cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לותר סטריינג'
ביוגרפיה
סטריינג' נולד בברמינגהאם שבאלבמה. הוא התגורר בסיליקאגה (Sylacauga) עד גיל שש, עץ עברה משפחתו לעיר הומווד. ב-1971 סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון "שיידס ואלי" שבברמינגהאם, ולאחר מכן קיבל תואר ראשון מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת טוליין. ב-1981 התקבל אל בר המשפטים של מדינת אלבמה. עבדותו הראשונה בה עבד אחרי שסיים את לימודי המשפטים שלו, הייתה בחברת הקידוח הימי "סונאט" כעורך דין בחברה. ב-1985 מונה למנהל סניף החברה בוושינגטון הבירה. סטריינג' עזב את סונאט ב-1994. לפני שנבחר לתובע הכללי של אלבמה, סטריינג' ייסד את משרד עורכי הדין סטריינג' כחברה באחריות מוגבלת.
כתובע הכללי של אלבמה, תבע סטריינג' מספר פעמים את הממשלה הפדרלית של ארצות הברית, בנושאים כמו הנחיית מחלקת המשפטים ומחלקת החינוך של ארצות הברית בנושא טיפול בסטודנטים טרנסג'נדרים ושינויים בחישוב תמלוגים של מחלקת הפנים של ארצות הברית על קידוחי ים ממפרץ מקסיקו. סטריינג' הצטרף לתביעה שהוגשה בידי מדינות אחדות שהתנגדה לתוכנית האנרגיה הנקייה של ממשל ברק אובמה. יחד עם תובעים כלליים רפובליקניים אחרים, סטריינג' ניצב להגנתה של חברת אקסון מוביל כשזאת נחקרה בידי תובעים כלליים ממדינות שחקרו האם ענקית הנפט הכשילה חשיפת מידע מהותי על אודות שינויי אקלים. סטריינג' מתנגד לנישואים חד-מיניים, והביע אי-הסכמה עם פסיקת פסק דין אוברגפל נגד הודג'ס שקבע כי נישואים חד-מיניים הם זכות חוקתית תחת התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית. ביוני 2016 ייפה סטריינג' את כוחו של ואן דייוויס לפקח על הרשעתו של יו"ר בית הנבחרים של אלבמה מייק האברד והדחתו מתפקידו, בשל ניגוד עניינים.
מינויו של הסנאטור ג'ף סשנס לתפקיד התובע הכללי של ארצות הברית בנובמבר 2016 הותיר את אחד משני מושביה של אלבמה בסנאט ריק. סטריינג' חשף את שאיפותיו להיכנס לסנאט כממלא מקומו של סשנס בתוכנית ויקלי סטנדרד ב-22 בנובמבר 2016, ללא קשר לשאלה אם ימונה על ידי מושל אלבמה רוברט בנטלי, ותיאר בחירה פוטנציאלית לסנאט כ"דבר הנכון ביותר עבורי לעשות". שבוע לאחר מכן הכריז בפני הציבור על מועמדותו ב-6 בדצמבר. המושל בנטלי החל לראיין מועמדים לסנאט באמצע חודש דצמבר. ב-22 בדצמבר פורסם בעיתון "Montgomery Advertiser" רשימה של אנשי ציבור שהתראיינו אצל בנטלי, בהם נשיא בית המשפט העליון של אלבמה רוי מור, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של אלבמה מו ברוקס ואחדים מחברי בית המחוקקים של אלבמה. סטריינג' לא הוזמן לסבב ראיונות זה, אלא לזה שנערך שבוע לאחר מכן.
סטריינג' נבחר בסופו של דבר למלא את מקומו של סשנס בסנאט ב-9 בפברואר 2017. הוא הושבע לתפקידו באותו היום. במהלך כהונתו הקצרה בסנאט, נמנה סטריינג' בין 22 סנאטורים שחתמו על מכתב לנשיא דונלד טראמפ הקורא לו להסיג את ארצות הברית מהסכם פריז. בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית לבחירת מועמד המפלגה בבחירות המיוחדות לסנאט באלבמה הפסיד סטריינג' לרוי מור הקיצוני, חרף תמיכת הנשיא טראמפ לה זכה סטריינג'. ביום הבחירות הכלליות הפסיד מור למועמד המפלגה הדמוקרטית דאג ג'ונס.
עורק הטחול
עוֹרֵק הַטְּחוֹל (TA: arteria splenica, arteria lienalis) הוא עורק בבטן המתפצל מגזע הבטן ומספק דם לקיבה, ללבלב ולטחול.
אנטומיה
העורק מתפצל מגזע הבטן ומתקדם מעל ללבלב בכיוון הטחול. בטרם הוא מגיע לטחול מתפצלים ממנו סעיפים לקיבה וללבלב.
מבנים סמוכים
לאורך מסלולו מלווה עורק הטחול בווריד הטחול אשר מתנקז אל וריד שער הכבד.
היבטים קליניים
מפרצות בעורק הטחול הן עניין נדיר, אך הן המפרצות השלישיות בשכיחותן בעורקי הבטן. הן עלולות להתרחש בנשים בהיריון בשליש השלישי, וקרע שלהן עלול לגרום לתמותה של האם ושל העובר. גורמי סיכון למפרצות אלה הם עישון ויתר לחץ דם.
שדה סגור אלגברית
במתמטיקה, שדה F הוא סגור אלגברית אם לכל פולינום לא קבוע עם מקדמים מ-F קיים שורש ב-F.
הגדרות שקולות
שדה F הוא סגור אלגברית אם ורק אם הוא מקיים את אחת התכונות השקולות הבאות:
חשיבות גאומטרית
בגאומטריה אלגברית, כאשר חוקרים מערכות משוואות מנקודת מבט גאומטרית, עובדים תמיד מעל שדה סגור אלגברית; גישה זו מסירה את ההפרעות האריתמטיות (שנובעות מאי-קיום שורשים לפולינומים או למערכות של פולינומים), ומותירה רק את האופי הגאומטרי שלהם. לדוגמה, כאשר עוסקים במספרים רציונליים, הקו הישר y=x אינו נחתך עם המעגל x^2+y^2=1 (משום שנקודות החיתוך אינן רציונליות). שתי נקודות החיתוך מופיעות כאשר עוברים לסגור האלגברי.
זיפים
זיפים הם שיער פנים המהווה צמיחה קצרה של זקן.
ישנן מכונות תספורת המתוכננות במיוחד כדי לשמור על מראה של זיפים מעוצבים.
סגנון מראה זה נהיה פופולרי בשנות השמונים עקב הופעתו של השחקן דון ג'ונסון והזמר ג'ורג' מייקל ולאחר מכן בשל הופעתו של טום קרוז.
גשר קרים (מוסקבה)
אורכו של הגשר, החוצה את נהר מוסקבה כ-1,800 מטרים מהקרמלין, והוא עשוי פלדה. הגשר חוצה את הנהר דרומית מערבית לקרמלין, ובאמצעותו חוצה טבעת הגן את הנהר. הגשר מקשר בין כיכר קרים שבצפון לרחוב קרימסקי ואל שבדרום הנהר.
הגשר הושלם ב-1 במאי 1938 כחלק מתוכניתו של יוסיף סטלין לבנות מחדש את מרכז מוסקבה. הגשר תוכנן על ידי האדריכלים וו. פ. קונסטאנטינוב וא. וו. ולאסוב, והוא הגשר התלוי היחיד במוסקבה.
היסטוריה
הגשר הנוכחי הוא הגשר הרביעי החוצה את הנהר באתר זה. הגשר הראשון היה גשר צף עשוי עץ שנבנה באתר בשנת 1786. לימים הוחלף הגשר בגשר קבוע. קשת שקוטרה 15 מטרים איפשרה מעבר רפסודות מתחת הגשר.
בתקופת שלטונו של סטלין הוחלט על בנייה מחדש של כל הגשרים באזור מוסקבה. הגשר משנת 1873 נהרס רק לאחר השלמת בניית הגשר החדש, מאחר שלא ניתן היה לעצור את התנועה העמוסה בטבעת הגנים לזמן רב. אולם לצורך פינוי המקום לגשר החדש הוזז הגשר הישן מרחק של 50 מטרים - הזזה שנערכה בין ה-21 במאי וה-26 במאי 1935. על אף משקלו הרב של הגשר (4,000 טונות) ואורכו (128 מטרים) הצליחו להעביר את הגשר בשלמותו. הגשר המוזז המשיך לפעול עד השלמת הגשר החדש בשנת 1938.
תיאור הגשר
אורכו הכולל של הגשר (לרבות מסלולי הגישה) 668 מטרים. אורכו של הגשר עצמו 262.5 מטרים (כאשר אורך המקטע האמצעי, התלוי, של הגשר 168 מטרים, ואורך שני המקטעים הצדדיים 47.25 מטרים כל אחד).
רוחבו של הגשר 38.4 מטרים (6 מסלולי נסיעה ברוחב כולל של 24 מטרים, ושתי מדרכות ברוחב 5 מטרים).
הגשר נבנה באמצעות 10,000 טונות של פלדה.
אזכורים
הגשר הופיע על שני בולים של ברית המועצות: במרץ 1939, ובדצמבר 1948.
צבא סרביה
צבא סרביה (סרבית: Војска Србије או Vojska Srbije) הוא שמם של כלל הכוחות החמושים המאורגנים הסרביים של רפובליקת סרביה. הצבא מבצע את פעולותיו לפי החוקים והתקנות של רפובליקת סרביה.
ארגון
לצבא הסרבי שלושה שלבים מאורגנים: אסטרטגי, מבצעי וטקטי. הצבא הסרבי מורכב מהכוחות:
כוחות היבשה הסרביים
כוחות היבשה הסרביים הוא החיל הגדול ביותר בצבא הסרבי והראשון שהוקם בו. הוא מכיל את חיל הרגלים הסרבי, חיל השריון ומספר בסיסי אימונים.
חיל האוויר הסרבי
חיל האוויר הסרבי הוא החיל אחרון שהוקם בצבא הסרבי. תפקידו של החיל הוא להגן על השטח הטריטוריאלי האווירי של סרביה ולספק כוח הרתעה נגד איומים חיצוניים. חיל האוויר הסרבי מונה כ-3,000 אנשי צוות, כ-170 מטוסים בשבע טייסות ובשני בסיסים. הטייסות של החייל משתמשות בכלי הטיס הבאים:
פיקוד האימונים של הצבא הסרבי
הפיקוד הוקם ב-23 באפריל 2007 ותפקידו לאמן את הטירונים המגיעים לצבא הסרבי וכן לבצע אימונים ביחידות בעלות ניסיון.
מודרניזציה
בסוף שנת 2003 החל הצבא הסרבי מתהליך מודרניזציה לכל חיילות הצבא. טנקים ישנים מסוג T-55 יוצאו משירות וימכרו. חלק מהטנקים מסוג T-72 ימכרו וחלק ישמשו לאימונים. טנקים מסוג M-84 יוחלפו בטנקים מסוג M-2001.
חיל האוויר הסרבי יחליף את המטוסים הישנים מסוג MiG-21 ו- J-22 במטוסים חדישים יותר עד שנת 2010.
שר הביטחון הסרבי מתכנן להגדיל את תקציב הצבא בשנים הבאות כדי לספק עזרה ומודרניזציה לחיל האוויר הסרבי. חיל האוויר יקבל 30 מטוסים חדשים שיחליפו חלק ממטוסיו הישנים, 20 מסוקים חדשים יחליפו את מסוקי ה-Mi-8 וכ-4 מטוסי תובלה שיחליפו את מטוסי התובלה הישנים AN-26 ו-AN-2.
מבצעי שמירה על שלום עולמי
כיום סרביה מבצעת מבצעים של שמירת שלום עולמי כחלק מכוחות הפועלים באפריקה.
תל ברק
תל בְּרַק (, תעתיק: תל בּראכּ) הוא תל עתיק בסוריה. באתר זה ישבה עיר עתיקה בשם נַגַר (Nagar), ששמה שונה לאחר מכן לנוואר. האתר הארכאולוגי שוכן ליד נהר החבור העליון, 50 ק"מ צפונית מזרחית לעיר אל-חסכה במחוז אל-חסכה, ליד הכפר תל ברק שנתן לתל את שמו.
היסטוריה
היישוב במקום החל כיישוב קטן באלף השביעי לפנה"ס. שמו של היישוב המקורי אינו ידוע. במהלך האלף הרביעי לפנה"ס התפתח היישוב במקום לאחת הערים הגדולות באותה עת בצפון מסופוטמיה באזור הג'זירה. לעיר היו קשרים עם התרבויות ששכנו בדרום מסופוטמיה. בסוף תקופת אורוכ (4000–3100 לפנה"ס) גודלה של העיר הצטמצם. בשנת 2600 לפנה"ס לערך התרחבה העיר שנית ואז נודעה בשם נגר. העיר הייתה עיר בירה של ממלכה אזורית ששלטה בעמק נהר החבור.
חלקים גדולים מנגר נהרסו סביב 2300 לפנה"ס, אולי על ידי מארי, או על ידי סרגון מאכד שלאחריו נשלטה על ידי האימפריה האכדית. העיר נבנתה מחדש כדי שתשמש כמרכז מינהלי של המחוז. בתקופה זאת המינהל היה בידיהם של תושבים מקומיים. לאחריו הייתה לה תקופה עצמאית כעיר-מדינה חורית. העיר פרחה שוב במאה ה-19 לפנה"ס והיא הייתה תחת שלטונם של ממלכות אזוריות שונות כמו מארי. בעיר זאת ניצח מלך מארי יחדומלים (Yahdun-Lim) את שמשי-אדד הראשון מלך אשור בתקופת המאבק ביניהם, לפני שיחדמלים נרצח, ושמשי-אדד כבש את מארי. לאחר מכן ירדה בחשיבותה ובמאה ה-18 לפנה"ס נשלטה על ידי כחת, עיר קרובה ששכנה מצפון-מזרח לנגר. תחת שלטון מיתני במאה ה-15 לפנה"ס, השם נגר נעלם, אבל העיר המשיכה להתקיים בשם נאוור. בתקופה זאת העיר הייתה עיר סחר חשובה של ממלכת מיתני. העיר נהרסה שוב על ידי אשור בשני גלי הרס בין 1300 ל-1275 לפנה"ס. ההרס הראשון נעשה על ידי אדד-ניררי הראשון והשני על ידי יורשו שלמנאסר הראשון. העיר לא חזרה יותר להוות מרכז חשוב כפי שהייתה בעבר. היא הפכה ליישוב קטן ונעלמה מעל דפי ההיסטוריה בתחילת תקופת בית עבאס.
העיר יושבה לאורך התקופות על ידי אנשים מתרבויות שונות, אנשים מתרבות חלף, שמיים וחורים. כבר בתקופות הקדומות הייתה העיר מרכז דתי. באתר נמצא "מקדש עין" שהאל הראשי שלו היה בלת-נגר (Belet-Nagar), שהיה נערץ בכל אזור החבור. העיר הייתה מרכז עלייה לרגל לעבודת אל זה. תרבות העיר הוגדרה בהתאם לתרבויות השונות שגרו בה לאורך התקופות. כשהעיר הייתה עצמאית היא נשלטה על ידי אספה מקומית או מלך מקומי. מיקומה של העיר בין אנטוליה, הלבנט ודרום מסופוטמיה, הפך אותה למרכז סחר.
האזכור הראשון המתייחס לנגר נמצא בארכיון מארי ולוחות שנמצאו בנאבאדה (תל ביידר), אתר בצפון סוריה בקרבת תל ברק, שנשלט בתקופת הממלכה האזורית על ידי נגר. רוב הרשומות המתייחסות לנגר נמצאו בארכיון אבלה.
האתר נחפר על ידי מקס מלוואן ב-1937. בין השנים 1976–2011 נחפר האתר על ידי משלחות שונות, ביניהן משלחת של אוניברסיטת לונדון, משלחת של בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק ומשלחת של אוניברסיטת מישיגן. העבודה באתר פסקה בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה.
חשיבות האתר
אתר זה נחשב לאתר חשוב באזור בשל המיקום האסטרטגי ליד נהר החבור שהוא היובל הגדול ביותר של הפרת והיותו ממוקם על הדרך הראשית המחברת בין ערי דרום עיראק ושאר היישובים בסוריה וצפונה יותר לעבר אנטוליה.
הארכאולוגים ראו חשיבות לחפור אותו כיוון שהוא אחד האתרים האדמיניסטרטיביים המרכזיים בתוך האימפריה האכדית. החוקר מלווין מצא באתר מבנה חשוב שכונה בשם ארמון "נרם-סין", שהיה הנכד של סרגון האכדי.
מטמון פריטי זהב וכסף שנמצאו בחפירות בשנים 1994–1996
בשנים 1994–1996 נערכו שלוש עונות של חפירה מטעם בית הספר הבריטי לחקר עיראק שהאחראי בה היה מאתיוס רוגר שהמטרה הראשית שלה הייתה לברר את הבעיה הדיאכרונית (תיארוך) בין החוקרים לגבי כמה עתיק באמת האתר, ולהשלים פערים מחפירות קודמות במיוחד האלף השלישי לפנה"ס המוקדם או מה שנקרא תקופת נִינְוֵה 5 שהייתה לא מובנת בתל ברק ובכל האזור.
אתר החפירה מחולק למספר שטחים וכל שטח מכיל תעלות חפירה, התעלות שנבחרו לחפור בהם הם אלה שמצאו בהם חרסים נינוויתים (המתוארכים ל-3000–2500 לפנה"ס) על פני השטח באזור HS3.באתר החפירה בשכבה 3–4 מצאו מבנה משני חדרים עם רצפה ובה מעין תעלת ניקוז העשויה לבנים, ומסדרון ושני קרים.
הקנקן שנמצא המטמון בתוכו מצאו בו שאריות של חומר ארגאני שככל הנראה שמש לעטוף את הפרטים שבו.
פריטי המטמון אופייניים לאומנות של דרום מסופוטמיה באלף השלישי לפני הספירה, המטמון נמצא באחד מחלקי האתר בשכבות המיוחסות לתקופה הפרה אכדית, ותוארך לשנת 2400 לפני הספירה. ניתוח מיקרומורפולוגי מראה שהשכבה בו נתגלה המטמון עברה נטישה בחלק הזה של האתר.
דעות חוקרים על המטמון ומשמעותו
הפריטים השונים במטמון מעידים על עושר גדול, החוקרים טוענים שהמטמון הזה כמו הרבה מטמונים אחרים בתקופה הטמנו מתחת לרצפות או קירות בתים כדי לשמור עליהם אם במקרה הבעלים יהיה חייב לעזוב את הבית שלו בגלל מלחמה למשל, ולפי התזוזה של הרצפה שנמצא המטמון מתחתה שקרתה בגלל ההסרה והחלפה של לבני הרצפה דבר שמציין שהמטמון הוא באמת הוטמן בכוונה שיחזרו אליהם והמטמונים שארכאולוגים מצאו הם אלה שבעליהם לא הצליחו לחזור ולקחת אותם.
לפי חוקרים רבים פריטי כסף אלה שימשו לאמצעי תשלום. מקור הכסף בתקופה ההיא מאנטוליה שהיא עשירה במכרות כסף והיא הייתה הספק הראשי ב אזור של מסופוטמיה והלבנט. מתכהת כסף שימשה כמטבע במסופוטמיה, עדוית על כך היו בהמצאות מכלולים כאלה בהרבה מהאתרים במרחב.
תרופה גנרית
תְּרוּפָה גֵּנֵרִית (באנגלית: Generic drug) (על פי האקדמיה ללשון העברית: תְּרוּפָה סוּגָנִית) היא תרופה המיוצרת ומשווקת כשאין פטנט רשום ותקף על החומרים הפעילים שבה. מותר לשווק אותה במדינות שבהן פג תוקף הפטנט או במדינות שבהן לא נרשם פטנט על התרופה המקורית. כדי שתרופה תוכר כתרופה גנרית לתרופה קיימת היא צריכה להכיל בדיוק את אותו חומר פעיל כמו התרופה המקורית (תרופה אתית), ולחקות את משך הפעולה בגוף של התרופה המקורית. הפיתוח של תרופה גנרית מהיר, והמחיר שלה זול. השפעתה על גוף האדם אמורה להיות זהה להשפעתה של התרופה המקורית.
על השם המקורי של התרופה יש בדרך כלל זכויות לחברה המייצרת את התרופה המקורית, ולכן התרופות הגנריות נקראות בשם אחר. פעמים רבות הן נקראות על שם החומר הפעיל בתרופה. ההגבלה היחידה בעת קביעת השם המסחרי של תרופה גנרית במדינה מסוימת היא האיסור להשתמש בשם רשום שהזכויות עליו נתונות לחברת תרופות אחרת. שם כזה שאין עליו זכויות רשומות ליצרן זה או אחר מכונה "שם גנרי". שמה הגנרי הרשמי של תרופה, כפי שנקבע בידי ארגון הבריאות העולמי (WHO), נקרא גם INN (International Nonproprietary Name).
בתרופות נפוצות קורה לעיתים ששם המותג המקורי הופך עם הזמן לשם גנרי בפי הציבור (אך לא בהכרח מבחינה משפטית). כך למשל, במדינות רבות הפך שמה של התרופה אספירין לשם גנרי הן מבחינת השימוש הציבורי במותג והן מבחינה משפטית, לאחר שחברת באייר הגרמנית איבדה את הזכויות הבלעדיות על השם "אספירין" בארצות הברית לאחר מלחמת העולם הראשונה. לעיתים דווקא מתקבע בציבור שם מסחרי מוגן של תרופה ממותג מסוים כשמה הגנרי של התרופה. בישראל, למשל, מזוהה בפי רבים המותג "אקמול" כשם גנרי של התרופה ששמה הגנרי הרשמי (INN) הוא פרצטמול. ללא קשר לשימוש הנפוץ בציבור, מבחינה משפטית הזכויות על השם "אקמול" שייכות לחברת טבע, ורשמית אין זה שם גנרי לתרופה.
המחירים שגובות חברות התרופות המובילות בעולם עבור תרופות מקור שנויים במחלוקת, מאחר שמחירם היקר של תרופות מצילות חיים הם מעבר להישג ידם של רבים. בנוסף, באמצעות תרגילים משפטיים, מונעות החברות שיווק של גרסאות גנריות זולות של תרופות בהן הן מחזיקות בפטנט גם לאחר שהפטנט פג. בשנת 2013, הסרט הדוקומנטרי 'אש בתוך הדם', טען שחברות התרופות גרמו למיליוני מקרי מוות מיותרים באפריקה, מאחר שחסמו שיווק של תרופה גנריות זולות ביבשת. בהודו התיר חוק הפטנטים ייצור העתקים לתרופות המוגנות בפטנט, במקרים שבהם הפקת ההעתק כרוכה בתהליך ייצור שונה מזה של התרופה המקורית, כדי לייצור ולשווק תרופות בעלות זולה יותר. חברות התרופות הבנילאומיות לוחצות על הודו לא לאפשר לייצר גרסאות גנריות פחות יקרות של תרופות מוגנות בפטנט. בארצות הברית משווקות תרופות גנריות על ידי חברת Civica Rx שהיא חברת תרופות ללא כוונת רווח ובכוונתה לפתח כמה סוגי אינסולין ולבקש להם אישור של ה-FDA.
רחוב ג'אמפ 22
רחוב ג'אמפ 22 (באנגלית: 22 Jump Street) הוא סרט קומדיה ופעולה אמריקאי משנת 2014 בבימויים של פיל לורד וכריסטופר מילר. בסרט מככבים ג'ונה היל וצ'נינג טייטום, ששימשו גם כמפיקיו. זהו סרט ההמשך לרחוב ג'אמפ 21 מ-2012, המבוסס על סדרת טלוויזיה בעלת שם זהה. הסרט יצא ב-13 ביוני 2014 בהפצת סרטי קולומביה ומטרו גולדווין מאייר. הסרט זכה לביקורות חיוביות רבות וגם להצלחה גדולה בקופות כאשר גרף הכנסות של $331,300,000 בעוד תקציבו עמד על $65,000,000.
תקציר העלילה
אחרי שהצליחו שמידט וג'נקו להשתחרר מהתיכון, הם הופכים לפקחים. עליהם להשתתף במשימת הסוואה גדולה ומסוכנת בתוך הקולג', ותוך כדי עוברות עליהם חוויות מצחיקות במיוחד. אחרי שהצליחו שמידט (ג'ונה היל), וג'נקו (צ'אנינג טאטום) לסיים פעמיים את התיכון, הם עוברים שינויים רבים. השניים מגיעים אל הקולג' נחושים ובלתי נפרדים לרגע אם כי בפועל ג'נקו נטמע בקבוצת הספורט בעוד שמידט נטמע בקבוצת האמנות הבוהמית, אז הם מתחילים לפקפק בשותפות שלהם.
מוזיקה
את המוזיקה לסרט הלחין וכתב מארק מאדרסבאך, המלחין שהלחין את הפסקול המקורי גם בסרט הקודם, הפסקול משלב שירי היפ-הופ, טראנס ועוד.
תאורגיה
תֶאוּרְגִיַה (מיוונית: Θεουργία) פירושה עשיית מופתים, מעשי קסמים, מאגיה, התערבות כוחות על־טבעיים או אלוהיים בחיי האדם. בקבלה פירושה היא ההנחה האומרת כי האדם יכול וצריך להשתתף במעשי הבורא ובהנהגתו את עולמו באמצעות הפעלת נוכחותו בעולם ובאמצעות קיום מצוות (זהו אחד הפירושים לצלם האלוהים בו נברא האדם).
על פי הפילוסוף האיטלקי ג'ובני פיקו דלה מירנדולה, התיאורגיה היא מאגיה אלוהית הנסמכת על ברית עם מלאכים או אלים.
ניתן לתרגם תיאורגיה כ"מדע או אמנות של המעשים האלוהיים" והיא הפן המעשי של אמנות האלכימיה ההרמטית. ייתר על כן, אלכימיה היא ה"מפתח" לתיאורגיה. המטרה הסופית של מה שעתיד להיות מאוחד עם מקבילים גבוהים יותר המוביל להשגת ההכרה האלוהית.
פרופסור משה אידל מסביר, כי ישנן שתי משמעויות עיקריות למונח זה בחקר הדתות. משמעות אחת למושג תיאורגיה היא השפעת מעשי האדם על העולם האלוהי, והמשמעות השנייה היא עליית נפש האדם לעולם העליון באמצעות ריטואלים.
שורשי הרעיון ביהדות
שורשי הרעיון התיאורגי בתרבות היהודית נעוצים בספרות חז"ל. ביטוי לכך הוא המדרש: "כל זמן שישראל עושין רצונו של הקב"ה הן מוסיפין כח בגבורה", ה'גבורה' - היא כינוי לאל. על פי המדרש ישראל יכולים כאשר הם מקיימים את רצון האל להעצים את כוחו, והיינו האדם משפיע על האלוהות. אמנם ביטויים מסוג זה אינם מצויים לרוב בחז"ל, אך היוו נקודת מוצא לפיתוחים רחבים בספרות הקבלה. המקובלים העבירו רעיונות שבספרות חז"ל היו קיימים בשוליים, אל מרכז הבמה ההגותית שלהם.
יחסי ארצות הברית–קנדה
יחסי ארצות הברית–קנדה הם היחסים הדיפלומטים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין קנדה. המורשת ההיסטורית והתרבותית המשותפת בין שתי המדינות, הביאה לכך שיחסי ארצות הברית וקנדה הם בין היחסים הבינלאומיים הכי יציבים בעולם. התיירות וההגירה ענפות בין שתי המדינות, אך פיגועי 11 בספטמבר בארצות הברית הגבירו את ביטחון הגבול בין שתי המדינות. אוכלוסיית ארצות הברית גדולה פי עשרה מאוכלוסיית קנדה ויש לה השפעה תרבותית וכלכלית דומיננטית. ארצות הברית וקנדה הן שותפות הסחר הגדולות בעולם. לשתי המדינות הגבול הארוך ביותר בעולם (8,891 ק"מ). בין שתי המדינות שיתוף פעולה גדול בחזיתות ובתחומים רבים. כיום, בין שתי המדינות קשרים תרבותיים קרובים.
המלחמה הקולוניאלית
לפני הכיבוש הבריטי של קנדה הצרפתית ב-1760, הייתה סדרה של מלחמות בין הבריטים לצרפתים, שנלחמו במושבות ובים הפתוח. במלחמות אלו הבריטים הסתמכו מאוד על יחידות המיליציות האמריקניות הקולוניאליות; הצרפתים לעומתם, הסתמכו במידה רבה על בעלי בריתם בקרב האומות הראשונות.
התמזגות העמים
בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20, כ-900 אלף קנדים צרפתים היגרו לארצות הברית. מאז שנות החמישים של המאה ה-20, נמשכת תנועת ההגירה של אמריקאים לקנדה וקנדים לארצות הברית.
מלחמת 1812
חוזה פריז ב-1783 שסיים את מלחמת העצמאות של ארצות הברית, קרא לבריטים לפנות את כל מבצריהם שמעבר לגבול של הימות הגדולות. הבריטים סירבו לעשות כן, בהסתמך על כישלונה של ארצות הברית להעניק פיצויים כספיים ללויאליסטים שאיבדו את רכושם במלחמה. בעקבות הסכם ג'יי ב-1795, הבריטים עזבו את המבצרים.
המתיחות בין ארצות הברית לבריטים עלתה שוב בשנת 1805 ואילך וב-1812 האמריקאים הכריזו מלחמה על הבריטים.
עם פרוץ המלחמה, האסטרטגיה האמריקאית הייתה לכבוש את קנדה על מנת להשיג ויתורים מן האימפריה הבריטית ואולי אף לספח את קנדה. עם זאת, ניסיונות הצבא האמריקאי לפלוש לקנדה הובסו על ידי הצבא הבריטי.
לאחר המלחמה, ראו הקנדים האנגלים במלחמה כסמל להתנגדות הרואית ומוצלחת נגד הפלישה שהגדיר אותם כעם.
מכינון היחסים עד מלחמת העולם השנייה
קנדה דרשה וקיבלה אישור מבריטניה לשלוח משלחת משלה לוועידת השלום בפריז ב-1919, בתנאי שתחתום על האמנה תחת האימפריה הבריטית. לאחר מכן נטלה קנדה את האחריות על ענייני החוץ והצבא שלה. ב-1927 וינסנט מאסי מונה לשגריר הראשון של קנדה בארצות הברית. שגריר ארצות הברית הראשון בקנדה היה ויליאם פיליפס. קנדה הפכה לחברה פעילה בחבר העמים הבריטי, חבר הלאומים ובית המשפט העולמי שאף אחד מהם לא כלל את ארצות הברית.
ביולי 1923, נשיא ארצות הברית וורן הרדינג ביקר בוונקובר, במה שהפך אותו לנשיא ארצות הברית הראשון המבקר בקנדה.
היחסים בין קנדה לארצות הברית היו לבביים עד 1930, אז העלתה ארצות הברית את המיסוי על מיוצרים אשר מיובאים מקנדה בעקבות חוק המכסים סמוט-האולי וקנדה מחתה על כך. כתגובה, קנדה העלתה גם היא את המיסוי על מוצרים אמריקאים. בעקבות הפעולות של שתי המדינות, רמת המסחר ביניהן ירדה בכ-75%.
מלחמת העולם השנייה
במהלך המלחמה, 49 אלף אמריקאים הצטרפו לחיל האוויר המלכותי הקנדי.
המלחמה הקרה
לאחר שיתוף הפעולה בשתי מלחמות העולם, האיבה בין המדינות ירדה. כמו כן, ככל שהשפעתה של בריטניה כמעצמה אימפריאליסטית ירדה, כך המדינות נעשו שותפות קרובות יותר. במהלך המלחמה הקרה, קנדה הייתה בעלת בריתה של ארצות הברית.
מדיניות "ניקסון שוק"
לאחר מלחמת העולם השנייה, כלכלתה של קנדה הייתה תלויה ביותר במסחר עם ארצות הברית. ב-1971, נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון החל את מדיניות "ניקסון שוק" (כולל תעריף של כ-10% על כל היבוא). מדיניות זו הכניסה את הממשלה הקנדית לפאניקה וגרמה לראש ממשלת קנדה, פייר אליוט טרודו, להוביל את מדיניות "האופציה השלישית", שמטרתה הייתה לגוון את המסחר הקנדי ולהוריד את רמת התלות במסחר עם ארצות הברית.
שנות התשעים
בשנות התשעים היחסים בין שתי המדינות התמקדו בהסכם NAFTA שנחתם ב-1994. ההסכם יצר שוק משותף שעד 2014, היה שווה 19 טריליון דולר ויצר מיליוני מקומות עבודה.
כיום
כיום היחסים בין ארצות הברית לקנדה נחשבים ליחסים טובים מאוד עם קשרי מסחר ענפים ביותר. כמו כן, המדינות משתפות פעולה במגוון רחב של תחומים.
פאלין מאז'ר
פַּאלִין רִינְטַלַאסִין מַאזֶ'ר הוא דמות ספרותית בסדרת ספרי רומח הדרקון. הוא בנם השלישי של גיבורי הרומח, הלוחם קרמון מאז'ר ואשתו טיקה, ודמותו מרכזית בסיפורי דור ההמשך (וגם דרקוני להבת קיץ) וכן בכל הסיפורים המסופרים בעידן החמישי של עולם קרין, בפרט בטרילוגית מלחמת הנשמות.
פאלין הוא בנם השלישי של קרמון וטיקה, אחיהם הצעיר של תאנין וסער, ואחיהן הגדול של לורה ודזרה. בניגוד לאחיו הגדולים ואביו, אשר היו לוחמים, פאלין שלח ידו באומנות הקסם כפי שעשה דודו, הרב-מג הגדול, רייסטלין מאז'ר.
שנותיו הראשונות
דאלאמר האפל הצליח לאתר את פאלין לאחר שגילה את יכולותיו באומנות הקסם, למרות שאביו של פאלין, קרמון, עשה כל שבידו כדי להסתיר זאת. לאחר ויכוח ממושך, דאלאמר הצליח לשכנע את קרמון להביא את פאלין לצריח ויירת'. שם הצליח דאלאמר להעסיק את אֶחיו הבוגרים של פאלין, תאנין וסער בזמן שפאלין הועמד למבחן הכישוף הנעלה. קרמון ופאלין הועתקו בדרך הקסם אל צריח הכישוף בפלנתאס, שם דאלאמר ערך מבחן מיוחד. פאלין הצליח לעבור במבחנו ובחר בגלימות הלבנות, בין השאר כדי להרגיע את דאגותיו של אביו. בזמן מבחנו, הופיעה רוחו של רייסטלין (במקום האשליה שנוצרה על ידי דאלאמר) אשר ניסה לפתות את פאלין ללכת בדרכו של דודו. פאלין סירב בהאמינו כי דבר זה יגרום למותו, ותחת זאת, הוענק לו מטה מאגיוס, אשר היה שייך לדודו.
לאחר המבחן, נסע פאלין בחברת אֶחיו למספר הרפתקאות, כולל הרפתקה אחת מיוחדת עם הגמד הססגוני דוגאן פטיש-אדום (שאינו אחר מאשר אל הגמדים, ריאורקס. דוגאן רימה את האחים במשחק התערבות כדי שיעזור להם למצוא את אבן-החן האפורה של גרגאת. הם כמעט והצליחו, ולאחר מכן, התקבלו סער ותאנין למסדר אבירי סולאמניה, ופאלין הורשה להצטרף אליהם למשימותיהם.
מלחמת הכאוס
בתחילת המלחמה, הוצב פאלין יחד עם הכוח בו שירתו אֶחיו הגדולים. במשימת הכוח הראשונה, מותקף הכוח על ידי אבירי האופל בקרב במפרץ תוראדין. שני אחיו נהרגים בקרב זה בעודם מגנים עליו, והוא נלקח בשבי. הוא נחקר על ידי ראש מסדר החבצלת אשר ניסה לשכנע את פאלין להצטרף לכוחותיהם. אז פוגש פאלין לראשונה בדודנו, פלד בהיר-להב אשר לוקח אותו ואת גופותיהם של אחיו למרגוע כדי שיוכלו להיקבר בכבוד.
לאחר הגעתו למרגוע וקבורתם של אֶחיו, פאלין ופלד ממשיכים לעבר פלנתאס. שם, הם מקווים לפתוח את השער בצריח הכישוף הנעלה אל השאול - כל אחד משיקוליו שלו. בעוד פלד קיווה לפתוח את השער למלכתו, טאקיזיס, פאלין רצה לפגוש בשאול את דודו, רייסטלין מאז'ר. השניים הגיעו לפלנתאס ביודעם כי יצטרכו להיכנס דרך שדרות שויקאן, מטילות המורא. בדרכם, נפגשו עם קריסניה, אשר העניקה להם קמיע כדי לסייע להם לחצות את השדרות. לאחר שהגיעו לצריח, פאלין גילה כי דאלאמר, אושה וגדילן קוץ-רגל היו כבר שם. אושה הציגה את עצמה כבת של רייסטלין. פלד ופאלין ניסו להיכנס למעבדתו של רייסטלין, אך לבסוף רק פאלין וגדיל הצליחו להיכנס בעוד פלד ואושה נותרו נעולים מבחוץ. לבסוף, פאלין וגדיל הצליחו להיכנס לשאול דרך השער. שם הם פגשו ברייסטלין, ואף חזו בברית בין שלושת האלים הבכירים, פלאדין, טאקיזיס וגיליאן על מנת לעצור את כאוס, האל הנורא. הם הסכימו כי על אומות העולם להתאחד אך תחת אבירי האופל וכי הם יהיו הכוח אשר ינצח את כאוס.
לאחר ששבו עם רייסטלין, פאלין החל לשהות יותר בקרבתה של אושה. הם החלו להתקרב זה לזה, אך הדבר שמנע מהם לממש אהבתם הייתה העובדה, שהתבררה כלא נכונה בהמשך, כי השניים דודנים.
במשך זמן זה, למד פאלין את אומנות הכישוף מדודו, ואף קיבל את ספר לחשיו של מאגיוס. לקראת סוף ההכרעה במלחמת הכאוס, נכנס פאלין אל השאול עם קבוצת אבירי אופל עם תוכנית להביס את כאוס. פאלין עזר לגדילן, אושה ודוגאן פטיש-אדום להביא תמצית מדמו של האל. כדי לעסייע להם, השתמש פאלין במטה והטיל את לחש אור האמת של מאגיוס, אשר הצליח לפגוע באל ולגרשו. פאלין היה למג הראשון אשר הצליח להטיל לחש זה ונחשב על ידי רבים כמג חזק. לאחר המלחמה, למד פאלין כי אושה אינו בתו של רייסטלין, והשניים אף נישאו זה לזה.
עידן בני-התמותה
פאלין נשא את אושה לאישה, והשניים עברו להתגורר במרגוע, כדי להיות קרובים להוריו, קרמון וטיקה. שם נולדו להם שני ילדיהם, אולין ולינשה. בזמן זה, שקע פאלין בדכדוך בשל אובדן הקסם בעולם, זאת למרות שמונה לראש מסדר הגלימות הלבנות בשנת 390 אחה"ח. שלוש-עשרה שנים לאחר מכן, הפך פאלין לראש מועצת המכשפים כולה והחליט לפרק את המסדר.
זמן מה לפני פירוק מועצת המכשפים, ניגשו לפאלין, קוסם הצללים המסתורי ואדון הצריח של ויירת' כדי ללמדו סוג חדש של קסם, קסם פרא. פאלין הסכים להתחנך בדרך זו, ובשנת 412 אחה"ח ייסד את אקדמית הקסם. לאקדמיה זו הגיעו תלמידים מכל קצוות היבשת, להם הכיר את דרך הקסם החדש. שנתיים לאחר מכן, הצטרף למסדר גיבורי הלבב בשנת 414 אחה"ח, ונלחם להציל את אנסאלון מאויב חדש, דרקוני הענק. בזמן מסעותיו, נלחם פאלין בדרקונים אלו ישירות או בעקיפין, על ידי הגשת עזרה לאלו, אשר התנגדו לדרקונים. פאלין עזר למנוע מדרקוני העל להשיג מעמד של אל, ומלווה את ג'ספר כור-אש בדרכו האחרונה לבית האלים.
הקסם החדש, אותו העביר פאלין לתלמידיו, משך לרוע מזלו את תשומת לבה של בריל, דרקונית הענק המרושעת, אשר בתחילה בחרה רק לצפות בנעשה. אולם לאחר היחלשותו של סוג קסם זה בדומה לאחרים, נשבה פאלין בידי בריל, אשר עינתה אותו. בשנת 420 אחה"ח פוצצה האקדמיה על ידי בנו של פאלין, אולין, כדי שסודות האקדמיה לא ייפלו לידיה של הדרקונית. טרם תחילתה של מלחמת הנשמות, היה פאלין אדם שבור לב ומובס. הוא שוחרר על ידי בריל כששוכנעה להאמין כי אינו יודע מדוע הקסם בעולם נחלש. פאלין המשיך לייסר את עצמו, בחפשו אחר דרכים חדשות של קסם, תוך הזנחת משפחתו.
לאחר מלחמת הנשמות
בשנים שבאו לאחר מלחמת הנשמות, פאלין נעשה לאדם בעל השפעה רבה במרגוע. משרת לורד השליט (וראש העירייה) של מרגוע הוענקה לו כדי שיוכל לעזור בשיגשוגה של העיירה לכדי מעמד של עיר גדולה. בתפקידו כראש עירייה, הוא העניק לאביר ג'רארד אות מונדר את תפקיד השריף ועזר לנזיר ריס מייסון במאבקו כנגד כת האהובים.
הערות שוליים
List of Dragonlance characters
סמל ויקטוריה
סמל ויקטוריה הוא הסמל הרשמי של מדינת ויקטוריה שבאוסטרליה.
היסטוריה
בשנת 1958 הפך האימפרסה (Epacris impressa Labill) לפרח הרשמי של המדינה, והוחלט לשלבו בסמל.
ב-28 במרץ 1973 חתמה המלכה אליזבת השנייה מלכת אוסטרליה על צו מלכותי המוסיף את הפרח לגבעת הדשא שבבסיס הסמל, משני צידי שלט האצולה.
תיאור הסמל
במרכז הסמל שלט אצולה כחול שעליו חמישה כוכבים לבנים המסמלים את הצלב הדרומי.
בציצת הסמל, מעל הקסדה חצי קנגורו מחזיק בידיו את כתר אדוארד הקדוש.
משני צידי שלט האצולה שני תומכים: השמאלית - אישה לובשת גלימה כחולה, המחזיקה ענף עץ זית בידה המרוחקת משלט האצולה (היד הימנית), לראשה זר עלי דפנה, והמסמלת שלום; והימנית - אישה הלובשת גלימה אדומה המחזיקה בידה המרוחקת משלט האצולה (היד השמאלית) קרן שפע, לראשה זר עשוי שיבות, והמסמלת רווחה.
יהורם
{{פירושונים|* יורם (יהורם) בן אחאב – מלך ישראל
ראו גם
}}
אפיקה
אפיקה (באנגלית: Epica) היא להקת מטאל סימפוני מהולנד, שכיום נחשבת לאחת הלהקות הבולטות והמצליחות בסצנת המטאל הסימפוני והצליחה אף לפרוץ ולהצליח בסצנת המיינסטרים.
מוזיקה
המוזיקה של הלהקה ממשיכה את הקו של After Forever ומתבססת על "שירת היפה והחיה" – מארק יאנסן בגרואלינג וסימונה סימונס בשירה אופראית בעיקר בטווח המצו סופרן אך לעיתים גם בקול אלט שתואר כ"ברור, בעל טון מושלם והרבה רגש". אפיקה מרבה להשתמש בליווי מקהלות ששרות באנגלית ולטינית, ובחלק מהשירים אף בליווי תזמורתי הכולל כלי נגינה קלאסיים. לעיתים כוללים השירים גם דקלומים ומילים בלטינית וערבית.
המוזיקה עצמה היא שילוב של מטאל גותי בסגנון Within Temptation, מטאל סימפוני שממשיך את אפטר פוראבר עם תערובת של פרוגרסיב מטאל ופאוור מטאל. הגיטריסט של הלהקה, אד סלייטר, תיאר את סגנונה כ"גשר בין פאוור מטאל לגותיק מטאל". המוזיקה של אפיקה היא מצד אחד אגרסיבית ובומבסטית כאשר שירים מסוימים שלה הם גדולים, אפיים וכבדים ואילו שירים אחרים יותר שקטים ומאופקים.
תכנים
רבים משירי הלהקה, בייחוד אלה של סדרת השירים The Embrace That Smothers, דנים במחאה כנגד הדת, נגד החשיבה הלא-עצמאית של דתיים אדוקים ונגד מעשים הנעשים בשם הדת. כך, למשל, נפתח השיר "Cry for the moon" במילים "השתמש בהגיון הבריא שלך; אינך יכול להתחבא מאחורי האגדות שלך לנצח". בהמשך, יוצא השיר נגד הצביעות הדתית: "מחילה אינה למכירה, גם לא הנכונות לסלוח". השיר "Façade Of Reality" להבדיל, נכתב על מבצעי הפיגוע במגדלי התאומים. הוא מבקר את האווירה הדתית שדחפה אנשים לנהוג כפי שנהגו, ותוהה האם יש תקווה לעתיד טוב יותר כל עוד אנשים נשלטים על ידי דתות.
לצד הביקורת כנגד הדת, יש שירים העוסקים גם בנושאים יומיומיים יותר כגון מערכות יחסים כושלות (כגון Never Enough).
היסטוריה
אפיקה מזכירה בסגנונה המוזיקלי להקות כגון After Forever ו-Within Temptation. הלהקה נוסדה בשנת 2002 על ידי מארק יאנסן שעבד בעבר עם After Forever, ועזב אותם בגלל שינויים בסגנון הלהקה. לאחר שעזב את After Forever הוא הקים להקה משלו, וצירף אליה את הזמרת סימונה סימונס. שמה המקורי של הלהקה היה Sahara Dust אך כבר בתחילת 2003 שונה השם ל-Epica, בעקבות האלבום Epica של להקת הפאוור מטאל Kamelot.
אלבומה הראשון והפורץ של אפיקה שיצא ב-2003 היה The Phantom Agony, שעסק בין השאר בטרור האסלאמי. על עטיפת האלבום הופיעה סימונס, לבושה בבגדי עור חושפניים, כשנחשים מתפתלים סביבה.
ב-2 ביוני 2006 הגיעה הלהקה לראשונה להופעה אחת בארץ במועדון הבארבי, אשר הותירה על הלהקה רושם רב וחבריה הבטיחו לשוב ולהופיע בארץ, כפי שהם אכן עשו ב-11 בדצמבר 2008.
ב-7 בספטמבר 2007 (בגרמניה, 10 בספטמבר בשאר העולם) הוציאה אפיקה את אלבומה השלישי The Divine Conspiracy שהפך לאחד אלבומי הסימפוני מטאל הנמכרים ביותר באותה שנה. הלהקה יצאה לסיבוב הופעות ארוך מאוד בעקבותיו.
ב-2009 הופיעה אפיקה בהונגריה במופע בשם The Classical Conspiracy שחציו כלל עיבודי מטאל סימפוני לקטעי מוזיקה קלאסית וחציו השני שירים של הלהקה, בעיקר מהאלבום The Divine Conspiracy. מאוחר יותר יצא אלבום של המופע בשם The Classical Conspiracy שחולק לשני תקליטורים.
ב-2009 יצא האלבום החמישי Design Your Universe.
ב-2012 יצא האלבום השישי Requiem for the Indifferent.
ב-2016 יצא אלבומה השמיני The Holographic Principle.
ב-14 ביוני 2017 הופיעה הלהקה שוב בישראל, במועדון ה"בארבי" מול אולם מלא. ב-10 באוקטובר 2019 הופיעה הלהקה שוב בישראל, במועדון ה"בארבי" מול אולם מלא, ובהדרן הניפה את דגל ישראל לצד דגל הלהקה.
נפל (הלכה)
שמאל|ממוזער|200px|יילוד המטופל ב[[אינקובטור (רפואה)|אינקובטור עקב לידתו עם מערכת נשימתית שלא הסתיימה התפתחותה ברחם האם.]] נפל הוא הכינוי ההלכתי לעובר שמת, בהיותו עדיין ברחם אימו, וכבר מלאו 40 יום מתחילת העיבור. או יילוד שנולד עם מומים ששוללים את סיכוייו לחיות, או יילוד שנולד טרם זמנו, מבלי שגופו הבשיל (כגון שנולד כשציפורניו אינן שלמות, ושערותיו לקויות). בעוד תינוק שמלאו לו 30 יום, הרי הוא תינוק בר-קיימא, ומשנפטר חלים עליו כל דיני האבלות, על נפל לא חלים דיני אנינות ואבלות. כל תינוק שלא שרד עד גיל 30 יום, אפילו אם גורם חיצוני הביא למותו, לא יצא מכדי ספק נפל.
הזמן הקובע על פי ההלכה אם תינוק הוא נפל, הוא רגע הלידה. תינוק ששהה זמן מסוים באינקובטור המדמה רחם, אין זה נחשב לו כאילו הוא טרם נולד.
חוקת ארגנטינה
חוקת ארגנטינה היא היסוד המרכזי שעליו מבוסס כיום החוק בארגנטינה, גרסתו הראשונה נכתבה בשנת 1853 על ידי אספה חוקתית שהתכנסה בסנטה פה, וחלק מהגרסה זו הייתה מבוססת על חוקת ארצות הברית. במשך השנים נערכו רפורמות והוכנסו תיקונים מספר פעמים בחוקה. התיקון הראשון נערך בשנת 1860, ולאחר מכן בשנים 1866, 1898, 1949, 1957. הגרסה האחרונה והנוכחית של החוקה נערכה בשנת 1994.
היסטוריה
הניסיון הראשון לחלק את הכוח הפוליטי בארגנטינה היה בתקופת הממשלה שקמה לאחר מהפכת מאי. חלק מן המנהיגים המהפכנים ובראשם מריאנו מורנו שאפו לכתוב חוקה על מנת שיוכלו להכריז באופן מיידי על הקמת מדינה עצמאית. באוקטובר 1811 חוקקה החונטה הגדולה, שהחליפה את החונטה הראשונה, חוקים מיוחדים שחילקו בין מוקדי הכוח בפוליטיקה, אולם אלו לא התקבלו על ידי החונטה ששלטה לאחריה. עם זאת, בנובמבר נחקקו לראשונה חוקים המגינים על חופש העיתונות וביטחון האזרח. בשנת 1813 נחקק החוק המעניק חופש לבני העבדים.
בשנים 1819 ו-1926 הוכנו חוקות אולם בסופו של דבר לא נחקקו בעיקר בשל מחלוקת בין תומכי השלטון הפדרלי בארגנטינה לבין מתנגדיו. מספר חוקים אחרים נחקקו עד לשנת 1853 ונועדו לקדם חוקה שתחול על כל המחוזות במדינה. הידועים והחשובים שבהם היו: חוזה פילאר בשנת 1820, האמנה הפדרלית בשנת 1831, פרוטוקול פלרמו והסכם סן ניקולס בשנת 1852.
האמנה הפדרלית קראה לכל מחוזות הקונפדרציה לכנס קונגרס פדרלי כללי, אולם גוף זה היה מגביל מאוד את כוחו של מושל מחוז בואנוס איירס, חואן מנואל דה רוסאס, שהיה מושל חזק ובעל השפעה רבה מאוד ולכן לא התכנס הקונגרס. כאשר הודח רוסאס לאחר קרב קסרוס בפברואר 1952, נחתם על ידי נציגי המחוזות הסכם סן ניקולס שקרא שוב לכינוס הקונגרס הפדרלי, וב-1 במאי 1853 הושבע הקונגרס בסנטה פה והעביר חוקה פדרלית לאומית חדשה שחלה על כל פרובינציות ארגנטינה. מחוז בואנוס איירס היה היחיד שהתנגד לכך ובעקבות כך פרש מן הקונפדרציה הארגנטינאית עד לשנת 1859.
רפורמות ותיקונים בחוקה משנת 1853
הפעם הראשונה שבה נערך שינוי בחוקה שאושרה בשנת 1853, היה מספר שנים לאחר מכן, בשנת 1860, כאשר מחוז בואנוס איירס הצטרף שוב לאיחוד המחוזות. בין היתר נשמרו זכויות יתר לבואנוס איירס, וכן נקבע לראשונה כי השם רפובליקת ארגנטינה תהיה השם הרשמי של איחוד המחוזות.
בשנת 1949, במהלך כהונתו של חואן פרון אושרה רפורמה מקיפה ומשמעותית בחוקה. מטרת השינוי הייתה לשנות את הניסוח באופן שיתאים למושגים של הדמוקרטיה במאה ה-21. כך למשל, נוסחה מחדש פרקים בחוקה הנוגעים לזכויות החברתיות, תנאי העבודה למעמד הפועלים, הזכות לחינוך טוב. כמו כן בוטלה ההגבלה של זמן על משך כהונת הנשיא.
בתקופת המשטר הצבאי בארגנטינה (1958-1955) ערכה ועדה מיוחדת שנבחרה לכך על ידי החונטה הצבאית שינויים שמטרתם הייתה לבטל את התיקונים שביצע חואן פרון בשנת 1949. מלבד זאת לא נערכו שינויים משמעותיים נוספים.
בשנת 1972 שוב בוצעו שינויים בחוקה, והפעם על ידי הממשל הצבאי בראשותו של אלחנדרו אגוסטין לנוסה.
התיקון האחרון בחוקה נערך בשנת 1994, בעת שלטונו של הנשיא קרלוס מנם. נכללו בה שינויים בגודל הסנאט, הפחתת שנות קדנציה נשיאותית לארבע ומעמד מיוחד, מעין אוטונומיה, לבירה בואנוס איירס. כמו כן נכתבו מחדש פרקים הנוגעים לזכויות אדם, בריאות, איכות הסביבה והוכנסו שיפורים על מנת לייעל את תהליכי החקיקה במדינה.
המבוא לחוקה
ההקדמה של החוקה הארגנטינאית מצהירה על מספר נקודות מוצא לתפיסה של האומה הארגנטינאית, כמו למשל הכרה בהסכמים הקודמים שנחתמו לפני חיבור החוקה, ולבסוף מניח את יסודות התמיכה במדיניות ההגירה. הוא מסתיים בבקשת "הגנה מן האלוהים, מקור הצדק", לכל בני האדם הרוצים להתיישב בארגנטינה.
זכויות האזרח
החוקה קובעת מגילת זכויות וערבויות לכל בני האדם, ארגנטינאים וזרים. בבסיסו עומדים הזכות לחיים, לחירות ולשוויון. בשנת 1994 נוסף למגילה פרק העוסק באיכות הסביבה וזכויות הצרכן. כמו כן שופר הפרק המעניק זכויות פוליטיות לאזרחים.
בארגנטינה, החירות היא זכות מקודשת. בחוקה נכתב כי כל אדם רשאי להתנהג כרצונו וכל עוד אין הדבר פוגע בציבור - לא יוכל להישפט על כך. כמו כן נקבע כי לא יהיו תוארי אצולה וכל האזרחים שווים בפני החוק.
שיטת הממשל
על פי החוקה, ארגנטינה היא רפובליקה פדרלית. היא מחולקת לפרובינציות ארגנטינה, וכל פרובינציה בעיריות. לעיר הבירה בואנוס איירס יש מעמד מיוחד. לכל פרובינציה יש סמכות לכתוב חוקה משלה שתהיה תקפה באותו מחוז ואולם היא חייבת להיות כפופה לחוקה הפדרלית.
חלוקת הסמכויות
החוקה מפרידה את הכוחות הפועלים בשלטון לשלוש זרועות: הרשות המבצעת, המחוקקת והשופטת.
הרשות המבצעת נמצאת תחת אחריותו של הנשיא שהוא ראש הרשות. במקרה של היעדרות, מחלה, מוות או התפטרות של הנשיא, יחליף אותו סגן הנשיא אף על פי שהוא משתייך לרשות המחוקקת מתוקף תפקידו כנשיא הסנאט. לנשיא אפשרות לקדם חוקים באמצעות צווים לקונגרס ויש לו עליהם גם זכות וטו. הנשיא משמש גם כמפקד העליון של הכוחות המזוינים ומנהל את היחסים הבינלאומיים של המדינה.
הרשות המחוקקת מורכבת מהקונגרס הלאומי הארגנטינאי המחולק לבית העליון, הסנאט, והבית התחתון, בית הנבחרים ובראשם עומד סגן הנשיא. ועדת הביקורת הכללית היא גוף עצמאי המייעץ לקונגרס. בנוסף קיים משרד נציב תלונות הציבור שתפקידו הוא הגנה על זכויות האזרח במדינה.
הרשות השופטת מורכבת מבית המשפט העליון פדרלי ובתי משפט מחוזיים ברחבי המדינה.
פאלו אלטו
העיר הוקמה על ידי לילנד סטנפורד האב כשהקים את אוניברסיטת סטנפורד, לאחר מות בנו, לילנד סטנפורד ג'וניור. העיר פאלו אלטו כולל חלקים מאוניברסיטת סטנפורד גובלת עם מזרח פאלו אלטו, שבמחוז סן מטאו, מאונטיין ויו, לוס אלטוס, לוס אלטוס הילס, סטנפורד, העיר עמק פורטולה שבמחוז סן מטאו והעיר מנלו פארק. נכון למפקד האוכלוסין לשנת 2010, אוכלוסיית העיר עמדה על 64,403 נפש. פאלו אלטו היא אחת מחמש הערים היקרות ביותר בארצות הברית לחיות בה ותושביה הם מהמשכילים ביותר במדינה.
כאחת הערים העיקריות בעמק הסיליקון, בפאלו אלטו ממוקמים מטות של מספר חברות טכנולוגיה עילית, בהן היולט פקארד (HP), מערכות חלל / לורל SSL, VMware, טסלה, מרכז המחקר והחדשנות של פורד, פארק, IDEO , סקייפ, פלנטיר טכנולוגיות , האוז ומרכז הטכנולוגיה המתקדמת של לוקהיד מרטין. פאלו אלטו שימשה גם כחממה ומקום בו נמצאים המטות של מספר חברות היי-טק בולטות אחרות כגון אפל, גוגל, פייסבוק, אינטואיט, פינטרסט, וגם PayPal ו-לוג'יטק.
היסטוריה
לפני הגעתם של האירופאים, הילידים בני האוהלון שהתגוררו לאורך החופים, בחצי האי סן פרנסיסקו; בני פויצ'ון אוהלון Puichon Ohlone התגוררו באזור פאלו אלטו. האזור של פאלו אלטו המודרנית תועד לראשונה על ידי משלחת פורטולה בהנהגתו של גאספאר דה פורטולה בשנת 1769. המשלחת יצאה מסן דייגו למונטריי. במשלחת היו 63 איש ו-200 סוסים. כתוצאה מטעות בניווט בחסות הערפל המשלחת עקפה את מונטריי. כשהגיעו לאזור בו נבנתה מאוחר יותר העיר פסיפיקה, אנשי המשלחת עלו על רכס סוויני וראו את מפרץ סן פרנסיסקו. מרכס סוויני אנשי משלחת פורטולה ירדו לדרום-מזרח לאורך נחל סן אנדראס ולאורך נחל לגונה  (הידוע גם בשם מאגר קריסטל ספרינגס ), משם עד קו פרשת המים של נחל סן פרנסיסקיטו קריק. בסופו של דבר הוקם מחנה המשלחת בין התאריכים 6–11 בנובמבר 1769, על יד עץ סקויה גבוה שלימים נודע בשם אל פאלו אלטו. מתוך מחשבה שהמפרץ רחב מאוד ולא ניתן לעבור אותו, המשלחת חזרה למונטריי.
בשנת 1777 הקים האב ג'וניפרו סרה את המיסיון סנטה קלרה דה אסיס, שגבולו הצפוני היה נחל סן פרנסיסקיטו ובאדמותיו כללו את פאלו אלטו המודרנית. האזור היה בשליטת מלך מקסיקו שיה כפוף למלך ספרד. ב־29 בנובמבר 1777 הוקמה העיר סן חוזה (העיר סן חוזה נמצאת כמה קילומטרים מדרום לפאלו אלטו) המושל של העיר היה המשנה למלך מקסיקו למורת רוחו של המיסיון והמתיישבים המקומיים. בשנת 1821 הסתיימה מלחמת העצמאות המקסיקנית ומקסיקו הפכה למדינה עצמאית. בשלב זה סן חוזה לא הכירה יותר בשלטון של מקסיקו עד 10 במאי 1825. מאידך, מקסיקו המשיכה למכור או להעניק הרבה מהאדמות שלה באזור.
במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, ארצות הברית תפסה את אלטה קליפורניה בשנת 1846; רק ב־4 ביולי 1848, לאחר שנחתם הסכם גואדלופה אידלגו חוקי ארצות הברית נכנסו לתוקף על אלטה קליפורניה. אזרחי מקסיקו באזור יכלו לבחור להיות אזרחי ארצות הברית והקרקעות שהוענקו להם על ידי מלך מקסיקו הוכרו כשייכים להם אם יבחרו בכך (עם הזמן נוצרו סכסוכים משפטיים רבים בעניין זה).
בשנת 1841, השטח של, ראנצ'ו רינקונדה דל ארויו דה סן פרנסיסקיטו, בגודל של כ־9 קילומטרים רבועים בחלקים התחתונים של נחל סן פרנסיסקיטו (שהם, חלקים מהעיר פארק מנלו המודרנית וחלק מצפון פאלו אלטו) ניתנו למריה אנטוניה מסה. היא ובעלה רפאל סוטו (שנפטר בשנת 1839) התיישבו בשנת 1835 באזור שליד הכבישים הנוכחיים ניואל ומידלפילד Newell ו-Middlefield והקימו חנויות לממכר ציוד ואספקה. בשנת 1839 נישאה בתם מריה לואיסה סוטו (1817–1883) לג'ון קופינגר, שהיה אמור להיות, בשנת 1841, היורש של השטח שנקרא ראנצ'ו קנאדה דה ריימונדו (במחוז סן מטאו המודרני). עם מותו של קופינגר בשנת 1847, ירשה אותו אשתו מריה ובהמשך התחתנה עם רב החובל שהגיע לביקור בשם, ג'ון גריר. ג'ון גריר בעצמו היה בעל נחלה משלו באזור שבין הרחובות Embarcadero ו-El Camino Real. שדרות גריר ובית המשפט נקראים על שמו.
מדרום לשטחים של משפחת סוטוס, האחים Secundino ו-Teodoro Robles רכשו בשנת 1849 את ראנצ'ו רינקון דה סן פרנסיסקיטו מידי ז'וזה פניה, שזכה בהם בשנת 1841. השטחים שהוענקו על ידי הספרדים באמצעות מלך מקסיקו הגיעו בדרום עד ראנצ'ו פסטוריה דה לאס בורגאס שהיו שייכים למריאנו קסטרו מעבר לכביש סן אנטוניו. מאוחר יותר שם החווה שונה לרובלס ראנצ'ו, המהווה כ-80% מפאלו אלטו ואוניברסיטת סטנפורד. בשנת 1863 לאחר דיונים בבתי המשפט השטח צומצם ל־28.25 קילומטרים רבועים. האחוזה (אסיינדה) הגדולה נבנתה על אדמתו של ז'וזה פניה ליד בפינה הרחובות פרן ודרך סן אנטוניו ובאמצע הדרך בין מידלפילד לרחוב עלמה. באחוזה אירחו פסטיבלים וקרבות שוורים. האחוזה נהרסה ברעידת האדמה בסן פרנסיסקו (1906). העצים ששימשו לבניית האחוזה שימשו אחר כך לבניית אסם גדול בקרבת מקום, האסם שרד עד תחילת שנות החמישים של המאה העשרים. ב־10 באפריל 1853, אלישע אוסקר קרוסבי, רכש תמורת 2,000 דולרים, שטח של קילומטר מרובע, הכולל את פארק הברון המודרני, נחל מטדרו ופארק העסקים סטנפורד. הוא קרא לנכס החדש שלו חוות מייפילד. מאוחר יותר נקשר שמה של חוות מייפילד לקהילה שהוקמה בסמוך לחווה. ב־23 בספטמבר 1856 הועברה אדמת קרוסבי לשרה וואליס כדי לפצות אותה על חוב שאלישע אוסקר קרוסבי, היה חייב לה. בשנת 1880, סקונדינו רובלס, אב לעשרים ותשעה ילדים, עדיין התגורר דרומית לפאלו אלטו, בסמוך למיקום שבו ממוקם מרכז הקניות סן אנטוניו של ימינו במאונטיין ויו. רבים מהשמות הספרדיים באזור פאלו אלטו מייצגים את המושגים והמורשת המקומית, שהתושבים לשעבר השתמשו בהם. הרחובות פנה קורט, שדרות מירנדה, שהם בעצם הכביש המהיר פוטהייל, היו שמות הנשואין של חואנה בריונס וגם שמה כפי שמופיע בבתי משפט ובשדרות ובשמות רחובות אחרים בפאלו אלטו ובמאונטיין ויו הנמצאים על שטח שהיה בבעלותה כולל שטחים נרחבים בין אוניברסיטת סטנפורד, ורחוב גרנט. העיירה מייפילד הוקמה בשנת 1855, סביב אתר תחנת הדיליז'נסים והפונדק המכונה "בקתת הדוד ג'ים" ליד צומת הרחובות אל קמינו ריאל ושדרת קליפורניה של ימינו בדרום פאלו אלטו. באוקטובר 1863 נבנתה מסילת הרכבת בין סן פרנסיסקו לסן חוזה. שירות הרכבות עד סן חוזה החל בינואר 1864. רחוב אל קמינו הפך לרחוב הראשי; הרחובות הצולבים מצפון-מזרח לדרום נקראו על שם גיבורי מלחמת האזרחים. שדרת קליפורניה הייתה במקור רחוב לינקולן. לעיירה היה עיתון משלה בשנת 1869 בשפות אנגלית וספרדית. בשנת 1903, היו בעיר מבשלות בירה ומפעל שימורים.
בשנת 1875, איש הכספים הצרפתי ז'אן בפטיסט פאולין קפרון, הידוע יותר בשם פיטר קוטס, רכש קרקעות במייפילד ובארבע מקומות נוספים סביב שכונת קולג' טרס שבפאלו אלטו של ימינו – יותר מאלף דונם המשתרעים מכביש פאייג' מיל  של היום לרחוב סרה. קוטס כינה את רכושו חוות איירשייר. מגדל הלבנים המהולל בגובה 15 מטר ליד נחל מטדרו סימן ככל הנראה את הפינה הדרומית של נחלתו. בשנת 1876 לילנד סטנפורד האב החל לרכוש אדמות באזור עבור חוות סוסים, שנקראה חוות פאלו אלטו. סטנפורד רכש את חוות איירשייר בשנת 1882. בשנת 1891 הוא ואשתו ג'יין הקימו את אוניברסיטת סטנפורד, שהוקדשה לבנם לילנד סטנפורד ג'וניור, שמת מטיפוס הבטן בגיל 15 בשנת 1884. בשנת 1886 הוא הציע להקים את האוניברסיטה במייפילד. עם זאת, היה לו תנאי אחד: היה צריך לאסור אלכוהול מהעיירה. העיר מייפילד, שהייתה ידועה בשלוש המסבאות הסוערים שלה, דחתה את בקשתו. הסרוב לבקשתו מטעם עיריית מייפילד הביא אותו להקים את האוניברסיטה בעיר טמפרנס temperance town בעזרת חברו טימותי הופקינס מחברת מסילת הברזל הדרומית של האוקיינוס השקט, שקנה בשנת 1887 שלושה קלומטרים רבועים של קרקע פרטית עבור העיר החדשה. השטח שהופקינס רכש, היה תחום בשדרות אל קמינו ריאל, נחל סן פרנסיסקיטו, ברחובות בויס, צ'אנינג, מלוויל, שדרות הופקינס ודרך אמברקדרו. בשנת 1994 הוכרז השטח שהופיקנס רכש כמחוז מורשת מקומי במהלך אירועי המאה שנה לפאלו אלטו. סטנפורד הקים את האוניברסיטה שלו, אוניברסיטת סטנפורד ואת תחנת הרכבת של פאלו אלטו (בשדרת האוניברסיטה) ליד העיר החדשה שלו. תחילה נקראה האוניברסיטה החדשה אוניברסיטת פארק. בשנת 1894 האוניברסיטה נכללה בתחום המוניציפלי של פאלו אלטו. בתמיכת סטנפורד, פאלו אלטו גדלה לעיר בגודל של מייפילד. בינואר 1905 לאחר סכסוכים ממושכים בתוך מייפילד הרשות המקומית קבלה החלטה לאסור קיום מסבאות ופאבים בעיר. ב־2 ביולי 1925, אישרו תושבי פאלו אלטו את סיפוח מייפילד ושתי הערים אוחדו רשמית ב־6 ביולי 1925. כתוצאה מכך יש בפאלו אלטו שני אזורים במרכז העיר: אחד לאורך שדרת האוניברסיטה ואחד לאורך שדרת קליפורניה.
העיתון מייפילד ניוז כתב הספד משלו כעבור ארבעה ימים:
עם תחושת חרטה עמוקה אנו רואים ברחובותינו היום את אלה שמוכרים, או נותנים, את העיר הקטנה והיפה שלנו לקהילה חיצונית. ראינו את מייפילד גדלה מכפר קטן, כשפאלו אלטו לא הייתה אלא שחת על שחת, לגודלה הנוכחי... ובתחושת צער אנו שוקלים את העובדה שיש מי שימכור או ימסור את העיר.
פאלו אלטו המשיכה לספח עוד אדמות, כולל את אזור מרכז הקניות סטנפורד בשנת 1953. פארק המחקר סטנפורד, דרך Embarcadero צפונית מזרחית לביישור Bayshore, ואזור West Bayshore / San Antonio Road סופחו במהלך שנות החמישים של המאה העשרים. שטחי אדמה גדולים ממערב לכביש המהיר פוטהייל סופחו בין השנים 1959–1968. הסיפוחים הגדולים האחרונים היו של פארק בארון Barron Park בשנת 1975 וב־1979 שטח גדול של ביצות הגובלות במפרץ סן פרנסיסקו.
רבים מחברי הסגל הראשון של אוניברסיטת סטנפורד התיישבו בשכונת פרופסורוויל Professorville בפאלו אלטו. שכונת פרופסורוויל, הוכרזה כרובע היסטורי לאומי מוכרז, התחומה בין הרחובות שדרות קינגסלי, לינקולן ואדיסון והרחובות הצולבים רמונה, בראיינט וויברלי. הרובע כולל מספר רב של בתי מגורים שמורים היטב משנות ה-90 של המאה העשרים. כולל הבית ברחוב קינגסלי 833, ברחוב לינקולן 345 וברחוב קינגסלי 450. ברחוב בראיינט 1044 היה ביתו של ראסל וריאן, ממציא שותף של שפופרת קליסטרון. אתר המעבדה הפדרלית לטלגרף, הממוקם בצ'אנינג 218, הבית הוא ציון דרך היסטורי בקליפורניה, המכיר בהמצאתו של לי דה פורסט בשנת 1911 של שפופרת הריק והמתנד האלקטרוני באותו מקום. בשדרת אדיסון 367 ממוקם המוסך ששימש את היולט פקארד. ברחוב רמונה נמצא עוד מבנה היסטורי, במרכז העיר בין שדרות האוניברסיטה והמילטון. בית הספר הסיני פאלו אלטו הוא העתיק ביותר באזור המפרץ כולו. הוא גם ביתה של חברת האופרה השנייה הוותיקה ביותר בקליפורניה, האופרה של ווסט ביי.
בפאלו אלטו, נמצא גם מועדון הבייסבול הוותיק של קבוצת Palo Alto Oaks. הוא נמצא באזור המפרץ מאז שנת 1950, שמונה שנים יותר מה-San Francisco Giants מסן פרנסיסקו. את ה-Oaks ניהל במקור טוני מק'אביץ' במשך 49 שנים. ל-Oaks היסטוריה עשירה בקהילת פאלו אלטו.
גאוגרפיה
על פי נתוני מפקד האוכלוסין של ארצות הברית, שטחה הכולל של העיר הוא 67 קילומטרים רבועים. 62 קילומטרים רבועים ממנו זו קרקע ו-4.9 קילומטרים רבועים (או 7.38%) הם מים. הגובה הרשמי מעל פני הים הוא 9 מטרים, אך ישנם אזורים של העיר הנמצאים בתחומי הגבעות של חצי האי סן פרנסיסקו.
מים
בפאלו אלטו זורמים כמה נחלים, שזורמים צפונה לכיוון מפרץ סן פרנסיסקו, נחל אדובי הזורם בגבול המזרחי של העיר, נחל סן פרנסיסקיטו  מהווה את הגבול המערבי של העיר, ונחל מטדרו  זורם בין שני האחרים. נחל אראסטרדרו הוא יובל לנחל מטדרו, ונחל בארון מוסט כעת לכיוון נחל אדובי מדרום לכביש 101 על ידי ערוץ הסחה. הערוץ המרכזי של נחל סן פרנסיסקיטו נוצר על ידי מפגש הנחלים נחל קורטה מאדרה ונחל דובים לא הרחק מסכר סירסוויל.
אַקלִים
אופייני לאזור מפרץ סן פרנסיסקו, בפאלו אלטו יש אקלים ים-תיכוני עם חורפים קרירים ורטובים וקיצים חמים ויבשים. בדרך כלל, בחודשים החמים יותר, כאשר השמש שוקעת, חזית ערפל זורמת מעל הגבעות מערבה ומכסה את שמי הלילה, כך נוצרת שמיכה ערפל המסייעת בלכידת האוויר החם של הקיץ הנספג במהלך היום באדמה. למרות זאת, נדיר שהטמפרטורה הנמוכה בלילה תעלה מעל 16 מעלות צלזיוס.
בינואר הטמפרטורות הממוצעות נעות בין C° 3.6 עד C° 14.1. בחודש יולי הטמפרטורות הממוצעות נעות בין C° 12.7 עד C° 25.8. ב-15 ביוני 1961 הטמפרטורה הגבוהה ביותר הייתה C° 42 וב־17 בנובמבר 2003 טמפרטורת השיא הנמוכה ביותר הייתה C°-9. הטמפרטורות מגיעות ל-C° 32 מעלות צלזיוס ומעלה בממוצע 9.9 ימים ימים בשנה. הטמפרטורות יורדות מתחת ל-C° 32 בממוצע של 16.1 יום ימים בשנה.
הרי סנטה קרוז שבמערב, יוצרים "צל גשם" בפאלו אלטו, וכתוצאה מכך כמות הגשמים השנתית הממוצעת עומדת על 389 מילימטרים בלבד. גשמים יורדים בממוצע 57 ימים בשנה. שנת 1983 הייתה השנה הרטובה ביותר. ירדו בה 826 מילימטרים גשם והשנה היבשה ביותר הייתה 1976 בה ירדו רק 186 מילימטרים גשם בלבד. החודש הגשום ביותר היה פברואר 1998 בו ירדו 95 מילימטרים גשם ביום אחד. שלג נדיר מאוד במרכז העיר פאלו אלטו, אך ב-21 בינואר 1962 וב־5 בפברואר 1976 ירד שלג בפאלו אלטו וברוב אזור מפרץ סן פרנסיסקו. שלג שכיסה את מרכז העיר הגיע לגובה 38 מילימטרים. השלג נפוץ יותר בחלקים הגבוהים של העיר.
על פי מערכות סיווג האקלים של קופן, לפאלו אלטו אקלים ים תיכוני חם בקיץ (Csb).
ממשל מקומי
תושבי פאלו אלטו התאגדו בשנת 1894. בשנת 1909 תושבי העיר התחייבו לקבל על עצמם את האמנה העירונית. הממשל המקומי מורכב ממועצה עירונית בת חמישה-עשר חברים, שמונו לעמוד בראש וועדות בעלות אחריות ממשלתית. בשנת 1950 אימצה העירייה את חוקי מועצת הממשל העירוני. הוועדות שמונו מייעצות למועצת העיר בנושאים מיוחדים, כגון תכנון השימוש בקרקע, שירותים וספריות. לוועדות אלה אין סמכות ישירה על עובדי העירייה. מועצת העיר מונה שבעה חברים בלבד.
ראש העיר וסגן ראש העיר מכהנים שנה בכל פעם, כאשר הקדנציות מסתיימות בינואר. הבחירות הכלליות לעירייה נערכות בחודש נובמבר של השנים הזוגיות. תקופת הכהונה של מועצת העיר נמשכת ארבע שנים.
על פי מחקר שנערך בשנת 2015, נמצא ששיעור הארנונה האפקטיבי של העיר היה 0.42% נמוך יותר מבין ערי קליפורניה שנכללו במחקר.
פוליטיקה
בבית המחוקקים של מדינת קליפורניה, פאלו אלטו מיוצגת על ידי המפלגה הדמוקרטית. גם בבית הנבחרים של ארצות הברית, פאלו אלטו מיוצגת על ידי נציגי המפלגה הדמוקרטית.