cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אולגה טאוסקי-טוד
קורות חיים
טוד פרסמה למעלה משלוש מאות מאמרים, כשהבולטים שבהם עסקו בתורת המטריצות. נוסף לכך, תרמה גם לתורת המספרים. היא זכתה לעיטורים רבים כשהחשובים ביניהם הם צלב הכבוד האוסטרי ופרס פורד של ההתאחדות המתמטית האמריקנית.
אולגה טאוסקי-טוד נפטרה ב-7 באוקטובר 1995 בפסדינה, קליפורניה.
לקריאה נוספת
<DIV dir=ltr> </DIV>
לולאה (תכנות)
לולאה (אנגלית: Loop) היא טכניקת תכנות המשמשת לבקרת זרימה. היא מבצעת סדר פעולות מספר פעמים, לפי הקוד אותו היא משמשת.
תוכנית מחשב בנויה כך שהיא מטפלת בפריט מידע אחד או במצב אחד בכל פעם. כדי לחזור על התהליך עם פריט המידע הבא או המצב הבא, הוראה בתוכנית מסתעפת אחורנית וחוזרת ופונה להוראה הראשונה בסדרה. טכניקה זו רבת עוצמה מכיוון שהיא מאפשרת לחזור על פעולות אלפי ומיליוני פעמים בהקשרים שונים בכל פעם. דוגמה פשוטה וידועה לכך היא יצירת לוח הכפל באמצעות שתי לולאות אחת בתוך השנייה.
סוגי לולאות
סוגי הלולאות הנפוצים:
הדגמה
דוגמה לפונקציית PL/I הבודקת האם מספר נתון הוא מספר ראשוני, תוך ביצוע לולאה עד לשורש הריבועי של המספר הנבדק:
לולאה אינסופית
לולאה ללא תנאי עצירה, או שתנאי העצירה שבה אינו מתקיים לעולם, נקראת לולאה אינסופית. לרוב היא עשויה להיווצר עקב באג, אך היא עשויה להיות גם כלי תכנותי: ישנם הקשרים, כגון עבודה של שרתים, בהם אין סיבה להפסיק את העבודה בסיום של לולאה, או בכלל: מתאר פעולתו של השרת במקרה זה הוא לולאה אינסופית של קבלת בקשות מהלקוח וטיפול בהן.
נוריץ' סיטי
מועדון כדורגל נוריץ' סיטי (באנגלית: Norwich City Football Club) הוא מועדון כדורגל אנגלי מהצ'מפיונשיפ, המייצג את העיר נוריץ'. קבוצת הכדורגל של המועדון, המשחקת במדים צהובים-ירוקים, ידועה בשל צבעיה בכינוי "הקנריות" (The Canaries). אצטדיונה הביתי של נוריץ', קארו רוד, מונה 26,034 מקומות ישיבה.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1902 ומשחקיה הראשונים שוחקו באצטדיון ניומרקט רוד. הקבוצה הוצאה מליגת החובבים בשנת 1904 בטענה שהיא למעשה קבוצה "מקצוענית", ומאוחר יותר באותה שנה נבחרה לשחק בפוטבול ליג האנגלית. הקבוצה אימצה את החולצות הצהובות בשנת 1907 לאחר שכבר דבק בה הכינוי "קנריות"; גידול קנריות היה תחביב נפוץ בקרב תושבי נוריץ' ומחוז נורפוק באותה תקופה. בשנת 1908 המועדון הועתק לביתו החדש ברוזארי רוד, אשר זכה לכינוי "קן הקנריות".
במרוצת העשורים הבאים התברר כי אצטדיון רוזארי רוד אינו מסוגל להכיל את מספרם הגדל של אוהדי הקבוצה, ובשנת 1935 עבר המועדון לאצטדיונו הנוכחי, קארו רוד.
המועדון רשם את אחד מהגדולים שבהישגיו בשנת 1959. באותה שנה הצליחה נוריץ' סיטי, אז קבוצה קטנה מהליגה האנגלית השלישית, להגיע לשלב חצי הגמר של גביע ה-FA, לאחר שהצליחה לנצח קבוצות בכירות כמנצ'סטר יונייטד וטוטנהאם הוטספר.
בשנת 1972, תחת הדרכתו של המאמן רון סאנדרס, נוריץ' סיטי העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה האנגלית הבכירה. המועדון זכה בגביע הליגה האנגלית בשנת 1985 - עם קן בראון כמאמן - לאחר שניצח את סנדרלנד 1-0 בגמר שנערך באצטדיון ומבלי. גודלו של ההישג היה כפול ומכופל נוכח הניצחון על יריבתה המרה של נוריץ', איפסוויץ' טאון, בשלב חצי הגמר. יצוין, כי המפגשים בין איפסוויץ' ונוריץ', או "הדרבי של מזרח אנגליה", הם בדרך כלל טעונים מאוד.
אף שזכתה בגביע הליגה נוריץ' ירדה באותה עונה (1984/1985) לליגת המשנה האנגלית, ונוכח החרם שהוטל על מועדונים אנגליים (בעקבות אסון הייזל) נבצר ממנה להשתתף לראשונה במפעל אירופי כלשהו. בעונה לאחר מכן שבו הקנריות לליגה הבכירה, לאחר שזכו באליפות ליגת המשנה האנגלית לעונת 1985/1986. בזכות היכולת הטובה שהפגינה סיימה נוריץ' פעמיים בשנות השמונים במקומות שהיו מעניקים לה כרטיס עלייה לגביע אופ"א, אלמלא החרם על קבוצת אנגליות היה נותר בעינו.
נוריץ' סיטי הובילה את הליגה האנגלית הבכירה במשך רוב עונתה הראשונה כפרמייר ליג (1992/1993), ואולם במחזורים האחרונים הידרדרה וסיימה במקום השלישי מאחורי האלופה מנצ'סטר יונייטד ואסטון וילה. היה זה המיקום הגבוה ביותר בהיסטוריה של המועדון מאז ומעולם. בעונה שלאחר מכן נוריץ' שיחקה לראשונה בתולדותיה בגביע אופ"א, ניצחה את ויטסה ארנהיים ההולנדית 0–3 בסיכום הכולל ואת באיירן מינכן הגרמנית 3-1 בסיכום הכולל, לפני שהודחה על ידי אינטר מילאן האיטלקית (2-0 בסיכום הכולל).
מייק ווקר התפטר כמאמן נוריץ' סיטי בינואר 1994 ועבר לאמן את אברטון, ממנה פוטר כעבור פחות משנה. הוא הוחלף על ידי ג'ון דיהאן בן ה-36, אשר הסתייע על ידי עוזר המאמן-שחקן גארי מגרסון בן ה-34. נוריץ' סיימה את עונת 1993/1994 במקום ה-12 בפרמייר ליג, ולקראת סוף העונה מכרה את חלוצה המוכשר בן ה-21, כריס סאטון, לבלקברן רוברס בסכום שיא בן חמישה מיליון ליש"ט.
עונת 1994/1995 נפתחה טוב מבחינתן של הקנריות, ועד ינואר 1995 ניצבה הקבוצה במקום השביעי. אולם בעשרים המחזורים הבאים הקבוצה ניצחה פעם אחת בלבד, וכך צנחה עד סוף העונה למקום ה-20 וירדה מן הפרמייר ליג. זמן קצר לפני כן התפטר דיהן ועוזרו גארי מגסון עמד בראש הקבוצה עד לסוף העונה.
מרטין אוניל, אשר רשם לזכותו הישג מרשים כשהעלה את וייקומב וונדררס מליגת החובבים האנגלית (English Conference) לליגה האנגלית השלישית בתוך שנתיים, מונה למאמן נוריץ' סיטי בקיץ 1995. הוא שרד בתפקידו רק חצי שנה לפני שהתפטר - על רקע סכסוך עם היושב ראש רוברט צ'ייס - לטובת אימון לסטר סיטי.
מייק ווקר שב לאמן את הקבוצה ב-1996 אולם כשל לשחזר את הצלחת העבר שנחל והתפטר כעבור שתי עונות, כשהוא מותיר את נוריץ' במרכז טבלת ליגת המשנה. יורשו בתפקיד, ברוס ריוק, מונה בשנת 1998 אך גם הוא לא הצליח להעלות את נוריץ' חזרה לפרמייר ליג ולכן התפטר בשנת 2000. מחליפו, בריאן המילטון, אימן את הקבוצה במשך שישה חודשים, לפני שפינה את דרכו לעוזר המאמן נייג'ל וורת'ינגטון בינואר 2001.
בעת מינויו של וורתינגטון הקבוצה הייתה שקועה במקום ה-20 בליגת המשנה, ובסכנה ממשית לסיים בחלק התחתון של הטבלה בפעם הראשונה מאז שנות השישים. ואולם 18 חודשים בלבד לאחר מכן, נוריץ' העפילה לפלייאוף העלייה לפרמייר ליג ורק הפסד בבעיטות עונשין נגד ברמינגהאם סיטי במשחק גמר משחקי ההצלבה מנע מהם לעלות לפרמייר ליג בעונת. נוריץ' החמיצה את משחקי הפלייאוף בעונה הבאה, ואולם בעונת זכתה לראשונה מאז עונת 1985/1986 באליפות הליגה האנגלית והעפילה לפרמייר ליג, לאחר היעדרות בת תשע שנים שכללה החלפה של שישה מאמנים.
בחלקה הראשון של עונת התמודדה נוריץ' בתחתית הטבלה ונראתה כמי שצפויה לרדת לליגת המשנה בתום העונה. עם זאת, בינואר 2005 רכשה את חלוץ נבחרת אנגליה הצעירה וקרו אלכסנדרה, דין אשטון, בסכום שיא של שלושה מיליון ליש"ט. אשטון כבש שערים רבים ויצר שותפות פורייה עם חלוצה האחר של נוריץ', לאון מקנזי, וכך גברו הציפיות שמא המועדון יינצל מירידה.
לפרקים נוריץ' הזכירה את הקבוצה שהייתה לפני עשור, כשניצחה קבוצות כמו מנצ'סטר יונייטד, ניוקאסל יונייטד, ברמינגהאם סיטי וצ'רלטון אתלטיק. עם זאת, הקנריות לא הצליחו לנצח משחק חוץ בודד משך כל העונה. במחזור האחרון של העונה, הם מצאו עצמם נקודה אחת מעל לקו האדום, והיו זקוקים לניצחון כדי להבטיח את הישארותם בליגה. כך, כשגורלם בידם, נוריץ' הגיעה למשחק העונה מול פולהאם, כשהיא מקווה לניצחון חוץ ראשון דווקא הפעם. הדבר לא קרה - הקנריות הובסו 0–6 וירדו לליגת המשנה האנגלית. למרות תקוות האוהדים לזינוק מהיר חזרה לפרמייר ליג, עונת נפתחה בצורה לא טובה עבור הקבוצה, שסיימה את ששת משחקיה הראשונים ללא ניצחון. בסיום עונה זו ירדה לליגת המשנה האנגלית.
בעונת סיימה נוריץ' סיטי את העונה במקום ה-22 וירדה לפוטבול ליג 1, הליגה האנגלית השלישית בחשיבותה באנגליה. שנה מאוחר יותר חזרה נוריץ' לליגה השנייה לאחר שזכתה באליפות הליגה השלישית. שנה לאחר מכן חזרה הקבוצה לפרמייר ליג לאחר שש שנות היעדרות ובכך השלימה עלייה של שתי ליגות בשנתיים. בסיום עונת ירדה הקבוצה לצ'מפיונשיפ לאחר שסיימה במקום ה-18 בפרמייר ליג. בסיום עונת עלתה לפרמייר ליג לאחר עונה אחת, אך כעבור שנה שוב נשרה הקבוצה לליגת המשנה. בסיום עונת 2018/19, לאחר ניצחון 1–2 על בלקברן רוברס, עלתה לפרמייר ליג לאחר שלוש שנות היעדרות. בסיום עונת 2019/2020 שבה לליגת המשנה לאחר עונה אחת. עם סיום עונת 2020/2021 עלתה נוריץ' בחזרה לפרמייר ליג וירדה ממנה לאחר עונה אחת.
סגל נוכחי
(קפטן) (קפטן שני) (בהשאלה מניוקאסל יונייטד)
(בהשאלה מאסטון וילה)
אימפיריאל איירווייז
אימפיריאל איירווייז (אנגלית Imperial Airways) הייתה חברת תעופה בריטית אשר פעלה בין 1924 ל-1939, והתמחתה בטיסות בין-יבשתיות, למספר יעדים באירופה אך במיוחד אל יעדים ברחבי האימפריה הבריטית, באפריקה, במזרח הרחוק ובתת-היבשת ההודית.
היסטוריה
החברה נוסדה בהמלצת ועדה ממשלתית שקבעה ב-1923 כי יש לאחד את כל חברות התעופה הבריטיות לחברת תעופה בודדת, על מנת ליצור חברה שתהיה חזקה דיה כדי לפתח את קווי התעופה האזרחית לרחבי האימפריה. כדי לעודד את המיזוג, ניתנה לחברה סובסידיה בסך של מיליון לירות שטרלינג שהוענקה לה במשך עשר שנות פעולתה הראשונות. בחודש מרץ 1924 התאחדו ארבע חברות תעופה בריטיות ויצרו את אימפריאל איירווייז, אשר קבעה את הנהלתה ואת מרכז פעולתה בנמל התעופה קרוידון בדרום לונדון. בחודש אפריל 1924 ביצעה החברה את טיסתה הראשונה, וחנכה שירות יומי בין לונדון לפריז. בשנת פעולתה הראשונה הטיסה החברה 11,395 נוסעים ולמעלה מ-200,000 דברי דואר. באפריל 1925 הקרינה החברה לראשונה בהיסטוריה סרט בעת טיסתה לפריז.
גם לארץ ישראל הגיעו מטוסי אימפיריאל איירווייז, ולצורך כך הפעילה החברה תחנה בשדה התעופה בעזה (שדה התעופה בלוד טרם הוקם אז). תחנה זו שימשה בעיקר כתחנת ביניים לטיסות החברה בקו קהיר-בצרה, ומטוסים בקו זה חנו בעזה לעצירה בת חצי שעה.
בשנת 1931 החליטה חברת אימפיריאל איירווייז לחנוך קו תעופה בין נמל התעופה קרוידון בלונדון להודו דרך ארץ ישראל. בין השנים 1931–1942 שימשה הכנרת כשדה תעופה ימי. הטיסה הייתה משולבת במטוס ימי ובמטוס רגיל. ב-21 באוקטובר 1931 נחת המטוס הימי הראשון מסוג "Short Kent" על פני הכנרת, הנוסעים הועברו לטבריה ומשם אל שדה התעופה צמח, ממנו המריאו להודו דרך בגדאד במטוס יבשתי. כאשר התרסק אחד המטוסים הימיים בכנרת בשנת 1942 בגלל סופה עזה פסקו הנחיתות הימיות בכנרת, אך חודשו בים המלח ובמפרץ חיפה.
בראשית שנות ה-30 של המאה העשרים שקל פנחס רוטנברג, מייסד חברת החשמל ותחנות הכוח הראשונות בארץ, להקים חברת תעופה ארצישראלית. מתוך הבנת מגבלותיה הפיננסיות של ארץ ישראל, חשב להקים את חברת התעופה כחברה בת של חברת התעופה הבריטית אימפיריאל איירווייז. המשא-ומתן בין רוטנברג לחברת "אימפיריאל איירוייז" נשא פרי, ובדצמבר 1934 נרשמה בלונדון חברת Palestinian Airways Ltd, שנודעה ביישוב בשמה העברי, "נתיבי אוויר לישראל בע"מ". בראשית דרכה עמד לרשות החברה הארצישראלית צי של שני מטוסי נוסעים שבכל אחד חמישה מושבים. החברה קבעה את בסיסה בשדה התעופה בחיפה, והחלה בפעילות סדירה רק בשנת 1937 עם פתיחת קו חיפה-לוד.
נחום דרשוביץ
נחום דרשוביץ (נולד ב-1951) הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, וקודם לכן באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. ידוע, בין השאר, בסדר דרשוביץ-מנה.
קריירה
בשנת 1974 קיבל תואר ראשון במדעי המחשב (בהצטיינות יתרה) מאוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה שימושית ממכון ויצמן למדע, על עבודה שנעשתה בהדרכת פרופ' זוהר מנה שכותרתה The Evolution of Programs. משנת 1978 נמנה עם סגל אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ובשנת 1998 חזר לישראל כאשר קיבל מינוי כפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
היה חוקר אורח במכון ויצמן למדע, מיקרוסופט מחקר, אוניברסיטת סטנפורד, האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת שיקגו ועוד.
תחומי מחקרו: מדעי המחשב התאורטיים, בינה מלאכותית, שפות תכנות, הנדסת תוכנה, מדעי הרוח הדיגיטליים.
בשנת 2011 הוענק לו פרס הרברנד.
נין לזכריה דרשוביץ. נשוי לשולמית חוה הלוי, משוררת וחוקרת צאצאי האנוסים.
הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו
הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו (באנגלית: Prince Philip, Duke of Edinburgh; נולד בתור הנסיך פיליפוס אנדראס מיוון ודנמרק, ביוונית: Πρίγκιπας Φίλιππος της Ελλάδος και της Δανίας; 10 ביוני 1921 – 9 באפריל 2021) היה בעלה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, ואביו של מלך בריטניה, צ'ארלס. הוא גם אביהם של אן, הנסיכה המלכותית, הנסיך אנדרו, דוכס יורק, והנסיך אדוארד, דוכס אדינבורו.
בנוסף לתפקידיו המלכותיים, הנסיך פיליפ היה גם פטרונם של ארגונים רבים, האות הבינלאומי לנוער וצעירים, הקרן העולמית לשימור חיות הבר, ונשיא אוניברסיטת קיימברידג' ואוניברסיטת אדינבורו. הנסיך התמסר במיוחד לשימור איכות הסביבה מאז ביקורו באנטארקטיקה בשנת 1956.
נעוריו
הנסיך פיליפוס מיוון ודנמרק (Πρίγκιπας Φίλιππος της Ελλάδος και της Δανίας) נולד ב-10 ביוני 1921 באי היווני קורפו לאליס, נסיכת באטנברג, נינתה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ולאנדראס, נסיך יוון ודנמרק, אחיו הצעיר של קונסטנטינוס הראשון, מלך יוון דאז. אליזבת, לימים אשתו, היא נכדתו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת, שהיה הן נכדה של המלכה ויקטוריה והן דודנו של הנסיך אנדראס (דרך סבם המשותף, כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק), ולכן הם דודנים-מדרגה-שלישית משני הצדדים. לפיליפוס היו ארבע אחיות גדולות: מרגריטה, תאודורה, ססיליה, וסופיה.
ב-1922, בעקבות תבוסת יוון במלחמתה נגד טורקיה ונפילת המשטר היווני, סולק המלך קונסטנטינוס, דודו של פיליפוס, מכס המלוכה. בית משפט מהפכני גזר על הנסיך אנדראס, אחיו של המלך, עונש מוות, אך למזלו דודנו, המלך ג'ורג' החמישי, התערב למענו וציווה על אוניית הצי המלכותי הבריטי לפנות מיוון את אנדראס ומשפחתו, בהם פיליפוס התינוק, שהיה בן שנה בלבד.
פיליפ התינוק ומשפחתו התיישבו בצרפת, שם הידרדרו היחסים בין ההורים. אנדראס הידרדר לאלכוהוליזם ולהימורים, ואילו אליס לקתה בהפרעה נפשית, הגם שחזרה לאיתנה מאוחר יותר. מאז הגלייתם, נותק הקשר בין פיליפ להוריו. אולם בשל בריאותה הרופפת של הנסיכה אליס החלה המשפחה להתפזר באירופה: הנסיך פיליפ עבר לגור עם קרוביו באנגליה, בעוד אחיותיו נישאו לנסיכים גרמנים והתיישבו בגרמניה. אליס, שחוותה התמוטטות עצבים ואובחנה כסכיזופרנית, אושפזה בבית חולים בשווייץ ונשארה שם במשך רוב שנות ה-30.
פיליפ התחנך תחילה בפריז, אחר כך באנגליה, ובגיל 12 נשלח לגרמניה. בעקבות התחזקות המשטר הנאצי בגרמניה נאלץ פיליפ לבסוף לחזור לאנגליה, שם סיים את לימודיו במוסד פרטי עם משמעת נוקשה בהנהלתו של ד"ר קורט האן, איש חינוך בעל שם שנאלץ להימלט מגרמניה בשל יהדותו והקים מחדש את מוסדו בסקוטלנד, ואנדראס התעקש שפיליפ ילמד אצלו. האן חינך את הנערים להתמודדות עם אתגרי החיים המודרניים באמצעות תוכנית שכללה אימוני כושר, השתתפות במשלחות מחקר, פיתוח יכולות סיוע וחילוץ, ותחום האמנות ומלאכת היד.
קריירה צבאית
ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס פיליפ לצי המלכותי הבריטי ב-1 במאי 1939. במהלך המלחמה נשלח למשימות רבות באזורים שונים ברחבי העולם, כולל באלכסנדריה שבמצרים, שם סייע בטיבוע שתי סירות של איטליה הפשיסטית, במרץ 1941. אחיותיו ובעליהן (שחיו בגרמניה) היו חברים במפלגה הנאצית ואף שירתו במנגנוניה.
נישואים
ב-1939, טרם גיוסו לשירות בצי המלכותי, פגש פיליפ את הנסיכה אליזבת, במשחק טניס. שנה לאחר תום המלחמה, ב-1946, השניים התארסו בחשאי, בכפר מרוחק וקטן. אביה של אליזבת, המלך ג'ורג' השישי, סירב תחילה להרשות לבתו להינשא לפיליפ, אך בקיץ 1947 נחגגו אירוסיהם של פיליפ ואליזבת.
כדי שנישואיו לבת משפחת המלוכה הבריטית יהיו כשרים, נדרש פיליפ, שהיה נסיך יוון ודנמרק, להתאזרח בבריטניה ולוותר על נאמנותו לממלכת יוון, וכן על השתייכותו לכנסייה האורתודוקסית של יוון (שאליה הוטבל בלידתו), ולהצטרף לכנסייה של אנגליה. ב-18 במרץ 1947 ויתר על תאריו היווניים והדניים, ואימץ לעצמו את השם מאונטבאטן (Mountbatten) – ערב החתונה העניק חותנו העתידי, המלך ג'ורג', לפיליפ את התארים דוכס אדינבורו, רוזן מריונת', וברון גריניץ'; לצד תארים אלה קיבל פיליפ גם את התואר "הוד מעלתו המלכותי" (His Royal Highness). במקביל, הנסיכה אליזבת נודעה מאותו יום כהוד מעלתה המלכותית, הנסיכה אליזבת, דוכסית אדינבורו.
חתונתם של הנסיכה אליזבת ופיליפ מאונטבאטן נערכה ב-20 בנובמבר 1947, בכנסיית וסטמינסטר שבמרכז לונדון, בטקס שהועבר בשידור חי על ידי תחנת הרדיו של ה-BBC.
לאחר נישואיהם, דוכס ודוכסית אדינבורו עברו לגור בבית קלרנס שבלונדון. הדוכס פיליפ ביקש להמשיך בקריירה בצי המלכותי, וחזר לשירות בתום ירח הדבש. הוא הועלה לדרגת קברניט ומפקד בפריגטה משלו, ה-HMS מאגפיי.
ב-6 בפברואר 1952, כשפיליפ ואליזבת נמצאו בסיור בקניה שבאפריקה, נודע על מותו של המלך ג'ורג' השישי, ואליזבת עלתה לכס המלוכה. פיליפ נדרש להשלים עם תום הקריירה שלו בצי, ועם העובדה שרוב מרצו יוקדש מעתה ואילך לתפקידו כבן-זוגה של מלכת הממלכה המאוחדת.
לפיליפ ואליזבת נולדו ארבעה ילדים:
בן-זוגה של המלכה
כנהוג, הוצע לשנות את שם בית המלוכה, בעקבות הנישואין, מ"בית וינדזור" לשם משפחתו של פיליפ – בית מאונטבאטן. ואולם, בעקבות לחץ מצדו של וינסטון צ'רצ'יל וכן מצד סבתה של אליזבת, המלכה מרי, החליטה המלכה אליזבת השנייה שלא לשנות את שם בית המלוכה. פיליפ, בשיחה פרטית, הגיב במרירות "אינני אלא אמבה ארורה, הגבר היחיד בממלכה שילדיו אינם נושאים את שמו". לאחר זמן, כשצ'רצ'יל ומרי כבר לא היו בין החיים, קבעה אליזבת כי הילדים שנולדו לה ולפיליפ ישאו את השם "מאונטבאטן-וינדזור".
ב-1952 מונה פיליפ ליושב-ראש ועדת ההכתרה של המלכה. בשנת 1957 מונה פיליפ רשמית על ידי המלכה אליזבת השנייה לנסיך הממלכה המאוחדת, בנוסף לתואר הדוכס מאדינבורו.
ב-4 במאי 2017 הודיע הדוכס שיפרוש בסתיו מכל פעילותו הציבורית, ב-12 באוקטובר 2018 הופיע בפומבי בפעם האחרונה, בחתונת נכדתו, הנסיכה יוג'יני. בינואר 2019 היה מעורב בתאונת דרכים כאשר נהג ברכבו סמוך לבית סאנדרינגהאם, אך לא נפגע. בעקבות אותה התאונה ויתר על רישיון הנהיגה שלו.
מותו והלווייתו
ב-16 בפברואר 2021 אושפז פיליפ בבית החולים על שם אדוארד השביעי בלונדון. בתחילת מרץ הועבר לטיפול נמרץ בבית החולים סנט ברתולומי, המתמחה במחלות לב. ב-9 במרץ יצאה הודעה רשמית כי מצבו הבריאותי משתפר והוא הוחזר לבית החולים אדוארד השביעי לשיקום של מספר שבועות.
ב-16 במרץ 2021 דווח כי הדוכס פיליפ השתחרר מבית החולים.
ב-9 באפריל 2021 הודיע ארמון בקינגהאם בעמוד הטוויטר שלו על פטירתו בשלווה של הנסיך פיליפ בטירת ווינדזור, בגיל 99, כחודשיים לפני יום הולדתו ה-100. הנסיך נפטר ככל הנראה בעקבות בעיות הלב מהן סבל, אף כי סיבת המוות לא פורסמה.
הלווייתו של הנסיך התקיימה ב-17 באפריל 2021. הטקס התקיים בנוכחות מצומצמת של מוזמנים בצל מגפת הקורונה בבריטניה. המלכה קבעה כי בני המשפחה ילבשו חליפות ולא מדים צבאיים, כמקובל באירועים וטקסים, על מנת למנוע מבוכה מהנסיך הארי שאינו נושא עוד בתואר צבאי כלשהו, ולכן אינו זכאי ללבוש מדים.
נוויל ברבור
נוויל ברבור (אנגלית: Nevill Barbour; 17 בפברואר 1895–דצמבר 1972) היה עיתונאי וכתב ה-BBC אשר כתב אודות העולם הערבי.
חייו
נולד באיסטבורן שבאנגליה. בנו של סיר דייוויד מילר, אשר עבד בפקידות הבריטית בהודו וקאתרין ברבור. שימש ככתב ה-BBC בארץ ישראל במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה חזר לאנגליה שם מונה לראש המחלקה הערבית ב-BBC. הוא שימש כעורך של "the Arab Listener" בהוצאת ה-BBC.
בשנת 1945 הוא היה חבר בצוות 3 נוצרים, 3 יהודים (כולל אלברט היימסון) ו-3 מוסלמים שכתבו A Constitution for Palestine בה הם התנגדו להקמת מדינה יהודית בשטח המנדט הבריטי.
במהלך מלחמת האזרחים באלג'יר הוא פעל למעבר בטוח של הכתבים מהגבול של תוניסיה לאזורי הלחימה.
מונגאסקית
מונגאסקית היא אחד הניבים הליגוריים המדוברים גם באיטליה ובצרפת. היא מדוברת כשפת אם על ידי מיעוט התושבים במונקו. במאה ה־20 השפה כמעט יצאה מכלל שימוש בחיי היומיום, אך מאז 1970 נעשו מאמצים להחיות אותה, ובהם לימוד חובה בבתי הספר במדינה. היא נכתבת על-פי כללים המבוססים על איטלקית, עם כמה הבדלים, כגון:
ראש ממשלת דרום אפריקה
ראש ממשלת דרום אפריקה (באנגלית: Prime Minister of South Africa, באפריקאנס: Premier Minister van Suid-Afrika או Eerste Minister van Suid-Afrika) היה תפקידו של מי שעמד בראש ממשלת דרום אפריקה בין השנים 1910–1984.
היסטוריה
תפקיד ראש ממשלת דרום אפריקה הונהג בשנת 1910 כאשר הוקם איחוד דרום אפריקה. עד שנת 1961 בוצע המינוי לתפקיד על ידי המושל הכללי של דרום אפריקה ולאחר מכן על ידי נשיא דרום אפריקה. למעשה, מי שהתמנה לתפקיד היה מנהיג מפלגת הרוב בפרלמנט. ראש הממשלה הראשון היה לואי בותה, לשעבר גנרל בורי במלחמת הבורים השנייה. בותה היה הדמות הפוליטית המובילה של המדינה ולמעשה ראש הרשות המבצעת, אשר סמכויותיו דומות למקבילו הבריטי.
משרת ראש הממשלה בוטלה ב-1984, כאשר בתוקף החוקה החדשה ניתנו סמכויותיו לנשיא המדינה ולמעשה מוזגו שני התפקידים יחדיו. ראש הממשלה האחרון, פיטר וילם בותה הפך להיות נשיא לאחר השינוי בחוקה.
בדרום אפריקה שלאחר האפרטהייד, קראה מפלגת החופש אינקתה, לפיצול מחדש של התפקיד, כשראש הממשלה יהיה ראש הרשות המבצעת, כדי למנוע מצב של משטר חד-מפלגתי
קרב פאביה
קרב פאביה (באיטלקית: Battaglia di Pavia, בצרפתית: Bataille de Pavie, בספרדית: Batalla de Pavía) הוא קרב מכריע שהתרחש בבוקר 24 בפברואר 1525 במסגרת מלחמת ארבע השנים, שהייתה חלק מהמלחמות האיטלקיות. הקרב למעשה הכריע במידה רבה את מאבק הכוחות על השליטה באירופה בין בית ולואה לבין בית הבסבורג. בקרב היסטוריונים צבאיים נחשב קרב פאביה כמועד תחילת העת החדשה משום שזו הייתה הפעם הראשונה ששימוש בנשק חם הוביל לניצחון בקרב ובכך סיים את תקופת האבירים שאפיינה את ימי הביניים.
כוחות בית הבסבורג, בפיקודו של שארל דה לנוי (בשיתוף עם חיל המצב של פאביה, שמפקדו היה אנטוניו דה לביה), תקפו את הצבא הצרפתי תחת פיקודו הישיר של פרנסואה הראשון, מלך צרפת בפארק מירבלו, מחוץ לחומות העיר. בסופו של הקרב בן ארבע השעות הובס הצבא הצרפתי, כאשר יחידותיו השונות הוכו והושמדו כל אחת בנפרד. הצרפתים סבלו מאבידות רבות, ובכלל זאת רבים מבני האצולה הצרפתית. המלך פרנסואה עצמו נלקח בשבי על ידי כוחות ספרדיים. קרל החמישי כלא אותו וכפה עליו לחתום על הסכם מדריד, אשר השפיל את צרפת וכפה עליה למסור שטחים רבים לאימפריה הרומית הקדושה.
מבחינה צבאית, היה הצבא הצרפתי מבוסס על אבירים רכובים, שנחשבו עדיין ללוחמי עילית בתקופה זו. בשל כך, הגיעו הלוחמים מן השכבות הגבוהות של האצולה הצרפתית והיו מצוידים היטב, אם כי נחותים במספרם. הצבא הספרדי, לעומת זאת, התבסס על שכירי חרב שהגיעו בעיקר משווייץ ומהקיסרות הרומית הקדושה. שכירי החרב התבססו על שימוש בכידונים ארוכים תוך התארגנות בשיטת הפלנקס. שיטה זו, בנוסף לשימוש ברובים, איפשרה לכוח הספרדי הזול יותר והמאומן פחות לגבור על הפרשים הצרפתיים. לאור זאת, קרב פאביה נחשב לאחד הקרבות המציינים את סוף תקופת השליטה הצבאית של האבירים ואת פינוי הזירה לצבאות המבוססים על לוחמים רגליים שכירים.
הצבא הספרדי תקף את הצבא הצרפתי בלילה, כאשר האחרון לא היה מאורגן. כתוצאה מכך החל הצבא הצרפתי בנסיגה, ללא יכולת להגיב למתקפה הספרדית. המלך פרנסואה הבין את המצב ורכב עם כוח קטן כדי להתמודד עם הספרדים. בהתמודדות זו לא היה לכוח הצרפתי סיכוי של ממש, ופרנסואה נפל בשבי. בעקבות התמודדות זו יוחסה לו האמרה "הכל אבוד מלבד הכבוד". באמרה זו הביע פרנסואה את מחויבותו לפעול באופן הראוי והמכובד ביותר, אף אם תוצאותיו של מעשה זה יהיו הרות אסון. נפילתו בשבי של פרנסואה היא שהביאה בסופו של דבר לחוזה מדריד, שנחתם בשל הצורך לשחרר את המלך מן השבי.
יהדות קולומביה
יהדות קולומביה הייתה בעבר מהקהילות היהודית הגדולות בדרום אמריקה ומקום מושבה הוא באזור קולומביה של היום, אך יהודים רבים עזבו אותה מאז המאה העשרים.
היהודים הראשונים שהגיעו לקולומביה היו אנוסים מספרד שהגיעו אליה במהלך המאה ה-16 עם התיישבות הספרדים הראשונים באזור. בשנת 1618 הוקם בקולומביה, בעיר ברנקיה בית דין של האינקוויזיציה, כאשר קולומביה עוד נקראה "גרנדה החדשה" והיו בה רק קהילות של אנוסים בברנקיה וקרטחנה. בשנת 1811 בוטלה לכאורה האינקוויזיציה בקולומביה אך היא עוד המשיכה לפעול וחוסלה סופית רק עם עצמאותה של קולומביה.
הקהילה הראשונה שהוקמה בקולומביה היא הקהילה היהודית בברנקיה שהוקמה בשנת 1874 אך כל היהודים בה התנצרו לאחר זמן מה.
בשנת 1935 היו בקולומביה כ-2,000 יהודים, רובם יהודים שהגיעו אליה לאחר מלחמת העולם הראשונה, בעיקר ממזרח אירופה. לפני מלחמת העולם השנייה וגילויי האנטישמיות באירופה הגיעו לקולומביה יהודים רבים מגרמניה לקראת סוף שנות ה-30.
בשנת 1974 היו בקולומביה כ-12,000 יהודים מהם כ-7,500 בעיר הבירה בוגוטה.
נכון לתחילת המאה ה-21 מתגוררים בקולומביה כ-8000 יהודים, והירידה הדרסטית במספרם היא בעיקר בגלל עליית יהודים רבים מקולומביה למדינת ישראל במשך השנים.
הרבנים הראשיים של קולומביה בעבר היו הרב דוד שרבני, והרב אלפרדו גולדשמיט, כיום משמש בתפקיד הרב דוד משען.
וולאס פורד
וולאס פורד (באנגלית: Wallace Ford; 12 בפברואר 1898 - 11 ביוני 1966) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי), שהופיע בכמה סרטי מערבונים ובי מוביז, ונודע בשל מראהו הידידותי ומבנה גופו השרירי בהמשך הקריירה.
חייו
פורד נולד בשם סמואל ג'ונס גרנדי בבולטון, לנקשייר, אנגליה, והתגורר באחד מבתיו של הנדבן תומאס ג'ון ברנרדו לאוכלוסייה הנחשלת. בגיל צעיר אומץ על ידי איכר ממניטובה, קנדה שטיפל בו ביד קשה. בגיל 11 בערך, ברח מהבית והחל לעבוד בעבודות מזדמנות שונות, בהן סדרן בתיאטרון.
לאחר מלחמת העולם הראשונה שוחרר מהצבא, והיה לחבר בקבוצת שחקני וודוויל. לאחר מכן עבר להופיע בבימות ברודוויי.
הוא החל בקריירה קולנועית כאשר ליהקו אותו ב-MGM לתפקיד בסרט Possessed ("אחוז דיבוק") ולאחר מכן הופיע בסך הכול ביותר מ-200 סרטים, בהם 13 סרטים בבימויו של ג'ון פורד (אם כי לא הייתה להם קרבה משפחתית). ב-1932 הופיע בסרט הפולחן "פריקס" בתפקיד פורסו. ב-1935 הופיע בסרט של ג'ון פורד, "המלשין". ב-1950 שיחק בסרט "הארווי בתור נהג מונית.
ב-1956 הופיע בסרט "מוריד הגשם" בתפקיד שריף. ב-1959 שיחק במערבון "עיר היצרים" בבימויו של אדוארד דמיטריק. ב-1965 שיחק ב"טלאי כחול לצידן של אליזבת הרטמן ושלי וינטרס
כמו כן הופיע ב-1964 בפרק של הסדרה המופע של אנדי גריפית'. הוא קבור בקבר בלתי מסומן בבית הקברות הולי קרוס בקולבר סיטי.
כיכר קרייר
כיכר קרייר (בצרפתית: Place de la Carrière, מילולית "כיכר הקריירה") היא כיכר עירונית במרכז העיר נאנסי בצפון-מזרח צרפת. מאז 1983 המתחם המרכיב את "כיכר סטניסלאס, כיכר קרייר וכיכר אליאנס" רשום כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
מיקום
הכיכר ממוקמת צפונית-מערבית לכיכר סטניסלאס המרכזית בעיר העתיקה. כיכר סטניסלאס וכיכר קרייר מחוברים דרך רחוב ארה (Rue Héré) ומופרדים מבחינת התכנון העירוני על ידי שער הניצחון של ארה (Arc Héré). כהרחבה של רחוב ארה, הכיכר מהווה ציר חזותי בין ארמון הדוכס ל"ארמון הממשל" (Palais du Gouvernement).
אטימולוגיה
בתקופת הדוכסות שימשה הכיכר הארוכה לאימון סוסים ושימשה כזירת תחרות הפלה ברומח וטורנירים. מכאן שמה של הכיכר, "Carrière", שפירושו מסלול מרוצים, המקור למילה "קריירה" המשמשת מתחילת המאה ה-19 לתאר גם את מסלול הקידום המקצועי של אדם.
אדריכלות
הכיכר המוארכת מחברת את העיר העתיקה עם העיר החדשה של המאה ה-18, שהוקמה על ידי סטניסלאב לשצ'ינסקי דוכס לורן. הצדדים המערבי והמזרחי גובלים בשתי שורות של עצי טיליה. קיר נמוך מקיף את הכיכר, הפינות נוצרות על ידי ארבע מזרקות עם דמויות ילדים. בקצוות הדרומיים והצפוניים גדר ברזל יצוקה גבוהה תוחמת את הכיכר.
היסטוריה
כיכר קרייר החדשה (Place Neuve Carrière) נוצרה במאה ה-16 כאשר הוגדלו הביצורים של העיר מימי הביניים, ואצילי נאנסי בנו בה את ארמונותיהם. מיום הקמתה היה זה מקום של טורנירים, משחקים ופעילויות רכיבה אחרות. תחריט נאמן של הכיכר מתקופת הרנסאנס הזו, על ידי החרט ז'אק קאלו, ניתן לראות ב בנאנסי.
בסוף המאה ה-16 פרצו הכובשים הצרפתים שער בחומות, "פורט רויאל" (Porte Royale, "השער המלכותי"), כדי ליצור דרך ישירה לעיר החדשה של נאנסי שנבנתה בדרום, מאחורי החומות. מצפון היה אגף של, אגף שנהרס על ידי לאופולד, דוכס לורן שרצה לבנות ארמון לובר חדש שלעולם לא יושלם. בדרום-מזרח נבנה בתחילת המאה ה-18 הארמון "אוטל דה בובו-קראון" (Hôtel de Beauvau-Craon), כיום בית משפט לערעורים, פרי תכנונו של האדריכל.
סטניסלאס לשצ'ינסקי, הדוכס האחרון של לורן, החליט לאחד את העיר העתיקה עם העיר החדשה על ידי שימוש מחודש בכיכר קרייר, בפורט רויאל ובטיילת ענקית שתהפוך לכיכר סטניסלאס. מצפון, על חורבותיו של ארמון הלובר החדש הבלתי גמור של לאופולד, נבנה "פלה דה ל'אנטנדנס" (Palais de l'Intendance, ארמון הממשל הנוכחי) המוקף בקולונדה גדולה חצי עגולה מעוטרת בפסלים ובפרוטומות של אלים אולימפיים, הגובלת בשני ארמונות המתיישרים עם אלה של הרנסאנס הצרפתי, "אוטל ארה" (Hôtel Héré) ואוטל דה מורווייה (Hôtel de Morvilliers). ארמון ממשל נאנסי (Palais du gouvernement de Nancy), בהתייחס לממשל הצרפתי שניהל בפועל את לורן בתקופת שלטונו של סטניסלאס לשצ'ינסקי, קרוי בטעות "ארמון המושל", לכבודו של המושל הצבאי של נאנסי שישב בבניין מאמצע המאה ה-19 עד סוף המאה העשרים.
לאורך כיכר קרייר, בצד המזרחי והמערבי, אוחדו חזית ארמונות הרנסאנס הגובלים בכיכר על ידי האדריכל עמנואל ארה דה קורני (Emmanuel Héré de Corny; 1705–1763) בסגנון קלאסי. מדרום, נבנה פורט רויאל מחדש כשער ניצחון. מדרום-מערב, גם למען הסימטריה הקלאסית, בנויה "בורסת הסוחרים" (Bourse des Marchands), מקום מושבו הנוכחי של בית המשפט המנהלי של נאנסי. הבניין הוא העתק של "אוטל דה בובו-קראון" שמולו. במרכז הוקמה טיילת נעימה, שלאורכה עצי תפוז (כיום עצי טיליה), אגרטלי אבן בסגנון רוקוקו, ובפינות מסודרות מזרקות המייצגות קבוצות ילדים.
הכיכר הייתה קרויה "הרחוב החדש" (rue Neuve) בשנת 1551, "רחוב קרייר" (rue de la Carrière) בשנת 1573, "רחוב קרייר החדש" (rue Neuve de la Carrière) בשנת 1600, "כיכר קרייר" (Place de la Carrière) בשנת 1764, "כיכר הרפובליקה הדמוקרטית" (Place de la République Démocratique) בשנת 1793, "רחוב קרייר" (Rue de la Carrière) בשנת 1839, ואז "כיכר קרייר", "כיכר הפריפקטורה" (place de la Préfecture), "כיכר הארמון" (place du Palais) לפני שקיבלה את שמה הסופי.
לב אחד - סיוע אזרחי בחירום
"לב אחד - סיוע אזרחי בחירום" היא עמותה ישראלית רשומה המפעילה תשתית מתנדבים במצבי חירום, בהם אוכלוסייה גדולה נזקקת לסיוע. המודל הייחודי של הארגון מתמקד בשלושה מישורים: גיוס מתנדבים מתוך האוכלוסייה הנצרכת והפיכתם בכך לפעילים, משפיעים ומועילים; עבודה ישירה תחת הרשות המקומית באופן מסודר וריכוזי, וכן הכשרת צוותי פעולה בעת שגרה, הנכונים ל"הקפצה" בכל רגע. מאז הקמתו הפעיל "לב אחד" למעלה מ-26,000 מתנדבים בפריסה ארצית (נכון לספטמבר 2014), וזכה להכרה מצד גופים רשמיים כמו פיקוד העורף, רשות החירום הלאומית, משרד הרווחה ומשרד החינוך.
מנכ"ל הארגון הוא עידן דרדיק שחם ויו"ר הארגון הוא ארז אשל. הנהלת הארגון מורכבת מצוות מצומצם של מתנדבים, ופעילותו ממומנת מתרומות. בנובמבר 2014 זכה הארגון באות המופת על פעילות חברתית, במסגרת כנס שדרות לחברה.
היסטוריה
ארגון 'לב אחד' החל לפעול בשנת 2005 במטרה לסייע לתושבי גוש קטיף שפונו במסגרת תוכנית ההתנתקות. מייסדיו היו מדריכים וחניכים מהמכינה הקדם-צבאית 'עין פרת - המדרשה למנהיגות חברתית' שבכפר אדומים, ביוזמתה של בוגרת המכינה, יערה פירון, ובהובלתו של אילי צור, מדריך במכינה שהיה גם מנהלו הראשון של הארגון. בראשית דרכו הפעיל הארגון צוותי מתנדבים שסייעו למשפחות במהלך הפינוי ולאחריו. שנה לאחר מכן נרשם הארגון כעמותה ופעל בקרב האוכלוסייה האזרחית ביישובי הצפון, במהלך מלחמת לבנון השנייה. הנהלת העמותה המקורית כללה את ארז אשל, לימים ראש מינהל חברה ונוער במשרד החינוך; איילת שקד, לימים חברת הכנסת מטעם מפלגת הבית היהודי; חילי טרופר, לימים יועץ שר החינוך ועו"ד יהודה אלרם שאף ניהל את הארגון בין השנים 2008 - 2010. כיום מנכ"ל העמותה הוא חמי בנר. יו"ר העמותה בשנים האחרונות הוא התסריטאי והרעיונאי אלי ויסברט.
במהלך השנים סייע הארגון לאוכלוסייה האזרחית בפריסה ארצית בפעולות איבה, כמו תחת מטחי טילים וקסאמים, וכן בעזרה בעת אסונות טבע, כמו סופות, שיטפונות וכדומה. הצלחת 'לב אחד' בישראל הביאה את ממשלת סרביה לפנות לארגון בבקשת עזרה בשיטפונות העזים שפקדו את המדינה בראשית 2014. הארגון סייע בהכוונת מתנדבים ובהכשרת האוכלוסייה המקומית להתמודדות עם מצבי חירום דומים בעתיד.
המודל הייחודי של הארגון
פעילות מתנדבי 'לב אחד' בתוכנית ההתנתקות ובמלחמת לבנון השנייה חידדו את הצורך ביצירת תשתית קבועה של מתנדבים, שיפעלו באופן מסודר ומרוכז מתוך האוכלוסייה האזרחית עצמה. לצורך כך גובש מודל פעילות ייחודי, העונה על צרכים אלה:
הכשרת צוותי פעולה בעת שגרה
אחד הלקחים שהופקו כבר בראשית פעילותו של הארגון הוא שכדי לפעול באופן היעיל ביותר בשעת חירום יש להתכונן מבעוד מועד. לצורך כך מכשיר הארגון מובילי מתנדבים בכל רחבי הארץ בכל ימות השנה על בסיס מודל ההפעלה של הארגון, כך שבשעת חירום יודע כל אחד את מקומו וייעודו. כדי להגיע ליעילות מרבית, פועל הארגון להנחלת עקרונות הפעלת המתנדבים במצבי חירום לגופי התנדבות אחרים, מתוך רצון ליצור שיטת הפעלה לאומית אחת, קוהרנטית ואפקטיבית בשעת חירום. במסגרת זו פועל הארגון גם עם תאי סטודנטים, מועצות תלמידים, תנועות נוער וכדומה.
גיוס מתנדבים מתוך האוכלוסייה
מטרתו המוצהרת של ארגון 'לב אחד' היא לגייס כמה שיותר מתנדבים ופעילים מתוך האוכלוסייה המקומית, בשאיפה להגיע ליצירת מסה קריטית של תשתית התנדבות מקומית בשעת חירום. פעולה זו הופכת את הנזקקים לאקטיביים ומעורבים, ומאפשרת להם לסייע ולהשפיע מתוך קהילתם שלהם. ההשלכות האישיות והקהילתיות של מודל זה, בעיקר בקרב בני נוער, גולשות מעבר למצבי החירום, ויוצרות חוסן חברתי ואזרחי.
פעולות הארגון במצבי חירום
עם פרוץ מצב חירום נפתח מרכז בקרה ברשויות המקומיות, העורך מיפוי של הצרכים המידיים שלהן. מרכז זה מופעל על ידי ראש חמ"ל, רכז מתנדבים, רכז משימות ורכז לוגיסטיקה. עם הגדרת היעדים, מגויסים מתנדבים מקומיים וחיצוניים, ונשלחים למשימות שונות על פי הצורך, כמו:
פעולות הארגון מגוונות ומותאמות לצרכים הפרטניים המקומיים. במבצע עופרת יצוקה, למשל, הפעילו מתנדבי 'לב אחד' סופרמרקט בשדרות שחסרו לו עובדים, כדי לאפשר לתושבים להצטייד במצרכים בסיסיים לעת שהותם במקלט. במבצע עמוד ענן גייס הארגון מתנדבים להפעלת ערב ריקודי עם בקיבוץ עלומים, להפגת המתח. באותו מבצע נשלח ליצן רפואי לאדם מבוגר מאחד היישובים באזור עוטף עזה, שהיה נתון בלחץ גדול, וחשש לצאת מהמקלט במשך ימים ארוכים. במקרה אחר, ללא קשר למצב הביטחוני, הפעיל הארגון צוות של 150 מתנדבים חרדים משכונת גבעת שאול בירושלים, כדי לאתר ילד חרדי שנעדר מביתו. בסופת השלגים בירושלים שפרצה בשלהי 2013 הפעיל הארגון מאות מתנדבים בעלי ג'יפים שחילצו נהגים תקועים, ותגבר את מוקדי החירום של העירייה ומשרד הרווחה, שקלטו אלפי פניות טלפוניות.
נחמיה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
רוז ראנד
רוז ראנד (בגרמנית: Rose Rand; ) הייתה לוגיקנית ופילוסופית, יהודייה-אוסטרית, חברת החוג הווינאי.
קורות חיים
ראנד נולדה בלמברג שבאוסטריה-הונגריה (היום לבוב שבאוקראינה) במשפחה יהודית. לאחר שמשפחתה עברה לווינה החלה שם את לימודיה הגבוהים בגימנסיום הפולני. ב-1924 נרשמה ללימודי פילוסופיה באוניברסיטת וינה, סגל מוריה כלל את קרנפ, שליק וגומפרץ. לאחר שסיימה את לימודיה, בעת היותה מועמדת ללימודי דוקטורט, שמרה על קשר עם שליק והשתתפה בדיוני החוג הווינאי, אותם הייתה היחידה שתיעדה. בשנים 1930–1937 השתתפה במחקר במרפאה פסיכיאטרית - נוירולוגית בווינה, וכן שימשה כמורה פרטית הן לסטודנטים והן בחינוך למבוגרים.
ב-1938 זכתה לתואר דוקטור על עבודתה שנושאה "הפילוסופיה של ט. קוטראבינסקי".
בעקבות המצב הפוליטי באוסטריה, היגרה שנה אחר כך לאנגליה. ב-1940, לאחר תקופה בה עבדה כאחות, נרשמה כ-"distinguished foreigner" כדי להשתתף בהרצאות בפקולטה למדעי המוסר, באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1943 בוטלו זכויותיה האקדמיות מה שהוביל למצוקה כלכלית. עקב כך, לימדה גרמנית ופסיכולוגיה בשיעורי ערב במגוון קולג'ים. באותה שנה התגייסה לסיוע למאמץ המלחמתי, ועבדה במפעל מתכת. עד 1950 עבדה כמהנדסת אזרחית. באותה שנה, בסיועו של קרל פופר זכתה במלגת מחקר קטנה, שאפשרה לה להירשם לאוקספורד כ-"recognized student."
ב-1954 היגרה לארצות הברית. בשנתה הראשונה במדינה ניסתה להמשיך במחקרה וחיפשה משרה אקדמית. בין 1955 ל-1959 שימשה כמרצה באוניברסיטת שיקגו (מתמטיקה בסיסית) אוניברסיטת אינדיאנה (פילוסופיה עתיקה ולוגיקה) והייתה שותפה למחקר באוניברסיטת נוטרדאם. לאחר מכן שבה לקיימברידג', מסצ'וסטס ובהמשך לאוניברסיטת פרינסטון. עד מותה ב-1980 התפרנסה בעיקר ממלגות שניתנו לה על עיסוקה בתרגום, מהלוואות, ועבודות זמניות.
ראנד נפטרה ב-28 ביולי 1980 בפרינסטון, ניו ג'רזי.
כתביה של ראנד נרכשו על ידי אוניברסיטת פיטסבורג. הם כוללים, בין היתר, את מחקריה, הפרוטוקולים שרשמה ומעל 1,600 מתכתובותיה עם אוטו נוירת, לודוויג ויטגנשטיין, אלפרד טרסקי ואחרים.
רחל (פירושונים)
רחל היא מילה נרדפת לכבשה בעברית מקראית וכן שמה של דמות מקראית. השם מקובל כשם פרטי בעברית ובשפות אחרות על הטיותיו (רייצ'ל, רָשל ועוד). {{פירושונים|אישים בשם זה:
אחר:
ראו גם
}}
שוסטר
שוסטר (Schuster) הוא שם משפחה שמקורו בגרמנית ומשמעותו סנדלר.
אירוויזיון לרוקדים צעירים 1991
האירוויזיון לרוקדים צעירים 1991 היא התחרות הרביעית של האירוויזיון לרוקדים צעירים. אותה אירחה פינלנד בתיאטרון העירוני בהלסינקי.
פורמט
המשתתפים שנבחרו הם רקדנים לא-מקצועיים בין 16 ל-21. הריקוד של כל משתתף נבחר ומוכן מספר שבועות לפני התחרות.
השופטים
המנצח נבחר לאחר הצבעת השופטים. השופטים שהצביעו הם:
מדינות משתתפות
15 מדינות השתתפו בתחרות. להלן המדינות שלא העפילו לגמר:
אנדרו ביינום
אנדרו ביינום (באנגלית: Andrew Bynum; נולד ב-27 באוקטובר 1987) הוא כדורסלן אמריקאי ששיחק לאחרונה בקבוצת אינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA. ביינום המתנשא לגובה של 2.13 מטרים זכה בשתי אליפויות NBA כששיחק בלוס אנג'לס לייקרס, בעונות -.
ראשית חייו
ביינום נולד וגדל במחוז פליינסבורו טאונשיפ שבניו ג'רזי. ביינום התחיל לשחק כדורסל כשסיים את בית הספר היסודי. בשנתו הראשונה בתיכון הוא השיג ממוצעים של 16.0 נקודות, 13.0 ריבאונדים ו-6.0 חסימות בממוצע למשחק. בשנתו השנייה הוא העלה את ממוצעי הנקודות והריבאונדים אך ממוצע החסימות שלו ירד במעט. ב-2005 נבחר ביינום לשחק במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, בו הוא קלע 9 נקודות והוריד 5 ריבאונדים. אחרי שסיים את תקופתו בתיכון הוא תכנן ללכת לשחק באוניברסיטת קונטיקט, אבל בסופו של דבר כשהוא בן 17 בלבד, החליט ביינום לדלג על שלב המכללות ולעבור ישר ל-NBA.
לוס אנג'לס לייקרס
אחד האירועים הבולטים ביותר בעונתו הראשונה של ביינום קרה ב-15 בינואר 2006, במשחק של הלייקרס מול מיאמי היט. במשחק הזה ביינום היה צריך לשמור על הסנטר שאקיל אוניל, אחד השחקנים הבולטים של הלייקרס בעבר. בנקודה מסוימת במשחק אוניל ביצע הטבעה על ביינום. במהלך הבא ביינום סיבסב את אוניל והטביע את הכדור. במהלך הריצה אחרי המהלך הוא דחף את אוניל במרפקו, ואוניל הגיב כשהוא נתן מכה עם מרפקו בחזהו של ביינום. ביינום ואוניל קבלו עבירות טכניות.
בתחילת עונת נפצעו שני הסנטרים של הלייקרס - קוואמי בראון וכריס מיהם, וביינום פתח בחמישייה. את העונה הזו הוא סיים בשיפור משמעותי יחסית לקודמת, כשהוא קולע 7.8 נקודות עם 5.9 ריבאונדים ב-21.9 דקות בממוצע למשחק. במשך העונה קבוצות ניו ג'רזי נטס ואינדיאנה פייסרס התעניינו בטריידים בנוגע לשחקן. למרות שיפורו של ביינום, כוכב הלייקרס קובי בראיינט נתן לו יחס שלילי, ואף צולם בסרטון וידאו בו הוא אומר שהוא רצה שביינום ישלח בטרייד לנטס.
בעונת הספיק לשחק ביינום ב-35 משחקים בלבד בעקבות פציעה בפיקת הברך שלו ב-13 בינואר 2008. עד הפציעה הספיק ביינום להגיע לממוצעים של 13.1 נקודות עם 10.2 ריבאונדים ו-2.1 חסימות בממוצע למשחק. משחק השיא שלו היה נגד פיניקס סאנס בו הוא קלע 28 נקודות (11 מ-13 מהשדה) עם 12 ריבאונדים, 4 אסיסטים ו-2 חסימות.
בעונת ביינום שוב נפצע בברכו, הפעם אחרי 50 משחקים, ואורך ההחלמה היה בין 8-12 שבועות. בכל חמשת המשחקים שלפני פציעתו השיג ביינום דאבל דאבל. בעונה זו הספיק ביינום להשיג ממוצעים של 14.3 נקודות עם 8.0 ריבאונדים. אחד ממשחקי השיא של ביינום בעונה זו היה ב-21 בינואר 2009 נגד הלוס אנג'לס קליפרס, בו הוא קלע שיא קריירה של 42 נקודות והוסיף 15 ריבאונדים ו-3 חסימות. ביינום חזר בסופה של העונה לשחק והשתתף בפלייאוף 2009 בו זכו הלייקרס באליפות.
בעונת שיחק ביינום 65 משחקים וקלע את ממוצע הנקודות הגבוה ביותר בקריירה שלו, 15.0 למשחק. בפלייאוף של אותה עונה ביינום נפצע במשחק השישי בסדרה נגד אוקלהומה סיטי ת'אנדר, ולמרות זאת הוא המשיך לשחק. בסופו של הפלייאוף הלייקרס זכו באליפות שנייה ברציפות. ממוצעיו של ביינום בפלייאוף הגיעו ל-8.6 נקודות ו-6.9 ריבאונדים למשחק.
קליבלנד קאבלירס
בתחילת עונת חתם בקליבלנד קאבלירס על חוזה לשנתיים עבור כ-25 מיליון דולר. ב-7 בינואר 2014, לאחר שהציג יכולת בינונית והרבה לעורר בעיות משמעת, נשלח ביינום בטרייד לשיקגו בולס, יחד עם בחירות דראפט עתידיות, בתמורה לסמול פורוורד לואל דנג. מיד עם השלמת הטרייד שוחרר ביינום מהבולס.
אינדיאנה פייסרס
כחודש לאחר שחרורו מהבולס, ב-1 בפברואר 2015, חתם באינדיאנה פייסרס על חוזה עד סיום העונה כמחליפו של הסנטר הפותח רוי היברט. כאבים חוזרים בברכו הימנית הגבילו את ביינום בהמשך העונה, ששותף בשני משחקים בלבד במדי הפייסרס.
אבדן הילדות
מושג הילדות
ניל פוסטמן קושר את מושג הילדות עם המצאת הדפוס, התפוצה הנרחבת של הספרים, התפשטות ידיעת קרוא וכתוב, התפתחות ההשכלה, היווצרות מעמד ביניים מבוסס והקמת בתי הספר. הילדות אצל פוסטמן היא התקופה בה הילד לומד בבית הספר בעזרת ספרים. מאמצע המאה העשרים, משנת 1950 בערך בארצות הברית, בעיקר בהשפעת הטלוויזיה החופשית, התחרותית ומרובת הערוצים, נתונה הילדות בסכנה, עם ביטול המחסומים שהציבה החברה כדי להגן על הילדות, וכתוצאה מכך החשיפה של סודות המבוגרים.
הספר נכתב בשנת 1982 ולא דן בהשפעת המחשב האישי והאינטרנט על היעלמות או התקצרות הילדות. אלבין טופלר כתב אף הוא בספריו על התקצרות גיל הילדות, אבל ראה במחשבים ובמהפכת המידע הדיגיטלית את הסיבה העיקרית לכך. ניל פוסטמן, שהלך לעולמו בשנת 2003, כיהן כראש המחלקה לתרבות ולתקשורת באוניברסיטת ניו יורק ונודע בעולם בשל ספריו הביקורתיים על הסגידה בארצות הברית לטכנולוגיה ועל השפעתה השלילית של הטלוויזיה על התרבות והשיח הציבורי.
הקריאה
הקריאה, לפי ז'אן-ז'אק רוסו, היא השוט של הילדות, היא סופה של ילדות מתמשכת. הקריאה מאפשרת כניסה לעולם המידע, והיא מפרידה בין יודעי קרוא וכתוב לבין אלה שאינם יודעים. הקריאה היא השוט של הילדות ויוצרת את הבגרות. הספרות הכתובה כולל מפות, תרשימים, חוזים ותעודות שומרת סודות. המבוגר יכול להתמצא באותם סודות על ידי קריאה. ללא ידיעת הקריאה אין הבדל בין הילד לבין המבוגר והסודות הקיימים מעטים. בעולם שבו נעדרת ידיעת הקריאה והכתיבה, נעדר מושג החינוך ומושג הבושה, ונעדרת גם הילדות. ההגדרה של הבגרות התבססה על ידיעת הקריאה והכתיבה. ניל פוסטמן כתב על כך שהדפוס יצא מן העריסה נכנס לשם מושג הילדות. במקום שהעריכו את ההשכלה היו בו בתי ספר שם התפתח במהירות מושג הילדות. בתקופת הילדות, בתקופת החינוך הפורמלי, נמנעים מלהציג לילדים דרישות ונמנעים להטיל עליהם משימות ואחריות של מבוגרים.
לדעת ניל פוסטמן, התקופה משנת 1850 ועד שנת 1950 מייצגת בארצות הברית את פסגת הילדות. בשנת 1950 החלו בארצות הברית שידורי טלוויזיה מסחריים המאיימים על הילדות. בתקופת הילדות המידע נשלט על ידי המבוגרים ומוקנה לילדים בהדרגה ובצורה מווסתת על ידי לימוד הדרגתי. הטלוויזיה, לדעת פוסטמן, מציגה מידע על ידי תמונות שהגישה אליו שווה לכול. אין הבדל בין ילד לבין מבוגר. הטלוויזיה גלויה לכל, והאופי של השידורים הרצופים והתחרות בין הערוצים אינם מאפשרים בררנות. גם לקולנוע ישנה השפעה דומה, אבל הנגישות של הטלוויזיה מכריעה.
השפעת הטכנולוגיה
התרבות המבוססת על ידיעת הקריאה והכתיבה מאופיינת, לדעת פוסטמן, בשליטה עצמית, דחיית סיפוקים, כושר חשיבה מושגי ורציף, המשכיות – עבר ועתיד, היגיון וסדר היררכי. המילה המודפסת הביאה עמה את היווצרות ההיגיון, המדע, החינוך, הטכנולוגיה וה-Civilite. ניל פוסטמן מצר על כך שהדיון בטלוויזיה הוא דיון רדוד, וגם כאשר הנושא חשוב, כמו בחירות לנשיאות, לא מתקיים דיון ממשי בין המועמדים. הדרך שהטלוויזיה מציגה נושא היא דרך של סיפור. נושא בחדשות מוצג כסיפור, לרוב בן שלושים עד מאה ושמונים שניות ובממוצע פחות מדקה. הכול מוצג כמו תוכנית בידור. הדרך להצגה רצינית ומעמיקה היא על ידי הרצאה מול המצלמות, וזו איננה הדרך של הטלוויזיה. עידן הסיפור הוא עידן עסקי הבידור והשעשועים, לטענת ניל פוסטמן. הטלוויזיה מתקשה להציג עבר ועתיד, והיא מדיום המרוכז בהווה. הטלוויזיה מבטאת את עיקר התוכן בעזרת דימויים חזותיים ולא באמצעות השפה.
סיכום
פוסטמן מסכם את אובדן הילדות בשש שאלות ותשובות:
קומסול מולטיפיזיקס
התוכנה פותחה בשנת 1986 על ידי שני סטודנטים בוגרים, סונטה ליטמרק ופראד סעידי, אשר למדו אצל גרמונד דהלקוויסט, מתמטיקאי שוודי נודע, בהתבסס על קוד שפותח עבור קורס מתקדם באוניברסיטת Royal Institute of Technology שבסטוקהולם, שוודיה. בישראל משווקת התוכנה על ידי חברת נומריקל.
מודולים
המודול מאפשר לבצע סימולציה של מערכות משולבות של גופים גמישים וקשיחים, כאשר כל גוף יכול להיות נתון לתזוזות סיבוביות רבות. ניתוח מסוג זה מסייע בזיהוי נקודות קריטיות במערכות עם גופים מרובים, וכך ניתן לקבל ניתוחים מבניים יותר מפורטים ברמת הרכיב.
אנדוסול
אנדוסול (Andosol), או אנדיסול (Andisol) לפי שיטת מיון הקרקעות של מחלקת החקלאות של ארצות הברית, הוא סוג קרקע הנוצר מטפרה געשית עם תכולה גבוהה של זכוכית וחומרים קולואידיים אמורפיים, בהם אלופאן, אימוגוליט ופריהידריט. סוג קרקע זה מכסה כ-1%–2% מהיבשה בכדור הארץ אשר אינה מכוסה בקרח, ובעיקר נפוץ בשולי טבעת האש, כמו גם בשטחי בקע מזרח אפריקה (חלק מן הבקע הסורי-אפריקני), איטליה, איסלנד והוואי. מקור השם אנדוסול הוא ביפנית, שבה משמעות המילים "אן" ו"דו" היא קרקע כהה. שם נוסף ביפנית לתיאור קרקע זו הוא קוּרוֹבּוֹקוּ.
מאחר שקרקעות אלו הן קרקעות צעירות למדי, הן על פי רוב פוריות מאוד, למעט במקרים שבהם זרחן מקובע בהן בקלות, דבר המתרחש לעיתים באזורים טרופיים. הן בדרך כלל יכולות לתמוך בחקלאות נמרצת עם גידולים מגוונים.
גרף מרחיב
במתמטיקה, גרף מרחיב (מכונה גם אקספנדר) הוא גרף "קשיר ביותר", במובן זה שכדי לפרק אותו לשני רכיבי קשירות גדולים יש להוציא ממנו מספר רב של צלעות. לגרפים מרחיבים שהדרגה שלהם קטנה יש שימושים רבים בקומבינטוריקה ובמדעי המחשב.
מכיוון שכל גרף סופי הוא מרחיב במידה מסוימת, עיקר העניין הוא בסדרות של גרפים שכולם מרחיבים במידה קבועה. למרות שמבחינה הסתברותית רוב הגרפים הם מרחיבים, לא קל לבנות משפחות כאלה במפורש.
הגדרה קומבינטורית
גרף רגולרי X=(V,E) בעל n קדקדים ודרגה k נקרא c-מרחיב אם לכל קבוצה של קודקודים A\subset V מתקיים . כאשר מסמנים ב-\partial A את קבוצת הקודקודים שאינם ב-A אבל מחוברים לקודקוד ששייך ל-A.
קל לראות שכל גרף קשיר הוא c-מרחיב עבור c>0 קטן מספיק. לכן מתייחס לפעמים השם "גרף מרחיב" למשפחה אינסופית של גרפים שכולם מרחיבים עם אותו קבוע c (ואותו k), ולא לגרף בודד.
הגדרה ספקטרלית
בהינתן גרף רגולרי כאמור לעיל, מטריצת השכנות שלו היא מטריצה בגודל n\times n כך שהתא במיקום (i,j) מכיל את הערך 1 אם קודקוד i מחובר לקודקוד j, ואת הערך 0 אחרת. הערך העצמי המקסימלי של מטריצת שכנות של גרף k-רגולרי הוא תמיד k ואם הגרף דו צדדי,  גם (-k) הוא ערך עצמי. ערכים עצמיים אלה נקראים טריביאלים. אומרים שהגרף הוא \alpha-מרחיב (במובן הספקטרלי) אם לכל ערך עצמי לא טריביאלי מתקיים.
הגדרה זו של גרפים מרחיבים שקולה להגדרה הקודמת, כלומר לכל k ולכל \alpha >0 יש c>0 כך שכל גרף שהוא \alpha-מרחיב לפי ההגדרה הספקטרלית, הוא גם c-מרחיב בהגדרה הקומבינטורית ולהפך.
קיום ובניה של גרפים מרחיבים
על ידי שיקולי ספירה קל להראות שיש גרפים מרחיבים. ליתר דיוק, אם k>5 ואם מגרילים גרף מקרי k-רגולרי על n קדקדים, אז כאשר n שואף לאינסוף, ההסתברות שהגרף הוא -מרחיב שואפת ל-1. בפרט, יש גרפים מרחיבים מכל סדר גדול מספיק.
בשנת 1988 אלכס לובוצקי ופיטר סרנק בנו דוגמה מפורשת לגרפי רמנוג'אן שהם אקספנדרים אופטימליים. הבנייה נעזרה בהוכחה של השערת רמנוג'אן על ידי פייר דלין בתורה של תבניות מודולריות, כתוצאה מהוכחת השערות ווייל.
כיום ידועות מספר שיטות לבניית גרפים מרחיבים. השיטות המודרניות נעזרות בתחום הקומבינטוריקה האריתמטית, ונסמכות על עבודות של הלפגוט, בורגיין-גמבורד-סרנק, בורגיין-ואריו וגרין-טאו-ברוליארד.
שימושים של גרפים מרחיבים
לגרפים מרחיבים שימושים רבים במתמטיקה ובמדעי המחשב. להלן מבחר דוגמאות:
אי שוויון צ'יגר
קבוע צ'יגר (Cheeger) הוא מדד מספרי האם גרף מכיל "צוואר בקבוק". הקבוע מוגדר על ידי (מהי קבוצת הקודקודים בגודל של עד חצי ממספר הקודקודים, שעבורה מספר הקשתות שיצאו ממנה ביחס לגודל שלה יהיה מינימלי).
פסטיבל גליינדבורן
פסטיבל האופרה השנתי של גליינדבורן, אחד הפסטיבלים החשובים ביותר בעולם , מתקיים מאז 1934 בגליינדבורן, במזרח אסקס, אנגליה.
היסטוריה
ג'ון כריסטי רכש בית כפרי בגליינדבורן בשנת 1920. הוא היה בעליה של חברת היל, נורמן וברד בע"מ לבניית עוגבים, והחל להתאים את אולם המוזיקה של גליינדבורן, שאורכו 24 מטרים, לחדר עוגב, כך שיתאים לאחד העוגבים הגדולים ביותר באנגליה, שאיננו בקתדרלה.
אהבת המוזיקה של כריסטי הביאה אותו לקיום ערבי אופרה לחובבים בחדר זה. באחד הערבים האלה פגש את אשתו לעתיד, אודרי מילדמיי. היא הייתה זמרת מקצועית, והוזמנה לשוות נופך של מקצועיות למופע. במהלך ירח הדבש שלהם, שכלל ביקורים בפסטיבל זלצבורג ובפסטיבל ביירוית, עלה בדעתם של כריסטי ואשתו הרעיון להביא אופרה מקצועית אל גליינדבורן.
הם בנו תיאטרון עם אולם בן 300 מושבים ובור תזמורת גדול.
הפקה ראשונה
כריסטי הזמין את המנצח פריץ בוש ואת הבמאי קרל אברט, שניהם גולים מגרמניה הנאצית, והעלה את ההפקה הראשונה ב-28 במאי 1934.
התפתחות
התיאטרון המקורי של ג'ון כריסטי, שנבנה לצד הבית, הורחב ושופר פעמים רבות מאז הקמת המבנה המקורי, ובראשית שנות ה-90' הוקף מכלול מבני-עזר - מסעדות, חדרי הלבשה, מחסן ושאר מתקנים.
בשנת 1992 אירח התיאטרון הישן את הפסטיבל האחרון שלו.
בית אופרה חדש
בשנת 1994 הושלמה בגליינדבורן בנייתו של תיאטרון חדש וחדיש, שבו אולם בן 1200 מושבים, בעלות של כ-34 מיליון לירות שטרלינג, שנאספו בתרומות מן הציבור.
ניהול הפקות אופרה בפסטיבל
מנהל ההפקות בפסטיבל בין השנים 1994 ל-2000 היה סר גרהם ויק, במאי האופרה הנודע, אשר הלך לעולמו בגיל 67 לאחר שחלה בקורונה.
פרס נבולה
פרס נבולה (באנגלית: Nebula Award) הוא פרס ספרותי שניתן כל שנה מטעם אגודת סופרי המדע הבדיוני והפנטזיה של אמריקה (SFWA) לכותבי סיפורי המדע הבדיוני הטובים ביותר שפורסמו בארצות הברית במהלך השנתיים שקדמו לחלוקת הפרס.
אין מדובר בפרס כספי, אלא רק בכבוד. עם זאת, המפרסמים של הספרים להוטים לציין שהספרים זכו בפרס זה, שכן העובדה שספר זכה בפרס זה, כמו בפרס הוגו, מביאה לעלייה במכירות הספרים. לעיתים קורה שבאותה שנה ניתנים הן פרס נבולה והן פרס הוגו לאותו הספר.
קטגוריות הפרסים
עם ייסוד הפרס בשנת 1966, פרסי נבולה ניתנו בארבע קטגוריות: רומן, נובלה, נובלה קצרה, וסיפור קצר.
הקטגוריות מוגדרות כדלקמן:
החל משנת 1974 [(1974–1978)(2000–2009)] ניתן הפרס גם עבור התסריט הטוב ביותר, והחל משנת 2018 ניתן הפרס גם עבור כתיבה למשחקי וידאו ומשחקים שולחניים.
היסטוריה
זוכים מפורסמים נוספים בפרס:
אייזק אסימוב, אורסון סקוט קארד, סמואל ר. דילייני, הרלן אליסון, ויליאם גיבסון, ג'ין וולף, לארי ניבן, פרדריק פול, רוברט סילברברג, תאודור סטרג'ן, רוג'ר זילאזני, דניאל קיז וארתור סי. קלארק.
פרסים נוספים
פרסים נוספים הניתנים במעמד חלוקת פרסי נובלה, בכל שנה/שנתיים, הם: פרסי כבוד לתרומה בתחום המדע הבדיוני, פרס דיימון נייט עבור מפעל חיים, פרס אנדרה נורטון (ניתן לראשונה בשנת 2005. קודם לקטגוריה רשמית בשנת 2020) עבור בני נוער וסופרים צעירים ופרס ריי ברדבורי (ניתן לראשונה בשנת 1991. קודם לקטגוריה רשמית בשנת 2020) עבור סרטים או פרקי טלוויזיה דרמטיים.
נדב בן ירבעם
נָדָב הוא דמות מקראית, מלך ישראל השני, איש שבט אפרים. לפי הכרונולוגיה המסורתית מלך על ממלכת ישראל בשנים 907 לפנה"ס עד 906 לפנה"ס. היה בנו של ירבעם.
מיד לאחר מות אביו ירש את מקומו בתרצה, בירת ממלכת ישראל. המקרא מתאר אותו: "וְנָדָב בֶּן-יָרָבְעָם מָלַךְ עַל-יִשְׂרָאֵל בִּשְׁנַת שְׁתַּיִם לְאָסָא מֶלֶךְ יְהוּדָה וַיִּמְלֹךְ עַל-יִשְׂרָאֵל שְׁנָתָיִם. וַיַּעַשׂ הָרַע בְּעֵינֵי ה' וַיֵּלֶךְ בְּדֶרֶךְ אָבִיו וּבְחַטָּאתוֹ אֲשֶׁר הֶחֱטִיא אֶת-יִשְׂרָאֵל".
גם מלך צעיר זה יזם תנופה חדשה במלחמת האחים בין ממלכת ישראל לממלכת יהודה. כיוון שחשש לתקוף את יהודה במישרין לאחר התבוסות שנחלה ממלכת ישראל בקרבות עם אביה, הוא בחר לצור על גבתון וללוכדה מידי הפלשתים במטרה לתקוע טריז בין יהודה לפלשת, ולכתר את ממלכת יהודה ממערב. גבתון השתייכה לממלכת עקרון, אחת מחמשת המרכזים הפלשתים, שגבלה בממלכת יהודה. לעקרון השתייכו, מלבד גבתון, הערים אלתקה, תמנה, ואפשר שגם גזר.