cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
החוק ההבסבורגי
הרפובליקה האוסטרית השנייה
על פי סעיף 60 פסקה 3 של החוקה הפדרלית, לבני בית הבסבורג שוויתרו על זכויותיהם יש אותן זכויות בדיוק כמו אזרחים אוסטרים רגילים, פרט לכך שהם אינם יכולים להתמודד על התפקיד של נשיא אוסטריה. בשנת 2010, אולריך הבסבורג-לותרינגן ניסה ללא הצלחה להתמודד לנשיאות. שנה לאחר מכן הודתה ממשלת אוסטריה שפסקה זו לא נחוצה יותר. עם זאת, בני הבסבורג ומלוכנים אוסטרים רבים עדיין נאבקים בממשלת אוסטריה בנושא זה. ועדת הבוררות של קרן ההתיישבות הכללית לנפגעי הנאציזם (החלטות 5/2004, 6/2004, 7/2004) הצהירה כי אין לה סמכות שיפוטית בכל הנוגע לבקשות בני הבסבורג, מטעמי משפט חוקתי ובינלאומי. בתלונה מאוחרת של משפחת הבסבורג על החלטות ועדת הבוררות, הכריז בית המשפט החוקתי האוסטרי גם כי אין לו סמכות שיפוטית בנושא זה.
פאול באדר
גנרל פאול באדר (בגרמנית: Paul Bader; 20 ביולי 1883 – 28 בפברואר 1971) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
באדר נולד ב-20 ביולי 1883 בלאהר, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1903 התגייס באדר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-66 (באדן ה-4). בשנת 1912 הועבר לרגימנט הארטילריה ה-80, ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-18 באפריל 1915 הועלה לדרגת האופטמן, ובסתיו 1915 מונה לשליש חטיבת הארטילריה ה-39. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה שנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה
לאחר המלחמה התגורר באדר בעיר אמנדינגן, עד למותו ב-28 בפברואר 1971, והוא בן 87 שנים.
ממלכת אראוקניה ופטגוניה
ממלכת אראוקניה ופטגוניה (הקרויה גם צרפת החדשה) נוסדה על ידי הרפתקן ועורך דין צרפתי בשם אורלי-אנטואן דה טואנן בדרומה של אמריקה הדרומית באמצע המאה ה-19. בתקופה זו הייתה אוכלוסיית הילידים, המפוצ'ה (המכונים גם אראוקנים), שקועה במאבק צבאי נואש לשמר את עצמאותם כנגד פלישה כלכלית וצבאית ביזמתם של ממשלות צ'ילה וארגנטינה שחמדו את אדמות המפוּצ'ה בשל הפוטנציאל החקלאי הטמון בהן.
בזמן ביקורו באזור ב-1860 הפך דה טואנן אוהד למטרות המפוצ'ה, ומנהיגי המפוצ'ה בתורם בחרו בו למשרת המלך. ייתכן שעשו זאת מתוך אמונה שמטרתם תקבל שרות טוב יותר אם יעמוד אירופאי בראשם. דה טואנן הקים ממשלה, יצר את הדגל בצבעים של כחול, לבן וירוק וטבע מטבעות עבור האומה החדשה תחת השם Nouvelle France (צרפת החדשה).
מאמציו של דה טואנן לקבל הכרה בינלאומית במדינת המפוצ'ה הוכשלו בידי ממשלות צ'ילה וארגנטינה, שלכדו אותו, כלאו אותו במוסד לחולי נפש בצ'ילה, שכן שתי הממשלות ראו בו אדם בלתי שפוי, וגרשו אותו מספר פעמים. המלך אורלי-אנטואן הראשון מת בסופו של דבר חסר פרוטה בצרפת ב-1878 לאחר שנים של מאבק שעלה בתוהו לקבל בחזרה את ריבונותו הלגיטימית לכאורה על ממלכתו הכבושה.
אחד מיורשיו של המלך האראוקני הראשון, הנסיך פליפה, חי בצרפת, והודיע כי ויתר על כל תביעות קודמיו לממלכה, אך דאג לשמור את זכרו של אורלי-אנטואן, והמשיך לתמוך במאבקם המתמשך של המאפוצ'ה להגדרה עצמית בכך שאישר לטבוע כ-40 מטבעות בנחושת-ניקל, כסף, זהב ופלדיום מאז 1988.
ויל יאנג
ויליאם רוברט יאנג (באנגלית: William Robert Young; נולד ב-20 בינואר 1979) הוא זמר, כותב שירים ושחקן בריטי. הוא זכה בעונה הראשונה של פופ איידול.
קריירה
ב-25 בפברואר 2002, הוא הוציא את הסינגל "Evergreen".
ב-24 בנובמבר 2003, הוא הוציא את הסינגל "Leave Right Now".
ליאנג שיתוף פעולה עם גארת' גייטס, סגנו בתחרות פופ איידול, בסינגל של גייטס "The Long and Winding Road", אשר זכה להצלחה רבה והגיע למקום הראשון במצעד הבריטי.
ב-19 באוגוסט 2011, הוא הוציא את הסינגל "Jealousy".
חיים אישיים
במרץ 2002, יאנג יצא מהארון בפומבי. הוא גם הצהיר כי מעולם לא הסתיר את נטייתו המינית, והיא גם לא הפריעה לו. בשנת 2021 אמר יאנג שהוא לא במערכת יחסים וגם לא מעוניין בזוגיות.
עציון
עציון (כנף 10), היה בסיס טיסה של חיל האוויר בבקעת הירח בקרבת אילת, מצפון-מערב לה. הבסיס שימש את חיל האוויר משנת 1972 ועד פינוי חצי האי סיני בשנת 1982. בבסיס התקיים גם שדה תעופה אזרחי לטיסות שכר לאילת בשנים 1978–1982. כיום פועל על שטחו נמל התעופה הבינלאומי טאבה שבמצרים.
הקמה
הקמת בסיס עציון החלה באוקטובר 1971, אך רק בחודש מאי 1972 הוקמה מנהלת הקמה לשדה (תפקיד המנהלת הוא לאגד את כלל העוסקים במלאכה, וייעול העבודה). על המנהלת פיקד סא"ל אהרון (יאלו) שביט, שאף היה מפקד הבסיס הראשון. הבסיס נחנך בשנת 1972. הבסיס קיבל את שמו "עציון" משם הצופן הישראלי של שדה התעופה הצ'כי ז'אטץ, הסמוך לפראג, ממנו המריא מטוס דאגלס C-54 סקיימאסטר במסגרת מבצע בלק ועליו חלקי המסרשמיט הראשון של שירות האוויר.
פעילות בבסיס
עד לאחר מלחמת יום הכיפורים הופעלה מהבסיס טייסת 144 ("שומרי הערבה"), שהפעילה מטוסי נשר. במהלך המלחמה הפילו מטוסי אותה טייסת 42 מטוסי אויב ללא אבדות. בנוסף נפרסו לבסיס מעת לעת טייסות אחרות או גפים מטייסות אחרות. במקרה אחד ניסו שני מטוסי טופולב Tu-16 מצריים לתקוף את הבסיס אך חזרו לבסיסם לאחר שכשלו באיתור הבסיס.
עם חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים בשנת 1979, שבו הוסכם על פינוי כל בסיסי הצבא הישראלי מחצי האי סיני, הוחלט על פינוי הבסיס ומתקניו השונים לבסיס עובדה שליד אילת, שקיבל את מספר הבסיס של עציון - 10, וגם את סמל בסיס עציון. טייסות 144 ו-149 עברו לבסיס עובדה, בעוד טייסת 140 עברה לבסיס רמון.
פינוי הבסיס נדחה במספר חודשים עקב מבצע אופרה - תקיפת הכור הגרעיני בעיראק - שבו שימש הבסיס כנקודת המוצא למטוסי התקיפה.
שדה התעופה עציון שימש גם מטוסים של ארצות הברית לטיסות סיור באזור.
מתקניו הצבאיים של הבסיס, כגון דת"קים, נהרסו כחלק מפינויו, אך מסלוליו נותרו בשלמותם. כיום משמשים מסלולים אלה את נמל התעופה הבינלאומי טאבה במצרים.
בין מפקדי הבסיס: יאלו שביט, אורי אבן ניר ומנחם שרון שהיה מפקדו האחרון.
שימוש אזרחי
עוד בטרם הוקם הבסיס נבחנה האפשרות להקים באזור שדה תעופה אזרחי, אך הוא ירד מהפרק ובמקום זאת הוחלט להאריך את המסלול בשדה התעופה של אילת. בתחילת 1977 נכלל עציון כנמל תעופה אזרחי בתוכנית אב לפיתוח הנגב. החל משנת 1978 שימש הבסיס גם כשדה תעופה אזרחי, שאליו הוטסו תיירים ונופשים לאילת. בגלל היות המקום בסיס צבאי, נערכו לנוסעים בדיקות קפדניות במיוחד. מנגד, בהיעדר מסוף נוסעים, נערכו הבדיקות תחת כיפת השמים, ללא מזנון ושירותים אחרים. שר התחבורה מאיר עמית ושר הביטחון, עזר ויצמן החליטו להשקיע 40 מיליון לירות בהקמת מסוף אזרחי בשדה. העבודות החלו, אך הוקפאו ובהמשך נעשו הסדרים זמניים לדרישת חברות השכר הסקנדינביות שבקשו שיפור התנאים כתנאי להמשך טיסה לעציון. ב־22 באוקטובר 1979 נחנך המסוף האזרחי לאחר השקעה של 6 מיליון לירות בבניית מבנה בשטח של 1,200 מ"ר.
בתחילת השיחות בקשה ישראל את המשך הפעלת השדה כשדה אזרחי בתקופת מעברי לאחר נסיגת ישראל מסיני. במסגרת שיחות קמפ דייוויד ויתרה ישראל על שדה עציון, ובעקבות זאת העבודות על פיתוח מסוף אזרחי בשדה הוקפאו. גם לאחר הוויתור על השדה קיותה ישראל להגיע להסכמה עם מצרים על המשך הפעלת השדה לשירות אזרחים הטסים לאילת, אולם המצרים סירבו לכך. גם הצעה לאפשר לארצות הברית להשתמש בשדה לאימונים נדחתה על ידי המצרים.
עם פינוי הבסיס הועבר גם הטרמינל האזרחי לשדה התעופה הבינלאומי בעובדה.
הערות שוליים
Taba nemzetközi repülőtér
דיאן אקרמן
דיאן אקרמן (באנגלית: Diane Ackerman; 7 באוקטובר 1948, ווקיגן, אילינוי) היא סופרת, משוררת, מסאית חוקרת ומתעדת טבע אמריקאית. ידועה בעיקר בזכות ספריה "מסע אל החושים" ואשתו של שומר גן החיות שהיווה בסיס לסרט אשתו של שומר גן החיות, לו גם כתבה את התסריט.
קורות חייה
אקרמן נולדה בווקיגן שבאילינוי, ב-7 באוקטובר 1948. בגיל 8 עברה עם משפחתה לאלנטאון שבפנסילבניה.
נישאה ב-1970 לסופר פאול ווסט. לזוג אין ילדים.
השכלה ומסלול מקצועי
לאקרמן תואר ראשון באמנויות ואנגלית מאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה (1970). תואר שני (MFA) (1973), תואר שני נוסף (MA) (1976) ודוקטורט (1978) כולם מאוניברסיטת קורנל.
אקרמן לימדה במשך השנים במספר אוניברסיטאות, ביניהן קורנל, קולומביה. אוניברסיטת פיטסבורג ואוניברסיטת וושינגטון בסנט לואיס.
ב-1986 הייתה מועמדת למשימת "עיתונאי בחלל" (Journalist-in-Space) של נאס"א תוכנית שבוטלה לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר.
פעילותה המדעית
בין השאר עסקה ב:
פעילותה הספרותית
היצירה הכי מפורסמת שלה, הספר "מסע אל החושים" (A Natural History of the Senses) יצא ב-1990. בעברית, בהוצאת מטר, ב-1991. הספר עובד לסדרת טלוויזיה בת 5 פרקים.
ספרה "אשתו של מנהל גן החיות", שיצא ב-2007, עוסק בתקופת השואה בוורשה. הספר מבוסס על זכרונותיה של חסידת אומות העולם הפולניה אנטונינה ז'בנסקי.
שימורים
שימורים הם מאכלים ששומרו בפחיות או בצנצנות אטומות לאוויר שעוקרו להשמדת מיקרואורגניזמים מזהמים. פחיות המכילות שימורים מכונות קופסאות שימורים.
בשל סכנת בוטוליזם ופתוגנים אחרים, השיטה הבטוחה לייצר שימורים היא שילוב של חום גבוה (בטמפרטורה שבין 116 ל-121 מעלות צלזיוס) ולחץ גבוה. מזונות המחייבים בישול בלחץ כדי לשמרם בפחיות הם מרבית הירקות, בשר, בשר עוף, מאכלי ים ומוצרי חלב. מאכלים שניתן לשמרם בפחיות לאחר שעברו הרתחה ללא לחץ הם רק מאכלים חומציים מאוד, עם pH מתחת ל-4.6, כמו פירות, ירקות מוחמצים ומאכלים אחרים שהוסיפו להם חומצה.
היסטוריה
ב-1800 הוצע מטעם ממשלתו של נפוליאון פרס של 12,000 פרנק צרפתי למי שימציא דרך זולה ויעילה לשמר כמויות גדולות של מזון, לצורכי הצבא בהיותו במסעות. ב-1809 המציא הקונדיטור ניקולא אפר (Nicolas Appert) שיטה לאטימת מזון בריק בצנצנות זכוכית. אולם כלי זכוכית לא התאימו להובלה. הזכוכית הוחלפה בפחיות גליליות מפח או מברזל יצוק, שהיו הן זולות ומיוצרות מהר יותר והן נוחות יותר לעמוד בתלאות מסע. פותחני קופסאות הומצאו רק שלושים שנה מאוחר יותר, ולפני כן נאלצו החיילים לחתוך את הפחיות בכידוניהם או לנפץ בהן פתח בעזרת אבנים. הצבא הצרפתי החל להתנסות בהקצאת שימורים לחיילים, אך התהליך האיטי של ייצורם ואיטיות ההובלה מנעו מהצרפתים מלהוביל כמויות גדולות ברחבי הקיסרות, והמלחמה הסתיימה לפני שניתן היה להשלים את תהליך הפיתוח. לרוע מזלו של אפר, המפעל שבנה בכספי הפרס הועלה באש ב-1814 על ידי כוחות צבא שפלשו לצרפת.
לאחר סיום המלחמות הנפוליאוניות נפוץ תהליך ייצור השימורים במדינות אחרות באירופה ובארצות הברית. פיטר דורנד (Peter Durand) הוציא פטנט בממלכה המאוחדת ב-1810 שהתבסס על התהליך של אפר, לייצור פחיות ברזל יצוק אטומות לאוויר. בתחילה היה תהליך הייצור ממושך מאוד כיוון שכל פחית יוצרה ידנית ונדרשו עד שש שעות לבישול הנדרש, כך שהפחיות היו יקרות מדי לכלל הציבור. באמצע המאה ה-19 הפכו השימורים לסמל סטטוס בקרב המעמד הבינוני באירופה. הפחיות נאטמו בהלחמת עופרת רעילה, אשר תוצאותיה היו הרות-אסון למשלחתו של ג'ון פרנקלין לאוקיינוס הקרח הצפוני ב-1845.
עם הגברת המיכון בתהליך ייצור השימורים, והגידול העצום שחל במקביל באוכלוסיית הערים באירופה, חל גידול בביקוש לשימורים. מספר המצאות ושיפורים נוספים הובילו בשנות ה-60 של המאה ה-19 להקטנת זמן בישול השימורים משש שעות לשלושים דקות.
תומאס קנסט הקים את מפעל השימורים הראשון בארצות הברית ב-1812, בעיר ניו יורק. הוא השתמש בלוחות ברזל יצוק לייצור פחיות לשימורי צדפות, בשר, פירות וירקות.
הביקוש לשימורים גבר בתקופות מלחמה. מלחמות רחבות היקף במאה ה-19, כמו מלחמת קרים, מלחמת האזרחים האמריקנית ומלחמת צרפת–פרוסיה, חשפו רבים מבני מעמד הפועלים לשימורים, וגרמו לחברות שימורים להגביר את היקפי הייצור שלהן לאור הביקוש הצבאי למזון שאינו מתכלה, ולהגדיל את מכירותיהן לשווקים האזרחיים עם תום המלחמות. האוכלוסייה העירונית בבריטניה בתקופה הוויקטוריאנית יצרה ביקוש לכמויות גדולות מתמיד של מזון זול, מגוון ובאיכות טובה, שניתן לאכסנו בבית ולמנוע בכך את הצורך לצאת מדי יום לקניית מוצרים טריים. כמענה לכך נוסדו חברות כמו נסטלה, היינץ ואחרות, שסיפקו לחנויות שימורים באיכות טובה עבור תושבי הערים בני מעמד הפועלים. בסוף המאה ה-19 התרחב מאוד מגוון מוצרי השימורים. התחרות בין חברות השימורים התבטאה בייצור שימורים ממאכלים יוקרתיים, בתוויות מעוטרות בקפידה ובהוזלת מחירים.
כיום מייצרים קופסאות שימורים בעיקר מפח. מייצרים גם שקיקי אחסון לשימורים בשיטת למינציה.
אטימה כפולה
האטימה הכפולה המודרנית מספקת חותם אטום לאוויר לקופסת הפח. האטימה לאוויר חיונית למניעת חדירת חיידקים למזון. הפחיות החתומות באטימה כפולה מכונות גם פחיות סניטריות. השיטה הומצאה ב-1900. גוף הפחית עשוי מלוח פח, והאטימה בשני הצדדים כפולה - על ידי שני קפלים הדוקים מתמשכים בין הגוף הגלילי לקצוות. שיטה זו מנעה את הצורך בהלחמה וכך קיצרה את משך הייצור והוזילה את העלות. השיטה מחייבת שימוש נרחב במכבש לייצור הפחית. הפחית מיוצרת מלוח שנחתך למלבן, מגולגל ונחתם בצידו. בעזרת מכבש יוצרים בשני הקצוות שוליים בצורת רבע עיגול סביב היקף הפחית. נדרש דיוק רב ביישור שני הצדדים אחרת צורת השוליים לא תהיה אחידה ותקינות הפחית תיפגע. חותכים עיגולים לכיסוי הקצוות, ובאמצעות הפעלת לחץ יוצרים מהם צורה הדומה לכובע צילינדר הפוך ושטוח מאוד. את הקצה החיצוני מסלסלים מטה וסביב ב-130 מעלות לערך באמצעות מכבש. בשלב זה מכניסים את המזון למכל וחותמים אותו.
איכות המזון המשומר
אף על פי שמזון משומר עשוי להחזיק מעמד באופן איכותי שנים רבות מאוד, יצרני מזון מציינים תוקף על קופסאות השימורים לשנים ספורות - בדרך כלל בין שנתיים לחמש - זאת מכיוון שלאחר תקופה זו עלול הצרכן להבחין בשינוי במראה המזון או שהמזון עלול לסבול מירידה קלה בערך התזונתי אליו התחייב היצרן על האריזה. נפיחות של קופסת השימורים עלולה להעיד על מזון מקולקל.
בסוגי מזון שונים, בעיקר דגים, טעמו של המזון המשומר עשוי להשתפר לאורך זמן השימור, מכיוון שבזמן האחסון בקופסת השימורים עובר המזון תהליך קולינרי איטי של ספיגת חומרים, אשר עשוי לשפר את טעמו ומרקמו של המזון.
אחסון לאחר פתיחה
משרד הבריאות הישראלי ממליץ לרוקן את תכולתן של קופסאות השימורים לאחר פתיחתן ולהעבירן לכלי פלסטיק או זכוכית, ולא לשמור בהן מזון לאחר פתיחתן.
מיחזור
קופסאות השימורים עשויות מתכת וזמן התכלותן כ-100 שנה. קופסאות אלו גורמות נזק רב לאיזון האקולוגי ומשום כך חשוב למחזר אותן. במספר מקומות בעולם קיימת אפשרות המיחזור לפסולת מתכת ביתית וגם בישראל ניתן להשליך את הפחיות (שטופות) לפח מחזור האריזות (כתום), כדי למחזרן.
ספינגוליפיד
ספינגוליפידים הם קבוצה של ליפידים הנגזרים מהאמינו אלכוהול האלפטי ספינגוזין. ספינגוליפידים הם חלק מהליפידים הבונים ממברנות ביולוגיות. הספינגוליפידים מצויים בעיקר ברקמות עצבים והם בעלי תפקיד חשוב בהעברת אותות ובזיהוי התא.
מבנה
בנוסף לשייר ההידרופובי של קבוצת השומן, לספינגוליפידים יש קבוצה אליפטית (ולכן הידרופובית) שנייה, שמקורה מהשלד של ספינגוזין קבוצה זו תהיה קבועה לכל הספינגוליפידים, בעוד שהקבוצה שמקורה בחומצת שומן יכולה להשתנות, באורכה ובדרגת הרוויה שלה בין ספינגוליפידים שונים.
סוגי ספינגוליפידים
ישנם שלושה סוגים עיקריים של ספינגוליפידים:
פעילות
ספינגוליפידים מסונתזים ברשתית התוך-פלזמית (ER) ובגולג'י והם נפוצים בעיקר בממברנה הציטופלסמתית (35%-20%) ובאנדוזומים, שם הם מבצעים את רוב תפקודיהם. בנוסף, הם עוברים בין אורגנלות. העברה מתבצעת על ידי ואסיקולות ועל ידי טרנספורט מונומרי בציטוזול. הספינגוליפידים נעדרים מהמיטוכונדריה ומהרשתית התוך-פלזמית.
נוטים להאמין כי ספינגוליפידים מגנים על פני התא מפני פקטורים סביבתיים מזיקים על ידי יצירת מעטפת דו שכבתית ליפידית, המספקת הגנה כימית ויציבה מכנית. נמצא כי מספר קומפלקסים של ספינגוליפידים מעורבים בפעילויות ספציפיות כגון זיהוי התא והעברת אותות (סיגנלים). היכולת לשמש בהעברת אותות קשורה בעיקר לאינטראקציות ספציפיות של קבוצה סוכרית הקשורה לליפיד (גליקוליפיד) עם ליפידים דומים או חלבונים הנמצאים בתאים שכנים.
לאחרונה, צורות פשוטות של ספינגוליפיד כמו סרמיד וספינגוזין-1-פוספט, נתגלו כמתווכים בשרשרת מעבר האותות המעורבת בתהליך האפופטוזה (מוות תאי מתוכנן), ברבייה ובלחץ.
חיים דוד בן סוסאן
רבי חיים דוד בן סוּסאן (בן שוּשן; ה'תרמ"ה, 1885 – ה' בכסלו ה'תש"ך, 1960) היה רב, דיין ופוסק. כיהן כראב"ד קזבלנקה וראב"ד מוגאדור, בנו של הרב אברהם בן סוסאן.
ביוגרפיה
בהמשך הוסמך לדיין, ובשנת ה'תרפ"ג ואילך כיהן כדיין בדבדו.
בשנת ה'תרצ"ה התמנה לראב"ד קזבלנקה, אחר הרב משה מאיר חי אליקים (המכונה: המשמ"ח אליקים), וכיהן בכתר הרבנות 25 שנים עד פטירתו.
בשנת ה'תש"א נפטר אביו, והוא מונה במקומו גם לראב"ד מוגאדור למשך מספר שנים.
כראב"ד קזבלנקה, נקרא להשתתף במועצת הרבנים במרוקו החל מהאסיפה השנייה ואילך.
נפטר בה' בכסלו ה'תש"ך, 6 בדצמבר 1959 ונקבר בקזבלנקה.
פיליפ ממונפורט
פיליפ ממונפורט, אדון צור ותיבנין (אנגלית: Philip of Montfort ; 1206, צידון - נרצח בצור ב-17 במרץ 1270) היה אציל צלבני ממוצא צרפתי. שימש כקונטאבל ווסאל של ממלכת ירושלים. במעמדו הפוליטי היה פיליפ ממונפורט עד לאירועים קריטיים לממלכת ירושלים ונטל חלק פעיל בעיצוב דמותה עד להתפוררותה ובאירועים צבאיים שחתמו את גורלה. אין ספק כי למרות העובדה שפיליפ ממונפורט לא היה ה"שחקן הראשי" בכל ה"צמתים" החשובים האלה נוכחותו הייתה פעילה ובעלת משקל.
כבן ברית (ובן משפחה) למשפחת איבלין נטל פיליפ ממונפורט חלק פעיל בהקמת מפלגת האצילים המקומיים ובמלחמת האזרחים שהחלישה את המדינה הצלבנית בהביאה לאבדן של נפש ורכוש. תהליך זה ביחד עם האנרכיה הליגאלית שיזמה מפלגת האצילים בראשות בית איבלין הביאה למצב בלתי אפשרי של ישות מדינית - פיאודלית ללא מלך או שלטון מרכזי להנהיגה בתקופתה הקשה ביותר. ירידת המדינה הצלבנית ואבירה מנכסיהם הפוליטיים והפיננסיים הכשירו את הקרקע לעליית המסדרים הצבאיים והקומונות האיטלקיות לדרגת הכוחות המובילים את ממלכת הצלבנים. כך, במצב של מלחמה מחוץ עם האיובים ומאוחר יותר עם הממלוכים ומלחמה מבפנים בין המסדרים לבין עצמם, בין הקומונות לבין עצמם שימש פיליפ ממונפורט כגורם הדוחף את הסכסוכים ומלבה אותם כך כאשר לחם לצד בני ג'נובה מול בני ונציה בעכו כשהוא תורם את חלקו להתמקדות המדינה הצלבנית במלחמות בתוך מבצריה ועריה אכולה בשנאת אחים שבסיכומו של דבר מוטטה את המדינה מבפנים.
רקע
אביו של פיליפ - גי דה מונפורט - נצר למשפחת אצילים צרפתית ואדון עיר מבצר צרפתית בשם מונפורט (צרפתית: Montfort-l'Amaury) עם שורשים באנגליה הגיע לארץ ישראל במסגרת מסע הצלב השלישי ונשאר בה עד לשנת 1192, אז עזב את הארץ עם ריצ'רד לב הארי. הוא חזר לארץ כצלבן במסגרת מסע הצלב הרביעי וכפרס על שרותיו הטובים אורגנו נישואיו לאלמנתו של אדון צידון - בתו של בליאן מאיבלין וכך זכה לתואר ולנחלה של עיר הנמל.
פיליפ דה מונפורט נותר בארץ כאשר אביו יצא לצרפת להשתתף במסע הצלב האלביגנזי ועם מותו של גי במהלך המלחמה הועברו לפיליפ התארים והנחלות של אביו - בצרפת ובמדינה הצלבנית.
אביר צלבני
פיליפ ממונפורט קשר את גורלו ואת משאבי הסניורה שלו בארץ הקודש עם מפלגת האצילים הצלבניים שבראשה עמדה משפחת איבלין רבת ההשפעה אליה היה קשור קשר דם. ועמד לצידו של ז'אן דה איבלין אדון העיר ביירות במאבקו הנפתל בפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על השליטה בממלכת ירושלים. לאחר מלחמת אזרחים ומאבק משפטי ארוך הצליחו פיליפ ממונפורט ובן בריתו שעמדו בראש מפלגה של ברונים צלבניים מקומיים, לסלק את אנשי הקיסר ממוקדי הכוח בממלכה, בליאן קיבל את התואר של עוצר ממלכת ירושלים ופיליפ ממונפורט קיבל את תואר העוצר של צור.
קונטאבל של ממלכת ירושלים
בשנת 1244 התמנה פיליפ לתפקיד הקונטאבל של ירושלים. תפקיד זה, נגזר ונתפר על פי דוגמת תפקיד זהה (connétable de France) במונרכיה הצרפתית של ימי הביניים, על פי דוגמה זו היה נושא המשרה אחד מחמשת האצילים הקרובים ביותר למלך. נושא התואר היה - הלכה למעשה מפקד הצבא והשני בחשיבותו - לאחר המלך. בממלכת ירושלים הנתונה תדיר במצב מלחמה היה תפקיד זה בעל חשיבות עליונה וסמכויות נרחבות שכללו העסקת שכירי חרב, אחריות על מערכת השיפוט הצבאי ואחראי על הגנת והגדרת הגבולות של הממלכה
במסגרת תפקידו זה יצא פיליפ ממונפורט בראש אבירי וצבא ממלכת ירושלים לקרב הירביה שנערך ב-17 באוקטובר 1244 בסמוך לעזה. הקרב הסתיים בתבוסה נוראה לצבאות הצלבניים ובני בריתם המוסלמיים הנסיכים האיוביים. פיליפ ממונפורט חזר משדה הקרב מלווה במספר קטן של אבירים שהצליחו להימלט מנפילה בשבי או מוות.
נישואים
בשנת 1220 התחתן פיליפ ממונפורט עם אלינור מקורטניי (צרפתית: Éléonore de Courtenay) ולהם נולד בן אחד בשם פיליפ שעם מות אביו ירש את נכסיו ונחלותיו בצרפת.
פיליפ ממונפורט התאלמן בשנת 1230 ובשנת 1240 התחתן בשנית עם מריה מאנטיוכיה - ארמניה שהייתה הגבירה של טירת תיבנין הידועה בשמה הצלבני טורון. באותה תקופה הייתה המצודה תחת שלטון מוסלמי והוחזרה לידי אדוניה החדשים במסגרת הסכם עם ריצ'רד מקורנוול בשנת 1241. מנישואים אלו נולדו:
אדון צור
בשנת 1246 נתן העוצר של ממלכת ירושלים אנרי הראשון, מלך קפריסין, שנשא בתואר העוצר במקום קונרד בנו של פרידריך השני את העיר צור כנחלה וכשכר על פעילותו במפלגת הברונים. פיליפ ניצל את נחלותיו החדשות ליצור לעצמו נחלה מכובדת.
מסע הצלב השביעי
במסגרת מסע הצלב השביעי שימש פיליפ ממונפורט כיועץ ללואי התשיעי, מלך צרפת ועם תבוסתו בקרב אל מנסורה, וכניעתו בפני הצבא המצרי מספר חודשים לאחר מכן תווך בין השולטאן המצרי למלך הצרפתי על תנאי הכניעה שחודש ואושר לאחר רציחתו של השולטאן בידי קציניו הממלוכים ובתחילת מאי 1254 חזר המלך הצרפתי לעכו עם צי קטן ובו גם פיליפ ממונפורט.
מלחמת הקומונות
העיר עכו והנמל שלה הפכו במחצית השנייה של המאה ה-13 לזירת קרבות ועימותים בין כוחות יריבים של הקומונות האיטלקיות. הסכסוך החמיר לאחר שלואי התשיעי עזב את הארץ והשפעתו המרסנת נעלמה. הסכסוך נסב סביב מנזר מר סבא והתלקח בין הגנואזים לונציניים. פיליפ ממונפורט שסילק את הכוחות הוונציאניים מנכסיהם בתוך צור בשנת 1256 תמך בבני ג'נובה ולו רק בגלל חששו מחזרתם לכוח של בני ונציה והעלאת תביעות על נכסיהם האבודים בסניורה שבשליטתו. קרבות קשים התלקחו בעיר, מספר רב של אזרחים ולוחמים נהרגו ונזק אדיר נגרם לעיר. בסיכומו של דבר הובסו בני בריתו האיטלקיים של פיליפ ממונפורט בקרב ימי ב-24 ביוני 1258 והוא נאלץ לחזור לצור.
רציחתו של פיליפ ממונפורט
בשנות השישים של המאה ה-13 איבדו הצלבנים את אחיזתם במדינה ומבצריהם נפלו אחד אחרי השני בידי השולטאן הממלוכי רוכן א-דין ביברס וביום ה-23 ביוני 1266 נפל מבצר צפת בידיו. ביום ה-15 באוגוסט אותה שנה נפל בידי השולטאן מבצר תיבנין.
ביום ה-17 במרץ 1270 הצליח אדם מכת החשישיים - על פי השמועה שליח של ביברס-לחדור לתוך קפלת התפילה הפרטית של פיליפ ממונפורט בצור ולדקור אותו. על פי הכרוניקה הצלבנית, הרוצח התחזה לאדם הרוצה להמיר את דתו לנצרות ובכך השיג גישה אל תוך הקפלה. הכרוניקה מספרת כי פיליפ נפל על בנו הבכור ז'אן והגן עליו עד ששומרי הראש שלו הרגו את התוקף. פיליפ ממונפורט הספיק להיפרד מבנו ומת.
לאחר מותו, חודשו ההתקפות של ביברס על הנסיכויות הצפוניות של האצילים הצלבניים אך העיר צור בראשות בנו ז'אן ממונפורט נפלה לידיים ממלוכיות רק בשנת 1291 לאחר נפילת עכו.
חתך סטרטיגרפי
חתך סטרטיגרפי מציג את השינויים בהרכב הסלעים במרחב נתון, בהתאם לסוג החומרי של הסלע - יחידה ליתוסטרטיגרפית, יחידת הזמן המוגדרת להרכב לוח הזמנים הגאולוגי יחידת "סלע - זמן" שהיא צרוף מוגדר של סוגי סלע נתון בזמן מוגדר ולפי היחידה הביוסטרטיגרפית, הנקבעת בהתאם למאובנים המנחים שנמצאו בהרכב הסלעים הנתון. מאובנים מנחים הם האמצעי היעיל להשוואות של הרכב סלעים בחתך סטרטיגרפי ממרחב אחד למרחבים אחרים.
נסיגה ימית
באמצעות חתך סטרטיגרפי ניתן להעריך האם בנקודה הנחקרת הייתה הצפה של ים עם מים מלוחים או ים עם מים מתוקים. אם נמצא בעומק נתון סלעים הנוצרים בסביבת היווצרות ימית נוכל לקבוע כי היה ים היה פעם באותו עומק. אם בהמשך אותו החתך נמצא סלעים הנוצרים בסביבת היווצרות יבשתית, נוכל להעריך כי הים נסוג מנקודה זו. כך אנו עשויים לקבל כי במרחב נתון היו פעמים אחדות הצפות ונסיגות של הים.
בשני אזורים ניתן היה להגיע למסקנות לאור החתכים:
אי התאמה
בעקבות חתך סטרטיגרפי ניתן להגיע למסקנה האם שכבות הסלע נוצרו לפי סדר הזמנים הידוע לוח הזמנים הגאולוגי. אם נמצא כי חסרה שכבה או סדר השכבות אינו לפי הסדר הידוע נגדיר מישור אי התאמה. ההפסקה שנוצרה בסדר השכבות - אי-ההתאמה - עלולה לקרות כאשר בתהליך של הצפה של מים ונסיגתם, קיימת סחיפה של מסלע קיים. השכבה תיעדר מהחתך היום כי במרחב הנבדק היא נסחפה.
מבחינים בין "אי התאמה מקבילה", כאשר יש דמיון בשכבות המצויות מעל למישור אי ההתאמה לבין אלו המצויות תחתיו ושכבה "זרה" חדרה ביניהם. לעיתים, "אי ההתאמה היא זוויתית", דהיינו יש קבוצת שכבות אשר כל אחת מהן בנטייה שונה, האחת מהשנייה. הגורם לכך יכול להיות שינויים טקטוניים
שימושים
שימוש אפשרי מביצוע חתך סטרטיגרפי אפשר לקבל ממחקר שנערך מטעם עירית הרצליה על מדיניות לפיתוח בר קיימא של המצוק החופי בתחומי העיר הרצליה. לשם ביצוע הבדיקה נערכו חתכים לאורכו של המצוק, מפארק אפולוניה בצפון עד לתל מיכל בדרום. בחתך הגאולוגי המלא נחשפו במצוק שבע יחידות גאולוגיות, מוגדרות, המורכבות מסלעים הבאים: כורכר, חול חרסיתי עד חול דק, חמרה וחולות מייצבים. נלמדו השינויים שחלו בשכבות לאורך זמן ולאור זאת מדיניות לשימור המצוק.
חיל הים הלבנוני
חיל הים הלבנוני (בערבית: القوات البحرية اللبنانيه) הוא הזרוע הימית של הכוחות המזוינים הלבנוניים.
סמל החיל מכיל ספינה פיניקית עם עץ ארז הלבנון, אשר נמצאים מעל לעוגן ומתחתיו הכיתוב בערבית של חיל הים.
בשנת 2009 אישרה ממשלת לבנון בקשה לבנייה של בסיס ימי חדש באזור החוף של מחנה הפליטים הפלסטיני נהר אל-בארד אשר בצפון המדינה.
צי נוכחי
לבנון מתכננת לספק הגנה למאגרי גז טבעיים, להמשיך לאכוף את החוק ואת ריבונות המדינה במים הטריטוריאליים של לבנון. צרפת תשתמש בתקציב הסיוע הצבאי של ערב הסעודית על מנת לספק ללבנון ספינות קרב מהירות מדגם FS56.
תחנות חופים
חיל הים הלבנוני אחראי על תחנות המכ"ם בחופים. ב-1992 הוקמו שלוש תחנות בטריפולי, צידון וצור ובהמשך עברו שדרוג ב-1997. במהלך מלחמת לבנון השנייה כל התחנות הופצצו על ידי חיל הים הישראלי. לאחר סיום המלחמה חתמו לבנון וגרמניה לשיתוף פעולה הדדי, במטרה להקים שרשרת של שבע תחנות מכ"ם לאורך חופי לבנון, ועל מנת לקבל כיסוי מלא של הים התיכון מול לבנון. שלוש תחנות היו ישנות וצוידו בציוד חדיש, וארבע תחנות הן חדשות לחלוטין.
שיתוף פעולה עם יוניפי"ל
יוניפי"ל מסייעים לחיל הים הלבנוני לשפר את מקצועיות ומיומנויות הצוותים הימיים באמצעות תרגילים משותפים, ושיתוף פעולה הדוק.
חיל הים הלבנוני וישראל
לפי צה"ל מכ"ם חוף של חיל הים הלבנוני, סייע לחזבאללה לכוון את הטיל שפגע באח"י חנית במלחמת לבנון השנייה, בתגובה פגע צה"ל בכל תחנות מכ"ם החוף הלבנוניות.
צה"ל מקיים שיתוף פעולה מסוים עם חיל הים הלבנוני, שיתוף הפעולה מבוצע כך שכל המסרים בין החיילות מועברים באמצעות צד שלישי. עיקר שיתוף הפעולה הוא בכך שצה"ל מתריע על סירות לבנוניות המתקרבות לגבול המים של ישראל, ובתגובה חיל הים הלבנוני מרחיק אותן מהגבול הישראלי.
בשנת 2012 טענה לבנון כי עצרה מרגל שעבד בחברת תקשורת לבנונית והעביר לטענתה מידע אודות חיל הים הלבנוני, שכלל מידע על תנועות סירות ואוניות.
שליו יפני
שליו יפני (שם מדעי: Coturnix japonica), הוא מין של עוף קטן עד בינוני, ממשפחת הפסיוניים, (סוג: Coturnix), החי במזרח אסיה. השליו היפני בוית ביפן ומשמש לייצור בשר וביצי שליו.
תפוצה
בית הגידול של השליו היפני מתחיל באזורים מדרום מזרח רוסיה וממשיך לארצות מזרח אסיה כגון: מנצ'וריה, יפן, קוריאה סין הודו. השליו היפני נצפה גם בחוף הצפוני ביותר של אפריקה, בצפון קונגו, בעמק הנילוס במצרים וקניה. אוכלוסייה קטנה של השליו היפני חיה באנגולה, טנזניה, מלאווי דרומה עד דרום אפריקה, מוזמביק, נמיביה וחלקים של מדגסקר.
בית גידול, קינון ורבייה
השליו היפני חי על הקרקע בכרי דשא, שדות עשב או אורז ועל גדות נהרות. השליו היפני ניזון מסוגים שונים של זרעי דשא, כולל דוחן אדום, ודוחן לבן. התפריט שלהם מורכב ממזון עתיר חלבון ועל כן בנוסף לזרעים הם אוכלים תולעים קטנות וזחלי חרקים. בקיץ, השליו היפני מוסיף לתפריטו מגוון של חרקים וחסרי חוליות קטנים. השליו היפני (ובמיוחד הנקבות) אוכל חצץ, המסייע לטחינת המזון בזפק ולתוספת סידן לקליפת הביצים. עונת הקינון משתנה ממקום למקום, ברוסיה העונה מתחילה לקראת סוף אפריל ומסתיימת בתחילת אוגוסט וביפן מתחילה העונה בסוף מאי ומסתיימת באוגוסט. לעיתים נדירות ניתן לראות קינים עם ביצים אף בספטמבר. הנקבה מטילה בקצב של אחת ליום, 5-9 ביצים במשקל כ- 7.6 גרם, בתוך קפל קרקע, או מתחת לשיח נמוך. האפרוחים בוקעים לאחר 19-21 יום. הזכר אינו מסייע בדגירה או בגידול האפרוחים, אך ניצב במרחק מה מהקן כדי לשמור על הצאצאים. האפרוחים מגיעים לגיל פוריות, לאחר 52 יום. השליו היפני כמעט שאינו דוגר כלל בתנאי שבי, למעט מקרים נדרים, ותהליך ההדגרה נעשה במדגרות. זמן ההדגרה במדגרות מתקצר ל 13-16 יום.
תקשורת
מחקרים שנעשו אודות תקשורת בין פרטים של שליו יפני, מצביעים על כך כי לזכר ישנם 7 שילובים שונים של קולות ולנקבה 3, באמצעותם הם מתקשרים זה עם זה. השימושים בקולות הם לצורך הזדווגות, חיזור, אזהרה והאכלה. השינויים בין השילובים השונים, הם בעומק הקול, במספר הקריאות ובמהירות הרצף בה הם מושמעים.
בשר וביצי שליו
השליו היפני בוית, והוא משמש כאמצעי ייצור לבשר וביצים. בשר השליו והביצים שלו נחשבים למעדן. ביצי השליו נמכרות כביצים טריות, או כביצים קשות מבושלות ומשומרות בחומץ. לבשר משתמשים בזכרים, אשר מגיעים לגודלם המרבי בגיל 60 יום. לצורך גידול השליו בשבי, נחוץ כלוב לא גדול, ובו מספר שיחים. יש צורך להפריד בין זכרים לנקבות כדי למנוע מריבות. לשם הפריה די בזכר אחד, בכלוב הנקבות.
רות גוילי
רות גְּוִילי (נולדה ב-1974) היא מאיירת ישראלית.
ביוגרפיה
גוילי למדה אמנות פלסטית בתיכון תלמה ילין, ובהמשך למדה במחלקה לתקשורת חזותית ב"בצלאל" (1998). לימים למדה גם תואר מוסמך בבימוי תיאטרון.
החלה לעבוד כמאיירת טור ביקורת הטלוויזיה של רוגל אלפר בעיתון "הארץ". לאורך השנים התפרסמו איוריה במרבית העיתונים היומיים בישראל, וכן בפרסומים בחו"ל, בהם מגזין ה"ניו יורקר" ו"הניו יורק טיימס". בנוסף, היא מאיירת עטיפות ספרים, ומלווה כמאיירת את להקת המחול של ניב שינפלד ואורן לאור.
גוילי היא אם לבת.
תומר רוסו
תומר רוסו (נולד ב-29 במאי 1973) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, במאי, מחזאי ומורה למשחק ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בשנת 1973 בקריית ביאליק. שירת בצה"ל כחובש בחטיבת הצנחנים. ב-1997 סיים לימודי משחק בבית הספר "בית צבי".
קריירה בטלוויזיה ובקולנוע
באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע "זאיה", בבימויו של יונתן פז. הסרט לא הופץ ונערך שוב בשנת 2016 תחת השם "מבחן החלב".
בשנת 2001 הופיע בסדרה "לגעת באושר" בתפקיד אורי הוברמן ובסרט "לא תנאף" בתפקיד רוני. בשנת 2002 גילם את מילק בסרט "קדמה". בשנת 2003 גילם את פרידמן החובש בסרט "קרב בדרך לירושלים" ובסרט "עלילה" את הקצין.
בשנת 2005 שיחק בסרט "אזור חופשי" את איש הביטחון. בשנת 2009 הופיע בסדרה "פרשת השבוע".
בשנת 2015 גילם בסרט "רבין-היום האחרון" את גבי ברבש, מנהל בית החולים. בשנת 2018 שיחק את איש האבטחה בסרט "רכבת קלה".
בשנת 2022 שיחק בסרטו של ארז תדמור "בחורים טובים".
חיים אישיים
רוסו נשוי ואב לארבעה. מתגורר במצפה הילה.
Grief
הלהקה ידועה בין היתר בתוכן הלירי שלה, אשר עוסק בנושאים כבדים ומדכדכים, בהתאם למוזיקה האיטית והאפלה; מיזנתרופיה, דיכאון, בדידות, התמכרות לסמים, ניהיליזם, שנאה עצמית ומוות.
כיום, פועלת להקת הסלאדג' מטאל Come to Grief; להקה הנוצרה על ידי חברים לשעבר ב-Grief ונקראת על שם אלבום הבכורה של Grief מ-1994. להקה זו הוקמה ב-2014 ופעילה עד היום.
ליימן שליסל
ליימן שליסל בע"מ היא חברה משפחתית פרטית ישראלית העוסקת בייצור, ייבוא והפצה של מותגים בינלאומיים, בעיקר מוצרי מזון. החברה פועלת כיבואן וכמפיץ בלעדי בישראל של מספר חברות בינלאומיות, בהן: פרפטי ואן מלה (מנטוס), לואקר, שטורק (טופיפי ומרסי), ג'נרל מילס (nature valley) ועוד רבות אחרות. משרדי החברה שוכנים ביבנה.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1919 בעיר ברלין שבגרמניה על ידי הירש ליימן. החברה צמחה מסוכנות ממתקים שהקים.
בשנת 1935, עם עליית המשפחה לארץ, הועתקו עסקיה לישראל. ב-1954, ברוך ליימן, בנו של הירש, וגיסו, אברהם שליסל, חברו להקמת חברה שתייבא מוצרי נוחות שונים לארץ, אך החברה החלה לעסוק בייבוא רק החל משנת 1960. כיום, קבוצת ליימן שליסל בבעלות מוני ליימן וראובן שלייסל.
ב-2016 קיבלה החברה מכה קשה כאשר איבדה את הזיכיון לקבוצת המותגים החזקים ביותר שלה ב-45 השנים האחרונות ואשר היוו לפחות כ-60 אחוז ממכירות החברה - פררו - הכוללים את המוצרים פררו רושה, ממרח נוטלה, קינדר, רפאלו, דופלו וסוכריות הטיק טק.
ליימן שליסל מעסיקה כיום כ-530 עובדים.
זמבין
זמבין (בבלארוסית: Зе́мбін; בפולנית: Ziembin) הוא כפר במחוז מינסק שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
היישוב נזכר לראשונה בשנת 1526, עת היה בבעלות משפחת רדזיוויל. בשנת 1783 הוענקו ליישוב זכויות עיר, אשר ניטלו ממנו בהמשך. בחלוקת פולין השנייה בשנת 1793 נכלל היישוב בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי זמבין
בשנות העשרים של המאה ה-20 חיו ביישוב כ-800 יהודים, כמחצית מתושביו. בתקופה הסובייטית פעל בכפר בית ספר יידי.
בתחילת יולי 1941 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ותוך שבוע הוטלו על יהודיו גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, חובת תשלום סכומי כופר, חובת ביצוע עבודות כפייה ואיסור על קשר עם לא יהודים. בד בבד, רוכזו יהודי הכפר בגטו קטן שהוקם בו, אשר הוקף בגדר תיל.
ג'ננה בסוואנה
ג'ננה בסוואנה (בגרמנית: Konferenz der Tiere, באנגלית: Animals United) הוא סרט אנימציה גרמני משנת 2010. הסרט מבוסס על הספר עצרת החיות מאת אריך קסטנר משנת 1949.
עלילה
הסרט מתרחש בדלתת האוקבנגו אשר נמצא באפריקה, והדמויות הראשיות הן סוריקטה בשם בילי ואריה בשם סוקרטס. השיטפון השנתי לא מגיע בשפך, המים הצטמצמו והחיות נלחמים על זה. בילי וסוקרטס הלכו למצוא עוד מקורות מים, ובמהלך המסע הם פוגשים מגוון חיות מרחבי העולם: דוב קוטב בשם סושי, קנגורו בשם טובי, שד טסמני בשם סמיילי, שני צבי גלאפגוס בשם ויניפריד ווינסטון, תרנגול בשם צ'ארלס, שימפנזה בשם טוטו, כולם חיות בסביבה אשר נהרסת על ידי בני האדם בדרכים שונות והלכו אל אפריקה. שם החיות גילו את הסיבה שאין מים בשפך: סכר נבנה על מנת לספק אנרגיה לבית מלון אשר מנהל אותו אדם בשם מר סמית'. צייד חוטף את סוקרטס, בעוד ששאר החיות נמלטו. החיות ארגנו כנס אשר הנהיגו אותה ויניפרד ווינסטון שם הסבירו על העתיד האיום שמחכה לחיות. לאחר הכנס, אולם, ויניפרד ווינסטון מתו. באותו יום, בילי ושאר החיות טיילו אל תחתית הסכר, התאויים והקרנפים, כולל צ'ינו וביגי, הסתערו אל הסכר. בילי הכה כסלע אל המדרון שבסכר, אשר הדליק טיל מהמטוס של הצייד, שהרס את הסכר, ושחרר את המים. החיות ערכו מסיבה לכבוד חזרת המים. לאחר המסיבה, החיות הגיעו אל ניו יורק באמצעות לווייתנים כחולים וטיילו ברחבי העיר.
ממד קרול
במתמטיקה, ממד קרול הוא שמם המשותף של כמה ממדים של חוגים, המתלכדים עבור חוג נתרי קומוטטיבי. ממדים אלו קרויים על שמו של וולפגנג קרול, שפיתח את ממד קרול הקטן.
ממד קרול הקטן
נניח כי R הוא חוג, וכי הם אידיאלים ראשוניים ב-R, כך ש-. אז נאמר שאידיאלים ראשוניים אלו יוצרים שרשרת באורך n. ממד קרול הקטן של R הוא החסם העליון של כל אורכי השרשראות של אידיאלים ראשוניים, והוא סופי או שווה לאינסוף. מסמנים אותו ב-.
לדוגמה, האידיאלים הראשוניים היחידים בחוג המספרים השלמים \mathbb{Z} הם אידיאלים ראשיים מהצורה p\mathbb{Z} כאשר p מספר ראשוני, וכן אידיאל האפס. כמו כן, אף אידיאל ראשוני (מלבד אידיאל האפס) אינו מוכל באידיאל ראשוני אחר, ולפיכך השרשרת העולה המקסימלית של אידיאלים ראשוניים היא השרשרת. לפיכך ממד קרול של חוג המספרים השלמים הוא 1. בדומה לזה, ממד קרול של כל תחום ראשי הוא 1. האידיאל הראשוני היחיד בשדה הוא אידיאל האפס, לכן ממד קרול של כל שדה הוא 0.
לכל אידיאל ראשוני בחוג PI נתרי יש גובה סופי (אך ממד קרול הקטן של חוג כזה עשוי להיות אינסופי).
במקרה הכללי, ואלו החסמים הטובים ביותר האפשריים על הממד של חוג הפולינומים במשתנה אחד מעל R. לעומת זאת אם R הוא חוג נתרי מממד k, אז ממד קרול הקטן של R[x] הוא בדיוק k+1. בהמשך לזה, אם K שדה, אז ממד קרול של החוג הוא בדיוק n.
ממד קרול הקלאסי
ממד קרול הקלאסי עדין יותר. נאמר שאידיאלים מקסימליים הם בעלי עומק 0, ושלאידיאל ראשוני P יש עומק \alpha (כאשר \alpha סודר) אם לכל ראשוני המכיל ממש את P יש עומק קטן מ-\alpha. ממד קרול הקלאסי הוא הסודר המינימלי המהווה עומק של כל הראשוניים בחוג. מסמנים אותו. לחוג יש ממד קרול קלאסי אם ורק אם הוא מקיים את תנאי השרשרת העולה על אידיאלים ראשוניים.
ממד קרול
ממד קרול (סתמי) מוגדר עבור מודולים מעל חוג R. למודול האפס ממד 1-. ממד קרול שווה לסודר \alpha אם הוא אינו קטן מ-\alpha, ואם לכל שרשרת יורדת, ממקום מסוים ואילך,. בפרט, למודול (שאינו אפס) יש ממד 0 אם ורק אם הוא ארטיני; למודול (שאינו ארטיני) יש ממד 1 אם ורק אם בכל שרשרת יורדת המנות ארטיניות החל ממקום כלשהו, למודול יש ממד 2 אם ורק אם בכל שרשרת יורדת המנות הן מממד 1 או 0 החל ממקום כלשהו.
למודול נתרי יש ממד קרול (אבל לא לכל מודול). ממד קרול של החוג R הוא הממד שלו כמודול מעל עצמו, אם הוא קיים. בפרט, לכל חוג נתרי יש ממד קרול. כל סודר יכול להיות ממד קרול של חוג נתרי קומוטטיבי, וממד קרול של תחום ראשי שמאלי.
אם לחוג R[x] יש ממד קרול, אז R מוכרח להיות נתרי; ולכל R נתרי,.
כל חוג בעל ממד קרול מקיים את תנאי השרשרת העולה על אידיאלים ראשוניים. בחוג שיש לו ממד קרול, כל אידיאל מכיל מכפלה של מספר סופי של ראשוניים (זוהי תכונה חשובה של חוגים נתריים). בחוג שיש לו ממד קרול מתקיים אי-השוויון. בחוג קומוטטיבי מתלכדים ממד קרול וממד קרול הקלאסי, ואם הממד סופי (והחוג קומוטטיבי) הם שווים גם לממד קרול הקטן.
לחוג שיש לו ממד קרול יש ממד יוניפורמי סופי; חוג חוג ראשוני למחצה שיש לו ממד קרול (שמאלי) הוא חוג גולדי (שמאלי).
מלון לאונרדו קלאב ים המלח
מלון לאונרדו קלאב ים המלח הוא בית מלון המבוסס על שיטת הכל כלול השוכן על שפת ים המלח בחמי זוהר. לאונרדו קלאב מנוהל על ידי מלונות לאונרדו שבבעלות רשת מלונות פתאל. צורת המבנה מדורגת.
היסטוריה
עבודות לבניית המלון החלו בראשית 1981. המלון נבנה על ידי חברת הבניה מתתיהו ליפשיץ בשותפות עם חברות מלונות ים סוף. המלון נפתח בתחילת 1989 בשם מלון סונסטה. מנכ"ל המלון הראשון היה דוד פתאל. בחודשיו הראשונים הפסיד המלון כסף רב. בשנת 1990 היה למלון תפוסה של 67%.
בשנת 1994 נרכש המלון על ידי חברת ליפשיר ועבר להקרא נירוונה ים המלח. התפוסה במלון הייתה 76% בשנת 1996. באוקטובר 1997 הונח אבן פינה לאגף חדש של המלון בן 220 חדרים, שיתווספו על האגף הישן שכלל 207 חדרים וביחד כלל המלון 388 חדרים. בשנת 2001 עבר המלון לניהול רשת פתאל. בשנת 2005 רכשה רשת פתאל את המלון, שנקרא אז מג'יק נירוונה, מידי ליפשיר.
קמחית עשב רודס
קמחית עשב רודס (שם מדעי: Antonina graminis) היא חרק ממשפחת הקמחיתיים, השייכת לעל-משפחה כנימות מגן. שמה העממי באנגלית הוא Rhodes-grass scale.
בית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת
בית המדרש לרבנים ליהדות מתחדשת (הקולג' הרבני הרקונסטרוקציוניסטי; מאנגלית: Reconstructionist Rabbinical College, בר"ת: RRC) הוא סמינר לרבנים המשתייך לתנועה ליהדות רקונסטרוקציוניסטית. הסמינר נוסד בשנת 1968 על ידי עירא אייזנשטיין. הסמינר שוכן בעיירה וינקוט (Wyncote) שבפנסילבניה, כ-16 ק"מ מצפון למרכז העיר פילדלפיה, בארצות הברית.
הסמינר פתוח לגברים ולנשים כאחד ולומדים בו גם תלמידים הומוסקסואליים מוצהרים. בעבר עמד בראש המוסד ארתור גרין.
יחסי מונקו–קזחסטן
יחסי מונקו–קזחסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות מונקו לבין רפובליקת קזחסטן.
סקירה כללית
ב-15 בינואר 2009 חתמו רפובליקת קזחסטן ונסיכות מונקו על הסכם כינון יחסים דיפלומטיים רשמיים. ב-28 במאי 2010 הציג שגריר קזחסטן בפריז, בירת צרפת הסמוכה, לאלבר השני, נסיך מונקו את כתבו האמנתו. כשלוש שנים לאחר מכן הציג שגריר מונקו בלונדון, בירת הממלכה המאוחדת, לנורסולטן נזרבייב את כתב האמנתו גם הוא.
בתחילת חודש נובמבר 2012 ביקר אלבר השני, נסיך מונקו, בקזחסטן לצרכים רשמיים למשך שלושה ימים. כשנה לאחר מכן, בסוף ספטמבר בשנת 2013 הגיע נורסולטן נזרבייב, נשיא קזחסטן, לביקור גומלין במונקו על מנת לחתום על הסכם שיתוף פעולה בין שתי המדינות בנושא התיירות.
בשנת 2013 נערך פורום מונגאסקי-קזחי לקידום שיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות, נציגים של יותר ממאה חברות פרטיות שמושבן בשתי המדינות הגיעו לכנס. באותה השנה חתמו מונקו וקזחסטן על הסכם שיתוף פעולה כלכלי ועל קידום מיזמים של המדינה השנייה. מונקו הייתה אחת המדינות הראשונות לאשר השתתפות באקספו 2017 שנערך בנורסולטן בירת קזחסטן. כבר בינואר 2016 היא החלה לנסח אמנה שתסדיר את השתתפותה וחודש לאחר מכן, בפברואר, היא אישרה השתתפות וחתמה על האמנה.
נחתת (גשושית)
נַחֶתֶת היא סוג של גשושית שמטרתה לבצע נחיתה על גרם שמים. במקרה של נחיתה על גרמי שמים בעלי אטמוספירה, הנחיתה תתבצע לאחר תהליך חדירה לאטמוספירה ועשויה להצריך מצנח, על מנת להאט ולשמור על מהירות טרמינאלית נמוכה. במשימות מסוימות (כמו לונה 9 ומארס פאת'פיינדר) נעשה שימוש בכריות אוויר מתנפחות כדי לרכך את עוצמת הפגיעה של הנחתת בפני השטח. לעיתים, יחד עם הנחתת נשלחת מקפת, שתפקידה להיכנס למסלול סביב אותו גרם שמים ולסייע לתקשר ולשלוח מידע ותצלומים מהנחתת אל כדור הארץ.
כאשר גשושית מבצעת פגיעה מתוכננת במהירות גבוהה בפני השטח של גרם שמיים למטרת מחקר, הגשושית נקראת אימפקטור (Impactor).
נחתות מחקר הגיעו אל מספר גופים ארציים וביניהם: כוכבי הלכת נוגה ומאדים, הירח של כדור הארץ, הירח טיטאן של שבתאי, ומספר אסטרואידים ושביטים. כוכב הלכת חמה, הוא היחיד מכל ארבעת כוכבי הלכת הפנימיים במערכת השמש שלא נחתה עליו גשושית מסוג נחתת.
הירח
הנחתות הראשונות שהגיעו לירח היו למעשה אימפקטורים אשר מטרתן הייתה להתרסק על פני הירח תור כדי שידור נתונים ושליחת מידע ותמונות בחזרה לכדור הארץ. תוכנית לונה הסובייטית הייתה הראשונה שהצליחה במשימה זו ואחריה באה תוכנית ריינג'ר האמריקאית ששיחזרה את ההישגים הסובייטים. לונה 1 נועדה להיות הגשושית הראשונה שתתרסק על פני הירח אך החטיאה אותו ונכנסה למסלול סביב השמש, לונה 2 התרסקה בהצלחה על פני הירח בספטמבר 1959 והפכה לעצם הראשון מעשה ידי אדם אשר פגע בגרם שמימי אחר. האימפקטור ריינג'ר 4 היה הראשון מתוכנית ריינג'ר האמריקאית שהתרסק על פני הירח.
במהלך משימות רבות (מאוישות ולא מאוישות) שמטרתן הייתה לנחות ברכות על פני הירח, נעשה שימוש במנוע נחיתה רקטי. במנוע מסוג זה נעשה שימוש ברכב הנחיתה הירחי במשימות אפולו המאוישות (מאז 1969), ברוברים שונים (מאז 1971), בנחתות סובייטיות לא מאוישות (מאז 1969), בתוכנית לונוחוד (מאז 1970) ובמשימות לאיסוף דוגמאות (מאז 1970).
גשושית אלטאיר, או בשמה הקודם "Lunar Surface Access Module", הייתה הנחתת המתוכננת עבור תוכנית קונסטליישן לפני ההודעה על ביטולה בפברואר 2010. בשנת 2012, נאס"א עבדה על פיתוחם של הנחתות "Mighty Eagle " ו־"Morpheus " המבוססות על מנוע נחיתה רקטי שיאפשרו לנחות על הירח וגופים נוספים.
תוכנית לונה־גלוב (Luna-Glob) של סוכנות החלל הפדרלית של רוסיה שמטרתה לאסוף ולהחזיר דוגמאות מאדמת הירח, מתוכננת לשיגור בשנת 2024.
ב־14 בדצמבר 2013, נחת הרובר צ'אנג־אה 3 הסיני על פני הירח והפך את סין למדינה השלישית בהיסטוריה שמצליחה להנחית נחתת על פני הירח. ב־3 בינואר 2019 סין הנחיתה את משימת צ'אנג־אה 4 על הירח כולל נחתת ורובר. המשימות הבאות של מינהל החלל הסיני יהיו צ'אנג־אה 5 וצ'אנג־אה 6 שמטרתם תהיה לאסוף דוגמאות מהירח ולהחזירם אל כדור הארץ לצורכי מחקר.
מאדים
בשנת 1962, ספוטניק 24 הסובייטית הייתה המשימה הראשונה שמטרתה הייתה להגיע לפני השטח של כוכב הלכת מאדים, באמצעות התרסקות על אדמתו, משימה זו כשלה. ב־27 בנובמבר 1971, הנחתת של מארס 2 הסובייטית שנועדה לנחות ברכות על אדמת מאדים כשלה והתרסקה על פניו אך הפכה לעצם הראשון מעשה ידי אדם שהגיע לכוכב לכת זה. חמישה ימים מאוחר יותר ב־2 בדצמבר 1971, גשושית התאום מארס 3 הצליחה לנחות נחיתה רכה על מאדים והייתה הראשונה לעשות זאת, אם כי התקשורת הופסקה לאחר פחות מדקה עקב סופת אבק שהתרחשה באותה עת אשר הייתה אחת מהסופות הגדולות שהתרחשו במאדים מאז החלו התצפיות הטלסקופיות בכוכב לכת זה. מארס 2 ומארס 3 נשאו עליהם רוברים קטנים לצורכי מחקר אך הם לא עבדו.
בשנת 1973, ברית המועצות תכננה להוציא לפועל את משימת מארס 4NM, ואת מארס 5NM שמטרתה הייתה לאסוף דוגמאות מאדמת המאדים ולהחזירם לכדור הארץ. תוכנית זו לא יצאה לפועל מאחר שהמשגר N-1 אשר היה הכרחי למשימה כשל בשיגורי המבחן ובוטל מסיבות נוספות. בשנת 1979 הוצעה משימת מארס 79 שמטרתה הייתה דומה אך בוטלה עקב בעיות טכניות ומורכבות רבה.
תוכנית ויקינג של נאס"א יצאה לפועל בשנת 1975, כאשר ב־20 באוגוסט שוגרה הגשושית ויקינג 1 וב־9 בספטמבר שוגרה הגשושית ויקינג 2. לכל אחת מהגשושיות הייתה מקפת שנכנסה למסלול הקפה סביב מאדים, ונחתת אשר חקרה את מאדים מן הקרקע. ויקינג 1 נחתה על מאדים ב־20 ביולי 1976, וויקינג 2 נחתה ב־3 בספטמבר 1976. הנחתות של ויקינג היו הנחתות הראשונות שפעלו בהצלחה על מאדים. המשימה הסתיימה במאי 1983 לאחר ששתי הנחתות חדלו לפעול סופית.
דבי הס
דבורה (דבי) נעמי הס אל-יניב (נולדה ב-1963) היא מלכת היופי של ישראל לשנת 1982 ופסיכולוגית קלינית.
נחתת (גשושית)
מאדים
ב־4 ביולי 1997, הגשושית מארס פאת'פיינדר של נאס"א ביצעה את הנחיתה המוצלחת הראשונה על מאדים מאז הגשושיות של תוכנית ויקינג שנחתו על מאדים ב־1976. על הנחתת היה רובר ששוחרר לחקור את אדמת מאדים ולנתח אבנים, רובר זה היה הרובר הראשון שפועל בהצלחה על מאדים. התקשורת האחרונה עם פאת'פיינדר הייתה ב־27 בספטמבר 1997 ומאוחר יותר אבד הקשר כנראה עקב כישלון אלקטרוני הנגרם על ידי הטמפרטורות הקרות במאדים. מארס פאת'פיינדר הייתה חלק ממשימת Mars Environmental Survey אשר בוטלה לאחר מכן.
כחלק מתוכנית מרס אקספלוריישן רובר, הרוברים ספיריט ואופורטוניטי שוגרו ביוני ויולי 2003 בהתאמה. הם נחתו על פני השטח של מאדים בינואר 2004 באמצעות נחתות המכילות כריות אוויר ומצנחים על מנת לרכך את הנחיתה. ב־22 במרץ 2010, לאחר יותר משש שנים על פני המאדים, אבד הקשר עם ספיריט וב־24 במאי 2011 נאס"א הודיעה על סיום המשימה. אופורטוניטי המשיך לפעול עד 10 ביוני 2018, אף על פי שתוכנן למשימה בת שלושה חודשים.
דבי הס
ביוגרפיה
בשנת 1981 סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון שליד האוניברסיטה העברית בירושלים.
נחתת (גשושית)
מאדים
ב־25 במאי 2008, הגשושית פיניקס של נאס"א נחתה על פני מאדים בהצלחה בעזרת מספר מצנחים ומנועי נחיתה רקטיים, גשושית זו צוידה במכשירים לחיפוש סביבות מתאימות לקיום חיים מיקרוביאליים. פיניקס לא כללה כלי רכב והיא נשארה במקום נחיתתה והשתמשה בזרוע רובוטית כדי לחפור לתוך הקרקע.
דבי הס
ביוגרפיה
בגיל 19, ובזמן שירותה בצה"ל (שם הייתה חברה בצוות הווי צבאי) ניגשה הס לתחרות מלכת היופי וזכתה במקום הראשון. היא ייצגה את ישראל בתחרות מיס תבל 1982.
נחתת (גשושית)
מאדים
משימת מארס סיינס לברטורי (קיוריוסיטי) של נאס"א, אשר כללה רובר עם מעבדה ניידת, יצאה לדרך ב־26 בנובמבר 2011 כאשר שוגרה הגשושית. ב־6 באוגוסט 2012, נחתה הגשושית באזור הצפוני של מכתש גייל.
דבי הס
ביוגרפיה
בסיום שנת כהונתה כמלכת היופי הופיעה במספר סרטי סטודנטים ובסרט "אהבה ראשונה" לצד גילה אלמגור, יפתח קצור וחנן גולדבלט.
נחתת (גשושית)
מאדים
כמו כן, משימות רבות למאדים בוטלו לאחר תכנונם או כשלו בדרכם אל כוכב הלכת האדום. בשנות ה־70 ארצות הברית תכננה את משימת וויאג'ר־מאדים אשר הייתה אמורה להיות מורכבת משתי מקפות ושתי נחתות ומשוגרת על ידי משגר הלוויינים סטורן 5, משימה זו בוטלה לאחר שתקצוב התוכנית הופסק עקב יוקר הפרויקט. משימת מארס 96 הייתה התוכנית המורכבת הראשונה של הרוסים לאחר התפרקות ברית המועצות, משימה זו אשר כללה נחתת ומקפת נכשלה בשיגור, לאחר מכן הוצעה התוכנית 'מארס 98' אך בוטלה עקב חוסר מימון. ב־3 בינואר 1999, שוגרה נחתת הקוטב של מאדים אשר הייתה אמורה לחקור את אדמת ואטמוספירת מאדים באזור הקוטב הדרומי של כוכב הלכת, לאחר ששלב ההנמכה אל פני הכוכב היה אמור להסתיים, הנחתת לא יצרה קשר עם כדור הארץ. ההערכה היא כי מנועי ההאטה של הנחתת חדלו לפעול מוקדם מידי והנחתת התרסקה על מאדים. ב־2 ביוני 2003, שוגרה הגשושית מארס אקספרס של סוכנות החלל האירופית, הגשושית נשאה עימה את הנחתת ביגל 2 וב־25 בדצמבר 2003 היה אמור להתקבל אות המאשר את נחיתת הגשושית, אך הקשר נותק עם הגשושית ולא ידוע אם נחתה בהצלחה, לאחר ניסיונות חוזרים ונשנים ליצור קשר עם הנחתת היא הוכרזה כאבודה ב־6 בפברואר 2004.
דבי הס
ביוגרפיה
בשנת 1985 החלה ללמוד באוניברסיטה העברית פסיכולוגיה וסיימה תואר שני ב-1995. הס לימדה פסיכולוגיה התפתחותית בגבעת רם, עבדה כפסיכולוגית קלינית של מתבגרים ואף ריכזה את פרויקט "נוער עונה לנוער". הס הייתה נשואה בעבר והתגרשה ובהמשך נישאה בשנית.
נחתת (גשושית)
ירחי מאדים
בעוד שגשושיות רבות ביצעו יעף מעל מאדים ואספו תמונות ומידע אודות הירחים של מאדים פובוס ודימוס, רק בודדים נועדו לנחות על פניהם. בשנת 1988, כחלק מתוכנית פובוס הסובייטית, שוגרו בהצלחה שתי גשושיות למטרת מחקר ונחיתה על פני הירחים אך גשושיות אלו לא ביצעו נחיתה על הירחים עקב כשלים טכניים. בשנת 2011, הגשושית הפוסט־סובייטית פובוס־גרנט תוכננה להיות הראשונה שמחזירה דוגמית מהירח פובוס אך משימה זו נכשלה לאחר השיגור. בשנת 2007, סוכנות החלל האירופית פיתחה והציעה משימה להחזרת דוגמית מפובוס בעזרת נחתת, משימה זו תוכננה לשנת 2016 אך לא יצאה לפועל. מאז שנת 2013, נאס"א מפתחת את משימת 'פובוס סרוויור ' אשר תכלול מקפת ורובר קטן שיחקור את פובוס, משימה זו עתידה לצאת לפועל רק לאחר 2023. רוסיה מתכננת לנסות מחדש את משימת פובוס־גרנט לקראת 2024.
דבי הס
ביוגרפיה
כיום היא פסיכולוגית קלינית ומרצה לפסיכולוגיה קלינית והתפתחותית.
נחתת (גשושית)
טיטאן
ב־14 בינואר 2005, הגשושית הויגנס נחתה על טיטאן, ירחו הגדול ביותר של שבתאי לאחר שנפרדה מגשושית האם שלה קאסיני ב־25 בדצמבר 2004. זהו העצם הרחוק ביותר שעליו נחת כלי שנשלח מכדור הארץ והראשון שנחת על ירח במערכת השמש שהוא לא הירח של כדור הארץ. הויגנס תוכננה במיוחד לשרוד נחיתה על משטח סלעי או נוזלי, הנחיתה על הירח עברה בהצלחה והגשושית המשיכה לספק מידע במשך יותר משעתיים לאחר נחיתתה. בשנת 2009 הוצעה משימת 'Titan Mare Explorer' אשר תכננה להנחית נחתת על אחד מאגמי הירח באזור ההמיספירה הצפונית של טיטאן, לקחת דגימות מים ולבחון אותם.
שביטים ואסטרואידים
ב־12 בפברואר 2001, הגשושית NEAR Shoemaker ביצעה את הנחיתה הרכה הראשונה על אסטרואיד, כאשר נחתה על 433 ארוס אף על פי שבמקור לא תוכננה לבצע נחיתה.
ב־2 במרץ 2004, שוגרה הגשושית רוזטה של סוכנות החלל האירופית ונשאה עימה את הנחתת פיליי. יותר מעשור לאחר מכן ב־12 בנובמבר 2014, נחתה פיליי על השביט צ'וריומוב־גרסימנקו והפכה לנחתת הראשונה שמצליחה לבצע נחיתה רכה על שביט. עקב כוח המשיכה החלש במיוחד בגרם שמיים כמו שביט, מערכת הנחיתה של פיליי כללה משגר צלצל שנועד לעגן חבל באדמת השביט על מנת למשוך את הנחתת למטה. מערכת זו לא נפרסה ופיליי "דילגה" על פני השטח עד לנחיתה סופית. רוזטה המשיכה להקיף את השביט עד לסיום משימתה, ב־30 בספטמבר 2016, בו היא כוונה להתרסק על כוכב השביט.
ב־8 בספטמבר 2016, שוגרה הגשושית אוסיריס־רקס של נאס"א אשר עתידה לחקור ולאסוף דוגמית מהאסטרואיד 101955 בנו ולהחזירה לכדור הארץ. נכון לדצמבר 2018 הגשושית הגיעה לקרבת האסטרואיד, והיא אמורה להקיפו ולחקור אותו במשך כשנתיים.
ב־3 בדצמבר 2014 שוגרה הגשושית היאבוסה 2 של הסוכנות היפנית לחקר החלל והגיעה אל האסטרואיד ריוגו ב־27 ביוני 2018. ממנו היא תאסוף דגימה ותחזירה לכדור הארץ בתוך קפסולה בדצמבר 2020.
חמה
משימת BepiColombo אל כוכב הלכת חמה, של סוכנות החלל האירופית והסוכנות היפנית לחקר החלל, יצאה לפועל באוקטובר 2018. משימה זו כללה במקור את הנחתת Mercury Surface Element שבוטלה בשנת 2003 עקב אילוצים תקציביים והייתה אמורה לשאת 7 קילוגרם של מטען המורכב ממערכת צילום, ספקטרומטר אופטי, מגנטומטר, סייסמוגרף, מכשיר חפירה ורובר מזערי.
ירחי צדק
נאס"א, סוכנות החלל האירופית וסוכנויות חלל אחרות מגלות עניין רב בירחיו של צדק ובעיקר בירחים הגליליאניים מאחר שבירחים אלו מתקיימות פעולות געשיות ורובם מכוסים בשכבות קרח, בירח אירופה משוער כי מתחת לפני השטח הקפואים קיים אוקיינוס ובו עשויים להתקיים חיים. גשושיות הנשלחו לחקור את ענק הגזים צדק, סיפקו תמונות ומידע רב אודות ירחיו. כמו כן, מספר משימות שכללו נחיתה על ירחיו של צדק עלו בעבר להצעה אך לא יצאו לפועל.
משימת 'Jupiter Icy Moons Orbiter' של נאס"א אשר בוטלה בשנת 2006, הייתה אמורה להנחית נחתת על אירופה. בשנת 2022, עתידה לצאת לפועל משימת 'Jupiter Icy Moons Explorer' של סוכנות החלל האירופית אשר מתכננת להנחית נחתת רוסית על הירח גנימד. בשנת 2025, מתוכנן השיגור של משימת נאס"א 'Europa Clipper ' לירח אירופה, משימה זו עשויה לכלול נחתת.
אימפקטורים
אימפקטור היא סוג של גשושית אשר מטרתה היא לפגוע במהירות גבוהה בפני השטח של גרם שמיים למטרת מחקר.
Deep Space 2
האימפקטור של משימת Deep Space 2, היה אמור להיות הראשון לחדור מתחת לפני השטח של כוכב לכת אחר, אולם המשימה כשלה ב־3 בדצמבר 1999 כאשר גשושית האם שלו נחתת הקוטב של מאדים איבדה את הקשר עם כדור הארץ לאחר כניסתה לאטמוספירת מאדים.
Deep Impact
ב־4 ביולי 2005, האימפקטור של הגשושית פגיעה עמוקה התנגש בהצלחה בשביט טמפל 1. גודלו של מכתש הפגיעה שנוצר על השביט היה בערך ברוחב 200 מטרים ובעומק של 30 עד 50 מטרים. לאחר הפגיעה התגלו על השביט תרכובות ומינרלים שונים כגון סיליקט, קרבונט, מינרלי חרסית ופחמימנים ארומטיים רב־טבעתיים.