cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הפועל באר שבע
שנות השישים
בעונת 1961/1962 מונה רוברט שרף למאמן הקבוצה, אך לאחר חמישה מחזורים נותרה באר שבע ללא נקודות, ובמועדון החליטו לפטר את שרף ולהזעיק בחזרה את המאמן יחיאל מור. באותה עונה הגיעה הקבוצה למעמד חצי גמר גביע המדינה לראשונה בהיסטוריה, כשהיא בליגה השנייה, לאחר שבשמינית הגמר ניצחה 2–1 את הפועל רמלה מליגה א', ברבע גמר ניצחה 3–1 את הפועל תל אביב, והודחה לאחר הפסד 0–3 למכבי תל אביב בחצי גמר.
בעונת 1963/1964 חולקה הליגה לשני מחוזות - צפון ודרום, ובאר שבע סיימה כ"אלופת החורף" בליגה א' דרום. באר שבע נאבקה עם בית"ר תל אביב על העלייה לליגה הלאומית במחוז דרום, ובסוף העונה סיימה בית"ר תל אביב במקום הראשון בזכות הפרש שערים טוב יותר.
בעונת 1964/1965, תחת הדרכתו של המאמן היוגוסלבי סלבקו מילושביץ', התמודדה הקבוצה על העלייה לליגה הלאומית מול בית"ר רמלה ובית"ר ירושלים, ולבסוף סיימה במקום הראשון בליגה א' דרום, בפער של תשע נקודות מהמקום השני, והעפילה לליגה הלאומית לראשונה בתולדותיה. בנוסף הגיעה הקבוצה לרבע גמר גביע המדינה, לאחר שניצחה בשמינית הגמר 2–1 את הפועל חיפה מהליגה הלאומית. ברבע הגמר הפסידה 2–4 להפועל תל אביב לאחר הארכה. בעונת העלייה בלטו בקבוצה הקשר אליהו עופר, הקשר-חלוץ אברהם נומה ושחקן הרכש חיים כהן שהיה מלך השערים של הקבוצה עם 20 שערים בעונה זו.
בעונת 1965/1966 מונה סלבוליו סטנקוביץ' היוגוסלבי למאמן הקבוצה, והצטרף הקשר-חלוץ יצחק גוזלן שהגיע מהפועל אופקים. בעונה זו הבטיחה באר שבע את הישארותה רק במחזור האחרון, כשניצחה בבית 4–0 את מכבי נתניה, וסיימה במקום ה-13 בליגה.
בקיץ 1966 מונה שוב יחיאל מור למאמן הקבוצה, והקשר ההתקפי מאיר ברד צורף ממחלקת הנוער לסגל הקבוצה הבוגרת. לאחר 12 מחזורים הובילה הקבוצה את טבלת הליגה ובהמשך צורף לסגל שחקן הנוער רפי אליהו. בתום העונה הכפולה 1966/1968 סיימה הקבוצה במקום התשיעי בטבלה, ושחקנה אברהם נומה זכה בתואר כדורגלן העונה בישראל.
תחילת שנות השבעים
בעונת 1969/1970, תחת הדרכתו של אברהם מנצ'ל, מיעטה הקבוצה להבקיע שערים, כשהיא מסיימת עם 24 שערי זכות בלבד, והרבתה לספוג, כשהיא מסיימת עם 49 שערים לחובתה. בין היתר, הקבוצה הפסידה 0–8 להפועל תל אביב. את העונה סיימה הקבוצה במקום ה-16 והאחרון בטבלה, וירדה לליגה א' אחרי חמש שנים בליגה הלאומית.
בעונת 1970/1971 שב משה ליטבק לתפקיד מאמן הקבוצה, אשר החלה להתבסס על שחקניה הצעירים. בסיום העונה שבה הקבוצה לליגה העליונה מהמקום הראשון בליגה א' דרום, בפער של 14 נקודות מהשנייה הפועל יהוד, כשמאיר ברד מסיים את העונה כמלך השערים של הקבוצה עם 19 כיבושים. בסוף העונה ניצחה הקבוצה בבעיטות הכרעה את אלופת ליגה א' צפון, מכבי יפו, במשחק אלוף האלופים לליגה השנייה.
בתחילת עונת 1971/1972 התברגה באר שבע בצמרת הליגה הלאומית, אך פציעתו של מאיר ברד וסכסוך בין הנהלת המועדון לברד ורפי אליהו דרדרו את הקבוצה לתחתית הליגה. גם חזרתם של ברד ואליהו כעבור כחודשיים לא שינתה את היכולת הרעה, והקבוצה סיימה לבסוף במקום ה-12 בטבלה, עם 25 שערי זכות בלבד, כשברד מסיים את העונה כמלך שערי הקבוצה עם 10 כיבושים. באותה עונה נפגשה הקבוצה למשחק ידידות עם אסטון וילה, קבוצה מצמרת הליגה השלישית באנגליה, וניצחה אותה בתוצאה 3–1.
בעונת 1972/1973 מונה אלי פוקס למאמן הקבוצה, והצטרף אליה החלוץ שלום אביטן מבית"ר באר שבע. הקבוצה פתחה בתחתית, אך השתפרה עם התקדמות העונה הודות לאברהם נומה שהיה מלך השערים של הקבוצה עם 14 שערים בעונה זו, וסיימה במקום החמישי בטבלה, המיקום הטוב בתולדותיה עד אותה עת.
את עונת 1973/1974 פתחה הקבוצה בצורה לא טובה, ובתום 18 מחזורים התמקמה במקום ה-14 בליגה, אך עם התקדמות הליגה הצליחה להשתפר, ולסיים את העונה במקום השביעי בטבלה. בנוסף, הגיעה הקבוצה שוב לרבע גמר גביע המדינה, בו הפסידה 1–3 להפועל פתח תקווה בסיכום שני משחקים.
תארים ראשונים
בקיץ 1975 השתתפה הקבוצה במשחק אלוף האלופים לראשונה בתולדותיה, וזכתה בתואר לאחר ניצחון 2–1 על הפועל כפר סבא.
בעונת 1975/1976 פתחה הפועל באר שבע את הליגה בצורה מאכזבת כאשר סיימה פעמיים בתיקו בשני המחזורים הראשונים, אולם במחזורים הבאים השתפרה, וכבר במחזור החמישי התמקמה לראשונה בעונה זו במקום הראשון בטבלה. במהלך העונה נאבקה על המקום הראשון מול בית"ר ירושלים, ובמחזור הנעילה פגשה באר שבע שוב את מכבי יפו למשחק מכריע, כשהפעם נלחמה יפו נגד הירידה והייתה חייבת לנצח על מנת להישאר בליגה, בעוד באר שבע רצתה לנצח כדי להבטיח את האליפות. מנגד, פגשה בית"ר ירושלים את מכבי תל אביב, שנלחמה גם היא נגד הירידה, והייתה חייבת לנצח. מכבי יפו ניצחה 1–0, אך בעקבות הפסדה של בית"ר ירושלים השיגה הפועל באר שבע אליפות שנייה ברציפות. שלום אביטן, שחזר לקבוצה בתחילת העונה, סיים אותה כמלך השערים של הקבוצה עם 11 כיבושים.
בקיץ 1976 היו הפועל באר שבע ובית"ר ירושלים הקבוצות הראשונות בתולדות הכדורגל הישראלי ששיחקו במפעל אירופאי, גביע האינטרטוטו. באר שבע הוגרלה לבית ב' וקיימה שישה משחקים בשיטת "בית-חוץ" נגד הקבוצות קוגה מדנמרק, הרטה ברלין מגרמניה וסטנדרד ליאז' מבלגיה. מאזן הקבוצה במפעל היה ניצחון אחד, 2–1 על קוגה באצטדיון וסרמיל, שלוש תוצאות תיקו ושני הפסדים. בהמשך השתתפה בפעם השנייה ברציפות במשחק אלוף האלופים, בו הפסידה למחזיקת הגביע בית"ר ירושלים 2–3 לאחר הארכה.
סוף שנות השבעים
בעונת 1976/1977 כמעט הפכה הפועל באר שבע לאלופה מכהנת ראשונה שיורדת ליגה. תחת הדרכתו של אלי פוקס, ששב לאימון הקבוצה, פתחה באר שבע רע את העונה ונקלעה לתחתית. בעקבות כך, לאחר 16 מחזורים התפטר פוקס מאימון הקבוצה, ואליהו עופר, שפרש מפעילות סדירה כשחקן במהלך העונה ושימש גם כעוזרו של פוקס, נקרא לתפקיד המאמן. שני מחזורים לסיום העונה נפגשה הקבוצה בחוץ עם מכבי חיפה למשחק הישרדות, כשרק הפרש שערים מפריד בין שתי הקבוצות בטבלה. הפועל באר שבע ניצחה 1–0 והצליחה להישאר בליגה בעוד מכבי חיפה ירדה לליגת המשנה. בנוסף, הגיעה הקבוצה שוב לרבע גמר גביע המדינה, לאחר שניצחה 2–0 את מכבי חיפה בתוצאה בשמינית הגמר, והודחה לאחר הפסד 0–3 לבית"ר תל אביב.
בעונת 1977/1978 הציגה הקבוצה יכולת התקפית טובה לאורך כל העונה, בניצוחם של מלך השערים שלה שלום אביטן, עם 12 שערים וסגנו ויקטור סרוסי, עם 10 שערים, אך לצד זאת הציגה יכולת הגנתית פחות טובה. באר שבע סיימה את העונה כשהיא במקום החמישי בטבלה עם 43 שערי זכות, המספר הגבוה ביותר בעונה אחת בתולדותיה של הקבוצה בליגה הראשונה עד אז (מלבד העונה הכפולה של 1966/1968, בה הובקעו 71 שערים).
את עונת 1978/79 סיימה הקבוצה במקום התשיעי. בנוסף, הגיעה בפעם השישית בתולדותיה למעמד רבע גמר גביע המדינה, לאחר ניצחון 2–1 על הפועל כפר סבא בשמינית הגמר. ברבע הגמר הפסידה לבית"ר תל אביב בבעיטות הכרעה.
שנות השמונים
לקראת עונת 1979/1980 שב אמציה לבקוביץ' לאימון הקבוצה, והצטרף אליה אפרים דוידי הצעיר ממכבי באר שבע. הקבוצה לא פתחה טוב את העונה לאחר מכן נתן לבקוביץ' הזדמנות לשחקני הגנה צעירים נוספים. מספר שערי החובה, 27, היה הנמוך ביותר מאז עונת האליפות הראשונה תחת לבקוביץ' (1974/1975), אך ההתקפה לקתה בחסר והקבוצה מיעטה לכבוש שערים. את העונה סיימה הקבוצה במקום העשירי בטבלה עם שבעה ניצחונות בלבד.
לקראת עונת 1980/1981 חזר אליהו עופר לעמדת המאמן והיא פתחה היטב את העונה, אולם כשם שהרבתה הקבוצה להבקיע שערים כך גם הרבתה לספוג, והיא סיימה את העונה כשהיא במקום ה-11 בטבלה.
לקראת עונת 1981/1982 מינתה הקבוצה את שמעון שנהר, והקבוצה פתחה את העונה עם ארבעה הפסדים, שתי תוצאות תיקו וניצחון, שהובילו למקום ה-15 והלפני אחרון בליגה. מהמחזור השמיני ואילך השיגה הקבוצה רצף של 11 מחזורים ללא הפסד ובתום המחזור ה-18 התמקמה הקבוצה במקום הרביעי בטבלה, עליו הצליחה לשמור עד סוף העונה. באר שבע הציגה יכולת התקפית טובה במהלך העונה, הבקיעה 43 שערי זכות, והשוותה בכך את שיא הכיבושים לעונה אחת. מלך שערי הקבוצה היה שלום אביטן עם 14 שערים. בנוסף, הגיעה הקבוצה בפעם השנייה בתולדותיה לחצי גמר גביע המדינה, לאחר שניצחה בשמינית הגמר 1–0 את מכבי נתניה, וברבע הגמר ניצחה 4–0 את הכח רמת גן. בחצי הגמר פגשה את הפועל תל אביב והפסידה 3–5 בבעיטות הכרעה לאחר 2–2 בתום ההארכה.
המקום הרביעי בליגה הקנה לבאר שבע כרטיס לגביע ליליאן, טורניר אשר שוחק בשנות ה-80. לקראת עונת 1982/1983 שיחקה הקבוצה בטורניר ונוצחה בגמר 1–3 מול מכבי נתניה. בעונה זו הציגה באר שבע יכולת הגנתית טובה מאוד וספגה 23 שערי חובה בלבד, מספר שערי החובה הנמוך ביותר מאז עונת האליפות הראשונה. את העונה סיימה באר שבע במקום השלישי בטבלה, ומלך שעריה היה שוב שלום אביטן עם 11 כיבושים.
לקראת עונת 1983/1984 שב אליהו עופר לתפקיד המאמן. הקבוצה שיחקה שוב מול מכבי נתניה בגמר גביע ליליאן והפסידה 2–3. בליגה לא הצליחה הקבוצה לשמור על יציבות, התנדנדה לאורך כל העונה בין אמצע הטבלה לתחתית, ולבסוף סיימה במקום השביעי בטבלה. בנוסף, הגיעה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע המדינה, לאחר שניצחה ברבע הגמר 4–2 את הפועל תל אביב בבעיטות הכרעה לאחר משחק חוזר, ובחצי הגמר ניצחה 2–0 את האלופה היוצאת מכבי נתניה. בגמר הפסידה הקבוצה 2–3 בבעיטות הכרעה להפועל לוד, לאחר 0–0 בתום ההארכה.
לקראת עונת 1984/1985 מונה צבי רוזן לתפקיד מאמן הקבוצה, שמיעטה לכבוש שערים וסיימה את העונה עם מספר הכיבושים הנמוך ביותר מאז עונת 1976/1977, ועמדה בפני סכנת ירידה לליגת המשנה. שלושה מחזורים לסיום העונה, בפיגור של 5 נקודות מהמקום בו נשארים ליגה, פוטר רוזן ובמקומו מונה שחקן העבר של הקבוצה ג'קי דקל, שהצליח להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה.
לקראת עונת 1985/1986 מונה נחום סטלמך לתפקיד המאמן, ולעוזרו מונה שחקן העבר של הקבוצה אלון בן דור. בעונה זו הגיעה הקבוצה לראשונה בתולדותיה למעמד גמר גביע הטוטו, לאחר שניצחה בחצי הגמר 2–1 את מכבי תל אביב. בגמר הפסידה 1–2 להפועל פתח תקווה. בליגה מיעטה הקבוצה לספוג שערים וסיימה את העונה עם 24 שערי חובה, אך גם מיעטה להבקיע וסיימה עם 24 שערי זכות, המספר הנמוך ביותר מאז עונת הירידה של 1969/1970. לאורך כל העונה נדדה הקבוצה בין התחתית לאמצע הטבלה, וסיימה לבסוף במקום השמיני בטבלה.
לקראת עונת 1987/1988 מינתה הקבוצה את ניסים בכר לתפקיד המאמן. בעונה זו שמרה הקבוצה על יכולת הגנתית גבוהה, ושיפרה את היכולת ההתקפית שלה. את העונה סיימה הקבוצה במקום השלישי בטבלה וזכתה בכרטיס לגביע ליליאן בפעם השלישית מאז הוקם הטורניר.
לקראת עונת 1988/1989 ניצחה הקבוצה 1–0 את הפועל תל אביב בגמר גביע ליליאן. בהמשך העונה הגיעה הקבוצה בפעם השנייה למעמד גמר גביע הטוטו, וזכתה בגביע לראשונה בתולדותיה לאחר ניצחון על מכבי נתניה. בליגה הקבוצה לא הרשימה, ובמחזור ה-22 נפרדה מהמאמן ניסים בכר, כשבמקומו הגיע שמעון שנהר לקדנציה שנייה כמאמן הקבוצה. באר שבע מיעטה להבקיע במהלך העונה, עם 22 שערי זכות בלבד, לצד 29 שערי חובה, וסיימה את העונה במקום החמישי בטבלה.
שנות התשעים
עונת 1989/1990 הייתה העונה הראשונה בה הותר לשתף שחקנים זרים בליגה הישראלית, ובאר שבע צירפה את שחקני ההתקפה הארגנטינאים קלאודיו דיקסטרה וריקרדו קאצ'יונה. במהלך העונה החליפה הקבוצה ארבעה מאמנים: שמעון שנהר שסיים את דרכו במחזור החמישי, שחקני העבר חיים כהן ואלון בן דור, ואליהו עופר שמונה לקראת תום העונה בה סיימה הקבוצה במקום התשיעי בליגה.
לקראת עונת 1992/1993 הצטרפו לקבוצה אורי מלמיליאן והישאם זועבי. לאחר חמישה מחזורים פוטר אליהו עופר והוחלף בעוזר המאמן ויקו חדד ובעקבות כך עזב מלמיליאן את הקבוצה. באר שבע הציגה יכולת התקפית טובה במהלך העונה, כשזועבי מסיים כסגן מלך שערי הליגה עם 17 שערים, וקובע שיא כיבושים לשחקן באר שבעי בליגה הבכירה. הקבוצה כולה סיימה את העונה עם 52 שערי זכות, מספר שערי הזכות הגבוה ביותר של הקבוצה אי פעם בעונה אחת בליגה הבכירה, כמו גם עם הפרש השערים הטוב ביותר שלה אי פעם בליגה הבכירה, ובמקום הרביעי בטבלה.
בעונת 1993/1994 שברה הקבוצה שוב את שיא השערים שלה לעונה בליגה הבכירה וכבשה 54 שערים, ושחזרה את הפרש השערים הטוב ביותר שלה עד אז בליגה הבכירה. אמיר אביגדור סיים את העונה כמלך השערים של הקבוצה עם 16 כיבושים, הקבוצה סיימה במקום השלישי וזכתה בכרטיס לגביע אופ"א בפעם הראשונה בה השתתפו קבוצות ישראליות במפעל.
בעונת 1994/1995 מונה ויטלי שבצ'נקו האוקראיני לאימון הקבוצה. בגביע אופ"א הוגרלה הקבוצה מול אריס סלוניקי מיוון, הפסידה לה פעמיים והודחה מהמפעל. בליגה המשיכה הקבוצה להציג יכולת גבוהה, השוותה את שיא שערי הזכות שקבעה בעונה הקודמת, וסיימה בפעם השנייה ברציפות במקום השלישי.
בעונת 1996/1997 הוביל גוטמן את הקבוצה לזכייה ראשונה בתולדותיה בגביע המדינה, לאחר ניצחון 1–0 על מכבי תל אביב במשחק הגמר, משער של ג'ובאני רוסו. בליגה סיימה הקבוצה את העונה במקום השלישי, לאחר שפספסה את המקום השני במחזור האחרון של העונה, עם 25 שערי חובה ועם הפרש השערים הטוב ביותר בתולדותיה בליגה הבכירה.
בקיץ 1997 החליט הבעלים אלי להב לשחרר רבים מהשחקנים המובילים בקבוצה וביניהם רוסו, סיאד חלילוביץ' ושי הולצמן, ולאחר מכן עזב את הקבוצה והעביר את הבעלות לאלי זינו. בעקבות כך, פתחה הקבוצה את עונת 1997/1998 עם סגל מצומצם. בשל המחסור בשחקנים העלתה הקבוצה את שחקן הנוער יוסי בניון לסגל הקבוצה הבוגרת כבר בגיל 17, ולמאמן מונה בני טבק. בשלב המוקדמות הראשון של גביע אירופה למחזיקות גביע הדיחה הקבוצה את ז'לגיריס וילנה הליטאית, ולאחר מכן הודחה מהמפעל על ידי רודה ההולנדית, לה הפסידה 4–1 בבית ו-10–0 בחוץ. לאחר התבוסה התפטר טבק, ובמקומו מונה שוב ג'קי דקל, שפוטר אחריי מספר מחזורים ובמקומו מונה אליהו עופר שכמעט והשאיר את הקבוצה בליגה. יוסי בניון הבקיע 15 שערים בעונה זו, כולל שער דרמטי בניצחון 1–0 על מכבי חיפה במחזור הסיום, אך עקב ניצחונה של יריבתה לתחתית בני יהודה תל אביב ירדה הקבוצה לליגת המשנה לאחר 27 שנים רצופות בליגה הבכירה, כשהיא מסיימת את העונה עם 57 שערי חובה, מספר שערי החובה הגבוה בתולדותיה בעונה אחת בליגה הבכירה.
לקראת עונת 1998/1999 בליגת המשנה מונה שייע פייגנבוים למאמן הקבוצה, ובמהלך העונה הוחלף על ידי גילי לנדאו. הקבוצה נאבקה עם מכבי נתניה על ההעפלה לליגת העל, אך לבסוף סיימה במקום השלישי בטבלה.
תחילת שנות האלפיים
בעונת 2000/2001 המשיך אייל לחמן על הקווים, אך הוא פוטר במהלך העונה, והוחלף על ידי שלמה שרף, שהתפטר לאחר שני מחזורים, ולופא קדוש החליף אותו בתפקיד ותחתיו הפועל באר שבע חזרה לצמרת הליגה הלאומית להילחם על עלייה לליגת העל, בעונה זו נפגשה הקבוצה מול בית"ר ירושלים מליגת העל במסגרת גביע המדינה, וניצחה 3–2 לאחר הארכה. במחזור האחרון של העונה נפגשה הפועל באר שבע מול הפועל רמת גן על משחק העלייה לליגה הראשונה, ובו ניצחה 5–0 והבטיחה את עלייתה לליגת העל מהמקום הראשון.
בשתי העונות הראשונות לאחר חזרתה לליגת העל סיימה הקבוצה פעמיים במקום החמישי, ובעונת 2002/2003 אף הגיעה למעמד גמר גביע המדינה, לאחר שחלפה בשמינית גמר על פני הפועל תל אביב עם ניצחון 1–0 בבלומפילד, ובחצי גמר ניצחה 3–0 מכבי חיפה. בגמר פגשה הפועל באר שבע את הפועל רמת גן מהליגה הלאומית, אך נוצחה בבעיטות הכרעה מ-11 מטר לאחר 1–1 בתום ההארכה.
בעונת 2004/2005 נקלעה הקבוצה לבעיות כלכליות ובסיומה נשרה הקבוצה לליגה הלאומית לאחר שרוב שחקני הסגל שוחררו. הבעיות הכלכליות המשיכו ללוות את הקבוצה גם בשתי העונות הבאות, בהן סיימה במקום הרביעי בליגה הלאומית.
תחילת עידן אלונה ברקת
ביולי 2007 רכשה אשת העסקים אלונה ברקת את הקבוצה מידיו של אלי זינו. ב-29 באוגוסט 2007, במהלך משחק אימון נגד מכבי באר שבע, קרס חלוצה של הקבוצה צ'אסווה נסופוואה ומת כתוצאה מדום לב.
בעונה הראשונה בעידן אלונה ברקת, עונת 2007/2008, סיימה הקבוצה במקום הרביעי בליגה הלאומית ולא הצליחה להעפיל לליגת העל. בעונת 2008/2009 מונה גיא לוי למאמן הקבוצה, והוחתם הקשר ההתקפי מאור מליקסון. בעונה זו הצליחה הקבוצה לשוב לליגת העל לאחר ארבע שנים בליגה הלאומית. באותה עונה זכתה הקבוצה גביע הטוטו לליגה הלאומית, לאחר שגברה בגמר 1–0 בהארכה על מכבי הרצליה.
לקראת עונת 2009/2010 מונה גיא עזורי למאמן הקבוצה, אשר החתים בקבוצה מספר שחקנים חדשים, ביניהם דוד רביבו, סיראז' נסאר וויליאם סוארס הברזילאי שהצטרף בינואר. הקבוצה הציגה יכולת חלשה ואוהדיה מחו ודרשו את התפטרותו של עזורי. במרץ 2010, בעקבות תקרית אלימה של אוהד כלפי המאמן, החליט עזורי להתפטר מתפקידו. הבעלים ברקת הודיעה שבעקבות התנהגות האוהדים היא תעזוב את הקבוצה בתום העונה. האוהדים פתחו בקמפיין להשארתה במועדון, ובסופו של דבר נשארה ברקת בהפועל באר שבע. המנהל המקצועי של מחלקת הנוער, ויקו חדד, שימש כמאמן עד סוף העונה, בה סיימה הקבוצה במקום התשיעי.
בעונת 2010/2011 מונה ניר קלינגר למאמן הקבוצה. הקבוצה התחילה את העונה בצורה טובה, אך בינואר 2011 נמכר כוכב הקבוצה מאור מליקסון לויסלה קרקוב, ולאחר מכן חלה ירידה משמעותית ביכולתה. במחזור האחרון של העונה הסדירה הצליחה להעפיל לפלייאוף האמצעי, לאחר ניצחון חוץ 2–0 על מכבי תל אביב, ואת העונה סיימה בפעם השנייה ברציפות במקום התשיעי.
בעונת 2011/2012 החליטה הבעלים אלונה ברקת, להתבסס על שחקני בית צעירים, ביניהם המגן השמאלי אופיר דוידזאדה, בשילוב שחקנים מנוסים, אך העונה נפתחה בצורה רעה, כאשר הקבוצה הפסידה שישה משחקים רצופים. במחזור השביעי ניצחה הקבוצה 0–2 את הפועל חיפה, ובתום המשחק החליט קלינגר להתפטר. במקומו מונה גיא לוי שחזר לקדנציה נוספת כמאמן הקבוצה, וחתם על חוזה עד תום העונה. במחזור האחרון ניצחה הקבוצה בבית 3–1 את בית"ר ירושלים, ובעקבות כך סיימה במקום ה-13 ונשארה בליגת העל.
בעונת 2012/2013 החתימה הבעלים אלונה ברקת את המאמן היוצא של מכבי חיפה אלישע לוי. בעונה זו החתימו שוער בכיר בדמותו של אוסטין אג'ידה. באותה עונה הגיעה הקבוצה למעמד גמר גביע הטוטו מול הפועל חיפה והפסידה בהארכה 0–1, כאשר עידו אקסברד חלוץ הפועל באר שבע החטיא פנדל בדקה 88. בעונה זו הגיעה הקבוצה לפלייאוף התחתון, וניצלה מירידה רק במחזור האחרון, לאחר ניצחון חוץ 3–0 על מכבי נתניה. בעקבות הניצחון סיימה באר שבע במקום השמיני, והנחילה למכבי נתניה ירידת ליגה.
החזרה לצמרת
לקראת עונת 2013/2014 החליטה הבעלים אלונה ברקת להחתים לעונה נוספת את אלישע לוי, ולצרף שחקנים בעלי שם ופוטנציאל לעתיד, בעקבות כך הגדילה אלונה ברקת את התקציב בהתאם והחתימה שחקנים בכירים בדמותם של אליניב ברדה, מאור בוזגלו וגליינור פלט. החתמות אלו הובילו את הקבוצה לעונה הטובה ביותר שלה מאז עונות האליפות, וסיימה את העונה במקום השני. בעקבות כך המועדון קיבל כרטיס למוקדמות הליגה האירופית.
בעונת 2014/2015 חזרה הקבוצה למפעלים האירופאים לאחר 18 שנות היעדרות, הקבוצה הוגרלה לשחק מול רדניצ'קי ספליט הקרואטית במסגרת מוקדמות הליגה האירופית, לצמד משחקים בשיטת בית-חוץ. עקב המצב ביטחוני לאותה עת (מבצע צוק איתן), נאלצו הקבוצות הישראליות לקיים את משחק הבית בקפריסין. המשחק הראשון נערך בקרואטיה ונגמר 1–2 לטובת הקרואטים, באר שבע הודחה מאירופה מאחר שסיימה בתיקו 0–0 בקפריסין. בעונה זו הוחתמו מספר שחקנים בכירים בדמותם של מאור מליקסון ושלומי ארבייטמן שחזרו מאירופה. בנוסף, הוחתם ג'ון אוגו הניגרי ואובידיו הובאן הרומני. בחצי גמר גביע המדינה הביסה באר שבע 7–0 את הפועל עפולה, התוצאה הגבוהה ביותר אי פעם בשלב חצי הגמר, והעפילה לגמר הגביע בו הפסידה 2–6 לאלופה מכבי תל אביב - ההפסד הכי גדול בגמר הגביע מאז קום המדינה. בליגה סיימה הקבוצה את העונה במקום השלישי.
בעונת 2015/2016 מונה ברק בכר למאמנה החדש של הקבוצה. בנוסף, הוחתמו מספר שחקנים מובילים בדמותם של אנתוני ואקמה, שיר צדק, מהראן ראדי ובן שהר. במסגרת הליגה האירופית הוגרלה באר שבע מול פ.צ. תון השווייצרית למפגש משחקים בשיטת בית-חוץ. במשחק הראשון שנערך באצטדיון טדי הסתיים המשחק בתוצאה תיקו 1–1, במשחק הגומלין שנערך באצטדיון הארנה שבתון, הסתיים המשחק בתוצאה 1–2 לפ.צ. תון, ובעקבות כך הודחה באר שבע מהמפעל האירופאי. במחזור הרביעי של העונה חנכה הקבוצה את אצטדיון טרנר שנבנה בעיר, במשחק מול מכבי חיפה לעיני 16,126 צופים. ב-21 במאי 2016 זכתה הקבוצה באליפות השלישית בתולדותיה אחרי 40 שנה. במהלך העונה היה לקבוצה רצף של 29 משחקים ללא הפסד, ובכל העונה ספגה באר שבע רק שלושה הפסדים. במשחק ההכרעה במחזור האחרון ניצחה באר שבע את בני סכנין 3–1 באצטדיון טרנר וזכתה בתואר האליפות.
בעונת 2016/2017 זכתה הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה 4–2 את מחזיקת הגביע מכבי חיפה. בעונה זו השתתפה הקבוצה במוקדמות ליגת האלופות, והגיעה לשלב הפלייאוף לאחר שחלפה על שריף טירספול ואולימפיאקוס. בשלב הפלייאוף הודחה הקבוצה מול סלטיק, וכתוצאה מכך נשרה לשלב הבתים של הליגה האירופית. בשלב הבתים ניצחה פעמיים את אינטר, סיימה פעמיים בתיקו מול סאות'המפטון, ועל אף שני הפסדים לספרטה פראג סיימה במקום השני בבית והעפילה לשלב 32 האחרונות. בשלב 32 האחרונות הוגרלה באר שבע מול בשיקטש הטורקית, והודחה לאחר שהפסידה 2–5 בסיכום שני המשחקים. ב-28 בדצמבר 2016 זכתה הקבוצה בגביע הטוטו, לאחר ניצחון 4–1 על עירוני קריית שמונה במשחק הגמר. ב-29 באפריל 2017 ניצחה באר שבע 2–1 בחוץ את מכבי תל אביב וזכתה באליפות השנייה ברציפות כאשר נשארו שלושה משחקים לסיום העונה.
בעונת 2017/2018 זכתה הפועל באר שבע בתואר אלוף האלופים לאחר שניצחה 4–2 את מחזיקת הגביע בני יהודה תל אביב. במוקדמות ליגת האלופות הדיחה הקבוצה את בודפשט הונבד ואת לודוגורץ ראזגרד, אך בשלב הפלייאוף הודחה על ידי מריבור ונשרה לשלב הבתים של הליגה האירופית. בשלב הבתים הוגרלה לבית עם ויקטוריה פלזן, סטיאווה בוקרשט ולוגאנו, וסיימה במקום האחרון בבית. ב-12 במאי הפסידה הקבוצה לראשונה באצטדיון טרנר במסגרת הליגה, 0–1 למכבי תל אביב, אך למרות זאת זכתה באליפות שלישית ברציפות.
בעונת 2018/2019 הפסידה הקבוצה להפועל חיפה במשחק אלוף האלופים, בתוצאה 4–5 בבעיטות הכרעה לאחר 1–1 בתום 120 דקות. במוקדמות ליגת האלופות הדיחה הקבוצה את פלורה טאלין והודחה על ידי דינמו זאגרב, ונשרה לשלב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית, בו הודחה על ידי אפואל ניקוסיה. בליגה לא הצליחה הקבוצה לשחזר את הצלחותיה מהעונות הקודמות, וסיימה את העונה במקום השלישי.
ב-6 בינואר 2020 התפטר המאמן ברק בכר מתפקידו לאחר שהקבוצה הפסידה 0–1 להפועל תל אביב, צברה רק 29 נקודות מתוך 51 אפשריות והייתה במקום הרביעי והמאכזב, וזאת לאחר 5 שנים במועדון כשהוא זוכה ב-68.7% הצלחה בסך הכל ב-161 משחקים. יומיים לאחר מכן מונה יוסי אבוקסיס לאמן את ב"ש לאחר ששוחרר מבני יהודה. בסיום העונה הסדירה ולקראת הפלייאוף של עונת 2019/2020, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל הוחלט על עצירה מוחלטת של הליגה, כמו כל אירועי הספורט באותה תקופה. השבתת הליגה הובילה את הקבוצות לחתימה על הסכמים עם השחקנים על קיצוץ בשכרם בסכומים שנעו בין 25 ל-50 אחוזים מהשכר. כאשר חלק אף סגרו על קיצוצים לעונה שלאחר מכן. שחקני באר שבע סירבו לחתום בתחילה על ההסכם שהוצע להם על ידי הבעלים ברקת שדרשה קיצוץ בנוסף לעונה הנוכחית גם לעונה לאחר מכן. בתגובה לסירוב השחקנים למתווה שהציעה, הודיעה אלונה ברקת על עזיבת הקבוצה לאלתר והעברת הטיפול בה לידי נאמן עד למכירת המועדון בגלל חוסר אמון של השחקנים בה לטענתה. האוהדים והשחקנים ניסו עוד לגרום לה לחזור בה מהחלטתה המפתיעה בימים שלאחר ההודעה, אך לאחר כשבועיים הודיעה שהחלטתה היא סופית בהחלט בהודעה רשמית בעמוד המועדון, תוך שהיא מודיעה בנוסף על השארת תרומה חד פעמית בסך 5 מיליון ש"ח להמשך פעילותו של המועדון בעונת 2020/2021.
בסוף עונת 2019/2020, זכתה הקבוצה בגביע המדינה לאחר שניצחה 2–0 את מכבי פתח תקווה. ב-1 באוקטובר 2020, העפילה הקבוצה לשלב הבתים בליגה האירופית לאחר שניצחה 1–0 את קבוצת ויקטוריה פלזן בשלב הפלייאוף. ב-30 בינואר 2021 התפטר המאמן אבוקסיס במפתיע מאימון באר שבע, עקב חוסר הערכה של הבעלים ברקת כלפיו לטענתו, שמצידה הודיעה בימים שלאחר מכן כי היא חוזרת לנהל את המועדון ולהשקיע בו כסף. בשלב ביניים למשך מספר משחקים אימן את הקבוצה שחקן העבר אליניב ברדה. ב-17 בפברואר 2021 מונה רוני לוי למאמנה של הקבוצה בחוזה לשנה וחצי. את עונת 2020/21 סיים המועדון במקום הרביעי המוביל למוקדמות הליגה האזורית עם הדחה בשלב סיבוב ח' מגביע המדינה בסוף העונה אלונה ברקת שחזרה לנהל את המועדון עשתה הרבה שינויים בסגל השחקנים. המועדון נפרד מכמה שחקנים כשהבולטים שבהם: ז'זוסאה פשקיירה, לואי טאהא, אוהד לויטה, שון גולדברג וסינטיאהו סלליך. במקומם הצטרפו כמה שחקנים כשהבולטים שבהם: דור מיכה, יוג'ין אנסה, דוידה פטרוצ'י, איתי שכטר, אריאל הרוש, איתן טיבי, דנילו אספרייה וניקיטה רוקאביציה. בקיץ של תחילת עונת 2021/2022 החלה הקבוצה את דרכה באירופה במשחקי מוקדמות המפעל החדש - הליגה האזורית. הקבוצה הגיעה לשלב הפלייאוף ולא הצליחה להעפיל לשלב הבתים של המפעל כאשר הודחה מול אנורתוסיס פמגוסטה הקפריסאית, אחרי 0-0 ביתי והפסד 1–3 בחוץ. בגביע הטוטו הגיעה הקבוצה עד לגמר שם הפסידה למכבי חיפה וסיימה כסגנית המפעל בפעם הרביעית בתולדותיה. בליגה הקבוצה פתחה טוב עם סיבוב ראשון ללא הפסד, אך למרות ההצלחה היחסית בליגה, וכשהקבוצה במקום השני, עקב שרשרת תצוגות לא טובות וכדורגל לא אטרקטיבי לדעת חלק מאוהדי הקבוצה, פוטר רוני לוי מתפקידו כמאמן הקבוצה ב-1 במרץ 2022. בתחילה מונה המנהל המקצועי אליניב ברדה למאמן זמני ולאחר מכן נשאר למאמן הקבוע עד לתום העונה, והקבוצה סיימה במקום השני כסגנית האלופה של מכבי חיפה. בנוסף, זכתה באותה העונה בגביע המדינה לאחר ניצחון על מכבי חיפה בדו-קרב פנדלים.
אצטדיון ומתקנים
מיום הקמתו של המועדון בשנת 1949 שיחקה הפועל באר שבע בשלושה מגרשים שונים. בעשור הראשון להיווסדותה שיחקה הקבוצה על משטח אדמה באצטדיון שהיה ממוקם בעיר העתיקה בבאר שבע. האצטדיון העירוני בבאר שבע נחנך ב-31 באוקטובר 1959 במשחק חגיגי של הפועל באר שבע מול הפועל תל אביב שבו הביסה הפועל תל אביב את באר שבע בתוצאה 0–6. בדצמבר 1988 הסתיים שיפוץ כללי של האצטדיון, בתרומתה של הגברת לילי פרידמן-וסרמיל, ושמו הוסב ל"אצטדיון וסרמיל" על שם בנה ארתור וסרמיל, שנרצח במחנה ההשמדה מיידנק כשהיה בן 7. בשנת 1995, לקראת משחקה של הפועל באר שבע מול קבוצת ברצלונה במסגרת גביע אופ"א, שופץ האצטדיון פעם נוספת והותקנו בחלק מהיציעים מושבי פלסטיק במקום הבטון החשוף על מנת להתאים את האצטדיון לסטנדרט האירופי המינימלי. בשנת 2009 הותקנו מושבים בשאר היציעים, בעקבות חזרתה של הפועל באר שבע לליגת העל על מנת לעמוד בדרישות המינימום לליגה הבכירה. ב-30 במאי 2015 שוחק באצטדיון וסרמיל המשחק האחרון, שבו גברה הפועל באר שבע 4–0 על קבוצת בית"ר ירושלים. ביוני 2019 החלו להרוס את האצטדיון הישן עליו תוכננו שטחי מגורים, פארק ומסחר.
ב-16 בספטמבר 2015 נפתח אצטדיון טרנר לראשונה לכ-4,000 מאוהדי הקבוצה שצפו באימון ראווה פומבי של הקבוצה. המשחק הרשמי הראשון שאירח האצטדיון התקיים ב-21 בספטמבר 2015, במסגרת המחזור הרביעי בליגת העל מול קבוצת מכבי חיפה, והסתיים בתוצאת תיקו 0–0. לפני המשחק התקיים בו טקס חנוכת בית וקביעת מזוזות בנוכחות ראש העיר רוביק דנילוביץ'. השער הראשון אי פעם באצטדיון נכבש שני מחזורים לאחר מכן בניצחון 5–2 נגד מכבי פתח תקווה במסגרת המחזור השישי בליגה, על ידי שחקן הקבוצה אנתוני ואקמה.
מתחם וסרמיל
במהלך שנת 2015 החליטה עיריית באר שבע להמשיך ולהנציח את ארתור וסרמיל (על שמו נקרא האצטדיון הישן שנהרס) בשם מתחם האימונים שלה שנקרא "מתחם וסרמיל". מתחם זה משרת בעיקר את קבוצות מחלקת הנוער של הפועל באר שבע, אך לעיתים גם את הקבוצה הבוגרת. במתחם חמשת מגרשי האימונים הכוללת גם מגרש עם דשא סינתטי לפי דרישות פיפ"א.
בשנת 2013 נחנך מבנה "בית האגודות". הפרויקט כולל 750 מ"ר של חדרי מחשבים, חללים מקצועיים, חדרי הלבשה, חדר רופא, חדר מאמנים, אזור להתכנסויות וחדרים לוגיסטיים.
סמל המועדון
עם הקמת המועדון הוחלט על ידי ההנהלה להטביע על חולצות הקבוצה את סמל הפועל, תחילה באופן עצמאי ובהמשך עם הכיתוב באר שבע מתחתיו. סמל זה שירת את המועדון עד שנת 1993.
בשנת 1993 הוחלט לשנות את הסמל הקבוצה ולמתג אותה כקבוצה של אזור הנגב וספר המדבר עם מוטיב מרכזי של גמל. בין שנת 1993 ל-1995 שונה הסמל לגמל כשעל דבשתו סמל הפועל ומתחתיו עיגול שבמרכזו כדורגל ובקצוות נכתב שם הקבוצה בעברית ובאנגלית.
משנת 1995 ועד 2016 כלל חציו התחתון של הסמל כחצי כדור כדורגל, וחציו העליון הכיל ארובה שמסמלת את מבנה העירייה, סמל הפועל המקורי, וכיתוב עם השם של המועדון. בשנת 2008, שונה עיצוב הסמל, ונוסף לו הסלוגן "גאוות הנגב" לתיאור הקבוצה מבירת הנגב.
ב-21 ביוני 2016 הציגה הנהלת המועדון את סמלה הרשמי החדש במעמד מסיבת העיתונאים לעונת 2016/2017. הסמל הנוכחי מבוסס על הסמל אשר שירת את המועדון מעונת 1995/1996 עד עונת 2015/2016, כאשר הסמל מוצג בצורת עיגול שחציו התחתון כחצי כדור כדורגל, וחציו העליון מכיל ארובה שמסמלת את מבנה העירייה, סמל הפועל המקורי, שבקצוות העיגול העליון מוצג הכיתוב עם השם של המועדון בעברית ובאנגלית. בנוסף, מוצג כוכב מעל הסמל העגול, אשר מייצג את האליפויות בהן זכה המועדון.
מדי המועדון
צבע החולצה והמכנסיים של הפועל באר שבע היה מאז הקמתה אדום ולבן, צבע התלבושת השלישית של הקבוצה הוא כחול.
המדים של הקבוצה החל מעונת 2019/2020 הם של חברת קלמה, לאורך השנים הפועל באר שבע אומצה על ידי פומה, קאפה, אדידס, נייקי, דיאדורה, לוטו ויומברו.
נותני חסות
בין 2012 ל-2015 נותנת החסות הראשית הייתה חברת "מובלי", בין 2015 ל-2016 נותנת החסות הראשית הייתה חברת "גט סטוקס" ובין 2016 ל-2020חברת "תדיראן הולדינגס.". משנת 2020 נותנת החסות העיקרית היא מחסני השוק בין נותני החסות המשניים של הפועל באר שבע ניתן למנות את חברת מחסני חשמל, מטרופולין, אביסרור, בריאותא, גדות כימיקלים, וובי, פתאל, אופקים נסיעות ותיירות, דלתא ושפע הפקות.
הפועל באר שבע בתרבות
בין אוהדיה המפורסמים של הקבוצה ניתן למצוא את צביקה הדר, דני קושמרו, מאור זגורי, אתי ביטון, רינה מצליח, סילבן שלום, נדב יעקבי ויעקב איילון.
בסדרה שמש, הפועל באר שבע מוזכרת כקבוצתו האהובה של גיבור הסדרה, נחום שמש, אותו גילם צביקה הדר. בנוסף, בסדרה זגורי אימפריה מוזכרת אחת הדמויות בסדרה, אביר זגורי, כאוהד שרוף של הקבוצה.
האהבה לקבוצת הפועל באר שבע נמצאת במרכז ספרו של אשר הלפרין, הסנגור הצבאי הראשי לשעבר, "השתגעתי בגללה: סיפור על אהבה וכדורגל".
עמותת האוהדים וסרמיליה
עמותת אוהדי הפועל באר שבע קמה בתחילת שנת 2013 על ידי דור שוקר, בן בודה, וירון אלפי. ואושרה על ידי רשם העמותות. השם "וסרמיליה" נבחר כדי לשמר ולזכור את שמו של ארתור וסרמיל, ילד יהודי שנספה בשואה ועל שמו נקרא האצטדיון שליווה את הקבוצה במהלך השנים והיה לבית של אוהדי הכדורגל בעיר. מטרת העמותה היא פעילות ברשתות החברתיות. העמותה מעבירה לאוהדים מידע הכולל חדשות, תמונות, אירועים של העמותה ועדכון בזמן אמת על תוצאות משחקים. בנוסף, לעמותה תוכנית אוהדים ברדיו דרום בשם "קול היציע" בהגשת דור שוקר ובן בודה.
בתחילת עונת 2017/2018 זכתה העמותה בפרס הקהל המצטיין של בית הנשיא ומנהלת הליגות לכדורגל, הפרס הוענק על ידי נשיא המדינה ראובן ריבלין.
אולטרה דרום
ארגון האוהדים אולטרה דרום (באנגלית: Ultra South) נוסד בשנת 2014 לאחר איחוד שני ארגוני האוהדים THE CAMELS 05 ביחד עם SOUTH SIDE ופעילותו התרכזה בשער 5 באצטדיון וסרמיל. באצטדיון טרנר הוא פועל מאחורי השער ביציע הדרומי. הארגון מתמקד בעידוד הקבוצה ובהכנת תפאורה למשחקים. כמו כן, מסייע הארגון לארגן לאוהדי הקבוצה בדרכי הגעה למשחקי חוץ. מאז שעברה הקבוצה לאצטדיון טרנר, החל הארגון להציג תפאורות עידוד מתקדמות. בעונת 2016/2017 ארגון האוהדים החל בקמפיין גיוס כספים וזאת על מנת לרכוש ארכובה ליציע הדרומי שתסייע בפריסת התפאורות. הסכום אליו שאפו להגיע בארגון היה מאה אלף שקלים ומועד סיום הקמפיין עמד על כחודש, אולם לאחר 24 שעות הכסף גויס במלואו. הארגון דוגל בהיבדלות פוליטית וחרט על עצמו את המוטו ULTRAS NO POLITICA.
תארים, שיאים והישגים
ליגת העל גביע המדינה גביע הטוטו אלוף האלופים: אלוף האלופים (ליגת המשנה) גביע ליליאן גביע הטוטו (ליגת המשנה) גביע ההתאחדות:
מפגשים באירופה
עד תחילת שנות ה-90, השתתפו הקבוצות הישראליות בגביע האינטרטוטו בלבד, ולא קיבלו כרטיס למפעלים האירופים הבכירים. החל מעונת 1992/1993 החלו קבוצות ישראליות לקבל כרטיס למפעלים האירופיים הבכירים, הכוללים את גביע אופ"א וליגת האלופות.
זוכים בתואר כדורגלן העונה במדי הפועל באר שבע
כמו כן, בעונת 1973/1974 זכה מאיר ברד בתואר כדורגלן העונה של "ידיעות אחרונות"
מחלקת הנוער
הפועל "השלושה" באר שבע, המייצגת העיקרית של דרום הארץ בכדורגל, ואחת ממחלקות הנוער הגדולות ביותר בישראל.
ברוב שנות המועדון, המועדון נהנה ממחלקת נוער חזקה. עד שנת 1969 הייתה להפועל באר שבע קבוצת נוער אחת, והיא אף זכתה לראשונה באליפות ישראל לנוער בשנה זו. בסוף עונת האליפות הוקמה קבוצה נוספת, הפועל "השלושה" באר שבע על שם שלושה מעובדי מפעל "מכתשים" שנספו בתאונת עבודה. מאמן "השלושה" היה חיים סנה ותוך זמן קצר הפכה "השלושה" לקבוצת הנוער הבכירה בעיר כשבמשך מספר שנים פעלו שתי קבוצות הנוער במקביל. "השלושה" זכתה לראשונה באליפות ישראל לנוער בעונת 1973/1974. עד סוף שנות השמונים הפועל "השלושה" באר שבע דורגה בקביעות בצמרת ליגת העל לנוער ואף זכתה בארבע אליפויות המדינה לנוער. מאמצע שנות השישים נסמכו קבוצות הנוער של הפועל באר שבע על הכישרונות שהתגלו בליגות הנוער העירוניות, מיסודו של אהרון בן יעקב, שמנו בשנות השיא שלהן אלפי נערים ששיחקו במאות קבוצות. עם מעבר הקבוצה לידיים פרטיות בשנות התשעים של המאה העשרים, ירדה ההשקעה במחלקת הנוער וקבוצת הנוער ירדה אחרי מספר שנים לליגת המשנה. משנת 2007 כאשר רכשה אלונה ברקת את המועדון, הושקעו כספים רבים על מנת להחזיר את מחלקות הנוער לקדמת הבמה, ובשנים האחרונות חזרה בהדרגתיות קבוצת הנוער לצמרת בליגת העל לנוער.
קבוצות מחלקת הנוער
מנהל מקצועי של מחלקת הנוער: מאור מליקסון
מתתיהו הכהן
מתתיהו הכהן (נפטר ב-166 לפנה"ס) (מכונה גם מתתיהו החשמונאי או "מתתיהו בן יוחנן כהן גדול") היה כהן ממשפחת חשמונאי, מנהיג ומצביא. הוא החל את מרד החשמונאים כנגד הממלכה הסלאוקית ושליטה אנטיוכוס הרביעי, והיה אבי השושלת של שליטי ממלכת החשמונאים.
קורות חייו
מתתיהו היה בן יוחנן בן שמעון ממשמרת יהויריב, הראשונה מעשרים וארבע משמרות כהונה. למתתיהו היו חמישה בנים: יוחנן הגדי, שמעון התרסי, יהודה המכבי, אלעזר החורני ויונתן הוופסי.
שנה לאחר מכן בשנת 166 לפני הספירה נפטר מתתיהו. לפני מותו ציווה מתתיהו את בניו לשמור את מצוות התורה ולנקום באויבים. את שמעון בנו הוא מינה להיות איש עצה (איש דת), את יונתן הפקיד על קידום בתחום המדיני (דאגה ליהודים אל מול השלטון) ואת יהודה המקבי להיות שר הצבא – יורשו בהנהגת המרד.
לא לגמרי ברור מה מקור הכינוי "חשמונאי". השם אינו מופיע בספרי מקבים. על פי יוסף בן מתתיהו, חשמונאי היה אבי שמעון, סבו של מתתיהו. לפי מסורת חז"ל, מתתיהו עצמו היה מכונה "חשמונַי". יש האומרים שמקורו בשם של עיר שהייתה מדרום לבאר שבע.
בעקבות רש"י רואים פרשנים אחדים במתתיהו ובחשמונאים את התגשמות נבואת דניאל
בתחילת המאה ה-21 החלה להשתרש מסורת כי קברו של מתתיהו הכהן מצוי בחורבת הגרדי, במקום בו ניצב קבר שייח' ערבאווי, בלב יער אורנים הסמוך לקברי המכבים (סמוך למשלט 219). כיום מיוחס האתר על ידי "האגודה למען קברי צדיקים" כמקום קבורתו של מתתיהו הכהן אך לא נמצאו ראיות לביסוס הטענה.
הלכה
מתתיהו הכהן ראה בהתייוונות היהודים את האיום העיקרי על המשך קיומו של העם היהודי ולכן הוא פסק מספר הלכות:
אריך פרום
אריך פְרוֹם (בגרמנית: Erich Fromm; 23 במרץ 1900 – 18 במרץ 1980) היה פסיכולוג חברתי, פסיכואנליטיקאי ופילוסוף יהודי-גרמני, בעל שם בינלאומי. מראשי הזרם ההומניסטי של הפסיכולוגיה.
פרום ניסה לעמוד על מקומו של האדם בחברה, וכיצד החברה משפיעה על האדם. כמו כן, חקר את מקומם של מניעים נפשיים בהנעת תהליכים חברתיים-היסטוריים. הושפע מהשקפותיהם של זיגמונד פרויד, אלפרד אדלר וקרל מרקס וניסה לשלב בין היבטים שונים של תורותיהם.
קורות חייו
פרום נולד בפרנקפורט שבגרמניה, לנפתלי פרום ולרוזה לבית קראוס, וגדל במשפחה יהודית אורתודוקסית. הוא היה נינו של הרב יצחק דב במברגר ונכדו של הרב פנחס זליגמן פרום. בשנת 1918 החל ללמוד תורת המשפט באוניברסיטת פרנקפורט, שם למד שני סמסטרים. במהלך סמסטר הקיץ עבר לאוניברסיטת היידלברג, ועבר מלימודי המשפטים ללמוד סוציולוגיה אצל אלפרד ובר (אחיו של הסוציולוג מקס ובר), אצל הפסיכואנליטיקאי והפילוסוף קרל יאספרס ואצל היינריך ריקרט.
בשנת 1922 סיים דוקטורט בפילוסופיה באוניברסיטת היידלברג. בשנת 1930 הסתיימה הכשרתו כפסיכואנליטיקאי במכון הפסיכואנליטי של ברלין. בשנה זו הצטרף למכון למחקר סוציולוגי בפרנקפורט, שהיה בסיסה של אסכולת פרנקפורט הסוציאליסטית. בשנת 1926 התחתן עם הרופאה והפסיכואנלטיקאית פרידה פרום-רייכמן, שממנה התגרש מאוחר יותר בארצות הברית.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, היגר פרום תחילה לז'נבה ומשם ב-1934 לארצות הברית והוזמן להרצות במכון הפסיכואנליטי בשיקגו. בשנים 1935–1939 לימד באוניברסיטת קולומביה. הוא המשיך לעסוק בפסיכולוגיה וללמד באוניברסיטאות בארצות הברית.
בשנת 1950 היגר למקסיקו וקיבל משרת פרופסור באוניברסיטה הלאומית של מקסיקו, וייסד שם מחלקה פסיכואנליטית בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה. הוא לימד שם עד פרישתו ב-1965. בשנים 1957–1961 לימד פסיכולוגיה גם באוניברסיטת מישיגן. לימד גם כפרופסור נספח באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1974 היגר למורלטו שבשווייץ, ובאותו זמן פרסם סדרה של ספרים. נפטר בביתו בשנת 1980, חמישה ימים לפני יום הולדתו השמונים.
ספרו הפופולרי ביותר הוא אמנות האהבה, שנמכר בכשישה מיליון עותקים ברחבי העולם (תורגם לעברית פעמיים).
תורתו
בתחילת דרכו כפסיכואנליטיקאי הושפע פרום רבות מהתאוריות של פרויד ואדלר. בשונה מפרויד לא ראה פרום את ההנעה באדם כנובעת מתסכול ומאי-סיפוק של דחפים ביולוגיים ופיזיים, אלא הדגיש את מקורם של אלה – כנאמן לגישתו המדגישה את האינטראקציה הבין-אישית – באי-סיפוק הצרכים הפסיכולוגיים של האדם. ספרו הראשון יצא לאור בתחילת שנות הארבעים וגרם להרחקתו מהאיגוד הפסיכואנליטי הבינלאומי כמו גם מהאיגוד האמריקני המקביל, בראשו קארן הורני. לתורתו החברתית של קרל מרקס נודעה השפעה רבה על פרום. מכאן ששיטתו בפסיכואנליזה היא שילוב של המבנה הנפשי הפנימי של האדם, תוך התחשבות בהשפעה שהמבנה החברתי והמגבלות הנובעות ממנו עשויים להצר את מידת החופש שהאדם יכול לרכוש, ולכן להאט את התפתחותו הייחודית.
אמנות האהבה
לדעת פרום הקיום האנושי סובל ממה שהוא מכנה חוויית הנפרדוּת. הקריעה של האדם מהטבע הפרימיטיבי, בלי האפשרות לשוב אליו, בנוסף להיותו יצור בעל תודעה עצמית (רפלקציה) הם שיוצרים את חווית הנפרדות שמתבטאת בהכרה בקיומו הנפרד ובר-החלוף, וחוסר ישעו אל מול כוחות הטבע והחברה. ביתר שאת הדבר מתבטא בעידן המודרני והטכנולוגי, המאופיין בניתוק ה"קשרים הראשונים" של החברה. פרום תולה זאת בהשפעת הדת הנוצרית הפרוטסטנטית וההשקפה הקפיטליסטית, ששחררו את האדם מבחינה רוחנית וחומרית, אך גם העצימו בו ביתר שאת את חוויית הנפרדות המתבטאת בתחושת האפסות, חוסר הביטחון, הניכור, הספקנות, הבדידות והחרדה.
כדי להימלט מהבדילות הקיומית אל אחדות, האדם יצר לו דרכים שונות שעונות באופן חלקי לבעיית קיומו: לדעת פרום (בספריו "אמנות האהבה" וב"אדם לעצמו"), הדרך היחידה והעיקרית לפתרון בעיית בדילותו הקיומית של האדם היא אהבת אמת (ולא אהבה סימביוטית) – בהתאחדות בינאישית והתמזגות של נפש עם נפש שנייה, כך ששתי נפשות הופכות לאחת ועדיין נשארות שתיים. זוהי לדעתו השאיפה העזה ביותר של האדם, התשוקה הבסיסית ביותר, והכוח שמלכד את המין האנושי בכללותו ובקבוצותיו השונות. הוא אף קובע באופן נחרץ: "בלא אהבה לא הייתה האנושות יכולה להתקיים אף יום אחד".
סממניה של אהבת אמת הן: אכפתיות, אחריות, כבוד, וידיעת מושא האהבה. מתוך ההתקשרות עם הזולת באהבת אמת שאין בה רכושנות סדיסטית או התמזגות מזוכיסטית, אלא אישור ספונטני של הזולת תוך שמירה על הצביון האישי, המועקה הפנימית של תחושת הניכור והבדידות יכולה להיפתר. על פי תפיסתו של פרום, האהבה איננה מתת אל שנופלת משמים על האדם או רגש שהאדם פתאום מתוודע אליו, אלא מיומנות לא קלה, שיש ללמוד אותה תאורטית ולהתאמן בה מעשית, ממש כבכל אומנות אחרת.
מנוס מחופש
בתוך המסגרת של העולם המערבי המודרני, הבנוי על מודל כלכלי-חברתי קפיטליסטי הנשען על התאולוגיה של לותר וקלווין, נוצר מושג חופש שאינו מאוזן, מצייר את האדם כרע מטבעו ואת ישועתו רק במסגרת פעולה נוירוטית לריצוי האל. מסגרת זו חולנה ותורגמה לפי פרום לדפוסים הכלכליים של המאה ה-19–20, כאשר האדם עובד למעשה לאל השוק והכלכלה, ומאבד את קשריו הבריאים לזולתו. במצב זה האדם אינו מסוגל ליהנות מהחופש שיש לו ואינו מסוגל לעמוד בהתייחדותו, והוא בורח מעצמו ומאחריות עצמית מפני העולם החיצוני שמאיים עליו. נוצרת דילמה בין דרישות החברה, המטפחת יצרנות ותרומה, לבין צורכי הפרט לצמיחה ולאושר. התנגשות זו יכולה לגרור ל"מנוס מחופש" (כשם ספרו הראשון של פרום) באמצעות מנגנוני מילוט שונים. העיקריים שבהם הם:
על-פי פרום, קיימות חמש אוריינטציות אישיותיות – צורות התמודדות וההסתגלות במרחב הסביבתי והפיזי – שארבע מהן אינן יעילות: ואחת בלבד יעילה:
פרום הבדיל בין חירות שלילית ("חירות מאת") – השתחררות האדם משליטת הטבע והחברה, לבין חירות חיובית ("חירות לשם") – יחס פעיל של אחווה אנושית ופעילות ספונטנית של אהבה ועבודה שמלכדת את האדם עם העולם. לתפיסתו הפער שבין שתי החירויות הללו, הוא אשר גורם לבעיה העיקרית של האדם, אשר משתחרר מכבלים קודמים, אך אינו מסוגל למלא את הפער שנוצר בחירות חיובית. לתפיסתו של פרום, אין דבר נעלה יותר מהעצמי של האדם, ולכן הוא ראה את החירות החיובית כחירות להגשמה עצמית, והצמיחה והמימוש העצמי של האדם הן מטרת-על שאין להכפיפה למטרות אחרות. פרום קרא לאדם לבחור בחירות ולחנך לקראתה להיות ספונטני, מקורי ועצמאי מבלי לפחד מאנוכיות או אנרכיה, כיוון שבמצב של נתינת חופש חיובי לאדם, הדבר יביא לידי ביטוי את כוחות הצמיחה, ההתרחבות וביטוי הכשרים האנושיים הטבועים בו, ובהם האידיאלים האמיתיים שמכוונים לצמיחתו ואושרו של היחיד. ולעומת זאת, דווקא במצב שבו היחיד דיכא את הספונטניות שלו והוא חסום, מבודד, אכול ספקות, חסר אונים וחייו מתוסכלים – הוא יגרר להרסנות ויערוג לכוח או כניעה.
בעלנות או מימוש עצמי
בספר זה משנת 1976 (To Have or To Be), פרום מתאר את ההתפתחות של דרך חיים המושתתת על הבעלות ("בעלנות") במאות השנים האחרונות. פרום מסביר שהשאיפה לבעלות כדרך חיים (בעלות על משאבים חומריים, חברתיים ואחרים), מייצרת על פי רוב זיקה חזקה בין האדם לבין המשאב שבבעלותו. כאשר האגו וסיפור החיים של אדם נקשר במשאבים שונים שמקורם בסביבת האדם, נוצרת אצל אותו אדם חרדה טבעית לגבי האפשרות של אובדן המשאבים הללו. לעומתם, משאבים פנימיים-רוחניים אינם חשופים לאותו האתגר, ועל כן הם משרתים את האדם לאורך כל חייו. פרום מציע גם הבחנה נוספת בין שני מצבים אלו (מצב של בעלות ומצב של היות/קיום): בעוד שהשימוש במשאבים במצב הבעלות גורם בהכרח להתדלדלות המשאבים, השימוש במשאבים קיומיים-עצמיים (דוגמת יצירה, לימוד, ידידות, אהבה), מתעצמים כתוצאה מהשימוש בהם.
משפחתו
אריך פרום היה נשוי שלוש פעמים, אך לא היו לו ילדים.
לקריאה נוספת
ליאור טל שדה, היהדות החילונית חברתית של אריך פרום, בתוך: מה למעלה מה למטה, עמ' 108-119, הוצאת כרמל, 2022
קרפדה ירוקה
קרפדה ירוקה (שם מדעי: Bufotes viridis) היא מין של קרפדה החיה במספר אזורי אקלים ברחבי אירופה ואסיה וזוהי הקרפדה היחידה החיה בישראל.
מראה
אורך הקרפדה מגיע ל-7 ס"מ ומשקלה ל-25 גרם בקירוב.
קיימים הבדלי צבעים בין הזכר לנקבה: לנקבות כתמים ירוקים ברורים ובולטים על רקע אפור בהיר ולזכר צבע אחיד כמעט - אפור-ירוק או חום-ירוק. נוסף להבדלי הצבעים בין הזכר לנקבה, קיימים גם הבדלים בגודל: הנקבה גדולה מהזכר ובעונת הרבייה היא עשויה אף להיות גדולה ממנו עד פי שניים.
העור בגב מכוסה גבשושיות.
באצבעות הרגליים האחוריות קיים קרום שחיה. ליד האצבע הראשונה יש יבלת חפירה. הגפיים האחוריות גדולות וחזקות יותר מהגפיים הקדמיות.
אקולוגיה
הקרפדה הירוקה ניזונה בעיקר מפרוקי-רגליים יבשתיים, אותם היא תופסת בלשונה. הראשנים ניזונים גם מצמחיה ומחרקי מים.
אויביהן העיקריים של הקרפדות הירוקות הם הנחשים. האויב העיקרי בישראל הוא נחש מים משובץ. קרפדות צעירות עם הפרשה מעטה של רעל נאכלות גם על ידי אנפיות בקר וקרפדות בוגרות קניבליות. הקרפדות מתגוננות מפני איומים אלו באמצעות הפרשת נוזל חלבי רעיל שנקרא בופינין שמדיף ריח חריף מכל שטח העור ומבלוטות בעורף וכן באמצעות הפרשת שתן פתאומית.
בתקופות יובש מתחפרת בקרקע, בחורים ובמחילות. בעונת הגשמים אוגרת הקרפדה מים בשלפוחית השתן, המשמשים אותה בתקופות היובש. מסיבה זו, בארצות בהן היא נפוצה ניצלו אותן הילידים על ידי הוצאת המים מהן.
רבייה
הקרפדה הירוקה היא בעל חיים סוליטרי (מתבודד) והיא יוצרת קשרים חברתיים רק בעונת הרבייה.
עונת רבייה היא לרוב בחורף, בעיקר במקומות חיות מדבריים. בתקופת הרבייה, הנקבות נמשכות לקרקורי הזכרים, אותם הם משמיעים כאשר הם על גדת מקווה המים או בתוכו, טבולים חצי גוף כשראשם מורם מעל המים. כשהנקבה מגיעה למקווה המים, הזכר מתקרב אליה, עולה על גבה ונאחז בה בבית השחי. מנהג רבייה זה נקרא חיבוק כלולות. באצבעותיו מתפתחות יבלות אחיזה סמוך לעונת הרבייה.
הנקבה מטילה שרוכי ביצים והזכר שעליה מפריש את זרעו ומפרה את הביצים. אורך השרוכים עד 12 מטרים. מספר הביצים עד 7000. כעבור 5 ימים יש בקיעה של ראשנים שחורים. התפתחותם ובקיעתם תלויה בטמפרטורה ובכמות מזון זמין. קרפדות צעירות מתפתחות במהירות ומגיעות תוך שנה לגודל כמעט סופי ולבגרות מינית.
הגליל
הגליל (ערבית: الجليل) הוא חבל ארץ הררי בצפון ארץ ישראל. גבולותיו של הגליל הם עמק יזרעאל ועמק בית שאן בדרום, בקעת הירדן, הכנרת ועמק החולה במזרח, חוף הים התיכון ועמק זבולון במערב, ודרום לבנון בצפון. בקרב הקהילה הגאוגרפית בישראל מקובל לראות בגבול המדיני בין מדינת ישראל ללבנון כגבולו הצפוני של הגליל.
גבולות
קו הגבול בין הגליל העליון לגליל התחתון הוא בקעת בית כרם, שהיא עמק צר הנמשך ממזרח למערב במרכז הגליל. בעוד הגליל העליון מאופיין בהרים גבוהים, שהגבוה בהם הוא הר מירון, המתנשא לגובה 1204 מטרים, הגליל התחתון מאופיין בהרים נמוכים יחסית המופרדים על ידי עמקים רחבי ידיים. ההבחנה בין שני חלקי הגליל קדומה, ומוזכרת כבר במשנה: "מכפר חנניה (יישוב בבקעת בית כרם) ולמעלן, כל שאינו מגדל שקמין - גליל העליון, ומכפר חנניה ולמטן, כל שהוא מגדל שקמין - גליל התחתון" (שביעית ט, ב).
כיום הגליל במובן הרחב מתייחס לכל השטח הישראלי מעברו הצפוני של הכרמל (לא כולל הגולן), כך שגם העמקים נכללים בו, אך אזור הקריות בדרך כלל לא נחשב לחלק מהגליל. הגדרה זו חופפת פחות או יותר את מחוז הצפון של משרד הפנים (לא כולל הגולן), אשר כולל גם חלק מרמות מנשה ליד יקנעם עילית אך לא את קריית טבעון שנחשבת לחלק מהגליל ואף יושבת על הקצה הדרום מערבי של הרי הגליל התחתון.
טרום־היסטוריה
בשלב מאוחר יותר של התקופה הפלאוליתית התחתונה, לפני כ-300,000 שנה, חי במערת זוטייה בנחל עמוד האדם הגלילי, בן התרבות האשלו-יברודית. במהלך התקופה הפלאוליתית התיכונה (התרבות המוסטרית, 250,000 - 45,000 שנים לפני זמננו, התקיימו שני מיני אדם בגליל: האדם הניאנדרטלי והאדם המודרני (הומו ספיינס). קברי ניאנדרטלים התגלו במערת עמוד, ביחד עם שרידי כלי צור מסותתים, עצמות בעלי חיים שניצודו ושרידי מדורות מלפני כ-55,000 שנה. במערת קפזה שבהר הקפיצה התגלה יישוב דומה של הומו ספיינס, המהווה אחת מהעדויות הקדומות ביותר לנוכחותו מחוץ לאפריקה וגילו כ-100,000 שנים. גולגולת האדם המודרני בת כ-55,000 שנים שהתגלתה לאחרונה במערת מנות מצביעה כי ייתכן ששני מיני האדם התקיימו במקביל בגליל בשלהי התקופה הפלאוליתית התיכונה. מחנות עשירים של קבוצות ההומו ספיינס מהתקופה הפלאוליתית העליונה (כ-47,000–23,000 שנים לפני זמננו) התגלו במערת קפזה, מערת מנות ומערת היונים.
בגליל אותרו ממצאים רבים הנוגעים לתקופה הכלקוליתית. בפקיעין נמצאה מערת קבורה מתקופה זו. כיום ידוע על 22 יישובים נפרדים בגליל ההררי, כולם לצד מקורות מים, מן התקופה הכלקוליתית (בהם באר צונם). באתרים נמצאו ממצאים קראמיים ייחודיים לאזור לצד ממצאים טיפוסיים לתקופה. בגליל התחתון לא הייתה נהוגה התיישבות סמוך לברכות, והתרבות הייתה שונה מן התרבות בגליל העליון.
תקופת הברונזה
תקופת הברונזה בגליל מאופיינת בתחילת העיור.
תקופת הברזל
בתקופת הברזל התיישבו בגליל בני ישראל, והוא נחלק בין נחלות שבט אשר במערב ושבט נפתלי במזרח. אזור עמק יזרעאל חולק בין נחלות שבט זבולון במערב ושבט יששכר במזרח. במקרא, השם "גליל" נזכר לראשונה בספר יהושע:, ולאחר מכן בספר מלכים. שלמה המלך העניק לחירם מלך צור עשרים ערים בארץ כבול בגליל:.
התקופה הפרסית וההלניסטית
החל בתקופה הפרסית ועד שלהי התקופה ההלניסטית חלקים גדולים מהגליל, וייתכן שלעיתים אף כולו, היו תחת השפעת הערים הפיניקיות (בעיקר צור וצידון), שהיו בעלות מעמד מיוחד בממלכה האחמנית. באותה העת הגליל היה מיושב בדלילות, כאשר רוב תושביו ישבו במרכזים מבוצרים בשולי העמקים שבמרכז ובמערב. על-פי הממצא הארכאולוגי מתל אנפה, תל קדש ואתרים נוספים, האוכלוסייה הייתה בעיקרה אוכלוסייה פוליתאיסטית.
סביב שנת 104 או 103 לפנה"ס, כבש את הגליל יהודה אריסטובולוס הראשון, מלך יהודה החשמונאית, וסיפח אותה לממלכה היהודית. בעקבות כך החל מעבר של יהודים רבים מיהודה לגליל. עדויות לגל התיישבות זה נמצאו באתרים כמו יודפת, מירון, ציפורי, שיחין, כנא, באר שבע הגלילית, צלמין, ממלח, מגדלא, ארבל, כפר חיטיא ובית מעון.
היהודים שהגיעו לאזור הביאו עמם ידע מקצועי בתחום ייצור שמן הזית, מה שהביא להתפתחותה של תעשיית שמן זית רחבת היקף בגליל שנמשכה במאות השנים הבאות.
התקופה הרומית
לאחר כיבוש ארץ ישראל על ידי המצביא הרומי פומפיוס (63 לפנה"ס), התרחש גל שני ומשמעותי יותר של התיישבות יהודית באזור הגליל. בסוף המאה הראשונה לפנה"ס ובתחילת המאה הראשונה לספירה, נוסדו עיירות גדולות ומרכזיות בגליל, בהן כפר חנניה, פרוד, רביד, משכנא, וסבן. על-פי עדויות בנות התקופה, בשלהי תקופת בית שני היה היישוב היהודי בגליל צפוף ופורה מאוד. יוסף בן מתתיהו כתב שהיו בגליל (בשנת 67 לספירה) 204 ערים וכפרים.
לאחר מותו של הורדוס, הקיסר הרומי אוגוסטוס מינה את בנו, הורדוס אנטיפס, לטטראך (מושל) הגליל. אנטיפס הביא לתנופת בנייה בגליל: הוא בנה מחדש את העיר ציפורי, ובשנת 18 או 19 לספירה, ייסד את העיר החדשה טבריה, אותה קרא על שם הקיסר הרומי טיבריוס. שתי הערים הללו הפכו למרכזיות ולחשובות שבערי הגליל. ניכרת בהן השפעה יוונית-רומית, אך רוב תושביהן היו יהודים וכך גם היה צביון הערים.בשנת 66 לספירה פרץ ביהודה המרד הגדול נגד רומא, ובשנת 67 הגיע לגליל המצביא הרומי אספסיאנוס, בראש צבא של כ-60,000 איש. יישובים רבים ברחבי הגליל נכנעו לרומאים באופן מיידי ללא שום קרב, אם כי ביישובים אחרים הרומאים נאלצו להשתמש בכוח על מנת להכניעם. יוסף בן מתתיהו, שהתמנה בראשית המרד למפקד המרד בגליל ולאחר התבוסה ביודפת ערק לצד הרומי, סיפק בכתביו תיאורים מפורטים בעיקר על המצור שערכו הרומאים ביודפת ובגמלא, ועל הקרבות בטריכאי.
התקופה הרומית המאוחרת
מרד בר-כוכבא, שהתרחש בשנים 132 עד 136 לספירה, התרחש ככל הנראה באזור יהודה בלבד, ולא התפשט לחלקי הארץ האחרים. הדיכוי הרומי של המרד הוביל לחורבן אדיר ביהודה, ורבים נהרגו, נעקרו מבתיהם, נסו או נמכרו לעבדות, והאזור רוקן מיושביו. לאחר המרד, עבר מרכז הכובד של העם היהודי בארץ מיהודה לגליל, ולשם עברה גם הסנהדרין.
התרבות, היצירה והדומיננטיות הפוליטית היהודית בגליל הגיעה לשיאה בשלהי המאה השנייה ובתחילת המאה השלישית לספירה. בציפורי שבגליל חתם רבי יהודה הנשיא את המשנה. על-פי הכתוב בספרות חז"ל, מנהיגותו הייתה בעלת השפעה רבה על יהודי ארץ ישראל, יהודי הגולה, וכן הוא היה בעל קשרים קרובים עם הממסד הרומי.
מסקרים ארכאולוגיים שנערכו באזור ניכר שיא התיישבותי בגליל באותה התקופה. תעשיית שמן הזית בגליל שהחלה עוד בתקופת החשמונאים משתקפת בכתבי יוסף בן מתתיהו ובמקורות תנאיים ואמוראיים.
התקופה הביזנטית
לאחר חתימת המשנה, שחתמה גם את תקופת התנאים, החלה תקופת האמוראים. בטבריה נחתם התלמוד הירושלמי, ורוב החכמים ושמות היישובים שנזכרים בו מקורם בגליל. ברחבי הגליל אותרו עשרות רבות של בתי כנסת מתקופת התלמוד, בעיקר באזור הכנרת. בתקופה הרומית ביזנטית נחשבה רמת הגולן מבחינה גאוגרפית כחלק מהגליל.
בערך באמצע המאה הרביעית לספירה, חיבור ועריכת התלמוד הירושלמי נעצרו בפתאומיות. באזור כולו ניכרת דעיכת אוכלוסין במהלך המאה הרביעית, ומספר גדול של יישובים ננטשו. הארכאולוג עוזי ליבנר הציע לקשר את משבר יישובי זה לסוף תקופת האמוראים, התנצרות האימפריה הרומית ובתוכה ארץ ישראל, הפסקת פעילותם של לפחות חלק מבתי המדרש באזור, והפיכת הגליל מאזור המתאפיין בהתיישבות יהודית צפופה לאוסף של קהילות יהודיות וביניהן אזורים לא יהודיים.
במקביל לדעיכת היישוב היהודי, בולטת במהלך התקופה הביזנטית התפשטות של היישוב הנוצרי. מספר יישובים נוצריים נבנו בסמוך או על גבי יישובים שננטשו. ממקורות היסטוריים עולה כי יישובים כדוגמת ראמה, מגדלא, כפר כנא, דבורייה ואכסאל, שבעבר גרה בהן אוכלוסייה יהודית, היו עתה יישובים נוצריים או שגרה בהם אוכלוסייה נוצרית משמעותית. הגליל באותה העת מתאפיין הפרדה כמעט מוחלטת בין יישובים יהודיים ונוצריים, למעט שני המקרים יוצאי הדופן של נצרת וכפר נחום, כנראה בשל קדושתם במסורת הנוצרית.
ליבנר מציע כי מקורה של האוכלוסייה הנוצרית לא ביהודים שהתנצרו, היות שהמקורות האמינים המעטים מהתקופה שכן מתארים התנצרות יהודים בארץ ישראל הביזנטית מתייחסים לאנשים פרטיים ולא לכפרים שלמים (בשונה, למשל, מעדויות לגבי אזורים במערב האימפריה). על-פי ספראי וליבנר, דעיכת האוכלוסייה היהודית והתפשטות האוכלוסייה הנוצרית היו שני אירועים נפרדים שהתרחשו בזמנים שונים. בגליל המזרחי נשמר הרוב היהודי לפחות עד המאה השביעית לספירה.