cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
יוליה פלוטקין
קריירה
בשנת 2017 סיימה לימודי עיצוב אופנה בסטודיו 6b ועיצבה קולקציית שמלות ערב. במקביל סיימה קורס משחק בשיטת איוונה צ'אבק אצל שחר רוזן. באותה שנה השתתפה בסדרה "שרה שטיין" שיועדה לגרמניה בעונה הראשונה.
ב 2018 גילמה את ליאת בסרט הקצר של אורית פוקס רותם, "הינומה" שהיה מועמד לפרס אופיר על הסרט הקצר הטוב ביותר. עוד באותה שנה גילמה את אנה במחזה "קיצור תהליכים", שכתב רועי רשף מליח שעלה בצוותא.
פלוטקין מלמדת משחק משנת 2015 בסטודיו במה. הנתחתה תוכנית לייף סטייל בשם "עיצובינה" מבית מגזינה באתר וואלה! NEWS. ב-2020 הובילה והנחתה את התכנית "הנבחרים", תוכנית צרכנות מבית "וואלה NEWS".
פלוטקין חברה לסופרת דנה אבירם והפכה פעילה בתחום הזהירות ברשת בבתי ספר ברחבי הארץ, מובילה שתי הצגות יחיד- "חברים ברשת", "חרם על רותם" בשילוב הרצאות וסדנאות להורים וילדים. אבירם אף הוציא את הספר "מפורסמת" שנכתב בהשראת הצגה שיצרו יחד, המתאר מקרים אמיתיים של נערות בהתמודדות עם הרשתות החברתיות.
חיים אישיים
ב-2013 פלוטקין נישאה לשחר עוז. ב-2015 נולד בנם הבכור, וב-2017 נולדה להם בת. ב-4 ביולי 2022 התגרשו.
למדה פסיכולוגיה באוניברסיטה הפתוחה.
עמק אראטיקס
עמק אראטיקס (באנגלית: Erratics Valley; מילולית "עמק הבלתי סדירים") הוא עמק באי סיגני בארכיפלג איי אורקני הדרומיים שבאנטארקטיקה.
העמק חשוף מקרח, ונוצר עקב נסיגת קרחון.
העמק ממוקם מצפון לויילרז בלאף.
מקור השם
שמו של העמק ניתן לו בשנת 2004 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
השם תיאורי ומתייחס לסלעים שהתגלו בעמק, אשר נמצאים לעיתים רחוקות באי סיגני - ולכן מיקומם בעמק חריג.
בשמלה אדומה
בְּשִׂמְלָה אֲדֻמָּה הוא שיר שכתבה רותי ספרוני, שהלחין יאיר רוזנבלום וביצעה להקת הנח"ל.
השיר נכלל בתוכניתה ה-21 של להקת הנח"ל, "קרנבל בנח"ל". סולן השיר היה מוטי פליישר, ושאר הזמרים היו מירי אלוני, מאיר פניגשטיין, דני סנדרסון, אלון אולארצ'יק, אלי מגן, אופירה גלוסקא ועמוס טל שיר.
הפתיח של השיר היה מושמע לעיתים בקול ישראל בלופ, כדי למלא את הזמן שנותר לפני מהדורת החדשות.
השיר נכלל בפרסומת לגבינת "נעם" של טרה, בכיכובו של מנשה נוי.
מילות השיר
השיר מתאר ילדה קטנה השואלת שאלה תמימה: "למה?", אך כל המבוגרים אינם יודעים את התשובה:
בשמלה אדומה ושתי צמות, ילדה קטנה, יחידה ותמה עמדה ושאלה - למה? וכל הרי הגעש וכל הסערות עמדו מזעפם ולא מצאו תשובה
החיות עצרו מרוצתן, ילדה קטנה יחידה ותמה, עמדה ושאלה - למה?
וכל התותחים וכל החילים וכל הגדולים וכל החכמים עמדו חיוורי פנים ולא מצאו תשובה.
הערות שוליים
[6] מתוך שיעור של נתנאל אלינסון על פרק יא בספר שופטים
אקדמיית קהאן
אקדמיית קהאן (באנגלית: Khan Academy) הוא ארגון אמריקאי ללא כוונת רווח שנוסד בשנת 2008 על ידי סלמאן ח'אן, במטרה לספק לכל אדם אפשרות לצפות בשיעורים מוקלטים, בנושאים מגוונים, בכל זמן ובכל מקום. באתר האינטרנט של אקדמיית קהאן קיימים כ-3,000 סרטונים בני 10 דקות בממוצע כל אחד, שעוסקים במגוון נושאי לימוד: מתמטיקה, היסטוריה, בריאות ורפואה, כלכלה, פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, אסטרונומיה, קוסמולוגיה, כימיה אורגנית, אזרחות אמריקאית, תולדות האמנות, מיקרו-כלכלה, מקרו-כלכלה ומדעי המחשב. הסרטונים מאוחסנים בשרתי האינטרנט של אתר יוטיוב. הפרויקט נתמך על ידי קרן ביל ומלינדה גייטס וחברת גוגל.
בשיעורים המוקלטים אין רואים את פניו של המורה. הצופה רואה מסך שחור המדמה לוח כיתה שעליו מסביר המורה את השיעור באמצעות קולו תוך שהוא משרטט תרשימים באמצעות סמן עכבר ופותר תרגילים. בתי ספר בקליפורניה שהשתתפו בניסוי למידה על פי שיעוריו של קהאן, הפכו למעשה את היוצרות בין לימוד פרונטלי ושעורי בית: שעורי הבית הם צפייה בסרטונים של קהאן אודות חומר לימודי חדש ואילו בכיתה המורה רק עובר בין התלמידים הפותרים תרגילים ומסייע למתקשים.
ראשית המיזם בסיוע מקוון בלימודי המתמטיקה שרצה ח'אן לתת לבת דודתו.
ביוזמת שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב, מכון דוידסון לחינוך מדעי ואיגוד האינטרנט הישראלי החל פרויקט של תרגום הסרטונים לעברית.
אלכסנדר מיכאילוביץ' אורליקוב
אלכסנדר מיכאילוביץ' (אנשל מויסייביץ') אוֹרְלִיקוֹב (ברוסית: Александр Михайлович (Аншель Моисеевич)Орликов; 5 במאי 1919 – 2 במרץ 1945) היה יהודי סובייטי, שעוטר כגיבור ברית המועצות על פועלו כמפקד פלוגת טנקים של הצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה
נולד בעיר אודסה במשפחת פועלים יהודים בזמן מלחמת האזרחים ברוסיה. סיים בית ספר עם תקופת לימוד שבע שנים בעיר ובהמשך בית ספר מקצועי. עבד כמסגר במפעל לבניית מכונות בעיר.
ב-1939 התגייס משם לצבא האדום שם נרשם במסמכים כרוסי. ביוני 1941 לפי אחד המקורות הגיע לחזית מלחמת העולם השנייה והשתתף בהגנת קייב. לפי מקור אחר, התחיל את המלחמה בחזית קרליה והמשיך להילחם בה עד 1 בינואר 1942. נפצע ב-23 בפברואר 1943. לאחר השיקום סיים את מכללת הטנקים של עיר פושקין ששכן אז בעיר. באותה השנה הצטרף למפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות.
במסגרת החזית האוקראינית הראשונה ב-25 בינואר 1944 עם יחידת טנקים הצליח לכבוש את הכפר, נפצע קלות ועל הפעולה הזו עוטר בעיטור "הכוכב האדום" הראשון.
ב-30 ביולי בקרב במהלך חציית ויסלה החליף מפקד הפלוגה שנפצע וקידם את צליחת ויסלה. בהמשך בקרב ליד פאקשיווניץ התקדם וחסם צליחה נגדית של וורמאכט ליד עיירת טרנובז'ג ועל הפעולות הללו עוטר בעיטור "הכוכב האדום" השני.
בקרבות בין 14 ל-21 בינואר 1945 פלוגת הטנקים בגדוד הטנקים מס' 3 של חטיבת הטנקים מס' 44 בגיס טנקים המעוטר מס' 11 בארמיית המשמר המשוריינת הראשונה של החזית הבלארוסית הראשונה בפיקודו פרצה את ההגנה של וורמאכט על נהר פיליצה מצידו הדרומי ולאחר שגילתה כי הגשרים עליו פוצצו ביצע עם הפלוגתו צליחת הנהר במקום רדוד ועזרו להשתלט על המאחז שהוקם קודם לכן. בהמשך פרץ ראשון לעיירה לונטשיץ. על כך בפקודת הנשיאות ברית המועצות הוחלט להעניק לו עיטור "גיבור ברית המועצות" ב-27 בפברואר 1945, עיטור כוכב הזהב ועיטור לנין. נפצע ב-21 בינואר בהמשך הקרבות והובל לבית חולים שדה.
נפטר ב-2 במרץ 1945. נקבר ב בקבר מס' 55.
נציבות קבילות שוטרים וסוהרים
נציבות קבילות שוטרים וסוהרים היא יחידה במשרד לביטחון הפנים שתפקידה לברר קבילות של שוטרים וסוהרים נגד מפקדיהם.
היסטוריה
הנציבות הוקמה ב-1980 כשנתיים לאחר שהוועדה לבירור נושא הפשיעה בישראל (ועדת שימרון), המליצה לעשות זאת כחלק מהמלצותיה לשינויים מבניים במשטרת ישראל (״על מנת למנוע לחצים שדרגים נמוכים לא יוכלו לעמוד בהם״), וכן זמן קצר לאחר שפקודת המשטרה תוקנה ונאסר בה על התארגנות שוטרים. מבנה הנציבות ואופי פעולתה התבססו במידה רבה על נציבות קבילות החיילים שהוקמה שש שנים קודם לכן. מעמדה של הנציבות בעניין שוטרים עוגן בפקודת המשטרה, ומקביל תוקנה גם פקודת בתי הסוהר להסדרת מעמדה בעניין סוהרים. בשנת 2006 הועברו ההוראות בעניין מפקודת המשטרה לחוק המשטרה (דין משמעתי, בירור קבילות שוטרים והוראות שונות), התשס"ו-2006, תוך עריכת שינויים שונים במבנה הנציבות ודרכי פעולתה, בהתבסס על לקחים שהופקו בשנות פעילותה. בשנת 2008 בוצעו תיקונים דומים גם בפקודת בתי הסוהר.
נציב הקבילות
בראש הנציבות עומד נציב הקבילות, שמתמנה בידי השר לביטחון הפנים, לאחר התייעצות עם שר המשפטים ובאישור ועדת הפנים והגנת הסביבה של הכנסת. כשיר לכהן כנציב מי שכשיר להתמנות שופט מחוזי, הוא אינו שוטר או סוהר, הוא בעל ידע מקצועי, רקע או ניסיון בתחומים הקשורים למשטרה ולשירות בתי הסוהר, והוא לא הורשע בעבירה שמפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה אין הוא ראוי לכהן בתפקיד. תקופת כהונתו חמש שנים, וניתן להאריכה בשנתיים נוספות. הנציב אינו כפוף למפכ"ל המשטרה או לנציב בתי הסוהר, וכדי להבטיח את עצמאותו, קובע החוק במפורש כי "אין על נציב הקבילות מרות בענייני מילוי תפקידו... זולת מרותו של הדין".
באנשי (פירושונים)
ראו גם
}}
גדעון אילת (טייס)
גדעון אילת (נולד בדצמבר 1952) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף. כיהן כראש להק המודיעין.
שירות צבאי
בשנת 1970 התגייס לחיל האוויר וסיים קורס טיס במגמת קרב. עם סיום הקורס, הוצב כטייס קרב בטייסת 201, טייסת F-4 פנטום ("קורנס"). את גיחתו המבצעית הראשונה במטוס ערך במלחמת יום הכיפורים בחזית הדרום. בהמשך לקח חלק בלחימה גם בחזית הצפון. בשנים 1983-1985 פיקד על טייסת 109. לאחר מכן, בשנים 1987-1988, פיקד על טייסת 117 בעת קליטת מטוסי F-16C/D. בשנים 1992-1994 שימש כמפקד בסיס רמת דוד ובשנים 1994–1996 שימש כראש להק המודיעין.
Changing
Changing הוא סינגל של הצמד המוזיקלי הבריטי, סיגמא, בשיתוף פעולה עם הזמרת הבריטית, פאלומה פיית'. השיר נכתב על ידי TMS, ויין הקטור ואלה אייר, והופק על ידי TMS וסיגמא. השיר הופיע בפרסומות של וודאפון באוקטובר 2017.
השיר, שיצא ב-14 בספטמבר 2014, נמצא באלבום האולפן הראשון של הצמד, Life. גרסה חלופית של השיר מופיעה באלבום האולפן השלישי של פיית', A Perfect Contradiction: Outsiders' Edition.
נכון למאי 2022, השיר הושמע למעלה מ-97 מיליון פעמים בספוטיפיי.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ, שצולם במיאמי ובוים על ידי קרייג מור, הועלה ליוטיוב ב-17 ביולי 2014. נכון למאי 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-61 מיליון צפיות.
Sledgehammer (שיר של פיפת' הרמוני)
Sledgehammer הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הבנות האמריקאית פיפת' הרמוני. השיר יצא לאור ב-28 באוקטובר 2014, כסינגל השני מתוך האלבום Reflection, על ידי חברות התקליטים אפיק וסייקו מיוזיק.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר הועלה על ידי הלהקה לערוץ היוטיוב שלה. בקליפ מככבות כל חברות הלהקה.
נכון למאי 2020 צבר הווידאו קליפ של השיר כ-172 מיליון צפיות.
ביקורות והצלחה
השיר זכה לביקורות חיוביות מאוד.
הסינגל נמכר בארצות הברית בלמעלה ממיליון עותקים.
בשנת 2017 מוקם השיר במקום ה-57 ברשימת שירי להקות הבנות הטובים בכל הזמנים שנערכה על ידי המגזין בילבורד.
השיר בוצע על ידי הלהקה בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה 2014, בתוכניות הטלוויזיה "בוקר טוב אמריקה", "המופע של אלן דג'נרס", "The Talk", ועוד.
מונדינה
מונדינה (באיטלקית: mondina; הטיה של הפועַל "לנקות") היה כינוי לנשים שעבדו בשדות האורז בצפון איטליה מסוף המאה ה-19 ועד אמצע המאה ה-20.
היסטוריה
בשדות האורז של עמק הפו הועסקו "מונדינות" (מנכשות אורז) בעבודה שכללה הסרת עשבים שוטים שגדלו בשדות אורז, שהפריעו לצמיחה בריאה של צמחי אורז צעירים. העבודה התרחשה במהלך הצפת השדות, מסוף אפריל עד תחילת יוני מדי שנה. עבודת ה"מונדינות" הייתה משימה קשה ומעייפת, ובוצעה בעיקר על ידי נשים עניות מהמחוזות אמיליה-רומאניה, ונטו, לומברדיה ופיימונטה. הפועלות עבדו ימי עבודה ארוכים בחודשי הקיץ החמים כאשר רגליהן היחפות שקועות במים עד הברכיים, וגבן כפוף במשך שעות רבות. תנאי העבודה הקשים, השעות הארוכות והשכר הנמוך הביאו לאי שביעות רצון מתמדת, ומדי פעם התעוררו מהומות ומחאות. ה"פדרוני", בעלי החוות הקשוחים, התעמרו בנשים, ובזמני שביתות ומחאות הביאו עובדים זמניים שכונו "שוברי שביתה".
המחאה העממית של הפועלות הולידה שירי מחאה רבים, בהם שירים הקוראים לקיצור שעות העבודה, שירים נגד שוברי השביתה ושירים נגד בעלי החוות הנצלנים. המחאה תוארה ביצירות ספרותיות ואמנותיות רבות, בהן הסרט "האורז המר", שהיה מועמד לזכייה באוסקר. לאחר מאבקים רבים, הממשלה קיבלה את דרישות המפגינים, ובין השנים 1906 ל-1909 נחקקו מספר חוקים בהם נקבע כי יום עבודה יוגבל ל-8 שעות.
שירי מחאה
שיר המחאה הנפוץ ביותר בקרב המונדינות היה השיר "Alla mattina appena alzata" ("קמתי השכם בבוקר"). שורותיו הראשונות של השיר, בתרגום חופשי, הן: "בבוקר התעוררתי, להתראות יפהפייתי, להתראות יפהפייתי, להתראות יפהפייתי, להתראות, להתראות, להתראות. בבוקר התעוררתי, לצאת לשדות האורז אני מוכרח".
על בסיס שיר זה נוצר שיר המחאה האנטי-פשיסטי "בלה צ'או", שמקורו בתנועות פרטיזנים שפעלו נגד משטר איטליה הפשיסטית. השיר שימש השראה לפרטיזנים בכפרים ובעיירות שפעלו נגד המשטר ונגד חיילי גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
שירי מחאה נוספים היו "Se otto ore vi sembran poche" (אם שמונה שעות נראות לך קצרות), "Scior padron da li belli braghi bianchi" ועוד.
מחלף חנה
היסטוריה
בעבר המקום היה צומת המחבר בין כביש 65 לכביש 652. הצומת הפך למחלף כחלק מתוכנית שדרוג כביש 65.
המחלף מתפקד כמפרידן ונפתח ב-2020.
שעון נוכחות
שעון נוכחות משמש בעיקר לרישום נתוני כניסה של עובדים לעבודה ויציאה ממנה, לשם חישוב הזכויות הנובעות מנוכחותם בעבודה (בהתאם ל לחוק שעות עבודה ומנוחה, שעון נוכחות הוא דרך המלך לרישום נוכחות העובדים, רישום שעל פי סעיף זה המעסיק מחויב לו). בנוסף משמש שעון נוכחות לרישום כניסה לחדרים מסוימים במקום העבודה, כגון חדר אוכל או מתקן מאובטח, וכן ניתן להשתמש בו לרישום התחלה וסיום של פרויקט במהלך יום העבודה.
קיים מגוון רחב של שעוני נוכחות:
יאקימנקה
נפת יָאקִימַנְקָה (ברוסית: район Якиманка) היא נפה במחוז המרכזי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 4.80 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 27,911 תושבים (2020).
מקור שמה של הנפה
הנפה נקראת על שם הרחוב הראשי יאקימנקה (מסוף המאה ה־18 רחוב בולשאיה יאקימנקה) שבתורו קרוי על שמה של קפלת יהויקים ואנה מכנסיית בלגובשצ'ניה, שנבנתה לראשונה בשנת 1493 ונהרסה בשנת 1969. הכנסייה הייתה ממוקמת בצומת הרחובות מלאיה יאקימנקה ויאקימנסקי.
גטו סוסנוביץ
גטו סוסנוביץ היה גטו יהודי שהוקם בעיר סוסנוביץ שבמחוז שלזיה עילית בפולין הכבושה בתקופת השואה. .
היסטוריה
לפני מלחמת העולם השנייה חיו בסוסנוביץ כ-30,000 יהודים, שהיוו כ-20% מאוכלוסיית העיר. לאחר הכיבוש הגרמני גרשו הנאצים לסוסנוביץ את היהודים מהקהילות הקטנות שבסביבתה, בשיאו היו בגטו כ-45,000 איש. סוסנוביץ ובנדין הסמוכה הפכו לעיירות מרכזיות באזור זגלמביה שעדיין היו מיושבות על ידי יהודים.
העיר, הממוקמת על הגבול בין פולין לגרמניה לפני המלחמה, נכבשה על ידי גרמניה הנאצית בימים הראשונים של הפלישה לפולין בספטמבר 1939. יהודים מקומיים רוכזו באופן מיידי והחל מסע הוצאות להורג ראשונות. זמן קצר לאחר מכן, הוקם הגטו. ב-9 בספטמבר, נשרף בית הכנסת הגדול בסוסנוביץ.
מאז הוקם הגטו, החלו יהודים להישלח למחנות עבודה והשמדה במעין 'טפטוף' קבוע. בסוף אפריל 1942 נשלח צו התייצבות ליהודי הגטו, אלפי יהודים, בינייהם נטולי משפחות עבודה, זקנים ומשפחות מרובות. למתייצבים נאמר שיעד הגירוש הוא טרזין, בעוד שיעד הגירוש היה אושוויץ.
ב-15 במרס 1943 הושלמה העברת התושבים הפולנים מגטו שרודולה והחלו להעביר את יהודי סוסנוביץ לגטו זה. מאוקטובר 1942 עד ינואר 1943 הגטו הועבר למחוז סרודאלה הגובל בגטו בנדין. בשלב זה, כ-13,000 יהודים עדיין חיו בסוסנוביץ. אלפי יהודים גורשו מהגטו לאושוויץ ביוני 1943. הגטו חוסל חודשיים לאחר מכן, בחודש אוגוסט, וכמעט כל היהודים שנותרו בו גורשו גם כן לאושוויץ. כמה מאות יהודים נותרו בגטו שרודאלה, שחוסל בינואר 1944.
פעילות מחתרתית בגטו סוסנוביץ אורגנה על ידי תנועות הנוער הציוניות גורדוניה והשומר הצעיר. במהלך הגירוש הסופי באוגוסט 1943, הארגון היהודי הלוחם (אי"ל) בבנדין וסוסנוביץ קיים מרד נגד הגרמנים, כאקט אחרון של התרסה, אך הוא לא צלח, ומרבית הלוחמים היהודים נהרגו מול הכוחות הגרמניים העדיפים.
מקבילים (התעמלות)
בהתעמלות מכשירים, המקבילים הם מתקן המורכב משני מוטות עץ אופקיים מקבילים, המיוצבים באמצעות חיבור לקרקע. בדומה לתרגילי הטבעות, המתח וסוס הסמוכות, על המקבילים מתחרים גברים בלבד, מאחר שמדובר במתקן הדורש כוח פיזי רב בפלג הגוף העליון. נשים מתחרות במקבילים מדורגים.
תרגיל המקבילים נפתח כאשר המתעמל ניצב על הקרקע, והוא מתחיל כאשר הוא אוחז במקבילים, אליהם הוא מגיע בריצה או בעזרת מקפצה. התרגיל כולל אלמנטים שונים, ובהם סמיכה על שני המוטות, תנופות, סלטות, אלמנטים המתחילים בתליית זרועות, ועוד.
במשחקים האולימפיים
המקבילים נכללו לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אתונה (1896) והאלוף האולימפי הראשון היה היהודי הגרמני אלפרד פלאטו. הפעם הבאה בה נערכו תחרויות אלו הייתה באולימפיאדת סנט לואיס (1904), ומאז אולימפיאדת פריז (1924) הן נערכו בכל המשחקים. שני מתעמלים זכו פעמיים בתואר האולימפי - היפני סוואו קאטו באולימפיאדת מינכן (1972) ובאולימפיאדת מונטריאול (1976), והסיני לי שיאופנג באולימפיאדת סידני (2000) ובאולימפיאדת בייג'ינג (2008).
אינדיאנפוליס ג'טס
אינדיאנפוליס ג'טס (באנגלית: Indianapolis Jets) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר אינדיאנפוליס, אינדיאנה, אשר הוקמה בשנת 1931 ושיחקה בליגת ה-NBL וליגת ה-BAA בין השנים 1937–1949.
היסטוריה
בשנת 1931 הקים את המועדון בעל מכולת מקומי בשם פרנק קאוצקי, וקרא לקבוצה על שמו – אינדיאנפוליס קאוצקיס. בשש עונותיה הראשונות שיחקה הקבוצה בשתי ליגות זניחות יחסית – "ליגת הכדורסל המקצועית הלאומית" (NPBL) ו"ועידת הכדורסל המערב-תיכונית" (MBC). בשנת 1937 שינתה ליגת ה-MBC את שמה ל"ליגת הכדורסל הלאומית" ("National Basketball League", NBL), והחלה לפעול באופן מקצועי עם 13 קבוצות, ביניהן הקאוצקיס. בעונת 1938/1939 שיחק בקבוצה הרכז ג'ון וודן, שבהמשך הקריירה הוביל את קבוצת UCLA לזכייה ב-10 אליפויות ליגת המכללות כמאמן, והוכר כחבר היכל התהילה כשחקן וכמאמן.
במהלך שבע עונותיה בליגת ה-NBL העפילה אינדיאנפוליס לשלב הפלייאוף שלוש פעמים, ולא ניצחה אף סדרת פלייאוף. בעונת עברה הקבוצה לליגת ה-BAA המקבילה, יחד עם מיניאפוליס לייקרס, רוצ'סטר רויאלס ופורט ויין פיסטונס, ושינתה את שמה ל"אינדיאנפוליס ג'טס". באותה עונה, שבדיעבד הייתה האחרונה שלה, ניצחה הקבוצה 18 משחקים בלבד (מתוך 60) ולא העפילה לפלייאוף.
בשנת 1949 הוקמה באינדיאנפוליס קבוצת כדורסל נוספת – אינדיאנפוליס אולימפיאנס – אשר הודיעה על הצטרפותה המתוכננת לליגת ה-NBL, במקביל לג'טס ששיחקו ב-BAA. מאוחר יותר באותה שנה, לאחר שהוכרז על איחוד ליגות ה-BAA וה-NBL לליגת ה-NBA, הוחלט על סגירת מועדון הג'טס לטובת האולימפיאנס, שלמעשה החליפו אותם כקבוצת הכדורסל של אינדיאנפוליס.
השחקן הבולט בקבוצה היה הסנטר ארני רייסן, שקלע 12.6 נקודות למשחק בשלוש עונותיו באינדיאנפוליס. כמו כן שיחקו בקאוצקיס שחקני היכל התהילה לעתיד בראנץ' מקראקן וסטרץ' מרפי.
מאזנים לפני עונה
אין נתונים על עונות 1931–1933 מליגת ה-NPBL. בעונות 1933 עד 1935 ובעונת 1940/1941 הקבוצה לא הייתה פעילה, ובעונות 1942 עד 1945 לקחו הג'טס הפסקה זמנית בעקבות מלחמת העולם השנייה.
המודיעין הצבאי הכללי של סין העממית
המודיעין הצבאי הכללי של סין העממית (פין יין: Er Bu Qingbao Bu) הוא ארגון הביון המרכזי של צבא השחרור העממי של סין. הוקם ב-1950.
הארגון אחראי למודיעין אסטרטגי, מודיעין אותות, ותפעול הכוחות המיוחדים של סין העממית. הארגון אחראי לאיסוף מודיעין אודות צבאות זרים ועוסק בריגול מכל התחומים בעבור הצבא הסיני. בעניינים הנוגעים לביטחון המדינה, הארגון משתף פעולה עם המשרד לביטחון המדינה של סין, גם בנושאי איסוף מודיעין כלכלי ופיננסי. על הארגון מפקחת הוועדה הצבאית המרכזית של הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של סין. ראש הארגון מתמנה על ידי נשיא הרפובליקה העממית של סין, והרמטכ"ל הסיני אחראי לניהול מבצעים.
הארגון כולל מחלקה מיוחדת שפועלת כנגד טאיוואן - המחלקה השלישית, שאחראית על כלל רשת הריגול הסינית בטאיוואן. נוסף לכך, המודיעין של חיל האוויר הסיני, מודיעין הצי והמודיעין האזורי פועלים בכפיפות למודיעין הצבאי הכללי. ישנם כ-35,000 עובדים וסוכנים במודיעין הצבאי הכללי של סין. הארגון משתף פעולה עם ארגוני ביון זרים וב-1997 חתם גם על הסכם לשיתוף פעולה עם הפס"ב הרוסי.
קייאו
קייאו (בספרדית: Callao) היא עיר על חוף האוקיינוס השקט במטרופולין של לימה, בירת פרו. קייאו היא הנמל הימי הראשי של פרו, ובה שוכן גם נמל התעופה הראשי של לימה, נמל התעופה הבינלאומי חורחה צ'אבס. שטח השיפוט של קייאו מורכב מכל אזור קייאו אשר חופף למחוז קייאו (Provincia constitucional del Callao). העיר הוקמה בשנת 1537 על ידי הספרדים, והיא בעלת היסטוריה ימית ארוכה כאחד הנמלים העיקריים באמריקה הלטינית ובאוקיינוס השקט, שכן היא הייתה אחת העיירות הספרדיות החשובות בתקופה הקולוניאלית. מרכז קייאו נמצא כ-15 קילומטרים מערבית ל.
היסטוריה
קייאו הוקמה בשנת 1537 על ידי פרנסיסקו פיסארו על מפרץ קייאו, והפכה במהרה לנמל החשוב ביותר לסחר ספרדי באוקיינוס השקט. בזמן מלכות המשנה של פרו הובאו, סחורות רבות מאזורי פרו, בוליביה וארגנטינה על ידי פרדות דרך הרי האנדים ונשלחו דרך נמל קייאו לפנמה, שם הגיעו דרך היבשה לים הקריבי, ומשם נשלחו דרך האוקיינוס האטלנטי לספרד.
המשנה למלך הקים מחדש את העיר, ובמקביל בנה מבצר (פורטלסה דה ריאל פליפה, Fortaleza de Real Felipe), הניצב על החוף מעל הנמל כדי להגן עליו.
על השליטה על קייאו הייתה לחימה עזה במהלך נגד ספרד. בספטמבר 1823 נחתו סימון בוליבר ואנטוניו חוסה דה סוקרה עם צבא רפובליקת קולומביה הגדולה בקייאו כדי לבוא לעזרת הרפובליקה הפרואנית שהייתה במצוקה. לאחר כניעתו של המשנה למלך הספרדי לאחר קרב אייקוצ'ו ב-9 בדצמבר 1824, הצטרף הבריגדיר הספרדי  לשרידי הכוחות הספרדיים בפורטלסה דה ריאל פליפה וסירב להיכנע. המבצר במפרץ קייאו היה המעוז הספרדי האחרון ביבשת אמריקה הדרומית. המצור נמשך כמעט 14 חודשים. מכיוון שלא הגיעו תגבורת נוספת מספרד, בניגוד לתקוותיו הראשוניות של רודיל אי קפמיו, נאלצו 400 החיילים האחרונים הנאמנים למלך להיכנע לצרים הרפובליקנים ב-22 בינואר 1826. בכך הסתיימה הנוכחות הספרדית באמריקה הדרומית.
בשנת 1851 נבנה קו הרכבת הראשון באמריקה הדרומית בין קייאו ללימה.
במלחמת האוקיינוס השקט הטיל הצי הצ'יליאני סגר על נמל העיר החל מ-10 באפריל 1880. העיר נכבשה על ידי כוחות צ'יליאנים ב-17 בינואר 1881.
ב-28 באפריל 1947 החל תור היירדאל את המסע הראשון שלו עם הקון-טיקי מקייאו.
על החוף שוכנת "המכללה הצבאית לאונסיו פרדו" (Colegio Militar Leoncio Prado), בית ספר צבאי פרואני שמילא תפקיד מרכזי גם ברומן "העיר והכלבים" (La Ciudad y los Perros; 1962) מאת הסופר הפרואני מריו ורגס יוסה.
כיום שוכן בקייאו בית כלא צבאי של, שבו כלואים, בין היתר, מנהיג קבוצת המורדים הנתיב הזוהר אבימל גוסמן, מנהיג התנועה המהפכנית טופאק אמארו ויקטור פולאי (Victor Polay) וראש שירות הביטחון לשעבר תחת הנשיא לשעבר אלברטו פוג'ימורי, ולדימירו מונטסינוס, שהורשע בשחיתות.
בשנת 1966 הוקמה האוניברסיטה הלאומית הטכנית של קייאו, שבהמשך הפכה ל.
באפריל 1967 הקים האפיפיור פאולוס השישי את הדיוקסיה הקתולית קייאו.
ממשל
ענייני השלטון המקומי מחולקים לשתי רמות. עניינים אזוריים מנוהלים על ידי הממשל האזורי של קייאו (Gobierno Regional del Callao), השוכנת ברובע בלוויסטה. עניינים כמו ניקיון, קידום ספורט ושירותים בסיסיים מטופלים על ידי עיריית מחוז קייאו, שהמטה שלה ברובע קייאו. כמו כן, לכל אחד משבעת הרבעים יש עירייה משלו המטפלת בעניינים בתחומי השיפוט שלהם.
חלוקה מנהלית
קייאו מחולקת לשבעה רבעים (distritos), שבראש כל רובע עומד ראש עיר (alcalde) יתרת מחוז קייאו כוללת את האיים לה איסלה סן לורנסו, איסלה אל פרונטון, איסלאס קווינסס ואיסלאס פלומינו, ששטחם בסך הכול 17.63 קילומטרים רבועים.
כלכלה
בין היתר מיוצרים בעיר מוצרים פטרוכימיים, דשנים, טקסטיל ומוצרי עור.
מוצרי היצוא החשובים ביותר בנמל הם נפט, נחושת, ברזל, כסף, אבץ, עופרת, כותנה, סוכר וקפה.
נמל תעופה
נמל התעופה הבינלאומי חורחה צ'אבס (קוד יאט"א: LIM) הוא נמל התעופה הבינלאומי והפנימי העיקרי של פרו. הוא שוכן בקייאו, 12 קילומטרים מהמרכז ההיסטורי של לימה. בשנת 2008 טיפל שדה התעופה ב-8,288,506 נוסעים ו-98,733 טיסות. שדה התעופה משמש כמרכז לחברות תעופה רבות כגון, ו-LATAM פרו.
רכבת
מהנמל מתחיל קו רכבת ללימה החוצה את הרי האנדים של חברת הרכבות הפרואנית (Ferrocarril Central Andino).
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1982
טקס פרסי איגוד תיאטראות וסט אנד לשנת 1982 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד. השם הוחלף ל"פרס לורנס אולבייה" בטקס של 1984.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות
הפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
קירבי האוול-בפטיסט
ביוגרפיה
האוול-בפטיסט' נולדה בפברואר 1987 בלונדון להורים ממוצא אנגלי וג'מייקני והחלה לשחק ב"תיאטרון אנה שייר" (Anna Scher Theatre). היא עברה ללוס אנג'לס כדי ללמוד במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע והשתתפה בחטיבת מערכונים שיצרה השחקנית איימי פולר.
טקס פרסי לורנס אוליבייה 1982
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
קירבי האוול-בפטיסט
ביוגרפיה
היא החלה להופיע ב-2008 בסדרת הדרמה הרפואית הולבי סיטי בתור חולה וב-2011 שיחקה לראשונה בסרט הקצר "Prepping Keisha", בתור קאישה ג'יימס.
לאורך השנים הופיעה במספר הופעות אורח קצרות או בסרטים קצרים או סרטי אינטרנט אך גם בכמה תפקידים זכורים כמו ג'ין ב-"Downward Dog", אלנה פלטון בסדרה להרוג את איב, סשה בקסטר בסדרה בארי, סימון גארנט במקום הטוב, גרייס מונרו ברכבת האינסוף, ניקול מאלוי בסדרה המצליחה ורוניקה מארס וטיילור הארדינג בלמה נשים רוצחות.
שרשרת פולימר אידיאלית
בפיזיקה, המושג שרשרת פולימר אידיאלית, מתייחס למודל פשוט לתיאור תרמודינמי של פולימרים. בדומה למושג גז אידיאלי, שהוא מודל פשוט לתיאור תרמודינמי של זורמים. במודל שרשרת הפולימר האידיאלית נניח כי לא קיימות אינטראקציות בין המונומרים המרכיבים את השרשרת מלבד הגבלות פיזיות שונות המתוארות על ידי תת-המודלים של השרשרת.
המודל מציג תיאור פשוט של פולימר כשרשרת של אובייקטים זהים בעלי אורך סופי l המתחברים זה לזה בקצותיהם בקונפורמציות זוויתיות שונות (ראה איור 1).
עקרונות המודל
N מונומרים זהים מרכיבים את הפולימר שאורכו הוא: L = N\,l כאשר N הוא מספר המונומרים. גישה זו היא פשטנית ביותר, היות שהיא לא מתחשבת כלל באינטראקציות בין המונומרים המרכיבים את הפולימר. בגישה זו האנרגיה החופשית של הפולימר לא תלויה במבנה שלו. ומכך נובע שבשיווי משקל תרמודינמי כל ההסתברות לקבל קונפיגורציית מבנה כלשהו שוות זו לזו.
נגדיר וקטור קצה-קצה \vec R של שרשרת פולימרית אידיאלית ווקטורים המצביעים המשתייכים למונומרים. נציין כי פיתוח זה מתייחס למצב בו מספר המונומרים N גדול מספיק, כך שמשפט הגבול המרכזי יתקיים.קצוות השרשרת לא מחוברים לזה לזה לכן נקבל שערך התוחלת :
היות ש בלתי תלויים זה בזה, \vec Rמתפלג לפי התפלגות נורמלית (או גאוסיאנית). ולכן בשלשה ממדים נקבל שהשונות תהיה:
כמו כן, וקטור הקצה-קצה מתפלג לפי פונקציית צפיפות ההסתברות הבאה:
רלוונטיות המודל במציאות והכללה של המודל
אמנם, הרלוונטיות של מודל זה פוחתת משמעותית בתמיסות בהן יש חשיבות לנפח של הפולימר.
ישנם מודלים אחרים המתארים שרשרת פולימרית אידיאלית תוך כדי הזנחת אינטראקציות בין המונומרים המרכיבים אותו המנבאים תוצאות נסיוניות מדויקות יותר, הנפוץ ביותר בניהם הוא מודל התולעת (באנגלית: Worm-like Chain).
דרגות חופש של פולימר
באיור 2 (משמאל) מוצג שרטוט של פולימר המורכב משלושה מונומרים, נקודת המוצא של כל מונומר i מסומנת ב \vec{r_i}.
לפי הגדרת הפולימר כל המונומרים זהים כלומר. שתי דרגות החופש של כל מונומר הן:\theta הזווית בין שני מונומריםו-\varphi זווית הסיבוב
תרמודינמיקה של פולימר
פונקציית החלוקה : האנרגיה החופשית :
כדי להסתכל על התרמודינמיקה של הפולימר נגדיר שני משתנים חשובים:
\vec{R_N} הוא המרחק מקצה לקצה של הפולימר ומוגדר על ידי והזווית בין מונומר i למונומר i+1 תוגדר על ידי (ראה איור 2) נזכיר כי ממוצע תרמי מוגדר ע"פ  עבור מודל זה: ההמילטוניאן יהיה תלוי בזוויות בלבד :  ובהתאם גם פונקציית החלוקה.
היחס האופייני של פלורי
אידיאליות השרשרת תבוא לידי ביטוי על ידי חוסר קורלציה (מתאם) בין זוויות שונות המופרדות על ידי מרחקים גדולים כלומר אך שימו לב שהסכום על כל מיצועי הזוויות לא בהכרח מתאפס אלא שואף לקבועוסה"כ נקבל את "היחס האופייני של פלורי"
אורך קהן
גודל בעל חשיבות נוסף במערכת הוא אורך קהן (Kuhn length). ניתן להגדירו באמצעות היחס האופייני של פלורי: .יש הקוראים לו האורך האפקטיבי של המערכת l_{eff} ובספרים שונים הוא יכול להופיע בסימנים שונים.למעשה, באמצעות גודל אופייני זה ניתן לתאר שרשראות מורכבות, בעלות קורלציה (נמוכה!) בין זוויות של מונומרים קרובים, כשרשרת אידיאלית פשוטה עם אורך "מונומר" אפקטיבי b.
האורך האופייני של השרשרת
במערכת ישנם שני אורכים חשובים: האורך האופייני של השרשרת R_0 ורדיוס ההתמדה R_G, את הראשון קל לחשב משיקולים תרמודינמיים ואת השני קל למדוד בניסויי פיזור. בין שני הגדלים קיים יחס ליניארי : ,כך שע"י הצבת אחד הגדלים ניתן למצוא את השני.
רדיוס ההתמדה
באנגלית Radius of gyration, מוגדר ע"פ: כאשר \vec{r_i} הוא וקטור מיקום של מונומר i ו הוא וקטור מיקום מרכז המסה של הפולימר כולו.וקטור מרכז המסה מוגדר ע"פ נכניס את הגדרת מרכז המסה להגדרת רדיוס ההתמדה ונקבל:עבור שרשרת אידיאלית יש סימטריה בין  ולכן מותר לכתוב: .רדיוס ההתמדה הממוצע:בגבול הרצף :  הסכומים הופכים לאינטגרלים
ואז אפשר לחשב את רדיוסי ההתמדה ע"פ הגאומטריה של הפולימר:
מציאת האורך האופייני של השרשרת R_0 משיקולים תרמודינמיים
משיקולי סימטריה ברור כי הממוצע. זאת מכיוון שאנו סוכמים על כל הקונפיגורציות האפשריות בבעיה ומאחר ו-\vec{R_N} הוא וקטור, נוכל למצוא עבור כל \vec{r_i} וקטור השווה לו בגודלו והפוך בכיוונו \vec{-r_i}.
אך השונות לא מתאפסת:
מאחר שהממוצע על \vec{R_N} מתאפס, השונות : נגדיר את האורך האופייני של השרשרת כסטיית התקן :
מודלים לתיאור שרשרת פולימר אידיאלית
במודלים הבאים נחשב את R_0 תחת מגבלות שונות על הזוויות בין המונומרים.
שרשרת חופשית :Freely Joint Chain
במודל זה נניח כי אין הגבלות על בחירת הזוויות לאורך השרשרת.\theta מתפלגת אחיד (התפלגות אחידה) בין 0 ל-2\pi : \varphi מתפלגת אחיד (התפלגות אחידה) בין -\pi ל-\pi :
ולכן : כאשר היא הדלתא של קרוניקר.כלומר היחס האופייני של פלורי הוא:, ואורך קהן הוא: b = lוהאורך קצה-קצה האופייני של השרשרת :
שרשרת מסתובבת חופשית :Freely Rotating Chain
במודל זה נניח כי אחת הזוויות קבועה: \varphi מתפלגת אחיד בין -\pi ל \pi :
נחשב את :
שכנים קרובים מדרגה ראשונה: שכנים קרובים מדרגה שנייה:מכאן נסיק כי עבור i,j כלליים נקבל : כלומר : נשים לב כי :  הוא פשוט סכימה על j<i הוא פשוט סכימה על j>i
נחליף למשתנה סכימה קל יותר : k = i-j ונקבל:תוצאת הסכום עד N כללי: ולכן נקבל כי
אם נגדיר את אורך הקורלציה : נקבל כי אורך הקורלציה יורד אקספוננציאלית עם המרחק בין המונומרים.
ובגבול N>>1 וזוויות גדולות נקבל:אורך קורלציה : s_p \cong 1, היחס האופייני של פלורי, ואורך קהן והאורך קצה-קצה האופייני של השרשרת : בגבול הרציפות כאשר :
נגדיר את הגודל המקסימלי שהפולימר יכול לקבל:
לכן נדרוש, כך ש Nl=const. גבול זה נקרא שרשרת כמו-תולעת (באנגלית: Worm-like chain).
ניזכר כי:
נקבל לאחר מעבר לגבול הרצף:
ולבסוף נקבל:
נקבל שני מקרים: (בכל מקרה )
שרשרת מסתובבת מוגבלת: Hindered Rotation
במודל זה נניח כי אחת הזווית קבועה: \varphi מתפלגת ע"פ פוטנציאל בין -\pi ל \pi, וההסתברות לקבלת זווית מסוימת מתפלגת ע"פ התפלגות בולצמן
שרשרת מסתובבת איזומרית Rotational Isomeric State
איזומר היא מולקולה שבה סידור האטומים יכול להתקיים בצורות שונות. מודל השרשרת המסתובבת האיזומרית מתייחס לקבוצת איזומרים מוגדרת: ההנחות הזוויתיות של המודל מסתכמות ל: \varphi מתפלג אחיד בין מספר מצומצם של זוויות בדידות.
מספר המצבים של המערכת נקבע ע"פ מספר הקשרים הראשיים בשרשרת, כלומר עבור n קשרים ראשיים יהיו n-2 זוויות סיבוב ולכן סה"כ יהיו 3^{n-2} מצבי סיבוב איזומריים.
לדוגמה ל n-pentane יש 4 קשרים ראשיים ולכן 3^{4-2}=9 מצבי סיבוב.
מאחר שמספר המצבים לא אחיד לכל הפולימרים שניתן לתאר באמצעות מודל זה, התפלגות ההסתברות של כל זווית לא נקבעת במודל. לכן לא קיים חישוב כללי של C_{\infin} או של אורך קהן. אפשר לראות כי דרגת המורכבות של מודל זה גבוהה בהרבה משאר המודלים ועל כן הוא מצליח לשקף את המציאות בצורה הטובה ביותר. ואכן הוא נחשב למודל המוצלח ביותר עבור שרשרת אידיאלית.
יחסי יוון–נאורו
יחסי יוון–נאורו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת נאורו.
סקירה כללית
בין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת נאורו מתקיימים יחסים דיפלומטיים חמים ובמסגרתם מתקיימים שיתופי פעולה בעיקר בארגונים בינלאומיים דוגמת האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת נאורו כוננו ב-1984.
וירג'יניה ראג'י
וירג'יניה ראג'י (באיטלקית: Virginia Raggi; נולדה ב-18 ביולי 1978) היא פוליטיקאית איטלקייה שכיהנה כראש עיריית רומא. היא האישה הראשונה והאדם הצעיר ביותר שמילא תפקיד זה.
ביוגרפיה
ראג'י נולדה וגדלה בשכונת סן ג'יאובני שברומא. ב-2003 סיימה לימודי משפטים באוניברסיטת רומא טרה ועבדה כעורכת דין בתחום זכויות האזרח.
ב-2011 החליטה להיכנס לתחום הפוליטי, היא הצטרפה לתנועת חמשת הכוכבים (Movimento 5 Stelle) שהוקמה על ידי הקומיקאי בפה גרילו והייתה חברה בוועד מוניצ'יפיו XIV שברומא. ב-2013 נבחרה למועצת העיר מטעם התנועה.
ביוני 2016 התמודדה ראג'י בבחירות לראשות עיריית רומא, עיקרי הקמפיין שלה עסקו במלחמה בשחיתות והבטחת שקיפות שלטונית, היא ציינה כי תפעל לגביית חובות קריית הוותיקן המוערכים במאות מיליוני אירו וכי היא מתנגדת להצעה שרומא תארח את המשחקים האולימפיים ב-2024 (לאחר היבחרה אכן משכה את הצעת האירוח). ראג'י זכתה ב-35% מהקולות בסיבוב הראשון ובסיבוב השני ניצחה את מועמד המפלגה הדמוקרטית רוברטו ג'אקטי ברוב של 67%.
חיים אישיים
ראג'י פרודה ואם לבן אחד.
יחסי גאורגיה–קטר
יחסי גאורגיה–קטר הם ההתייחסות הפוליטית ושיתופי הפעולה שבין הרפובליקה של גאורגיה לבין מדינת קטר. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-26 במרץ 1993 לאחר עצמאותה של גאורגיה מברית המועצות.
מקום לאמנות
מקום לאמנות הוא עמותה המפעילה גלריה לאמנות בקריית המלאכה בדרום תל אביב. המקום נוסד בשנת 2014 על ידי קבוצה של אמנים ויוצרים ופעילותו משקפת תפיסה אמנותית פלורליסטית. עמותת מקום לאמנות נתמכת על ידי אמנים, מרביתם פעילים בקרית המלאכה, משרד התרבות ועיריית תל אביב.
העמותה פועלת להנגשת האמנות לציבור, והפעילויות שמתבצעות במקום מוצעות במחירים נוחים ונגישים.
התערוכות משלבות בין אמנים ואוצרים מוכרים לבין אמנים ואוצרים בתחילת דרכם המקצועית, כאשר השיקולים בבחירת התערוכות אינם מסחריים.
המקום מאפשר נגישות גבוהה לאמנים, לגלריות ולקהל המקצועי באמצעות עבודות לדוגמה, מפות וריכוז אינפורמציה.
במקום קיים גם מרכז מבקרים המציע סיורי אמנות בקרית המלאכה ומרכז מידע לגבי התערוכות המוצגות בגלריות בקרית המלאכה.
צוות הגלריה כולל את אורית טוכמן דואר - יו"ר ומנהלת העמותה, ויאיר ברק - מנהל אמנותי ואוצר ראשי.
יחיאל הררי
יחיאל הררי (נולד בא' בטבת תשל"ד, 26 בדצמבר 1973) הוא סופר ישראלי, ד"ר בתקשורת וחסיד חב"ד.
ביוגרפיה
נולד ליוסף ולאילנה, גדל בראשון לציון ולמד בגימנסיה גן נחום בעיר. בצה"ל שירת כלוחם וסמל צוות בעורב גבעתי.
הררי למד לתואר ראשון, במסלול ניהול ומדע המדינה באוניברסיטה הפתוחה, אותו סיים בהצטיינות בשנת 1998. למד לתואר שני במסלול פילוסופיה פוליטית, בחוג למדע המדינה, אוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בהצטיינות. נושא התזה: "האדם והמדינה בהגות היהודית". כתב את עבודת הדוקטור שלו בחוג לתקשורת באוניברסיטת תל אביב בנושא "מיסטיקה כרטוריקה משיחית בכתביו ופועלו של הרב יצחק גינזבורג", בהנחיית מיכאל קרן ופרופ' שלמה גיורא שוהם. לאחר מכן היה מרצה מן החוץ באוניברסיטה ולימד במכללת ספיר. בתקופה זו היה יועץ פרלמנטרי לחברי הכנסת אופיר פינס ואלי בן-מנחם ממפלגת העבודה, וכיועץ תקשורת לשר הבינוי והשיכון.
בעקבות היחשפותו לספר התניא, במהלך כתיבת דוקטורט על בסיס תורתו של הרב יצחק גינזבורג, חזר בתשובה והחל לפרסם ספרים בנושאי חסידות, מונגשים לקהל הרחב.
הררי שימש כיועץ מקצועי לוועדה לבחינת תחום שיקום שכונות במשרד הבינוי והשיכון, בראשות הסופר אלי עמיר. מחבר דו"ח הוועדה שהוגש לשר הבינוי והשיכון. שימש כראש לשכה ויועץ מקצועי בכיר לסגן שר התעשייה והמסחר וסגן שר השיכון והבינוי. בתקופה זו לקח חלק במשלחות מקצועיות למחוץ לישראל: כנס WTO בקטר; חתימה על הסכם סחר חופשי בבולגריה; משלחת מנהיגות צעירה מטעם ה-AJC בארצות הברית; היה חבר בוועדת היגוי בקרן להלוואת בערבות מדינה ועמד בראש צוות לכתיבת תוכנית לשינוי ארגוני במשרד התמ"ס. כיהן כיו"ר דירקטוריון מט"י (מרכז טיפוח יזמות) מודיעין, רמלה ולוד.
החל מהשנים 2013–2014 עוסק בעיקר בהרצאות בישראל ובעולם בנושאים קבלה, חסידות ותורת הנפש היהודית, חינוך, חשיבה יצירתית ומימוש פוטנציאל, שינוי רגשי.
מתגורר ביישוב אליאב במזרח לכיש. נשוי לענת הררי, עו"ד, בעבר חברת מועצת העיר מודיעין מטעם מרצ.
שנות ה-50 של המאה ה-15
שנות ה-50 של המאה ה-15 היו העשור השישי של המאה ה-15, החלו ב-1 בינואר 1450 והסתיימו ב-31 בדצמבר 1459.
אופנה
אצל נשות אצולה המשיכה המגמה מהעשורים הקודמים ללבוש מתוחכם ומעוטר, כאשר חלק מהאופנות זולגות בהדרגה למעמד הביניים המתפתח.
אצל גברים בעלי מעמד הלבוש המקובל השתנה בהדרגה בעשור זה וכלל חולצות המכסות את כל הגוף.
ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל
ביקור נשיא מצרים סאדאת בישראל שהחל ב-19 בנובמבר 1977 ונמשך שלושה ימים, היה אירוע היסטורי, שהביא למפנה ביחסי ישראל–מצרים, ופתח תקופה חדשה בהיסטוריה של המזרח התיכון. נשיא מצרים אנואר סאדאת היה למנהיג הערבי הראשון שבא לביקור בישראל. סאדאת נאם במליאת הכנסת ונפגש עם כל סיעות הכנסת. באמצעות הביקור פתח סאדאת דרך לתהליך של שלום עם ישראל, ששיאו היה בחתימה על הסכמי קמפ דייוויד, שסללו את הדרך לחתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים ב-26 במרץ 1979. סאדאת זכה יחד עם ראש ממשלת ישראל מנחם בגין, שותפו לתהליך, בפרס נובל לשלום.
הרקע וההכנות לביקור
לפני מלחמת יום הכיפורים, בשנים 1971–1972, החלו גישושים בתיווך אמריקאי בין סאדאת לממשלתה של גולדה מאיר להסדרי ביניים ואף להחזרת סיני למצרים, אך המגעים לא הבשילו להסכם. ב-1972 הועבר לגולדה מאיר שדר, דרך נשיא רומניה ניקולאה צ'אושסקו, לפיו סאדאת יסכים להיפגש עִמה. מאיר הגיבה בחיוב, אולם בהמשך לא נתקבלה תשובה מסאדאת.
מטרתו של סאדאת הייתה להחזיר למצרים בכל מחיר את חצי האי סיני שנכבש על ידי ישראל במלחמת ששת הימים. לשם כך עבר לסירוגין בין מדיניות של מלחמה ומדיניות שלום. יש הרואים את הצעד הראשון של מסעו של סאדאת לישראל כהמשך בלתי נפרד מתוצאות מלחמת יום הכיפורים, שבעיני העם המצרי הייתה ניצחון ותיקון העלבון שנבע מהתבוסה במלחמת ששת הימים. כמו כן, נבע צעדו של סאדאת ממשבר כלכלי חמור במצרים.
בשנת 1974, לאחר מלחמת יום הכיפורים, שלח סאדאת מסרים פייסניים לגולדה מאיר באמצעות מזכיר המדינה האמריקאי הנרי קיסינג'ר ובהם אמר, בין השאר, "כשאני מדבר עכשיו על שלום של קבע בינינו, אני מתכוון לכך".
גיבוש ביקורו של סאדאת בישראל החל מבחינה מעשית עם התמנותו של משה דיין כשר החוץ בממשלת בגין הראשונה לאחר המהפך בשנת 1977. אז החלו מגעים החשאיים שנוהלו עם מצרים על ידי ראש הממשלה מנחם בגין, "המוסד" הכפוף לו ושר החוץ משה דיין. מגעים אלו הוסתרו מראש אמ"ן שלמה גזית (שהיה אחראי להעריך את כוונות סאדאת ומשמעות פעולותיו), מהרמטכ"ל מוטה גור, ומשר הביטחון עזר ויצמן.
באוגוסט 1977 נפגש בגין עם צ'אושסקו ברומניה וביקש ממנו להעביר מסר לסאדאת ולאסד שישראל מעוניינת בכנות בשלום. צ'אושסקו אמר לבגין שסאדאת הסכים לעריכת פגישה ישירה בין נציגי ישראל ומצרים.
ב-4 בספטמבר טס דיין למרוקו בתחפושת כדי להיפגש עם מלך מרוקו חסן השני. הוא ביקש מן המלך לארגן פגישה עם סאדאת או עם סגנו חוסני מובארכ. ב-9 בספטמבר הגיעה תשובה חיובית.
ב-16 בספטמבר 1977, טס דיין בשנית למרוקו כדי להיפגש שם עם שליחו של סאדאת, סגן ראש ממשלת מצרים חסן תוהאמי שלפני כן נפגש עם ראש המוסד יצחק חופי. לפי עדויות שונות, כבר אז נתן דיין לסאדאת להבין כי חצי האי סיני יוחזר למצרים בשלמותו. אלמלא הבטחה כזאת מאוד ייתכן שסאדאת לא היה מגיע לירושלים. מנגד טוען העיתונאי דן פתיר שהיה יועץ התקשורת של מנחם בגין, לאחר שסרק לדבריו את כל התכתובת בנושא, כי לא הושגו שום הסכמות בפגישת דיין-תוהאמי ולא ניתנה שום הבטחה לסאדאת.
באוקטובר טס סאדאת לרומניה כדי להיפגש עם צ'אושסקו, וזה אמר לו כי התרשם לטובה מאישיותו של בגין ומיכולתו לקדם את השלום.
ב-9 בנובמבר 1977 הודיע סאדאת בנאום ארוך בפני חברי מועצת העם של הפרלמנט המצרי על נכונותו להגיע לכנסת בירושלים כדי לדון על שלום עם ישראל. סאדאת הכריז שם:. הצהרתו של נשיא מצרים עוררה תגובות סוערות בעולם הערבי, בעיקר במדינות שהוגדרו מאוחר יותר כחזית הסירוב: סוריה, לוב, עיראק ואלג'יריה והביאה בהמשך לסילוקה של מצרים מהליגה הערבית. גם מבית נתקל הנשיא סאדאת בהתנגדות, שבאה לידי ביטוי בהתפטרות שר החוץ שלו איסמעיל פהמי.
למחרת הודעת סאדאת, אמר בגין לעיתונאים שהוא מברך על נכונותו של סאדאת לבוא לירושלים, אך דחה את הדרישה לנסיגה לקווי 1967. לשכתו פרסמה הודעה שאם סאדאת יחליט לבוא לירושלים הוא יתקבל בכל הכבוד הראוי לנשיא. בערב חזר בגין על דברים אלו בפני משלחת של הוועדה לשירותים צבאיים של בית הנבחרים האמריקני, שביקרה בישראל.
למחרת, ב-11 בנובמבר, ענה בגין בפנייה באנגלית לעם המצרי:, והזמין באופן רשמי את הנשיא סאדאת לבקר בירושלים. ב-15 בנובמבר הודיע בגין בכנסת על הזמנה רשמית לנשיא סאדאת, ובאותו יום העביר לשגריר ארצות הברית בישראל סמואל לואיס העתק של מכתב ההזמנה שנשלח במברק לשגריר ארצות הברית בקהיר. העתק מן המכתב הועבר גם לנשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר. שגריר ארצות הברית בקהיר מסר את מכתב ההזמנה לסאדאת מיד עם שובו של סאדאת מדמשק.
הסתרת המגעים החשאיים תרמה להתרעה של חטיבת המחקר שהעריכה כי ביקור סאדאת יסודו במזימה מצרית נוספת. הערכה זאת הובילה את הרמטכ"ל, מוטה גור, להזהיר בריאיון לעיתון ידיעות אחרונות ב-15 בנובמבר כי הביקור הוא תרמית שנועדה לכסות על התקפה מצרית. בעקבות זאת ספג נזיפה פומבית מפיו של שר הביטחון עזר ויצמן. מסמכים סודיים שבנוגע למגעים הסודיים עם מצרים פורסמו בארכיון המדינה רק בשנת 2012.
הביקור עצמו כמעט ולא התקיים. בערב 18 בנובמבר, יום לפני תחילת הביקור, איתר המודיעין הישראלי תנועת כוחות מצריים בגדה המזרחית של תעלת סואץ, שהועברה לרשות מצרים במסגרת הסכמי הפסקת האש לאחר מלחמת יום הכיפורים. בהתייעצות שכונסה, המליץ סגן ראש ממשלת ישראל יגאל ידין שלא לקחת סיכון ולהמליץ לגייס מילואים, צעד שהיה מוביל, מטבע הדברים, למתיחות רבה ולביטול הביקור, אך בגין דחה את המלצתו.
ישראל כולה נערכה לביקור, שזכה לשם הקוד "מבצע שער". עשרות אלפי שוטרים ואנשי צבא אבטחו אותו.
הביקור
כ-3,000 עיתונאים, שדרנים ואנשי טלוויזיה הגיעו לישראל כדי לסקר את הביקור והטקס שודר בשידור חי בארצות הברית. מנמל התעופה נסע סאדאת לירושלים בחברת הנשיא אפרים קציר ועם בואם לירושלים נועדו בגין וסאדאת ביחידות לשיחה של כמה דקות.
למחרת ב-20 בנובמבר 1977, ביקר סאדאת במסגד אל-אקצא בירושלים, והשתתף בתפילת חג הקורבן וביקר גם בכנסיית הקבר. לאחר מכן ביקרו בגין וסאדאת ביד ושם ובהמשך נערכה סעודת עבודה קצרה.
אחר הצהריים נערכה הישיבה החגיגית במליאת הכנסת.
סאדאת נאם בכנסת בערבית ודיבר על החלטתו "ללכת לארץ היריב, כאשר עודנו במצב של מלחמה" ועל רצונו להרוס את חומות העוינות והחשד המפרידות בין העמים. הוא הבטיח לישראל שתוכל לחיות בקרב העולם הערבי בשלום ובביטחון. עם זאת הדגיש שלא בא לחתום על הסכם נפרד, אלא על שלום "צודק ויציב", שחייב להתבסס על העקרונות הידועים: נסיגת ישראל מן השטחים הכבושים, כולל ירושלים המזרחית, והקמת מדינה פלסטינית, בלי להזכיר את אש"ף.
בנאום התשובה של בגין הוא הביע הערכה לאומץ לבו של סאדאת ודיבר על רצונה של ישראל בשלום עם כל שכנותיה. הוא הזמין את הנשיא חאפז אל-אסד, את המלך חוסיין ו'דוברים אמתיים של ערביי ארץ ישראל' ללכת בדרכו של סאדאת ולבוא לשיחות שלום. הוא חזר על עמדותיה של ישראל שלא תוכל להיענות לתביעות מצרים, והציע המשך הדיונים על בסיס החלטות מועצת הביטחון 242 ו-338. בסוף דבריו, ששוסעו כמה פעמים בקריאות ביניים של נציגי המפלגה הקומוניסטית רק"ח, אמר "זה יום מיוחד לבית-הנבחרים שלנו […] אשא תפילה, שאלוהי אבותינו המשותפים יתן בנו חכמת הלב הדרושה כדי התגבר על קשיים ומכשולים, על דברי הסתה ופגיעה; ובעזרת השם נגיע ליום המיוחל, שאליו כל עמנו מתפלל – השלום'.
לאחר מכן נאם גם ראש האופוזיציה שמעון פרס, שהדגיש את האחדות הלאומית בשעה זו ואת רצונם של כל חלקי הבית בשלום.
בערב נערכה ארוחת עבודה במלון. לאחר מכן התראיינו סאדאת ובגין אצל השדרנית הידועה ברברה וולטרס ונפגשו לשיחה נוספת בארבע עיניים.
למחרת ביום האחרון של הביקור ב-21 בנובמבר נועד סאדאת עם חברי סיעות הקואליציה והאופוזיציה בכנסת. בתשובה לדברי חברי הכנסת של הקואליציה, בהם גאולה כהן ומשה שמיר, אמר סאדאת שמוקד דיוניו בישראל הוא להבטיח שלא תהיה מלחמה נוספת ושיובטח ביטחונה של ישראל. לאחר מכן הופיעו בגין וסאדאת במסיבת עיתונאים ופורסמה הודעה משותפת לסיכום הביקור, שהשניים הסכימו בה על הצורך בהמשך הדו-שיח בין המדינות. בשעה ארבע אחר הצהריים המריא סאדאת לקהיר וזכה לקבלת פנים של גיבור.
תוצאות הביקור ולאחריו
בשל ביקורו זה זכה סאדאת להיבחר כאיש השנה של המגזין "טיים" באותה השנה (1977).
במאי 1979 ביקר הנשיא סאדאת בבאר שבע וכעבור 4 חודשים הגיע לנמל חיפה. ביכטה הנשיאותית 'אל חוריה' מלווה במשחתת 'אל- פאתאח' של הצי המצרי.
ב-6 באוקטובר 1981, בעת שצפה במצעד השנתי לציון הניצחון המצרי במלחמת יום כיפור, נרצח סאדאת. יש הטוענים כי אחד המניעים לרצח הוא הסכם השלום שחתם עם ישראל.
ב-22 בנובמבר 2017 התקיים טקס חגיגי במשכן הנשיא בירושלים לציון 40 שנה לביקורו ההיסטורי של נשיא מצרים.
אריק ברז'ה
אריק ברז'ה (בצרפתית: Éric Berger; נולד ב-13 ביוני 1969, אמיין) הוא שחקן קולנוע צרפתי.
ביוגרפיה
אריק ברז'ה נולד באמיין. הוא נכד של מוריס ברז'ה, חסיד אומות העולם.
אריק ברז'ה למד משחק בבית ספר פרטי בפריז. בהמשך הוא למד בהקונסרבטואר הלאומי הגבוה לאמנות הדרמה אותה סיים בשנת 1995.
בשנת 2001 הוא זכה להצלחה בעקבות משחקו בסרט Tanguy. על עבודה זו הוא היה מועמד לקבלת פרס סזאר. בשנת 2019 הוא שיחק בסרט המשך. בסך הכול הוא שיחק בכ-40 סרטי קולנוע. בנוסף לכך אריק ברז'ה משחק בסרטי וסדרות טלוויזיה.
החל משנת 1991 אריק ברז'ה משחק על במת התיאטרון. הוא שיחק בהצגות שונות.
אנדרו קישינו
אנדרו קישינו המכונה ביג קאש (באנגלית: Andrew Kishino; נולד ב-20 במרץ 1970) הוא שחקן וראפר קנדי.
ביוגרפיה
קישינו נולד במרץ 1970 בטורונטו, קנדה להורים קנדים ממוצא יפני. הוא החל לעבוד כמוזיקאי שהוציא מספר אלבומים ברשת "Much" הקנדית ובהפקת "RPM".
בהמשך עבר ללוס אנג'לס ועבד כמפיק מוזיקלי של היפ הופ.
הוא ידוע בעיקר במדבב ושחקן של מספר סדרות ותוכניות וכן של משחקי מחשב, שזה עיסוקו העיקרי היום. בין השאר שיחק את הלוחם סו גררה במלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים ומלחמת הכוכבים: הקובץ הרע ודיבב את קווין בסטיבן יוניברס ואת ג'אנג'ה הצבוע במשמר האריות ובמשמר האריות - השאגה חוזרת. דיבב גם את מארי בסרט באטמן: הבדיחה ההורגת מ-2016.
חיים אישיים
בין 2001 ל-2007 היה נשוי לשחקנית ונסה מרשל והם התגרשו ללא ילדים, כשבנישואיהם הפיקו את חבקת ההפקות "מארש-קיש הפקות".
קישינו סובל מדיסלקסיה והוא חבר בארגון העולמי מנסה.
שיירת עגלות
בהקשר צבאי שיירת משא (baggage train) הייתה שיירת הקרונות שבאה בעקבות הצבא שנשאה אספקה ותחמושת.
ההגירה למערב ארצות הברית
כמעט כל השבילים מערבה התחילו באינדפנדנס במיזורי, השער למערב ארצות הברית.
ככל הנראה דרך שיירת העגלות הידועה ביותר הייתה שביל אורגון שהשתרע לאורך של מעל ל-3,000 קילומטרים. דרכים אחרות כללו את שביל סנטה פה, שביל צ'יסהולם, שביל קליפורניה (שהתפצל משביל אורגון דרומה), שביל המורמונים והשביל הספרדי הישן.
אף שהמונח "שיירת עגלות" מרמז על שורה של עגלות המסודרות בטור, בפועל, במצבים שפני השטח אפשרו זאת היו העגלות מתפזרות ונוסעות בקו אחד על מנת לצמצם את כמות האבק שעף על העגלות האחרות.
מהגרים בדרך היבשה גילו שקל היה יותר לנהל קבוצות קטנות שבין עשרים לארבעים עגלות מאשר קבוצות גדולות יותר, בייחוד אם לא ניהל אותן מנהל שיירות מקצועי. שיירות רבות נוהלו על פי העקרונות הדמוקרטיים, קבעו כללים ובחרו מי יעמוד בראשם (captain). במציאות הייתה למנהל הנבחר סמכות מוגבלת. תפקידו היה מוגבל לזירוז של כל המשתתפים להתחיל לנוע בבוקר ולבחור מתי והיכן לחנות בלילה.
החברות בשיירת העגלות הייתה בדרך כלל נזילה ועגלות הצטרפו או נטשו לעיתים קרובות שיירות בהתאם לצרכים ולרצונות של בעליהם. תאונה או מחלה לדוגמה היו עלולים לאלץ בעל עגלה להישאר מאחור ולחכות לשיירה הבאה, או שמהגר היה עשוי להאיץ את העגלה במטרה להצטרף לשיירה קדומנית לאחר מריבה. חלקם נטשו את השיירה בדרך על מנת להתיישב בטריטוריית קולורדו או טריטוריות אחרות לאורך הדרך.
אחד מכל עשרה שהתחיל את המסע מת לאורך הדרך, בשל מחלות (בעיקר כולרה) או תאונות (טביעה, תקיפה של בעלי חיים, תאונות הקשורות לנשק החם וכו'). ההערכה היא שבמשך 25 שנים מתו בדרכים כ-65,000 מהמהגרים.
בלילות היו העגלות מסודרות במעגל או בריבוע (מצודת קרונות (wagon fort) או לאגר (laager) בטרמינולוגיה של דרום אפריקה) במטרה ליצור מגן מרוחות או מזג אוויר ולכלוא את חיות המשק של המהגרים במרכז כדי למנוע שיברחו או יגנבו על ידי אינדיאנים. אף שאינדיאנים היו עלולים לנסות לגנוב סוסים בחסות החשכה, הם תקפו שיירות רק לעיתים רחוקות. בין התקריות הידועות, ההתקפה של שיירת וורד (Ward Train) שבה הרגו אינדיאנים בני שבט השושוני 19 מהגרים, וטבח מאונטיין מדוז שבו רצחו מורמונים המחופשים לאינדיאנים ואינדיאנים בני שבט הפאיוט 120 מהגרים. בניגוד לאמונה הפופולרית שמקורה בצפייה בסרטי המערבונים, רק לעיתים רחוקות יצרו העגלות מעגל הגנתי תוך כדי המסע.
שיירות משא
כאשר המלחמות התחילו להיות מבוססות על אבק שרפה היה ברור שהצבא אינו יכול יותר להסתמך על חיפוש מזון בסביבתו הקרובה, ונדרשה אספקה סדירה של תחמושת. במאה ה-18 התפתחו אגפי האספקה והתחמושת על מנת לרכז את משלוחי האספקה. המשלוחים לבשו צורה בדמות "שיירת משא", קבוצה גדולה של עגלות שנסעו בעורף הצבא.
אהרן קליימן
אהרן קליימן (27 ביולי 1939 – 17 ביוני 2021) היה היסטוריון ישראלי של יחסים בין-לאומיים, שפיתח את תחום היחסים הבינלאומיים בישראל ומחוצה לה. קליימן חקר מגוון רחב של תחומים במדע המדינה כולל היסטוריה, מכירת נשק וגאופוליטיקה. הוא היה פרופסור ליחסים בין-לאומיים בחוג למדעי המדינה באוניברסיטת תל אביב, ראש הקתדרה לדיפלומטיה על שם ד"ר נחום גולדמן, והמנהל המייסד של התוכנית לתואר שני בלימודים דיפלומטיים על שם אבא אבן.
קליימן כתב וערך 24 ספרים, מונוגרפיות ואוספים דוקומנטריים באנגלית ובעברית, וחיבר למעלה מ-30 פרקי ספרים, בנוסף למאמרי כתב עת. הוא גם היה עורך בכיר של כתב העת "Israel Journal of Foreign Affairs".
ביוגרפיה
אהרן קליימן נולד בשנת 1939 בארצות הברית. הוא התחנך בשיקגו, ולמד בתיכון יהודי, ששילב לימודי קודש וחול, ובכלל זאת ספרות אנגלית, לטינית, היסטוריה ועוד. הוא קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת רוזוולט.