cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טניס באולימפיאדת לונדון (2012)
לתחרויות יחידים הוזמנו טניסאים וטניסאיות עד למקום 56 בדירוג, אך לא יותר מ-4 נציגים מכל מדינה. בהתאם לכך התפנו מקומות לנציגי מדינות נוספות. כמו כן מספר ספורטאים קיבלו הזמנה מיוחדת. שיטה דומה הופעלה בתחרויות זוגות.
תחרות הגברים
בתחרות זו השתתפו 64 טניסאים שחולקו ל-4 בתים. 16 המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
במשחק הגמר אנדי מארי נפגש עם רוג'ר פדרר  וניצח ב-3 מערכות.
תחרות הנשים
בתחרות הנשים השתתפו 64 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. להלן ה-16 טניסאיות הראשונות שזכו לדירוג:
במשחק הגמר סרינה ויליאמס נפגשה עם מריה שרפובה  וניצחה בשתי מערכות.
תחרות זוגות גברים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. 8 זוגות דורגו:
במשחק הגמר בוב בריאן ומייק בריאן נפגשו עם רמיכאל לודרה וז'ו-וילפריד צונגה  וניצחו אותם בשתי מערכות.
תחרות זוגות נשים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. 8 זוגות דורגו:
תחרות זוגות מעורבים
בתחרות השתתפו 32 זוגות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
במשחק הגמר ויקטוריה אזרנקה ומקס מירני שיחקו נגד הזוג הלא מדורג לאורה רובסון ואנדי מארי  וניצחו אותם בשתי מערכות.
ישראל באולימפיאדה
שחר פאר השתתפה בתחרות הנשים. היא הפסידה בסיבוב הראשון בשתי מערכות למריה שרפובה.
אנדי רם ויוני ארליך השתתפו בתחרות זוגות גברים. לאחר ניצחון בסיבוב הראשון הם נפגשו עם רוג'ר פדרר וסטאן ואוורינקה וניצחו אותם ב-3 מערכות. בסיבוב השלישי הם נפגשו עם בוב בריאן ומייק בריאן והפסידו בשתי מערכות.
וולו (סרט)
וולו (בצרפתית: Wùlu) הוא סרט צרפתי-סנגלי משנת 2016 בבימויו של הבמאי הצרפתי-מאלי, דאודה קוליבאלי. הסרט, שהוא מותחן וסרט פשע, מתאר את כניסתו של צעיר ממאלי לעולם הסחר בסמים במערב אפריקה.
עלילה
השנה היא 2007. לאדג'י, הוא צעיר בן 20, מופנם אך שאפתן, מבירת מאלי, במקו. הוא מועסק כבר חמש שנים כעוזר נהג מיניבוס של חברת הסעות בעירו. תקוותיו לקידום נכזבות כאשר אחיינו של המנהל מתקבל לעבודה ומועדף על פניו. הוא נוטש את עבודתו ופונה לטריס - סוחר סמים החייב לו טובה בבקשה שיעסיק אותו. בכך הוא רוצה גם לסייע לאחותו, אמינטה, לצאת ממעגל הזנות בה היא עוסקת ככורח ממצבם הכלכלי הקשה. סוחר הסמים מצרף אותו לשני צעירים נוספים והשלושה מתחילים להבריח סמים המוסלקים במשאית קטנה בתוך מאלי ואל סנגל השכנה. הם לוקחים חשיש ומחזירים לבמקו קוקאין. בהמשך הם מרחיבים את פעולתם גם לגינאה ולעיר טימבוקטו שעל גבול מדבר סהרה. בזמן שהוא נהנה מהחיים הטובים שמקנה לו הכסף שהרוויח מהברחת הסמים, ואחותו חיה חיי מותרות בזבזניים כמארגנת מסיבות הוללות, מעורבותו של לאדג'י בארגון הולכת ומעמיקה: מסעות ההברחה הולכים ונעשים מסוכנים יותר. הם עוברים במדבר סהרה בשטח הנשלט על ידי קבוצות חמושות של קנאים מוסלמים, המשויכות לארגון הטרור אל-קאעידה ולמורדים הטוארגים וכוללים בחובם מתן שוחד לאנשי צבא וחיסול חברים בתוך רשת הסמים. הוא מתחיל להבין כי כספו לא יביא לו את המכובדות הנדרשת לפגישות נוספות עם אסיטן האינטליגנטית, שאביה מקושר לדרגים בעלי כוח וכי אורח חיים בזבזני זה לא יוכל להמשך לעד.
סגולה (מאגיה)
סגולה היא ביטוי לתכונות או יכולות מיוחדות שיש לחפץ, למעשה טקסי או לאדם, הפועלים על פי מאגיה או אמונה להתגשמות משאלות שונות. הביטוי "סגולה" מתרחב גם על כל דבר הנראה כנוגד את דרך הטבע.
וולו (סרט)
שם הסרט
בתחילת ההפקה נקרא הסרט Ladji Nyè, שתרגומו הוא "בעין של לאדג'י" בהמשך הוא הוחלף לוולו (Wùlu) שפירושו בשפת במברה (שפה מקומית במאלי) הוא כלב ומשמש לציון השלב האחרון והגבוה מבין חמישה שלבים בטקס החניכה הנקרא נ'טומו ומקובל במאלי. שלב זה עוסק במקומו של האדם בחברה ומתייחס לחיברות. השלמתו מהווה את סיום תהליך ההתקבלות לחברה.
סגולה (מאגיה)
השימוש בסגולות
השימוש בביטוי "סגולה" החל נפוץ בימי הביניים, בשימוש עם סגולות לשמירה או לתועלת כלשהי עבור אדם המאמין בהם. במאגיה של ימי הביניים, המונח סיגיל שימש בדרך כלל כדי להתייחס לסימנים נסתר המייצגים מלאכים ושדים שונים שהמתרגל עשוי לזמן. בהקשר זה המונח sigil או sigilla נובע מהמילה הלטינית sigillum, שפירושה "חותם".
וולו (סרט)
כתיבה ליהוק והפקה
סרט הבכורה באורך מלא של הבמאי יליד מרסיי (משפחתו ממאלי), דאודה קוליבאלי, מתרחש כשברקע האירועים שהביאו לניסיון ההפיכה במאלי ב-2012, כשהמסחר בסמים הביא להתמוטטות המשטר ולחוסר יציבות פוליטית שהסתיימה במבצע סרוואל של צבא מאלי בשיתוף צבא צרפת. לדברי קוליבאלי, הרעיון הבסיסי לסרט החל אצלו לאחר "פרשת אייר קוקאין" שהתרחשה ב-2009. פרשה זו החלה כשהתגלה במדבר סהרה, באזור גאו שבמזרח מאלי, מטוס בואינג 727 שננטש על ידי צוותו וכנראה הוביל כ-10 טון סמים מוונצואלה. הפרשה עוררה סערה בצרפת. שנה לאחר מכן הורשע מפקד בכיר במשטרת במאלי במעורבות בסלילת מסלול נחיתה במדבר למטוסים דומים. לדברי קוליבאלי, כשלמד לדעת שקיימת במאלי הברחת סמים בהיקף כה גדול, דמיין לעצמו "חזון קטסטרופלי" שבו מלחמה תפרוץ בעקבות תופעה זו, כפי שקרה במקסיקו כשקרטלי סמים קנו אחיזה בצבא מקסיקו. הוא מעיד שכוונתו ביצירת הסרט הייתה להתריע על התופעה ולהיות Whistle Blower (פירוש מילולי: שורק במשרוקית לאזהרה) ולעורר את המודעות למצב. באותה עת החל לכתוב את התסריט לסרט. כמו כן, חפץ קוליבאלי להראות את המשיכה הגדולה שיש לעיסוק בסחר בסמים עבור הדור הצעיר במאלי. קוליבאלי מציין כי אז הגיע 22 במרץ 2012, שבו השתלטו חיילים זוטרים זועמים מצבא מאלי על הבירה במקו במה שהחל את ניסיון ההפיכה :
סגולה (מאגיה)
השימוש בסגולות
סגולות נפוצות ביהדות הן קמעות מרבנים מקובלים אשר עוסקים בתורת הקבלה. יש הנוהגים להגיד פסוקים מסוימים המסוגלים לישועה, או ללכת לקברי צדיקים מתקופת התנאים או תקופות מאוחרות יותר כגון תקופת החסידות, כדי להינצל משעת צרה או לבקש ישועה.
וולו (סרט)
כתיבה ליהוק והפקה
הליהוק נעשה על ידי המלהקת מתילד סנודגראס (Mathilde Snodgrass) שליהקה לתפקיד הראשי את השחקן הצרפתי, איברהים קומה, ששיחק במספר סרטים לפני כן. האחרון שבהם, בתפקיד קומי בקומדיה הצרפתית מ-2014, "הקרוקודיל מבוטסוואנה". ליהוק מפתיע היה זה של הזמרת והדוגמנית המאלית-צרפתית, אינה מודג'ה שלה זהו תפקידה הקולנועי הראשון.
קוליבאלי ביים שני סרטים קצרים בעשור שקדם ל"וולו". את סרטו הקצר הראשון יצר במאלי ב-2008 (יצא לאור ב-2009), ולטענתו, התאהב במדינה, וזו אחת הסיבות שסרטו עוסק במאלי ושחלק מהסצינות צולמו בה. בשנתיים שלפני תחילת הצילומים סייר קוליבאלי ברחבי מאלי ובחר את כל אתרי הצילומים. חודשיים לפני תחילת הצילומים תקפו חמושים מוסלמים מסעדה בבמקו ורצחו חמישה אנשים. קוליבאלי ומפיקי הסרט חששו לביטחון השחקנים וצוות הצילומים והחליטו להעתיק את רוב הצילומים לסנגל. חלק מהסצינות צולמו בכל זאת בבמקו וסצינות אחרות צולמו בדקר ובתיס שבסנגל. צילומי הסרט סבלו משינויים תכופים בלוח הזמנים ומאילוצים לא מתוכננים שונים שהיקשו מאוד על יוצרי הסרט, וכמעט גרמו לקוליבאלי לנטוש את ההפקה.
סגולה (מאגיה)
השימוש בסגולות
חוקרים כגון גרשם שלום ומשה אידל הראו כי הרבה מן הסגולות המופיעות בספרות היהודית אינן ממקור יהודי.
אחת הסגולות במזרח אירופה הייתה ענידת עגיל לשמירה, הרב מנחם צבי ריבקין ענד עגיל עד יומו האחרון, כסגולה לשמירה בהמלצת הרב שמואל שניאורסון. כך תיאר שאול טשרניחובסקי סגולה זו שניתנה לו בילדותו:
וולו (סרט)
ביקורת
חלק מאנשי הקולנוע האפריקאים שבחו את הסרט. המבקר ג'ון פרסון מטוגו סבר שמדובר בסרט המבוים יפה ומצולם היטב, וכולל ״דמות ראשית טובה ובימוי שחקנים איכותי". אלפרד אוהוזו, במאי מבנין, גרס כי הסרט עוסק בנושא עולמי אקטואלי, שמעבר לבדיון בו חושף את התשתיות החברתיות של המאפיה שעשויות להיווצר, במעגל קסמים, בין האזרח הפשוט לבין ברוני הסמים הגדולים.
סגולה (מאגיה)
סגולות בתלמוד
כבר בתקופת התנאים מוצאים את השימוש בסגולות. בתלמוד מובאים סיפורים שונים על שימוש בסגולות.
סגולה לשמירה מכל רע הוא הביטחון בה', כפי שמובא במסכת מנחות: "בטחו בה' עדי עד כי ביה ה' צור עולמים. אמר ליה: כל התולה ביטחונו בהקב"ה, הרי לו מחסה בעולם הזה ולעולם הבא".
וולו (סרט)
ביקורת
מפיצי הסרט כינו אותו בפרסומים "פני צלקת של מאלי". תומא סוטינל, מבקר הסרטים של היומון הצרפתי "לה מונד" טוען שבהשוואה ל"פני צלקת" מ-1983, בכיכובו של אל פצ'ינו ובבימויו של בריאן דה פלמה, קיים הבדל יסודי ביניהם, בכך שטוני מונטנה, הפליט הקובני, הדמות הראשית ב"פני צלקת", שואף כמו כל הפליטים לאושר. בעוד שב"וולו", לאדג'י, כמו מאות מיליונים צעירים אחרים מדרום לסהרה, שואף למקומו הצודק בחברה האנושית. המבקר ציין לטובה את עלילת הסרט ואת התסריט, אך מצא פגמים בגיבוש הדמויות. הוא ציין את כך שבכל שלב של עלייתו, לאדג'י חייב לוותר על חלק אחר של האנושיות שלו. מבחינה זו, טען, אם רוצים להשוות את וולו ל"פני צלקת", הרי שההשוואה הנכונה היא ל"פני צלקת" מ-1932 בבימויו של הווארד הוקס ובגילומו של פול מוני שבו, כמו ב"וולו" מתואר "אדם ללא רחמים בעולם ללא רחמים".
מבקרת הסרטים של המגזין האמריקאי, "וראייטי", פמלה פיאנצה, טוענת שהסרט לוקה בשאפתנות יתר, אך ברוב הזמן הוא מותחן כובש ורואה את מעלתו המרכזית ב"דופק הגבוה" של הסרט, העומד בניגוד למקובל בקולנוע האפריקאי העכשווי. נקודה נוספת המבדילה את הסרט, לדעתה, מסרטים אפריקאים אחרים, היא בדמות הגיבור המנסה לשפר את חייו במולדתו, בניגוד לסרטים אפריקאים רבים העוקבים אחרי גיבור המנסה לשפר את מצבו על ידי הגירה. היא רואה בכך שיקוף של עמדת הבמאי שמטרתו היא בחינה ביקורתית של ההיסטוריה המערב אפריקאית העכשווית מנקודת מבט מקומית. כשהיא מנסה להשוות את וולו ל"פני צלקת" של דה פלמה, היא מציינת שההבדל המרכזי הוא בדמות ה"אנטי-גיבור" העצור שמגלם איברהים קומה (לעומת טוני מונטנה המוחצן של אל פצ'ינו).
סגולה (מאגיה)
סגולות בתלמוד
סגולה לשמירת הדרך היא לוויה. מובא במסכת סוטה: "כל שאינו מלוה ואינו מתלווה כאילו שופך דמים". ועוד (שם): "כל המלווה את חברו ארבע אמות בעיר אינו ניזוק" (האדם שיצא לדרך אינו ניזוק).
וולו (סרט)
ביקורת
לעומתם, משווה קלייטון דילארד, מבקר הסרטים של מגזין המרשתת "סלאנט", את סרט לא רק ל"פני צלקת", אלא גם ל"טראפיק" ו"סיקאריו" ומוצא כי "וולו" נשאר ברמה הפשטנית של סרט רגיל על עלייתו של סוחר סמים, כפי שעשו קודמיו ומנסה להתחרות בהם בעיקר במספר היריות והגופות. הוא מוצא כי ההשראה הרבה ביותר לסרט מגיעה מהסרט הסנגלי מ-1973, "טוקי בוקי" של הבמאי ג'יבריל דיופ ממבטי. בהעניקו לסרט שני כוכבים מתוך ארבעה אפשריים, הוא מסכם ואומר: "בסופו של דבר, חסרות ב"וולו" מספיק נגיעות ברורות ומובחנות שיאפשרו לו לפרוץ את המסגרת של קודמיו העדיפים עליו".
פסטיבלים והקרנות מסחריות
בכורת הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר 2016 במסגרת "קטגוריית התגלית" המיועדת לסרט באורך מלא הראשון או השני של הבמאי. בהמשך הוצג הסרט בפסטיבלים רבים ובהם: פסטיבל הסרטים של לונדון, פסטיבל מכון הסרטים האמריקאי (AFI Fest), פסטיבל הסרטים הבינלאומי של רייקיאוויק ובפסטיבלים רבים נוספים ברחבי העולם.
סגולה (מאגיה)
סגולות בתלמוד
סגולה להצלה מפחד מובאת במסכת מגילה: "מאן דמבעת, אף על גב דאיהו לא חזי מזליה חזי. ותקנתו, ידלג מדוכתיה ארבע גרמידי, או ליקרי קריאת שמע, או יאמר עזי דבי טבחא שמינא מינאי".
וולו (סרט)
פסטיבלים והקרנות מסחריות
הסרט זכה בפרס "בחירת הקהל" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של אמיין ב-2016. איברהים קומה זכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הטלוויזיה והקולנוע הפאן-אפריקאי בוואגאדוגו (FESPACO) ב-2017.
אי-נראות
אי-נראות היא המצב בו נמצא גוף שלא ניתן לראותו, או שמתבוננים מסוימים לא יכולים לראותו. לרוב משמש המונח בספרות הפנטזיה והמדע הבדיוני, כאשר גופים מסוימים הופכים בלתי נראים באמצעות קסם או אמצעי טכנולוגיה. עם זאת, מושג זה קיים גם בפיזיקה, בפסיכולוגיה של התפיסה ובפסיכולוגיה של האישיות.
הצורה הטבעית ביותר של אי-נראות (בדיונית ומציאותית) היא בחפצים שלא מחזירים או בולעים אור, כלומר - מאפשרים לו לעבור דרכם. בטבע, מוכר המצב הזה כשקיפות, ומאפיין חומרים טבעיים שונים, אך החומרים השקופים המוכרים אינם שקופים במאת האחוזים.
הנראות תלויה גם בעיניו של המתבונן ובחפצים בהם נעשה שימוש. לכן עצמים מסוימים עשויים להיות בלתי נראים בעיניהם של חיות או בני אדם מסוימים, אך לא בעיני אחרים. לעיתים מתייחסים אל תכונת האי-נראות כאל מעין צורה מתקדמת של הסוואה, משום שגם בה העצם כנטמע חזותית בשטח.
טכנולוגיה
ניתן להיעזר בטכנולוגיה על מנת להפוך עצמים ממשיים לבלתי נראים:
אי-נראות ביצירות בדיוניות
ביצירות בדיוניות, נעשה לעיתים שימוש בקסם על מנת להפוך דמויות וחפצים לבלתי נראים. למשל:
בחלק מהיצירות אי-נראות קסומה תלויה בהשפעה פסיכולוגית: הדמות נראית בצורה נורמלית לכל מי שמבחין בה, אבל הקסם מסיח את דעתם של כל הצופים הפוטנציאליים. צורה כזו של היעלמות נפגמת לפעמים בהשפעת מראות או חפצים משקפים אחרים.
אמונה
בעבר, האדם ייחס אי-נראות לעצמים מיתיים, דתיים ועל טבעיים, כדי להסביר את העובדה שלא ניתן לראות אותם. בימי הביניים, למשל, זרעי השרכאים נחשבו בלתי נראים משום שלצמחים מהמחלקה הזו אין זרע - ואפילו רווחה האמונה שבכוחם להעניק אי-נראות. באסטרונומיה של אותה תקופה, השמש, הירח והכוכבים הוחזקו בספירה בלתי נראית, והיו יצורים, גובלינים למשל, שנחשבו בלתי נראים או בעלי יכולת להפוך בלתי נראים.
גם כיום, מספר רב של ישויות ותופעות שקיומן מוטל בספק (רוחות רפאים, שדים, צ'י ועוד) מתוארים כבלתי נראים. כך גם בדתות השונות - אלים, אלות ומלאכים נחשבים בלתי נראים, לפחות בחלק מהזמן. האדס מהמיתולוגיה היוונית, למשל, מחזיק ברשותו קסדה מכושפת שהופכת את חובשיה לבלתי נראים.
ראייה בזמן אי-נראות
לפי חוקי הפיזיקה, אדם בלתי נראה לגמרי יהפוך בהכרח לעיוור, בלי כל קשר לדרך בה השיג את התכונה. על מנת לראות, הרשתית מוכרחה לקלוט אור. כל עוד האדם בלתי נראה, הוא לא קולט או משקף אור.
לחלופין, הרבה מאוד יצירות מציגות את האי-נראות כתוצר של קסם. משום שקסם ועל טבעיות שוברים תדיר את חוקי הפיזיקה, ניתן לתאר בהן מצב בו האדם יוכל לראות את סביבתו בעודו בלתי נראה. אי-נראות מופיעה בהרבה יצירות של מדע בדיוני ופנטזיה, שאליהן יש לגשת עם מידה רבה של השעיית הספק בכל מקרה.
בקולנוע
הפיכתם של עצמים בלתי נראים לנראים ולהפך, וכן אינטראקציה בין עצמים בלתי נראים והעולם הנראה דורשת התערבות של אפקטים מיוחדים, במיוחד במקרים בהם אנשים בלתי נראים לבושים בבגדים נראים. בסדרות טלוויזיה וסרטים ישנים נעשה שימוש בבובות וחבלים על מנת להמחיש את נוכחותה של דמות בלתי נראית, יחד עם סצינות מסוימות בהן חוברו שתי תמונות כדי למחוק פרטים מסוימים. מאוחר יותר, עם כניסת ה-CGI והשימוש במסכים ירוקים, נוצר מבחר רחב יותר של אפקטים - למשל, טיפות גשם שנוחתות על הדמות הראשית בסרט "מרדף שקוף" (Memoirs of an Invisible Man) משנת 1992.
צנטרופומוס
צורת דגים אלה מוארכת והם בעלי מספר סנפירים מצוייצים גבוהים לאורך גופם עם ראש קטן אך חוטם מוארך וכיסוי זימים הפונים מעלה. העיניים גדולות והלסת מלאה שיניים חדות. אורכם 35-125 ס"מ ומשקלם 1 עד 26 קילוגרם. צבעם בדרך כלל כסוף עם כמה סנפירים צבעוניים יותר.
הם שוכנים במגוון אזורים משוניות אלמוגים, שפכי נהרות וביצות מנגרובים. כל מיני הסוג הם טורפים של דגים אחרים ושל סרטנים. גופם מותאם לתאוצה מהירה בעקבות טרף. כמה מהמינים הגדולים הם יעד לדיג למטרת ספורט.
ג'ודי מגנס
ג'ודי מגנס (באנגלית: Jodi Magness; נולדה ב-19 בספטמבר 1956, פילדלפיה, פנסילבניה), היא ארכאולוגית יהודייה-אמריקאית. פרופסורית באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל. מגנס עוסקת בארכאולוגיה של ארץ ישראל וירדן ומתמחה בתקופות הרומית, הביזנטית והמוסלמית הקדומה.
ביוגרפיה
מגנס נולדה ב-19 בספטמבר 1956, בפילדלפיה. לדבריה החליטה להיות ארכאולוגית, כבר בגיל 12. בגיל 16 עברה לישראל וסיימה כאן את לימודי התיכון. בשנים 1977–1980, שימשה כמדריכה בבית ספר שדה עין גדי.
השכלה ומסלול מקצועי
למגנס תואר ראשון בארכאולוגיה והיסטוריה מהאוניברסיטה העברית – 1977. דוקטורט בארכאולוגיה קלאסית מאוניברסיטת פנסילבניה – 1989. בשנים 1990–1992 עשתה פוסט-דוקטורט ב"מרכז לארכאולוגיה של העולם הישן" של אוניברסיטת בראון. בשנים 1992–2002 הייתה פרופסור חבר לארכאולוגיה של המזרח התיכון באוניברסיטת טאפטס. ב-2003 עברה לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם היא מלמדת עד היום. כיום היא פרופסור מן המניין מופקדת הקתדרה על שם קינן.
פעילותה המדעית
מגנס עוסקת בעיקר בארכאולוגיה של ארץ ישראל וירדן ומתמחה בתקופות הרומית, הביזנטית והמוסלמית הקדומה. במחקריה היא עוסקת, בין השאר, בבתי כנסת עתיקים, מגילות מדבר יהודה והצבא הרומי במזרח.
מגנס השתתפה ב-20 חפירות ארכאולוגיות בישראל וביוון, שהעיקריות ביניהן:
פרסומים
מגנס פרסמה 11 ספרים ועשרות מאמרים.
Assassin's Creed III: Liberation
Assassin's creed III Liberation הוא משחק וידאו הרפתקאות היסטורי שפותח ופורסם על ידי יוביסופט באופן בלעדי לPlayStation Vita, הוא הופץ ב-30 באוקטובר 2012 לצד Assassin's Creed III עם יכולת קישור ביניהם.
המשחק מתרחש בין 1765 ל-1777 והוא עוסק במתנקשת אפריקנית צרפתית בשם אבלין דה גרנדפרה, בסיומה של מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, בניו אורלינס המאה ה-18. זוהי הגיבורה הנשית הראשונה של הסדרה.
עלילה
המשחק מתרחש בלואיזיאנה בסמוך לסיומה של מלחמת הצרפתים והאינדיאנים, תבוסתה של צרפת העבירה את השליטה על העיר ניו אורלינס לידי ממשלת ספרד. בשנת 1765, המושלת הצרפתית ז'אן ז'אק לייז ערכה משא ומתן עם ראש הטמפלרים רפאל חואקין דה פרר כדי להישאר כמושלת של ניו אורלינס. מזימה זו נחשפה מאוחר יותר על ידי המתנקשת אוולין דה גרנדפרה, שחדרה לאחוזתו של המושלת והתנקשה בה.
בעקבות זאת, דה פרר עשה עסקה עם אדם בשם בטיסט, שקיווה לערוק מהמתנקשים למסדר הטמפלרי. בטיסט העמיד פנים כמנוח "פרנסואה מקנדל", כתחבולה כדי למשוך חסידים למטרתו. הוא תכנן להרעיל את האצילים של ניו אורלינס ולקחת את השליטה על פעולות הברחה בתוך איו לואיזיאנה. עם זאת, המטרה היחידה שלו הייתה אגיית, מתנקש והמורה של אוולין. אוולין איתרה אותו, הרגה את חסידיו של מקנדל, ונכשלה בניסיון התנקשות בחייו של מקנדל.
בשנת 1766, הטמפלר אנטוניו דה אולואה הגיע לניו אורלינס, כדי לשמש כמושל ספרדי. עם זאת, הוא השאיר את השליטה באזור לפקידים צרפתים שאפשרו לדגל הצרפתי להישאר מעל העיר. אחרי שנתיים, הוא עבר על מגבלות סחר נוקשות כדי להגדיר את פעולת מסחר עבדים סמויה להובלת עבדים לאתר בנייה טמפלרי במקסיקו. ממעשה זה התלקח מרד מפקידים צרפתים ואזרחי ניו אורלינס.
אגיית הורה על אוולין להתנקש בדה אולואה, כדי למגר את נוכחות הטמפלרים בניו אורלינס. אוולין ארבה על מרכבתו של דה אולואה והתעמתה עם המושל, שאמר לה שהעבדים נלקחו לצ'יצ'ן איצה. עם זאת, אוולין חסה על חייו ונתנה לדה אולואה לעזוב את העיר, בתמורה לעדשה שמשמשת לפענוח מסמכי טמפלרים, ומפה שמובילה אותה לאתר הבנייה הטמפלרי בצ'יצ'ן איצה. מעשיה הרחמניים של אוולין הרסו את כל אמונו של אגיית בתלמידה שלו, שלא צייתה להוראה המפורשת מטעמו.
בניגוד לרצונו של המורה הרוחני שלה, אוולין התחפשה לשפחה בדרכה למקסיקו ועשתה את דרכה לאתר הבנייה הטמפלרי בצ'יצ'ן איצה. שם, היא נתקלה בעבדים שציינו שז'אן, אמה של אוולין, הייתה מוצבת בצ'יצ'ן איצה. אוולין חקרה ביסודיות וחשפה דף מיומנו של ז'אן ומפה שיובילו לחפץ נמצא בתוך קנות. בזמן שחקרה את המערות האלו, היא נתקלה בחדר עתיק מלא בשרידים מהציוויליזציה הראשונה, יחד עם שבר של החפץ שהיא מחפשת, המכונה דיסק הנבואה.
וואזקואז זומם להשתלט על פעולות ההברחה של באיו, שבסופו של דבר יוביל אותו אל ברקת. כדי שיאמין לו שהוא "איש החברה", ראש הטמפלרים של לואיזיאנה, שדה פרר ציינו בצ'יצ'ן איצה, אוולין מיהרה מייד לבקתתו של ברקת כדי להזהירו מפני האיום שמציבים החיילים של וואזקואז. ברקת אמר לה להשתמש בכוחה של וודו כדי להפחיד את החיילים הספרדיים לנטישת משימתם. באמצעות קנה הנשיפה המורעל שלה, אוולין ירתה חיצים מורעלים על החיילים של וואזקואז כדיו שיאמינו שהם קוללו וברחו.
אוולין חזרה לצ'יצ'ן איצה והשלימה עם אמה, ששלחה אותה לסירה בתוך קנות אחר. אוולין נווטה את דרכה דרך קנות והוציא את החתיכה האחרונה של דיסק הנבואה. היא הציעה לאמא לחזור לניו אורלינס, אבל ז'אן החליטה להישאר מאחור כדי לטפל בקהילה, שהיה עכשיו צריכה להיפטר מהטמפלרים.
אוולין הייתה עייפה והרגישה מובסת, אך היא הייתה נחושה לחשוף את זהותו של איש החברה, ובכך, ראש הטמפלרים בלואיזיאנה. דיבר לג'רלד, שאמר לו שהטמפלרים עובדים עבור חברת האדם שנמצאת על גבול ניו יורק. אוולין פנתה צפונה, ולמדה שראש הטמפלרים נקרא קצין דוידסון, חייל לויליסט של הגדוד האתיופי. אוולין הגיעה לגבול ניו יורק בשנת 1777 ונפגשה עם קונור, מתנקש חצי אינדיאני וחצי בריטי (גיבור המשחק Assassin's Creed III).
אוולין וקונור עשו את דרכם דרך הגבול למבצר שבו קצין דוידסון היה ממוקם במקום. קונור הסיח את דעת השומרים ובכך אפשר לאוולין להחליק לתוך המצודה. היא התעמתה עם הקצין דוידסון, ונדהמה לגלות שהוא בעצם ג'ורג', העבד שעזרה לו להימלט צפונה. הוא ניסה להימלט, אך אוולין הצליחה לירות במרכבתו ולמנוע את יציאתו. סוף סוף גילתה אוולין את זהותו של איש החברה: מדלן דה ל 'איל, אמה החורגת. עם חזרתה ללואיזיאנה, אוולין מיהרה לאחוזה של משפחתה והתעמתה עם אמה חורגת. מדלן גילתה לאוולין שהיא תמרנה את החיים שלה בסתר, בהכנתה לגיוס למסדר הטמפלרי, כפי שהיא האמינה כי הם חלקו מטרה משותפת.
לאחר מכן, אוולין נסעה ונפגשה עם ברקת, והודיעה לו על זהותה של מדלן כאיש החברה. ברקת לא יכל לקבל את הכישלון שלו ולהאמין כי אוולין הייתה אמורה להיות בצד של הטמפלרים, תקפה אותה. אוולין גברה עליו וניסיתה לשכנע אותו לעזוב את לואיזיאנה לביטחונו שלו, אבל ברקת לא יכול היה לחיות עם ההשפלה ובחר במקום לצלול אל מותו. אוולין ניסתה לתפוס אותו, אבל הצליחה רק לתפוס השרשרת שלו שנקרעה מצווארו. לאחר מותו של המורה שלה, אוולין ראתה את מצבה כהזדמנות לחדור הטמפלרים ולמגר אותה מבפנים. בשובו לניו אורלינס, עשתה את דרכה אל קתדרלת סנט לואיס ונתנה למדלן את השרשרת של ברקת כדי להראות נאמנותה. בעקבות זאת, היא התגייסה למסדר הטמפלרי על ידי אמה החורגת. אוולין אחר כך נתנה לה את שני החצאים של דיסק הנבואה שמדלן הניחה על המזבח והוסיפה עוד חתיכה להחזיק שני שברים ביחד. עם זאת, היא לא יכלה להבין את המסרים בתוך המקושקשת והפכה למתוסכלת. אוולין ראתה בזה הרגע שלה להכות ולהשיב את דיסק הנבואה. היא חיסלה את כל הטמפלרים בתוך הקתדרלה ורצחה את מדלן.
עכשיו לבד בתוך הקתדרלה, אוולין ניגשה אל המזבח שבו דיסק הנבואה הונח. היא חיברה את התליון שענד על צווארה, שבעבר היה שייך לאמא שלה, לחפץ, גורמת לו להציג את הקלטה הולוגרפית, המפרטת את הודעה מהזמן של הציוויליזציה הראשונה. הודעה זו סיפרה על הבחירה באיו כמנהיגת המרד במלחמת התרבות האנושית.
תוכן מורחב
רכישה של Assassin's Creed III עבור פלייסטיישן 3 נותנת לשחקן את היכולת להתחבר ל־Liberation ולקבל משימה בלעדית לשחק ב־Liberation כקונור או אוולין, סקין (תלבושת ייחודית) למולטיפלייר, פאוץ' תחמושת, ואת הגרזן של קונור.
קידוד (זיכרון)
קִידּוּד הוא כלל תהליכי עיבוד המשפיעים על הכנסת מידע לתוך הזיכרון, כך שיוכל להישלף בעתיד.
מסלול קידוד המידע
הקידוד הופך את המידע החדש שמגיע מן העולם החיצוני, לייצוג מנטלי פנימי. בהתאם לכך, מסלול קידוד המידע הוא חלק מתהליך התפיסה. בתחילה גירויים הנקלטים מהסביבה מציפים את החושים באופן בלתי מאורגן ואקראי. המידע שנאסף בקולטני החישה הללו מועבר למוח דרך מערכת העצבים. לאחר מכן, אותו המידע שנקלט בחושים צריך לעבור תהליך רב-שלבי על מנת שישתמר בזיכרון. על כל שלב במסלול קידוד המידע אחראי מנגנון מתאים הפועל באופן ייחודי ומקודד את המידע באופן מסוים המשתנה משלב לשלב. בין הגורמים המשתנים כוללים רמת המודעות והשליטה על התהליך, אופן ייצוג המידע, קיבולת הפרטים ומשך הזמן שבו ניתן לשמרם.
קולטני החישה קולטים באופן מתמיד את אנרגיות הגירוי התואמות שלהם ומספקים כמויות עצומות של מידע אודות הסביבה. מסלול קידוד המידע מתחיל מהזיכרון החושי, בו מידע שנקלט מהחושים נשמר באופן פסיבי ולא מודע לזמן קצר ביותר המאפשר לתהליכים קוגניטיביים לסנן את הפרטים החשובים מתוך שלל הגירויים מהסביבה. המידע הנבחר עובר באופן זמני לזיכרון לטווח קצר, המסוגל להכיל כשבע יחידות מידע בלבד. בהמשך המידע שהצליח לעבור התגבשות מאוחסן באופן קבוע ויציב בזיכרון לטווח ארוך המבוסס על משמעות.
אחד הגורמים המשפיעים על קידוד ושליפה של זיכרונות הוא הסכמה. הסכמה מתפקדת כמסגרת התייחסות, המאפשרת לאדם לארגן ולעבד את המידע הרב המתקבל מהסביבה באופן יעיל על סמך ניסיון העבר. באופן זה היא מסייעת לחשיבה האנושית להתגבר על צוואר הבקבוק של זיכרון העבודה ולהתמודד טוב יותר במצבים של היצף מידע. עם זאת, הסכמה מראה עמידות מפני נתונים הסותרים אותה ונוטה לעודד התנהגות שתוביל לאימות של נכונותה. כתוצאה מכך היא עלולה לגרום למצבים של נטאי מחשבתי או נבואות שמגשימות את עצמן.
הגברת יעילות הקידוד
משום שתפקודי הזיכרון מתבססים בין היתר על תהליך הקידוד, ישנן שיטות המאפשרות למידה יעילה יותר של מידע חדש לאורך זמן.
זובייר בייה
זובייר בייה (בערבית: زبير بية, בצרפתית: Zoubeir Baya או Zoubeir Beya, נולד ב-15 במאי 1971 במסאקן שבתוניסיה) הוא כדורגלן עבר תוניסאי, ששיחק באטואל דו סאהל, פרייבורג, בשיקטש ונבחרת תוניסיה בעמדת הקשר. בייה ידוע כאחד מגדולי הכדורגלנים בתוניסיה בכל הזמנים.
קריירת מועדונים
בייה גדל במועדון CS מסאקן, ואת קריירת הבוגרים החל במועדון התוניסאי אטואל דו סאהל, שם שיחק שש עונות בקבוצה הבוגרת בין השנים 1991 ו-1997. בייה זכה עם הקבוצה במספר תארים-אליפות תוניסיה ב-1997, והגביע התוניסאי ב-1996. כמו כן זכה בייה עם אטואל דו סאהל בתארים יבשתיים-גביע התאחדות הכדורגל האפריקאית בשנת 1995, וגביע אפריקה למחזיקות גביע בשנת 1997. לאחר שש עונות בקבוצה, בהן הבקיע 34 שערי ליגה ב-127 הופעות, עזב בייה את הקבוצה.
בשנת 1997 עבר בייה לפרייבורג, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה, כאשר בהמשך שיתף פעולה בקבוצה עם חבריו לנבחרת תוניסיה, עאדל סלימי ואל-מהדי בן סלימאן. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, 1997/98, עלה בייה עם פרייבורג אל הבונדסליגה. בייה נשאר בפרייבורג שלוש עונות נוספות, בכולן היה שחקן הרכב קבוע בקבוצה. בעונה הרביעית של בייה בפרייבורג, 2000/01, סיימה הקבוצה במקום השישי המפתיע. בתום עונה זו עזב בייה את פרייבורג לאחר שהפך לכוכב מקומי, והבקיע 21 שערים ב-114 הופעות, ועבר לבשיקטש מליגת העל הטורקית. בייה שיחק עונה אחת בבשיקטש והיה בה שחקן הרכב, אך לא זכה בתארים. בתום עונת 2001/02, ולאחר מונדיאל 2002, חזר בייה לאטואל דו סאהל, שם הוסיף זכייה נוספת בגביע אפריקה למחזיקות גביע בשנת 2003, ובגביע הליגה התוניסאית בשנת 2005. בתום עונת 2004/05, לאחר שלוש עונות נוספות באטואל דו סאהל, בהן הבקיע 13 שערים ב-52 הופעות, עזב בייה את הקבוצה וחזר לקבוצת נעוריו, CS מסאקן, שם שיחק עונה אחת, 2005/06, בסיומה פרש מכדורגל.
קריירה בינלאומית
בשנת 1998 השתתף בייה עם נבחרת תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 1998, ממנו הודחה תוניסיה ברבע הגמר לאחר הפסד בבעיטות הכרעה לנבחרת בורקינה פאסו. באותה שנה, השתתף בייה עם נבחרת תוניסיה במונדיאל 1998, ממנו הודחה תוניסיה בשלב הבתים.
בשנת 2000 השתתף בייה עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 2000, אותו סיימה תוניסיה במקום הרביעי. בשנת 2002 השתתף בייה עם תוניסיה בגביע אפריקה לאומות 2002, ממנו הודחה תוניסיה בשלב הבתים, ובמונדיאל 2002, שגם אותו סיימה תוניסיה כבר בשלב הבתים, כאשר בייה נכנס בטורניר זה בשלושת המשחקים כמחליף. לאחר מונדיאל 2002, פרש בייה מהנבחרת, לאחר שהבקיע 27 שערים ב-81 הופעות.
תארים
עם אטואל דו סאהל:
סוזוקי CV1
הנהג יכול היה להחליק לרכב מהחלונות צד ב-2 הצדדים.
בדגמים הראשונים, בקדמת הרכב היה מורכב "פנס קדמי" בודד במרכז, אשר הוחלף ל-2 פנסים קדמיים בצדדים.
מחיר הרכב היה 300,000 ין יפני (מהדורה מאוד מוגבלת של כלי רכב).
ג'יב מיכייסקו
ג'יב מיכֶיֶסקוּ (ברומנית: Gib Mihăescu, שמו בלידה גאורגה י. מיכייסקו Gheorghe I.Mihăescu'''; 23 באפריל 1894 - 19 באוקטובר 1935) היה סופר ומחזאי רומני. זכו להערכה במיוחד הרומנים שלו, "הרוסיה" ו"דונה אלבה". יצירתו התאפיינה בעיקר בתיאור חוויות אובססיביות, במיוחד ארוטיות (ברומן "הרוסיה" סביב האידיאל הנשי ו"הנשמה הרוסית") הגורמות להידרדרות נפשית ומוסרית.. היה עורך דין בהכשרתו.
ילדות וצעירות
מיכייסקו נולד ב-1894 ב דרגשאן, מחוז ולצָ'ה, היה השלישי מבין תריסר ילדי הוריו - העורך דין יואן מיכייסקו, ואשתו האדוקה, יואנה צ'אושסקו,  שהייתה בת (אולי בלתי חוקית) של אצילה שהתנזרה. סבו של הסופר מצד האב, פרדה סטגארו, נמנה עם אנשיו של הגיבור הלאומי טודור ולדימירסקו .. מיכייסקו כונה בילדותו "ג'יבֶה", משם שם העט שלו "ג'יב מיכייסקו". . את ילדותו בילה מיכייסקו בכרם המשפחתי "גרושאריה" (Groșarea) בכפר קלינה על יד דרגשאן.. למד בבית הספר העממי ביישוב הולדתו, דרגשאן, אחר כך נרשם ללימודי גימנסיה בתיכון, כיום מכללה הלאומית ע"ש "קרול הראשון" בקראיובה. אחר כך בתיכון בסלטינה. ב-1907 מות אחיו ניקולאיה גרם לו לדיכאון שגרם לירידה בהשיגיו בלימודים. הועבר לרמניקו ולצ'ה ואחר כך חזר ללמוד בתיכון קארול הראשון בקראיובה שם סיים את מבחני הבגרות..
הצבא והמלחמה
עשה קורס קצינים בבית הספר של חיל הרגלים ביאשי. בימי מלחמת העולם הראשונה השתתף בקרבות מרששט, משרט ואויטוז וזכה בעיטור על גבורתו. ב-1918 שוחרר מהצבא ושהה תקופה בכפר הולדתו דרגשאן
הקריירה הספרותית
ב-1935 לקה באי ספיקת כליות קשה על רקע השחפת ואושפז בסנטוריום "מרטין לותר" בסיביו, אחר כך בסנטוריום של דיאקוניות" והסופו של דבר בבית החולים של המשטרה בבוקרשט. ג'יב מיכייסקו נפטר אחרי סבל רב בגיל 41 בבית החולים של המשטרה בבוקרשט. ארונו הוב לכנסייה הלבנה בבוקרשט ומשם לדרגשאן, בה נקבר ב-22 באוקטובר 1935..  היה נשוי מ-1925 לאלנה לבית סטנסקו, ילידת דרגשאן, ולזוג נולדו שתי בנות - מירה ויוניקה. בין יתר תחביביו היה אסטרונום חובב ובנה מצפה כוכבים קטן בביתו בדרגשאן.
יצירותיו
כתב חמישה רומנים:
קישורים חיצוניים
Biblioteca şcolarului, Chişinău 1998 (ברומנית)
דניאל ג'יימס
דניאל אוון ג'יימס (באנגלית: Daniel Owen James; נולד ב-10 בנובמבר 1997) הוא כדורגלן וולשי המשחק בעמדת הקיצוני השמאלי והימני בלידס יונייטד ובנבחרת ווילס.
סוונסי סיטי
ב-2014 רכשה הקבוצה הוולשית סוונסי סיטי את ג'יימס מהאקדמיה של האל סיטי עבור מחלקת הנוער שלה, תמורת 72,000 ליש"ט. הוא הפך במהרה לאחד השחקנים הצעירים והמבטיחים של הקבוצה. בעונת 2016/17 היה לו חלק חשוב בעלייתה של סוונסי סיטי עד גיל 23 לליגת המילואים הראשונה באנגליה. באותה עונה הגיעו סוונסי וג'יימס עד לחצי גמר גביע הליגה האנגלי.
ב-30 ביוני 2017 הושאל ג'יימס לשרוסבורי טאון מהפוטבול ליג הראשונה לעונה אחת. באותה עונה, שנחשבה לעונה הגרועה ביותר של ג'יימס, הוא לא שיחק כלל והיה פצוע במשך מרביתה.
מנצ'סטר יונייטד
ב-6 ביוני 2019 רכשה מנצ'סטר יונייטד את ג'יימס תמורת סכום של 15 מיליון ליש"ט. הוא כבש שער במשחקו הראשון בפרמייר ליג, בניצחון 0–4 על צ'לסי.
לידס יונייטד
ב-31 באוגוסט 2021 חתם בלידס יונייטד על חוזה לחמש שנים תמורת סכום לא ידוע, לאחר ששנתיים וחצי קודם לכן נמנעה העברתו למועדון מיורקשייר ברגע האחרון. כלי תקשורת רבים דיווחו כי שווי העסקה עומד על 25 מיליון ליש"ט. ב-21 בנובמבר כבש שער בכורה בהפסדה של לידס 1–2 לטוטנהאם הוטספר.
ב-13 באוגוסט 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו לעונת 2022/2023, כשנכנס כמחליף במקומו של פטריק במפורד הפצוע במשחק מול סאות'המפטון, שהסתיים בתוצאה 2–2. ב-21 באוגוסט פתח בהרכב בפעם הראשונה לעונה, בניצחון 0–3 על צ'לסי.
לאחר נשירתה של לידס לצ'מפיונשיפ בסיום עונת 2022/2023, פתח במשחק הראשון לעונת 2023/2024 מול קארדיף סיטי, שהסתיים בתוצאה 2-2.
קריירה בינלאומית
ג'יימס נולד באנגליה, אבל מכיוון שאביו נולד בוויילס החליט לשחק עבור נבחרת ויילס בכדורגל.
ג'יימס שיחק בכל נבחרות הנוער של וויילס מגיל 16. את משחקו הראשון בנבחרת הבוגרת ערך מול אלבניה בנובמבר 2018. הוא היה חלק מסגל וויילס ליורו 2020 ושותף בכל ארבעת משחקי נבחרתו.
נכלל בסגל נבחרת ויילס לטורניר מונדיאל 2022.
סטטיסטיקות קריירה
מעודכן ל-18 באוגוסט 2023
מאיה (הודעות לבורסה)
מאיה (במקור, ראשי תיבות של "מערכת אינטרנט להודעות") היא מערכת שמפעילה הבורסה לניירות ערך בתל אביב, המאפשרת לציבור ולמשקיעים לקבל מידע מקיף על החברות וניירות הערך הנסחרים בבורסה. המערכת מציגה את כל ההודעות שמפרסמות החברות והקרנות הנסחרות, ובכלל זה, דיווחים מידיים, דוחות כספיים, מידע על גיוס הון, שינויים בדירקטוריון ובהנהלה, פיצולים ומיזוגים ודיווחים שוטפים נוספים. כמו כן, מתפרסמות באתר הודעות בורסה שונות, כגון החלטות דירקטוריון הבורסה והוועד הפועל, עדכונים לגבי כללי המסחר, כללי השימור ומדדי הבורסה.
היסטוריה
אתר מאיה הוקם בשנת 1999 על מנת לאפשר לציבור גישה למידע בורסאי דרך רשת האינטרנט.
בשנת 2014 השיקה הבורסה שני כלים חדשים המאפשרים למשתמשים לקבל עדכונים בזמן אמת על הודעות המתפרסמות במאיה: אפליקציה סלולרית של הבורסה, וחשבון טוויטר של מאיה.
באוגוסט 2016 השיקה הבורסה את מערכת מאיה החדשה - הכוללת עיצוב חדש לאתר בעל ממשק משתמש נוח יותר, אפשרויות שיתוף במייל וברשתות חברתיות, אפשרויות חיפוש חדשות, אפשרויות חדשות להתאמה אישית, וכן שינויים ושיפורים נוספים.
ניו טאיפיי
ניו טאיפיי (במנדרינית תקנית: 新北市 - שִׂינְבֵּיי) היא עיר ורשות מקומית מיוחדת בטאיוואן. הרשות, הנמצאת בצפון האי טאיוואן, גובלת בעיר ובמחוז  בדרום ומקיפה את הבירה טאיפיי לחלוטין ואת העיר ג'ילונג ממזרח, מדרום וממערב. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית העיר מנתה כ-4.366 מיליון תושבים, והיא העיר הגדולה במדינה.
רבים מתושבי הרשות עובדים ומנהלים את חייהם בטאיפיי, שכן החלק העירוני מחובר, בדומה לרמת-גן ותל אביב.
היסטוריה
האזור בו נמצאת הרשות היה מיושב במשך אלפי שנים על ידי שבטי ילידים. בסוף המאה ה-17 השתלטה שושלת צ'ינג על טאיוואן, ובני האן בסין עצמה החלו להתיישב באזור כעבור כמה שנים. בהמשך, בחופים שבשטחי הרשות של היום הוקמו נמלים בינלאומיים. ב-1850 הוקמה באזור קונסוליה בריטית, דבר שעזר לפתח את עסקי התה באזור וייצואו לאירופה.
ב-1895 נמסר האי טאיוואן לשליטת האימפריה היפנית. תחת השלטון היפני האזור, ביחד עם שטחי ג'ילונג, טאיפיי ומחוז יילאן של היום, הפך לנציבות בשם טאיהוקו (ביפנית: 臺北州).
ב-1945, לאחר מלחמת העולם השנייה, טאיוואן הוחזרה לידי הרפובליקה הסינית. שטחי הרשות של היום נהפכו למחוז טאיפיי. ב-2010 מעמד המחוז שודרג לרשות מקומית מיוחדת ושמו שונה ל"עיר טאיפיי החדשה" או בקיצור טאיפיי החדשה (באנגלית "ניו טאיפיי", בסינית "ש'ינביי").
ממשל
מבחינה מנהלית הרשות המקומית המיוחדת של ניו טאיפיי מחולקת ל-29 אזורים (בסינית: 區) אשר כל אחד מהם מחולק לשכונות עירוניות (בסינית: 里). האזור בָּאנְצְ'יָאו (板橋區) הוא המרכז השלטוני של הרשות המקומית.
חינוך
בניו טאיפיי פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן אוניברסיטת אלתייה, האוניברסיטה הקתולית פוז'ן (輔仁大學) ואוניברסיטת שִׂינְגְווּ (醒吾科技大學).
מגדל המים (שכונת מולדת)
מגדל המים בשכונת מולדת נבנה בשנת 1936 כדי לספק מים לתושבי השכונה. מגדל המים בנוי מיציקת בטון, והמים בו הגיעו משכונת נחלת יהודה שהייתה סמוכה למושבה ראשון לציון. המגדל שימש כעמדת תצפית ושמירה במרד הערבי הגדול, ומאוחר יותר שימש כסליק של ההגנה. המגדל נמצא דרומית למגרש החניה של ימית 2000 בחולון.
כיום המגדל נחשב כאתר מורשת בישראל, ומוצגת בו תערוכה היסטורית הכוללת תמונות ומידע על המקום.
בניית המגדל
בעבר, יישובים רבים היו תלויים במגדלי מים אשר סיפקו להם מים. מגדל המים הנמצא בשכונת מולדת נבנה בשנת 1936, שנתיים לאחר הקמת השכונה, והוא שימש את העולים מתימן. העמודים התומכים ובריכת המים של המגדל נבנו מיציקת בטון, ואילו המים הגיעו משכונת נחלת יהודה שהייתה סמוכה למושבת ראשון לציון.
המגדל במרד הערבי הגדול
במרד הערבי הגדול, מרד של הערבים שהתרחש בארץ ישראל החל משנת 1936 עד שנת 1939, נבנתה במגדל עמדת תצפית ושמירה. מאוחר יותר, ארגון ההגנה החביא בתוך המגדל סליק, בנוסף לסליקים אחרים שמוקמו בחולות.
המגדל כיום
במגדל כיום לא נעשה שימוש, אך תאגיד "מי שיקמה", תאגיד מים באזור חולון והסביבה, מפעיל מגדלי מים נוספים ברחבי העיר. סביב המגדל מוצגת תערוכה היסטורית הכוללת תמונות ומידע על המגדל ועל שכונת מולדת, אשר המגדל משמש כזכר היחיד ממנה. המגדל נחשב כאתר מורשת בישראל.
לפי דיווח משנת 2017, מגדל המים הפך למחדל בטיחותי המסכן את המטיילים ואת בעלי החיים, בנוסף דווח שהוא נראה מוזנח בעקבות שרפה מפעילות ונדליסטית.
רב-חנק
רב־חנק הידוע גם בשם בואה (שם מדעי: Boa) הוא סוג של נחשים גדולים ממשפחת החנקיים ממוצא נאוטרופי. בעבר היה בסוג מין יחיד - רב-חנק מצוי (Boa constrictor). בדיקות טקסונומיות הובילו להפרדה של תת-מין שלו למין עצמאי - רב-חנק מלכותי (Boa imperator).
שני המינים הם שוכני עצים בעלי חוליות חזקות שעימם הם יכולים למעוך ולחנוק למוות את קורבנותיהם הכוללים יונקים קטנים עד בינוניים ועופות שונים. הם מאתרים את טרפם באמצעות לשונם המפוצלת וגם בידי חיישן אינפרא אדום המצוי לצד ראשם וקולט חיות בעלי דם חם.
תפוצתם היא ביערות גשם לאורך מקסיקו, אמריקה המרכזית ואמריקה הדרומית.
דו-רה-מי (שיר)
Do-Re-Mi (בעברית: דו-רה-מי) הוא שיר מתוך המחזמר "צלילי המוסיקה" שיצא בשנת 1959 ובו נלמדים שבעת התוים המקובלים במוזיקה המערבית. הגרסה האנגלית המפורסמת ביותר שלו היא בביצוע השחקנית ג'ולי אנדרוז.
השיר תורגם לעברית על ידי אבי קורן ובוצע על ידי חני נחמיאס. לשיר קיים תרגום נוסף בעברית של עפרה אליגון תחת השם "שיעור לזימרה" ובוצע על ידי מקהלת צדיקוב. גם מיקי קם ביצעה שיר זה בתקליט "יופי של שירים לילדים". וכמו כן, מוצי אביב ודודו זר ביצעו את השיר במופע שלהם "נגנים בלאגנים". תרגום נוסף של השיר הוא של בתה של עפרה אליגון, תלמה אליגון-רוז שאותו ביצע יהורם גאון.
רקע
במסגרת הסיפור, מריה משתמשת בשיר כדי ללמד את הילדים את התווים. השיר כתוב בסולם דו מז'ור. השיר בולט בכך שהוא מתאר סולפז' בסיסי בעל-פה.
בגרסת הבמה, מריה שרה את השיר בסלון בית, זמן קצר לאחר שהיא מציגה עצמה לילדים. בגרסת הסרט מריה שרה את השיר בשלב מאוחר יותר, והוא תופס סצנה שלמה.
המסילה הטרנס-כספית
המסילה הטרנס-כספית (גם "המסילה המרכז-אסיאתית") היא מסילת ברזל שנסללה על ידי האימפריה הרוסית בסוף המאה ה-19 על תוואי דרך המשי, כחלק מהתפשטות האימפריה הרוסית למרחבי מרכז אסיה (שנקראה "טרנס-כספיה", כלומר מעבר לים הכספי). המסילה שימשה בראשיתה לצרכים צבאיים והיוותה נכס אסטרטגי רוסי במסגרת "המשחק הגדול" על השליטה במרחבים אלה בין רוסיה לבריטניה. המסילה משתרעת לאורך 2560 ק"מ מטורקמנבאשי שבטורקמניסטן לחופי הים הכספי ועד אנדיז'ן שבאוזבקיסטן ובדרכה מקשרת את אשגבאט, מרב, סמרקנד, בוכרה וטשקנט.
מסלול והיסטוריה
בין 1879 ו-1886 נסללה המסילה במרכז טורקמניסטן של ימינו, בין הים הכספי דרומית-מזרחית לאשגבאט ברובה דרך מדבר קאראקום. ב-1888 הגיעה המסילה, לאחר סיבוב צפונה, לסמרקנד ובוכרה, בהתאם לכיבוש השטח והשליטה בו על ידי צבא האימפריה הרוסית. ב-1898 הושלם חלקה המזרחי של המסילה דרך טשקנט עד אנדיז'ן, לאחר בניית גשר מעל נהר סיר דריה. מעל נהר אמו דריה עברה הרכבת על גבי גשר-עץ, שניזוק בשיטפונות. רק ב-1901 הושלם גשר קבוע מעל הנהר.
בשנת 1905 נוסד קו מעבורת לרכבות בין העיר באקו שבאזרבייג'ן לקרסנובודסק.
ב-1906 חובר בטשקנט קו הרכבת הטרנס-כספי עם המסילה הטרנס-ארלית, המחברת את טשקנט עם אורנבורג וממנה אל רשת הרכבות של רוסיה. ב-1910 חוברו לקו-משנה הערים טרמז ודושנבה. קו-משנה נוסף מחבר את המסילה למשהד שבאיראן. ב-1926 חוברה המסילה לטורקסיב, המסילה החוצה את קזחסטן אל נובוסיבירסק שבסיביר.
פפה מטר סאר
פפה מטר סאר (באנגלית: Pape Matar Sarr; נולד ב-14 בספטמבר 2002) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הקשר בטוטנהאם הוטספר ובנבחרת סנגל.
קריירה
סאר החל לשחק כדורגל באקדמיית הנוער של אקדמי ג'נראסיון פוט המקומית, וב-5 בספטמבר 2020 חתם על חוזה לחמש שנים עם מץ מהליג 1.
הוא נשלח לקבוצת המילואים של המועדון, אך עקב התפרצות נגיף הקורונה בצרפת הגיעה העונה לסיומה, והוא צורף לקבוצה הבכירה.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-29 בנובמבר 2020, במשחק נגד ברסט. את שער הבכורה שלו הוא כבש ב-31 בינואר 2021, בניצחון החוץ 4–2 על ברסט.
ב-27 באוגוסט 2021, נרכש סאר על ידי טוטנהאם הוטספר ומיד הושאל בחזרה למץ עד לסיום עונת 2021/2022.
קריירת נבחרות
סאר ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת ב-26 במרץ 2021, בתיקו 0–0 עם נבחרת במסגרת משחקי מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2021.
נכלל בסגל נבחרת סנגל לטורניר מונדיאל 2022.
ז'אן-לואי-ארנסט מסונייה
ז'אן-לואי-ארנסט מסונייה (בצרפתית: Jean-Louis Ernest Meissonier; 21 בפברואר 1815 – 31 בינואר 1891) היה צייר ופסל קלאסיקני צרפתי הידוע בציורי הקרבות שלו, בהם התמקד בעיקר בציורי צבאותיו של נפוליאון בונפרטה.
קורות חיים
מסונייה נולד בליון שבצרפת. הוא החל לצייר ולרשום בצעירותו, למד אמנות בסטודיו של הצייר לאון קונייה. הוא ביקר ברומא ובשווייץ והציג בשנת 1831 את יצירתו "הבורגנים ההולנדים" (Les Bourgeois Flamands) בפריז. יצירה זו היא אחת ממספר רב של יצירות מיניאטוריות בהם התמחה האמן (אשר היה הראשון שצייר בסוגת ציור זו בצרפת, וזכה להצלחה רבה). בשנת 1838 התחתן ונולד לו בן אחד - ז'אן שארל מסונייה, אשר למד תחת אביו, ולימים הפך צייר בעצמו.
בשנת 1841 הציג את היצירה "משחק שח" אשר זכתה להצלחה רבה, וכן גם יצירתו משנת 1842 "צעיר מנגן בצ'לו", היצירה משנת 1842 "האמן בסטודיו שלו", והיצירות "צעיר מביט על ציור", "בחדר המשמר" ו"משחק פיקה" משנת 1845.
במהלך המצור על פריז בשנת 1871 שירת מסונייה בדרגת קולונל.
בשנת 1883 נבחר כנשיא "התערוכה הלאומית הגדולה" והציג בה מספר יצירות. תערוכה רטרוספקטיבית שלו נפתחה ב-24 במאי 1884 וכללה 146 מיצירותיו.
מסונייה היה חבר בחבר השופטים של התערוכה העולמית של פריז (1889) ואף הציג בתערוכה מספר יצירות.
מסונייה נפטר בפריז ב-31 בינואר 1891.
תארים
בשנת 1846 קיבל מסונייה את התואר אביר לגיון הכבוד על עבודותיו. הוא הועלה בדרגה בשנת 1856 ושוב ב-29 ביוני 1867 ו-1880, וקיבל את התואר הגבוה ביותר של הארגון ב-29 באוקטובר 1889
מונופין
מונופין (מונו = יחיד + פין = סנפיר) הוא סנפיר אחד גדול הננעל על שתי הרגליים יחדיו. התנועה עמו מהירה וקשה יותר מאשר עם סנפירים רגילים. המונופין משמש לרוב לצורך אימוני שחיית פרפר, וכן בקרב ספורטאי צלילה חופשית.
המונופין מורכב ממשטח בודד או שני משטחים קשורים אחד לשנים, המחוברים לשתי רגליו של הצוללן, ומדמים את התנועה של הלווייתנאים. למרות שמראה הצוללן עשוי להזכיר בת ים, שחיית מונופינים אינה זהה לשחיית בת ים.
הגעתו של המונופין בראשית שנות ה-70 הובילה לשבירת כל שיאי העולם בשחיית הסנפירים עד סוף העשור בשל הביצועים המשופרים האפשריים בשימוש במקום שני סנפירי ים רגילים.
שימוש
קצב הבעיטה של מונופין לא חייב להיות איטי. ב-100מ' שחיית שטח, הקצב הוא בסביבות 2 בעיטות בשנייה.
בנפרד מהשימוש הפונקציונלי שלו בשחייה או בצלילה, ניתן להשתמש במונופינים כנוי, או כחלק מתחפושת בתולת ים.
היסטוריה
1949: קורט שייפר, שהמציא מצלמת סרט תת-ימית במהלך השירות הצבאי באיטליה, מעצב זוג סנפירי שחייה תוצרת בית, אותם הוא ממשיך להדק יחד עם רצועות וחוטים כדי ליצור את מה שהוא כנראה המונופין הראשון בעולם. החפץ מוצג במוזיאון Aquazoo-Löbbecke בעיר הגרמנית דיסלדורף.
1955: ב-19 בספטמבר 1955, קורט ריסטאו והנס יואכים ברגאן, שהקימו את חברת ייצור ציוד הצלילה התת-מימי Barakuda בתחילת שנות ה-50 בעיר המבורג הגרמנית לאחר ששימשו כשחיינים קרביים במהלך מלחמת העולם השנייה, הגישו פטנט על מונופין. היה זה מכשיר לשחיינים המשלב את שתי הרגליים. למרות שההמצאה קיבלה פטנט גרמני 1085798 ב-12 בינואר 1961, היא לעולם לא נכנסת לשלב הייצור.
1962: ב-15 באוקטובר 1962, ג'יימס ס. כריסטיאנסן הגיש פטנט על מכשיר המאפשר לחבר זוג סנפירי שחייה יחד כדי להפחית עייפות והתכווצויות במהלך שחייה ממושכת. למרות שהחיבור הניתן להסרה הממיר את סנפירי השחייה הנפרדים לעיצוב דמוי מונופין מוענק לפטנט אמריקאי 3165764A ב-19 בינואר 1965, נראה שהוא לא נכנס לשלב הייצור.
1967: בסקירה שלו על טווח הסנפירים הזמינים בצרפת במהלך אותה שנה, ג'יי לארו מזכיר כיצד מומחים שונים מתנסים בשימוש בסנפיר שחייה יחיד המכיל את שתי רגליו של השחיין, תוך כדי שחיית פרפר כדי להתקדם במים. למרות שהניסוי מניב תוצאות משביעות רצון יחסית לשחיינים, לארו הסיק שסנפיר זה אינו מתאים לצוללנים.
1969: פרנקו פאבונה בונה את המונופין "Matrimoniale" שלו בעיר האיטלקית בולוניה. לאחר תכנון מונופין מהיר עם להב גומי מחוזק מתכת, בוריס פורוטוב ( הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הקזחית ) בונה להב שלם מפלסטיק מחוזק בפיברגלס.
1970: ב-10 בדצמבר 1970, חברת ציוד הצלילה התת-ימי הספרדית Nemrod-Metzeler רושמת פטנט על מכשיר דמוי מונופין לשחיינים המשלב את שתי כפות הרגליים, אך הוא לעולם לא נכנס לייצור.
1971: נג'דה טורוקאלו (URSS) מגיעה לאליפות אירופה בשחייה בסנפירים (1970, ברצלונה, ספרד) עם מונופין הבנוי משני ענפי טיטניום, אליהם מצטרף "מפרש". היא מנצחת את כל הבאים. מאז ועד היום נעשה שימוש במונופינים לתחרויות שחיית סנפיר, מה שמאפשר לשחיינים מונופינים להגיע למהירויות של 12קמ"ש. שיא העולם המסורתי של דום נשימה באורך 50 מטר מונופינים הוא 13 קמ"ש.
מבנה
רוב המונופינים מורכבים מלהב מרוכב יחיד, רחב, מחוזק בסיבי זכוכית או סיבי פחמן עם גמישות מדורגת, המחובר לצולל באמצעות שני כיסי רגלי גומי. הקצה המוביל עשוי להיות מעובה ומיושר. גמישות הלהב נשלטת בדרך כלל על ידי הקטנת כמות הסיבים ועובי הלהב כדי להפוך את הקצה האחורי לדק יותר וגמיש יותר.
נפתלי מנחם הוטנר
הרב נפתלי מנחם (הערץ מנדל) הוטנר (ה'תרל"ח, 1878 - כ"ה בחשוון ה'תרצ"ה, 1935) היה מרבני העיר איישישוק, בנו של רבי יוסף זונדל הוטנר.
תולדותיו
נולד בביאליסטוק לרב יוסף זונדל הוטנר ולרבנית הנדל. בצעירותו למד בכולל קדשים מיסודו של החפץ חיים, שם למד יחד עם הרב אלחנן וסרמן. נישא לקריינה גולדה בת הרב צבי חיים אפשטיין, רבה של באקשט, אחותו הצעירה של הרב משה מרדכי אפשטיין, ראש ישיבות סלבודקה וחברון. לאחר נישואיו התמנה כרב בעיירה טלושטש, באזור ורשה, אשר רוב תושביה היו חסידים. בהוראת אביו התפטר מרבנותו כעבור תקופה קצרה ושב לאיישישוק. מאז שימש את אביו וסייע לו בענייני הרבנות.
מאבק הרבנות באיישישוק
עם פטירת אביו רבי יוסף זונדל, בשנת תרע"ט, היה מובן כי בנו נפתלי מנחם ימלא את מקומו ברבנות איישישוק, וכך התקיים הלכה למעשה בשנים הראשונות אחר כך. אלא שאז אירע מקרה שהביא לעזיבתו את הרבנות. לראש הקהל בעיירה היה דין תורה עם אחד מאנשי הקהילה, ואז פנה ראש הקהל אל הרב הצעיר והזהירו כי עליו לזכותו במשפטו, ולא - ידאג לסלקו ממשרתו. אך הרב סירב וראש הקהל יצא חייב בדינו. ראש הקהל, שהיה בעל מעמד בעיירה, החליט להעמיד כנגד הרב הוטנר מועמד נגדי, את הרב שמעון רוזובסקי שהשתייך לתנועת המזרחי. במשך זמן ניטש מאבק קשה בין תומכי שני הצדדים, כשרבנים מהעיירות הסמוכות באים לסייע לאחד מהצדדים. בסופו של דבר נקבעה פשרה לפיה ישמש רבי נפתלי מנחם כדיין הקהילה וכמורה הוראה, והרב רוזובסקי ישמש כרב הרשמי בקהילה. משה שנפלד מספר בשם החזון איש כי מאז לא דרכה כף רגלו של החפץ חיים באיישישוק כדי שלא ייאלץ להיפגש עם הרב רוזובסקי, וכשפעם הוצרך לדבר בעניין הקמת מקווה בעיירה, המתין החפץ חיים להזדמנות שהרב רוזובסקי יסע לווילנה ורק אז הגיע לעיירה.
בהשפעת החפץ חיים (שהיה ידידו ומעריצו של אביו רבי יוסף זונדל), התקבל רבי נפתלי מנחם לכהן ברבנות המושבה פתח תקווה, אולם עוד קודם שמומשה תוכנית זו נפטר.
בניו לא הצליחו להגיע להלווייתו, ובתו צפורה אמרה אחריו קדיש.
חיבוריו
לאחר פטירת אחיו רבי יהודה לייב הוטנר, הוטלה על שכמו מלאכת הוצאת כתביו הנותרים של אביו רבי יוסף זונדל, ואז הוציא לאור את הספר גנזי חיים. הוא עצמו חיבר ספר בשם חלקת מנחם אך לא הספיק לא הוציאו והוא נותר בכתובים.
חנוך בן מדין
חֲנֹךְ בֵּן מִדְיָן (בכתיב מלא: חֲנוֹךְ) הוא דמות מקראית, בנו השלישי והאמצעי של מדין ונכדם של אברהם וקטורה. לחנוך היו ארבעה אחים: עיפה, עפר, אבידע ואלדעה. התגורר בארץ מדין.
שמו
חנוך איננו שם יחיד במקרא, בדומה לו ישנם חנוך בן קין, חנוך אבי מתושלח, וחנוך בנו הבכור של ראובן עם זאת בשונה מהם שמו נכתב במקרא בכתיב חסר ללא ויו.
פירוש השם חנוך הוא מלשון המילה חניכה. כמו אצל חנוך בן קין, ששמו מרמז על חנוכת העיר הראשונה. כמן כן השם מתקשר ללימוד וחינוך כמרומז גם בשמות אחיו אחריו שבהם הלחמים עם המילה ידע.
במדרשים ובחז"ל
לפי הרמב"ן חנוך נולד בחברון ואילו לפי מדרש שכל טוב הוא נולד בבאר שבע.
יש מפרשים המונים את חנוך כאחד משלושים ושישה המלכים שהשתתפו בטקס ההספד של יעקב בגורן האטד בעת מסע הלווית יעקב ממצרים למערת המכפלה כאשר הוא נמנה כאחד מקואליציית מלכי בני עשו, בני ישמעאל ובני קטורה שנערכו למלחמה במלכי כנען.
בספר הישר נכתב שלחנוך היו 5 בנים: רעואל, רקם, עזי, אליושב ואלד. במקרא מובא השם רעואל כשמו של יתרו כהן מדין או כשמו של אביו של יתרו, ולאור מסורת זו של ספר הישר, יש המזהים את יתרו כבנו או נכדו של חנוך.
במלחמת מדין שהתרחשה לקראת תום נדודי בני ישראל במדבר בו הרגו את חמשת מלכי מדין, מציין המקרא שאחד מחמשת המלכים היה רקם. ע"פ מסורת ספר הישר, רקם הוא בנו של חנוך. לפי יוסף בן מתתיהו, המלך רקם היה המייסד של פטרה, עיר עתיקה שמאוחר יותר נקשרה לנבטים.
עונת 1980/1981 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל
בתחרות השתתפו 33 קבוצות.
משחק הגמר נערך בפארק דה פראנס, פריז, והסתיים בניצחון 0-1 של ליברפול על ריאל מדריד וזכייה בפעם השלישית בתולדות המועדון. זו הייתה הפעם החמישית ברציפות שקבוצה אנגלית זוכה בגביע.
נוטינגהאם פורסט שזכתה פעמיים ברציפות בגביע בעונות הקודמות, הודחה כבר בסיבוב הראשון על ידי צסק"א סופיה תוך שהיא מפסידה פעמיים.
טרי מקדרמוט וגריים סונס מליברפול זכו בתואר מלך השערים, לאחר שכבשו 6 שערים בטורניר ושלישייה באותו משחק. לצידם זכה בתואר גם קרל היינץ רומניגה מבאיירן מינכן.
מתכונת התחרות
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
תצפית על גבעת הפרגים
תצפית על גבעת הפרגים (באנגלית: From up on poppy hill, ביפנית: コクリコ坂から, הפבורן: Kokuriko-zaka Kara) הוא סרט אנימה יפני שיצא לקולנוע בשנת 2011. הסרט בוים על ידי גורו מיאזאקי, נכתב על ידי הייאו מיאזאקי וקייקו ניווה, והופק על ידי סטודיו ג'יבלי.
עלילה
אומי שואלת את אמה לגבי שון, ואמה מספרת לה שלאחר מלחמת העולם השנייה, אביה של אומי חזר עם תינוק נטוש שמשפחתו נהרגה בנגסאקי, אותו הם מסרו מאוחר יותר לזוג חבריהם שבנם מת. אומי שואלת את אמה אם ייתכן שהתינוק היה ממזר של אביה, אך אמה של אומי עונה שהיא מעולם לא חשבה על כך. אומי מספרת לאמה ששון דומה לאביה, ובוכה בזרועותיה.
פרויקט שיפוץ הבניין הושלם, אך בכל זאת רוצים להרוס אותו. אומי נוסעת ביחד עם שון ושירו לטוקיו, שם הם ממתינים שעות רבות עד שהם נפגשים עם מנהל התאגיד שרוצה להרוס את המבנה. אומי מצליחה לשכנע אותו לבוא ולהסתכל על הבניין המשופץ, ובחזרה לביתם אומי אומרת לשון שהיא אוהבת אותו. שון עונה לה שהוא אוהב אותה גם, בעוד אומי עולה על רכבת.
למחרת ראש התאגיד מגיע לראות את הבניין ומאשר את ביטול הריסתו. אביו המאמץ של שון מוסר לו שהוא צריך להגיע מיד לנמל, משום שיש על אחת הספינות אדם שיכול לספק לו תשובות. האיש הוא ידיד משותף של אביה הביולוגי של אומי ואביו המאמץ של שון שמסביר לאומי ושון את כל סיפור הרקע בסופו השניים מבינים שהם לא אחים ולכן יוכלו להיות ביחד.
ויוה זפאטה!
ויוה זפאטה! (באנגלית: !Viva Zapata) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1952 בבימויו של איליה קזאן עם תסריט של ג'ון סטיינבק המתאר את חייו של המנהיג המקסיקני אמיליאנו זפאטה במהפכה המקסיקנית מ-1910 לערך עד להירצחו ב-1919.
התסריט אינו משרטט את דמותו ההיסטורית של זפאטה בדיוק היסטורי. סטיינבק מתאר אותו כאנאלפבית שביקש מאשתו שתלמד אותו לקרא בעוד שלמעשה ידוע שהוא קיבל חינוך בילדותו. הוא מתאר אותו כמנהיג שוויתר על מנעמי השלטון כדי לעזור לאחיו האיכרים המדוכאים ומנציח את הדמות המוערצת עד היום במקסיקו. גם רצף האירועים ההיסטוריים אינו מדויק והוא פרי רוחו של סטיינבק.
תקציר העלילה
קבוצת איכרים ממחוז מורלוס מתקבלת אצל הדיקטטור פורפיריו דיאס השולט במקסיקו כבר 34 שנים. הם מגישים לו מחאה על כך שנושלו מאדמותיהם על ידי בעלי הון ומבקשים אותה בחזרה בראשם עומד אמיליאנו זפאטה (מרלון ברנדו). דיאז פוטר אותם בלא כלום ומשלח אותם לביתם.