cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
זרמים קטועים
הפצת הסרט
הוא הוצג בעשרות פסטיבלי קולנוע ברחבי העולם וזכה בשנת 2011 בציון לשבח מצלמת דוד בקטגוריית הסרט התיעודי בפסטיבל הקולנוע היהודי בורשה.
על אף העניין הרב בסרט שהיווה את הבסיס לסרטו השני של דוידי "חמש מצלמות שבורות" הסרט מעולם לא שודר בטלוויזיה בישראל.
בן לענא
בן לענא היה סופר שכתב את אחד מהספרים החיצוניים. שם זה מוזכר רק פעם אחת בתלמוד הירושלמי, שם מוזכרים בין הספרים החיצוניים אותם אוסרת המשנה לקרוא "ספרי בן סירא וספרי בן לענא".
במדרש קהלת רבה יש מאמר דומה בו השם "בן לענא" מוחלף בשם "בן תגלא". סופר יהודי בתחילת המאה ה־16 כותב את השם "בן יענה", וכותב לגבי ספריו: "ראיתי אותם הספרים שהם חידות והבלים".
נראה על פי המאמר בירושלמי שספרי בן לענא, כמו ספרי בן סירא, היו ספרים שקבוצות מסוימות הכניסו לקאנון כתבי הקודש שלהם, ומסיבה זו במשנה מתנגדים לקריאה בהם, או, יותר נכון, לקאנוניזציה שלהם.
זיהוי
לדעת מנואל יואל ספרו של בן לענא הוא ספר אפוקליפטי, ומכאן מגיע שמו שבקהלת רבה "בן תגלא", מלשון התגלות, והשם "בן לענא" הוא מלשון לענה (=מזון תולעים), שניתן על מנת לזלזל בו. לעומתו, יוליוס פירסט טוען שהשם "בן לענא" הוא תעתיק מוטעה של השם "אפולוניוס", והירושלמי באמת מתייחס לספריו של הפילוסוף היווני המפורסם אפולוניוס איש טיאנה, ואת "בן תגלא" הוא מזהה עם הפילוסוף היווני אמפדוקלס.
יוסף פרלס טוען ששני השמות "בן לענא" ו"בן תגלא" הם תעתיקים מוטעים של השם "בן תעלא (בארמית: בן השועל)", מכאן שספר "בן תעלא" יתאים ל"משלי שועלים", שמוזכרים גם הם במקורות יהודיים.
יוליאן חורונז'יצקי
ד"ר יוליאן חורונז'יצקי (בפולנית: Julian Chorążycki; ) היה רופא יהודי ומפקדה הראשון של המחתרת בטרבלינקה. לפני כן שימש כרופא ראשי של גדוד חי"ר בצבא הפולני במהלך כינונה מחדש של פולין הריבונית בתקופה שבין מלחמות העולם. בנוסף היה מנתח גרון שהתמחה בוורשה. חורונז'יצקי שהה שנתיים בגטו ורשה והועבר למחנה ההשמדה טרבלינקה. במהלך שהותו במחנה הפך למנהיג הראשון של מרד האסירים בטרבלינקה. ב־2 באוגוסט 1943 - לאחר תקופת ההיערכות הארוכה שמהווה סכנת חיים מיידית - פרץ מרד מזוין בטרבלינקה, אולם חורונז'יצקי התאבד ב־19 באפריל 1943 כשהבין שהוא עומד להיתפס, כדי להימנע מחשיפת פרטי המרד ומשתתפיו תחת עינויים.
קורות חיים
יוליאן חורונז'יצקי נולד למשפחה יהודית בשאוולה (כיום שיאוליאי) באימפריה הרוסית. משפחתו התיישבה בוורשה כשהיה ילד. לאחר התיכון נסע יוליאן למינכן ללמוד רפואה באוניברסיטת מינכן וסיים את התואר בשנת 1910. זמן קצר לאחר מכן חזר לוורשה ובשנת 1911 עבר את בחינות המדינה לעסוק ברפואת אף אוזן גרון. לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 הוא נלקח לצבא הרוסי כרופא גדודי. בשנת 1918 שב לפולין, ובמרץ 1919 התגייס לצבא הפולני כרופא ראשי במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית. הוא פיקד על בית חולים שדה בדרגת סרן.
במאי 1922, שוחרר יוליאן חורונז'יצקי והצטרף לבית החולים המחוזי הראשון בוורשה. הוא נישא לרוזליה לבנפיש וניהל מרפאה פרטית. הם עברו לרחוב נובוגרודזקה 31 בשנות השלושים ובנוסף עבד במרפאת החוץ של הביטוח הלאומי. חורונז'יצקי התגייס שוב לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין. בסוף 1940 הוא עבר לגטו ורשה ושם והמשיך בעשייה הרפואית שלו. מהגטו הוא נלקח למחנה ההשמדה בטרבלינקה בקיץ או בסתיו 1942.
במחנה ההשמדה טרבלינקה
בטרבלינקה הופקד חורונז'יצקי על בית חולים קטן עבור האס אס (אין לטעות עם בית החולים המזויף שנקרא "לזרט", שם למעשה התבצע רצח של זקנים וחולים כחלק מההונאה של הנאצים). ניצול טרבלינקה סמואל רייזמן העיד עליו "הוא היה איש אציל, חיוני ונחוש לנקוט פעולה". חברי הוועדה המארגנת שלו בטרבלינקה כללו את זלומיר בלוך, רודולף מסריקי, מרסלי גלסקי, סמואל רייזמן, ד"ר אירנה לווסקה (מצוות המרפאה), ליאון הברמן, ועוד כמה. חורונז'יצקי אסף סכום חד פעמי גדול של מזומנים מהאסירים אשר עסקו בטיפול בחפצי הנרצחים בכוונה לשחד שומר טרווניקי שאיתו חשב שהתיידד. לרוע מזלו נתפס חורונז'יצקי עם הכסף על ידי אונטרשטורמפירר קורט פרנץ והבין כי הוא נחשף. הוא נאבק עמו ובלע רעל קטלני לפני שייעצר בחיים, מחשש להסגיר את תוכנית המרד תחת עינויים. חורונז'צקי הוחלף במחתרת על ידי ד"ר ברק לייכר (גם הוא לשעבר קצין הצבא הפולני, שהגיע לטרבלינקה ב - 1 במאי). לייכר פתח בהתקוממות ביום קיץ חם כשקבוצת גרמנים ואוקראינים נסעה לנהר הבוג לשחייה.
התקוממות
ב-2 באוגוסט (יום שני, באותו יום תאי הגזים לא פעלו), נפתחה בשקט הדלת לארסנל הנשק ליד פסי הרכבת בידי האסירים וכ - 20–25 רובים, 20 רימוני יד וכמה אקדחים נגנבו והועברו בעגלה. בשעה 15:45 אחר הצהריים פתחו כ-700 אסירים יהודים במתקפה על השערים. הם ריססו בנזין על כל הבניינים והציתו אותם. כמה בניינים פוצצו. עם זאת, ירי המקלעים של הגרמנים המאומנים היטב (כ־25 מהם) ושל טראווניקים אוקראינים (המונה כ־60) הביא לטבח גדול. רוב האסירים נספו. רק 150–200 יהודים הצליחו לעבור לצד השני. מחצית מהם נהרגו לאחר מרדף. חלק מאלה שנמלטו בהצלחה הועברו על פני הנהר על ידי פרטיזני "ארמייה קריובה" שהסתתרו ביער שמסביב. ידוע כי רק כ-70 יהודים שרדו עד סוף המלחמה, כולל מחברים עתידיים של זיכרונות טרבלינקה שפורסמו: יעקב ויירניק חיל רייכמן, ריכרד גלזר ושמואל וילנברג. גם בסוביבור פרץ מרד חודשיים לאחר מכן.
אלכסנדר גאידש
אלכסנדר ניקולייביץ' גאידש (ברוסית: Алекса́ндр Никола́евич Га́йдаш; נולד ב-7 באוגוסט 1967 בז'דנוב) הוא כדורגלן עבר רוסי-אוקראיני ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצות טאבריה סימפרופול, שחטאר דונצק ומכבי יבנה. לאחר פרישה ממשחק פעיל הפך למאמן. כיום (2019) גאידש מתפקד כמנכ"ל של קבוצת ט.ס.ק. טאבריה מחצי האי קרים.
קריירה
בשנת 1991, לאחר התפרקות ברית המועצות, ניסה גאידש לחפש את מזלו למדינה. הוא חתם על חוזה בקבוצה הטורקית סאייר, אך נאלץ לחזור לאוקראינה לאחר מספר חודשים בטורקיה בשל פציעות. הוא שב לטאבריה.
בשנת 1993 זון גאידש לסגל של. הוא השתתף בשני משחקי ידידות - אחד מול נבחרת ושני - מול נבחרת. במהלך משחקו בארץ נצפה על ידי מאמני קבוצת מכבי הרצליה וקיבל מהמם הצעה להצטרף לקבוצה. במשחקו הראשון במדי הרצליה הוא נפצע ונאלץ להיעדר מהמגרשים למשך חודשיים. כשחזר - שותף במשחקים מעטים. בתום עונת 1993/1994 שב לאוקראינה. כעבור שנה, חזר לישראל והוחתם בקבוצת מכבי יבנה לעונה אחת.
בשנים 1996 - 1999 שיחק בקבוצת טאבריה סימפרופול והיה קפטן של הקבוצה. בשנת 1999 נקלעה טאבריה לקשים כלכליים וגאידש נאלץ לעזוב את הקבוצה (הוא ישוב אליה בשנת 2002). בשנת 2001 הוא נפצע קשה בתאונה דרכים. לאחר שיקום ארוך - חזר לשחק. בשנת 2003 - פרש ממשחק פעיל.
קריירת אימון
בשנים 2005 - 2012 אימן גאידש מספר קבוצות מהליגות הנמוכות באוקראינה. כל הקבוצות היו מחצי האי קרים. בשנת 2014 סופח חצי האי לרוסיה. גאידש הסכים לקבל אזרחות רוסית וויתר על אזרחותו האוקראינית. באותה שנה הוקמה קבוצת ט.ס.ק. טאבריה וגאידש התמנה למנכ"ל הקבוצה.
תיל
את הפעלים גזורי השם תִּיֵּל וכן תֻּיַּל (במובן קשירה וחיבור בתיל) חידש המילונאי ראובן אלקלעי, לפי הכתוב במילונו.
מוסא בארו
מוסא בארו (באנגלית: Musa Barrow; נולד ב-14 בנובמבר 1998 בבנג'ול שבגמביה) הוא כדורגלן גמביאני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת בולוניה 1909 מהסרייה א' ובנבחרת גמביה.
אטאלנטה
בשנת 2016 הצטרף בארו למחלקת הנוער של אטאלנטה מהסרייה א'. ב-30 בינואר 2018 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 0–1 ליובנטוס במסגרת הקופה איטליה. ב-10 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1-1 נגד קרוטונה.
ב-18 בספטמבר 2019 ערך בארו את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–4 לדינמו זאגרב במסגרת שלב הבתים לעונת 2019/2020.
בולוניה 1909
ב-17 בינואר 2020 הושאל בארו למשך עונה וחצי לבולוניה 1909 מהסרייה א'.
ב-2 ביולי 2021 חתם בארו בבולוניה 1909 באופן קבוע.
קריירה בינלאומית
ב-8 בספטמבר 2018 ערך בארו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גמביה, בתיקו 1–1 נגד נבחרת אלג'יריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019. ב-12 ביוני 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–0 על נבחרת מרוקו במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל נבחרת גמביה לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2021.
נחום מרדכי פרלוב
רבי נחום מרדכי פֶּרְלוֹב (בכתיב ארכאי: פֶּערְלָאוו; כ"ח בתמוז ה'תרנ"ו - ט' באלול ה'תשל"ו) היה אדמו"ר חסידי, השלישי בשושלת נובומינסק, מראשי אגודת ישראל בארצות הברית, ומהאדמו"רים הבולטים בה במשך כ-40 שנה.
ז'אן-לואי לה לוטר
ז'אן-לואי לה לוטר (בצרפתית: Jean-Louis Le Loutre; 26 בספטמבר 1709 – 30 בספטמבר 1772) היה כומר קתולי ומיסיונר. מנהיג הכוחות הצרפתיים באקדיה, ומנהיג מיליציות המי'קמאק (Mi'kmaq) במהלך מלחמת המלך ג'ורג' ומלחמת האב לה לוטר. חלק מהמאבק במאה השמונה עשרה נגד הבריטים באזור אקדיה (נובה סקוטיה של ימינו וניו ברונזוויק).
נחום מרדכי פרלוב
קורות חייו
נולד לרבי אלתר ישראל שמעון פרלוב, האדמו"ר השני מנובומינסק, ולפיגא דינה בת רבי ברוך מאיר טברסקי מאזרניץ. בשנת תרע"ו נשא את ביילה רחמה בת רבי יצחק זליג מורגנשטרן מסוקולוב. אחרי נישואיו היה אחד מראשי הישיבה שהקים חמיו בסוקולוב.
ז'אן-לואי לה לוטר
רקע היסטורי
נובה סקוטיה הייתה תחת השלטון הבריטי מאז הסכם אוטרכט ב 1713 הבריטים ישבו בעיקר בעיר הבירה אנאפוליס רויאל, בעוד תושבים אקדיים וילידים אנשי מיקמאק כבשו את שאר האזור. איל רויאל (ימינו האי בריטון קייפ ) נשאר תחת שליטה צרפתית, על פי הסכם אוטרכט, וגם חלק יבשתי של אקדיה (בימינו נובה סקוטיה וניו ברונזוויק ) היה בריטי ונתון במחלוקת עם הצרפתים.
נחום מרדכי פרלוב
קורות חייו
בשנת תרפ"ה עלה לארץ ישראל במטרה להשתקע בה; ביקורו ארך למעלה משנה, ובמהלך ביקורו נפטרה בתו חנה יוכבד בת השבע (שנותרה בפולין עם אמה עד שימצא עבודה), והוא שב לפולין עקב אסונו וקשיים כלכליים שנערמו על דרכו. בשנת תרפ"ו היגר לארצות הברית, תחילה לבדו, ומאוחר יותר - בשנת תרפ"ט - הצטרפו אליו אשתו וילדיו. עם בואו לארצות הברית התגורר בלואר איסט סייד, שם החל לנהוג באדמו"רות. בשנת תשי"ד עבר לקראון הייטס.
בשנת תשכ"ח עבר ניתוח ומאז נחלש. בשנת תש"ל עבר לבורו פארק, שם נפטר בתאריך ט' באלול תשל"ו. אשתו ביילא רוחמה נפטרה בכ"ח בסיוון תשמ"ז.
ז'אן-לואי לה לוטר
חייו
לה לוטר נולד ב 1709 לז'אן-מוריס לה לוטר דספרס, יצרן נייר, וקתרין הוט, בתו של יצרן הנייר, בקהילה של סנט-מתיו ברטני, צרפת. בשנת 1730, לה לוטר הצעיר נכנס לסמינר קתולי בפריז לאחר ששני הוריו נפטרו. לאחר סיום הכשרתו עבר לה לוטר ב-1737 לסמינר שיועד להכשיר מיסיונרים לעבודה מחוץ לצרפת, מכיוון שהתכוון לשרת את הכנסייה בארצות זרות. רוב הכמרים שהיו קשורים לחברת הנציגויות הזרות בפריז, הוצבו במיסיונים באסיה, במיוחד במהלך המאה התשע עשרה. על לה לוטר הוטלה שליחות במזרח קנדה בין אנשי המיקמאק, לה לוטר הגיע לנובה סקוטיה בשנת 1738.
נחום מרדכי פרלוב
אישיותו
רבי נחום מרדכי נודע כמתמיד וכלמדן מופלג. עסק רבות גם בצדקה ובחסד. היה פעיל במיוחד בעסקי הציבור של היהדות האורתודוקסית בארצות הברית, והיה מראשי אגודת ישראל בארצות הברית. הוא קשר קשרי ידידות עם רבנים רבים בארצות הברית, בהם רבנים וראשי ישיבות ליטאיים, כמו רבי אהרן קוטלר ורבי משה פיינשטיין, ואדמו"רים כמו רבי יואל טייטלבוים ורבי מנחם מנדל שניאורסון. ביקר בארץ ישראל מספר פעמים, וכן השתתף בכנסייה הגדולה החמישית בשנת תשכ"ד. היה מהחברים הבולטים באגודת הרבנים האורתודוקסים של ארצות הברית וקנדה, וכיהן גם כסגן נשיא כבוד שלה. באחד מביקוריו נשלח מטעם האגודה לשוחח עם רבי אהרן רוקח, האדמו"ר מבעלז, על קבלת כספים מגופים ממשלתיים.
מקורבו רבי מרדכי פרידלנדר שנסמך ממנו להוראה, סיפר כי כמחצית מכ - 100 המתפללים בבית מדרשו היו בקיאים בש"ס.
ז'אן-לואי לה לוטר
איל רויאל
זמן קצר לאחר ההסמכה, הפליג לה לוטרה לאקדיה והגיעה ללואיסבורג, איל-רויאל, צרפת החדשה בסתיו 1737. הוא שהה כשנה במלאגאטש, איל-רויאל (הידועה בשם מריגומיש, נובה סקוטיה), ועבד עם המיסיונר פייר מילארד כדי ללמוד את שפת המיקמאק. על לה לוטר הוטל להחליף את דה סנט-וינסנט, במשימה בסיינט-אן בשובנאקאדי. הוא עזב את סיינט-אן ב -22 בספטמבר 1738 תפקידיו כללו את המשימות הצרפתיות בכמה יישובים. אף על פי שלה לוטר לא הציג את עצמו תחילה באנאפוליס רויאל, בסך הכל, היחסים של לה לוטר עם הרשויות הבריטיות היו טובים.
מלחמת המלך ג'ורג'
כיבוש אקדיה בידי בריטניה החלה עם לכידת בירת המחוז, פורט רויאל, בשנת 1710. באמנת אוטרכט משנת 1713, צרפת נתנה רשמית את אקדיה לבריטניה. עם זאת, היו חילוקי דעות ביחס לגבולות המחוז, וכמה אקדים גם התנגדו לשלטון הבריטי. עם התגברות המלחמה המחודשת ב -1744, ניסחו מנהיגי צרפת החדשה תוכניות להחזיר לעצמה את מה שהבריטים כינו נובה סקוטיה עם תקיפה על הבירה, שהבריטים שינו לה את השם לאנאפוליס רויאל.
במהלך מלחמת המלך ג'ורג', נבחנה הנייטרליות של לה לוטר ושל האקדים. בסוף המלחמה הסיקו מרבית הפקידים הבריטים כי האקדים ולה לוטר תמכו בעמדה הצרפתית. ייתכן כי לה לוטר היה מעורב בשתי פשיטות על הבריטים באנאפוליס רויאל. המצור הראשון על פורט אן נערך ביולי 1744 אך הסתיים לאחר ארבעה ימים עקב כישלון התמיכה הצרפתית.
בשנה שלאחר מכן, נפלה מצודת לואיסבורג הצרפתית לאחר התקפה של כוח אנגלי מניו אינגלנד. לאחר כיבוש לואיסבורג ניסו הבריטים לפתות את לה לוטר לבוא לשם לביטחונו, אך הוא בחר לנסוע לקוויבק כדי להתייעץ עם הרשויות. הצרפתים הפכו את לה לוטר לאיש הקשר שלהם עם המיקמאק, שכבר היו במצב מלחמה עם הבריטים לאורך הגבול. כך יכולה הייתה ממשלת צרפת לתאם פעולות עם מיליציית מיקמאק באקדיה.
משלחת דוק ד'אנוויל
עוד ניסיון לכיבוש את אנאפוליס רויאל אורגן על ידי ז'אן-בטיסט ניקולא רוש דה ראמזי ב 1746. לאחר כיבוש לואיסבורג על ידי הבריטים, לה לוטר הפך לאיש הקשר בין המתיישבים באקדיה ומשלחות צרפתיות. הרשויות הצרפתיות הנחו אותו לקבל את המשלחת בנמל הליפקס ( של ימינו, נובה סקוטיה ). לה לוטר היה למעשה האדם היחיד שידע את אותות הזיהוי של ספינות הצי. הוא היה צריך לתאם את פעולות הכוח הימי עם אלה של צבא ראמזי, שנשלח לכבוש מחדש את אקדיה על ידי לכידת אנאפוליס רויאל בתחילת יוני 1746. רמזי ואנשיו הגיעו לביובאסין (ליד אמהרסט של ימינו, נובה סקוטיה ) ביולי. כאשר רק שתי פריגטות מהשייטת הצרפתית הגיעו לנמל היעד. מבלי לבקש את הסכמתם של שני הקברניטים, כתב לה לוטר לרמזי והציע לערוך התקפה על אנאפוליס רויאל בלי לחכות למשלחת המלאה. אך עצתו לא התקבלה. הם המתינו למעלה מחודשיים עד שהמשלחת תגיע, לאחר שהתעכבה עקב הרוחות הנגדיות, ופגיעה בצוותים על ידי מחלות. המשלחת חזרה הביתה.
לאחר כישלון המשלחת, חזר לה לוטר לצרפת. בעודו בצרפת, הוא עשה שני ניסיונות במהלך המלחמה לחזור לאקדיה. בשני המקרים הוא נכלא על ידי האנגלים. בשנת 1749, לאחר המלחמה, הוא שוחרר.
מלחמת האב לה לוטר
לה לוטר העביר את בסיס פעילותו בשנת 1749 משובנאקאדי לביאושאג'ור בחצי האי צ'יגנקטו. כשהגיע לה לוטר לביאושג'ור, צרפת ואנגליה חלקו ביניהם את הבעלות על ניו ברונזוויק של ימינו. שנה לאחר שהקימו את הליפקס בשנת 1749, הבריטים בנו מבצרים בשטחי הקהילות האקדיות הגדולות: פורט אדוארד (בפיזיקוויד), פורט וייה לוגיס בגרנד פרי ופורט לורנס ( בבובאסין ). בניית המבצרים בקהילות האקדיות השונות הייתה כדי לשלוט על האוכלוסיות המקומיות.
לה לוטר כתב לשר הימיה, "מכיוון שאנחנו לא יכולים להתנגד בגלוי למיזמים האנגלים, אני חושב שאנחנו לא יכולים לעשות טוב יותר מאשר להסית את המיקמאק להמשיך ולהילחם באנגלים. התוכנית שלי היא לשכנע את המיקמאק לשלוח איגרת לאנגלים כי הם לא יאפשרו התנחלויות חדשות באקדיה ... אני אעשה כמיטב יכולתי להראות לאנגלים כאילו התוכנית הזו באה ממיקמאק ושאין לי שום חלק בה ."
המושל, גנרל ז'אק-פייר דה טפנאל דה לה ג'ונקייר, מרקיז דה לה ג'ונקייר כתב בשנת 1749 לממונים עליו בצרפת, "יהיו אלה המיסיונרים שינהלו את כל המשא ומתן, ויכוונו את תנועתם של הפראים, שהם בידיים טובות. כיוון שהכומר האב ז'רמן ומיסייה לאבה לה לוטר מסוגלים להפיק את המירב מהם, יש בהם יתרון גדול ביותר לטובת האינטרסים שלנו. הם ינהלו את התככים שלהם באופן שלא יופיעו בהם."
כיוון שהיה שלום רשמי בין צרפת לבריטניה, לה לוטר הוביל את התנגדות הגרילה לבניית המבצרים הבריטית בכפרי אקדיה, מכיוון שהצבא הצרפתי לא הצליח להילחם בבריטים. לה לוטר והצרפתים התמקמו בביאושג'ור, ממש מול בובאסין. צ'ארלס לורנס ניסה תחילה לבסס את השליטה על ביאושג'ור ואחר כך בביובאסין בתחילת 1750, אך כוחותיו הותקפו על ידי לה לוטר, המיקמאק והאקדים. ב־23 באפריל, לורנס גם לא הצליח להקים בסיס בצ'יגנקטו מכיוון שלה לוטר שרף את הכפר בובאסין, ומנע מלורנס להשתמש באספקתו להקמת מצודה.
לורנס, שהובס בביובאסין, עבר לפיזיקוויד ושם בנה את פורט אדוארד. הוא הכריח את האקדים להשמיד את הכנסייה שלהם ובנה תחתיה את המבצר הבריטי. לורנס שב בסופו של דבר לאזור ביובאסין כדי לבנות את פורט לורנס. הוא נתקל שם בהתנגדות מתמשכת, כאשר המיקמאק והאקדים התחפרו לפני שובו של לורנס, כדי להגן על שרידי הכפר. אל לה לוטר הצטרף מנהיג המיליציה האקדית ג'וזף ברוסארד. בסופו של דבר הם הובסו בכוח, על ידי צבא מניו אינגלנד והקימו את פורט לורנס בביובאסין.
באביב 1751, הצרפתים הקימו את מבצר ביוז'ור. לה לוטר הציל את הפעמון מכנסיית נוטרדאם דומביה בביובאסין והניח אותו בקתדרלה שבנה לצד מבצר ביוז'ור. בשנת 1752 הציע תוכנית לממשל הצרפתי להשמיד את פורט לורנס ולהשיב את ביובאסין למיקמאק ולאקדים.
גם אנשי צבא ניו-אינגלנד וגם תושבי המושבה הצרפתית צירפו אליהם בעלי ברית מהשבטים הילידים במאבקי השליטה שלהם. האינדיאנים עסקו גם באופן עצמאי בלוחמה נגד המתיישבים ונגד שבטים אחרים, גם ללא השפעת בעלות בריתם האנגלית או הצרפתית. לעיתים קרובות קואליציות בקרב האינדיאנים, נלחמו בכוחות עצמם בזמן שהמעצמות האימפריאליות ניסו להסתיר את מעורבותן ביוזמות מסוג זה, כדי למנוע הצתה של לוחמה רחבת היקף בין אנגליה לצרפת. לה לוטר עבד עם אנשי שבט המיקמאק כדי להתנכל למתיישבים בריטים ולמנוע את התרחבות ההתנחלויות הבריטיות. עד שהגיע קורנווליס להליפקס, הייתה היסטוריה ארוכה של עימות בין הקונפדרציה של האינדיאנים לבריטים.
המושל אדוארד קורנווליס התבשר באוגוסט כי שני כלי שיט הותקפו על ידי האינדיאנים בקאנסו, "נהרגו שלושה אנגלים ושבעה אינדיאנים". הבריטים האמינו כי ההתקפה תוזמנה על ידי לה לוטר. הבריטים הציעו פרס של 50 ליש"ט בגין לכידתו של לה לוטר מת או חי.
פשיטה על דרטמות' (1749)
ב־30 בספטמבר 1749, כאשר מיליציה של מיקמאק מצ'יאנג'קטו פשטה על מנסרה בדרטמות' של ימינו, נובה סקוטיה, הרגה ארבעה עובדים ופצעה שניים. בתגובה פרסם המושל קורנוואליס כרוז המציע תמורה לכל גולגולת מאנשי המיקמאק. קורנווליס פעל לפי הדוגמה שנוסתה בניו אינגלנד. הוא קבע את המחיר באותו שיעור שקיבלו המיקמאק מהצרפתים עבור קרקפות בריטיות. הצבא הבריטי סרק את האזור סביב הליפקס וחיפש את אנשי המיקמאק, אך מעולם לא מצא אותם.
יציאת אקדיה (1750)
עם התגברות הקמתה של העיר הליפקס והכיבוש הבריטי של נובה סקוטיה, לה לוטר הוביל את האקאדים שחיו באזור קובאוויד שבנובה סקוטיה לניו ברונזוויק ולאי פרינס אדוארד. קורנווליס ניסה למנוע את עזיבתם של האקדים משום שהאנגלים העדיפו לשמור על ערכם הכלכלי המשמעותי בחקלאות. עם זאת, צירים מקהילות אקדיה הגישו בפניו עתירה שתאפשר להם לסרב להחזיק נשק כנגד הצרפתים האחרים או שהם יעזבו. קורנווליס סירב בתוקף לבקשתם והפנה את תשומת ליבם, שאם הם יעזבו הם לא יוכלו לקחת חפצים כלשהם, והזהיר אותם שאם הם ילכו לאזור שמצפון לנהר מיסגואש הם עדיין יהיו בשטח אנגלי ועדיין יהיו נתינים בריטים. למרות האיומים של קורנווליס, מרבית האקדים בקובהקוויד הלכו אחרי לה לוטר. הכומר ניסה להקים קהילות חדשות, אך התקשה לספק למתיישבים החדשים, לאנשי המיקמאק, ולשומרים באזור פורט ביוז'ור ואיל סן ז'אן (אי הנסיך אדוארד) מזון וצרכים אחרים. הוא גילה את תנאי המחיה הקשים בניו ברונזוויק ובאי הנסיך אדוארד, ופנה שוב ושוב בשנת 1752 בבקשה לסיוע מצד הרשויות בקוויבק. הוא חזר לצרפת כדי לבקש כספים, שהרוויחו בשנת 1753 לצורך בנייה באקדיה. מטרת הבנייה הייתה להגן על אדמות הממוקמות נמוך, מפני הגאות והשפל. מה שיאפשר שימוש בהן כמרעה לבקר ולפיתוח גידולים. פתרון זה היה מונע שהאקאדים ירעבו ללחם. לה לוטר הפליג בחזרה לאקדיה עם מיסיונרים אחרים בשנת 1753, כאשר השיג כספים נוספים.
קרב מבצר ביוז'ור (1755
בשנת 1754 מינה הבישוף של קוויבק את לה לוטר לתפקיד מרכזי בכנסייה באקדיה. עם זאת הוא המשיך לעודד את אנשי המיקמאק להתנכל לבריטים. הוא הנחה את האקדיאנים ממינאס ופורט רויאל לסייע בבניית קתדרלה בבוסאג'ור. היא הייתה העתק מדויק של קתדרלת נוטרדאם דה קווק המקורית. חודש לאחר השלמת הקתדרלה, תקפו הבריטים. עם נפילתה הקרובה של פורט ביוז'ור, שרף לה לוטרה את הקתדרלה עד היסוד כדי למנוע את נפילתה לידי הבריטים. הוא הסיר את הפעמון ושמר עליו. לא רק שפעמונים יצוקים כאלה היו יקרים, אלא שזה גם היה מעשה סימבולי של תקווה לבנייה מחודשת, מכיוון שהביא את הפעמון מהכנסייה בבובאסין כשאותו כפר נשרף. התבוסה זירזה את גירוש האקדים.
כליאה, מוות ומורשת
מודע לסיכון שלו, לה לוטר נמלט לקוויבק דרך היער. בסוף הקיץ הוא חזר ללואיסבורג והפליג לצרפת. האונייה נתפסה על ידי הבריטים בספטמבר 1755, ולה לוטר נלקח בשבי. לאחר שלושה חודשים בפלימות', הוא הוחזק בטירת אליזבת, ג'רסי, במשך שמונה שנים, עד לאחר חתימת חוזה פריז (1763) שסיים את מלחמת שבע השנים.
לה לוטר נפטר בנאנט ב -30 בספטמבר 1772. הוא נקבר למחרת בכנסיית סנט לאונרד. לה לוטר ציווה את חפציו למען האקדים העקורים. ההיסטוריון מישלין ג'ונסון תיאר אותו כ"נשמת ההתנגדות האקדית ".
רחוב בגטיניו, קוויבק נקרא לזכרו.
הדיוויזיה ה-103 (ארצות הברית)
הדיוויזיה ה-103 (באנגלית: 103rd Infantry Division) היא דיוויזיה של צבא ארצות הברית שלחמה במלחמת העולם השנייה, והיא פעילה כיום המפקדת תמיכה של יחידות המילואים.
הקמת הדיוויזיה
הדיוויזיה הוקמה ב-24 ביוני 1921 בדנוור, קולורדו, והיחידות הכפופות של הדיוויזיה התפזרו בין המדינות קולורדו, אריזונה וניו מקסיקו. הדיוויזיה כללה בעיקר קצינים דרך קורפוס ההכשרה לקציני מילואים ממכללות ואוניברסיטאות במדינות המוקצות לה, והיא נותרה בעצם קאדר קצינים עם מעט מתגייסים, ולא מילאה תפקיד משמעותי עד מלחמת העולם השנייה.
לאחר המלחמה
הדיוויזיה ה-103 הופעלה מחדש כדיוויזיית מילואים ב-7 במאי 1947 בדה מוינס, איווה. בפברואר 1963, מרכיבי הלחימה שלה אורגנו מחדש כחטיבת חי"ר 205 ומפקדה מבצעית 103. ביוני אותה שנה, מפקדה זו הוגדרה מחדש כמפקדת הפיקוד ה-103 (דיוויזיונית). בדצמבר 1965, היא אורגנה מחדש כחטיבת התמיכה ה-103.
משה יוסף
הרב משה יוסף (נולד בכ"ח בתשרי ה'תשכ"ז, 12 באוקטובר 1966) הוא בנו של הרב עובדיה יוסף, העומד בראש מכון הוצאת הספרים "מאור ישראל" ובד"ץ בית יוסף.
הדיוויזיה ה-103 (ארצות הברית)
לאחר המלחמה
חטיבת התמיכה ה-103 אורגנה מחדש כמפקדת התמיכה ה-103 של הקורפוס (COSCOM) בספטמבר 1977. ה-COSCOM ה-103 הייתה פיקוד התמיכה הראשון של הצבא במילואים של צבא ארצות הברית.
משה יוסף
ביוגרפיה
נולד בירושלים וגדל בה ובתל אביב (בתקופה שאביו כיהן בה כרב הראשי). בנם הצעיר של מרגלית והרב עובדיה יוסף. למד בישיבת קול תורה ובישיבת חברון בירושלים.
נשוי ליהודית בתו של אברהם סודרי (נכדת הרבנים יצחק אביחצירא ויעקב סודרי) ראש צוות שחיטה בבד"ץ בית יוסף. להם תשעה ילדים.
הדיוויזיה ה-103 (ארצות הברית)
לאחר המלחמה
ב-15 בספטמבר 1993, ה-COSCOM ה-103 הושבתה. מתוך השבתת ה-COSCOM ה-103 הוקמו שתי יחידות מילואים חדשות: פיקוד אזור ארמיית הזירה ה-19 (CONUS) וה-COSCOM ה-3 (CONUS).
משה יוסף
ביוגרפיה
במסגרת מכון "מאור ישראל" שבראשותו, אחראי הרב יוסף על הוצאת ספרי אביו לאור. מוסדותיו (הבד"צ, המכון וכולל אברכים) נמצאים בשכונת בית הכרם בירושלים.
הדיוויזיה ה-103 (ארצות הברית)
לאחר המלחמה
ב-14 בפברואר 2006 ה-103 סומנה מחדש לפלוגת המטה והמפקדה, פיקוד המשלוח ה-103. פיקוד המשלוח ה-103 הופעל מחדש כמפקדת מילואים החל מה-16 בספטמבר 2006.
משה יוסף
ביוגרפיה
לאחר פטירת אמו עבר עם משפחתו לגור עם אביו בשכונת הר נוף. בכל ספר שהוציא מאז הודה להם אביו על שדאגו לכל מחסורו. עקב הקרבה שהייתה להם לרב, השפעתם עליו ועל הנעשה במפלגת ש"ס הייתה רבה.
הדיוויזיה ה-103 (ארצות הברית)
לאחר המלחמה
למרות שהחטיבה הועברה רשמית לאזור איווה ומינסוטה ב-1947, סמל הקקטוס שלה עדיין משקף את המיקומים הגאוגרפיים המקוריים של היחידה. ה-103 הפכה מחטיבת חי"ר, לחטיבה תומכת, למפקדת תמיכה בצבא, לפיקוד קיום משלחת.
משה יוסף
ביוגרפיה
אביו הוריש לו את הזכויות על הוצאת כתביו ואת רוב רכושו.
Breathe Me
Breathe Me (בעברית: הנשם אותי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האוסטרלית סיה, מתוך אלבומה השלישי, Colour the Small One. השיר יצא לאור ב-19 באפריל 2004, על ידי חברות התקליטים סיסטמאיק, גו! ביט ו-Astralwerks.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-19 במצעד שבדנמרק, וה-71 במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סיה עצמה, ועל ידי דן קארי והופק על ידי ג'ימי הוגארת'. השיר מדבר על שלל נושאים שונים, כדוגמת נושא ההתאבדות, הדיכאון הקליני וכולי. באחת מסצנות הקליפ, ניתן לראות את סיה קופצת מחלון, כאילו שהתאבדה, אך לאחר מכן מתגלה כי מדובר באשליה, שנועדה להטעות את הצופה במכוון.
כמו כן, כמה שנים לאחר צאתו, הועלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
הופעה
את השיר ביצעה סיה במהלך סיבוב ההופעות הראשון שלה, "We Meaning You Tour", שהתקיים בין אפריל 2010, למאי 2010. סיבוב ההופעות נתמך על גבי אלבומה החמישי We Are Born שיצא ב-18 ביוני באותה השנה. בשנת 2011, יצאה סיה לסיבוב הופעות נוסף "We Are Born Tour", שנתמך על גבי אותו האלבום. גם בסיבוב הופעות זה, ביצעה סיה את השיר בכל אחת מההופעות שנכללו בו. בין היתר, ביצעה סיה את השיר בהדרן של כל מופע, בשילוב עם השיר "Clap Your Hands".
בספטמבר 2016, היא יצאה לסיבוב ההופעות השלישי שלה "Nostalgic for the Present Tour", אשר נתמך על גבי אלבומה השביעי, This Is Acting. במהלך כל אחת מן ההופעות שנכללו בסיבוב ההופעות, ביצעה סיה את השיר.
בסך הכל, שרה סיה את השיר במהלך כל הקריירה שלה 132 פעמים בשלל הופעות שונות.
ליריקה
מילותיו של השיר מדברות על כאב, בדידות, דיכאון קליני, אובדנות, פגיעה עצמית ועצבות אשר את כולם חווה סיה. כמו כן, לאורכו של השיר, היא שרה על אותם הנושאים, תוך שהיא מבקשת שמישהו יעזור לה להתמודד עם המצב בו היא שרויה.
בתחילת השיר אומרת סיה "הצילו, עשיתי זאת שוב". בשורה הזו היא מדברת על כך שהיא פגעה בגוף שלה ובעצמה שוב פעם. בהמשך היא אומרת "הייתי פה כבר פעמים רבות לפני כן", וכוונתה היא שהיא כבר הייתה בהמון מצבים בהם היא פגעה בעצמה שוב ושוב.
בהמשך, היא מצהירה "פגעתי בעצמי שוב היום", ומסיימת עם המשפט "והחלק הגרוע ביותר הוא שאין לי את מי להאשים". כוונתה פה, היא שלאחר הפגיעה בעצמה, אין לה את מי להאשים מלבד את עצמה. דבר המחזק את עוצמת דבריה. בין לבין, ניתן לשמוע אותה זועקת מכאב "תהיה חבר שלי, תחזיק אותי, תעטוף אותי ותכסה אותי כשקר". היא בעצם מסבירה שאין לה אף אחד ושהיא כל כולה לבדה. בין היתר, היא אומרת "אני קטנה, אני זקוקה לזה שתחמם ותנשים אותי".
בבית השלישי של השיר, היא אומרת "אאוץ', איבדתי את עצמי היום שוב", "איבדתי את עצמי ואני לא נמצאת בשום מקום". בשורות אלו היא מסבירה שהדיכאון ניצח אותה, ושהיא כבר לא יודעת מה לעשות עם עצמה עד כדי כך שהיא אבודה בתוך שום מקום. היא מסיימת את הבית עם שתי השורות: "כן אני חושבת שאני עלולה להישבר", "איבדתי את עצמי שוב ואני מרגישה לא בטוחה". היא מסבירה שבעקבות הדיכאון היא כבר לא מרגישה בטוחה.
הצלחה
בשל הצלחתו הרבה של השיר, העניק לו איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הפלטינה על סך מכירות של כ-1.2 מיליון עותקים בארצות הברית. בדנמרק זכה לתואר הזהב, על מכירות של 30,000 עותקים. ובכך הפך לאחד משיריה הנמכרים ביותר של הזמרת במדינות הללו.
בין היתר, העניק לו איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי את תואר הכסף על סך מכירות של כ-200,000 עותקים בבריטניה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של סיה במהלך העשור השני של המאה ה-21, אך מסיבה שלא צוינה נמחק ממנו. בשנת 2008, הועלה ליוטיוב סרטון המילים של השיר, אשר במרוצת השנים הפך לסרטון ויראלי, כאשר צבר למעלה מ-38 מיליון צפיות.
את הקליפ ביים דניאל אסקיל, והוא צולם בבית מלון בלונדון. הקונספט של הקליפ הוא הצגתו דרך 2,500 תמונות שונות שצולמו במצלמת פיתוח מיידי. בתחילת הקליפ, ניתן לראות תצלומים שונים של סיה כשהיא במצבים שונים. באמצע הקליפ, ניתן לראותה במציאות, ובאחת מהסצנות הסופיות, ניתן לראות את סיה קופצת מחלון, כאילו שהתאבדה, אך לאחר מכן מתגלה כי מדובר באשליה, שנועדה להטעות את הצופה במכוון.
הופעתה של סיה עם השיר במהלך שנת 2007, זכתה להצלחה גם כן, כאשר צברה למעלה מ-42 מיליון צפיות.
בתרבות הפופולרית
במרוצת השנים, זכה "Breath Me", למאות אלפי אזכורים בתוכניות טלוויזיה וברשתות החברתיות, תוך שנעשו עבורו מאות רמיקסים, גרסאות כיסוי וחידושים. בין היתר, זכור בעיקר אזכורו של השיר בפרק הסיום של תוכנית הטלוויזיה "עמוק באדמה", אשר שודרה בין שנת 2001 לשנת 2005. להלן חלק מאזכוריו של השיר בתרבות הפופולרית:
גרסאות כיסוי ורמיקסים
להלן חלק מגרסאות הכיסוי והרמיקסים שנעשו עבור השיר:
מערות חזן
מערות חזן הוא שמה של מערכת מסתור מתקופת מרד בר כוכבא, הממוקמת במערב בני דקלים והיא מורכבת ממערות קרסטיות, חללים חצובים, מתקנים חקלאיים ובורות מים המקושרים זה לזה במנהרות ומחילות תת-קרקעיות.
אתר המערות התגלה על ידי חברי מושב אמציה ב-1979 בראשות הבן הבכור של המושב, שנהרג בהיותו מפקד צוות בסיירת צנחנים.
ב-2021 הוכרז כגן לאומי והחלו עבודות להנגשתו ובניית פארק לתושבי היישוב בני דקלים.
שם המקום נגזר מן המלה הערבית ח'זאנה (ארון, אוצר), הוא השם בו כינו את האתר הכפריים הערבים באזור, שנשדד עוד בשלהי העת העתיקה של ידי שודדי עתיקות.
תיאור הממצאים
המערכת כוללת 35 חללים תת-קרקעיים, מחילות ומנהרות באורך כולל של כ-220 מטרים בשטח המשתרע על כ-650 מ"ר.
מאז סוף ימי בית שני ועד תום מרד בר כוכבא וכן מהתקופה הביזנטית בארץ ישראל ועד התקופה הערבית הקדומה התקיים במקום, מעל לפני הקרקע, יישוב, אשר עשה שימוש בחללים התת-קרקעיים לשימושים שונים כגון אחסון ומסתור. החללים התת-קרקעיים הורחבו, חוברו והותאמו לשהיה ממושכת בתקופת מרד בר-כוכבא, אז גם הותקנו מוקדי התעייה ושמירה, חדרי מסתור, פירי אוורור ומתקנים חקלאיים-תעשייתיים תת-קרקעיים כגון בית בד. כן הותקנו לאורך המחילות שקעים לנרות שמן.
במרכז המערכת נמצאות שתי מערות פעמון ומערת קולומבריום, ששולבו באמצעות מחילות במערכת המערות שתחת בתי היישוב. ארבעה חללים תת-קרקעיים שימשו כמחסן לקנקנים, רצפת חדרי האחסון נחצבה בדוגמת שקעים עגולים (כ-150 שקעים בממוצע בחדר) ובאחד מהם נמצאו קנקני שמן שלמים. תחכום מקימי החדרים מתבטא בכך שנבנו בשיפוע מתון מאוד, כאשר בין השקעים מחברות תעלות קטנות המובילות לבור איגום, כך שאם נסדק קנקן, תוכנו היה זורם ונאגר ולא אובד.
ערפילית המשקולת
ערפילית המשקולת (נקראת גם M27, Messier 27 או NGC 6853) היא ערפילית פלנטרית בקבוצת הכוכבים שועלון שנמצאת במרחק של כ-1,250 שנות אור ממערכת השמש. זו גם הערפילית הפלנטרית הבהירה ביותר באור נראה והראשונה שהתגלתה.
היסטוריה
הערפילית התגלתה על ידי שארל מסיה ב-12 ביולי 1764, במהלך חיפושיו אחר שביטים. הוא הכניסה לקטלוג מסיה כאובייקט מס' 27 וציין כי מדובר בערפילית אובלית ללא כוכבים. בשנת 1782 ציין ויליאם הרשל כי הערפילית מורכבת משני חלקים בהירים המחוברים ביניהם בחלק עמום יותר. הוא שיער כי הערפילית מורכבת מהרבה כוכבים חלשים, אך ציין כי לא מצא שום עדות לכך גם בהגדלה החזקה ביותר. ב-1828 נתן לה ג'ון הרשל את שמה - "ערפילית המשקולת", שכן צורתה נראתה לו דומה לשני כדורים המחוברים במוט צר בדומה למשקולת אימונים.
בשנת 1864 ניתח האסטרונום ויליאם הגינס את הספקטרום של הערפילית וגילה שהאור הנפלט ממנה מורכב מפסי פליטה בודדים ולא מספקטרום רציף האופייני לכוכבים. מכך הוא הסיק שהעצם אינו מורכב מכוכבים כפי ששיערו לפניו.
צפייה בערפילית
בשל בהירות נראיתה הגבוהה יחסית (דרגת בהירות 7.4), קל יחסית לצפות בה וניתן להבחין בה אפילו בעזרת משקפת טובה בתנאי תצפית טובים. הערפילית נמצאת כ-3 מעלות מצפון לכוכב γ (גמא) בחץ. עם זאת, במשקפת קשה להבדיל בין הערפילית לבין כוכב, בשל ההגדלה הנמוכה. עובדה זו מקשה גם על איתור הערפילית ב.
מבנה ומאפיינים
לערפילית צורה של שתי אונות סימטריות מחוברות. ככל הנראה קו הראייה אליה מקביל לקו המשווה שלה. לו קו הראייה היה ניצב לקו המשווה, הייתה צורתה דומה לשל ערפילית הטבעת. הערפילית מתפשטת בקצב של כ-6.8 שניות קשת במאה שנה, כך שעל פי גודלה הנוכחי היא נוצרה לפני 3,000-4,000 שנים (למעשה כ-1,250 שנים יותר בהתחשב במרחק אליה).
כמעט כל הקרינה הנפלטת מהערפילית היא באורך גל של 5,007Å הנוצר מחמצן מיונן פעמיים (++O). החמצן מעורר מהקרינה העל-סגולה הנפלטת מהכוכב המרכזי שיצר את הערפילית. קרינה זו אופיינית לערפיליות פלנטריות. מכיוון שאורך גל זה קרוב לשיא הרגישות של העין האנושית, הערפילית נראית בהירה יותר בתצפית ישירה מאשר בצילום. כמות הקרינה הנפלטת בתחום הנראה מהערפילית היא בערך פי 100 מאשר עוצמת ההארה של השמש.
המעורבות האיראנית במלחמת האזרחים בסוריה
הרפובליקה האסלאמית של איראן החלה בשנת 2013 להתערב במלחמת האזרחים בסוריה לצד משטרו של בשאר אל-אסד. התערבות צבאית זאת כללה העברת כוחות דרך עיראק וחיזוק הקשר עם ארגוני הטרור הניתנים להשפעתה של איראן באזור, בהם חזבאללה. מאז ינואר 2013 יותר מ-2,300 חיילי משמרות המהפכה האסלאמית נהרגו במעורבותם במלחמת האזרחים בסוריה. במסגרת הסכסוך הישראלי-איראני תקפה ישראל מטרות איראניות בסוריה.
מאפייני המעורבות האיראנית
רוב השימוש בנשק כימי במלחמת האזרחים בסוריה מקורו בפיתוח איראני. בסוריה, ממשלת איראן לא הראתה התייחסות להשפעות של הנשק הכימי אשר היא עצמה השתמשה בו והמשיכה לתמוך במשטרו של בשאר אל-אסד, שהשתמש בכלור וסארין נגד אזרחיו יותר מ-100 פעמים. הגיבוי הצבאי, הכלכלי והדיפלומטי של איראן היה חיוני להישרדותו של אסד במלחמת האזרחים בת כמעט עשר השנים שהרגה חצי מיליון בני אדם ועקרה מיליונים נוספים מביתם.
מיליציות איראניות התמודדו עם האשמות בתקיפת אזרחים כמו במהלך לכידת העיר חלב.
מעורבותה של איראן בסוריה חורגת משיקולים דתיים ויחסים בין השתיים, שכן לטהראן דמשק משמשת דרך מכרעת לבניית השפעה אזורית על פני המזרח התיכון. המעורבות של איראן מונעת גם על ידי אינטרסים עסקיים. עם שחזור הממשל של אסד על גבי רוב המדינה, איראן החלה בבניית תשתיות רבות אשר מתחרות בהשפעה הרוסית על סוריה.
ישראל פגעה ביעדים איראניים בתוך סוריה כמה עשרות פעמים, והותירה את הגולן הסורי נקי מפעילות איראנית. מבחינת איראן, סוריה משמשת גם צינור לאספקת נשק לחזבאללה שמרכזו בלבנון. מאז שהביסה את המדינה האסלאמית, איראן העמיקה את השפעתה בכך שהיא מציעה כסף, אוכל ותעודות זהות לסורים שמסכימים להמיר את דתם לאסלאם השיעי, על פי דיווח ב"וול סטריט ג'ורנל".
מנקודת המבט הטורקית סוריה לא הצליחה להכיל התנגדות פנימית המהווה איום על שלטון אסד ואנקרה החליטה לקחת על עצמה את האתגר לתמיכה באופוזיציה הסורית.
כריסטיאן אוגוסט לורנץ
ראשית חייו
כריסטיאן אוגוסט לורנץ נולד בסנדרבורג, דנמרק. הוא היה בנם של הנס פיטר לורנץ ומריה כריסטינה הנסדטר. אביו היה שען. הוא הגיע לקופנהגן בסביבות 1771, שם הוא נכנס לאקדמיה המלכותית לאמנויות, אך לא ברור אם קיבל הכשרה רשמית. לאחר שהגיע לקופנהגן, שימש עד מהרה כצייר דיוקנאות. בשנים 1779 עד 1782 יצא לנסיעות כדי לפתח את כישוריו, וביקר בהולנד, באנטוורפן ובפריז שם העתיק עבודות של מאסטרים ותיקים. בשנת 1792 נסע לנורווגיה כדי לצייר לקוחות פוטנציאליים.
קריירה
מאוחר יותר בקריירה, צייר בעיקר דיוקנאות, נופים וסצנות מתוך הקומדיות של לודוויג הולברג (1684–1754).
הוא היה פרופסור באקדמיה המלכותית בקופנהגן משנת 1803 ועד מותו בשנת 1828.
הוא עקב אחרי ניקולאי אבידגור (1743–1809) כמנהל האקדמיה בשנים 1809–1810.
הוא השפיע על הדור הבא של ציירים כמו מרטינוס רורבי (1803–1848).
מרכז גוטניק
מרכז גוטניק הוא בית יהודי סמוך למערת המכפלה, בבית מסעדה, חנות מזכרות, מרכז מבקרים ותצוגת קבע של תצלומים. הבית נקרא על שם המיליונר יוסף יצחק גוטניק מאוסטרליה, שתרם את הכסף להקמתו. המרכז הוא המבנה בשימוש יהודים הסמוך ביותר למערת המכפלה.
במקום הייתה "מסעדת המתנחלים" שהייתה המבנה היהודי הראשון בחברון לאחר מלחמת ששת הימים.
"מסעדת המתנחלים"
בשנת ה'תשכ"ח התקיימה במערת המכפלה חתונתו של בני קצובר. לרגל החתונה הוקם דוכן של משקאות וכריכים, לאחר מכן הדוכן שימש כקיוסק קבוע. המושל הצבאי של חברון הורה להרוס את הקיוסק, בעקבות זאת העלו השרים בגין, אלון וורהפטיג לדיון בממשלה את נושא ההתיישבות בחברון. הממשלה החליטה לאשר הקמת מסעדה קבועה במקום בו עמד הקיוסק. זו הייתה הפעם הראשונה שממשלת ישראל אישרה מבנה יהודי בחברון. מסעדה זו כונתה "מסעדת המתנחלים".
המרכז כיום
מרכז גוטניק בצורתו הנוכחית נחנך בשנת ה'תשנ"ו. המרכז כיום כולל אולם שמחות וכינוסים, מקוה טהרה, תצוגת תמונות של ההתיישבות היהודית בחברון, שמציג הצלם גרשון אלינסון ממפעיליה של "מסעדת המתנחלים" המקורית, מסעדה כשרה וחנות "מזכרות עיר האבות". על גג המרכז, רמקולים שמשמיעים מוזיקה חסידית בין השעות 8:00-17:00. המבנה שופץ על ידי יוסף גוטניק.
גביע המדינה בכדורגל נשים 2016/2017
גביע המדינה בכדורגל נשים לעונת 2016/2017 היא התחרות ה-19 מאז היווסדה. משחקי התחרות החלו ב-26 בנובמבר 2016 ומשחק הגמר נערך ב-18 במאי 2017 והסתיים בניצחון של אס"א תל אביב על מכבי כישרונות חדרה.
בתחרות השתתפו 8 קבוצות ליגת העל (לפי התקנון האקדמיה לכדורגל בנות לא לוקחת חלק בגביע המדינה) ו-5 קבוצות מהליגה הלאומית. קבוצת בנות אילת לא השתתפה בתחרות בעונה זו. לפי תקנון התחרות, בעונה זו התקיימו 4 סיבובים וכל הקבוצות (ליגת העל וליגה לאומית) החלו להשתתף בסיבוב הראשון פרט לשלוש קבוצות שהוגרלו להתחיל מהסיבוב השני.
שמינית הגמר
הסיבוב הראשון בתחרות היה למעשה שמינית הגמר. בסיבוב זה השתתפו 10 קבוצות. קבוצות אס"א תל אביב, הפועל באר שבע ובנות נתניה קיבלו בהגרלה כרטיס חופשי לסיבוב הבא.
חצי הגמר
משחקי חצי הגמר היו אמורים להתקיים ב-4 במאי במתכונת של הצגה כפולה באצטדיון רמת גן. בפועל, התקיים משחק אחד בלבד. קבוצת בנות סכנין הודיעה שלא תופיע למשחק כיוון שלחלק מהשחקניות יש בחינת בגרות אליה הן ניגשות ולקראתה הן לומדות.
אימונואסיי
אימונואסיי (Immunoassay) היא סוג בדיקה ביוכימית המודדת את נוכחותi או ריכוזן של מולקולת ענק או מולקולות קטנות בתמיסה, באמצעות השימוש בנוגדנים (בדרך כלל) או באנטיגנים (לפעמים). מולקולה המזוהה באמצעות אימונואסיי  מכונה לעיתים קרובות "האנליט" (Analyte - חומר כימי או מרכיב הנמדד באנליזה מעבדתית), והוא במקרים רבים חלבון, על אף שייתכנו סוגי חומרים אחרים, השונים בגודל וצורה, כל עוד מתפתחים הנוגדנים המתאימים בעלי התכונות המתאימות. אנליטיים בנוזלים ביולוגיים כגון סרום או שתן נמדדים לעיתים קרובות באמצעות אימונואסיי למטרות מחקר רפואי או למטרות בדיקות מעבדה רפואית.
אימונואסיי עשוי להגיע בתצורות ובווריאציות שונות. ניתן לבצע בדיקות אימונואסיי במספר שלבים תוך הוספת מגיבים (ריאגנטים) שאותם שוטפים או מפרידים בשלבי בדיקה שונים. מבחני אימונואסיי רב שלביים מכונים לעיתים אימונואסיי מפריד או אימונואסיי הטרוגני. בדיקות אימונואסיי מסוימות ניתן לבצע בפשטות על ידי ערבוב מגיבים עם הדגימה, תוך ביצוע מדידה פיזיקלית. בדיקות כגון אלה קרויות בדיקות אימונואסיי הומוגניות או לעיתים נדירות יותר אימונואסיי לא מפריד.
לעיתים קרובות משתמשים בבדיקות אימונואסיי בכילים (קליברטורים) כילים הם תמיסות הידועות כמכילות את  האנליט הנבדק, בריכוז ידוע בדרך כלל. השוואה בין התגובות של הדגימה הנבדקת כנגד תגובת הכיל מאפשרת פענוח עוצמת האות במונחים של נוכחות או ריכוז של האנליט בדגימה.
עקרון
באימונואסיי מסתמכים על היכולת של נוגדן לזהות ולקשור מולקולה מסוימת בתוך מה שעלול להיות תערובת מורכבת המכילה סוגים שונים של מולקולות. המולקולה אליה נקשר הנוגדן מכונה באימונולוגיה אנטיגן והשטח על אנטיגן אשר אליו נקשר הנוגדן נקרא אפיטופ.
במקרים מסוימים של בדיקות אימונואסיי יכול האנטיגן לשמש לזיהוי נוכחות של נוגדנים, המזהים אנטיגן, בתמיסה. במילים אחרות, בחלק מבדיקות האימונואסיי עשוי האנליט להיות נוגדן ולא אנטיגן.
בנוסף לקשירה של נוגדן אל האנטיגן שלו, תכונת המפתח השנייה של כל אימונואסיי הוא יצירת אות (סיגנל) הניתן למדידה בתגובת הקישור. ברוב בדיקות האימונואסיי, אף כי לא בכולן, מעורב קישור כימי של סמן כלשהו הניתן לגילוי לנוגדנים או לאנטיגנים. קיים מספר גדול של סמנים שונים באימונואסיי המודרני, והם מאפשרים דרכי זיהוי באמצעים שונים. סמנים רבים משמשים לזיהוי כיוון שהם פולטים קרינה, מייצרים שינוי בצבע בתמיסה, זורחים (פלואורסצנציה) תחת אור, או מאחר שהם יכולים לגרום לפליטת אור (לומיניסצנסיה).
היסטוריה
האימונואסיי הראשון נזקף לזכותם של רוזלין זוסמן יאלו וסולומון ברזון בשנת 1950. יאלו קבלה פרס נובל על עבודתה בפיתוח האימונואסיי הראשון בשנת-1977, והפכה בכך לאישה האמריקאית השנייה שזכתה בפרס.
האימונואסיי הפך להרבה יותר פופולרי ופשוט לביצוע כאשר התפתחו טכניקות קישור כימיות של אנזימים לנוגדנים שפורסמו בשנות ה -1960 המאוחרות.
בשנת 1983 המיר פרופסור אנתוני קמפבל באוניברסיטת קרדיף יוד רדיואקטיבי ששימש באימונואסיי עם אקרידינום אסתר שמייצר הארה: כמילומינסצנציה (chemiluminescence). סוג זה של אימונואסיי נמצא כיום בשימוש, בכ-100 מיליון בדיקות מעבדה רפואית בכל שנה ברחבי העולם, מה שמאפשר לקלינאים למדוד מגוון רחב של חלבונים, פתוגנים ומולקולות אחרות בדגימות דם.
עד שנת 2012, נאמדו רווחי תעשיית האימונואסיי המסחרי בכ 17 מיליארד דולאר אמריקני, ונחשבו אז כבעלי סיכויי צמיחה שנתית בטווח של כ-2 עד 3 אחוזים.
סמנים
בתבחיני אימונואסיי שונים משתמשים במגוון רחב של סמנים שונים על מנת לאפשר זיהויים של נוגדנים ואנטיגנים. הסמנים מקושרים בדרך כלל באופן כימי או מצומדים אל הנוגדן או אל האנטיגן הרצוי.
אנזימים
אחד הסמנים הפופולריים ביותר באימונואסיי הוא השימוש באנזימים. באימונואסיי שבהם משתמשים באנזימים מכונים ELISA [אליזה] (- enzyme-linked immunosorbent) או לפעמים בפשטות אימונואסיי אנזימטי (EIAs).
אנזימים המשמשים ב ELISA מסוימים כוללים פראוקסידז (HRP), אלקלין פוספטאז (AP), או גלוקוז אוקסידאז. אנזימים אלה מאפשרים לעיתים קרובות זיהוי מאחר שהם מייצרים שינויי צבע בנוכחות מגיבים (סובסטרטים) מסוימים. במקרים מסוימים, אנזימים אלה נחשפים לחומרים כימיים הגורמים להם לייצר אור או כמילומינסצנציה.
איזוטופים רדיואקטיביים
ניתן לשלב איזוטופים רדיואקטיביים כסמנים באימונואסיי ואז הם קרויים רדיואימונואסיי (RIA). קרינה רדיואקטיבית הנפלטת מקומפלקס נוגדן-אנטיגן קשור ניתן לגילוי בקלות, וברמת רגישות גבוהה באמצעות שיטות מקובלות.
הרדיואימונואסיי פותחו כאימונואסיי המוקדמים יותר, אולם הם מוצאים בהדרגה מהמחזור ומוחלפים בסוגי אימונואסיי אחרים, בשל הקשיים הבטיחותיים וסיכוני קרינה רדיואקטיבית לסביבה ולעובדי המעבדה שעובדים עמם, כפי שהוצג בעבודות אחדות.
סמני הדנ"א
גישה חדשה בבדיקות אימונואסיי כוללת שילוב של תגובת שרשרת כמותית של פולימראז בזמן אמת (RT qPCR), עם טכניקות אימונואסיי מסורתיות. הן מכונות תגובת שרשרת של פולימראז בזמן אמת אימונוקוונטיטטיביות (immunoquantitative PCR -iqPCR) הסמן שבשימוש בבדיקות אלה הוא ה-DNA.
אימונואסיי ללא סמנים
בעוד שבדרך כלל משתמשים בסוג של סמן באימונואסיי, קיימים סוגי בדיקות אשר בהם אין הסתמכות על סמנים, ובמקום זאת משתמשים בשיטות זיהוי שאינן מצריכות שינוי או צירוף סמנים לרכיבי הבדיקה. שיטת תהודה פלסמונית מקומית (SPR) הוא דוגמה של טכניקה כזו. שמשמשת בגילוי ובמדידת קישור בין נוגדנים ואנטיגנים. עוד סוג של אימונואיסיי ללא סמנים מבוצע באמצעות מדידת השינוי בהתנגדות על אלקטרודה, כאשר אנטיגן נקשר אליה.
סיווגים ותצורות
ניתן להפעיל אימונואסיי במספר תצורות שונות. בדרך כלל, יכלל אימונואסיי באחת מתוך הקטגוריות הבאות, תלוי באופן הפעולה שלו:
אימונואסיי הומוגני, תחרותי
באימונואסיי הומוגני, תחרותי, אנליטיים לא מסומנים בדגימה, מתחרים באנליט מסומן בקשירה לנוגדן. מודדים אז את כמות האנליט הבלתי מסומן.
תאורטית ככל שיש יותר אנליט בדגימה, כן יתחרה בכמות גדולה יותר של אנליט מסומן ולכן כמות האנליט המסומן החופשי, יחסי לכמות האנליט בדגימה.
אימונואסיי הטרוגני, תחרותי
כמו באימונואסיי הומוגני, תחרותי, אנליט לא מסומן בדגימה, מתחרה עם אנליט מסומן בקשירה לנוגדן. בבדיקה הטרוגנית האנליט המסומן, הבלתי קשור, מופרד או נשטף החוצה, ושארית האנליט המסומן הקשור יימדד.
תאורטית ככל שיש יותר אנליט בדגימה, כן יתחרה בכמות גדולה יותר של אנליט מסומן ולכן כמות האנליט המסומן החופשי יחסי לכמות האנליט בדגימה.
אימונואסיי חד-אתרי, לא תחרותי
האנליט הלא ידוע בדגימה נקשר לנוגדנים מסומנים. נוגדנים מסומנים לא קשורים נשטפים החוצה, והנוגדנים המסומנים הקשורים נמדדים. עוצמת האות עומדת ביחס ישר לכמות האנליט הלא ידוע.
אימונואסיי, דו אתרי, לא תחרותי
האנליט הלא ידוע בדגימה נקשר לאתר הנוגדן, ואז נוגדנים מסומנים נקשרים לאנליט. כמות הנוגדן הקשור באתר נמדד לאחר מכן. ריכוז זה יעמוד ביחס ישר לריכוזו של האנליט, כיון שנוגדנים מסומנים, לא יתקשרו לאנליט כאשר האנליט אינו נוכח בדגימה הלא ידועה. סוג זה נקרא גם מבחן סנדוויץ' שכן האנליט "כלוא" בין שני נוגדנים.
בדיקות מעבדה רפואית
מגוון רחב של בדיקות מעבדה רפואית הן בדיקות אימונואסיי, הן מכונות בהקשר זה אימונודיאגנוסטיקה. בדיקות הריון ביתיות הן למעשה סוג של אימונואסיי, אשר מזהות את סמן ההריון - גונדוטרופין כוריוני אנושי (hCG). דוגמאות נוספות אחרות של אימונואסיי במעבדה רפואית כוללות בדיקות המודדות את רמות CPK-MB שהוא סמן של מחלות לב, אינסולין כדי להעריך היפוגליקמיה, בדיקות אימונואסיי לזיהוי ולמדידה כמותית של תרופות (ראו טכניקת אימונואסיי באנזים מוכפל לפרטים נוספים), ואנטיגן ספציפי לגילוי סרטן הערמונית.
בדיקות סמים בספורטאים
אימונואסיי משמשים לגילוי סמים במעבדות לבדיקת ספורטאים, לגילוי הורמון גדילה אנושי רקומביננטי (rhGH, rGH, hGH, GH) אסורה בדגימות דם עבור.
אימונואסיי פוטואקוסטי
אימונואסיי פוטואקוסטי מודד אותות אקוסטיים בתדר נמוך שנוצרים על ידי סמני חלקיקי ננו (nanoparticle) של מתכת. בהארה על ידי אור מאופנן בשיטת גל תהודה פלסמונית מקומית, נוצר אות אקוסטי, הניתן למדידה באמצעות מיקרופון. האימונואסיי הפוטואקוסטי יכול ניתן ליישום לבדיקות זרימה לטרלית, אשר משתמשים בחלקיקי ננו קוואידליים.
קישורים חיצוניים
"The Immunoassay Handbook", 3rd Edition, David Wild, Ed., Elsevier,2008
אברימה קולי
קריירת מועדונים
קולי גדל במחלקת הנוער של אטאלנטה. ב-15 בדצמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 1–2 על בולוניה 1909 במסגרת הסרייה א'.
ב-23 בספטמבר 2020 הושאל קולי למשך עונה להלאס ורונה מהסרייה א'. ב-27 בספטמבר הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על אודינזה במסגרת המחזור השני בליגה. ב-25 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1–2 לקליארי במסגרת הקופה איטליה. ב-31 בינואר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסד 1–3 לרומא במסגרת המחזור ה-20 בליגה. בסך הכל ערך קולי 23 הופעות ליגה במשך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע שער אחד.
קריירה בינלאומית
ב-22 במרץ 2019 ערך קולי את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גמביה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אלג'יריה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2019.
הוא נכלל בסגל נבחרת גמביה לקראת טורניר גביע אפריקה לאומות 2021.
דודג' D24 קסטום
דודג' D24 קסטום (באנגלית : Dodge D24 Custom, קרוי גם : Dodge D24C) היא מכונית משפחתית גדולה אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1949–1946 ב-ארצות הברית
ציידי הצללים
ציידי הצללים (באנגלית: Shadowhunters) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית המבוססת על סדרת "בני הנפילים" מאת קסנדרה קלייר. הסדרה מסמלת את הפעם השנייה בה מנסים לסגל את הרומנים בסדרה אל המסך, זאת לאחר שהפרויקט הקודם נכשל בקופות. הסדרה אושרה ב-30 במרץ 2015, ופרק הבכורה שודר ב-12 בינואר 2016. העונה השנייה עלתה לשידור ב-2 בינואר 2017, והסתיימה ב-14 באוגוסט 2017. המחצית הראשונה של העונה השלישית עלתה לשידור ב-20 במרץ 2018, ומחציתה השני עלה לשידור בפברואר 2019 ופרק הסיום של הסדרה שודר ב-6 במאי 2019.
הסדרה זכתה במספר רב של מעמודיות לפרסים, זכתה בפרס אחד של GLADD וארבעה פרסים של Teen Choice Awards.
ביוני 2018, ערוץ "Freeform" החליט לבטל את הסדרה לאחר שלוש עונות.
סקירת העלילה
ביום הולדתה השמונה עשרה, קליירי פריי לומדת כי היא נצר לשושלת של ציידי צללים, צאצאיהם של מלאכים ובני אדם, שתפקידם הוא להגן על בני האנוש מפני השדים המתרוצצים בעולם. באותו הלילה, אימה, ג'וסלין פריי, נחטפת על ידי חברי החוג, בראשותו של בעלה ואביה של קליירי, ולנטיין מורגנשטרן.
במטרה למצוא את אימה, קליירי מצטרפת אל ציידי הצללים, ומגלה כוחות שמעולם לא חלמה עליהם. עד מהרה, קליירי מוצאת את עצמה מסוקרנת מהצייד המסתורי והנרקיסיסטי, ג'ייס וילנד, ובין פיות, מכשפים, ערפדים ואנשי זאב, קליירי נכנסת למסע של גילוי עצמי, ולומדת יותר על עברה ועל מה שעתידה יכול להכיל.
העלילה מסתעפת למלחמות של ציידי הצללים בעולם השדים ביניהם אביה של קליירי ואחיה, הסדרה מסתיימת בהריגת אחיה של קליירי (ג'ונתן), מכיוון שקליירי ביצעה שימוש "לא חוקי" ב"רונות" המלאכים משכיחים ממנה את כל זיכרונתיה בעולם הצללים.
מוטיב בולט בסדרה הוא מערכת היחסים בין "מגנוס ביין" מכשף לבין אלק ליטווד צייד צללים, יחסיהם היו בעליות ומורדות, בפרק האחרון של הסדרה הם מתחתנים.
במהלך כל הסדרה נדונת השאלה האם אנשים מסוגים שונים אשר שרויה ביניהם מלחמות תמידיות (אנשי זאב וערפדים ועוד) יכולים להסתדר ביניהם ואף להתחתן בין אחד לשני.
פיתוח
בשנת 2010, חברת "Screen Gems" הודיעו כי הם החלו בהפקת עיבוד קולנועי לספר בני הנפילים: עיר של עצמות, בתקווה להתחיל זיכיון קולנועי חדש לסדרת בני הנפילים. ההפקה של "בני הנפילים: עיר של אפר", הייתה אמורה להתחיל בספטמבר, 2013, אך לאחר הכישלון הקולנועי של הסרט הראשון, ההפקה עוכבה עד לשנת 2014, ולאחר מכן גם בוטלה.
ב-12 באוקטובר 2014, אושר שזיכיון סדרת בני הנפילים תחזור למסכים, הפעם כסדרת טלוויזיה. בריאיון עם "Hollywood Reporter", מרטין מושקוביץ' טען כי עיבוד הזיכיון לסדרת טלוויזיה זהו הדבר ההגיוני ביותר לעשות, וזאת מפני שהיו כל כך הרבה אירועים מהספר שנאלצו להשמיט בסרט, ואילו בסדרה, יתאפשר להעמיק ולחקור עוד ועוד מעולם הצללים ביותר פרטניות ועומק. אם סדרת הטלוויזיה תוכיח את עצמה, המפיקים יקוו להתאים את שאר הרומנים בזיכיון אל הסדרה. בפברואר 2015, קסנדרה קלייר הודיעה בטוויטר כי הסדרה תיקרא "ציידי הצללים" ולא "בני הנפילים". במרץ 2016, אושר שהסדרה תחזור לעונה שנייה, אשר תכלול הפעם 20 פרקים.
ליהוק
בטוויטר, קסנדרה קלייר הודיעה כי היא לא תהיה חלק מהצוות שיקבל את החלטות הליהוק, ועוד הוסיפה שהיא לא תצפה ששחקנים מהסרט המקורי יחזרו לגלם את אותן הדמויות שגילמו. ב-20 באפריל 2015, דומיניק שרווד הוכרז בתור חבר צוות השחקנים הראשון של הסדרה כג'ייס וילנד. ב-2 במאי 2015, אמרוד טוביה ואלברטו רוסנדה לוהקו כאיזבל לייטווד וכסיימון לואיס, בהתאמה. ב-6 במאי, קתרין מקנמרה לוהקה כקליירי פריי, וימיים לאחר מכן, ב-8 במאי, מת'יו דאדאריו ואייזאיה מוסטאפה לוהקו כאלק לייטווד ולוק גראווי בהתאמה. מאוחר יותר, הארי שום ג'וניור ואלן ואן ספראנג הצטרפו לצוות השחקנים כמגנוס ביין וולנטיין מורגנשטיין. ב-18 במאי, מקסים רוי לוהקה לדמותה של ג'וסלין פריי.
ב-28 במאי, ג'ון קור לוהק לדמותו של הודג' סטארקוויתר, צייד צללים וחבר לשעבר ב"חוג". דייוויד קסטרו לוהק לדמותו של רפאל סנטיאגו. ב-9 ביוני, ליסה מרקוס לוהקה לדמותה של קפטן ורגאס, דמות חדשה שנוצרה עבור הסדרה על ידי אד דקטר. ב-8 באוגוסט, סטפני בנט לוהקה לדמותה של לידיה בראנוול, גם היא דמות חדשה שנוצרה עבור הסדרה.
צילומים
צילומי תחילת הסדרה התקיימו בטורונטו, קנדה ב-25 במאי 2015. אוניברסיטת "טורונטו סקרבורו" שימשה לצילומי תחנת המשטרה בה לוק עובד.
פסקול
פסקול הסדרה הולחן בידי המלחין בן דקטר. נעימת הפתיחה המופיעה בפרקים השבועיים, "This Is The Hunt", נכתב עבור הסדרה על ידי ג'ף באומן ומרי אקפורד ומבוצע על ידי רואל. שירים אחרים של רואל מובלטים בין הפרקים השונים, כולל השיר שפתח את הפרק הראשון, "Monsters".
שידור
פרק הבכורה של הסדרה שודר ב-12 בינואר 2016, ברשת השידור "Freeform". הפרק השני, "הירידה אל הגיהנום אינה קלה" הופץ באינטרנט באותו היום בעקבות בכורת הפרק הראשון. בדצמבר 2015, רשת נטפליקס רכשו זכויות על הסדרה מחוץ לארצות הברית, והפרקים ברשת שודרו יום לאחר הפרק המקורי בארצות הברית.
ביקורת
הסדרה זכתה לקבלת ביקורות מעורבות מצד המבקרים. באתר "Metacritic", הסדרה מחזיקה בציון של 45/100, בהתבסס על 9 תגובות ביקורתיות, דבר המציין "ביקורות מעורבות או ממוצעות". ב-"Rotten Tomatoes", הסדרה מחזיקה בדירוג של 46%, בהתבסס על 12 ביקורות, שהדירוג הממוצע שלהם הוא 5.6/10. קונצנזוס המבקרים קבע כי "הסדרה מתגאה בריגושים הוויזואליים שהיא מספקת, ויש לה פוטנציאל עשיר, אך זה לא מספיק על מנת להתעלות מהטיפשות העצמית שלה והמגרשים המשעממים והמפותלים". "ניו יורק טיימס" טען ש"לסדרה יש בהחלט נכסים, במיוחד חומר המקור שלה, אך היא תהיה יותר כיפית אם היא תלמד להיות יותר מהפנטזיה שהיא".