמית מישראל. באוגוסט 2000 הודיעה צה"ל כי לא ירכוש עוד מטוסי F-15I, עקב חוסר תקציב וקו הייצור שלהם נסגר.
ב-2016 החל חיל האוויר הישראלי בשדרוג ה-F-15I ובהתקנת מערכות ותוכנות אוויוניקה מתקדמות מהדור האחרון. ב-2018 החליט חיל האוויר הישראלי להצטייד במטוסי F-15IA רעם משופר, גרסה מעודכנת ומשודרגת של ה-F-15I תוצרת בואינג.
F-15S
F-15S (כונה בתחילה F-15XP) הוא דגם בעל יכולות מופחתות של F-15E שנמכר לערב הסעודית. 72 מטוסים יוצרו בתוכנית Peace Sun IX לסיוע צבאי, מתוכם 24 שהותאמו בעיקר לקרבות אוויר-אוויר ו-48 שהותאמו בעיקר למשימות אוויר-קרקע. F-15S מצויד בפודי LANTIRN מוגבלים - AAQ-20 פאת'פיינדר, שאין בו מכ"ם עוקב פני קרקע (TFR), מה שפוגע ביכולתו לטוס בגובה נמוך במיוחד בלילה, ו-AAQ-19 שארפשוטר שחסר את היכולת לנעול על מטרות לצורך שיגור טילי AGM-65 מאבריק), וכן מכ"ם APG-70S, שהוא נגזרת של מכ"ם APG-70 שהוסרה ממנו יכולת מיפוי קרקעי (SAR). ישנן עוד מספר מערכות שהוסרו, כגון מערכות לוחמה אלקטרונית. טיסת הבכורה של F-15S נערכה ב-19 ביוני 1995, וארבעת המטוסים הראשונים נמסרו בסוף 1995. ב-10 בנובמבר 1999 נמסר לערב הסעודית המטוס האחרון מבין 72 מטוסי ה-F-15S שכללה העסקה.
F-15SA
תחילת ההצטיידות מתוכננת ל-2015, סיום ההצטיידות ל-2019 ובסה"כ, יהיו לסעודיה עד 164 מטוסי קרב הפצצה בעלי יכולת הנשיאה הגבוהה ביותר שיש במדינות המערב בכלל.
F-15K
F-15K סלאם איגל הוא גרסה מתקדמת של F-15E שנמכרה לקוריאה הדרומית. קוריאה הדרומית בחרה ב-F-15K ב-2002 לאחר שבחנה שלושה מטוסי קרב אחרים: דאסו ראפאל, יורופייטר טייפון וסוחוי 37. 40 מטוסים מדגם זה נמכרו לקוריאה הדרומית בחוזה בהיקף של כ-4.2 מיליארד דולר. טיסת הבכורה של F-15K נערכה ב-3 במרץ 2005 וטקס הגלילה שלו נערך ב-16 במרץ במפעל בואינג שבסנט לואיס. דגם זה כולל מכ"ם APG-63(V)1, תצוגת קסדה עילית (JHMCS), מערכת IRST, פודי LANTIRN דור שלוש, ומערכות בקרת נשק המאפשרות את נשיאתם של פצצות JDAM, טילי AGM-84 הרפון בלוק 2, טילי שיוט מסוג AGM-84H SLAM-ER, וטילי אוויר-אוויר מסוג AIM-120 אמראם ו-AIM-9X סיידווינדר. דגם זה הוא הראשון שהותקנו בו מנועים של ג'נרל אלקטריק. מנועי כל הגרסאות הקודמות של ה-F-15 היו מתוצרת פראט אנד ויטני מדגם F-100. יחד עם עסקת המשך שנחתמה ב-2008, סופקו לחיל האוויר הדרום קוריאני 50 מטוסי F-15K עד יוני 2011.
F-15SG
F-15SG (לשעבר F-15T) הוא גרסה של F-15E שהוזמנה על ידי חיל האוויר הסינגפורי (RSAF). ה-F-15SG נבחר ב-6 בספטמבר 2005, לאחר תקופת הערכה שארכה שבע שנים שבמהלכה נבחנו חמישה מטוסי קרב אחרים. ה-F-15SG דומה ל-F-15K המיוצר עבור קוריאה הדרומית, כשההבדל העיקרי ביניהם הוא מכ"ם ה-APG-63(V)3 שיותקן ב-F-15SG במקום ה-APG-63(V)1. סינגפור הזמינה 12 מטוסי F-15SG וישנה אופציה לרכישת שמונה מטוסים נוספים.
F-15SE
F-15SE סיילנט איגל (באנגלית: "Silent Eagle") הוא גרסה חמקנית של F-15E הנמצא בתהליך פיתוח. הדגם הוצג לראשונה ב-17 במרץ 2009 וביצע את טיסתו הראשונה ב-8 ביולי 2010. באותו יום קיבלה חברת בואינג רישיון למכירת המטוס לקוריאה הדרומית, וב-2013 המטוס השתתף במכרז הקוראני המכונה FX III אך הפסיד ל-F-35 לייטנינג II. בשל ההפסד במכרז הקוריאני, ובאין לקוח פוטנציאלי אחר, סגרה בואינג את התוכניות לבנות את המטוס.
F-15EX
ב-17 בספטמבר 2019 בואינג חשפה הצעה לדגם מתקדם של ה-F-15 המכונה EX הכולל שיפורים במערכות ההיגוי, אוויוניקה, לוחמה אלקטרונית, חימוש ומנועים שלטענת החברה יקנו למטוס יכולות שישתלבו עם מטוסי קרב של הדור החמישי וישפרו את הזמינות לחיל האוויר האמריקאי. ביולי 2020 פורסם כי חיל האוויר האמריקאי הזמין 8 מטוסי F-15EX חדשים בעלות של 1.2 מיליארד דולר. המטוסים צפויים להיכנס לשירות עד שנת 2023. בעתיד הוא אמור להחליף את כל דגמי F-15 הנמצאים בשירות חיל האוויר האמריקאי.
ראד האד האדיבראס
ג'פרי מספר כי ראד האד האדיבראס עלה לשלטון לאחר מות אביו לייל, בתקופת מלחמת האזרחים שפרצה בשלהי מלכותו של לייל.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
F-15QA
דגם העתיד להגיע לחיל האוויר הקטרי.
ראד האד האדיבראס
לדברי ג'פרי, ראד האד האדיבראס סיים את מלחמת האזרחים, ומלך 39 שנים. במהלך מלכותו הוא ייסד את קארינט (Kaerreint) (לימים קנטרברי), את קארגואניט (Kaerguenit) (לימים וינצ'סטר), את טירת פאלאדור (Paladur - כיום שאפטסבורי) ואת אנגלס.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
ארצות הברית
מינואר 1984 ועד ספטמבר 1986, שימש ה-F-15A של חיל האוויר האמריקאי כפלטפורמת שיגור לחמישה טילים נגד לוויינים (ASAT) מסוג ASM-135. ה-F-15A טיפס במהירות על-קולית ושיגר את הטיל מגובה 38,000 רגל (11.6 ק"מ). בניסוי הירי השלישי שוגר הטיל לעבר לוויין תקשורת שיצא משירות, שחג בגובה 345 מיל (555 ק"מ), והצליח להשמידו על ידי פגיעה קינטית בו. הטייס, וילברט ג. "דאג" פירסון, היה הטייס הראשון שהשמיד לוויין.
ראד האד האדיבראס
לאחר מותו עלה לשלטון בנו, בלאדאד.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
ארצות הברית
מטוסי F-15C של חיל האוויר האמריקאי הפילו 34 מטוסים עיראקיים במלחמת המפרץ, רובם באמצעות טילי אוויר-אוויר. מטוסי F-15C חד-מושביים שימשו להשגת עליונות אווירית, ומטוסי F-15E שימשו לתקיפת מטרות קרקעיות, לרבות סוללות משגרי טילי סקאד. לאחר שכשלו מספר מטוסי F-15E סטרייק איגל בהפלת מטוסי אויב במלחמה, הצליח ב-14 בפברואר מטוס F-15E להפיל מסוק עיראקי מסוג מי-24. ההפלה בוצעה באמצעות פצצה מונחית לייזר מסוג GBU-10. הפצצה הוטלה כשהמסוק פרק חיילים עיראקיים על הקרקע, ופגעה בו לאחר שהמריא. להערכת כוחות מיוחדים אמריקאיים שהיו על הקרקע באותה עת והיו עדים להפלה, המסוק היה בגובה של כ-800 רגל בעת שהופל. הייתה זאת ההפלה היחידה של ה-F-15E במלחמה. שני מטוסי F-15E הופלו במלחמת המפרץ מאש נ"מ.
חוליו איגלסיאס
שיאו (1978-1990)
ב-1978 חתם איגלסיאס על חוזה הקלטות עם CBS International, שם הקליט אלבומים באנגלית, צרפתית, פורטוגזית, גרמנית ואיטלקית. ב-1981 יצא לאור אלבומו De Niña a Mujer, שאחד משיריו נחשב ללהיטו הראשון בשוק הבריטי, גרסת כיסוי בספרדית לשיר המפורסם "Begin the Beguine", גרסה שהגיעה למקום הראשון במצעד הלהיטים הבריטי. ב-1983 יצא לאור אלבום אוסף של שיריו, Julio.
ראד האד האדיבראס
לדברי ג'פרי, ראד האד האדיבראס שלט בתקופת התנבאותם של הנביאים חגי, עמוס, יואל ועזריה. מאחר שתקופת הנביאים ידועה (חגי התנבא בשנת 520 לפנה"ס לערך, ועמוס התנבא בשלהי מלכותו של עוזיה מלך ממלכת יהודה וירבעם השני מלך ממלכת ישראל - בשנת 760 לפנה"ס לערך, לא ניתן להסתמך על תיארוך זה של ג'פרי.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
ארצות הברית
לאחר המלחמה נטלו מטוסי F-15 חלק באכיפת האזור האסור לטיסה בצפון עיראק ובדרומה. חרף הפסקת האש, תקפו מסוקי מי-24 עיראקיים אזרחים כורדים בצפון עיראק. מאחר שמטוסי F-15E שהיו עדים לתקיפה לא הורשו לפתוח באש, החלו הללו לבצע יעפים במהירות גבוהה קרוב למסוקים בתקווה שמערבולות האוויר שיוצר המטוס יגרמו להתרסקות המסוקים. בנוסף, כיוונו המטוסים את צייני הלייזר שלהם לעבר המסוקים העיראקיים על-מנת לגרום לטייסיהם להתעוור. השיטה האחרונה לא הייתה אפקטיבית אך הראשונה הצליחה לגרום להתרסקותו של מסוק מי-24 עיראקי. לאחר שנודע לצמרת חיל האוויר האמריקאי על פעילות זו, ניתנה לטייסי F-15E פקודה שלא לטוס מתחת ל-10,000 רגל. פעמים אחדות תקפו מטוסי F-15E מטרות קרקעיות עיראקיות בתגובה להפרות הסכם הפסקת האש. ב-14 באפריל 1994 הפילו שני מטוסי F-15C של חיל האוויר האמריקאי בשוגג שני מסוקי UH-60 בלק הוק של צבא ארצות הברית שטסו באזור אסור לטיסה בצפון עיראק בתקרית "אש כוחותינו".
חוליו איגלסיאס
מאז 1990
בשנות התשעים חזר איגלסיאס למקורותיו במוזיקה הספרדית, וב-1996 הוציא אלבום בשם Tango (טנגו). בשנת 2001, ביצע גרסה בספרדית לשיר "What More Can I Give".
מקדונל דאגלס F-15 איגל
ארצות הברית
בין השנים 1993 ו-1995 השתתפו מטוסי F-15 באכיפת האזור האסור לטיסה בבוסניה במסגרת מבצע "דניי פלייט" (Operation Deny Flight). במהלך תקופה זו אף ביצעו מטוסי F-15E מספר תקיפות של מטרות קרקעיות.
חוליו איגלסיאס
מאז 1990
ב-2003 הוציא את האלבום Divorcio (גירושין) בספרדית, וביום המכירות הראשון שלו נמכרו כ-350,000 עותקים של האלבום בספרד בלבד. האלבום גם שהה במקומות הראשונים במצעדים בספרד, פורטוגל, צרפת, איטליה ורוסיה.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
ארצות הברית
מטוסי F-15 השתתפו גם ב"מבצע שועל במדבר" בדצמבר 1998 שנפתח בתגובה לסירובה של עיראק לפיקוח אונסקו"ם.
חוליו איגלסיאס
מאז 1990
בין השנים 2003–2004 הופיע איגלסיאס בסיבוב הופעות מצליח חובק עולם שנמשך עשרה חודשים.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
ארצות הברית
במהלך "מבצע כוח מאוחד" ב-1999 הפילו מטוסי F-15C של חיל האוויר האמריקאי שני מטוסי מיג-29 סרביים. מטוסי F-15E ביצעו תקיפות של מטרות קרקעיות, ובהן סוללות טילי קרקע-אוויר ותחנות מכ"ם להתרעה מוקדמת. כמו כן, ביצעו מטוסי F-15E גיחות סיוע אווירי קרוב.
חוליו איגלסיאס
מאז 1990
בדצמבר 2004 הקליט דואט יחד עם זוגתו, מירנדה יוהאנה מריה ריינסבורחר, לשיר חג המולד הידוע "Silent Night" (לילה שקט). השיר לא יצא לאור באופן רשמי, אך פורסם באתר האינטרנט של הזמר.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
ארצות הברית
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר פתחה ארצות הברית במלחמת אפגניסטן ובמהלכה השתתפו מטוסי F-15E במשימות תקיפת מטרות של אל-קאעידה ושל הטליבאן.
חוליו איגלסיאס
מאז 1990
בספטמבר 2006 הוציא איגלסיאס לאור אלבום נוסף באנגלית, Romantic Classics (קלאסיקות רומנטיות), שכלל שירים רומנטיים מוכרים משנות השישים, השבעים והשמונים.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
ארצות הברית
במלחמת עיראק נזקפה לזכות מטוסי F-15E השמדתם של כ-60% מכוחות משמר הרפובליקה העיראקי, כמו גם השמדתם של 65 מטוסי מיג על הקרקע. מטוסי F-15E השמידו מתקני מפתח של ההגנה האווירית והפיקוד העיראקי, תוך שהם חודרים עמוק לאזורים מוגנים היטב בבגדד. מטוסי F-15E פעלו בשיתוף פעולה עם מטוסים אחרים של כוחות הקואליציה ואף סייעו להם באיתור מטרות. במהלך המלחמה התרסק מטוס F-15E שהיה עסוק במשימת הפצצה בסביבות תיכרית ואנשי צוות האוויר שלו נהרגו.
חוליו איגלסיאס
מאז 1990
כיום ממשיך איגלסיאס להופיע ולמשוך צופים רבים להופעות.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
ארצות הברית
בחיל האוויר האמריקאי החלו להחליף את מטוסי ה-F-15 איגל להשגת עליונות אווירית במטוסי F-22 ראפטור ובמטוסי ה-F-15EX. מטוסי ה-F-15E סטרייק איגל צפויים להישאר בשירות לפחות עד שנת 2021.
חוליו איגלסיאס
איגלסיאס וישראל
איגלסיאס ערך מספר ביקורים והופעות בישראל, כשהאחרונים שבהם היו באוגוסט 2013 בקיסריה, בחודש נובמבר 2013 שהתקיים בהיכל התרבות בתל אביב ובחודש מאי 2016 בהיכל מנורה בתל אביב. בחודש אוקטובר 2018 הייתה הופעה נוספת בישראל במסגרת סיבוב הופעות בינלאומי וגם היא התקיימה בהיכל מנורה בתל אביב.
מקדונל דאגלס F-15 איגל
יפן
חיל ההגנה העצמית האווירי היפני הוא המשתמש הגדול ביותר של ה-F-15 מחוץ לארצות הברית, וחברת מיצובישי היפנית היא היחידה המורשה לייצר מטוסי F-15 ברישיון. יפן התעניינה ב-F-15 בשלב מוקדם, כשטייסים יפניים בחנו את ה-F-15A/B בבסיס אדוארדס כבר ב-1975. ב-1978 הוענק למיצובישי חוזה לייצור מטוסי F-15J ו-DJ, גרסאות יפניות למטוסי F-15C ו-D בהתאמה.
ב-1995 הפיל מטוס F-15J יפני מטוס F-15J אחר עקב תקלה בטיל AIM-9 סיידווינדר במהלך אימון קרב אוויר-אוויר עם נשק חי.
חוליו איגלסיאס
דיסקוגרפיה
להלן רשימת אלבומים של הזמר ובהם מספר אלבומי אוסף בולטים:
מקדונל דאגלס F-15 איגל
ערב הסעודית
חיל האוויר המלכותי הסעודי מפעיל כיום ארבע טייסות של מטוסי F-15C/D לעליונות אווירית ושלוש טייסות של מטוסי F-15S, שהיא גרסה מופחתת יכולות של ה-F-15E לתקיפת קרקע.
ב-5 ביוני 1984 מטוסי F-15 מטייסת 6 היו מעורבים בקרב אוויר עם מטוסי F-4E פנטום של חיל האוויר האיראני שאיימו על שדות הנפט הסעודים. שני הפאנטומים האיראנים הופלו באמצעות טילי ספארו. הייתה זאת הפעם הראשונה שבה מטוסים מתוצרת מקדונל דאגלס לחמו אחד בשני.
לאחר פלישת עיראק לכווית ב-2 באוגוסט 1990 הוסרה המגבלה שהציב הקונגרס ואושר לסעודיה לרכוש 24 מטוסי F-15C/D נוספים וכן סופקו 12 המטוסים הנוספים שלא סופקו ב-1978. במהלך מלחמת המפרץ השתתפו מטוסי F-15 סעודיים בפיטרולים אוויריים לצד מטוסים בריטיים ואמריקאיים. ב-24 בינואר 1991 הפיל F-15 סעודי מטייסת 13 זוג מטוסי מיראז' F1 עיראקיים שטסו לאורך חוף המפרץ הפרסי.
בדצמבר 1992, תחת תוכנית Peace Sun IX הסכימה ארצות הברית למכור לערב הסעודית 72 מטוסי F-15S, שהיא נגזרת מופחתת יכולות של ה-F-15E, לאחר שמספר ניסיונות קודמים לרכוש אותו טורפדו. 4 מטוסי F-15S ראשונים נמסרו ב-1995. ב-10 בנובמבר 1999 האחרון מבין 72 מטוסי ה-F-15S נמסר לערב הסעודית.
בתחילת 1996 זכתה חברת לוראל בחוזה בשווי 16 מיליון דולר לאספקת 79 מחשבי VHSIC לצורך שדרוג מטוסי ה-F-15C/D של ערב הסעודית.
החל מ-2015, סעודיה מצטיידת ב-80 מטוסי F-15SA עם אופציה ל-12 נוספים ומשדרגת את 72 המטוסים שכבר נמצאים ברשותה כך שבסה"כ צפויים להיות לה עד 164 מטוסים מדגם F-15SA.
שירות בחיל האוויר הישראלי
חיל האוויר הישראלי מפעיל כיום שתי טייסות של מטוסי F-15 מדגמי A/B/C/D ("בז") לעליונות אווירית: טייסת 133 ("אבירי הזנב הכפול") וטייסת 106 ("חוד החנית"), הממוקמות בבסיס תל נוף, וכן טייסת נוספת - טייסת 69 ("הפטישים"), המפעילה מטוסי F-15I ("רעם"), גרסה של ה-F-15E לתקיפת קרקע, מבסיס חצרים. מלבד משימות עליונות אווירית, משמשים מטוסי ה"בז" של חיל האוויר הישראלי גם לצורך צילום אוויר, באמצעות פוד דמוי מכל נתיק הנישא בנקודת התלייה המרכזית של המטוס ומכיל מצלמה אלקטרו-אופטית לצילום אלכסוני.
רקע וקליטת המטוסים
מטוס הקרב העיקרי של חיל האוויר הישראלי בשנות ה-60 של המאה ה-20, היה המטוס הצרפתי מיראז' 3. לאחר מלחמת ששת הימים ובעקבות האמברגו הצרפתי על ישראל, החל חיל האוויר לדון באפשרות רכישת מטוס קרב חדש. התוכנית המקורית הייתה לפתח מטוס קרב מקומי (תוכנית שהניבה מאוחר יותר את מטוס הכפיר). ב-1973, מונה צוות מיוחד, שנדרש לבחון האם ישראל יכולה לפתח מטוס בעצמה, או שעליה לרכוש אותו. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים, נקטעה עבודתו של הצוות.
במהלך מלחמת יום הכיפורים, מטוסי הפנטום והמיראז' הישראלים השיגו עליונות אווירית על פני המטוסים של חילות האוויר של ארצות ערב. עם זאת, הוצבו לפני המלחמה במצרים ובסוריה טילי נ"מ מתקדמים מסוג SA-6 ו-7. ההתמודדות עם אלו הייתה קשה, ובעקבותיהם נפלו במהלך המלחמה שבעה עשר מטוסים, והעליונות האווירית של חיל האוויר לא הייתה מוחלטת.
בסוף שנת 1971, התעוררה בעיה נוספת: מטוסי ריגול סובייטים מדגם מיג-25 החלו לחוג מעל שמי הארץ בטיסות סיור. חיל האוויר כשל בניסיון ליירט את המטוסים.
הנתונים שאסף צוות המחקר לפני המלחמה, הצביעו על כך שפיתוח מטוס קרב ישראלי ייקח זמן רב מדי. עם זאת, לאחר מלחמת יום הכיפורים, הוקם הצוות מחדש על מנת להמשיך להגדיר את מטרותיו של מטוס הקרב הישראלי. במקביל, היה על הצוות לבחון את שני מטוסי הקרב המתקדמים ביותר של ארצות הברית באותה העת, F-15 ו-F-14. הצוות סבר שה-F-15 יענה על דרישות החיל ובנוסף ישפר את כושר ההרתעה שלו, ולכן ביקש חיל האוויר להצטייד ב-F-15.
בחיל הוחלט שלא להמתין לייצורם של המטוסים שיועדו לישראל, אלא להסכים לקבל ארבעה מתוך עשרת מטוסי הקדם-ייצור, שנועדו לניסויים בארצות הברית (שמספריהם 72–0116, 0117-72, 0118-72 ו-72–0120), מה שאפשר את הקדמת מועד קליטת המטוס בחיל בשנה שלמה.
שלושת מטוסי ה-F-15A הראשונים נחתו בבסיס חיל האוויר תל נוף ביום שישי 10 בדצמבר 1976, ובכך הפכה ישראל למדינה הראשונה בעולם, מחוץ לארצות הברית, שברשותה מטוסי F-15. המטוסים הגיעו בטיסה ישירה ממפעלי מקדונל דאגלס אשר בסנט לואיס, שבמהלכה תודלקו מספר פעמים באוויר. מטוס רביעי שתוכנן להגיע אף הוא באותו מטס נאלץ לנחות באיטליה עקב תקלה טכנית. המטוסים החדשים התקבלו בטקס חגיגי במעמד ראש הממשלה ושר הביטחון, יצחק רבין ושרים נוספים, הרמטכ"ל, רא"ל מוטה גור, מפקד חיל האוויר, בני פלד, מפקד הבסיס, תא"ל רן פקר ומפקד טייסת 133, סא"ל איתן בן-אליהו. בגלל איחור בנחיתת המטוסים, שנבע בעיקר מרוח חזיתית חזקה שנשבה משך כל הטיסה ומבעיות תדלוק אווירי, התאחר טקס קבלתם והסתיים בסמוך לכניסת השבת, ועקב כך חלק משרי הממשלה לא הספיקו לחזור לביתם לפני כניסת השבת. חילול השבת של השרים הביא להצבעה על הצעת אי אמון בממשלה שיזמה החזית הדתית התורתית, וגרם להתמוטטות הקואליציה של ממשלת יצחק רבין הראשונה ולבחירות מוקדמות.
תקופת הבזים
מטוסי F-15 משרתים בשתי טייסות קרב: טייסת 133 ("טייסת אבירי הזנב הכפול") שהוקמה ב-1 ביוני 1976 לקראת קבלת מטוסי ה-F-15 הראשונים שנקלטו כחצי שנה מאוחר יותר, וטייסת 106 ("טייסת הבז השנייה", כיום: "טייסת חוד החנית") שהוקמה ב-13 ביוני 1982 עם הגעת מטוסי F-15 נוספים. המטוסים השונים קיבלו כינויים שונים, כמו "הכוכב", "עפרוני", "חץ מקשת" ואחרים, כאשר כינויים בני מילה אחת ניתנים למטוסים חד מושביים (דגמי A ו-C) וכינויים בני שתי מילים ניתנים למטוסים דו מושביים (דגמי B ו-D).
השימוש המבצעי הראשון של מטוס ה-F-15 בשירות חיל האוויר הישראלי היה במבצע ליטני במרץ 1978. במהלך המבצע פיטרלו המטוסים בשמי ישראל וחיפו על כוחות צה"ל בפעולתם בדרום לבנון. לא נרשמה למטוסי ה-F-15 תקרית אווירית במהלך המבצע.
ב-27 ביולי 1979, בדיוק 7 שנים לאחר טיסת הבכורה של המטוס בחברת מקדונל דגלאס, השיג ה-F-15 בשירות חיל האוויר הישראלי הפלת בכורה עולמית, בקרב אוויר בו הופלו ארבעה מטוסי מיג-21 סורים, ובהמשך השיג גם הפלת בכורה של מיג-25 ב-13 בפברואר 1981.
במלחמת לבנון הראשונה הפילו טייסי חיל האוויר הישראלי 80 מטוסים סוריים מבלי שאיבדו אף מטוס בקרבות אוויר. מתוכם הפילו מטוסי F-15 כ-30 מטוסי מיג-21 ומיג-23 סוריים.
על אף שייעודו המקורי היה לשמש כמטוס יירוט ועליונות אווירית, חיל האוויר הישראלי הוכיח שה-F-15 הוא גם מטוס מצוין למשימות תקיפה והפצצה. ב-1 באוקטובר 1985 תקפו שמונה מטוסי F-15 את מפקדת אש"ף בתוניס, מרחק של כ-1,600 מיל מישראל, במבצע רגל עץ. הייתה זו התקיפה המרוחקת ביותר שביצע חיל האוויר מעולם.
במהלך שירותו בחיל האוויר הפגין ה-F-15, עליונות על מטוסי חילות האוויר הערביים מתוצרת ברית המועצות ואף שרידות יוצאת דופן. במאי 1983 התנגש מטוס F-15 במטוס A-4 סקייהוק ("עיט") וכתוצאה מההתנגשות האווירית איבד חלק ניכר מאחת הכנפיים, אך הטייס, זיו נדיבי, הצליח להנחית את המטוס בשלום. הנחיתה התאפשרה עקב השטח הגדול של המייצבים האופקיים וכוח העילוי הגדול שייצר דחף המנועים אותם הפעיל הטייס בצורה אסימטרית כדי למנוע מהמטוס מלהיכנס לסחרור. חברת מקדונל דאגלס, שלא האמינה תחילה והופתעה למראה התמונות, החליטה להעניק לחיל האוויר כנף במתנה וכיסתה את עלות התיקונים.
בשנת 1995 החל חיל האוויר הישראלי בתוכנית "בז 2000" ("בז משופר" או בזמ"ש) שנועדה להשביח את צי מטוסי ה"בז". במסגרת התוכנית, שבוצעה על ידי יחידת האחזקה האווירית (יא"א) בשיתוף עם התעשיות הביטחוניות, שודרגה אוויוניקת המטוסים. השדרוג כלל בין היתר שדרוג של תא הטייס ותצוגות המכ"ם, החלפת מחשב בקרת אש, התקנת מערכת הניווט הלוויינית GPS ועוד. טקס הגלילה של הבזמ"ש הראשון נערך ב-30 בנובמבר 1998 ושל האחרון ב-28 בנובמבר 2005.
קליטת ה-F-15I, תקופת הבזמ"שים והרעם
ה-F-15I מצויד במערכות מתקדמות המאפשרות לו לטוס ולתקוף בכל תנאי מזג האוויר, הן ביום והן בלילה. טווח הטיסה הארוך במיוחד שלו ויכולת נשיאת החימוש הגדולה יחסית הופכות אותו בפועל למפציץ האסטרטגי של חיל האוויר. שני מטוסי ה-F-15I ("רעם") הראשונים נחתו בבסיס חצרים ב-19 בינואר 1998 ונקלטו בטייסת 69 ("טייסת הפטישים"). מבחינה חיצונית, ניתן להבדיל בקלות בין ה"רעם", הצבוע בסכימת צביעה מדברית, לבין ה"בז" הצבוע באפור. הגיחה המבצעית הראשונה של ה-F-15I הייתה ב-11 בינואר 1999, במשימת תקיפת מטרות מחבלים בדרום לבנון, שביצעו זוג מטוסי F-15I באמצעות נשק מונחה.
ב-1999 הכריזה ישראל על כוונתה לרכוש מטוסי קרב נוספים, וה-F-15I היה אחד המועמדים. אולם לבסוף החליטה ישראל ב-18 ביולי 1999, משיקולי עלות-תועלת, לרכוש 102 מטוסי F-16I שהיו זולים יותר.
מטוסי F-15 השתתפו במטס חיל האוויר מעל אושוויץ ב-2003.
ארבעה מטוסי F-15I רעם השתתפו בתקיפת הכור הגרעיני בסוריה ב-6 בספטמבר 2007 והטילו עליו טונות רבות של חימוש מגוון ופצצות מונחות, ביחד עם עוד ארבעה מטוסי F-16I סופה. הכור הושמד כליל והמבצע הוכתר בהצלחה.
ב-2016 החל חיל האוויר הישראלי בשדרוג של צי מטוסי ה-F-15I. השדרוג יכלול התקנת מכ"ם מתקדם מסוג AESA (מכ"ם מערך סריקה אלקטרונית), עדכון מערכות האוויוניקה, שינויים מבניים והתאמה לנשיאה ושיגור של אמצעי לחימה ותחמושת חדשים.
לפי מקורות זרים, מטוסי F-15I רעם של חיל האוויר הישראלי ביצעו את תקיפת שדה התעופה T-4 ואת תקיפת מחסני התחמושת האיראניים בסוריה באפריל 2018. בתקיפות אלו נהרגו עשרות אנשי צבא סורים ואיראנים ותחמושת רבה הושמדה. התקיפות הללו יוחסו לישראל, אך היא שמרה על עמימות ולא לקחה אחריות עליהן. באותה שנה הוענק לטייסת 69 "הפטישים" (שמפעילה את ה-F-15I) אות הערכה מטעם הרמטכ"ל, על פעילותם הביטחונית.
ב-7 בינואר 2019 התרחשה תקלה נדירה במטוס F-15 בז משופר: במהלך טיסת אימון בגובה ניתקה החופה, והטייסים הצליחו להנחית את המטוס בשלום בבסיס נבטים.
ב-27 בפברואר 2020 רשמו מטוסי ה-F-15I רעם הפלת בכורה כאשר הפילו כלי טיס בלתי מאויש של חמאס שטס מרצועת עזה לעבר הים התיכון.
בינואר 2023 הגישה ישראל לארצות הברית (חיל האוויר האמריקאי וחברת בואינג) הזמנה רשמית ל-25 מטוסי קרב מדגם F-15IA (גרסה משופרת של ה-F-15I שמבוססת גם על ה-F-15EX) ושדרוג מטוסי ה-F-15I הקיימים לרמה של ה-F-15IA.