cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
נבחרת סנגל בכדורגל
מונדיאל 2002
במונדיאל 2002 שנערך בקוריאה הדרומית ויפן, סנגל הוגרלה לשחק בשלב הבתים עם צרפת, דנמרק ואורוגוואי. סנגל שיחקה מול צרפת במשחק הפתיחה של המונדיאל. משחק זה עורר התרגשות בסנגל מפני שהמדינה הייתה קולוניה צרפתית במשך שנים ורוב הסגל של נבחרת סנגל באותו מונדיאל הגיעו מהליגה הצרפתית. אחד השחקנים הבולטים במשחק הפתיחה נגד צרפת היה השחקן פטריק ויירה, יליד סנגל. ויירה, אחד השחקנים הטובים שיצאו מסנגל אם לא הטוב ביותר שבהם, שיחק דווקא בצד הצרפתי במשחק. אף על פי שנולד בסנגל עבר לנבחרת צרפת בגלל היותה של סנגל קולוניה של צרפת. במשחק עצמו הדהימה סנגל את אלופת העולם ואלופת אירופה וניצחה אותה בתוצאה 0-1 משער של הקשר פאפא בובה דיופ. נבחרת סנגל המשיכה בתיקו 1-1 מול דנמרק וסיימה את שלב הבתים בתיקו דרמטי 3-3 מול אורוגוואי לאחר שסנגל הובילה כבר 0-3 משער בבעיטת עונשין מ-11 מטרים של חלילו פדיגה ומצמד של דיופ. אורוגוואי השוותה בדקות הסיום. מיקומה של סנגל במקום השני בבית הוביל אותה למשחק שמינית הגמר מול נבחרת שוודיה שסיימה במקום הראשון בבית מספר 6. במשחק עצמו הובילה שוודיה אך צמד של אנרי קמארה, השני מהם שער זהב בהארכה, הפך את התוצאה ל-1-2 ושלח את שחקני סנגל לשלב רבע הגמר. בכך הייתה סנגל לנבחרת האפריקאית השנייה שמגיעה לשלב זה (והראשונה מאז קמרון במונדיאל 1990) ברבע הגמר הפסידה סנגל לטורקיה 1-0 בהארכה משער זהב של איהן מנסיז. אל חג'י דיוף נבחר לאחד ממצטייני הטורניר.
מונדיאל 2018
16 שנים לאחר הופעתה הקודמת במונדיאל, הצליחה סנגל להעפיל למונדיאל 2018. היא פתחה את משחקיה בניצחון 1-2 על פולין ובהמשך סיימה בתיקו 2-2 עם יפן. במשחקה האחרון, סנגל הפסידה לקולומביה 1-0 ובכך סיימה במקום השלישי בבית, כאשר יפן מסיימת במאזן זהה כמותה, אך מקדימה אותה בגלל קריטריון "המשחק ההוגן" עקב צבירת כמות כרטיסים צהובים נמוכה יותר מזו של סנגל בסך כל משחקי הבית. בכך הפכה סנגל לנבחרת הראשונה בתולדות המונדיאל אשר מודחת בעקבות קריטריון "המשחק ההוגן".
גביע אפריקה לאומות 2019
בגביע אפריקה לאומות 2019, סנגל גברה בשלב הבתים על טנזניה, הפסידה לאלג'יריה והביסה את קניה על מנת לעלות לשמינית הגמר מהמקום השני בבית. בשלבי ההכרעה גברה סנגל בתוצאה 0-1 על אוגנדה, בנין ותוניסיה (כאשר את תוניסיה היא מנצחת אחרי הארכה). במשחק הגמר שוב פגשה סנגל את אלג'יריה וגם הפעם הפסידה לה 1-0. בכך סיימה סנגל במקום השני באליפות אפריקה בפעם השנייה בתולדותיה.
גביע אפריקה לאומות 2021
בגביע אפריקה לאומות 2021, סנגל גברה על זימבבואה 0-1 ולאחר מכן סיימה בתיקו 0-0 עם גינאה ועם מלאווי. סנגל העפילה לשמינית הגמר מהמקום הראשון בבית למרות שהבקיעה רק שער אחד בשלב הבתים. בשמינית הגמר גברה סנגל על כף ורדה 0-2 וברבע הגמר גברה על גינאה המושוונית 1-3. בחצי הגמר גברה סנגל על בורקינה פאסו 1-3 והעפילה לגמר אליפות אפריקה בפעם השלישית בתולדותיה. במשחק הגמר סיימה סנגל בתיקו 0-0 עם מצרים וניצחה 2-4 בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים. בכך זכתה סנגל באליפות אפריקה לראשונה בתולדותיה.
מונדיאל 2022
סנגל העפילה למונדיאל 2022 בפעם השנייה ברציפות. את שלב הבתים סנגל פתחה בהפסד 2-0 להולנד, אך בהמשך גברה על המארחת קטר 1-3 ובמשחק המכריע על ההעפלה לשמינית הגמר גברה על אקוודור 1-2, במשחק בו הייתה חייבת לנצח על מנת להעפיל לשמינית הגמר. בשמינית הגמר הובסה סנגל 3-0 על ידי אנגליה והודחה.
סגל שחקנים
סגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2022 (ההופעות והשערים מעודכנים ל-27 בספטמבר 2022):
שיאי שחקנים
נכון ל-31 ביולי 2023.
אורות (כתב עת)
אורות הוא כתב עת ספרותי ישראלי, היוצא לאור מאז שנת 2007 בהוצאת "אורות הכרך". מטרת כתב העת היא להעשיר את התרבות הישראלית ביצירות מקוריות המושפעות מגדולי התרבות העולמית. באורות מתפרסמים סיפורים קצרים, שירים, סיפורים מאוירים, תצלומים, מסות ותרגומים.
עורך אורות הוא הסופר והמתרגם יונתן דורי. מייסדי כתב העת הם יונתן דורי ודינה שטנר. בין השנים 2008–2013 ערכה את כתב העת המשוררת והמתרגמת טל ניצן.
אתר האינטרנט של אורות פועל במקביל לכתב העת המודפס, ומקדם יצירה מתחומי המוזיקה והאמנות הפלסטית, וידאו ארט ועוד. כך למשל, לצדו של גיליון שייקספיר פורסמו גם יצירות מוזיקליות שעסקו בתימות שייקספיריות, וגיליון קפקא כלל סרטון אנימציה והפקת אופנה.
גיליונות
עד כה הופיעו 12 גיליונות:
בן ציון גרשוני
אלתר בן ציון גרשוני (י"א בתשרי תר"ע, 25 בספטמבר 1909 – כ"ט בטבת תשנ"ו, 21 בינואר 1996) היה סופר ומשורר עברי. היה פעיל באגודת הסופרים והמשוררים הדתיים, וכתב שירים וסיפורים קצרים רבים לכתב העת של האגודה, מבוע, לעיתון לנוער "זרקור" ולכתבי-עת אחרים. חיבר ופרסם גם ספרים של סיפוריו ושיריו.
תולדות חייו
נולד כבן ציון רומנוב בכפר ליובוניץ' (ליובוניצ'י ) שבאזור מינסק, ברוסיה הלבנה (בעת הולדתו בתחום המושב של האימפריה הרוסית), למרים מלכה לבית שטופלר ולישראל גרשון. סבו, הרב שלום שכנא רומנוב, היה רב בקליצ'ב, וחיבר ספר בקבלה בשם "שר שלום". בגיל צעיר נתגלה כחולני, ועל כן נוסף לו השם "אלתר" [זקן] כסגולה לאריכות ימים. למד ב"חדר מתוקן", וכך הכיר את העברית מגיל 3. כבר בגיל 8 חיבר שיר, שהוקרא בחתונה. בקטנותו התייתם מאביו, ואמו שלחה אותו (בהיותו בן 15) לישיבת תומכי תמימים בקרמנצ'וג. לאחר מכן למד בישיבה מחתרתית במינסק, שבה לימד ראש הישיבה הרב יהושע צימבליסט, ובה למדו גם הרב משה צבי נריה ואחיו, וכן הרב שאול ישראלי.
עלה לארץ ישראל ב-1932, בסיוע יקטרינה פשקובה, אשתו של מקסים גורקי, ולמד בישיבת חברון, עד נישואיו ב-1943. בישיבה זו היה 'רב פורים' באחת משנות לימודיו שם. באותה תקופה החל לכתוב תחת שם העט בן ציון גרשוני על-שם אביו. לאחר נישואיו עבד כמזכיר בישיבת קמניץ, ועם קום מדינת ישראל נקרא על ידי הרב אברהם חן למשרד החינוך, שבו עבד מ-1949 עד פרישתו לגמלאות. במשרד החינוך כיהן כסגן מנהל המחלקה לתרבות תורנית, ובמסגרת זו ארגן הרצאות בנושאי יהדות ברחבי ישראל, ואף חיבר ספר על תולדות המהר"ל מפראג לתלמידים.
עמד בקשר עם רבנים וכן עם סופרים ומשוררים דתיים.
נפטר בכ"ט בטבת תשנ"ו, והוא בן 86 שנה. היה נשוי לרחל שהאריכה ימים אחריו (נפטרה בגיל 96 בשנת ה'תשע"א ונקברה לצידו). נקבר בהר המנוחות. לזוג נולדו חמישה ילדים.
אישיותו
גרשוני היה חסיד חב"ד, אך לימודיו בישיבת חברון העצימו את פן ה"מוסר" (ה"ליטאי" יותר) אצלו, וכל ימיו שילב בין השניים. היה מושפע ביותר מדרך המוסר של רבנו יונה, וחלק מסיפוריו מעבירים עולם מוסרי-תורני זה.
יצירתו הספרותית
גרשוני כתב במגוון סוגות: סיפורים, שירים, הגיונות, רומנים, וחלק מהם פרסם כספרים:
סגנונו הספרותי רהוט וברור, ובעברית צחה ומשובחת. שיריו עמוקים ולעיתים קשים להבנה.
כתב בשמות עט רבים, ובהם 'גן צבי', 'אבצן' ו'ב. בן גני' - ראשי התיבות של שמו.
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
Naegleria fowleri
Naegleria fowleri (בתעתיק לעברית: נגלריה פאולרי או כפי שידועה בציבור, "אמבה אוכלת-מוח") היא אמבה לא-פרזיטית (Free-Living) הניזונה מבקטריות. האמבה עלולה להיות פתוגנית בבני אדם על ידי כך שלעיתים גורמת לזיהום מוחי קטלני בשם naegleriasis, הידוע גם בשם (Primary Amoebic Meningoencephalitis (PAM.
מבנה האמבה
מבנה האמבה משתנה בהתאם לשלב בו היא נמצאת. כ-trophozoite, גודלה הוא 22*7 מיקרון, ניידת במים בעזרת פסאודופודיה ומתרבה בחלוקה בינארית. בתנאי מחיה קשים היא נמצאת בצורה בה היא מציגה שוטון. כציסטה היא נצפתה רק בתרבית, צורתה עגולה וגודלה 9 מיקרון.
מחלה בבני אדם
החדירה לגוף האדם מתרחשת דרך האף, וזאת כנראה הדרך היחידה בה המחלה יכולה להתרחש. שאיפה של האמבה בצורת ציסטה אפשרית, אך כנראה שאינה מדבקת. החדירה למוח היא ישירה והנזק נוצר כתוצאה מההתרבות האמבה ואכילת הנוירונים במוח.
בישראל דיווח משרד הבריאות ביולי 2022 כי גבר תושב מחוז הצפון, בן 36, ללא מחלות רקע, נפטר מדלקת מוחית כתוצאה מהימצאות האמבה בגופו וגם ילד בנברסקה, בארצות הברית
אבחנה וסיבוכים נוספים
סיבוכים נוספים עלולים להיות דלקת שריר הלב, דלקת ריאות, דלקת אוזניים, כיבים בעור.
טיפול ודרכי מניעה
אין טיפול ספציפי אך ניתן לטפל בעזרת שילוב תרופתי כנגד האמבה Miltefosine, amphotericin B, fluconazole, rifampin, azithromycin, and dexamethasone ובשילוב טיפול אגרסיבי לצמצום נפיחות המוח וטיפול היפוטרמי. ניתן להימנע מהידבקות באמבה על ידי הימנעות משחיה במקומות חשודים וכלוריזציה של המים. למרות הטיפול, המחלה אלימה וקטלנית ביותר. מתוך 450 מקרים מתועדים של הזיהום, רק 7 שרדו, חלקם עם נזק מוחי לצמיתות, מה שגורם לזיהום להיות אחד מהקטלניים ביותר, עם שיעור קטלניות של 98.5%.
אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג
אלקסיוס פרידריך כריסטיאן, דוכס אנהלט-ברנבורג (בגרמנית: Alexius Friedrich Christian von Anhalt-Bernburg; 12 ביוני 1767 – 24 במרץ 1834), היה נסיך גרמני מבית אסקניה, אשר שלט באנהלט-ברנבורג בין השנים 1796–1834.
ביוגרפיה
אלקסיוס פרידריך כריסטיאן נולד ב-12 ביוני 1767 בבאלנשטדט, והיה הבן היחיד של פרידריך אלברכט, נסיך אנהלט-ברנבורג ולואיזה אלברטינה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-פלן, בתו של פרידריך קרל, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-פלן.
הוא ואחותו פאולינה קיבלו חינוך מעולה. לאחר מותו של אביו בשנת 1796, אלקסיוס פרידריך כריסטיאן ירש את אנהלט-ברנבורג.
שנה מאוחר יותר, בשנת 1797 התווספו לאנהלט-ברנבורג היו חלק משטחי אנהלט-צרבסט, שכללו את הערים של קוזוויג ומיהלינגן, אשר היוו כשליש מהנסיכות שחולקה. בשנת 1812 עם הכחדה של בית אנהלט-ברנבורג-שאומבורג-הוים, ירש אלקסיוס את הוים וכמה מובלעות פרוסיות.
אלקסיוס שיפר את החינוך עם בניין והרחבה של הרבה כנסיות ובתי ספר. הוא הפגין עניין מיוחד בהרחבת רשת הכבישים, ובמיוחד באזורים שהצטרפו לנסיכות לאחרונה. כמו כן, הוא התעניין בכריית מתכות לתעשייה, ואף יזם כמה פרויקטים של בנייה, כגון זאלבריקה בברנבורג, שנהרס מאוחר יותר.
בענייני דת, הוא היה סובלני ונאור; בשנת 1820 הוא הכריז על הלותרניזם כדת רשמית של המדינה. בשנת 1826 הוא הצטרף לאיחוד המכס הגרמני, ובשנת 1829 הוא הקים קרן אזרחית ליתומי ואלמנות משרתיו.
משפחתו
ב-29 בנובמבר 1794 התחתן אלקסיוס פרידריך כריסטיאן בקאסל עם מריה פרדריקה מהסן-קאסל, בתם של וילהלם הראשון, הנסיך הבוחר מהסן ווילהלמינה קרולינה, נסיכת דנמרק, ממנה היו לו ארבעה ילדים:
ב-11 בינואר 1818 התחתן אלקסיוס פרידריך כריסטיאן בשנית, בנישואים מורגנטיים עם דורותיאה פרדריקה פון זוננברג, אשר קיבלה את התואר ברונית הוים, אולם היא מתה כעבור 4 חודשים ללא ילדים.
ב-2 במאי 1819 התחתן אלקסיוס פרידריך כריסטיאן בשלישית, עם ארנסטינה שרלוטה פון זוננברג, אחותה של אשתו השנייה, והעניק אף לה את התואר ברונית הוים, אולם גם ממנה לא היו לו ילדים.
יקום (קיבוץ)
ייָקוּם הוא קיבוץ השייך לתנועת הקיבוץ הארצי ונמצא באזור השרון. הקיבוץ שוכן בין הערים הרצליה ונתניה, ושדותיו נושקים לשדות קיבוץ תל יצחק מצד מזרח. מצד מערב ממוקמים כביש החוף, קיבוץ געש ושפיים. יקום שייך למועצה אזורית חוף השרון. הקיבוץ הוקם בשנת 1947.
היסטוריה
הקיבוץ החל את דרכו כ"קיבוץ א"י ד'", בשנת 1938, בסמוך לחדרה. המייסדים נאלצו להמתין כשמונה שנים עד שהוקצתה להם אדמה להתיישב בה בסמוך ל"ואדי פאליק". במהלך ההמתנה הצטרפו לקבוצה חברים נוספים מגרמניה, בולגריה ופולין. חברים בקבוצה נשלחו לעבוד ביישובים יהודיים מבוססים יותר, כמו בית גן בגליל. בלילה שבין 10–11 במרץ 1947, לפני קום המדינה, עלו חברי הקיבוץ לשטח שנרכש מאדמות ח'ירבת א-זבאבדה, שהיה באותה תקופה רווי בביצות ובקשיים קיומיים רבים אחרים. העולים למקום התרכזו בשפיים וממנה עלו לנקודה, הקימו מגדל מים, צריף מגורים וגדר היקפית. בעת העלייה מנה הקיבוץ 120 חברים ו-30 ילדים. למקום נקבע השם "יקום" על ידי ועדת השמות המרכזית. חברי הקיבוץ התנגדו בתחילה לשם וערערו לוועדת השמות. שמות אחרים שהוצעו על ידי החברים היו "פלגים", "אשלים", "גבעים" ו"שער-ים". מאז העלייה על הקרקע יובשו הביצות, הופרח שטח הבעל והפך לקיבוץ משגשג. בדצמבר 1949 גרמו הגשמים לנזקים כבדים לקיבוץ.
עד שנת 1964 התפרנס הקיבוץ בעיקר מחקלאות. בשנה זו רכש הקיבוץ מפעל פלסטיק והחל לעסוק גם בתעשייה. בשנת 2003 עבר קיבוץ יקום תהליך שינוי והפרטה כחלק מתהליכי ההפרטה המואצים של הקיבוצים בישראל.
במאה ה-21 נהנית יקום מצמיחה דמוגרפית קבועה, הודות למענה תעסוקתי רחב, קרבה לערים במרכז ומתן אפשרות לבני הקיבוץ, החברים בו, לבנות את ביתם בקיבוץ.
ענפי המשק
פרט לחקלאות, המתאפיינת בגידולי שדה ובמטעים, מתפרנסים חברי הקיבוץ מתעשייה ומשירותים. מפעל "פלסטיב", המפעל הגדול בישראל לייצור מיכלי פלסטיק, נמצא בבעלות הקיבוץ ומניב חלק מהכנסותיו של הקיבוץ. בשנת 2008 נחתמה עסקה למכירת מחצית מאחזקות הקיבוץ במפעל לשותף אסטרטגי מתחום הפלסטיק. לאחר מספר שנים המפעל נמכר לקבוצת "שלם פתרונות אריזה".
נווה הדסה
נְוֵה הֲדַסָּה הוא כפר נוער באזור השרון ליד נתניה, צמוד לקיבוץ תל יצחק, בתחום המועצה האזורית חוף השרון.
המוסד הוקם בשנת 1949 על ידי הארגונים "עליית הנוער", "ארגון נשות הדסה", קיבוץ תל יצחק וארגון "יסודות". הוא נועד לקלוט את הנוער והילדים שבאו עם שארית הפליטה מאירופה לאחר מלחמת העולם השנייה.
הכפר כולל פנימייה ובית ספר לנוער בכיתות ז'-י"ב. בשלב מאוחר יותר החלה גם קליטת חניכים עולים ממדינות אמריקה הלטינית כגון פרו, ארגנטינה וקובה, מחבר המדינות ומצרפת. בעבר עבדו תלמידי התיכון בענפי המשק השונים, בקיבוץ תל יצחק.
יחסי אסטוניה–בולגריה
יחסי אסטוניה–בולגריה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת אסטוניה לבין הרפובליקה הבולגרית. שתי המדינות הם ריבוניות, חברות מלאות בנאט"ו, בארגון האומות המאוחדות ובארגון האיחוד האירופי.
היסטוריה
בולגריה הכירה באסטוניה ב-20 במאי 1921. בולגריה הכירה בכיבוש אסטוניה וברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אסטוניה. למרות זאת, הכירה המדינה באסטוניה מחדש ב-26 באוגוסט 1991. שתי המדינות כוננו מחדש את היחסים הדיפלומטיים ביניהן ב-10 בספטמבר 1991.
פדראו
פדראו (בפורטוגזית: Padrão; ברבים: Padrões) היה עמוד אבן גדול עליו חרוט שלט האצולה של פורטוגל ועליו צלב, אשר הוצב במקומות שונים ברחבי העולם על מנת לציין תביעה לבעלות פורטוגלית על הקרקע. הפדרוייש הוצבו בידי מספר מגלי ארצות, ביניהם דיוגו קאו, בארתולומיאו דיאש וואסקו דה גאמה, במרוצת עידן התגליות הפורטוגלי (מראשית המאה ה-15 ועד לראשית המאה ה-17).
החברה הגאוגרפית של ליסבון (Sociedade de Geografia de Lisboa) הצליחה לשחזר במהלך המאה ה-20 שלושה פדרוייש שהוצבו בידי דיוגו קאו ואחד של בארתולומיאו דיאש. אלו שהציב וסקו דה גמה נחשבים כיום לאבודים.
הגליל המערבי
הגליל המערבי הוא אזור גאוגרפי בצפון-מערב מדינת ישראל והוא חלק מאזור הגליל. הגליל המערבי משתרע מראש הנקרה בצפון ועד לנחל קישון, עמק זבולון, הר הכרמל ובקעת בית נטופה בדרום. בהגדרתו המצומצמת הגליל המערבי כולל את החלק המערבי המישורי של הגליל העליון הנקרא לעיתים "מישור חוף הגליל", ובמובן הרחב, גם חלק מהתחתון. גבולותיו כמעט מקבילים לגבולות נפת עכו. אזור הקריות אינו משויך לגליל המערבי או לגליל בכלל.
האזור מגוון מבחינת נוף וכולל חוף ים מפורץ, הרים גבוהים ונחלים החורצים את ההרים לרוחבם ויוצרים עמקים. באזור נותרו שרידי חורש ים תיכוני, בו חיים חזירי בר וציפורים.
היסטוריה
בימי ההתיישבות הישראלית בארץ היה האזור מחולק בין שבט אשר לשבט נפתלי. בתקופת חז"ל ובתקופות קדמוניות הופק באזור פתיל התכלת ממין חילזון ימי. בתקופת היישוב נעשו מאמצים מצד גורמים בתנועה הציונית לרכוש קרקעות באזור, שבו ליהודים לא הייתה קודם לכן כמעט דריסת רגל. במלחמת העצמאות נכבש האזור בידי חטיבת כרמלי ובנוסף פעלה בו גם חטיבת יפתח. בין היתר, במסגרת מבצע חירם התרחש פינויים של תושבי הכפרים איקרית ובירעם, המנהלים מאז מאבק להחזירם לאדמותיהם. יישובים אלו משמרים את שמם של היישובים יוקרת וברעם ששכנו באזור בתקופת המשנה, וכן יש בית כנסת עתיק ומפואר שנשתמר מברעם העתיקה.
גאולוגיה
שינוי מפלס הים התיכון ברבות השנים הוא הגורם העיקרי בעיצוב נוף הגליל המערבי. לפני 2.5 מיליון שנה החלו מחזורי התקררות אשר גרמו להורדת מפלס הים התיכון. בראשית תקופת הפלייסטוקן, התחוללה באזור הגליל המערבי פעילות טקטונית שגרמה לשינוי גדול בצורת ומבנה האזור. בתקופה הבין-קרחונית, לפני יותר מ-125,000 שנה, הים הוצף לעיתים קרובות. בשיא ההצפות נוצרו מרבית הסדימנטים החופיים בחוף הגליל המערבי, כשמהים הגיעו לגובה של 6 מטר מעל גובה פני הים בחופי הגליל המערבי כיום.
לקראת סוף תקופת הפלייסטוקן, אחרי תקופה האקלים נהיה חם ולח. מאז המגמה הכללית של אקלים הגליל המערבי היא חימום והתייבשות, אך לעיתים ישנן תקופות קרות יותר. ברבע הראשון של תקופת ההולקן תיכון נוצרו קרקעות חמרה והקרקעות הקיימות נעשו מדבריות וחוליות. מפלס המים עלה בתקופה זו, עד שהתייצב לפני 4,000 שנה לערך. לפני אלפיים שנה מפלס המים עלה שנית ומאז חלו בו שינויים קלים בלבד.
כמו חופים רבים אחרים אחרים בישראל, מישור חוף הגליל המערבי הוא תוצאה של רוחות שגרמו לשינויים גאו-מורפולוגיים בצורת ומבנה החוף. החוף הושפע גם מפעילות טקטונית שגרמה להיווצרות העתקים, סדקים שנוצרים בסלעים של קרום כדור הארץ עקב לחצים. העתקים אלו נמשכים מהרי האזור ועד מתחת לפני הים. מקובל להחשיב את העתק אחיהוד כגבול הדרומי של חוף הגליל המערבי ואת העתק ראש הנקרה כגבול הצפוני.
היישובים בגליל המערבי
ערים:
מועצות מקומיות:
מועצות אזוריות:
איגוד ערים לאיכות הסביבה גליל מערבי
"איגוד ערים לאיכות סביבה גליל מערבי" הוא איגוד ערים לאיכות סביבה של רשויות מקומיות בגליל המערבי: כרמיאל, מעלות תרשיחא, נהריה, עכו ועוד 14 רשויות מקומיות אחרות באזור. הוא הוקם בשנת 1983.
באיגוד חברות 17 רשויות:
אלכסנדר אבן-חן
ביוגרפיה
אבן-חן נולד בארגנטינה ועלה לישראל. בשנת 1980 החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בחוגים לפילוסופיה ולמחשבת ישראל. לאחר סיום התואר הראשון, בשנת 1983, המשיך אבן חן לתואר שני במחשבת ישראל באוניברסיטה זו. בשנת 1985, לאחר שאושרה עבודת התזה, התגייס אבן חן לצה"ל ושירת שם שלוש שנים כקצין הסברה. כשנה לאחר, בשנת 1988 החל ללמוד לקראת תואר דוקטור לפילוסופיה במחלקה למחשבת ישראל אותם סיים בשנת 1992, תחת הנחייתו של פרופסור שלום רוזנברג. נושא עבודת הדוקטורט היה: "משנתו הפילוסופית של נפתלי הרץ אולמן". באותה שנה גם הוסמך אבן-חן לרבנות בבית המדרש לרבנים ע"ש שכטר וסיים תואר שני נוסף בלימודי יהדות במכון שכטר. בשנת 1993 מונה אבן חן למרצה במכון שכטר, בשנת 1999 התקדם לדרגת מרצה בכיר, ובשנת 2015 קיבל על ידי המל"ג קידום לדרגת פרופ' חבר. במהלך הקריירה האקדמית פרסם אבן חן מספר ספרים ומאמרים רבים בכתבי עת אקדמיים בעברית ובאנגלית.
סטיבן וורד (אוסטאופת)
סטיבן תומאס וורד (באנגלית: Stephen Thomas Ward 19 באוקטובר 1912 – 3 באוגוסט 1963) היה אוסטאופת ואמן אנגלי שהיה אחת הדמויות המרכזיות המעורבות במה שנודע כפרשת פרופיומו ב-1963, שערורייה פוליטית בריטית שהביאה להתפטרותו של ג'ון פרופיומו, שר המלחמה, ותרם לתבוסתה של הממשלה השמרנית בבחירות, שנה לאחר מכן.
ב-1945 החל וורד לעסוק באוסטיאופתיה בלונדון, והפך במהירות לדמות בולטת בחברה הגבוהה, עם לקוחות מכובדים. בזמנו הפנוי למד גם בבית הספר סלייד ופיתח כישרון לאייר פורטרטים מה שסיפק לו רווחים. העיסוק שלו ואמנותו הביאו להצלחה חברתית ניכרת, והוא רכש חברים חשובים רבים. בין אלה היה לורד אסטור, שבביתו הכפרי, "קלייבדן", בקיץ 1961, וורד הציג את פרופיומו לנערת שעשועים בת 19 והדוגמנית, כריסטין קילר. פרופיומו, שהיה נשוי לשחקנית ולרי הובסון, ניהל רומן קצר עם קילר. רוב הפגישות שלהם התקיימו בביתו של וורד בווימפול מיוז.
ידידותו של וורד עם הנספח הצבאי הסובייטי יבגני איוואנוב, הידוע על ידי MI5 כקצין מודיעין, משכה את תשומת ליבו של המודיעין הבריטי, שביקש להשתמש בו בניסיון להבטיח את עריקתו של איבנוב. העניין הסתבך כאשר, דרך וורד, איבנוב פגש את קילר, והעלה את האפשרות למשולש פרופיומו-קילר-איבנוב. פרופיומו סיים את מערכת היחסים שלו עם קילר, שנותרה ללא ידיעת הציבור עד תחילת 1963, כאשר התפוררות חייה הפרטיים של קילר באה לידיעת הציבור והעיתונות. פרופוימו הכחיש כל קשר לקילר ולפרשה בבית הנבחרים הבריטי, אך כמה שבועות לאחר מכן הודה בכך. הוא התפטר מתפקידו, מושבו הפרלמנטרי ומחברותו במועצה המלכותית. בין מגוון שמועות על שערוריות מין בממשלה ובחברה הגבוהה, המשטרה החלה לחקור את וורד. ביוני 1963 הוא הועמד למשפט.
במשפט, ביולי 1963, ננטש וורד על ידי חבריו לחברה הגבוהה ונחשף לבוז ועוינותם של היועץ והשופט התובע. למרות מיעוט הראיות היחסי וביטול רוב האישומים נגדו, הוא הורשע בשתי עבירות של חיים מרווחי זנות. לפני פרסום פסק הדין, וורד נטל מנת יתר של כדורי שינה ומת שלושה ימים לאחר מכן. בשנת 2014, פסק הדין הועמד לביקורת על ידי הוועדה לבדיקת תיקים פליליים, אך בשנת 2017 החליטה הוועדה שלא להפנות את התיק לבית המשפט לערעורים מכיוון שלא ניתן היה למצוא את תמליל הסיכום המקורי של השופט.
ביוגרפיה
סטיבן וורד, נולד בלמספורד, הרטפורדשייר, היה בנם השני של ארתור אוולין וורד, הכומר מלמספורד, ואיילין אסמי, בתו של תומאס מרסר קליף ויגורס. למשפחת וורד היה רקע צבאי ופקידותי; משפחת ויגורס הייתה ממוצא אנגלו-אירי. החוקר וילפרד תסיגר היה בן דודו; אביו, וילפרד גילברט תסיגר, בנו של פרדריק תסיגר, הברון השני צ'למספורד, נישא לאחותה הגדולה של אמו, קתלין. היו לו שני אחים ושתי אחיות, סטיבן ג'ון (יליד 1911), ריימונד (יליד 1916) והתאומות ברידג'ט ואיילין (יליד 1925). בשנת 1920 עברה המשפחה לטוויקנהאם, שם שימש ארתור וורד כומר של כנסיית השילוש הקדוש, ולאחר מכן בשנת 1922 לטורקי בדבון, כאשר הפך לכומר של כנסיית סנט מתיאס. ארתור וורד הפך לימים לבישוף קתדרלת רוצ'סטר, וב-1934, לבישוף הקתדרלה של אקסטר.
וורד התחנך בבית הספר קנפורד, בכפר קנפורד מגנה (ליד עיירת השוק ווימבורן מינסטר ) בדורסט.
קריירה
וורד עבר ללונדון, שם עבד כמה חודשים כמוכר שטיחים בהאונדסדיץ ' לפני שדודו מצא לו עבודה בהמבורג כמתורגמן בסניף הגרמני של חברת של. לאחר שנה, הוא עזב את העבודה בהמבורג ועבר לפריז שם נרשם לקורס בסורבון, תוך כדי שהוא מתפרנס כמדריך טיולים. בשנת 1932, הוא חזר לזמן קצר לטורקוואי, לפני שעבר שוב ללונדון שם עבד כמוכר תה.
בשנת 1934, הוא שוכנע על ידי אמו ללמוד אוסטאופתיה, בקולג ' קירקסוויל לאוסטאופתיה וכירורגיה בארצות הברית. הוא בילה שם ארבע שנים, והשלים קורס שהכשיר אותו לעבודה בארצות הברית.
וורד התרשם מאוד מארצות הברית. מאוחר יותר הוא הגיב: "אהבתי את אמריקה והאמריקאים, עם חם לב, פתוח ודינמי. האדיבות והאירוח שלהם גרמו לי להתבייש על האופן שבו הבריטים מתייחסים לאנשים."
מלחמת העולם השנייה
בשובו מארצות הברית, וורד הקים קליניקה בעיירה טורקי. כשפרצה המלחמה בספטמבר 1939, הוא התנדב לשירות בחיל הרפואה של הצבא המלכותי (RAMC) אך נדחה משום שהלימודים האמריקאיים שלו לא הוכרו. בשנת 1941, הוא גויס כטוראי לחיל השריון המלכותי, שבסיסו בבוינגטון. הכישורים הטיפוליים שלו נודעו, ובמשך חלק ניכר מתקופתו בבווינגטון, הוא שוחרר מחובות כלליות והורשה לעסוק במקצועו. הסדר זה פגע ביחידה, ולאחר בירור, פעילותו של וורד הופסקה. עם זאת, לאור כישרונותיו הבולטים, הומלץ במיוחד בשבילו על תפקיד "נושא אלונקה". ב-19 ביוני 1943, הוא הוסמך לסגן שני במחלקה הלא-רפואית של הצבא.
במרץ 1944 הוצב וורד בהודו. הצבא עדיין התקשה להכיל אותו, והוא השקיע זמן רב בחיפוש אחר הכרה נאותה של אוסטאופת תוך כדי שיבוץ רשמי לתפקידים לא רפואיים. עם זאת, הוא מצא הזדמנויות לתרגל את כישוריו; בין אלה שטיפל היה מהאטמה גנדי, שהרשים את וורד: "אף על פי שהרבה מהמדיניות שלו הייתה מנוגדת לזו של ארצי. ידעתי שכשהייתי איתו הייתי בנוכחות גדולה, והמפגש שלי איתו היה ללא ספק המפגש החשוב בחיי". בעקבות התמוטטות עצבים שהובילה לתקופה בבית חולים פסיכיאטרי, וורד חזר לאנגליה באוקטובר 1945 והשתחרר מהצבא "על רקע רפואי"
אוסטאופת החברה
לאחר מלחמת העולם השנייה, וורד עבד במרפאת האגודה האוסטיאופתית בדורסט סקוור, לונדון. כשהיה שם, היו לו הזדמנויות לטפל באנשי ציבור ידועים, הראשון שבהם היה השגריר האמריקני, אברל הארימן. מאוחר יותר, וורד טיפל בחתנו של וינסטון צ'רצ'יל, דאנקן סנדיס, שהמליץ על וורד לצ'רצ'יל עצמו.
לוורד היה כעת מספיק מעמד והמלצות כדי להקים קליניקה פרטית משלו, בכיכר קוונדיש ממש ליד רחוב הארלי. עד מהרה משך אליו קהל לקוחות כפוליטיקאים, אנשי החברה הגבוהה והשואו ביזנס, וחייו החברתיים נקלטו במילייה זה. נימוסיו המלוטשים וכישורי השיחה של וורד הבטיחו לו הצלחה חברתית. הוא התיידד עם הקריקטוריסט ואיש החברה ארתור פרייר, שבמסיבות שלו השתתף וורד באופן קבוע ושם הכיר בין היתר את הנסיך פיליפ מיוון ודנמרק, לימים הדוכס מאדינבורו אבל אז קצין זוטר בצי המלכותי.
וורד נהנה מחברתן של נשים יפות, אבל מערכות היחסים שלו היו לעיתים קרובות אפלטוניות. העדפתו הייתה לסוג שהוא כינה "חתולות-רחוב", בנות שהוא יכול היה להרשים ולשלוט בהן. הוא בדרך כלל נהנה לדון ולצפות בפעילות מינית במקום להשתתף, גורם שאולי תרם לכישלון נישואיו, ב-27 ביולי 1949, לשחקנית, פטרישיה מרי ביינס.
לאורך שנות ה-50 הקליניקה של וורד גדלה ושגשגה. בין מטופליו החדשים היה לורד אסטור, שהפך לחבר קרוב ועזר לוורד לבסס את מעמדו בחברה הלונדונית. בתמורה, וורד הציג את אסטור הביישן לעולם שלו, עולם של מועדוני לילה, מסיבות ובנות. בשנת 1956, תמורת שכר דירה סמלי, העניק אסטור לוורד את השימוש בקוטג' לצד הנהר בשטח אחוזתה של משפחת אסטור בקליוודן, בבקינגהאמשייר. רבים מחבריו המגוונים של וורד מכל תחומי החיים הצטרפו אליו לסופי שבוע בקוטג', שם מפעם לפעם הצטרפו אליהם אסטור ואורחיו מהבית הראשי. לפעמים וורד וחבריו היו מתערבבים עם ההתכנסויות בבית הראשי.
בזמנו הפנוי, וורד השתתף בשיעורי אמנות בבית הספר סלייד, ולאחר מכן פיתח צד רווחי בסקיצות של דיוקנאות. בשנת 1960, הוא הוזמן על ידי The Illustrated London News לספק סדרה של דיוקנאות של דמויות לאומיות ובינלאומיות. אלה כללו בני משפחת המלוכה, ביניהם הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו והנסיכה מרגרט, רוזנת סנודן.
וורד קיווה לבקר בברית המועצות כדי לצייר דיוקנאות של מנהיגים סובייטים; כדי לעזור לו, אחד ממטופליו, עורך הדיילי טלגרף סר קולין קוטה, הכיר לו את יבגני איוואנוב, נספח ימי בשגרירות הסובייטית. המודיעין הבריטי ( MI5 ) ידע מהסוכן הכפול הסובייטי אולג פנקובסקי כי איבנוב הוא קצין מודיעין ב-GRU הסובייטי.
וורד ואיבנוב הפכו לחברים. איבנוב ביקר לעיתים קרובות בקליניה של וורד בווימפול מיוז ולפעמים הצטרף למסיבות סוף השבוע של וורד בקוטג' קליוודן.
MI5 ראה באיבנוב עריק פונטיאלי וביקש את עזרתו של וורד לשם כך, וגייס אותו לקצין בתיק המכונה "וודס". מאוחר יותר משרד החוץ הבריטי השתמש בוורד כערוץ בלתי רשמי דרך איבנוב, לברית המועצות, והיה מעורב בדיפלומטיה לא רשמית בזמן משבר הטילים בקובה ב-1962.
פרשת פרופיומו
בשנת 1959, וורד פגש את כריסטין קילר, נערת שעשועים בת 17 שעבדה במועדון הקברט של מאריי בסוהו. שבויה בקסמו, היא הסכימה לעבור לגור איתו, אף על פי שהיחסים ביניהם לא היו מיניים, אלא אפלטוניים בלבד. היא נשארה איתו, לסירוגין, במשך השנים הבאות ולעיתים קרובות בילתה בקוטג' על שפת הנהר. במהלך סוף השבוע של 8–9 ביולי 1961, קילר הייתה בין כמה אורחים בקוטג' עם וורד. בבית הראשי, בו נפגשו דמויות מעולמות הפוליטיקה והאמנות, היו ג'ון פרופיומו, שר המלחמה ואשתו, השחקנית ולרי הובסון.
במוצאי שבת, המסיבות של וורד ואסטור עברו לבריכת השחייה של קליוודן, שבה היה לוורד ואורחיו אישור להשתמש. וורד הכיר לקילר את פרופיומו, שנמשך אליה מאוד והבטיח לשמור על קשר. מאוחר יותר דיווח וורד ל-MI5 כי פרופיומו ואיבנוב נפגשו, וכי פרופיומו גילה עניין ניכר בקילר. מידע זה היה סיבוך לא רצוי בתוכניות של MI5 להשתמש בה כמלכודת דבש נגד איבנוב שעלולה להבטיח את עריקתו.
קילר ופרופיומו פתחו ברומן קצר. בני הזוג נפגשו בדרך כלל בביתו של וורד בווימפול מיוז. פרופיומו לא שילם לקילר על זמנה, מלבד כמה מתנות קטנות ופעם אחת, סכום של 20 ליש"ט (שווה ערך ל-455 ליש"ט בשנת 2020) ) כמתנה לאמה. ב-9 באוגוסט 1961, פרופומו הוזהר על ידי סר נורמן ברוק, מזכיר הממשלה,  מפני הסכנות הטמונות במפגשים עם חברתו של וורד, מאחר ש-MI5 לא היו בטוחים בשלב זה באמינותו של וורד.  באותו יום, פרופיומו כתב לקילר מכתב, שמתחיל "יקירתי...", וביטל מפגש יום המחרת. כמה פרשנים הניחו כי מכתב זה סיים את מערכת היחסים;  קילר התעקשה שהרומן הסתיים מאוחר יותר, לאחר סירובה העיקש להפסיק לגור עם וורד.
מערכת היחסים לא נודעה לעיתונות והציבור עד בתחילת 1963, כאשר קילר הפכה למוקד תשומת הלב של העיתון בפרשה שבה היה מעורב אחד ממאהביה לשעבר, ג'וני אדג'קום. בשלב זה החלה קילר לדבר ללא הבחנה וניסתה למכור את סיפורה לעיתונים. איש בשלב זה לא העז להדפיס אותו, אך שמועות על הפרשה היו נפוצות, והיו ספקולציות רבות. מספר ימים לאחר המשפט, ב-21 במרץ, הדפיס המגזין הסאטירי Private Eye את התקציר המפורט ביותר והעדכני ביותר של השמועות, כשהדמויות הראשיות מחופשות קלות: "מר ג'יימס מונטסי", "מיס גיי Funloving", "Dr Spook", ו"ולדימיר בולוחוב".
בהצהרה לבית הנבחרים ב-22 במרץ 1963, הכחיש פרופיומו כל קשר לקילר. וורד, שידע את האמת, תמך בתחילה בפרופיומו; עם זאת, כאשר מצא את עצמו יעד לחקירה אגרסיבית משטרתית ועומד בפני אישומים בשידול לזנות, הוא חשף את המידע.
פרופיומו הודה באשמתו והתפטר מהממשלה ומהפרלמנט. יומיים לאחר ההתפטרות, על רקע שמועות גוברות על שערוריות מין נרחבות בממשלה ובחברה הגבוהה, וורד נעצר והואשם במספר סעיפים של חיים מרווחים מזנות ושידול לזנות.
משפט ומוות
ההליכים המשפטיים של וורד החלו ב-28 ביוני, בבית משפט השלום במרילבון, שם דווחו עדויות התביעה במלואן בעיתונות. וורד הובא למשפט באולד ביילי אך שוחרר בערבות עד למשפט. בזמן שהתגוררו עם וורד, קילר וחברתה הדוגמנית מנדי רייס-דייוויס תרמו תרומות קטנות להוצאות משק הבית, והחזירו לו חובות שהיו חייבות לו. עיקרו של תיק התביעה, שבו קילר ורייס-דייווס היו העדות העיקריות שלהם, היה שהתשלומים הללו שהצביעו על כך שוורד חי מהרווחים שלהן מזנות. הכנסתו המשוערת של וורד, מהקליניקה שלו ומציור הדיוקן שלו, הייתה בסביבות 5,500 ליש"ט בשנה, סכום משמעותי באותה תקופה ( equivalent to £125,000 בשנת 2021 ).
תיק התביעה נראה חלש, אך תדמיתו של וורד הוכתמה. אף אחד מחבריו הידועים לא הציע לדבר בשמו ו-MI5 לא חשף את השימושים שעשו בוורד כערוץ תקשורת לסובייטים. התובע, מרווין גריפית'-ג'ונס, תיאר את וורד כמייצג את "מעמקי הזלזול והשחיתות", בעוד השופט, סר ארצ'י מרשל, אימץ גישה עוינת דומה. וורד יוצג על ידי ג'יימס בורג'.
לקראת סוף המשפט, נחשף מידע המתייחס לתיק אחר, שבו הייתה קילר עדה מובילה בבית המשפט לערעורים. זה הצביע על כך שהראיות של קילר באותו מקרה קודם היו שקריות. מרשל לא חשף את העובדה הבולטת בפני חבר המושבעים במשפט וורד כי מהימנותו של העד הראשי של התביעה נפגע והזמין את המושבעים להתעלם מהחלטת בית המשפט לערעורים. ב-30 ביולי, מרשל החל את הסיכום שלו. באותו ערב, לאחר שכתב מכתבים רבים לחברים ולרשויות, נטל וורד מנת יתר של כדורי שינה ונלקח לבית החולים. למחרת, מרשל השלים את הסיכום שלו וחבר המושבעים מצא את וורד אשם בשידול לזנות, עשיית רווחים מזנות, תוך זיכויו ממספר סעיפים נוספים. גזר הדין נדחה עד שוורד יהיה כשיר להופיע אך הוא מת ב-3 באוגוסט.
ב-9 באוגוסט, חבר המושבעים של חוקר מקרי המוות קבע את מותו של וורד כהתאבדות על ידי הרעלת ברביטורט. על פי הדיווחים, וורד השאיר כמה פתקים, באחד מהם נכתב, "אני מצטער לאכזב את אוכלי הנבלות [... ] אני מרגיש שהיום אבוד. הקורבן הפולחני נדרש ואיני יכול לעמוד בפניו". לאחר טקס אזכרה פרטי בקפלה בבית החולים סנט סטפן, שרידיו של וורד נשרפו במשרפה של מורטלייק.
בדיווחיהם על ההיבטים הביטחוניים של פרשת פרופיומו, אנתוני סאמרס וסטיבן דוריל מספקים מידע נוסף בנוגע לשעותיו האחרונות של וורד, תנועותיו ומבקרים בקליניקה. הם גם מצטטים מראיון עם "פעיל MI6 לשעבר", שטען כי וורד נרצח על ידי סוכן שעבד מטעם MI6. המניע העיקרי לרצח היה יכולתו של וורד להביך את הממשלה ואת משפחת המלוכה. השיטה, ככל הנראה, הייתה לעודד את וורד להמשיך ליטול ברביטורטים עד שלקח את המנה הקטלנית. הכתב טום מנגולד, מהאחרונים שראו את וורד בחיים, דוחה את תאוריית הרצח, תוך שהוא מאפשר שיש נסיבות בלתי מוסברות הקשורות למותו של וורד.
לאחר מותו
הממשלה מינתה את לורד דנינג, שומר המגילות, לחקור את השמועות השונות שנבעו מפרשת פרופיומו וסביבתה. הדו"ח של דנינג, שפורסם ב-26 בספטמבר 1963, הגיע למסקנה שלא היו דליפות אבטחה או ראיות לקשר בין חברי הממשלה לשערוריות הקשורות.  הוא הטיל את עיקר האשמה לפרשה על וורד, אדם "לא מוסרי לחלוטין" שפעילותו הדיפלומטית הייתה "שגויה ומוכוונת".
פרשת פרופוימו פגעה בממשלתו של הרולד מקמילן ; מקמילן התפטר מתפקידו כראש ממשלה באוקטובר 1963, בנימוק של סיבות בריאותיות. יורשו היה אלק דאגלס-יום. בבחירות הכלליות באוקטובר 1964, הממשלה השמרנית הובסה בדוחק על ידי מפלגת הלייבור והרולד וילסון הפך לראש ממשלה.
תפקידו של וורד מטעם MI5 אושר בשנת 1982, כאשר ה"סאנדיי טיימס" איתר את איש הקשר הקודם שלו, "וודס". קילר, באחד מהראיונות, גינתה את וורד כמרגל סובייטי, ובוגד לצד פילבי, ברג'ס ומקלין.
פרשנים רבים שותפים לדעה לפיה וורד היה שעיר לעזאזל וכי משפטו הוא "עוול היסטורי". עורך הדין לזכויות אדם ג'פרי רוברטסון, שכתב ספר על המשפט, "סטיבן וורד היה חף מפשע, אוקיי", פעל לפתיחת התיק מחדש מכמה סיבות, כולל תזמון מוקדם של המשפט, חוסר של ראיות התומכות באישומים העיקריים והכוונות מוטעות שונות של השופט בסיכומו. מעל לכל, השופט לא חשף את עדות השקר של קילר במשפט קודם, מה שהפך אותה לעדה עוינת. בינואר 2014, התיק, שתואר כ"עיוות דין חמור", הגיע לדיון בוועדה לבדיקת תיקים פליליים, אך בשנת 2017 החליטה הוועדה שלא להפנות את התיק לבית המשפט לערעורים. גורם אחד הוא חוסר הזמינות של תמליל מלא של המשפט. תמליל הסיכום של מרשל, נמצא בארכיון הלאומי, נסגר עד שנת 2046.
בתרבות הנפוצה
בסרט סקנדל (1989), על פרשת פרופיומו, מגלם את וורד השחקן ג'ון הרט. בסרטו של אנדרו לויד וובר, Stephen Ward the Musical, שנפתח בווסט אנד בתיאטרון אלדוויץ' ב-19 בדצמבר 2013 עד 2014, וורד גולם על ידי אלכסנדר הנסון. לדברי ג'פרי רוברטסון, התסריט של המחזמר "נאמן להפליא לעובדות". דמותו של וורד הופיעה בעונה השנייה של סדרת הדרמה של נטפליקס, הכתר בשנת 2017, בה גילם אותו ריצ'רד לינטרן.
בשנת 2019 הוקרנה הסדרה המשפט של כריסטין קילר, בה גילם את דמותו השחקן ג'יימס נורטון.
איגוד הטייסים הישראלי
איגוד הטייסים הישראלי הוא ארגון המייצג את הטייסים הישראליים בנתיבי אוויר בינלאומיים.
האיגוד הארצי לטייסי נתיבי אוויר בישראל הוקם כאגודה בשנת 1976. זהו איגוד עובדים מקצועי, החבר במעמד עצמאי בהסתדרות החדשה, באגף לאיגוד מקצועי. האיגוד הישראלי חבר בפדרציה הבינלאומית של איגודי הטייסים IFALPA, ופועל במישור הבינלאומי בנושאים מקצועיים רבים הקשורים לתעופה המסחרית.
חברי האיגוד
באיגוד הישראלי חברים טייסים הטסים בחברות אל על, ארקיע, ישראייר, ק.א.ל., כים ניר, וטייסי התעשייה האווירית, בנוסף מיוצגים באיגוד מהנדסי הטייס מאותן החברות.
טייס ישראלי זכאי להיות חבר באיגוד הטייסים אם הוא מחזיק ברישיון טייס מסחרי בר תוקף ומתפרנס מעבודתו כטייס.
מבנה האיגוד
המועצה הארצית היא הפורום הנבחר והמנחה של איגוד הטייסים. בחירות למועצה הארצית מתקיימות אחת ל-3 שנים, חברי האיגוד בוחרים בנציגיהם למועצה בכל חברת תעופה/מקום עבודה בנפרד. לכל חברה יצוג יחסי במועצה על בסיס מספר החברים באיגוד.
נכון ל 2019 מידן בר, קברניט בואינג 777 באל על, משמש כיו"ר האיגוד.
אורנג' קאסידי
ג'יימס סיפרלי (באנגלית: James Cipperly; נולד ב-4 במאי 1984) הידוע יותר בשם הבמה שלו, אורנג' קאסידי הוא מתאבק אמריקאי, המופיע בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW), שבו הוא האלוף האול אטלנטי של AEW. בארגון זה, הוא משויך לצמד הבסט פרנדס (צ'אק טיילור וטרנט בארטה).
סיפרלי החל להתאבק תחת שם הבמה הנוכחי שלו בשנת 2009, כשביסס את הגימיק שלו בהשוואה לדמותו של ראיין גוסלינג בסרט דרייב: דמות רפויה ולא ידידותית אשר סובלת מתופעות של הנגאובר, מרכיבה משקפי שמש ולובשת ג'קט וג'ינס דהויים בנוסף לחולצת טי עם תמונה מודבקת שלו. גימיק זה שנוי מאוד במחלוקת: מעריצי ההיאבקות השמרנים מתעבים את הדמות, בעוד שמעריצים אחרים מריעים לה.
GIMP
GIMP (ראשי תיבות של GNU Image Manipulation Program - תוכנת עיבוד התמונה של GNU) היא תוכנה חופשית לעריכה גרפית ועריכת תמונות או תצלומים, בתחום מיפוי הסיביות.
GIMP היא תוכנה רב לשונית שזמינה בכ־52 שפות, מתוכן 37 שפות בתרגום במלואן, ושאר השפות (גם עברית) מתורגמות חלקית. היא משמשת בעיקר לליטושי תמונות ועריכתם. בנוסף ל"ציור חופשי", GIMP יכולה לבצע פעולות בסיסיות כגון שינוי גודל תמונה, עריכה וגזירת תמונות, שילוב בין מספר תמונות והמרה בין פורמטים שונים של תמונות. GIMP יכולה גם לשמש ליצירת הנפשות בסיסיות בפורמט GIF.
חיים מלאכותיים
חיים מלאכותיים הם דיסציפלינה בין-תחומית המחברת בין מדעי המחשב וביולוגיה ליצירת יישומים בתחומים מגוונים ככלכלה וארכאולוגיה. מטרתה היא ליצור מערכות מלאכותיות בתוכנה ורובוטיקה המושתתות על מערכות דומות הקיימות באורגניזמים חיים . מערכות אלה מיושמות באמצעות טכניקות של רשת עצבית מלאכותית ואוטומטים תאיים ומסוגלות בחלקן ללמוד בעזרת הסימולציות שהן בונות.
ניתן גם להגדיר חיים מלאכותיים על-פי מאפיינים שחייבים להיות בהם. לפי דוין פרמר מדען העוסק במערכות מורכבות מערכות אלה נוצרות על ידי אדם, הן אוטונומיות, ביחסי-גומלין עם הסביבה ויוצרות דפוסי התנהגות. הן יכולות, אם כי אין זה תנאי הכרחי, להשתכפל ולהיות מסוגלות להסתגל.
GIMP
GIMP משמשת חובבנים ומקצוענים להצגת תמונות על גבי צג המחשב ולהדפסתם.
חיים מלאכותיים
היסטוריה
המימוש הראשון של חיים מלאכותיים היה בשנות ה-40 של המאה ה-20 על ידי ג'ון פון נוימן שפיתח אוטומט תאי המאפשר שכפול עצמי (וזאת לפני גילוי השכפול על ידי דנא). ב-1950 אלן טורינג פרסם את המאמר "מכונות חישוביות ואינטליגנציה". ב-1970 ג'ון קונוויי הציע לראשונה מערכת מלאכותית המתפתחת למערכת מורכבת מאורגנת לה הוא קרא משחק החיים. במשחק הדו-ממדי, כל תא משתנה בהתאם לשמונת התאים הסובבים אותו על-פי 4 כללים פשוטים עד שהוא מגיע למבנה יציב.
GIMP
חזונה של GIMP הוא להפוך לתוכנה גרפית יוקרתית לעריכה ויצירת תמונות מקוריות, צלמיות ואלמנטים גרפיים לדפי האינטרנט ולממשקי משתמש, ולשמש כלי פיתוח של אלגוריתמים מתקדמים לעיבוד תמונה.
GIMP מספקת תחליף חופשי לתוכנות עריכה גרפית קנייניות שהפופולרית שבהן היא אדובי פוטושופ.
חיים מלאכותיים
היסטוריה
בשנות ה-80 הנטייה לרשתות עצביות, בהנהגתו של מרווין מינסקי, התקרבה למדעים הקוגניטיביים בשימוש שעשתה בעיבוד מקבילי וברשת עצבית מלאכותית. ב-1987 קריסטופר לנגטון (Christopher Langton) ארגן את הכנס הראשון לחיים מלאכותיים במעבדה הלאומית לוס אלמוס.
קארל סימס זוכה פרס עמיתי מקארתור מיישם תחום זה בגרפיקה ממוחשבת תוך שימוש באלגוריתם גנטי. אחד מהם מדגים את "מרוץ המלכה האדומה" בקו-אבולוציה.
GIMP
היסטוריה
שמה הראשוני של GIMP היה General Image Manipulation Program.
תחילת פיתוחה החל ב־1995 על ידי ספנסר קימבל ופיטר מאטיס, בתור פרויקט באוניברסיטת ברקלי.
הגרסה הראשונה של GIMP יצאה (לאור) בינואר, 1996.
פרנסואה דה מונמורנסי
פרנסואה דה מונמורנסי (בצרפתית: François de Montmorency; 7 ביוני 1530 - 6 במאי 1579) היה איש צבא ומדינאי צרפתי. בן לבית מונמורנסי.
GIMP
היסטוריה
ב־1997 נהפכה GIMP לחלק מפרויקט GNU, וראשי התיבות שלה שונו ל־GNU Image Manipulation Program ונשארו כך נכון להיום.
כיום GIMP מתוחזקת ומשופרת על ידי קבוצה של מתנדבים תחת החסות של פרויקט GNOME.
פרנסואה דה מונמורנסי
ביוגרפיה
ב-1553, בקרב טרואן (באזור התעלה שבצפון צרפת) נפל בשבי הספרדים. כאשר השתחרר משביו ב-1556, התמנה למושל פריז וחבל איל-דה-פראנס. באותה שנה נשלח לעזרתו של האפיפיור פאולוס הרביעי במערכה נגד הספרדים באיטליה. ב-1557 השתתף בקרב סן-קנטן (בחבל פיקרדי שבצפון צרפת), שבו נפל אביו בשבי הספרדים, וב-1558 השתתף בכיבוש העיר קאלה שלחופי התעלה.
GIMP
היסטוריה
GIMP נוצרה במקור עבור המערכות המבוססות Unix: לינוקס, SGI IRIX ו־HP-UX. מאז המהדורה הראשונה של GIMP, נוספה התמיכה במספר רב של מערכות הפעלה הכוללות כיום גם את Windows ואת Mac OS X. המעבר לתמיכה ב־Win32 התחילה על ידי מתכנת פיני בשם טור לילקוסט (Tor Lillqvist) בשנת 1997, ותמכה בה החל מגרסה 1.1.
פרנסואה דה מונמורנסי
ביוגרפיה
ב-1559 השתתף בשיחות שהביאו לשלום קאטו-קמברסיס בין פליפה השני מלך ספרד לבין אנרי השני מלך צרפת. בהתאם להסכם זה נשארו בידי צרפת ערי המבצר לאורך הנהר סום (בצפון צרפת) והערים מץ, טול וורדן שבחבל לורן. אחרי מות אנרי השני נאלץ פרנסואה דה מונמורנסי לוותר על התואר "גראנד מייטר" (ראש בית המלך) לטובת פרנסואה, דוכס גיז, אך השתתף באספת המעמדות הצרפתית שהתקיימה באורליאן ב-1560 - 1561.
GIMP
גרסאות
פיתוח GIMP מתנהל בזוגות של גרסאות: סדרה יציבה עם מספר זוגי, שאחריו סדרת פיתוח עם מספר אי־זוגי. לדוגמה, לענף היציב 2.4 (גרסאות 2.4.0, 2.4.1 ואילך) לא נכנסו חידושים: רק תיקוני באגים. הפיתוח התמקד מאז בענף 2.5. גרסאות 2.5.0, 2.5.1 ואילך כללו שיפורים חדשים, והשיפורים הללו נכנסו לגרסה היציבה הבאה (ענף 2.6).
פרנסואה דה מונמורנסי
ביוגרפיה
פרנסואה דה מונמורנסי לחם לצד הקתולים בקרב דרה (19 בדצמבר 1562) שהיה הקרב הראשון במלחמות הדת בצרפת. אך היריבות בינו לבין בית גיז התגברה עד כדי דין ודברים וקרבות רחוב בפריז ב-1565 נגד שארל, קרדינל לורן, אחיו של פרנסואה, הדוכס מגיז. ב-1570, כמושל פריז, ניסה ללא הצלחה לשכנע את ההמון הפריזאי לתמוך בשלום סן-ז'רמן-אן-לה, שכלל ויתורים להוגנוטים.
ב-1572 נשלח אל אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה כדי לחתום על ברית בין ממלכת צרפת לבין ממלכת אנגליה, וקיבל שם את אות מסדר הבירית (מסדר אבירים אנגלי). כאשר שב לפריז היה מאוד לא פופולרי בעיני ההמון הפריזאי. באי יכולתו להשתלט על ההמון שהתקומם נגד נישואי אנרי מלך נווארה ההוגנוטי למרגריט דה ולואה הקתולית, נאלץ פרנסואה דה מונמורנסי להתפטר מתפקידו כמושל פריז, מה שהותיר את שדה הפעולה בידי בית גיז. מאורעות אלה הביאו לטבח ליל ברתולומאוס הקדוש שהחל ב-24 באוגוסט 1572.
GIMP
גרסה 0.54
בינואר, 1996, יצאה גרסה 0.54. זאת הייתה הגרסה הראשונה של GIMP שיצאה לאור. התכנה עבדה סביב הממשק הגרפי X Window System, וכללה תמיכה ב־8, 15, 16 ו-24 bit color, צפייה בתמונות כ־RGB, גוני אפור (grayscale) וצבעים ממוספרים (Indexed color), עריכת מספר תמונות בו זמנית, אפשרות זום וגלילת התמונה בזמן אמת ותמיכה בפורמטים GIF, JPEG, PNG, TIFF וגם XPM.
אפילו בתקופה מוקדמת של פיתוחה, כללה GIMP מספר נרחב של פונקציות בהן: יכולת לבחור באמצעות מלבן, אליפסה, בחירה חופשית, ערפול, סיבוב, קנה מידה, גזירה והפיכת תמונות. היו בה מילוי, מברשת, מרסס צבע ומיזוג. ניתן היה לשלב אפקטים (כגון טשטוש), ותוספים שאפשרו הכנסה של פורמטים חדשים ואפקטים חדשים לתוכנה. בנוסף תמכה GIMP בביטול ושחזור של פעולות.
פרנסואה דה מונמורנסי
ביוגרפיה
ב-1574, המלך שארל התשיעי איפשר לפרנסואה דה מונמורנסי לתפוס את מקומו בחצר המלכות, אך היריבות עם בית גיז גרמה לו לנטוש אותה שוב. משום שלא נותר לו דבר להפסיד, הצטרף לקשר של פרנסואה, דוכס אנז'ו, נגד בית המלוכה. הקשר נתגלה והוא נעצר ונכלא בבסטיליה.
GIMP
גרסה 0.54
גרסה 0.54 של GIMP רצה על לינוקס 1.2.13, סולאריס 2.4, HP-UX 9.05, ומערכת ההפעלה SGI IRIX. GIMP אומצה במהירות על ידי משתמשים, שיצרו מדריכים הציגו עבודות ושיתפו טכניקות. אחת מהצלחות של GIMP הייתה טקס הפינגווין של לינוקס, שנוצר על ידי לארי יואינג, בעזרת GIMP 0.54.
פרנסואה דה מונמורנסי
ביוגרפיה
הוא השתחרר מכלאו ב-1575, ומאז התגורר בארמונו שבו נפטר ב-1579. פרנסואה דה מונמורנסי נקבר בכנסיית סן מרטן דה מונמורנסי בחבל איל-דה-פראנס.
GIMP
גרסה 0.54
גרסה 0.99 הייתה האחרונה בסדרת GIMP 0.x.
גרסה 1.0
GIMP 1.0.0 יצאה ב־2 ביוני 1998. וכללה את ערכת הכלים GTK+, ערכה שנבנתה במיוחד עבור GIMP. גרסה 1.0.0 כללה גם את הפורמט XCF, שהוא הפורמט של GIMP שמשמש אותה (ווריאציות נוספות המבוססות עליה) עד היום.
מגרסה 1.1 הותאמה GIMP למערכת חלונות.
גרסה 1.2 הייתה האחרונה בסדרת GIMP 1.x.
גרסה 2.0
GIMP 2.0.0 יצאה ב־23 במרץ 2004. השינוי הגדול בה היה מעבר לערכת הכלים GTK+ 2.x.
מספר רב של שינויים משמעותיים בממשק ובערכת הכלים (GTK+) הופצו בגרסה 2.4.0, שיצאה ב־24 באוקטובר 2007. חלק מהעדכונים הרבים היו כתיבה מחודשת של כלי הבחירה (Selection Tools), שימוש בערכת העיצוב Tango ששרטטה קווים מנחים לממשק אחיד בכל המערכות, הוספת הכלי Foreground Selection, ותמיכה בפורמט המברשות ABR (פורמט קובצי המברשות של פוטושופ) ובנוסף שולבה יכולת שינוי גודל המברשת.
מספר שינויים משמעותיים הופצו גם בגרסה 2.6.0, שיצאה ב-־1 באוקטובר 2008. השינויים הגדולים היו בממשק משתמש, בבחירה חופשית ובמברשת, ושינויים קטנים בקוד הבסיס. חלק נוסף ששונה, היה שילוב טוב יותר של הספרייה הגרפית GEGL שצפויה להביא לרמה גבוהה יותר בעומק הצבע בעיבוד אינטנסיבי ועם עוצמת עיבוד נמוכה בגרסאות עתידיות. והחל מתיקון הבאגים הראשון, להלן GIMP 2.6.1, מצב "One Window GIMP" שהיה זמין עד אז רק ב־GNOME, הפך פעיל גם בגרסה עבור Windows.
גרסה 2.8.0 ששוחררה ב־3 במאי 2012 כוללת בין השאר אפשרות להריץ את GIMP בחלון בודד במקום בחלון נפרד לכל תמונה.
יחס תקשורתי
בתור תוכנה פופולרית, נתונה GIMP באופן קבוע לביקורות. הביקורות לעיתים מתייחסות להשוואות סביבתיות; לדוגמה יש כאלו המציינים ש־GIMP היא תחליף לאדובי פוטושופ. אף על פי שהשוואות לפוטושופ הן דבר שבשגרה, מדיניות המתחזקים של GIMP היא לא להוות העתק של פוטושופ.
תכונות
השימוש בכלים מופעל דרך ארגז הכלים, התפריטים וחלונות דו־השיח. הם כוללים פילטרים ומברשות, כמו כן כלי שינוי ובחירה, שכבות ומסכות.
וריאציות
האתר הרשמי של GIMP מציע הורדה של קוד המקור בלבד; קובץ הרצה של התוכנה זמין על ידי מקורות אחרים. קובצי התקנה לחלונות אפשר להוריד ממיזם Gimp-win המקביל המאוחסן בסורספורג'.
וילבר
הדמותג הרשמי של GIMP הוא וילבר. הוא זאב ערבות שנוצר על ידי תומאס קוסמנן בתאריך לא ידוע בסביבות ה־25 בספטמבר 1997; מאז קיבל וילבר אבזרים נוספים ממפתחים אחרים של GIMP. אבזרים אלו ניתן למצוא בקוד המקור של התוכנה.
וילבר גם הוצג על בניין הספרייה הלאומית של צרפת במסגרת פרויקט בלינקילייט (Project Blinkenlights).
ממשק משתמש
ל־GIMP חלון ראשי ומספר חלונות דו־שיח בשביל שימוש בכלים, טבלאות הצבעים וכדומה; GIMP עצמה נשלטת על ידי חלון ממשק יחיד. בניית הממשק נבנתה בעזרת ערכת הכלים GIMP tool kit (או GTK+). ה-GTK+ פותח על מנת להחליף את הערכה הישנה Motif, ערכת כלים קניינית ששמשה את GIMP בעבר.
בתחילה היה GTK+ חלק מקוד המקור של GIMP, אך מאז הוא שונה לספרייה עצמאית. בעוד ש־GIMP תוכננה לרוץ על מערכות המבוססות UNIX, GIMP עם הערכה GTK+ פנתה גם לחלונות, Mac OS X ומערכות הפעלה נוספות.
צוות השימושיות של GIMP
GIMP הצטרפה לפרויקט OpenUsability. פרויקט העוזר לתכנות קוד פתוח להגביר את השימושיות בהם. מאז הצטרפות הוקם צוות המוקדש להנחות את ממשקי העתיד של התוכנה. בנוסף נפתח בלוג שבו משתמשים יכולים לשלוח הצעות כיצד אפשר לשפר את הממשק.
מצב חלון יחיד
מצב חלון יחיד נחשף בשנת 2008 על ידי פיטר סיקינג, ביחד עם שיפורים נוספים. חלון יחיד הוא מצב עבודה שבו כל הכלים מרוכזים בחלון יחיד. הוא התווסף בגרסה 2.8.
פיתוח
GIMP מפותחת בעיקר על ידי מתנדבים. פיתחו של פרויקט GIMP (כמו פרויקטים רבים המפותחים בקוד פתוח) מתפצל, לגרסה לא יציבה (unstable) ולגרסה יציבה (stable).
תכונות חדשות נוספת לצוות הפיתוח, כאשר המפתחים מחליטים שיש מספיק תכונות חדשות הם מתחילים את ההוצאה. התהליך מתחיל בהוצאת תוכנה אי־יציבה שעוברת בדיקות תוכנה הכוללים ייצוב ותיקוני באגים עד אשר תהיה מוכנה להחליף את הגרסה היציבה האחרונה.
GIMP אימצה אפיון שכיח אצל תכונות הקוד פתוח, שהמספר השני בגרסה, לדוגמה 2.6.8, יציין אם הגרסה יציבה או לא, מספר אי־זוגי משמעו גרסה אי-יציבה מספר זוגי משמעו גרסה יציבה. המספר האחרון מייצג את מספר תיקוני הבאגים אחרי הוצאת הגרסה היציבה או האי-יציבה.
פגישות LGM
Libre Graphics Meeting (בקיצור LGM) הוא אירוע שנתי שבו מפתחים של GIMP ושל פרויקטים אחרים נפגשים לדון בנושאים הקשורים לתכנות גרפיות בקוד פתוח וחופשי.
הפצה
GIMP יוצאת כקוד מקור תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו בתור תוכנה חופשית.
הגרסה הנוכחית של GIMP עובדת תחת מערכות הפעלה רבות, הכוללות את לינוקס, Mac OS X וחלונות של מיקרוסופט. הפצות לינוקס רבות כגון דביאן, אוּבּוּנטוּ, StartOS ופדורה, כוללות את GIMP בתור חלק משולחן העבודה של מערכת ההפעלה שלהם, אולם אובונטו הודיעה לאחרונה ש־GIMP לא תהווה חלק מהתקנת ברירת המחדל של גרסה 10.04.
הנסיכה אליס, רוזנת אתלון
הנסיכה אליס, רוזנת אתלון (באנגלית: Princess Alice, Countess of Athlone; 25 בפברואר 1883 – 3 בינואר 1981) הייתה בת למשפחת המלוכה הבריטית, והייתה הנסיכה הבריטית שהאריכה הכי הרבה שנים. הנסיכה אליס הייתה נכדתה האחרונה של המלכה ויקטוריה ששרדה. בעלה של אליס, אלכסנדר קיימברידג', רוזן אתלון הראשון, כיהן כמושל הכללי של קנדה.
ראשית חיים
הנסיכה אליס נולדה ב-25 בפברואר 1883 בטירת וינדזור ללאופולד, דוכס אולבני, שהיה בנה הצעיר של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ואשתו הלנה, נסיכת ולדק ופירמונט. היא הוטבלה בקפלה הפרטית של טירת וינדזור ב-26 במרץ 1883 בשם המלא אליס מרי ויקטוריה אוגוסטה פאולין, ונקראה אליס על שם דודתה מצד האב, אליס, נסיכת הממלכה המאוחדת. הסנדקים שלה היו: ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך, וילם השלישי, מלך הולנד, לודוויג הרביעי, הדוכס הגדול של הסן, הלנה, נסיכת נסאו, אדוארד השביעי, ויקטוריה, הנסיכה המלכותית, וילהלם השני, מלך וירטמברג, פאולינה, נסיכת ולדק ופירמונט ואוגוסטה, נסיכת הסן-קאסל.
הנסיכה אליס הייתה אחת הנשאיות גן ההמופיליה שמקורו היה במלכה ויקטוריה. הנסיכה אליס ירשה את הגן מאביה, שמת מהמחלה כשהייתה בת שנה.
נישואין ומשפחה
ב-10 בפברואר 1904 נישאה הנסיכה אליס לבן דודה מדרגה שנייה, אלכסנדר קיימברידג', רוזן אתלון הראשון, אחיה של מרי מטק (לימים המלכה מרי, בת זוגו של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת).
לנסיך ולנסיכה מטק היו שלושה ילדים:
בעלה קיבל את תואר הרוזן מאתלון בשנת 1917 במקום נסיך טק לאחר שמשפחת המלוכה ויתרה על תארים גרמניים. לאחר פרישתו של הרוזן משירות צבאי לאחר מלחמת העולם הראשונה, ביתם של בני הזוג בלונדון היה דירות בארמון קנזינגטון; בשנת 1923 הם רכשו גם בית כפרי, פארק ברנטרידג' במערב סאסקס.
הנסיכה אליס הייתה הסנדקית של ביאטריקס, מלכת הולנד, שהיא נכדתה של בת דודתה הראשונה מצד אמה, וילהלמינה, מלכת הולנד.
הרוזן מונה למושל הכללי של איחוד דרום אפריקה, וכיהן בין 1924–1931. הנסיכה אליס ליוותה אותו והייתה הויסרין באותה תקופה.
עם מותו הפתאומי של ג'ון באקן הפופולרי בשנת 1940, קנדה מצאה את עצמה ללא מושל כללי בזמן מלחמה. למרות כוונתן רבת השנים של ממשלות קנדה לגוון את המשרד ולמנות אזרחים קנדים כמושלים כלליים – אוסטרליה כבר עשתה זאת עם מינויו של סר אייזק אייזקס למושל הכללי שלה ב-1931 – המלחמה נראתה כתקופה לא מוצדקת עבור התעסקות חוקתית ומשפחת המלוכה זכתה לתמיכה ציבורית נרחבת במהלך הסיור המלכותי של 1939. כאחיה של המלכה מרי ומושל כללי לשעבר של עוד אחת ממדינות חבר העמים הבריטי, לורד אתלון נראה כמועמד משביע רצון, וראש הממשלה יעץ למלך למנות אותו.
בתקופת המלחמה רבים מבני המלוכה באירופה מצאו מקלט בבית של אליס ובעלה.
חיים ציבוריים
במהלך חייה, הנסיכה אליס ביצעה התקשרויות רבות ולקחה חלק ברבות מהפעילויות שמשפחת המלוכה הייתה מעורבת בהן. מלבד חובותיה הרגילות כסגנית של מושל דרום אפריקה ולאחר מכן קנדה, היא השתתפה בהכתרתם של ארבעה מלכים בריטים: אדוארד השביעי,ג'ורג' החמישי, אדוארד השמיני ואליזבת השנייה כמו גם את ההכתרה של המלכה ההולנדית יוליאנה. היא גם הייתה הקולונל העליון של שתי יחידות צבא בריטיות ויחידה אחת של הצבא הרודזי. במהלך מלחמת העולם השנייה הייתה מפקדת כבוד של חטיבת הנשים של חיל האוויר הקנדי. בשנת 1950 היא הפכה לקנצלרית הראשונה של אוניברסיטת איי הודו המערבית (אז המכללה האוניברסיטאית של איי הודו המערבית). כקנצלרית, היא ביקרה באוניברסיטה מדי שנה, והתארחה כאורח של סר קנת' בלקבורן, המושל הכללי של ג'מייקה ואשתו.
משנות השלושים ועד שנות השישים כיהנה כיו"ר המועצה (הגוף המנהל) של רויאל הולוויי קולג', אוניברסיטת לונדון. עם בעלה, בתה וחתנה, ייצגה הנסיכה אליס את המלך בחתונתה של יוליאנה מהולנד בשנת 1937 עם ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד.
הנסיכה ובעלה ביקרו בבחריין ובערב הסעודית בחורף 1938. היא הייתה הראשונה במשפחת המלוכה הבריטית שביקרה במדינה והיחידה שפגשה את המלך עבד אל-עזיז. אחיינו לורד פרדריק קיימברידג' ליווה אותם בביקורים. בערב הסעודית ביקרה הנסיכה אליס בריאד, בהוף ודמשק ופגשה את נורה בינת עבדול רחמן, אחותו של המלך ובני משפחת המלוכה הסעודית.
בשנת 1966 פרסמה הנסיכה אליס את זיכרונותיה בספר זיכרונות.