cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nvidia DGX
DGX-2
זהו הדור השני של שרתי DGX, אשר משתמש ב-16 מאיצים גרפיים מסוג V100 (הדור השני) בעלי זיכרון וידאו של 32GB כל אחד. השדרוג מעלה את כוח העיבוד ל-2 פטה-פלופס וכן מעלה את הזיכרון המשותף ל-512GB, המאפשר עיבוד ופתרון בעיות מורכבות אף יותר. השרת משתמש ב-NVSwitch על מנת להאיץ את התקשורת הפנימית בין הרכיבים.
בנוסף, קיימת גרסת ביצועים חזקה יותר, אשר מכונה DGX-2H, שבה הוחלפו זוג מעבדי ה-Xeon Platinum 8168 2.7GHz של אינטל בזוג מעבדי Xeon Platinum 8174 3.1GHz.
מחירו של שרת DGX-2 הוא כ-149,000 דולר אמריקני.
DGX A100
ה-DGX A100 הוכרז ויצא לאור ב-14 במאי 2020 ומהווה את הדור השלישי בסדרת שרתי DGX וכולל 8 מאיצים גרפיים מסוג A100 המבוססים על ארכיטקטורת אמפר. שטח האחסון של השרת מבוסס על זכרונות NVMe SSD אשר מחוברים לאפיק PCI Express 4.0 וגודלם הכולל מסתכם ב-15TB. השרת כולל זוג מעבדי Rome 7742 תוצרת AMD בעלי 64 ליבות, זיכרון ראם של 1TB וחיבור פנימי מבוסס InfiniBand HDR.
מחירו של שרת DGX A100 הוא כ-199,000 דולר אמריקני.
מאיצים
להלן השוואה בין המאיצים הגרפיים השונים הנמצאים בשרתי DGX:
ליובה פרידמן
ליובה פרידמן (נולדה בשנת 1953) היא היסטוריונית ישראלית, פרופסור בחוג לתולדות האמנות באוניברסיטה העברית. פרסמה ספרים ומאמרים רבים על תולדות האמנות האיטלקית במאה ה-15 וה-16 בפירנצה, רומא, ונציה, פארמה וקורג'ו.
ביוגרפיה
לאחר סיום לימודיה התיכוניים במוסקבה ועוד לפני עלייתה ארצה ב-1972, החלה לחקור על את האמנות האיטלקית בתקופת הרנסאנס עם דגש על המורשת הקלאסית. לאחר עליית לישראל עשתה את התואר השני והדוקטורט באוניברסיטה העברית בהדרכת מייסד החוג וחתן פרס ישראל, פרופסור משה ברש.
פרידמן כתבה חמישה ספרים וכחמישים מאמרים על יצירות מופת של האמנות החזותית ומתוכם שלושה על הספרות האיטלקית (פטררקה, בוקצ'יו וטסו). היא גם שיתפה פעולה בעריכת ספר של מאמרים העוסקים במיתולוגיה. בכל פרסומיה באה לידי ביטוי התעניינותה בנושאים קלאסיים, נוצריים, ואסתטיים.
עונת 2011/2012 בליגה הבלקנית בכדורסל
עונת 2011/2012 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-4 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל.
המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-11 באוקטובר 2011 והגמר נערך ב-21 באפריל 2012. בתחרות השתתפו 12 קבוצות, 2 מבולגריה, 2 ממקדוניה, 2 ממונטנגרו, 2 מישראל 2 מסרביה, 1 מבוסניה והרצגובינה ו-1 מרומניה. לראשונה השתתפו קבוצות מישראל.
מתכונת התחרות
לעונה זו נרשמו למפעל כ-12 קבוצות ששובצו לשני בתים של כ-6 קבוצות. הקבוצות שיחקו במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-10 משחקים, כאשר הראשונה בכל בית מעפילה ישירות לפיינל פור והקבוצות שסיימו במקום ה-2 וה-3 בכל בית מעפילות לפלייאוף ההצלבה נגד יריבות מהבית המקביל.
הפועל גלבוע גליל זכתה באליפות הליגה בפעם הראשונה.
סיבוב ההצלבה
הקבוצות שסיימו במקומות 2 ו-3 בכל בית עלו לסיבוב זה לסדרת הטוב מ-3.
פיינל פור
טורניר הפיינל פור התקיים לראשונה בישראל בהיכל הספורט גן נר
סאיק מוטור
סאיק מוטור קורפוריישן, או SAIC (בסינית: 上汽集团, פיניין: Shàngqì jítuán, באנגלית: SAIC Motor Corporation) הוא תאגיד רב-לאומי ויצרן רכב בבעלות ממשלתית סינית עם משרדים ראשיים בשאנגחאי. חברת Fortune Global 100 ואחת מ"ארבע הגדולות" (יחד עם רכבי צ'אנגן, קבוצת FAW ותאגיד דונגפנג מוטור) של יצרניות הרכב הסיניות (כולן בבעלות המפלגה הקומוניסטית), לחברה היה היקף הייצור הגדול ביותר מכל יצרנית רכב סינית בשנת 2014, מייצרים יותר מ -4.5 מיליון כלי רכב. תמהיל הייצור שלה אינו מוגבל לסקטור הצרכני, כאשר עד מיליון רכבי נוסעים מסוג SAIC הם טנדרים מסחריים. נכון ל-2021, SAIC היא יצרנית הרכב הסינית השנייה בגודלה ו-12 בעולם במונחי ייצור.
ל-SAIC שורשים עוד בשנותיה הראשונות של תעשיית הרכב הסינית בשנות הארבעים, כאשר SAIC הייתה אחת מיצרניות הרכב הבודדות בסין של מאו, וייצרה את שאנגחאי SH760. רכבי SAIC נמכרים תחת מגוון מותגים, כולל אלה של שותפיה למיזם משותף. שני מותגים בולטים בבעלות SAIC עצמה הם MG, מכונית רכב בריטית היסטורית, Roewe.
מחוץ לסין מוכרת SAIC רכבים רבים תחת מותג הרכב הבריטי שקנתה, "MG", אפילו בממלכה המאוחדת, ואף שאין להם קשר לחברת ורכבי MG המסורתיים. רכבים אלו מיוצרים בסין ובתאילנד.
ל-SAIC מוטור גם "מרכז חדשנות" בישראל (ח.פ 515886539).
דניאל סבג
דניאל סבג (נולד ב-27 בדצמבר 1980) הוא שחקן טלוויזיה ותיאטרון ישראלי.
ביוגרפיה
סבג נולד וגדל בקיבוץ עברון. הוא בוגר בית הספר למשחק של סמינר הקיבוצים. הופעתו הטלוויזיונית הראשונה הייתה בשנת 2010, כאשר לוהק לגלם את דמותו של גדעון בסדרת הדרמה "חיים אחרים". בשנת 2011 שיחק בסרט הקצר "פול", לצדם של דרור קרן, אורי אברהמי, יואב הייט ועוד. שיחק גם בסרט הקצר "חיה עם קסדה" בבימויו של יונה רוזנקיאר. ב-2012 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "קטמנדו". בשנים 2014–2015 גילם במשך שתי עונות את אבישי זגורי, אחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה "זגורי אימפריה". ב-2014 לוהק לשחק בסדרת הנעורים "כוכב הצפון".
סבג שיחק במספר מחזות. בשנת 2008 שיחק במחזות "בתולים" (צוותא), "בגדי המלך החדשים" ו"כיתת יורים". בשנת 2009 שיחק במחזות "מחסן השטוזים של דתיה", "מישהו ימות בסוף", שהוצג בתיאטרון הבימה, ו"החברים של ננה", שהוצג בתיאטרון תמונע. ב-2010 שיחק בתיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער במחזה "לשמור על הכדור", ובהמשך שיחק במחזות "שלג ויער" בתיאטרון דימונה ו"25", זוכה פסטיבל עכו שהוצג בתיאטרון הבימה. בשנת 2011 שיחק ב"הבימה" במחזות "אם יש גן עדן", "מלכת היופי של לינן" ו"איש עומד מאחורי אישה יושבת". החל משנת 2014 הוא משחק בתיאטרון הבימה במחזות "אבא גוריו", "הקמצן", "יהוא" ו"עת דודים". החל משנת 2016 הוא משחק במחזה "אשה בורחת מבשורה" בתיאטרון הקאמרי (בשיתוף עם הבימה). החל משנת 2017 הוא משחק במחזה "פילומנה" בתיאטרון הבימה. החל משנת 2019 הוא משחק בהצגה "הרובוטית" בתיאטרון הבימה, לצידה ובכיכובה של אשתו הגר טישמן, המגלמת את הרובוטית.
סבג השתתף בפרסומות ל"סלקום", "ספרינג" ו"בירה מכבי". ב-2015 שיחק בתפקיד אורח בסדרה "רון" ב-Yes, בה גילם את אודי, חבר של רון. ב-2018 שיחק בסרט "הצלילה". בשנת 2020 שיחק בדרמה היומית "קיבוצניקים" ששודרה ב-HOT3.
אוליבר אלזוורת'
אוליבר אלזוורת' (באנגלית: Oliver Ellsworth; 29 באפריל 1745 – 26 בנובמבר 1807) היה עורך דין, שופט, פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי. הוא היה אחד ממנסחי חוקת ארצות הברית, סנאטור מטעם קונטיקט ונשיא בית המשפט העליון השלישי של ארצות הברית. בבחירות לנשיאות של 1796 הוא קיבל 11 קולות בחבר האלקטורים.
אלזוורת נולד בווינדזור, קונטיקט ולמד בקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון), שם הוא סייע לייסד את האגודה הוויגית-קליאוסופית האמריקאית. ב-1777 הוא היה לפרקליט המדינה במחוז הרטפורד שבקונטיקט ונבחר כנציג לקונגרס הקונטיננטלי, בו הוא כיהן עד לתום מלחמת העצמאות של ארצות הברית. בשנות ה-80 של המאה ה-18 הוא כיהן כשופט במדינתו וב-1787 הוא היה נציג לועידת החוקה שבה התקבלה חוקת ארצות הברית. בעת דיוני הוועידה הוא היה בין אלו שהיו אמונים על ניסוחה של פשרת קונטיקט בין המדינות המאוכלסות לבין המדינות הקטנות. הוא גם היה חבר בוועדת הפרטים, שהכינה את הטיוטה הראשונה של החוקה, אך הוא עזב את הוועידה לפני חתימת החוקה.
השפעתו סייעה להבטיח שקונטיקט תאשרר את החוקה והוא נבחר כאחד משני הסנאטורים של המדינה וכיהן בתפקיד בשנים 1789–1796. הוא היה המנסח הראשי של חוק השיפוט של 1789, שקבע את דמותה של מערכת השיפוט הפדרלית של ארצות הברית ומיסד את סמכותו של בית המשפט העליון של ארצות הברית כגוף שיכול להפוך על פניהן את החלטות בתי המשפט המדינתיים שהיו מנוגדות לחוקה. אלזוורת' היה בעל ברית מרכזי בסנאט של אלכסנדר המילטון והיה חבר במפלגה הפדרליסטית. הוא הוביל בסנאט את תהליך קבלת הצעותיו של המילטון, כמו חוק המימון של 1790 ואת חוק הבנק של 1791. הוא גם היה מתומכיהם של מגילת הזכויות של ארצות הברית ושל של חוזה ג'יי בין ארצות הברית לבין הממלכה המאוחדת.
ב-1796, לאחר שהסנאט דחה את מועמדותו של ג'ון ראטלדג' כנשיא בית המשפט העליון, מינה הנשיא ג'ורג' וושינגטון את אלזוורת' לתפקיד. מועמדותו אושרה פה אחד בסנאט והוא כיהן בתפקיד עד 1800, כאשר הוא התפטר עקב בריאותו הרופפת. כמה תיקים נדונו בבית המשפט בראשותו, והוא ייזכר בעיקר בשל העובדה שהוא לא עודד את הנוהג של חוות דעת המשכית. במקביל לכהונתו כנשיא בית המשפט העליון, הוא כיהן כנציג ארצות הברית לצרפת בשנים 1799–1800, שם הוא חתם על ההסכם ששם קץ למלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת. באותה שנה הוא פרש מתפקידו כנשיא בית המשפט העליון והוחלף בג'ון מרשל. לאחר מכן הוא היה חבר במועצת המושל של קונטיקט עד למותו ב-1807.
ראשית חייו
אוליבר אלזוורת' נולד בווינדזור, קונטיקט, לקפטן דייוויד וג'מיימה (לבית ליוויט) אלזוורת'. ב-1762 הוא החל ללמוד באוניברסיטת ייל, אך בסוף שנת לימודיו השנייה הוא עבר לקולג' ניו ג'רזי (כיום אוניברסיטת פרינסטון). יחד עם ויליאם פרסטון ולותר מרטין, ששניהם היו לימים יחד עמו נציגים לוועידת החוקה ב-1787, הוא ייסד את "מועדון הכוונות הטובות" (Well Meaning Club), שהיה לחברה הקליאוסופית (כיום חלק מהאגודה הוויגית-קליאוסופית), מועדון הדיבייטינג הוותיק ביותר בארצות הברית. ב-1766 הוא קיבל תואר ראשון. לאחר מכן הוא פנה ללימודי משפטים, ולאחר ארבע שנות לימודים הוא התקבל ב-1771 ללשכת עורכי הדין.
ב-1772 נשא אלזוורת' לאישה את אביגיל וולקוט, בתם של אביגיל וויליאם וולקוט.
מלחמת העצמאות של ארצות הברית
לאחר התחלה איטית, בנה אלזוורת' משרד עורכי דין משגשג. ב-1777 הא היה לפרקליט המדינה של קונטיקט במחוז הרטפורד. באותה שנה הוא נבחר לאחד מנציגיה של קונטיקט לקונגרס הקוטיננטלי. הוא שימש בכמה ועדות של הקונגרס, כולל הוועדה הימית ומועצת האוצר. הוא גם היה פעיל במאמץ המלחמתי של מדינתו במהלך המהפכה האמריקאית, כאשר שימש כחבר בוועדה שפיקחה על ההוצאות של המדינה במלחמה. באותה שנה הוא הצטרף גם לוועדת העתירות, שהייתה הגוף שקדם לבית המשפט הפדרלי. בעת כהונתו בוועדה זו, הוא השתתף בדיונים על תיק אולמסטד, שלראשונה עימת בין סמכות המדינה לסמכות הממשל הפדרלי. ב-1779 הוא לקח על עצמו משימות רחבות יותר כחבר מועצת הבטיחות, שיחד עם מושל המדינה שלטה על האמצעים הצבאיים של המדינה. כהונתו השיפוטית הראשונה הייתה ב"בית המשפט העליון לטעויות" (Supreme Court of Errors, שבהמשך היה לבית המשפט העליון של קונטיקט), שהוקם ב-1785, אך עד מהרה הוא עבר לבית המשפט המחוזי של קונטיקט ובו כיהן ארבע שנים.
ועידת החוקה
ב-1787 השתתף אלזוורת' בוועידת החוקה של ארצות הברית שהתקיימה בפילדלפיה כנציג קונטיקט לצדם של רוג'ר שרמן וויליאם סמואל ג'ונסון. יותר ממחצית 55 נציגי הוועידה היו עורכי דין, ולשמונה מתוכם, כולל אלזוורת' ושרמן, היה ניסיון קודם כשופטים הבקיאים בשיח המשפטי.
בנושא השנוי במחלוקת אם העבדים ייספרו כחלק מאוכלוסיית המדינות בקביעת מספר נציגי המדינה בקונגרס, או שהם נחשבו כרכוש ולפיכך לא יכללו בספירה, הצביע אלזוורת' בעד "פשרת השלוש חמישיות". מאוחר יותר, בהדגישו שהוא לא החזיק בבעלותו עבדים, הוא נאם פעמיים בפני הוועידה, ב-21 וב-22 באוגוסט בעד ביטול העבדות. הוא גם היה אחד האישים המרכזיים שעמדו על שמירת התפיסה של ביקורת שיפוטית על בסיס החוקה.
אף על פי שאלזוורת' עזב את הוועידה לקראת סיומה בסוף חודש אוגוסט ולא נמנה עם חותמי המסמך הסופי, הוא כתב את "מכתבי בעל הקרקעות" (Letters of a Landholder) כדי לקדם את אשרור החוקה. הוא גם היה אחד המשתתפים הבולטים בוועידת אשרור החוקה של קונטיקט שהתקיימה ב-1788, בה הוא הדגיש את הביקורת השיפוטית שתבטיח את הריבונות הפדרלית. נראה שהיה זה יותר מיד המקרה שאלזוורת' ווילסון היו חברים בוועדת הפרטים מבלי להזכיר את נושא הביקורת השיפוטית בנוסחה הראשונית של החוקה, אך לאחר מכן הם הביעו את חשיבותה המרכזית בוועידות האשרור בשנה שקדמה להכללתה על ידי אלזוורת' בחוק השיפוט של 1789.
סנאטור
יחד עם ויליאם סמואל ג'ונסון, כיהן אלזוורת' כאחד' משני הסנאטורים הראשונים מטעם קונטיקט בממשלה הפדרלית החדשה. הוא הזדהה עם המפלגה הפדרליסטית שהתהוותה אז והיה בעל תפקיד בולט במהלך העניינים בסנאט שהיה מקביל למנהיגי הרוב בסנאט בעשורים הבאים. לדבריו של ג'ון אדמס הוא היה "עמוד התווך של כל הממשל של ג'ורג' וושינגטון בסנאט". ארון בר הלין על כך שאם אלזוורת' היה מאיית את שם האל בצורה שגויה, "היה לוקח לסנאט שלושה שבועות לתקן את הטעות". הסנאטור ויליאם מקליי מפנסילבניה הציג טענה עוינת יותר: "הוא יאמר כל דבר, גם אם אני לא אוכל להאמין שהוא דבר עקרוני". הוא גם אמר עליו "אני יכול לתאר אותו כאחד האנשים גלויי הלב שהכרתי אשר נחנו בכאלו יכולות". מה שככל הנראה הטריד ביותר את מקליי הייתה ההעדפה שנתן אלזוורת' לדיונים פרטיים והסכמים לא כתובים על פני דיון פומבי. בחמש שנות פעילותו של הסנאט לא התקיימו רישומי פרוטוקול רשמיים של דיוניו ואף לא היה באולם הסנאט מקום לאירוח הקהל. התנאים היו דומים בוועידת החוקה של 1787, כל זאת בהשוואה לדיונים הפתוחים של בית הנבחרים.
המיזם הראשון בסנאט שהוביל אלזוורת' היה חוק השיפוט, שכונה גם "חוק הסנאט מספר 1", ושהשלים באופן מלא את הפרק השלישי של החוקה באמצעות מיסוד יחסים היררכיים בין בתי המשפט של המדינות לבתי המשפט הפדרליים. שנים לאחר מכן אמר ג'יימס מדיסון, "ייתכן שיהיה זה ברור שהחוק שארגן את המערכת המשפטית מקורו בטיוטה של אלזוורת', שהנוסח שהתקבל בסופו של דבר לא היה שונה ממנה באופן משמעותי". אלזוורת' היה זה שככל הנראה ניסח את סעיף 25 לחוק, המרכיב החשוב ביותר בו. סעיף זה הקנה לבית המשפט העליון של ארצות הברית את הסמכות להטיל וטו על החלטות בתי המשפט העליונים של המדינות שאישרו את חוקי המדינות שעמדו בסתירה לחוקת ארצות הברית. על כל חוקי המדינות והחוקים המקומיים, שאושרו על ידי בית המשפט העליונים של המדינות, ניתן היה לערור בפני בית המשפט העליון של ארצות הברית, שהוקנתו לו הסמכות, אם הוא בחר לעשות כן, לפסול אותם על כך שהם נגדו את החוקה. לעומת זאת, על החוקים שנפסלו על ידי בתי המשפט העליונים של המדינות לא ניתן היה לערור בדרך זו, אלא כאמור רק על חוקים שהם כן אישרו. למעשה, ביקורת שיפוטית זו החליפה את הביקורת של הקונגרס, שהייתה אמורה להיות על פי הצעתו של מדיסון שהעלה אותה ארבע פעמים ללא הצלחה בוועידת החוקה, זאת כדי להבטיח את ריבונות הממשל הפדרלי. הרעיון להעניק את הסמכות הזאת לממשל הפדרלי נדחה ככל הנראה בשל השימוש הבלתי ראוי הפוטנציאלי שבה, שבהמשך עלול היה לשמש כבסיס לדחיית החוקה על ידי ועידות האשרור של המדינות. עם השלמת תהליך האשרור, הצליח אלזוורת' להשיג את ריבונות הממשל הפדרלי, אך באמצעות ביקורת שיפוטית ולא באמצעות ביקורת של הקונגרס.
לאחר שחוק השיפוט עבר בסנאט, קידם אלזוורת' את קבלתה של מגילת הזכויות של ארצות הברית שמדיסון קידם בבית הנבחרים, ובאותה עת קידם גם את חוק השיפוט. חוק השיפוט ומגילת הזכויות במשולב העניקו לחוקה את "השיניים" שהיו חסרות בתקנון הקונפדרציה. הביקורת השיפוטית העניקה לממשל הפדרלי את ריבונותו, בעוד שמגילת הזכויות הבטיחה למדינות ולאזרחיהן את ההגנה מפני השימוש הבלתי ראוי של הממשל הפדרלי בריבונותו. כך חוק השיפוט ומגילת הזכויות איזנו זה את זה. עם זאת, עם קבלתו של התיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית, שהתקבל 75 שנים לאחר מכן ב-1865, ניתן לרוח מגילת הזכויות ביטוי בכל מדרגי השלטון כפי שפורשה על ידי מערכת המשפט עד לערעור סופי בבית המשפט העליון. אין צורך לומר שלא הייתה זו כוונתו של מדיסון ולא של אלזוורת'.
אלזוורת' היה התומך הראשי בסנאט של תוכניתו הכלכלית של אלכסנדר המילטון, זאת כאשר הוא היה חבר בלפחות ארבע וועדות של הסנאט שעסקו בנושאים תקציביים. סוגיות אלו כללו את קבלת תוכניתו של המילטון למימון החוב הלאומי, הקמתו של, ולקיחת האחריות על חובות המדינות בתמורה להחלטה למקם את עיר הבירה בדרום (כיום וושינגטון די. סי.). הישגים נוספים של אלזוורת' כללו נקיטת צעדים לקבלתה של קרוליינה הצפונית לאיחוד, שתוכננה להוות משקל נגד לאילוץ רוד איילנד להצטרף לאיחוד וניסוח החוק לפיקוח על השירות הקונסולרי. הוא גם היה אחד האישים המרכזיים ששכנעו את הנשיא ג'ורג' וושינגטון לשלוח את ג'ון ג'יי לבריטניה כדי לנהל משא ומתן על הסכם ג'יי ב-1794 כדי למנוע מצב מלחמה עמה, להסדיר את החובות בין שתי האומות ולתת למתיישבים האמריקאים נגישות טובה יותר למערב התיכון.
נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית
ב-3 במרץ 1796 מונה אלזוורת' על ידי הנשיא וושינגטון כנשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית, זאת לאחר שהתפקיד התפנה עם התפטרותו של ג'ון ג'יי. מינוי מחליפו של ג'יי, ג'ון ראטלדג', לא אושר על ידי הסנאט בדצמבר 1795, ומועמדו הבא של וושינגטון, ויליאם קושינג, דחה את ההצעה בפברואר. מינויו של אלזוורת' אושר עד מהרה ברוב של 21 מול 1 וב-8 במרץ הוא הושבע לתפקידו.
בפני בית המשפט בראשותו של אלזוורת' לא נדונו תיקים חשובים. עם זאת, בארבעה תיקים בהם פסק בית המשפט הוא קבע את חשיבותה בת הקיימא של תורת המשפט האמריקאית: "הילטון נגד ארצות הברית" משנת 1796 קבע בפירוש את סמכות בית המשפט העליון לבצע ביקורת שיפוטית לאישור מס הכרכרות הפדרלי. בתיק "הולינגסוורת' נגד וירג'יניה" משנת 1798 נקבע שלנשיא ארצות הברית אין שום חלק בתהליכי התיקון של החוקה. בתיק "קלדר נגד בול" נקבע שסעיף החקיקה למפרע של החוקה תופס רק בנוגע לחוק הפלילי, לא האזרחי. תיק "ניו יורק נגד קונטיקט" היה הראשון שנשמע על פי התיקון ה-3 לחוקה ליישוב מחלוקות בין המדינות.
מורשתו העיקרית של אלזוורת' כנשיא בית המשפט העליון הייתה בכך שהוא לא עודד את הנוהג של חוות דעת המשכית, על פיה כל שופט כתב חוות דעת נפרדת בכל תיק. תחת זאת עודד אלזוורת' את גישת ההסכמה הכללית של בית המשפט שתובע בפסק דין אחד.
בבחירות לנשיאות של 1796 קיבל אלזוורת' 11 מקולות חבר האלקטורים. קולות אלו באו על חשבונו של תומאס פינקני, שכתוצאה מכך לא נבחר כסגן הנשיא של תומאס ג'פרסון.
ב-1799 מונה אלזוורת' על ידי הנשיא ג'ון אדמס כשליח מיוחד לצרפת. המשימה שהוטלה עליו הייתה ליישב את המחלוקות עם ממשלתו של נפוליאון בונפרטה בנוגע למגבלות על תנועת הספנות האמריקאית שעלולות היו להוביל לעימות צבאי בין שתי הארצות. ההסכם שנחתם עורר תרעומת בארצות הברית בשל נדיבותו היתרה כלפי נפוליאון. בריאותו של אלזוורת' התדרדרה כתוצאה מנסיעתו לצרפת, ובסוף 1800, בעודו עושה בשליחותו, הוא התפטר מתפקידו כנשיא בית המשפט העליון.
שנותיו האחרונות
אף על פי שעם שובו לארצות הברית בראשית 1801, פרש אלזוורת' מן החיים הפוליטיים, הוא היה בהמשך חבר במועצת המושל של קונטיקט. ב-1803 הוא נבחר כעמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
משפחתו
שני בניו התאומים של אלזוורת' הלכו בדרכיו ושירתו אף הם בשירות הציבורי. ויליאם אלזוורת' נשא לאישה את אמילי, בתו של המילונאי נואה ובסטר והיה למושל קונטיקט, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ושופט בית המשפט העליון של קונטיקט. אחיו התאום, הנרי אלזוורת', היה ראש עיריית הרטפורד ולאחר מכן הוא מונה כנציב הראשון של משרד הפטנטים והסימנים הרשומים של מחלקת המסחר של ארצות הברית. בהמשך הוא היה נשיא חברת הביטוח אתנה. הנרי אלזוורת' היה ממובילי תהליך הקמתה של מחלקת החקלאות של ארצות הברית ומונה על ידי הנשיא אנדרו ג'קסון לפקח על מה שנקרא מסלול הדמעות, העברתם של בני שבט הצ'רוקי מג'ורג'יה לטריטוריית אוקלהומה. הוא היה ידידם ותומכם של הממציאים סמואל קולט וסמואל מורס. בתו אני אלזוורת' הציעה את נוסח ההודעה הראשונה שהועברה על ידי מורס בטלגרף, "מה פעל אל". הנרי אלזוורת' היה בוגר אוניברסיטת ייל ותורם מרכזי שלה.
הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי היה זה שכתב את הערך אודות אלזוורת' באנציקלופדיה בריטניקה.
.bi
היא הסיומת הלאומית (ccTLDs - Country Code Top Level Domains) של שמות המתחם (domain name) של אתרי אינטרנט הרשומים בבורונדי.
אתר הרישום מצהיר כי: "לרישום BI יש מדיניות ליברלית כלפי שמות דומיינים הקשורים לשמות העסק או לאחד מסימניו הרשומים, העיקרון העיקרי ברישום הוא שהשם חייב להביע את האמת: "הרישום פתוח לכל אחד ברחבי העולם, אבל אינו מיועד לרישום מטעה", אם כי לא נראה שיש פעילות להבטיח עיקרון זה קודם מכירת הדומיין, האתר מצהיר עוד כי: "אנו מזהירים משימוש בסיומת זו על מנת להטעות אנשים, הסיומת מיועדת עבור הרפובליקה הבורונדית ולא שום דבר אחר", (זה ככל הנראה נועד למנוע שימוש של פרשנות אחרת לסיומת כגון סיומת tv. עבור טלוויזיה וסיומת la. עבור לוס אנג'לס). אם כי לא ברור שיש באמת שימוש באופן זה אך הדומיין משמש לחברה הישראלית Vision.bi, המפתחת בינה עסקית (Business Intelligence).
לא נראה כי למדיניות זו יש השפעה מאחר שמספר התחומים הרשומים נמוך ביותר, ניתן אולי להסביר זאת בהתחשב במצבה של המדינה שהיא מהעניות בעולם.
קיי. סי. ג'ונס
'''קיי. סי. ג'ונס (באנגלית: K. C. Jones'''; 25 במאי 1932 – 25 בדצמבר 2020) היה כדורסלן ומאמן כדורסל אמריקאי. שיחק בקבוצת בוסטון סלטיקס מליגת ה-NBA בין השנים 1958–1967, ובשמונה מתוך תשע העונות זכה עם הקבוצה באליפות ה-NBA. לאורך קריירת המשחק רשם ממוצעים כוללים של 7.4 נקודות, 4.3 אסיסטים ו-3.5 ריבאונדים למשחק. כמו כן אימן את הסלטיקס בין השנים 1983–1988, והוביל אותם לשתי אליפויות נוספות בעונות ו-.
קריירה כשחקן
ג'ונס שיחק כדורסל בקולג' באוניברסיטת סן פרנסיסקו. לראשונה בהיסטוריה, פתחו בחמישיית קבוצת מכללות שלושה שחקנים שחורים: ג'ונס, ביל ראסל (חברו של ג'ונס לעתיד בבוסטון סלטיקס) והאל פרי. יחדיו הובילו את האוניברסיטה לשתי אליפויות NCAA רצופות ב-1955 וב-1956. ג'ונס שיחק עם ראסל גם בנבחרת ארצות הברית בכדורסל שזכתה במדליית הזהב באולימפיאדת מלבורן (1956). במהלך הקריירה שלו נודע ג'ונס כמגן עיקש. ג'ונס שיחק בכל תשע העונות שלו ב-NBA במדי הבוסטון סלטיקס, והיה חלק משמונה אליפות רצופות בין השנים 1959–1966. לאחר שבוסטון הפסידה לפילדלפיה 76' בפלייאוף 1967, סיים ג'ונס את הקריירה שלו ככדורסלן.
קריירה כמאמן
ב-1973 היה למאמן הראשי של הקאפיטל בולטס (שהפכה לוושינגטון בולטס שנה אחת מאוחר יותר). ג'ונס אימן את הבולטס במשך שלוש עונות והוביל אותם לסדרת גמר ה-NBA בשנת 1975, שם הבולטס הפסידו לגולדן סטייט ווריורס.
בשנת 1983 לקח ג'ונס את תפקיד המאמן הראשי של הבוסטון סלטיקס, קבוצתו הישנה, כשהחליף את ביל פיץ'. ג'ונס הדריך את בוסטון שהובלו בידי לארי בירד לאליפות בשנים 1984 ו-1986. בנוסף, בשנת 1986, ג'ונס אימן את נבחרת המזרח במשחק האולסטאר בדאלאס. נבחרת המזרח ניצחו את נבחרת המערב 132–139. הסלטיקס לקחו את אליפות הבית האטלנטי בכל חמש העונות של ג'ונס כמאמן ראשי והגיעו לגמר ה-NBA ב-4 מתוך 5 שנותיו כמאמן. בנוסף, הוא אימן את הסיאטל סופרסוניקס בשנת 1990 ובשנת 1991.
ב-25 בדצמבר 2020 הלך לעולמו בגיל 88.
ב-9 בפברואר 2022 הוכרז כאחד מחמישה עשר המאמנים הגדולים בתולדות הNBA.
ג'ורג'טאון (שכונה)
ג'ורג'טאון (באנגלית: Georgetown) היא שכונה ברביע הצפון-מזרחי של העיר וושינגטון, בירת ארצות הברית. שכונה זו, השוכנת על גדת נהר הפוטומק, נוסדה כעיר נמל בשנת 1751, עוד בטרם הוקמו העיר וושינגטון ומחוז קולומביה. היא נשארה במעמד של עיר נפרדת עד שנת 1871, אז ביטל הקונגרס של ארצות הברית את אמנות הערים במחוז ויצר בו ישות שלטונית אחת.
ג'ורג'טאון היא שכונת מגורים היסטורית, כמו גם רובע מסחר ובידור. אזורי המסחר הראשיים בה ממוקמים בצומת בין שדרת ויסקונסין ורחוב M, שם נמצאים חנויות יוקרה, פאבים ומסעדות, בקניון ג'ורג'טאון פארק ובוושינגטון הארבור ברחוב K. בג'ורג'טאון גם שוכן הקמפוס הראשי של אוניברסיטת ג'ורג'טאון וכן שגרירויות זרות.
היסטוריה
בשנת 1632 תיעד לראשונה סוחר הפרוות האנגלי הנרי פליט כפר אינדיאני של בני שבט נקוצ'טנק בשם טוהוגה, אשר שכן על השטח שעליו יושבת ג'ורג'טאון, והחליט לכונן שם מסחר. זו הייתה הנקודה הרחוקה ביותר שבה יכלו לשוט סירות במורד זרם נהר הפוטומק. אחד מבעלי הקרקע בהמשך, ג'ורג' גורדון, הקים במקום בשנת 1745 לערך מבנה לפיקוח על הטבק שהובא מתוך היבשה להפצתו דרך הים. סביב המבנה הזה הוקמו מחסנים, מזחים ומבנים אחרים אשר התפתחו לכדי קהילה קטנה. עד מהרה הפכה ג'ורג'טאון לנמל משגשג אשר ייצא טבק וסחורות אחרות מהפרובינציה של מרילנד.
בעת ייסודה בשנת 1751 הייתה ג'ורג'טאון חלק מהמושבה הבריטית הפרובינציה של מרילנד. בית המחוקקים של מרילנד אישר את הרכישה של 240 דונם מאדמותיהם של גורדון וג'ורג' ביל במחיר של 280 לירות שטרלינג, ובפברואר 1752 נשלמו מדידות הקרקע. לא ידוע מהו מקור השם המדויק של העיירה שנוסדה. ייתכן שנקראה על שם ג'ורג' השני, מלך בריטניה באותה העת, וייתכן שעל שם שני בעלי הקרקע שעליה הוקמה. בשנת 1789 ניסח בית המחוקקים של מרילנד את כתב האמנה של העיירה. ראש העירייה הראשון של ג'ורג'טאון היה רוברט פיטר.
לקראת שנות ה-20 של המאה ה-19 היטיין נהר פוטומק ולא ניתן היה לשוט בו עד לג'ורג'טאון. כדי לפתור מצב זה הוחלט לחפור את תעלת צ'ספיק ואוהיו (C&O), על מנת שתחבר את ג'ורג'טאון עם הרפרס פרי שבווירג'יניה (כיום וירג'יניה המערבית) לאורך הנהר. חפירתה של התעלה החלה ב-1828 והסתיימה ב-1850. אף שהתעלה לא הוכיחה עצמה כרווחית, היא הייתה למקפצה כלכלית עבור ג'ורג'טאון. בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-19 הייתה ג'ורג'טאון מרכז הובלה ימית חשוב – טבק וסחורות אחרות יוצאו דרך ג'ורג'טאון, ומנגד אל נמלה יובא מלח מאירופה וסוכר ודבשה מאיי הודו המערבית. תעשיית תובלה זו הוחלפה בהמשך בתעשיות פחם וקמח.
במחצית השנייה של המאה ה-19 התגוררה בג'ורג'טאון אוכלוסייה גדולה של אפרו-אמריקאים, הן עבדים והן בני חורין. העבדים בנו מבנים רבים בוושינגטון העיר ועבדו במטעי הטבק במרילנד ובווירג'יניה. הסחר בעבדים בג'ורג'טאון החל ב-1760 ונמשך עד לביטול העבדות בתקופת מלחמת האזרחים האמריקנית. לאחר המלחמה הגיעו אפרו-אמריקאים רבים לג'ורג'טאון וייסדו שם קהילה פורחת.
בשנת 1862 סללה חברת הרכבות של וושינגטון וג'ורג'טאון מסילה לקרונות המונעים על ידי סוסים אשר חיברה בין ג'ורג'טאון לשדרת פנסילבניה לאורך רחוב M, דבר שהקל על התנועה בין שתי הערים. בשנת 1871 ביטל הקונגרס את כתב האמנה של ג'ורג'טאון, יחד עם יתר הערים שבמחוז קולומביה, והעביר את סמכויות השלטון המקומי למחוז. בהתאם לכך, בשנת 1895 שונו שמות הרחובות בעיר כדי להתאים לשמות הרחובות בוושינגטון.
לקראת סוף המאה ה-19 הייתה תעשיית טחינת הקמח בג'ורג'טאון בירידה, כמו גם תעשיות אחרות, בין היתר בשל היטיינות הולכת ונמשכת של התעלות ונתיבי מים אחרים. בשנת 1890 פקד שיטפון את השכונה, שיחד עם התרחבות מסילות הברזל, הביא לנטישת תעלת צ'ספיק ואוהיו, אולם מנגד קו המים של ג'ורג'טאון הפך מתועש יותר, עם סמטאות צרות, מחסנים ודירות ללא צנרת או חשמל. בין מלחמת האזרחים למלחמת העולם הראשונה התובלה הימית כבר נעלמה מג'ורג'טאון, דבר שהוביל לשימור של בתים ישנים. מרכז המיתוג הראשון של אלכסנדר גרהם בל שכן באותם ימים מתחת לתעלת צ'ספיק ואוהיו, ועד היום הוא משמש מתקן תקשורת. בל עבר במקור לג'ורג'טאון בשל השימועים הרבים שנסובו פטנטים בתחום הטלפון, אולם הוא נשאר בה לאחר שהקים את מעבדת וולטה.
בשנת 1915 נפתח גשר דמברטון על רחוב Q אשר חיבר בין ג'ורג'טאון לחלקה של וושינגטון מזרחית לפארק רוק קריק. זמן קצר לאחר מכן החלו להיבנות בנייני דירות גדולים בקצהה של השכונה. בשנות ה-20 המוקדמות של המאה ה-20 הוביל ג'ון איהלדר מאמצים לניצול חוקי האזור החדשים על מנת להשיג מגבלות על הבנייה בג'ורג'טאון לצורך שימור.
תעלת צ'ספיק ואוהיו חדלה מפעולתה רשמית ב-1924 ונמכרה לשירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית 14 שנים לאחר מכן. אזור קו המים שמר על אופיו התעשייתי במחצית הראשונה של המאה ה-20, עת ג'ורג'טאון הייתה מקום של תעשיית עץ, בטון, קמח ועיבוד בשר. בשנת 1949 נבנה בעיר כביש מהיר מעל רחוב K על מנת שיוכלו כלי רכב לעקוף את ג'ורג'טאון בדרכם למרכז העיר וושינגטון מהכניסה למחוז קולומביה.
בשנת 1950 חוקק החוק הציבורי 808 אשר ייסד את הרובע ההיסטורי של ג'ורג'טאון הישנה. החוק דרש כי יש להיוועץ בוועדה האמריקנית לאמנות יפה בכל שינוי, הרס או בנייה בתחומי הרובע.
בעת שהייתה העיירה היחידה במחוז קולומביה, הייתה ג'ורג'טאון למרכז האופנה והתרבות של המחוז. לאורך השנים התגוררה חלק מן האליטה של וושינגטון בג'ורג'טאון, לרבות ג'ון קנדי. גם כיום ג'ורג'טאון היא מהשכונות האמידות של וושינגטון, ומתגוררים בה פוליטיקאים ושתדלנים רבים. באזור קו המים של ג'ורג'טאון הופחה רוח חיים חדשה בשנת 2003, והוקמו בו מלונות יוקרה. בחלקיה המסחריים של ג'ורג'טאון חנויות סוחרים מתמחות וחנויות בוטיק.
גאוגרפיה
ג'ורג'טאון גובלת בשכונת בורליית ובפארק גלובר בצפון ותחומה על ידי נחל רוק במזרח ונהר פוטומק בדרום. בקצהה המערבי משתרע הקמפוס של אוניברסיטת ג'ורג'טאון. חלקים גדולים מהשכונה מוקפים בפארקים ירוקים המהווים אזור חיץ בינה לבין הפיתוח בשכונות הסמוכות לה ומספקים אזורים של פנאי ובילוי. השכונה ממוקמת על סלעים המשקיפים אל הנהר, אשר יוצרים מדרונות די תלולים ברחובותיה ההולכים מצפון לדרום. רחובות המסחר הראשיים של ג'ורג'טאון הם רחוב M ושדרת ויסקונסין, שחנויותיהם מושכות תיירים לאורך השנה.
תחבורה
חשיבותה התחבורתית של ג'ורג'טאון התבססה לאורך השנים בזכות מיקומה בנקודה הרחוקה ביותר שבה יכלו לשוט סירות במורד זרם נהר הפוטומק. גשר אמת המים, ובשלב מאוחר יותר גשר פרנסיס סקוט קי, חיבר בין ג'ורג'טאון לווירג'יניה. בטרם נבנה הגשר קישרו נתיבי מעבורת בין שני צדי הנהר. בשנת 1788 הוקם גשר מעל נחל רוק כדי לחבר בין רחוב הגשר, לימים רחוב M, לעיר הבירה הפדרלית. הגשר העתיק ביותר בעיר, גשר אבן החול, הממשיך את שדרת ויסקונסין לאורך תעלת צ'ספיק ואוהיו ואשר נבנה בשנת 1831, נפתח מחדש לתנועת רכב ב-16 במאי 2007, לאחר שיקום בעלות של 3.5 מיליון דולר. זהו הגשר היחיד שנשאר עומד על תלו מבין חמישה שנבנו בג'ורג'טאון על ידי חברת תעלת צ'ספיק ואוהיו.
אתרים
בג'ורג'טאון מספר אתרים היסטוריים אשר רשומים במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ומוגדרים כאתרים לאומיים היסטוריים. עם האתרים ההיסטוריים נמנים:
דב קרמר
דב קרמר (נולד ב-7 בפברואר 1965) הוא אתלט ישראלי בעבר, אלוף ישראל בריצות למרחקים בינוניים, בריצות למרחקים ארוכים, בריצת 3000 מטר מכשולים בריצות שדה ובריצת מרתון (מרתון טבריה).
קרמר החזיק בשיא הישראלי בריצת 10 ק"מ (על כביש) (28 שנים), בריצת 1500 מטר (14 שנים), בריצת 3000 מטר (19 שנים), בריצת חצי מרתון (4 שנים) ובריצת מרתון (9 שנים).
ביוגרפיה
קרמר התאמן בקבוצת איילות ובקבוצת הפועל חולון בהדרכתם של איליה בר זאב (1984 - 1990) ורפי וישניצר.
1986
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-27 ביולי 1986 סיים קרמר במקום רביעי בריצת 800 מטר בשיא אישי חדש של 1:52.23 דקות.
1988
בתחרות שנערכה בתל אביב ב-7 במאי 1988 זכה קרמר במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא ישראלי חדש של 3:42.97 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של רוני מעוז (3:43.07 דקות). חודש וחצי לאחר מכן, בתחרות שנערכה באאלסט שבבלגיה ב-25 ביוני הוא זכה במדליית ארד בריצת 3000 מטר בשיא ישראלי חדש של 7:55.0 דקות, שיפור לשיא בן ה-7 שנים של אריה גמליאל (7:55.7 דקות). שיא זה החזיק מעמד 19 שנים ונשבר על ידי איתי מגידי (7:54.11 דקות).
1991
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1991 זכה קרמר ב-4 מדליות זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:53.91 דקות, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:49.19 דקות, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:53.48 דקות ובריצת 3000 מטר מכשולים בשיא אישי חדש של 8:53.07 דקות, התוצאה השנייה בטיבה של אתלט ישראלי באותה העת.
1992
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1993 זכה קרמר ב-2 מדליות זהב, בריצת 10000 מטר בשיא אישי חדש של 29:42.76 דקות ובריצת מרתון בתוצאה של 2:20:37 שעות.
1993
בתחרות חצי מרתון שנערכה במילאנו שבאיטליה ב-3 באפריל 1993 קבע קרמר את התוצאה הטובה ביותר של אתלט ישראלי 1:03:56 שעות שיפור לשיא בן השנה של עמית נאמן (1:04:56 שעות). שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ונשבר על ידי היילה סטאין (1:03:43 שעות). באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה באותה שנה זכה קרמר ב-4 מדליות זהב, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:52.04 דקות, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:31.98 דקות, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:09.8 דקות ובריצת מרתון בתוצאה של 2:19:57 שעות.
1994
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1994 זכה קרמר ב-4 מדליות זהב, בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:53.09 דקות, בריצת 5000 מטר בתוצאה של 14:40.60 דקות, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 29:59.98 דקות ובריצת מרתון בתוצאה של 2:18:08 שעות.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי שבפינלנד ב-14 באוגוסט סיים קרמר במקום 22 בריצת מרתון בשיא ישראלי חדש של 2:15:45 שעות, שיפור לשיא ב ה-13 שנים של יאיר קרני (2:17:34 שעות). שיא זה החזיק מעמד 9 שנים ונשבר על ידי אסף בימרו (2:14:52 שעות).
1995
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בשנת 1995 זכה קרמר במדליית זהב, בריצת 10000 מטר בתוצאה של 30:51.76 דקות.
ציון גולן
ביוגרפיה
גולן נולד באשקלון ליוסף ויהודית בג'דלאן, שעלו ארצה בעליית על כנפי נשרים (מתימן לארץ ישראל). בילדותו, שלחו אותו הוריו אל המורי ושם למד קריאה וכללי ניקוד, וכן את הטעמים וההיגוי הנכון.
עם שחרורו מצה"ל, השתתף בפסטיבל שירי רבי שלום שבזי בסגנון עדת תימן "עורי צפון ובואי תימן" שנערך בהיכל התרבות בתל אביב ב-22 בפברואר 1977, לציון 350 שנה להולדת רבי שלום שבזי, שם שר את השיר "ראיתי בחלום" וזכה במקום השני.
Sd.Kfz. 4
ה-Sd.Kfz 4 (בגרמנית: Sonderkraftfahrzeug 4, בתרגום: 'כלי רכב בעל תכלית מיוחדת 4') הוא זחל"ם שפותח על ידי הוורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה, הכלי יוצר על אותו רעיון תכנון של מרצדס-בנץ L4500R.
פיתוח
ה-SdKfz 4 פותח לאחר פלישת הנאצים לברית המועצות ב-1941 על מנת להתמודד עם הקרח והבוץ, הרכב שימש בעיקר להספקה לצבא הנאצי. הרכב היה מבוסס על מרצדס-בנץ L4500R (4X2). עד שנת 1944 יוצרו סה"כ 22,500 זחל"מי מולטייר, ש־1480 מהם היו Sd.Kfz. 4, Sd.Kfz. 3 ו־Sd.Kfz. 2. ב-1943 אופל קיבלה הזמנה ליצור SdKfz 4 עם משגרי פאנצרוופר 42 15 ס"מ כ-300 יחידות יוצרו. בגלל המשקל הכבד של הפאנצרוופר 42 15 ס"מ הוא היה כבד כול כך וזה גרם לעומס על המנוע מה שגרם לכלי להגיע עד 40 קמ"ש מקסימום. רוב הSdKfz 4 השתמשו במערכת הילוכים בריטית של הטנק קארדן לויד והשאר השתמשו במערכת ההילוכים של הפאנצר סימן 2. המנוע בעל ה־6 צילינדרים פעל על 6 הילוכים, 5 קדימה ו-1 אחורה. כל זחל"ם צויד בנוסף ברדיו FuG Spr G f. ה־sd.kfz 4 צויד רק ב־MG 34 או MG 42 עם יכולת סיבוב עד 270° מעלות והגבהה מ-12° ועד 80°.
ציון גולן
ביוגרפיה
תקליט הבכורה של גולן יצא בשנת 1980 כאלבום כפול. שני התקליטים זכו להצלחה בזכות הלהיט "עדן עדן". אחריהם הוציא תקליטים נוספים בתימנית-יהודית וזכה להצלחה רבה. בשנת 1982 השתתף ב"פסטיבל הדיואן" וזכה במקום הראשון עם שירו "יא הזלי" בהפרש קולות גדול מהמקום השני.
בשנת 1983 נשא גולן לאשה את כוכבה עמרני, לה הקדיש את השיר "באסם אללה", בו מופיע המשפט "לקית אלחאליה בנת אלעמרני" (מצאתי את היפה לבית עמרני). שיתוף פעולה פורה במיוחד נוצר בין ציון לבין אמה של כוכבה, נעמי עמרני, שאחראית לכמה מלהיטיו הגדולים, כגון "אבא-שמעון", "כילי נסאני" ועוד.
ב-27 בפברואר 1996 נערך ערב הוקרה לרגל צאת אלבומו ה-13 "סלאם סלאם". ערב זה הוקלט ויצא על גבי קלטת וידאו בשם "ציון גולן – בהופעה חיה".
ב-28 ביוני 2001 השיק את ספרו "זמירות ציון", הכולל את מרבית שיריו עם ניקוד, תרגום ותווים. כמו כן הושק אלבום כפול הנושא את אותו השם, אשר כולל בתוכו דואטים עם הזמרים שלום צברי, אהרון עמרם ודקלון. כן הוקלטה מחרוזת משיריו המבוצעת על ידי כמה מאמני המוזיקה הים תיכונית והתימנית.
ב-22 באפריל 2008 בחול המועד פסח תשס"ח, השיק גולן את אלבומו "שמעתי מפאתי תימן", בערב מיוחד שנערך לרגל 30 שנות זמר שלו, בו נטלו חלק מיטב אמני הזמר הים תיכוני והתימני. בערב זה הושקו גם חמישה תקליטורי DVD שהוציאו "האחים ראובני" ובו לקט מהופעותיו של גולן מהשנים האחרונות. שניים מתוכם הם למעשה המופע שנערך לכבודו בסינרמה בתל אביב, שיצא כבר על גבי קלטת וידאו.
בשנת 2012 הוציא גולן אלבום בשם "אלף מברוק", הכולל 11 שירים, ביניהם דואט עם הזמר יניב בן משיח.
בשנת 2016 הוציא ציון גולן אלבום כפול בשם "בך אבטח". כמו כן הוציא את ספרו השני "זמירות ציון חלק ב'".
בחודש יולי 2018 הוזמן גולן להופיע בבירת ירדן, עמאן, בפני קהל שכולו ערבי מוסלמי מתימן במסגרת חתונת פאר של פוליטיקאי תימני.
במשך השנים 2016-2020 הוציא לאור ציון גולן מספר סינגלים ובהם דואטים ושיתופי פעולה עם אמנים רבים, בהם רביד כחלני, צפריר יפרח, דיסקרייב, אודי דמארי, חזי פניאן, אבי סינואני, מומין ססלר, אביהו מדינה, ישי לוי ועוד.
בשנת 2021 הופק האלבום אנא ימני שבו ציון שיתף פעולה עם שורה של מעבדים ומפיקים מוזיקליים שתרמו מכישרונם ליצירת אלבום מגוון בשלל סגנונות.
בשנת 2021 הוציא את האלבום ה-32 שלו במספר, "אנא ימני", אשר כלל את הדואטים "אהלן וסהלן" עם ישי לוי ו"דורי יא חמאמה" עם אביהו מדינה.
בספטמבר 2021 הוציא את הדואט "ברכי נפשי" בשיתוף עם הזמר והמלחין סגיב כהן למילים שכתב אביגדור קהלני, ללחן של סגיב כהן.
יצחק בן ישראל (בגדאד)
שירתו אינה בנויה במשקל השירה הספרדית. השירים שהשתמרו ממנו הם בעיקר ווידויים ותוכחות.
מהרח"ו מביא בשער הכוונות שהאר"י לא היה אומר את הווידויים שחיברו רבי יצחק בן ישראל, וגם לא את שאר הפיוטים המאוחרים (אלא רק פיוטים קדומים כגון אלה שחיבר רבי אלעזר בירבי קליר). על כך מעיר רבי שמואל ויטאל שאביו היה אומר את הווידויים האלה כשהיה שליח ציבור.
זכריה סיטשין
זכריה סיטשין (ברוסית: Заха́рия Си́тчин; באנגלית: Zecharia Sitchin; 11 ביולי 1920 – 9 באוקטובר 2010) היה סופר יהודי אמריקאי, ישראלי לשעבר, יליד אזרבייג'ן, אשר כתב 13 ספרים, רובם רבי מכר, שתורגמו ל-25 שפות לפחות. התזה שלו בספריו, המתבססת על תרגום שלו לחרסים שומריים עתיקים, היא שהאלים הקדומים מהמיתולוגיה השומרית, היו אסטרונאוטים קדומים (חוצנים), שביקרו בכדור הארץ וקידמו את האנושות למצבה הנוכחי, על ידי מניפולציות גנטיות שעשו ב-DNA של האדם.
קורות חיים
סיטשין נולד ב-1920, למשפחה יהודית בבאקו בירת אזרבייג'ן הסובייטית. המשפחה עלתה לארץ ישראל המנדטורית, ובה הוא גדל, חי ועבד כעיתונאי וכעורך עיתונות עד גיל 32. בתקופה זו גם למד וקיבל תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת לונדון. נישא ב-1941 ונולדו לו שתי בנות.
ב-1952 היגרה המשפחה לארצות הברית, התיישבה בניו יורק, ובה הוא חי וכתב עד מותו ב-2010.
כתיבתו
ב-1976 כתב סיטשין את פירושיו לכתבי שומר העתיקה, בהם טען כי תרבות חוצנית שמוצאה מכוכב לכת בשם "ניבירו" השפיעה על התפתחותה של התרבות השומרית, וכי האלים השומרים, המכונים "אנונקי", היו למעשה גזע של חוצנים. לטענתו חוצני "ניבירו" נחתו על כדור הארץ לפני כ-450 אלף שנים, והקימו מרכז גדול באזור של שומר דאז, איראן-עיראק של היום. סיטשין טען גם, כי אנשי שומר ידעו ש"ניבירו" הוא כוכב הלכת ה-12, וכי הוא מקיף את השמש אחת ל-3,600 שנים, ולפיכך הידע שלהם באסטרונומיה אודות מערכת השמש נחשב לטענתו למתוחכם במיוחד יחסית לתקופה בה חיו. סיטשין התבסס על כתבי התנ"ך כחיזוק לטענותיו בפירוש הכתבים השומריים (למשל על ).
ספריו של סיטשין נמכרו במיליוני עותקים ברחבי העולם. עם זאת, רעיונותיו אינם מקובלים כלל בקרב מדענים וחוקרים באקדמיה, והם נתפסים כפסבדו מדע וכסיפורים בדיוניים שסיטשין בדה מליבו. סיטשין לא היה היסטוריון או מדען מוסמך; מתודולוגיית המחקר שלו לפיה פירש את כתבי השומרים, וכן טענותיו האסטרונומיות והמדעיות שלקו בחוסר דיוק רב, ספגו ביקורת רבה.
מרטינוס פרטוריוס
מרטינוס וסל פרטוריוס (בהולנדית: Marthinus Wessel Pretorius; 17 בספטמבר 1819 – 19 במאי 1901) היה מדינאי אפריקאנרי אשר כיהן לפרקים ולעיתים במקביל כנשיא הרפובליקה הדרום אפריקאית ומדינת אורנג' החופשית.
קורות חייו
פרטוריוס נולד בעיירה קטנה בשוליה המזרחיים של מושבת הכף הבריטית, למשפחת חוואים. בשנת 1838, בעודו בן 19, יצא עם שאר משפחתו ועם אפריקאנרים רבים אחרים לטרק הגדול. אביו, אנדריס פרטוריוס, היה אחד מהמנהיגים המאוחרים של הטרק הגדול, ובמסגרתו הם נדדו ברחבי דרום אפריקה של ימינו על פני מאות קילומטרים וניהלו קרבות שונים מול האוכלוסייה הילידית השחורה. לאחר הקמת רפובליקת נטאליה, שאביו היה מנהיגה העיקרי, הוא קבע את מגוריו בפיטרמריצבורג בירתה, ושם התחתן בשנת 1841. עם סופה של הרפובליקה בשנת 1845, עזב עם אביו צפונה.
בשנת 1853 נפטר אביו של פרטוריוס, ועקב כך הפך בעיני רבים ליורשו הטבעי בהנהגת העם האפריקאנרי. הדבר סייע לו בשנת 1857 להיבחר לנשיא הראשון של הרפובליקה הדרום אפריקאית, המדינה האפריקאנרית העיקרית שהוקמה בדרום אפריקה. כשלוש שנים מאוחר יותר, בעודו מכהן כנשיא מדינתו, בראשית שנת 1860 רץ פרטוריוס לבחירות לנשיאות במדינת אורנג' החופשית, שכנתה מדרום של הרפובליקה הדרום אפריקאית. הוא זכה, והחל לכהן במקביל כנשיא בשתי המדינות. מצב יוצא דופן זה נמשך כשמונה חודשים, עד ספטמבר אותה השנה, אז הודח ממשרת נשיא הרפובליקה הדרום אפריקאית. עם זאת, הוא המשיך לכהן כשלוש שנים נוספות כנשיא מדינת אורנג' החופשית.
בשנת 1863 פרש פרטוריוס מתפקידו וחזר לרפובליקה הדרום אפריקאית, שם נבחר מחדש לנשיאות כשנה לאחר מכן. בשבע השנים הבאות, עד שלהי שנת 1871, כיהן פרטוריוס כנשיא הרפובליקה הדרום אפריקאית, אז הזדמן לו גם להטביע את עיקר חותמו ההיסטורי. פרטוריוס זכה לבסוף גם לתקופת כהונה שלישית כנשיא הרפובליקה במהלך שנות מלחמת הבורים הראשונה, אז כיהן בטריומווירט יחד עם פול קרוגר ופיט ג'וברט בין השנים 1880 ו-1883.
עונת 1963/1964 בפוטבול ליג
עונת 1963/1964 הייתה העונה ה-65 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-24 באוגוסט 1963 והסתיימה ב-29 באפריל 1964. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה, בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. סטוק סיטי וצ'לסי היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
ליברפול זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו בולטון וונדררס ואיפסוויץ' טאון. במקומן לליגה הבכירה עלו לידס יונייטד וסנדרלנד.
כדורגלנים מצטיינים
ג'ימי גריבס מטוטנהאם הוטספר כבש 35 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם הרביעית בקריירה ובעונה השנייה ברציפות.
בובי מור מוסטהאם יונייטד זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית.
הפרוטה
פרסום הסיפור
לקראת פרסום הסיפור לראשונה שלח ברל כצנלסון, עורך "דבר", מסר לעגנון:
הסיפור הודפס בכרך "בשובה ונחת: סיפורי אגדות", שיצא לאור בהוצאת שוקן בברלין בשנת 1935, ואחר כך בכרך "אלו ואלו", במהדורת 1953 של כל סיפורי ש"י עגנון, במסגרת מקבץ של שלושה סיפורים הקרוי "סיפורים של שבת".
תרגום לגרמנית של הסיפור, בתרגומה של ה. טורנובסקי-פינר, הופיע בתחילת 1936 בכתב העת "יידישה רונדשאו" (גיליון 102).
בשנת 1938 פרסמה "הליגה למען השבת" חוברת "שבת לנוער", בעריכת הרב ד"ר יעקב נאכט, ובין הסיפורים והמאמרים שבה נכלל גם הסיפור "הפרוטה".
עלילה
הסיפור הוא, כפי שמתאר משפט הפתיחה שלו, "מעשה בעני אחד שחזר בליל שבת מבית הכנסת לביתו וראה פרוטה בדרך". אף ששמח למציאת הפרוטה וחשב כיצד יוכל ליהנות ממנה, לא נגע בה העני, לשם שמירת השבת. בבוקר, כשהלך לבית הכנסת, שוב ראה העני את המטבע, שהפעם היה מעה של כסף. גם הפעם לא נגע העני במטבע. בחזרתו מבית הכנסת לביתו ראה העני את המטבע, שהפעם נראה לו כמטבע זהב, וההסבר לכך: "אם מעשה כשפים אין כאן יש כאן מעשה החמה, שחמה של צהרים זורחת על הפרוטה והיא נראית כזהב". בדרכו לתפילת מנחה נמנע העני מלעבור ליד המטבע, מחשש שיצרו יגבר עליו. לאחר התפילה הלך בכל זאת להביט במטבע, "מצאה מונחת במקומה, ולא מטבע אחת הייתה אלא מטבעות הרבה היו". לא התפתה העני ליטול מהמטבעות, וחזר לבית הכנסת לתפילת ערבית. לאחר התפילה, במוצאי שבת, חזר העני אל המטבע ומצא שם דינרים הרבה, ומילא בהם את כיסיו. הסיפור מסתיים במילים: "מכאן ולהבא לא הייתה השבת חסרה כלום. בשביל ששמר שבת אחת מעוני, זכה לשמור שבתות הרבה מעושר".
עיבוד לתיאטרון
בשנת 2007 העלה "תיאטרון מראה" את ההצגה "מעשיות ומעשים", על פי שלושה סיפורים של עגנון: "הפרוטה", "מעשה העז" ו"מאויב לאוהב".
Rocks and Honey
Rocks and Honey (בעברית: סלעים ודבש) הוא אלבום האולפן ה-16 של הזמרת הוולשית בוני טיילר. הוא יצא לאור ב-8 במרץ 2013, על ידי חברות תקליטים שונות. מתוך האלבום יצא הסינגל "Believe in Me", איתו ייצגה טיילר את הממלכה המאוחדת באירוויזיון 2013. בנוסף, יצאו שני סינגלים נוספים.
האלבום הגיע למקום ה-13 במצעד האלבומים העצמאיים של חברת המצעדים הרשמית.
רקע והפקה
האלבום הופק על ידי דייוויד הוף ויצא בסמוך לאירוויזיון 2013, מה שגרם לכך שהוא זכה להצלחה רבה ברחבי העולם. הביקורות כלפיו היו חיוביות מאוד, תוך שהוא הפך לאחד מהאלבומים האהובים ביותר של טיילר על מבקרי המוזיקה. ב-So So Gay הוא קיבל ציון של חמישה כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
ב-Entertainment Focus וב-Music-News קיבל דירוג של ארבעה כוכבי זהב, בעוד שב-The Yorkshire Times קיבל דירוג של חמישה כוכבי זהב.
ירושה (תכנות)
בתכנות מונחה-עצמים, ירושה (באנגלית: Inheritance) הוא מנגנון המבסס אובייקט על אובייקט אחר שמשמש לו כאב טיפוס, כך שהאובייקט הנגזר יורש את המאפיינים והפעולות של אובייקט האב טיפוס. המימוש הנפוץ של הגדרה זו היא בעזרת מחלקות. מחלקה יכולה לקבל בירושה תכונות והתנהגות של מחלקת-האם שלה (נקראת גם "מחלקת-על", "מחלקת-אב" או "מחלקת בסיס"). היחסים בין מחלקות מגדירים היררכיה של מחלקות. מנגנון הירושה מסייע במידול של תחומים בדרך דומה לזאת המוגדרת באופן "טבעי" על ידי העוסקים בהם.
לדוגמה, אם ריבוע הוא סוג-של (או מקרה פרטי של) מצולע, ניתן להגדיר יחס ירושה בין המחלקה מרובע למחלקה מצולע; על פי רוב, אובייקט של המחלקה היורשת (מרובע) יתמוך בכל הפעולות המוגדרות על מצולע כלשהו, ובנוסף יתמוך בפעולות נוספות, המיוחדות למרובע. בדומה, ניתן להגדיר יחס ירושה בין המחלקה ריבוע למחלקה מרובע.
על פי רוב, ירושה גוררת ניתנות-להחלפה: בכל מקום בתוכנה שבו ניתן להשתמש באובייקט השייך למחלקה א', ניתן להשתמש באובייקט השייך למחלקה ב', היורשת ממחלקה א' ישירות או בעקיפין (עם זאת, ירושה פרטית או מוגנת, בשפות המאפשרות זאת, איננה גוררת ניתנות-להחלפה באופן כללי). דרישה זו גוררת הגבלות על יחס הירושה, בעיקר בשפות בעלת מערכת טיפוסים סטטית: למשל, אם המחלקה מצולע כוללת פעולת "הוסף צלע" המשנה את האובייקט הנוכחי, אזי המחלקה מרובע איננה יכולה לרשת ממנה, כיוון שלא ניתן להוסיף צלע למרובע כך שהוא יישאר מרובע.
ירושה מרובה
ישנן שפות (למשל פייתון או ++C) המאפשרות למחלקה לרשת ממספר מחלקות שונות. ירושה מרובה מאפשרת גמישות, אך טומנת בחובה בעיות של יעילות ושל רב משמעות במקרה של "ירושת יהלום" (נקראת לעיתים "יהלום המוות"): מחלקה א' יורשת ממחלקות ב' וג', ושתיהן יורשות ממחלקה ד'. בשל כך מנגנון זה איננו נתמך בשפות אחרות (כגון ג'אווה או #C), ובמקומו מתאפשרת ירושה בודדת של מחלקות, וירושה מרובה של "ממשקים": מחלקות שאינן כוללות מימוש, אלא רק הצהרה על אוסף הפעולות הנתמך. בירושה מרובה מסוג זה אין בעיה של ירושת יהלום.
פולימורפיזם והמרה
מנגנון הירושה מאפשר למחלקות הבנים לממש פעולות כפי שהן נקראות במחלקות האב, אך באופן שונה לחלוטין מכפי שהן ממומשות במחלקת האב. טכניקה זאת נקראת דריסה (באנגלית: Override). לדוגמה, ניקח "גיבור-על" כללי, ומקרה פרטי שלו - סופרמן. קטע הקוד הבא מגדיר את המחלקות המתאימות בשפת התכנות Java (המילה extends מציינת ירושה):
הקריאה האחרונה למתודה usePowers היא חוקית, כיוון שסופרמן הוא סוג-של גיבור על; מתוך הקוד של usePowers תיקרא המתודה המתאימה של סופרמן, ויודפס הטקסט המתאים עבור סופרמן. כל זאת, על אף שבמתודה זאת המשתנה hero מוגדר כמשתנה מטיפוס SuperHero ולא כמשתנה מטיפוס SuperMan.
אלן ז'ופה
אלן מארי ז'ופה (בצרפתית: Alain Marie Juppé; נולד ב-15 באוגוסט 1945) הוא מדינאי צרפתי שמרני שכיהן בתפקידו האחרון כשר החוץ של צרפת בשנים 2011 – 2012. בעבר כיהן גם כראש ממשלת צרפת, בשנים 1995 – 1997 תחת הנשיא ז'אק שיראק, וכן כשר ההגנה בשנים 2010 – 2011. לפני תפקידים אלה כיהן גם כשר החוץ בשנים 1993 – 1995, וכן כשר האוצר ודובר הממשלה בשנים 1986 – 1988. ז'ופה נמצא במחנה המתון והמרכזי של מפלגת הרפובליקנים בצרפת, ומחזיק בעמדות פרו-ארופאיות וניציות מבחינת ביטחון לאומי.
נשיא אבחזיה
נשיא אבחזיה הוא ראש המדינה וראש הרשות המבצעת שלה.
התפקיד
הנשיא נבחר בבחירות כלליות, שוות וישירות על ידי בעלי זכות הבחירה במדינה לתקופה של חמש שנים, עם אפשרות לבחירה לתקופת כהונה אחת נוספת לתפקיד. הוא נבחר לכהונתו ביחד עם סגן נשיא, המתמודד על התפקיד יחד עם המועמד לנשיאות.
הארמנים הסמויים
הארמנים הסמויים או ארמנים מוסלמים (באנגלית: Hidden Armenians) הוא כינוי לאוכלוסייה טורקית בדרום־מזרח טורקיה, שמוצאה בארמנים נוצרים שהתאסלמו במהלך מלחמת העולם הראשונה, כדי להינצל מרצח העם הארמני.
רקע
בתחילת מלחמת העולם הראשונה קיוו הרוסים להמשיך במסע הכיבושים והסיפוח של טריטוריות עות'מאניות ובמיוחד אלה המאוכלסות ברובן או בחלקן בנוצרים. הארמנים, שהיו נוצרים וראו באימפריה הרוסית את הסיכוי שלהם לקבלת אוטונומיה, זכרו עדיין את הטבח החמידאי, אהדו את המטרות הרוסיות ופעלו ברוח התנועה הארמנית לשחרור לאומי. היו לא מעט ארמנים עות'מאנים שהושיטו סיוע ממשי לצבא הרוסי. חיילים ארמנים-עות'מאנים ערקו עם נשקם מהצבא העותמאני וזנבו בכוחות העותמ'אנים הטורקים, היו ארמנים ששימשו מורי דרך לכוחות הרוסים וארמנים אחרים התגייסו ליחידות מתנדבים בצבא הרוסי וצוידו בנשק צרפתי, כדי להילחם נגד האימפריה העות'מאנית.
השלטונות העות'מאניים הגיבו בתקיפות. ההנהגה הארמנית באיסטנבול הוצאה להורג והצבא העות'מאני החל לסלק את הארמנים מהאזורים הקרובים לגבול עם רוסיה, בדרום מזרח אנטוליה. ביצוע הטיהור האתני היה אכזר ויצר את רצח העם הארמני, כשהדרך היחידה הפתוחה בפני הארמנים של אותו אזור להינצל הייתה התאסלמות. חלקם אכן התאסלמו ואחרים, בעיקר נשים וילדים, אולצו להתאסלם.
הארמנים הסמויים
לפי נתונים של חבר הלאומים כ-95,000 ארמנים התאסלמו באותה תקופה. צאצאי אותם הארמנים שהתאסלמו, כונו על ידי היסטוריונים בשם "הארמנים הסמויים". חלק מהארמנים הסמויים מנסים לחזור וללמוד את המורשת הארמנית של אבותיהם, אך רק מעטים מהם מוכנים לעשות את הצעד הנוסף ולהתנצר.
אורתופטיסט
אורתופטיסט הוא מומחה לבדיקת תנועות העיניים, כושר המיקוד ופזילה. האורתופטיסט מאבחן את הפזילה ויכול להציע טיפול שאיננו טיפול ניתוחי כמו טיפול בפריזמות, משקפיים וכדומה. כמו כן יכול האורתופטיסט להציע תרגילי עיניים לחיזוק יכולת המיקוד. תחום אחר בו יכול האורתופטיסט לסייע הוא טיפול בעין עצלה.
האורתופטיסט עובד בשיתוף פעולה עם רופא העיניים, ואיננו מטפל בילד באופן עצמאי. בישראל קיים בית ספר לאורתופטיקה במסגרת בית הספר למקצועות הבריאות באוניברסיטת תל אביב. האורתופטיקה היא תחום רפואי מוכר על ידי משרד הבריאות ועבודתו של האורתופטיסט מותנית בקבלת רישיון ממשרד הבריאות.
ארכאיזם
ארכאיזם היא מילה שיצאה משימוש של דוברי השפה באופן כללי, אך עדיין דוברי השפה משתמשים בה כחלק מניב.
נג'קמראש
נג'קמראש (בהונגרית: Nagykamarás) הוא כפר קטן בנפת מזקובאצ'האזה שבמחוז בקש בדרום מזרח הונגריה.
תסחיף שומן
תסחיף שומן הוא תסחיף שנוצר בדרך כלל בעקבות טראומה גופנית כגון שברים בעצמות ארוכות, חבלה ברקמות רכות וכוויות.
בניגוד לתסחיף הנוצר מקריש דם, תסחיפי שומן הם קטנים ומרובים ולכן גורמים להשפעה גופנית רחבה. התסמינים בדרך כלל מופיעים 1-3 ימים לאחר פציעה טראומטית ומתחלקים לתסמינים ריאתיים (קוצר נשימה, היפוקסמיה), נוירולוגים (אי שקט, דליריום או תרדמת) והמטולוגים (אנמיה, טסיות נמוכות). הסינדרום מופיע לעיתים קרובות יותר בשברים סגורים של האגן ושל עצמות ארוכות. הופעת פטכיות על העור נחשב תסמין מאפיין בלעדי של הסינדרום אבל מופיע רק ב-20-50% מהמקרים.
ייתכן גם מצב של תסחיף שומן שאינו לאחר טראומה כגון בעקבות כוויות או כבד שומני.
נג'קמראש
כמו יישובים רבים באירופה גם מספר התושבים בנג'קמראש נמצא בירידה. בשנת 1990 חיו בכפר 1,842 תושבים, ובשנת 2021 רק 1,146 תושבים.
יונסון
ראו גם
}}
ניסוי ATLAS
ניסוי ATLAS (ראשי תיבות של A Toroidal LHC ApparatuS) הוא אחד משבעת גלאי החלקיקים (ALICE, CMS, ATLAS, TOTEM, LHCb, LHCf ו-MoEDAL) במאיץ ההדרונים הגדול – LHC במרכז לחקר פיזיקת חלקיקים CERN שעל גבול צרפת-שווייץ.
הניסוי הוקם במטרה לשפוך אור על תאוריות חדשות בנוגע לתורת החלקיקים מעבר למודל הסטנדרטי. בתוך גלאי ה-ATLAS נפגשות שתי אלומות פרוטונים המגיעות מכיוונים מנוגדים ומתנגשות זו בזו. כתוצאה מההתנגשות נפלטים חלקיקים מוכרים שונים שבאמצעותם ניתן להבחין ולזהות חלקיקים חדשים שטרם נראו.
גלאי ה-ATLAS מעוצב בצורה גלילית באורך של 46 מטרים, בקוטר של 25 מטרים ושוקל כ-7,000 טון. בתוך הגלאי שרועים כבלים באורך כולל של 3,000 קילומטרים והושקעו בבנייתו כ-550 מיליון פרנקים שווצריים. בניסוי משתתפים כ- 3,000 מדענים (מתוכם 1,000 סטודנטים בוגרים) מ-38 מדינות שונות ומ-174 אוניברסיטאות ומעבדות ברחבי העולם.
רכיבי הגלאי
גלאי ה-ATLAS עצמו מורכב ממיליוני חיישנים השייכים לארבעה אזורי גילוי עיקריים:
בוזון היגס
הבוזון אותו ניבאו פיטר היגס ופרנסואה אנגלר הידוע בקרב הציבור גם כ"חלקיק אלוהי", הוא חלקיק שפיזיקאים טוענים כי הוא אבן היסוד הבסיסית ביותר של החומר- הדבר שקובע למעשה את מסת החומר.
במילים אחרות, בוזון ההיגס הוא חלקיק שמייצר מסביבו שדה כוח, שגורם לחלקיקים האלמנטריים, פוטונים וקווארקים, שנעים באותו שדה להרגיש תחושה של כבדות- כלומר: שיש להם מסה. אותה מסה, למשל של פרוטון, הבנוי משלושה קווארקים, לא נובעת מההיגס, אלא מהבוזונים - גלואונים. באותו האופן, כפי שאדם מרגיש כשהוא צועד בשלג במקום באוויר, והשלג, לצורך העניין, הם שדה הכוח של החלקיק. האדם מרגיש תחושה של כבדות, קשה יותר ויותר ללכת, כאילו שהמסה שלו גדולה יותר. החלקיק מייצר מסה עבור החלקיקים היסודיים המוכרים בטבע, כגון האלקטרון, המיואון והקווארקים.
אחת הסיבות העיקריות לבניית מאיץ ה-LHC ב-CERN היא הרצון לחקור את חלקיק ההיגס באמצעות התנגשויות של פרוטונים באנרגיות גבוהות.