cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אנדרטת סינגפור
אנדרטת סינגפור (מוכרת גם בשם אנדרטת קראנג'י) היא אנדרטה בסינגפור, המנציחה את שמותיהם של כ-24 אלף מחללי צבאות האימפריה הבריטית, שנפלו בדרום אסיה ובמזרח אסיה במלחמת העולם השנייה ומקום קבורתם לא נודע.
האנדרטה
האנדרטה שוכנת בשטח בית הקברות הצבאי קראנג'י (Kranji) – הגדול בבתי הקברות של האימפריה הבריטית בסינגפור, שבו נקברו כ-4,400 מחלליה במלחמת העולם השנייה. האנדרטה הוקמה בראש הגבעה שעליה הוקם בית הקברות.
האנדרטה היא מבנה מאורך המוגבה מעל פני הקרקע, באורך של כ-65 מטרים, ובה גג מאורך מעוגל קצוות, הנשען על גבי 13 כתלים. על גבי מרכז הגג ניצב כותל נוסף דמוי סנפיר, הנראה למרחוק, אשר בראשו נקבע כוכב. צורתו הכללית של המבנה היא כשל זנבו של מטוס.
חזית האנדרטה נושאת את הכתובת הבאה:
על כותלי אנדרטה זו נרשמו שמותיהם של עשרים וארבעה אלף חיילים ואוויראים מגזעים רבים שהתאחדו בשירות הכתר הבריטי אשר נתנו את חייהם במלאיה ושטחי היבשה והים השכנים לה ובשמי דרום אסיה, מזרח אסיה והאוקיינוס השקט אשר גורלות המלחמה מנעו מהם את מנהגי הטקס שלהם זכו רעיהם למוות
הם מתו למען כל בני האדם החפשיים
על גבי 13 כותלי האנדרטה התומכים בגגה נקבעו 472 לוחות זיכרון, שעליהם נחרתו שמות הנעדרים.
הנעדרים
כיום (2017) מונצחים על גבי האנדרטה שמותיהם של 24,317 נעדרים. כ-3,000 היו אנשי צוות אוויר, והיתר אנשי כוחות היבשה. חלק מן הנעדרים נהרגו במהלך קרב מלאיה וקרב סינגפור ב-1942. אחרים מתו בשבי היפני – רבים בעקבות עבודת הפרך שבה הועסקו בבניית מסילת הרכבת תאילנד-בורמה. אחרים נספו בכלי שיט יפניים שהעבירו אותם לאתרים אחרים ואשר טובעו. האוויראים נהרגו בפעולות אוויריות בכל רחבי דרום אסיה ודרום מזרח אסיה והימים הסמוכים אליהם.
12,105 מן הנעדרים שירתו בצבא הודו הבריטית ו- 10,323 בצבא בריטניה וחיל האוויר שלה, ביניהם מלאים. היתר היו 1,639 אוסטרלים, 184 קנדים, 61 ניו זילנדים וחמישה דרום אפריקאים.
האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל הבריטי קולין סנט קלייר אוקס (Colin St Clair Oakes), נבנתה על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה ומתוחזקת על ידה.
האנדרטה נחנכה ב-2 במרץ 1957 על ידי רוברט בלק, מושל סינגפור דאז, שהיה בעצמו שבוי בידי היפנים במלחמת העולם השנייה.
מובייק
מובייק (באנגלית: Mobike, בסינית: 摩拜单车, פין-יין: mó bài dān chē), הידועה גם בשם מייטואנְבייק, היא חברה המפעילה שירות לשכירת אופניים שיתופיים ללא תחנות עגינה הממוקמת בבייג'ינג, סין ואשר נוסדה על ידי בייג'ינג מובייק טכנולוגיות בע"מ (בסינית: 北京摩拜科技有限公司). על פי מספר האופניים של מובייק, החברה הוכרזה כמפעילת האופניים השיתופיים הגדולה בעולם, ובדצמבר 2016, הפכה את העיר שאנגחאי לעיר בעלת כמות האופניים השיתופיים הגדולה ביותר.
ביוני 2017, גייסה מובייק 600 מיליון דולר במימון E Series בראשות טנסנט, והביאה את גיוס הכספים של החברה ב-2017 באופן עצמאי למיליארד דולר. באותו חודש, החברה הוערכה ב-3 מיליארד דולר.
באפריל 2018, מובייק נרכשה על ידי חברת האינטרנט הסינית מייטואן-דיאנפינג תמורת 2.7 מיליארד דולר.
באוגוסט 2018, השיקה מוביק גרסה חשמלית של האופניים הכתומים שלה.
פעילות
נכון לשנת 2018, מובייק פועלת ביותר מ-200 ערים וב-19 מדינות בעולם.
אסיה
ערים בסין בהן פועל השירות של מובייק כוללות את בייג'ינג, שאנגחאי, גואנגג'ואו, שנג'ן, צ'נגדו, לאנג'ואו, נינגבו, שיאמן, פושאן, ג'והאי, צ'אנגשה, חפיי, שאנטואו, האיקואו, דיאנג, נאן-נינג, גווייאנג, שיאן, ונג'ואו וווהאן. עם זאת אין הגבלה על ערים אלו וניתן לעבור מעיר אחת לאחרת.
הפעילות של החברה בסינגפור, השוק הראשון שלה בחו"ל, החלה ב-21 במרץ 2017.
השירות של מובייק ביפן הושק ב-22 ביוני 2017 ופוקואוקה הייתה העיר הראשונה בה החברה פעלה ביפן. על מנת להשיג משיכה של לקוחות לעסקי האופניים החשמליים של החברה בעיר אוסקה, פנסוניק שיתפה פעולה עם חברת מובייק הסינית כדי לחקור את האפשרויות של שירות שיתוף אופניים חשמליים ביפן.
ב-31 באוגוסט 2017 הודיעה מובייק על ההשקה הרשמית של שירותה בתאילנד בנוסף לשותפותה עם AIS, Central Pattana ו-Kasertsat University. בתחילת 2018, צוות חברת מובייק התאילנדית השיקה את שירותה בעיר השנייה שלה - צ'יאנג מאי - העיר הגדולה ביותר בצפון תאילנד. ההשקה של מובייק נעשתה ישירות בקנה אחד עם יוזמת "התחבורה הלא-ממונעת" של הממשלה (NMT), אשר מתמקדת בקידום תיירות ירוקה באמצעות פיתוח מערכת תחבורה עירונית בת-קיימא.
מובייק השיקה רשמית את שירותה במלזיה ב-6 בספטמבר 2017, יחד עם האופניים הראשונים שהגיעו לסטיה אלם ולסייברג'איה חודש מאוחר יותר.
באוסטרליה, השירות הושק בסידני בנובמבר 2017 ובגולד קוסט, קווינסלנד בפברואר 2018.
במאי 2018 השיקה מובייק את שירותה בישראל בערים תל אביב, רמת גן, גבעתיים, רחובות וקריית ביאליק.
ב-11 במרץ 2019 דרשה חברת מובייק לוותר על רישיון שיתוף האופניים שלה ולהפסיק את כל פעילותה בסינגפור. גורלם של 25,000 אופניים שהובאו לשם עדיין לא ידוע.
אירופה
באיטליה, מובייק החלה את פעילותה בפירנצה ביולי 2017, ואחריה במילאנו באוגוסט 2017, טורינו וברגאמו בנובמבר 2017, פזארו ומנטובה במרץ 2018, רג'ו אמיליה במאי 2018, ובבולוניה ביוני 2018.
ב-9 בנובמבר 2017 הושק רשמית שירות מובייק ברוטרדם, הולנד. בטקס נכחה האורחת המיוחדת צ'נטאל בלאק, אלופת העולם ברכיבה על אופניים במרוץ הנשים 2017. מובייק הרחיבה את שירותה בהולנד ביוני 2018 עם השקת שירות מובייק בדלפט. במרץ 2019 המשיכה מובייק בהרחבתה בהולנד עם שירות חדש בהאג.
בגרמניה, מובייק השיקה את שירותה ב-21 בנובמבר 2017 באמצעות פריסת 700 אופניים בברלין, מה שהפך אותה לעיר המאתיים ברחבי העולם עם פעילות שיתוף האופניים של מובייק. מובייק התרחבה במהירות בגרמניה על ידי השקת שירותה בדיסלדורף במאי 2018, ואחריה בקלן ביולי 2018 ובהאנובר בספטמבר 2018.
בצרפת, השירות הושק בפריז ב-24 בינואר 2018. בדצמבר 2018, מובייק ו-Transdev הודיעו על שותפות בלעדית ביניהן.
בספרד, החלה פעילותה הראשונה של מובייק במדריד ב-18 ביוני 2018. ספרד הייתה המדינה ה-19 של מובייק בה החברה פעלה ובה הייתה תמיכה באסטרטגיית הניידות העירונית של העיר על ידי קריאה להגברת השימוש בתחבורה נטולת פחמן. בספטמבר 2018 נכנסה מובייק אל ל'הוספיטלט דה ליוברגט הודות להסכם עם מועצת העיר. ליוברגט היא עיר שכנה לברצלונה והעיר השנייה בעלת צפיפות האוכלוסין הגבוהה ביותר באירופה. ב-26 בספטמבר 2018, השיקה מובייק את שירותה בסרגוסה והפכה אותה לעיר השלישית של החברה בספרד. בפברואר 2019, למובייק הוענק אישור להשיק אופניים חשמליים במדריד.
באלבניה, מערכת שיתוף האופניים של מובייק הושקה בטירנה ב-8 ביוני 2018.
אמריקה
ב-20 בספטמבר 2017, שירות האופניים הראשון של מובייק בארצות הברית החל מוושינגטון. עם זאת, לאחר פחות משנת שירות, ביולי 2018, מובייק הפסיקה את פעילותה בוושינגטון. ב-22 בדצמבר 2017, מובייק החלה את פעילותה בשארלוט, קרוליינה הצפונית ומאוחר יותר גם בסן דייגו ב-23 בפברואר 2018. פעילותה של מובייק בדה וודלנדס, טקסס החלה בינואר 2018 ופסקה באוקטובר 2018.
בפברואר 2018, מובייק החלה את פעילותה במקסיקו סיטי וסנטיאגו, צ'ילה.
תכונות ועיצוב
כפי שתוארו על ידי החברה, אופני מובייק נועדו לפתור את "בעיית הקילומטר האחרון" שבה הנוסעים נאלצים להתמודד עם הבעיה בה הם נתקעים מעט רחוק מיעדם להליכה, אבל קרוב מדי להצדקת הסיבה לשלם על נסיעה במונית או העיכוב בהמתנה אליה. בדומה לשירות Call a Bike בגרמניה, כל אופני מובייק מגיעים עם מנעול אלקטרוני הנשלט דרך האינטרנט והנפתח באופן אוטומטי אך דורש נעילה ידנית לאחר השימוש.
אופני מובייק מופעלים על ידי גנרטור קטן המותקן על הגלגל האחורי לצורך הפעלת המנעול, או על ידי תא סולארי במספר דגמי אופניים. הבלם בצורת דיסק אשר עליו נרשם פטנט אמור להחזיק מעמד מעל 10,000 ק"מ של רכיבה מבלי שיתקלקל.
מובייק יצרה שותפות עם קוואלקום (תוך שימוש בשבב ה-IoT MDM9206 שלהם) ועם Gemalto על מנת להשתמש בטכנולוגיות NB-IoT כדי לספק חיבור לטלפון הנייד עבור האופניים.
האופניים של חברת מובייק באים בשתי גרסאות, שתיהן מחייבות סריקה של קוד QR ייחודי כדי לשחרר את נעילתן:
מובייק קלאסיק
מובייק קלאסיק, או "מובייק", היא הגרסה הרגילה של אופני מובייק. לגרסה זו שלדה בצורת V העשויה כולה מאלומיניום, צמיגים לא פנאומטיים ומערכת הנעה רגילה. במקום חוטי תיל קונבנציונליים, היא משתמשת בחמש ערכות של שני מוטות מתכת עבים, תואמים והממוקמים בזווית של 72 מעלות אחד מהשני, כדי לשפר את העמידות שלהם ולהביא לעלויות תחזוקה נמוכות יותר. מספר הזיהוי של האופניים מוטמע על גבי החלק האחורי של השלדה.
משכירי האופניים יכולים לסרוק את קוד ה-QR, אשר מופיע בבסיס של הידית וכן על גבי המנעול חכם.
המושב, הידית והמנעול החכם הם בצבע שחור, הגלגלים בצבע כתום וגוף האופניים בצבע כסף מתכתי.
כיאוניס לבן
כיאוניס לבן (שם מדעי: Chionis albus), הוא מין של עוף מסדרת החופמאים השייך למשפחה כיאוניסיים והוא העוף היבשתי היחיד החי ביבשת אנטארקטיקה.
מובייק
מובייק קלאסיק
משקלם של האופניים הוא 25 ק"ג.
כיאוניס לבן
אורכו 38-41 ס"מ ומוטת כנפיו 76-80 ס"מ. הכיאוניס בעל גוף עגלגל עם כסות פלומה לבנה, פנים ורודות חפות מנוצות ומקור אפור מעוקל. לכיאוניס אין קרומי שחייה על רגליו.
ג'ורג' ואל
ג'ורג' ואל (ברומנית: George Val; 1915 בוקרשט - 26 באוקטובר 1961) היה מנהל תיאטרון, מפיק, במאי ומבקר תיאטרון יהודי רומני וישראלי. לפי דן אלמגור, באמצעות מופעי התיאטרון המוזיקלי שלו היה ואל המפיק העצמאי הראשון בתולדות התיאטרון הישראלי.
כיאוניס לבן
הכיאוניס נפוץ רק באזורים הקפואים של אנטארקטיקה וסביבותיה - בסקוטיה ארק, איי אורקני הדרומיים ובדרום ג'ורג'יה. לעיתים רחוקות הכיאוניס ינדוד צפונה לאקלים חמים יותר אך הוא מותאם לחיים באקלים הקשה.
מובייק
מובייק קלאסיק
חלק מהמשתמשים התלוננו על משקלו של המובייק קלאסיק ועל החוסר בנוכחותה של סלסלת אופניים (שמוכרת על ידי מובייק כ"מניעת פרסומות זבל"), וכן התלוננו על הקושי לשמור על שיווי-משקל בניסיונות הרכיבה הראשונים שלהם. תלונות אלו הובילו מאוחר יותר להשקת הדגם השני של האופניים של החברה: "מובייק לייט" (Mobike Lite), הפותר את הבעיות אליהן המשתמשים נקלעו במובייק קלאסיק.
מובייק לייט
מובייק לייט (Mobike Lite) ידוע באופן בלתי רשמי כ"הדור השני". דגם זה משתמש בחוטי תיל ובשרשרת הנעה רגילה כדי לספק מומנט לגלגל האחורי. מספר הזיהוי נמצא בצד ימין על לוח פלסטיק המגן על השרשרת. קוד ה-QR עבר לקצה הפגוש האחורי.
מובייק לייט מגיע עם סל מתכת ועליו מותקן פאנל סולארי המפעיל את המנעול המופעל על ידי סריקת קוד ה-QR ואת מכשיר ה-GPS. הגלגלים צבועים בצבע כתום.
לדגמים החדשים יותר של מובייק קלאסיק ומובייק לייט יש מושבים מתכווננים. משקלו של המובייק לייט הוא 17 ק"ג.
הדור השני
על פי הודעה מחברת מובייק, קבוצות קטנות של הדור השני של אופני מובייק, קלאסיק ולייט יחדיו, יתפרסו באזורי השירות של החברה. דיווחים מצביעים על כך כי האופניים של הדור השני ישתמשו במעמד אלומיניום עמיד יותר, בניגוד לדור שעבר בו השתמשה החברה בפלסטיק קשה לייצור המעמד. הדור השני של האופניים של מובייק יכיל מושב חדש מתכוונן שבו הונמכה לשונית המתכת הקטנה ליד בסיס המושב. בנוסף, הדור השני של מובייק קלאסיק מכיל סלסילה לצורך הנחת חפצים בזמן הרכיבה על האופניים.
ערכת הצבעים של הדור השני של מובייק לייט משתנה לכתום על השפה הפנימית וחוזרת לשחור עבור הצמיג.
גישה
הגישה לאופני מובייק מחייבת שימוש ביישום של מובייק, אשר לוקח הפקדה מינימלית של יחידה אחת של מטבע ספציפי למדינה, כדי לוודא שהפרטים שהמשתמש סיפק על התשלום נכונים. כל משתמש נדרש להירשם באמצעות מספר הטלפון הנייד שלהם. בסין המשתמשים חייבים גם לרשום את מספר הזיהוי הלאומי שלהם כפי שנדרש על ידי תקנות השלטון המקומי. בהתאם לכך, היישום אינו מאפשר למשתמשים מתחת לגיל 14 להשתמש בו באמצעות שימוש במספר הזיהוי.
כדי להשתמש באופניים, יש לשחרר את הנעילה של האופניים באמצעות היישום הנייד. היישום רושם את המרחק, את משך הנסיעה ואף את האנרגיה שהמשתמש ניצל תוך שימוש באופניים. כאשר זמן השכרת האופניים נגמר, העלות שהוגדרה מתחילת הנסיעה מועברת מחשבון המשתמש למובייק.
תשלום
חברת מובייק לא מפעילה שירותים לא-מקוונים, ומשום כך היישום שלה מקבל רק אמצעי תשלום באופן מקוון דרך AliPay, WeChat Pay או כרטיס אשראי. היישום דורש מהמשתמש יתרה חיובית בחשבון הבנק שלו בעת שהוא מתחיל להשכיר אופניים, אולם הוא רשאי לעבור ליתרה שלילית בזמן הנסיעה.
החברה בעבר דרשה פיקדון על מנת להשתמש בשירות בסין, אולם היא סיימה את הנוהג ביולי 2018. המשתמשים חופשיים למשוך את הפיקדון שלהם מהשירות בכל עת כל עוד אין להם יתרה שלילית בחשבון הבנק שלהם.
ניקוד מובייק
היישום של חברת מובייק משתמש במערכת בשם "ניקוד מובייק" ("Mobike Score") כדי לעקוב אחר התנהגות המשתמשים. מערכת הניקוד מורכבת מחמש רמות: מעולה (1000-701), טוב מאוד (700-601), טוב (600-501), מספיק (500-301) וגרוע (300-0). ניקוד מובייק של המשתמשים משפיע על תעריפים עתידיים ושימוש במערכת. כל משתמש חדש מתחיל אוטומטית עם ציון "טוב" של 550 נקודות. משתמשים צוברים נקודות עבור פעולות שונות, כגון דיווח על בעיות במערכת או בחניה באזורים מועדפים עם ביקוש גבוה יותר, וכן יכולות להיגרע מהם נקודות עבור פעולות מזיקות למערכת, ועם זאת גם החשבון איתו נרשמו לשירות של מובייק עלול להיחסם, בכפוף לערעור, אם הניקוד של המשתמש יורד מתחת ל-100.
בעיות
למובייק מספר בעיות מעשיות. אנשים רבים מתלוננים על האופניים של החברה הגורמים לבעיות בתנועה, שכן אין להם תחנות חניה קבועות. המשתמשים באופניים של מובייק יכולים להשאיר אותם היכן שהם עלולים לגרום לחסימת התנועה.
בחלק מהשווקים הגלובלים, כדוגמת בריטניה, דווחו השחתות רבות כלפי האופניים של מובייק.
ג'ורג' ואל
קורות חיים
עלה עם משפחתו בשנת 1949 מרומניה. בשנים 1952-1951 שימש כבמאי ומנהל בתיאטרון הרביו "לי-לה-לו" של משה ולין. ואל שינה את אופי ההפקות, שילב כמה עולים מרומניה בצוות השחקנים והעלה בעיקר חומר מתורגם לעברית - מחזות זמר ואופרטות. עם האמנים שהביא ללהקה נמנתה הזמרת, השחקנית והרקדנית דורותיאה ליביו ופאול קוסלה שהקים בתיאטרון תזמורת ג'אז ולמוזיקה קלה. במקביל הגדיל את צוות העובדים והשחקנים והעלה את מחירי הכרטיסים. תקופתו של ואל ב"לי-לה-לו" זכתה לשם "התקופה הרומנית", שהסתיימה, למעשה, למרות ההצלחות והמאמצים, עם סגירת הלהקה ב-1952.
ג'ורג' ואל נפטר בתל אביב בשנת 1961, בגיל 46 ונקבר בבית העלמין קריית שאול. הוא הותיר אחריו רעייה ובת, אילנה.
כיאוניס לבן
הכיאוניס מוצא את מזונו על הקרקע הקרה. הוא נטפל לעופות אחרים ובעיקר לפינגווינים הנפוצים באזור האנטארקטי, שם הוא מצוי בשולי המושבות, חוטף קריל או דגים ממקור פינגווינים שמאכילים את גוזליהם. הוא גם טורף את הביצים וכן אפרוחים בני יומם, אך מעבר לכך הם גדולים מדי בשבילו. הוא ניזון בנוסף מנבלות, צואה, דגים, תולעים ומשיירי אוכל אנושי.
קלאודיו סאלה
קלאודיו סאלה (באיטלקית: Claudio Sala; נולד ב-8 בספטמבר 1947) הוא מאמן וכדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר. כיום, סאלה משמש כפרשן כדורגל.
קריירה
סאלה ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון הכדורגל מונזה, שבו שיחק גם בקבוצת הנוער. לאחר מכן, עבר למועדוני כדורגל כמו נאפולי, טורינו וגנואה. יש לו בסך הכל מאזן של 323 משחקים ו-27 שערים בסרייה א'. עם טורינו, הוא זכה באליפות בעונת 1975/76 ובגביע האיטלקי בעונת 1970-71.
סאלה שיחק עבור המדים הלאומיים של נבחרת איטליה 18 פעמים, והיה חלק מהסגל שלה למונדיאל 1978, שבו היא סיימה במקום הרביעי.
סגנון המשחק
סאלה תופקד בדרך כלל בעמדת הקיצוני, אך לעיתים שיחק בעמדת הקשר ההתקפי או אפילו כחלוץ מרכזי. סאלה נודע כאחד הקיצונים הטובים ביותר של איטליה, הוא היה מהיר ובעל יכולת יצירתית גבוהה. הוא נודע גם כמבשל שערים מחונן עם יכולת טכנית טובה, בנוסף ליכולות המסירה וההגבהה המדויקות שלו, שאיפשרו לו להיות עושה משחק יעיל. סאלה היה שחקן עם יכולת בעיטה טובה בשתי הרגליים, כשהיה יכול לתקוף משני האגפים.
חסידות סקאליה
חסידות סקאליה היא חסידות אוקראינית (גליציה המזרחית). אבי השושלת היה רבי אליעזר חיים רבינוביץ, צאצא של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב.
תולדות החסידות
רבי אליעזר חיים היה בנו של רבי ברוך מיאסי בנו של רבי יצחק מקאליס בנו של רבי יוסף מיאמפולה בנו של רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב. סבתו הייתה בתו של רבי ברוך ממז'יבוז'. היה חתנו של רבי אברהם דב אורטנברג רבה של לכוביץ' (חתנו של רבי יעקב יוסף השני מאוסטרהא). כיהן כאדמו"ר תחת השלטון הרוסי ובשנת תר"ל נמלט לגליציה המזרחית שם כיהן בעיירה סקאליה. בשנת תר"נ ביקר בארצות הברית. בשנת תרע"ד ביקר שם שוב מתוך כוונה לעלות בהמשך לארץ ישראל, אך נפטר שם בה' באייר תרע"ו. חיבר את הספר "שיח אליעזר".
בנו של רבי ברוך פנחס היה רבי דוד יצחק אייזיק מסקאליא. נולד בשנת תרנ"ח. בצעירותו הוסמך על ידי מספר רבנים נודעים בהם רבי מאיר אריק. היה חתן (בנישואים שניים) של רבי משה דוד הלוי לנדא אב"ד בורשטין. לאחר פטירת אביו מילא את מקומו באדמו"רות ובשנת תרצ"ט נמלט לאנגליה. לאחר מכן היגר לארצות הברית והתיישב בלואר איסט סייד ובהמשך בוויליאמסבורג. בשנת תש"ל עבר לשכונת בורו פארק. חיבר מספר ספרים. נפטר בלונדון בו' בשבט תשל"ט ונקבר בהר הזיתים.
בן נוסף של רבי ברוך פנחס היה רבי ישראל ממיאמי. היה מפורסם כאדמו"ר מקישינב. היה חתנו של רבי מרדכי זוסיא מטריסק-הוצלס-יאס. בשנת תרצ"ח היגר מווינה ללונדון והקים בית כנסת בשכונת הנדון בלונדון. בשנת תש"ז היגר למיאמי. כונה בווינה 'דער בלויער רבי' ('הרבי הכחול'), מפני שהלך בקפוטה כחולה. עלה לישראל ונפטר ערירי בכ"ט באלול תשל"א. חיבר ספר בשם 'ישמח ישראל'.
החסידות כיום
לאחר פטירת רבי דוד יצחק אייזיק נתמנה נכדו, רבי אברהם משה רבינוביץ (בן בנו יוסף ברוך פינחס) לממלא מקומו בבית מדרשו. אף אביו התבטל אליו כחסיד לרבו. דברי תורתו יצאו במספר ספרים, בהם "כוננת מאז".
נכד נוסף, רבי רפאל גולדשטיין (חתן בנו מאיר) החל לכהן כאדמו"ר בבית מדרש בשדרה ה-18. יש לו מכון בשם "באר יצחק", שהוציא ספרים של אדמו"רי השושלת וכן עלון שבועי בשם "ניצוצי אורות".
ריקוד מושחת
ריקוד מושחת (באנגלית: Dirty Dancing) הוא סרט קולנוע רומנטי מוזיקלי אמריקאי מ-1987. כשליש מן הסרט מכיל סצנות ריקוד על פי כוריאוגרפיה של קני אורטגה.
הסרט מגולל את סיפורה של פרנסיס האוזמן (ג'ניפר גריי) המכונה "בייבי" במהלך חופשה משפחתית בקיץ 1963. המשפחה מגיעה לאתר הנופש "קלרמן". במהלך החופשה מתאהבת בייבי בג'וני (פטריק סווייזי), רקדן ומורה לריקוד באתר. הרומן ביניהם מוביל את בייבי להיכרות עם אנשים שונים ועם עצמה במובן מסוים. אביה של בייבי לא מקבל בעין יפה את ההתפתחויות, אך לבסוף מקבל את אהבתה ואת ג'וני בסצנת סיום בלתי נשכחת. הסרט הפך לסרט פולחן, והזניק את פטריק סווייזי למעמד של כוכב-על. מעבר לעלילה, הריקודים והמוזיקה תופסים חלק מהותי בסרט. שיר הנושא של הסרט הוא.
הסרט צולם בעיקר בעיירה לייק ליור שבמדינת קרוליינה הצפונית.
לסרט צולם סרט המשך עצמאי שאינו תלוי בעלילת הסרט הראשון, שבו פטריק סווייזי מופיע בהופעת אורח.
עלילת הסרט
היא קוראת לג'וני, מגלה שפני בהריון, וחושבת שהוא ממנו. הוא מעמיד אותה על טעותה, ואומר לה שרובי, סטודנט לרפואה שמועסק כמלצר באתר, והוא גם זה שיוצא עם אחותה של בייבי, הכניס את פני להריון, ידע על כך ולא עזר לה. כשבייבי לא מאמינה לג'וני, היא מתעמתת עם רובי, מגלה שג'וני דובר אמת ושופכת על רובי קנקן מים.
בינתיים, פני צריכה לעשות הפלה, וכשבייבי מבקשת כסף מאביה למטרה לא מוגדרת, הוא חושד, אך נותן לה את הכסף. ג'וני מציע בצחוק שבייבי תחליף את פני בהופעה חשובה, ובן-דודו של ג'וני משכנע את כולם שזה רעיון טוב.
בייבי וג'וני מתאמנים על ריקודים שונים- על שיווי משקל מעל קורת עץ, ואת ההרמה הידועה- באגם. ההופעה מוצלחת, מלבד "ההרמה" שבייבי לא הצליחה לבצע. כשג'וני ובייבי חוזרים מההופעה במכונית, הם מוצאים את פני במצב קשה, משום שההפלה בוצעה בתנאים לא מתאימים. בייבי מזעיקה את אביה, שמטפל בפני, אך כועס על בייבי ואוסר עליה להיפגש עם החבורה, היות שהוא חושב שג'וני הוא זה שהכניס את פאני להריון.
בייבי מתגנבת לאולם נטוש ורוקדת עם ג'וני ריקוד חושני והם שוכבים. למחרת במלון, אביה של בייבי רוצה לעזוב, אך אשתו משכנעת אותו להישאר; ומאשימים את ג'וני בגנבת ארנק בלילה הקודם. בייבי יודעת שזה לא הוא, ומנסה לשכנע את האחרים בחפותו, על אף שאין לו אליבי. כשמנהל המלון אומר לניל שהוא עומד לפטר את ג'וני, בייבי מתוודה מול משפחתה שהיא שכבה עם ג'וני בלילה הקודם.
בייבי מבקרת את פני, ורואה את ג'וני שם. ג'וני ופני מדברים, והיא אומרת לו שהוא צריך להיפרד מבייבי כדי לא לשבור את ליבה. בייבי מנשקת את ג'וני כדי להתנצל על ריב קודם, וג'וני מחזיר לה נשיקה. רובי מגיע, וצוחק על כך "שהוא בחר באחות הלא נכונה" (כזכור, רובי יוצא עם אחותה של בייבי), וג'וני מרביץ לו ועוזב את המלון.
המופע האחרון של העונה מגיע, והוא בנאלי ומשעמם. לפתע, ג'וני נכנס, לוקח את בייבי ומפלס את דרכו בין היושבים לעבר הבמה. הוא עולה עליה, ואומר את שמו- ואת שמה המלא של בייבי; פרנסס. הם רוקדים ריקוד ממבו המותאם לשיר הרומנטי, ואמה של בייבי מתגאה בה.
לאחר ריקוד הסולו של ג'וני, בייבי רצה לעברו ושניהם מבצעים את ההרמה המפורסמת.
סאלי (עמק)
סאלי (בהינדי: सल्ली, "סאלי") הוא עמק במחוז קאנגרה, שבמדינת הימאצ'ל פרדש, בצפון הודו. עמק סאלי ממוקם במרחק של שעתיים נסיעה מהעיר דרמסאלה שבה נמצא משכנם של הדלאי לאמה וממשלת טיבט הגולה. בתוך מק'לאוד גאנג', כפר הכלול בשטח המוניציפלי של דרמסאלה. סאלי שוכן בחלקו הצפוני של עמק קאנגרה והיא מוקפת ביערות.
גאי סקוט
ד"ר גאי לינדזי סקוט (באנגלית: Guy Lindsay Scott; נולד ב-1 ביוני 1944) הוא פוליטיקאי זמבי שכיהן כנשיא זמביה בפועל מאוקטובר 2014 עד ינואר 2015.
ביוגרפיה
סקוט נולד ב-1944 בעיר ליווינגסטון בדרום זמביה, אז מושבה בריטית בשם רודזיה הצפונית. אביו, מהגר מסקוטלנד, היה מתומכי התנועה לעצמאות זמביה. את לימודיו האקדמיים עשה בבריטניה, ולאחר שובו למולדתו השתלב בפוליטיקה הזמבית. ב-1990 היה בין הפעילים בתנועה למען דמוקרטיה רב-מפלגתית (MMD). בשנים 1991–1996 כיהן כשר החקלאות.
סקוט שימש כסגנו של הנשיא, מייקל סאטה משנת 2011 ועד מותו של סאטה ב-28 באוקטובר 2014. לאחר מותו של סאטה כיהן סקוט כנשיא בפועל במשך כשלושה חודשים, עד לכניסתו לתפקיד של הנשיא הנבחר הבא, אדגר לונגו.
הוא היה הנשיא הלבן הראשון בזמביה והראשון באפריקה מאז נשיא דרום אפריקה פרדריק וילם דה קלרק שסיים את תפקידו ב-1994.
ברני פינק
ברני פינק (נולד בשנת 1942, ביוהנסבורג, דרום אפריקה) הוא אמן ישראלי העוסק בפיסול בחומרים שונים, תבליטי קיר ופיסול סביבתי. ב-1984 יצר את האנדרטה המפורסמת לזיכרון גבורת החיילים והפרטיזנים היהודים שלחמו נגד גרמניה הנאצית נמצאת ביד ושם, ירושלים וב-1999 יצר את האנדרטה יד לחללי אסון השייטת, בשבי ציון.
ביוגרפיה
ברני פינק נולד בשנת 1942 ביוהנסבורג, דרום אפריקה, לאם תופרת ולאבא קצב. במסגרת תנועת "דרור", שאליה הצטרף בגיל צעיר, הוא שהה כשנתיים במחנה הכשרה מחוץ ליוהנסבורג, שם נחשף לאוכלוסייה השחורה והענייה שהתגוררה במקום. בעקבות חשיפה זו צייר רישומים שתיארו את אורחות חייהם של השחורים, אך מכיוון שלא ראה בהם חשיבות, רישומים אלו אבדו.
אימה
כאשר אנשים חשים תחושה זו באופן טבעי בגלל אירוע מציאותי, היא לרוב שלילית. עם זאת, מקובל בעולם לגרום לרגש זה להתעורר באופן יזום על ידי מגוון פעולות ותחביבים, על-מנת להעלות את רמת האדרנלין בגוף, לחוש את הסכנה וליהנות, בלי להיות במצב מסכן חיים באמת. למשל: סרטי אימה, רכבות שדים, ספרות אימה ועוד.
ברני פינק
ביוגרפיה
בשנת 1962 עלה פינק לארץ ישראל כחלק מגרעין "אלון", ונשלח לקיבוץ יזרעאל, אשר נמצא בעמק יזרעאל. פינק לא גויס, מכיוון שהוחלט שהגרעין שלו יישאר בקיבוץ כדי להגן עליו בשעת צרה. בקיבוץ ברני פינק עבד בגידולי שדה ומאוחר יותר ניהל את ענף הכותנה בקיבוצו.
פרוביז'נה
פרוביז'נה (באוקראינית: Пробіжна; בפולנית: Probużna, פרובוז'נה; ביידיש: פראבוזשנע) היא עיירה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
פרוביז'נה נוסדה כעיירה פרטית באמצע המאה ה-18, ושימשה כמרכז מסחרי לסביבתה החקלאית, בו נערכו ימי שוק שבועיים. בשנת 1921, בהתאם להסכם ריגה, נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי פרוביז'נה
יהודים התיישבו בעיירה בסוף המאה ה-18, ובמחצית הראשונה של המאה ה-19 כבר התקיימה ביישוב קהילה יהודית עצמאית. לאחר מלחמת העולם הראשונה השתקמה הקהילה בעיירה בסיוע ארגוני עזרה הדדית ובעזרת יוצאי היישוב בארצות הברית, ובין מלחמות העולם נמנו בה 1,226 יהודים, מתוך 3,136 תושבים. בתקופה זו התקיימה בעיירה פעילות ציונית ענפה.
בתחילת הכיבוש הגרמני של אזור העיירה במהלך מבצע ברברוסה, בקיץ 1941, הובאו לעיירה מספר מגורשים יהודים מהוסיאטין, ומספר היהודים בעיירה הגיע לכ-1,630.
ב-20 בספטמבר 1942 ערכו שוטרים גרמנים ואוקראינים אקציה בעיירה, בה שילחו את רוב יהודיה למחנה ההשמדה בלז'ץ. יתר היהודים גורשו לאחר מכן לקופיצ'ינצה. כמה עשרות יהודים שהועסקו במחנה עבודה קטן בסביבת העיירה נרצחו עד סוף סתיו 1943.
בין רבני העיר היו הרב משה בן הרב צבי אדלשטיין, הרב פישל בן הרב משה, הרב דוד-מאיר באב"ד (משנות התר"י, 1850), חתנו הרב יעקב יוסף דרימר, הרב אברהם בן הרב שלמה דרימר (עד שנת תרל"ג, 1873), הרב ישראל יצחק שמחה ברגר (מחבר הספרים "עשר קדושות", "עשר עטרות" ו"עשר אורות". תרל"ט, 1879 - תרמ"ט, 1889), הרב אברהם יעקב הורוביץ שכיהן בעיר כ-50 שנה ונפטר בשנת תש"ב (1942).
נעם פרתום
נעם פרתום (נולדה ב-10 בפברואר 1986) היא משוררת, פרפורמרית, עיתונאית ומנחת סדנאות כתיבה וספוקן וורד.
ביוגרפיה
פרתום נולדה בתל אביב ולמדה בתיכון אליאנס בעיר. שירתה בצה"ל כמורה חיילת. למדה במסלול הכתיבה היוצרת באוניברסיטת תל אביב, אך לא סיימה את לימודיה, ולפני כן למדה בכיתת של הליקון ובית-הספר למוזיקה רימון. כתבה ב"עכבר העיר".
שיריה של פרתום התפרסמו במספר כתבי עת, בהם מעין, העוקץ, הארץ, ynet, מגזין ערב רב ועוד.
בשנת 2010 השיקה את פרויקט השירה המצולמת ברשת, פואטיוב. בריאיון למיה סלע אמרה פרתום: "בסופו של דבר הכתיבה שלי יותר מחוברת למסורת עתיקות של שירה, שאינן מחפשות לבטא את מה שאינו בר-ביטוי, אלא רוצות לומר את מה שהכי חשוב להגיד ולומר את זה הכי צלול והכי ברור, להדהד בעוצמה. איכשהו הכתיבה שלי היא מאוד לפרצוף".
ב-2014 הופיעה בתפקיד עצמה בסרט הקולנוע הישראלי "הגננת".
בשנת 2017 היא מנחה את סדנת השירה במסלול הכתיבה היוצרת בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
מתגוררת בתל אביב יחד עם בעלה, האמן אלעד רוזן.
קישורים חיצוניים
מכּתביה:
רבאעיאת
הרבאעיאת של עומר ח'יאם (באנגלית: Rubáiyát of Omar Khayyám) הוא ספר הכולל לקט משיריו של המשורר והמתמטיקאי הפרסי עומר ח'יאם. השירים בספר לוקטו ותורגמו לאנגלית בידי אדוארד פיצג'רלד.
משמעות השם "רבאעיאת" בפרסית הוא "מרובעים". פיצג'רלד בחר לקרוא לספר כך משום שהשירים בספר מורכבים על פי משקל פרסי של יחידות בעלות ארבע שורות. שורשי המרובעים נעוצים בשירה העממית הפרסית, וח'יאם שכלל וגיבש את הצורה השירית הזאת.
הספר יצא לאור בבריטניה ב-1859 ובתחילה לא זכה לפרסום רב. עם זאת, החל משנת 1861 הספר הפך לפופולרי מאוד בבריטניה. ב-1872 פיצג'רלד הדפיס מהדורה שלישית לספר והוא החל להתפרסם גם בארצות הברית. בתקופת מפנה המאה העשרים הספר הפך לפופולרי כל כך עד שקמו "מועדוני עומר ח'יאם" ו"מועדוני הרבאעאית". הוא תורגם לשפות רבות, בין היתר לעברית.
בשמו של הספר נקשרו במהלך השנים מספר מקרי מוות מסתוריים. ב-1945 התאבד ג'ורג' מרשל, אחיו של דייוויד מרשל כשהספר מונח על חזהו. ב-1948 נמצאה גופה בסומרטון פארק שבאדלייד. זהותו של האיש, כמו גם נסיבות מותו, נותרו בגדר תעלומה עד ימינו. הרמז היחיד של המשטרה בפרשה הייתה חתיכת נייר שנתלשה מהספר ונמצאה בכיסו של האיש. על הנייר היו מודפסות המילים "תמאם שוד" (تمام شد, תם ונשלם) החותמות חלק מהשירים בספר. האירוע ידוע עד ימינו בתור "פרשת תמאם שוד".
פיני חדד
פיני חדד (נולד ב-28 בנובמבר 1965) הוא זמר מוזיקה מזרחית ישראלי.
חדד הוציא שמונה אלבומי אולפן ואלבום אוסף אחד. הוא פרץ לתודעה עם שירו "לא לבד" ב-1993.
ביוגרפיה וקריירה
חדד נולד וגדל במושב שער אפרים להורים ממוצא תימני.
בן דוד, בן דודו של חיים משה, החתים את חדד על חוזה אמרגנות והפקות והשניים יצאו לדרך.
חדד פרץ לתודעה עם השיר "לא לבד" – שיר הנושא של אלבומו הראשון שיצא ב-1993. "לא לבד" הפך ללהיט גדול שיצא בתקופה שבה הז'אנר השולט במוזיקה המזרחית הייתה שירים ללחנים טורקיים וערביים שביצעו זמרים דוגמת עופר לוי וזהבה בן. חובבי המוזיקה הים תיכונית הרכה, המתינו לשיר "קליל" יותר, ולשם הפנה חדד את האלבום שלו (בדומה לאבי פרץ עם הלהיט "קשה לי" שיצא שנה לפני). את השיר עיבד וניגן (ברוב הכלים) נחום עושרי (גיטרות, גיטרה בס, קלידים ותכנות תופים), ואיתו השתתפו בהקלטות גם אריס נחום בבוזוקי ויגל כוכבי בכלי הקשה. מלבד שיר הנושא שהצליח, בלטו באלבום גם "השבועה ביננו", והבלדה "ציפור כנף". היוצר המרכזי באלבום היה אביחי מליחי שכתב והלחין בין היתר גם את "לא לבד". מליחי, שהיה מוכר כגיטריסט בהופעות, הפך עם צאת "לא לבד" ליוצר מבוקש מאוד במוזיקה המזרחית.
באמצע 1994 יצא חדד עם אלבומו השני, "אולי נחזור", שבו המשיך בקו המוזיקלי - סגנון ים תיכוני "קליל", לצד בלדות עם נגיעות רוק. נחום עושרי עיבד גם את האלבום החדש.
חדד ואמרגנו בן-דוד חששו שהאלבום השני שיוצא אחרי להיט כל כך גדול לא יצליח לשחזר את ההצלחה של קודמו, אך בניגוד לחששותיהם האלבום זכה להצלחה יחסית. לא מעט שירים מהאלבום הפכו אט אט ללהיטים. בין שירי אלבום בלטו שיר הנושא, השיר "פינה בלב" והבלדה "ניקו" שנכתב לזכרו של הכדורגלן הזר ניקולאי קודריצקי, מקבוצת הכדורגל "בני יהודה תל אביב", שנהרג בתאונת דרכים באותה שנה.
אלבומו השלישי של חדד "הנשמה" יצא ב-1996 בחברת ההפקות של אבי גואטה. האלבום השלישי לא הצליח לשחזר את ההצלחה המסחרית של שני קודמיו, ולא מכר הרבה עותקים. אף על פי ששיר הנושא היה להיט והאלבום כלל גם חידוש ל"שני סיפורי אהבה קטנים" שביצעו במקור החברים של נטאשה, האלבום התקשה להמריא במכירות.
בשנת 1998 השתתף חדד באלבום ובפרויקט לזכרו של זוהר ארגוב "חברים שרים זוהר" עם חידוש לשיר "להיות אדם", בעיבוד של רובי בן שמעון.
לאחר שנפרד מאמרגנו ומפיקו יוסי בן-דוד, יצא ב-1999 האלבום "למדי אותי". חדד נעזר בחבריו שלומי שבת, אבי סינואני ועוד זמרים ומוזיקאים אחרים שיכתבו וילחינו עבורו את האלבום, שעיבד משה דנינו. שלומי שבת תרם את הלחן לשיר הנושא "למדי אותי" (למילותיו של ניסן פרידמן), שהיה לשיר הבולט ביותר באלבום. אולם חדד לא הצליח לשחזר מההצלחה שידע בעבר, וגם אלבום זה לא מכר הרבה עותקים.
בשנת 2000 הוציא אוסף בשם "פיני חדד - להיטי זהב", שכלל את להיטיו מארבעת האלבומים.
באוקטובר 2001 הוציא את אלבומו החמישי "חוזר הביתה" בהפקה של יוסי בן-דוד, ובעיבודים מוזיקליים של דני טלבי. בין שירי האלבום בלטו שיר הנושא שלו (מילים ולחן: ליאור פרחי), השיר "אל תשכח" (מילים ולחן: יוני רועה), והדואט "כמה יפה" עם מני בגר, שגם הלחין את השיר למילים של אלי לוי.
בשנת 2003 הוציא חדד את האלבום "ילדה רעה", שהסינגל שנושא את שם האלבום (דואט עם הזמר נתי לוי, שהניב מספר דואטים משותפים בעתיד) זכה להצלחה ולהשמעות מרובות, כמו כן באלבום נכלל לראשונה שיר בתימנית, "לך קראתי".
בשנת 2004 הוציאו חדד ולוי דואט נוסף בשם "אוהב אבל מציאותי" שזכה להצלחה יחסית, בין הדואטים נוספים שהצמד הוציא באותה תקופה נכללים גם "צמא לאהבה" ו"איתך מרגיש לבד" (עם הזמר רמי יהודה).
בדצמבר 2007 הוציא חדד את האלבום "אישה יפה", כששיר הנושא שכתב יוסי גיספן ללחן ערבי, הפך ללהיט. בין היתר כלל האלבום גרסת דאנס ללהיטו "אלייך". דני טלבי עיבד את שירי האלבום.
בפברואר 2014 הוציא חדד את האלבום "תרקדי".
ב-10 ביולי 2018 הוציא את "דרכים נסתרות" שכתב דני ישראלי ועל הלחן והעיבוד הזמר והיוצר סגיב כהן.
ב-22 באוקטובר 2019 הוציא את הדואט "שניים סינים" יחד עם בנו שניר חדד. את השיר כתב נדב אסולין ולחן של אלעד תובל לעיבוד והפקה מוזיקלית של יוני קיסר.
חיים אישיים
חדד נשוי ומתגורר במושב ילדותו שער אפרים, בנו הוא הזמר שניר חדד.
כיאוניס שחור-פנים
כיאוניס שחור-פנים (שם מדעי: Chionis minor) הוא מין של עוף מסדרת החופמאים השייך למשפחה כיאוניסיים. הוא קטן מעט מקרובו - כיאוניס לבן.
אורכו של הכיאוניס 38–41 ס"מ, מוטת כנפיו 74–79 ס"מ ומשקלו 460–730 גרם. הוא עוף עגלגל עם פלומה לבנה והרגליים חסרות קרומי שחייה. ראשו גדול והפנים שחורות עם מקור עבה ומעוקל. הזכרים גדולים מהנקבות במין זה.
כיאוניס זה חי רק באזור האנטארקטי של האוקיינוס ההודי, באיי הנסיך אדוארד (Prince Edward Islands) שליד חופי דרום אפריקה, באיי קרוזה ואיי קרגלן ומגיע עד להאי הרד ואיי מקדונלד. הוא מצוי בחופי אזורים ארקטיים בסמוך למושבות של עופות ימיים, כלבי ים או מושבות אנושיים.
הכיאוניס הוא אוכל-כול הניזון מנבלות, צואה, שיירים ימיים ושיירים אנושיים, הוא גם ניזון מאצות ומצמחיה אך גם טורף דגים, חסרי חוליות, ביצים וגוזלי פינגווינים. הוא גם יחטוף לפינגווינים את מזונם.
ועדת זורע
ועדת זורע היא ועדת בירור שמונתה על ידי שר הביטחון משה ארנס, בעקבות דרישתו של היועץ המשפטי לממשלה יצחק זמיר, שנדחתה תחילה, לחקר נסיבות מותם של שני מחבלים שהיו מעורבים בחטיפת אוטובוס "אגד", לאחר שנלקחו חיים לחקירת אנשי השב"כ בראשותו של אהוד יתום. אירועים אלו כונו פרשת קו 300. בראש הוועדה עמד האלוף במיל' מאיר זורע, החבר הנוסף בוועדה היה יוסי גנוסר. אילן שיף כיהן כיועץ משפטי של הוועדה. מינוי ועדת החקירה נשמר בסוד, אך נחשף בעיתון "חדשות" ב-27 באפריל 1984.
הוועדה שמעה עדויות של אנשי סיירת מטכ"ל שהשתלטו על האוטובוס, של יצחק מרדכי שפיקד על ההשתלטות ושל אנשי השב"כ שקבלו את המחבלים מידי הצבא. אנשי סיירת מטכ"ל העידו שהם הכו את המחבלים כדי להשתלט עליהם. יצחק מרדכי הודה שהכה את המחבלים כדי לברר אם יש מטען חבלה באוטובוס. לאור המצאות התמונה שצילם אלכס ליבק של המחבל מובל כשהוא בחיים, הוועדה הניחה ששני המחבלים הומתו לאחר שהורדו מהאוטובוס, וניסתה לברר אם מתו כתוצאה ממכות שקבלו מיצחק מרדכי או ממכות שקבלו כשהיו בידי חוקרי השב"כ שקבלו את המחבלים מידי מרדכי. יתום ואנשיו, שהעידו לפני הוועדה, העלימו מפניה את חלקם בנסיבות הריגתם של המחבלים. אנשי השב"כ, שהונחו לשקר על ידי גינוסר על פי מידע ששמע גינוסר בוועדה, מסרו לוועדה עדות שקרית, שכשהמחבלים היו בידיהם הצטופפו סביבם חיילים רבים שהכו את המחבלים. אהוד יתום ואחרים גם שיקרו וטענו שראו את תת-אלוף יצחק מרדכי, חובט באקדחו בראשי המחבלים והגזימו בעצמת המכות שמרדכי נתן. לאחר מכן, סיפר יתום, העלה את המחבלים על רכבו כדי להובילם לחקירה, אלא שהם דיממו במהלך הנסיעה ומצבם החמיר, ולכן הביאם לבית החולים, שם נקבע מותם. גם אנשיו של יתום מסרו עדויות שקריות לפני ועדת זורע, וזאת על-פי הנחייתו של יתום, שניתנה להם על-דעת ראש השב"כ, אברהם שלום, ויועצו המשפטי. בדו"ח משרד המשפטים מסוף 1986 נכתב:
בדין וחשבון שהוגש על ידי הוועדה (ב-20 במאי 1984) נקבע, כי שני המחבלים הומתו במכות שהונחתו על ראשיהם, אך שלא ניתן היה לברר מי האחראי למותם. בעקבות זאת, החליט משה ארנס, בניגוד לעמדתו של יצחק שמיר, להעביר את העניין להכרעה של היועץ המשפטי לממשלה, יצחק זמיר. זמיר הקים את ועדת בלטמן, בראשות פרקליט המדינה, בניסיון להגיע לחקר האמת. על-פי המלצת הוועדה הועמד יתום לדין משמעתי על שסטר, כדבריו, לאחד מהמחבלים. על יסוד עדותו של יתום הועמד לדין משמעתי גם תת-אלוף יצחק מרדכי. הליכים משמעתיים אלה הסתיימו בזיכוי הנאשמים.
אובודוואר
אובודוואר (בהונגרית: Óbudavár) הוא כפר זעיר על גדות אגם בלטון במחוז וספרם שבמרכז הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם באובודוואר מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 62 תושבים, ובשנת 2020 45 תושבים.
סייג' (קומיקס)
סייג' (באנגלית: Sage) היא דמות בדיונית של אנטי גיבורה מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת The X-Men #132 מינואר 1980, ונוצרה על ידי הכותב כריס קלרמונט והמאייר ג'ון ביירן.
סייג' היא מוטאנטית בעלת יכולות מנטליות רבות, והיא הוצגה בתחילה כעוזרתו האישית של סבסטיאן שו, המלך השחור של מועדון הלפייר המרושע. בשכתוב מורחב שנעשה לחוברות האקס-מן התגלה כי היא למעשה מבין ראשוני התלמידים אותם אסף פרופסור צ'ארלס אקסבייר אליו. היא הייתה חברה בקבוצות אקס-מן, אקסטרים אקס-מן, אקסקליבר, אקסיילז ובקבוצה הבין-יקומית של האקס-מן.
אובודוואר
האזכור הראשון של הכפר קיים משנת 1413.
סייג' (קומיקס)
מקורה של סייג' אינו ידוע, ונרמז כי היא מגיעה ממדינה שסועת קרבות. בהגיעה לבגרות, סייג' החלה להתגורר בגפה באפגניסטן, ולמרות שהיא נמנעת מלהתערב בסכסוכים בין כוחות המורדים לממשלה, היא יכולה להשתמש בכישוריה הקרביים כנגד כל איום. יום אחד היא נקראת באופן טלפתי למערה בה לכוד אקסבייר. רגליו נמחצו כתוצאה מקרב בינו לבין הנבל החייזרי לוציפר. אקסבייר חש שסייג' היא מוטאנטית, ומסביר לה את יכולותיה. שנים לאחר מכן, סייג' נפגשת בשנית עם אקסבייר, שמגייס את חברי האקס-מן המקוריים שלו. במקום להצטרף אליהם, היא נשלחת לרגל עבורם במועדון הלפייר ולהשגיח על סבסטיאן שו. כאשר עבדה שם במסווה, סייג' פגשה בפסיילוק, ג'ין גריי ואמה פרוסט, שהייתה המלכה הלבנה של המועדון. בשעה שהיא מזהירה את פסיילוק מפני המועדון, היא נאלצת לחזות כיצד ג'ין גריי - עליה השתלט כוח הפניקס - הופכת למלכה השחורה.
סייג' מופיעה שוב בקשת הסיפור "אקס-מן: מתפרקים" של שנת 2018 כאשר ג'ין גריי מבקשת ממספר טלפתים לעזור להביס את נייט גריי מוגבר הכוחות. הדמות משתתפת גם באירועי "בית אקס וכוחות אקס" של שנים 2020-2019 ונכון להיום חברה בקבוצת אקס פורס המגנה על אי המוטאנטים קרקואה. דמותה של סייג' הופיעה בסדרת הטלוויזיה "בעלי היכולות", אותה גילמה היילי לויט.
רוחמה רז
רוחמה רז (התפרסמה בעבר גם כ"רוחמה"; נולדה ב-13 בינואר 1955) היא זמרת ישראלית.
ביוגרפיה
רז נולדה כרוחמה זרגרי, בת למשפחה בת שבעה ילדים. הוריה עלו מאיראן ולימים רז תיארה אותם כהורים "מודרניים" ש"הקפידו לדבר עברית ותמכו בנו". גדלה והתחנכה בקטמונים שבירושלים ולמדה בבית ספר ממלכתי דתי ואחר-כך בתיכון באקדמיה למוסיקה בירושלים. את דרכה כזמרת החלה בילדותה יחד עם אחותה, בצמד שהופיע באירועים בית-ספריים ובפסטיבלים בירושלים. ב־1968 השתתפה ב"פסטיבל כישרונות נוער בבירה", שתועד על גבי תקליט, ובו שרה את השיר "לך ירושלים". למדה זמרה קלאסית וגיטרה קלאסית.
בלהקה הצבאית
עם קבלתה ללהקה צבאית, עברתה את שם משפחתה לרז. בצבא שירתה בצוות הווי פיקוד המרכז, ובין קטעי הסולו שלה בצוות בלט השיר "אי שם בבקעה".
כשעברה לצוות הווי חטיבת הצנחנים, היה להיטה הגדול כסולנית "בארץ אהבתי השקד פורח" (המילים של לאה גולדברג והלחן של מוני אמריליו), שנשאר מזוהה איתה עד היום. בהרכב זה הייתה רז סולנית בשירים רבים שהלחין מוני אמריליו: "לכל אחד ירושלים", "אגדת שלושה וארבעה", "למה לא" ועוד, וכן בשיר "צלילי גיטרה" שהלחין סשה ארגוב.
בלהקת פיקוד המרכז, אליה עברה לאחר מכן, שרה כסולנית את השירים "ההר הירוק תמיד", ו"ערב קיץ ויונים", שהלחין אמריליו.
קריירה כזמרת
עם שחרורה מצה"ל, זכתה רז במקום הראשון בפסטיבל הזמר והפזמון 1977 (תשל"ז) עם השיר "רקפת", שהלחין ועיבד מוני אמריליו למילותיה של תלמה אליגון. שיר זה הפך לשיר הנושא של אלבומה השני, שיצא באותה שנה. כמו כן התפרסמו ביצועי השירים שלה "פירות חמישה עשר" ("שלג על עירי") ו"בכרמי תימן".
בשנת 1979 הוציאה רז אלבום בשם "חלומות". באלבום נכלל אחד מלהיטי הסולו הגדולים ביותר שלה, "חלומות", שכתבה רחל שפירא ללחן של יאיר קלינגר. כמו כן נכללו בו השירים "בחופשתו" (רחל שפירא, חנן יובל) ו"שיר הלל" (ניסן פרידמן, עממי צרפתי).
בדצמבר 1979 השתתפה שוב בפסטיבל שירי הילדים מספר 10 עם השיר "אב לילדתו אומר" (מילים: נחום שגיב, לחן: ניר נמרוד טנא, עיבוד: אילן ויצברג).
ב-1982 השתתפה בתקליט שירי הילדים "28 שירים ראשונים לגיל הרך".
בשנת 1983 נישאה ליגאל גוֹטֶסדינֶר, חבר קיבוץ גלאון שהיה מבוגר ממנה בעשור, אלמן ואב לשלושה. היא עזבה את ירושלים ועברה לקיבוץ, שם נולדו לזוג שתי בנות והיא המעיטה בפעילות מוזיקלית לטובת גידולן. בתחילת שנות ה-80 הופיעה בסדרה מישל עזרא ספרא ובניו, בתפקיד "זהווה/זהבה", זמרת.
רז חזרה להופיע באמצע שנות השמונים והקליטה את אלבומה "חדשה בעיר", שיצא בשנת 1988. לראשונה החלה רז לבצע שירים בסגנון פופ ורוק רך. בין השירים הבולטים: "ובלילה", "את מי את אוהבת רוחי", "כל כך דומים" ובעיקר "תמיד אותו מדבר". את אלבומה "בלב מולדת קטנה", שיצא בשנת 1991, הפיק שם טוב לוי, שגם הלחין מספר שירים לאלבום. באלבום זה נכללים השירים "כחכות רחל", שנכתב על ידי רחל שפירא ו"במקום פרידה", שרז כתבה לזכר אחותה הבכורה מרים, שנרצחה בפיגוע בקו האוטובוס 405 בשנת 1989.
בשנת 1999 השתתפה רז בשני שירים של להקת כנסיית השכל, "היא הולכת" ו"היינו עושים אהבה", שהופיעו באלבומה של הלהקה, שנקרא בפשטות "כנסיית השכל".
בשנת 2003 יצא אלבומה "אתה יקר לי", שהורכב משירי רחל שפירא וזכה לקבלת פנים חמה. באלבום נכללה גרסה מחודשת ל"חלומות". כמו כן זכתה במקום השני בפסטיבל הלאדינו, שהתקיים במסגרת פסטיבל ישראל 2004, עם שירה "הכלה" (LA NOVIA).
בשנת 2005 הוציאה רז את אלבום הילדים "ספינה משוקולד", שכלל שירים וקטעי קריאה קצרים שכתב אלי רווה. את השירים הלחין רוברט ניסנזון ואלדד ירון עיבד מוזיקלית את האלבום.
בשנת 2007 השתתפה בהקלטת השיר "רוח האדם" (למילים ולחן של סי היימן, בשמת אדמון והמשוקם סיני מיתקי) יחד עם אמנים רבים, להגברת המודעות לשיקום נפגעי נפש בדרך עמותת אנוש. בחנוכה באותה שנה השתתפה בפסטיבל ילד פלא וזכתה במקום השלישי עם השיר "אוספת בי ימים" (שכתבה נורית בת-שחר צפריר והלחין ליאור דטאוקר). בדצמבר של אותה שנה הוציאה רז אלבום הנקרא "פיסת שמיים", בו היא חידשה כמה משיריה בסגנון קלאסי והוסיפה שירים חדשים. מבקר המוזיקה ישי ויסמן שיבח את האלבום בכתבתו למגזין פנאי פלוס: "האלבום מאופיין בגוון קולי עשיר, את שירתה המדהימה (ואין לי הגדרה אחרת) של רוחמה מלווים אנסמבלים ומקהלות קלאסיות. אלבום נוסטלגי ומתוק כמו געגוע לארץ ישראל התמימה של פעם." על האלבום זכתה רז בפרס אמ"י על שם אהוד מנור - תרומה לזמר העברי.
בשנת 2010 הוציאה בעזרת מרים משולם ובהפקתה את האלבום "שיר השירים אשר לשלמה", ובו היא מבצעת משירי שיר השירים בלחנים של מרקו בחט.
רז מזוהה עם עיר הולדתה ירושלים, ורבים מהשירים ששרה מוקדשים לעירה, ביניהם "לכל אחד ירושלים", "פירות חמישה עשר" (אף על פי שהשיר נכתב במקורו למחזה "מסעות בנימין השלישי" ועוסק בעיירה בגולה) ו"עיר ואם". רוחמה מתאפיינת בסגנון שירים שניתן להגדירם כ"שירי ארץ ישראל היפה והטובה". על כך היא כונתה "הזמיר מירושלים".
בשנת 2011 השתתפה בתוכנית המציאות של ערוץ 24 "היכל התהילה" והייתה הזמרת היחידה שהעפילה לשלב הגמר בתוכנית, שם זכתה להגיע למקום השלישי.
ב-16 באוגוסט 2018 התקיימה הופעתה הראשונה של רז, מאז שעברה ניתוח להוצאת גידול מגזע המח. בהופעה אירחה רז את יוני רכטר בתור אורח כבוד.
בשנת 2021 הקליטה לאחר תקופה ארוכה שיר חדש שהלחין מוני אמריליו, "בשורה טובה" (אם רק עלה של זית) למילים של לאה נאור .
חיים אישיים
רז נשואה ליגאל ואם לשתיים. מתגוררת ברעננה. בנוסף לקריירה כזמרת, רז היא מורה לפיתוח קול ומלמדת יוגה
אחותה הבכורה, מרים צרפי, נרצחה בפיגוע בקו האוטובוס 405 (1989). לזכרה כתבה רז את השיר "במקום פרידה".
בשנת 2017 עברה רז ניתוח להוצאת גידול מגזע המח. בנוסף, עברה טיפולי הקרנות ושיקום ממושך בבית חולים לוינשטיין.
פיליפ פרנק (צייר)
יוהאן היינריך פיליפ פרנק (בגרמנית: Philipp Franck; 9 באפריל 1860 – 13 במרץ 1944) היה צייר אימפרסיוניסט, גרפיקאי ומאייר גרמני.
ביוגרפיה
בתמיכת אביו והתעקשותו החל בלימודי אדריכלות במכללה העסקית בפרנקפורט. כשאביו נפטר, הוא החליט להמשיך אחר ההתעניינות האמנותית האמיתית שלו. לפיכך, בגיל שבע עשרה הוא נרשם לסטדלשולה, שם למד אצל היינריך הסלהורסט ואדוארד ג'ייקוב פון שטיינל. הוא התמקד בנופים אך בהנחייתו של שטיינל יצר גם איורים לסיפורי אגדות.
בשנת 1879 עבר לקרונברג אים טאונוס, שם הצטרף למושבת האמנים המקומית. בעודו שם התיידד עם אנטון בורגר ולקח אצלו שיעורים עד 1881. עם זאת, פרנק היה בעל דעות מוצקות משלו על תיאור הטבע ופנה לאגודת האמנים הגרמנית, שם הומלץ לו ללמוד אצל ג'ייקוב דילמן. הוא היה שם עד 1886.
לאחר מכן החל לנסוע, ובסופו של דבר התיישב בוירצבורג. לאחר שמצא במקום מעט הצלחה, עבר לברלין בשנת 1892 והפך למורה בבית הספר המלכותי לאמנות. בשנת 1898 הוענק לו התואר פרופסור. באותה שנה הוא הצטרף ללוביס קורינת ומקס ליברמן כדי לסייע ביצירת הזצסיון הברלינאי. בשנת 1902 נפטרה אשתו הראשונה וכעבור שנתיים התחתן עם אחד מתלמידותיו.
בשנת 1906, פרנק ומשפחתו עברו להלנסי שבוונזה, שם ניסה להקים מושבת אמנים על פי הדגם של קרונברג, אך לא הצליח. הוא חזר לברלין והפך למנהל בית הספר המלכותי לאמנות בשנת 1915. בשנת 1928 השתתף בתערוכה הבינלאומית במכון קרנגי. ספר זיכרונותיו, חיים ואמנות, ראה אור זמן קצר לאחר מותו.
משפחה
פיליפ פרנק התחתן, עם קתרינה ארנסט (1866-1902). היא מתה באוגוסט 1902, עם זאת. בשנת 1904 נישא לתלמידתו מרתה קוהלו. לפיליפ פרנק היו ארבעה ילדים משני הנישואים שלו. מאז 1906 התגורר פרנק עם משפחתו בברלין-ואנזה. בן מנישואיו הראשונים היה המדען הנס היינריך פרנק (1888-1961). בנו מנישואיו השניים, קרל לודוויג פרנק (1904-1985), הפך לאדריכל ידוע.
הפסלת, אינגבורג הונגינגר (1915-2009) הייתה נכדתו. הסופרת ג'וליה פרנק היא נכדה נוספת.
פרגה גרנד
פרגה גרנד (בצ'כית: Praga Grand) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית המטוסים והרכב הצ'כית Praga (company) אשר יוצרה בין השנים 1912 – 1935.
בין השנים 1912 – 1918 "פרגה גרנד" יוצרה באימפריה האוסטרו-הונגרית.
בין השנים 1918–1935 "פרגה גרנד" יוצרה בצ'כיה.
יצחק הדרי
יצחק הדרי (1944 – אוגוסט 2023) היה פרופסור בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב. חתן פרס צלטנר למפעל חיים בתחום המשפט לשנת תשע"ח.
היה מבכירי עורכי הדין הישראלים בתחום המסים ובעל משרד עורכי דין המתמחה בדיני מיסים; נחשב למומחה בעל שם עולמי בתחום מיסוי מקרקעין.
ביוגרפיה
הדרי נולד בישראל ב-1944. למד במסגרת העתודה האקדמית במסלול דו חוגי במשפטים (אותו סיים בהצטיינות) ובכלכלה, באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1966, עם תום לימודיו, החל לשרת כקצין בפרקליטות הצבאית. עם פרוץ מלחמת ששת הימים התנדב לשרת כקצין מבצעים בגדוד חי"ר. השתחרר משירות סדיר בשנת 1969 בדרגת סגן. בשירות המילואים שימש כראש ועדת הערעורים בנושאי מיסים ותביעות כספיות בשטחים. השתחרר משירות מילואים בדרגת רב-סרן.
בשנת 1970 השלים תואר שני במשפטים (בהצטיינות יתרה) באוניברסיטה העברית, בהנחייתו של פרופ' אהרן ברק. בשנת 1971 קיבל תואר שני וב-1972 קיבל תואר שלישי, שניהם במשפטים, מטעם אוניברסיטת מישיגן. את עבודת הדוקטורט כתב בנושא מיסוי חברות רב לאומיות.
כיהן כפרופסור וחוקר אורח בפקולטות למשפטים במספר אוניברסיטאות. בין השאר, באוניברסיטת אוקלהומה, אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת ברקלי, אוניברסיטת נורת'ווסטרן ובאוניברסיטת סידני.
כיהן בתפקידים בכירים במגזר הציבורי. בין השאר, היה יועץ שר המשפטים וראש הצוות להכנת חוקי הרפורמה במיסוי הישיר ליישום המלצות ועדת בן שחר (פקודת מס הכנסה ומס שבח מקרקעין), יו"ר ועדת ערר לתובענות כספיות שהגישו תושבי השטחים המוחזקים (במסגרת שירות מילואים) ויו"ר ועדת המיסים של לשכת עורכי הדין.
תחום מומחיותו של הדרי היה דיני המיסים, ובכלל זה מיסוי מקרקעין, מיסוי חברות, מיסוי עסקים ועוד. נחשב כמומחה בעל שם עולמי לדיני מיסים, תחום אותו חקר ולימד. במסגרת מחקריו פרסם עשרות מאמרים וספרים. מאמריו וספריו צוטטו במעל ל-100 פסקי דין של בית המשפט העליון הישראלי (וכן ערכאות נמוכות יותר) ובפסקי דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית (וכן ערכאות נמוכות יותר).
נפטר באוגוסט 2023. הותיר אחריו אישה, ארבעה ילדים ושבעה נכדים. הובא לקבורה בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא.
קישורים חיצוניים
ממאמריו
יזהר הר-לב
יזהר הר-לב (נולד ב-14 ביוני 1969) הוא סופר ותסריטאי ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בתל אביב וגדל בחיפה. בן שני למשפחה בת 4 ילדים.
בשירותו הצבאי שירת בחיל הים. כשחזר מטיול במזרח, השתקע לתל אביב, שם החל לעבד בענף הפרסום כקופירייטר ועיתונאי .משנת 2001 החל לעבוד ככותב ותסריטאי עצמאי.
לאחר שטייל בדרום אמריקה ובניו יורק, חזר לישראל, פגש את מירית ונישא לה.
ספרו הראשון פובידיליה ראה אור בשנת 2003, זכה לעיבוד קולנועי שהוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במונטריאול ואף השתתף במסלול פנורמה בפסטיבל ברלין.
ספרו השני מיקסי גריל ראה אור בשנת 2005.
ספרו השלישי קצב התמוססות הקרחונים ראה אור בשנת 2013 והיה בין המועמדים לפרס ספיר.
לדבריו, המשותף בין שלושת ספריו הוא "תחושה בסיסית של חרדה ודאגה מול הקיום".
בשנת 2020 יצא לאור ספרו הרביעי שיעורים בהתפרקות.
בין עבודותיו הרבות בתחום התסריטאות: "מסכים", סדרת דרמה עבור yes, "תא גורדין", סדרת מתח וריגול עבור yes ושידורי קשת שנמכרה לרשת NBC ו"המדרשה" סדרת מתח עבור רשת.
ג'ון פרדריק צ'ארלס פולר
מייג'ור גנרל ג'ון פרדריק צ'ארלס פולר (באנגלית: John Frederick Charles Fuller, 1 בספטמבר 1878 – 10 בפברואר 1966) היה קצין בצבא הבריטי, היסטוריון, תאורטיקן ואסטרטג צבאי. ידוע בעיקר כאחד התאורטיקנים הראשונים והחשובים של לוחמת השריון. במהלך חייו עסק פולר גם באוקולטיזם, ואף הצטרף למפלגה הפשיסטית הבריטית.
תחילת הקריירה
פולר נולד בשנת 1878 בצ'יצ'יסטר שבאנגליה. בהשפעת סבו הגרמני (מצד אמו), למד בנעוריו במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. עם סיום לימודיו ב-1898 הוסמך כסגן משנה ברגימנט חיל רגלים קלים של מחוז אוקספורד, והוצב בחיל המצב האנגלי באירלנד. לחם במלחמת הבורים השנייה בדרום אפריקה (1899-1902), וב-1903 הוצב בחיל-המצב בהודו.
כשחזר לאנגליה ב-1905 הועלה לדרגת סרן, והוצב בגדוד של "חיל המילואים הטריטוריאלי" — בתחילה כשליש גדודי, כמפקד פלוגה, ולאחר-מכן בשני תפקידים מקצועיים: קצין תובלה ברכבות וקצין מקלעים חטיבתי.
בתקופה זו החל פולר לעסוק בהדרכה, ובין השאר בכתיבת הוראות אימון. עיסוק זה שיפר את כישרון הכתיבה שלו. הוא עסק בכתיבתם ופרסומם של מאמרים מקצועיים על תורת לחימה והדרכה. למעשה, הוא השלים את כתיבתם של שני ספרים לפני שהחל את לימודיו במכללה לפיקוד ומטה בקאמברלי בינואר 1914.
עתה כבר החלו להתבלט התכונות שבהן נודע פולר, ושעיצבו את המשך הקריירה שלו. כשהעבודות שהגיש במסגרת לימודיו נדחו על ידי מדריכיו, הוא גילה יהירות, שחצנות וחוסר שיתוף-פעולה כלפי המתנגדים לרעיונותיו, ובהם מדריכיו במכללה בקאמברלי שדחו כמה מעבודותיו. פולר גילה כישרון להשניא את עצמו בקרב הממונים עליו, שעתיד להרוס את הקריירה הצבאית שלו בהמשכה.
שירותו במלחמת העולם הראשונה
כשהוקם "הענף הכבד של חיל מכונות הירייה" (כינויו של חיל הטנקים הבריטי בראשיתו) בדצמבר 1916, מונה פולר לקצין מטה במפקדתו בדרגת סגן-אלוף, ועסק בתכנון מבצעים ומודיעין. בתפקיד זה, כשהוא קצין ותיק בן 38, החל לעסוק לראשונה בתכנון ופיתוח טנקים ולוחמת שריון. במסגרת תפקידו תכנן את התקפת 381 הטנקים בקרב קמברה (נובמבר 1917) — התקפת הטנקים המסיבית הראשונה בהיסטוריה — ואת פעולות הטנקים במהלך מתקפת מאה הימים בשלהי המלחמה (אוגוסט עד נובמבר 1918).
בעקבות הצלחת התקפת הטנקים בקרב קמברה, לקחי "מתקפת האביב" הגרמנית (מרץ עד יולי 1918) ומתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה אחריה, החל פולר לפתח את רעיונו המרכזי, שאמנם השפעתו לא באה לכדי מימוש במלחמת העולם הראשונה, אולם היא ניכרת החל במלחמת העולם השנייה (ניתן לראות בו את מקורה של דוקטרינת הבליצקריג). רעיון זה גובש על-ידו בשנת 1918 במסמך שכונה "תוכנית 1919". מסקנותיו העיקריות של המסמך היו העדפת שיתוק פסיכולוגי של מפקדות האויב על השמדת כוחותיו בקרבות חזיתיים, וזאת על ידי הקמת צבא נייד לחלוטין (טנקים ומטוסים) שישים לעצמו למטרה את הבקעת קווי האויב ותקיפת מפקדותיו ועמדותיו העורפיות וקווי התקשורת מהן לחזית.
שירותו לאחר מלחמת העולם הראשונה
בשלהי מלחמת העולם הראשונה תפס פולר, האלמוני כמעט עד לשלב זה, את תשומת לבו של הפיקוד העליון של הצבא בזכות עבודתו על "תוכנית 1919". מיד עם סיום המלחמה (1918) הוצב במטה הכללי של הצבא בלונדון, בדרגת קולונל, תחילה כמופקד על קידום תכנון ופיתוח הטנקים (ב-1922 הצליח לקבוע את מעמדם של הטנקים בצבא הבריטי, כשהיה ממקימי "חיל הטנקים המלכותי"), ולאחר-מכן כמופקד על ההדרכה בצבא. באמצעות פרסומיו הפך לראש המקדמים את ההצטיידות בטנקים בצבא.
ב-1923 מונה למדריך הראשי במכללה לפיקוד ומטה בקאמברלי, שם המשיך לפתח את רעיונותיו ולהרצותם בפני הקצינים המשתלמים במכללה. בקאמברלי גם נפגש לראשונה עם לידל הארט, עמו פעל בשיתוף פעולה בקידום רעיונותיהם (גם לידל הארט היה מהמטיפים למיכון ושריון, ופיתח דוקטרינה דומה לזו של פולר אותה כינה "אסטרטגיה של גישה עקיפה"). ב-1926 מונה פולר לעוזרו של ראש המטה הכללי של האימפריה הבריטית.