cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
המלוכה הרומית
הרכב החברה והמוסדות הפוליטיים
בתוך היחידות משפחתיות הללו חיו מלבד בני הבית החופשיים ושווי הזכויות, עבדים שנחשבו כרכוש ובני מעמד משפטי נוסף, הנתינים (clientes). הנתינים היו חסרי מעמד משפטי עצמאי בעדה הרומית, אך נהנו מחירות מסוימת, תחת חסות ה"פָּטֶרְפָמִילִיאָס" של המשפחה שאליה השתייכו. הנתין היה יכול להיות זר, שחיפש מחסה והגנה מאויביו, או עבד, שאדונו שחרר אותו בסייגים מסוימים. הנתין היה תלוי ברצונו של אדונו ושמר לו אמונים. בנוסף הוטלה על הנתין חובה לתמוך בו בפומבי ולשרתו בשדה הקרב. אדונו היה יכול לקחת את רכושו או חלק ממנו, להחזירו לעבדות ואף לדון אותו למוות. הנתין התבדל מהעבד ביכולתו לצבור רכוש, בחומרת הדין שחלה עליו ובחובה המוסרית של אדוניו אליו. בניגוד לעבד הוא לא נחשב כרכוש, ואדוניו היה חייב לדאוג לצרכיו ולהגן עליו. ככל שעברו הדורות קיבלו צאצאיו של הנתין יותר ויותר חופש ושלטון עצמי מידי המשפחה, אם כי הקשר היה כמעט בלתי ניתן להתרה.
אספת הקוריות, קוֹמִיטְיָה קוּרִיאָטָה, הייתה גוף פוליטי אשר העניק את האִימְפֶּרְיוּם למלך העתידי ודחה או אישר הצעות פוליטיות ומלחמתיות. נדרשה הסכמתן של 16 קוריות כדי להעביר הצעה. האספה כונסה על ידי המלך ולא התרחשו בה דיונים מעמיקים. זכות הדיבור הייתה של המלך ולמי שהלה העניק אותה בלבד. כוחה האמיתי של הקוריה מוטל בספק, ולפעמים נראתה כחותמת גומי של רצון המלך ותו לא.
בתקופת שלטונו של סרוויוס טוליוס נערכה רפורמה מקיפה בחלוקת העם ליחידות מנהלתיות ושבטיות. חבר האזרחים הוגדל ואורגן מחדש ב־4 שבטים חדשים, ארגון שהיה מבוסס על בסיס מקום מגוריהם של בתי האב ולא על בסיס מוצאם. תהליך זה החליש את השפעת בתי האב והקוריות בחברה הרומית. בנוסף חולקו האזרחים ל־5 מעמדות (classes) על פי מעמדם הכלכלי, המחלקות חולקו לקנטוריות ועל בסיס זה נבנתה אספת הקנטוריות.
הסנאט הרומי היה מוסד פוליטי נוסף ברומא העתיקה. מדובר במועצת זקנים אשר זומנה על ידי המלך וייעצה לו במגוון נושאים. הסנאט הורכב ממקורבי המלך, ראשי הגנס וכפי הנראה לא נכללו בסנאט בני מעמד הפלבאים. פסיקת הסנאט לא חייבה את המלך כלל וכלל. ברם, עם ההתחזקות והתעשרות המעמד הפטריקי, עלו כוחם וחשיבותם של חברי הסנאט. אחת הסמכויות היחידות שהחזיק בהן הסנאט הייתה הענקת האימפריום הזמני לאִינְטֶרְרֶקְס שביצע את ההליכים הנדרשים למינוי המלך החדש. המלך החדש נבחר, למעשה, על ידי הסנאט והובא לאישור אספת הקוריות. לפי התיעוד, הסנאט בימי רומולוס מנה 100 איש ובתום תקופת המלוכה הרומית הגיע מספר הסנאטורים ל־300. לפי האגדה הגידול היה הדרגתי מאה איש בכל פעם, אולם ייתכן שכבר עם יסודו של המוסד הוא מנה כ־100 איש מכל שבט. אפשרות נוספת היא שנציגי השבטים צורפו עם הזמן למועצת הזקנים.
המלך, ראש המדינה הרומי, החזיק באימפריום אשר העניקו לו הסנאט ואספת הקוריות. כוחו היה כמעט בלתי מוגבל ויחסו לעם דמה במובנים מסוימים ליחס האב הרומי למשפחתו. יחד עם זו לעם ולסנאט הייתה יכולת להביע את דעתם בפני המלך. כאשר הלה הציב שאלות לפני אספת העם כגון הכרזות מלחמה, שלום, חנינה, עונשים וכיוצא בזה היה הוא מחויב להחלטת האספה. מוסד המלוכה אימץ סמלים אטרוסקיים רבים כמו: גלימת הארגמן שלבש המלך, כיסא השן שעליו ישב, הפאסקים שנשאו בידי הליקטורים ואופי תהלוכות הניצחון.
תפקידיו של המלך :
עם מות המלך היה ממנה הסנאט שליט-ביניים, הוא האינטררקס.
צבא
על כל קוריה רומית הוטל לספק 100 רגלים ו־10 פרשים לצבא, סה"כ של 3,300 איש. הכוח היה למעשה מקביל לסדר הכוחות של שליש לגיון ושביעית צבא קונסולרי בתקופת הרפובליקה, אבל בימי המלוכה נוהלה מלחמה בלתי סדירה ובזעיר אנפין, כך שהכוח שירת את מטרתו. לא היו סטנדרטים קבועים לנשק ולמגן, אך רוב החיילים ציידו עצמם בקסדה, כידון וחרב קצרה. הלוחמים היו ברובם בני מעמד האצולה שיכלו להרשות לעצמם לרכוש את הציוד הנדרש. תחת ההשפעה האטרוסקית, הפלנקס היווה את עיקר הכוח, ושורות נוספות של מחזיקי ומשלחי כידונים נמתחו מלפניו ואגפיו.
כחלק מהרפורמה של טולוס גדל גם הכוח הצבאי, מ־30 קנטוריות (3,000 איש) ל־60 קנטוריות (6,000 איש).
תאודור מומזן טוען שאפשר להסיק מגודלו של כוח המגן על גודל אוכלוסיית רומא והוא מעריך שבתקופת המלכים אוכלוסיית מנתה, לפחות, 10,000 תושבים בני חורין.
דת
הדת הרומית העתיקה ביותר, דתם של רועי צאן פשוטים, התבססה על פולחן פשוט לישויות אלוהיות כלליות אשר בתמורה היטיבו עם החקלאי, יבוליו ובריאותו. מבנה דתי פשוט זה השתנה כאשר גילו הרומאים צרכים נוספים לענייני חיי היום־יום: עזרה בשדה הקרב, שמירה על העיר וכדומה. האלוהויות של השבטים הקדומים מוזגו בדת המדינה הרשמית. דת המדינה הרחיבה את מסגרות הפעולה של אלי ימי הקדם. ההשפעה האטרוסקית ניכרת בדת הרומית. נראה שהרומאים לא אמצו אלים אטרוסקיים, אך השפעות אסתטיות, מסורתיות, פולחניות וארכיטקטוניות רבות בדת הרומית מקורן בתרבות זו.
ג'ינג'ר
{{פירושונים|
ראו גם
}}
ריי ויליאם ג'ונסון
ריי ויליאם ג'ונסון (באנגלית: Ray William Johnson; נולד ב-14 באוגוסט 1981) הוא בלוגר אמריקאי מלוס אנג'לס, שערוצו באתר YouTube הוא מבין הערוצים הנצפים ביותר בכל הזמנים.
הוא ידוע בעיקר בזכות התוכנית "Equals Three" הדו-שבועית בערוץ ה-YouTube שלו, בה בכל פרק, האורך כ-5 דקות, הוא מעביר ביקורת מבדחת על שלושה סרטונים ויראליים שצברו פופולריות ברשת.
נכון לנובמבר 2021 לערוץ של ג'ונסון יש יותר מ-10.4 מיליון מנויים, ויותר מ-3.7 מיליארד צפיות בסרטוניו.
רקע כללי
ג'ונסון סיים את לימודיו בתיכון נורמן, אוקלהומה, בשנת 1999. בזמן שהוא למד לימודי היסטוריה באוניברסיטת קולומביה, הוא החל לצפות בסרטונים באתר YouTube, ולאחר מכן החל ליצור סרטונים בעצמו.
ג'ונסון ידע כי הגולשים באתר מבקרים בו למטרת צפייה בסרטונים ויראליים, או לצפייה בבלוגר החביב עליהם. בעקבות כך, הוא שילב את שני סוגי הסרטונים לתוך תוכנית אחת – "Equals Three", שבמהלך הזמן נהייתה פופולרית ביותר.
Equals Three
ב-"Equals Three" (מילולי: שווה שלוש, נכתב גם כ-"3="), מציג ג'ונסון את ביקורתו ההומוריסטית על שלושה סרטונים ויראליים שעלו לכותרות באותו שבוע. הסרטונים של ג'ונסון מועלים לערוץ בימי שלישי ושישי.
הערוץ שבר את שיא גינס של מספר המנויים בערוץ YouTube לשנת 2011 – כ-5 מיליון מנויים בערוץ. הערוץ הוא כה פופולרי, עד כדי כך שכל סרטון המתפרסם, צובר מיליונים ספורים של צפיות בפחות משבוע אחד. דבר זה גורם להופעה עקבית של הסרטונים של ג'ונסון בעמוד הראשי של YouTube.
בנוסף לכך, עד 2012, בכל שבוע נבחרה שאלה אחת – "The Comment Question Of The Day" (בתרגום חופשי: "שאלת התגובה של היום"), אותה ג'ונסון העביר דרך השואל (בנוסף לקטע קצר בו הצופה מציג את השאלה). הצופים השיבו על השאלה בתגובות על הסרטון, וג'ונסון הציג תשובות נבחרות בסרטון הבא. דבר זה תורם רבות למעורבות הצופים – או ה"פורום", בתוכנית.
ב-12 במרץ 2014 הודיע ג'ונסון על השהיית התוכנית עד למציאת מנחה מחליף. כעבור כארבעה חודשים, ב-15 ביולי, עלתה התוכנית מחדש בהנחיית רובי מוץ' (Robby Motz).
Your Favorite Martian
"Your Favorite Martian" הוא ערוץ נוסף של ג'ונסון, שנחנך בינואר 2011, כשהוא פרסם את הקליפ הראשון בסדרה – "My Balls". בערוץ מועלים קליפים מצוירים הומוריסטיים (לא מצונזרים בניגוד ל-"Equals Three").
הערוץ זכה גם הוא להצלחה רבה עם כ-2 מיליון מנויים, וסך הכול 474 מיליון צפיות. קליפ ממוצע בערוץ זה נצפה כ-10 מיליון פעמים. במרבית הקליפים מופיעות ארבע דמויות המרכיבות להקה: פאף (Puff) הזמר הראשי (מבוסס על ג'ונסון), בנטר (Benattar) הגיטריסט, די ג'יי (Dee Jay) התקליטן, ואקסל (Axel) המתופף. בנובמבר 2012 ג'ונסון הכריז שפרוייקט YFM ננטש, מכיוון ש"מייקר סטודיו" הפסיקו להפיק את האלבום של Your Favorite Martian מהסיבה שג'ונסון עזב את מייקר סטודיו.
ב-15 במאי 2022, ג'ונסון הכריז על קאמבק של YFM, במסגרת החזרה הצפויה, שונה שם הערוץ ל-THIS PROJECT IS REBORN (פרויקט זה נולד מחדש), ותמונת הערוץ מראה את התאריך 1 ביוני 2022, שהוא תאריך החזרה של הפרויקט.
מידע נוסף
ב-2 בפברואר 2012, התפרסמה על ג'ונסון כתבה בעיתון ה-Wall Street Journal הגורסת כי הוא מרוויח בערך מיליון דולר בשנה ג'ונסון פרסם תגובה לכך באחד הסרטונים שלו ואמר שהכתבה לא מדויקת ושגויה.
אנז'לו גבריאל
אנז'לו גבריאל בורז'ס דמאסנו (בפורטוגזית: Ângelo Gabriel Borges Damaceno; נולד ב-21 בדצמבר 2004 בברזיליה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת שטרסבורג מליגת העל הצרפתית.
קריירת מועדונים
גבריאל גדל במחלקת הנוער של סנטוס מליגת העל הברזילאית. ב-25 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בהפסד 1–3 לפלומיננסה במסגרת המחזור ה-18 בליגה לעונת. בסך הכל ערך תשע הופעות ליגה בעונה זו.
ב-28 באפריל 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בגביע ליברטדורס, בהפסד 0–2 לבוקה ג'וניורס במסגרת שלב הבתים של הטורניר לעונת.
אי הג'ונגל
אי הג'ונגל (אנגלית: Jungle Island) הוא פארק שעשועים באי ווטסון (Watson Island) שבשטח מיאמי. בפארק ישנם מעל ל־1000 עופות טרופיים, טיגריסים, תנינים, נחשים, קנגוראים, קופים ודגים, וכ־2,000 צמחים ופרחים. שטחו הוא כ־348 דונמים.
סימן ההיכר של המקום הוא המפרשים מעל "תיאטרון הג'ונגל" בו המבקרים נפגשים עם חיות בר נדירות ובסכנת הכחדה כפי שמוצגות על ידי "T.I.G.E.R.S" (ראשי תיבות של "The Institute of Greatly Endangered and Rare Species" השוכן בסמיכות למקום).
היסטוריה
האתר הוקם בשם "Parrot Jungle and Gardens" ב־20 בדצמבר 1936 על פני 81 דונמים בסמיכות לכפר פַּיְנְקְרֶסְט (Pinecrest) מדרום מיאמי, והיה מוקד המשיכה התיירותי הראשון באזור וכלל, בהתאם לשמו, גם גנים מרהיבים עם עצים ופרחים ייחודיים ומגוונים. מקימיו היו פרנץ ולואיס שֶׁר שהיגרו מאוסטרליה ב־1911. הרעיון שעמד מאחורי הקמת המקום, כמו בפארק ג'ונגל הקופים, הוא שהציפורים ינועו חופשי ואילו המבקרים במקום יעברו בתוך מנהרות של כלובים. ביום הקמת הפארק – הגיעו כ־100 מבקרים ששילמו 25 סנטים לכניסה והקשיבו לפרנץ שר שהסביר על הציפורים, העצים והפרחים באתר.
פרנץ שכר את שטח "אדמת הערסל" ב־25$ לשנה והחל לפתח את המקום. שביל טבעי פתוח נחפר דרך סלע אלמוגים ואדמת הערסל מבלי לפגוע בצמחייה. בעלי החיים הראשונים בגן היו 25 תוכי מקאו.
ב־17 בדצמבר 2002 קנה הכפר את השטח הפארק במטרה לפתחו כ־"גני פַּיְנְקְרֶסְט", ובעקבות זאת הועבר האתר ב־8 במרץ 2003 לאי ווטסון ונפתח מחדש ב־28 ביוני. הוא עבר שיפוץ והרחבה ושמו שונה ל־"Parrot Jungle Island" כשבמיקומו המקורי נמצאים כיום "גני פיינקרסט". בשל שמו של הפארק – תיירים טעו לחשוב שבמקום ישנם רק תוכים על אף שמוצגים בו בעלי חיים רבים ומגוונים, וכך שוב שונה שמו ל־"אי הג'ונגל", שהפך לשם הרשמי ב־28 ביוני 2007.
בעלי חיים
בגן מוצגים עופות כמו קקדו שחור, תרנגול משי, תוכי אקלקטוס, תוכים מתת־משפחת הלוריים כמו ארה ארגמנית, אמזונה צהובת־עורף, מין האקלקטוס המכונה, נשרון מלכותי, קונדור האנדים, שקיטן מצוי, אוח וירג'יניה ואמו.
בגן יונקים כמו קנגורו אדום, עז גמדית אפריקנית, זבו, למה מצויה, בבון מצרים, ממשפחת גיבוניים ישנם מינים כקפוצ'ין לבן ראש, שימפנזה, קופי סנאי וקופים מהסוג קוף עכביש, ישנו גם גזע של חזיר הבית ובואש מפוספס.
מבחינת מיני דגים ניתן לראות דגי קוי, דג תנין במשפחת דגי תנין מסדרת זאבי מים משוריינים, ודגי פאקו וקרוביהם של דגי הפיראנה.
בעלי חיים בסכנת הכחדה
במקום נשמרים מינים נדירים ובסכנת הכחדה ברמת שונות כמו: ארה צהובת־חזה, עגור אדום־ראש, קזואר מצוי, פינגווין שחור-רגל, קוניור שמש, ארת ענק יקינתונית וארה כחולת־גרון טיגריס בנגלי (כולל טיגריסים לבקנים), קופי שימפנזה וסיאמנג, ארה כחולת־גרון ומין הלייגר הנדיר המסוגל לחיות רק בשבי. ב"אי הג'ונגל" חיים גם קופים מסוג אורנגאוטן – אורנגאוטן בורנאי ואורנגאוטן סומטרי ומיני למורים.
צמחים
בין מיני הצמחים ניתן לראות קיגליה מנוצה,, פיקוס קדוש, בוגנוויליה בגוון אדום, דקל הקוקוס, צמחים מסדרת ציקסינים, בננה, , פיקוס בנגלי,.
עמית אולמן
עמית אולמן (נולד ב-11 בדצמבר 1985), המוכר בשם הבמה שלו פדרו גראס, הוא שחקן, במאי, מחזאי, משורר ומוזיקאי ישראלי. זוכה פרס קיפוד הזהב בקטגוריית המוזיקה ובקטגוריית הכתיבה למחזות "העיר הזאת" ו"תיכון מגשימים". אולמן נמנה עם מייסדי פואטרי סלאם ישראל.
ביוגרפיה
אולמן נולד ברחובות וגדל ביישוב הסמוך קריית עקרון. בתור נער היה פעיל בבימת הנוער ברחובות. שירת בצה"ל כלוחם ביחידת דובדבן ובחטיבת הצנחנים, ופיקד על מ"כים. נלחם במלחמת לבנון השנייה. ב-2010 התחיל ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב בירושלים. ב-2011 החל לעבוד וליצור במסגרת תיאטרון האינקובטור.
פואטרי סלאם
אולמן החל להתעניין בשירה מדוברת עוד בנעוריו לאחר צפייה בסרטו של סול ויליאמס "סלאם". ב-2010 הצטרף לליין הספוקן וורד הישראלי הראשון, WORD UP, תחילה כמשתתף ולאחר מכן כמפיק שותף. ב-2011 יזם והפיק את ערבי הפואטרי הסלאם הראשונים במסגרת תיאטרון האינקובטור. בה בעת, יחד עם אריק אבר ונילי קופלר, החל להפיק גם אירועים נוספים ברחבי הארץ. השלושה ייסדו את פואטרי סלאם ישראל. ב-2012 ניצח ב"סלאם הגדול" (אליפות הפואטרי סלאם הארצית) וייצג את ישראל בסלאם הבינלאומי בפריז.
תיאטרון
ב-2011 החל לעבוד כשחקן בתיאטרון האינקובטור ושיחק בהצגות שונות.
ב-2012 העלה בתיאטרון את ההצגה העיר הזאת. אולמן משחק בהצגה, כמו כן הוא במאי ההצגה וכן כתב והלחין אותה יחד עם ג׳ימבו ג׳יי ואיציק פצצתי. אולמן זכה בפרסי קיפוד הזהב על בימוי ההצגה ועל כתיבת ההצגה. ההצגה גם זכתה בפרס המוזיקה ופרס האנסמבל המצטיין.
ב-2014 העלה בתיאטרון האינקובטור את "הטרגדיה של מקבת", עיבוד שירה מדוברת לטקסט של ויליאם שייקספיר. אולמן משחק בהצגה, כמו כן הוא הבמאי, המתרגם והמעבד הראשי של ההצגה.
ב-2016 העלה את ההצגה תיכון מגשימים, אולמן משחק בהצגה, כמו כן הוא במאי ההצגה וכן כתב והלחין יחד עם עומר הברון ועומר מור. ההצגה זכתה בפרס קיפוד הזהב עבור האנסמבל המצטיין.
מוזיקה
בשנת 2003, בגיל 17, הקים יחד עם עומר מור את הלהקה אן או די, אליה חברו גם עומר הברון וראפרים נוספים. ב-2009 הלהקה שינתה את שמה ל-"המופע של ויקטור ג'קסון".
ב-2010 החל להופיע תחת שם הבמה "פדרו גראס" בערבי שירה שונים. ב-2017 הוציא את הספר-אלבום "חצי סוגריים" המאגד עיבודים מוזיקליים לקטעי שירה מדוברת. ב-2019 הצהיר כי הוא נפרד משם הבמה שלו ושאת אלבומו הבא יוציא תחת שמו האמיתי ולא תחת הכינוי "פדרו גראס".
בנובמבר 2019 פרסם עמית אולמן את הסינגל "השיר שלך" שעתיד להתפרסם באלבומו השני.
באוגוסט 2020 הוציא את האלבום "לאורך החשק" תחת שמו המקורי.
דיבוב
ב-2019 אולמן דיבב את דמותו של הקטור פלאפמייקר ממשחק המחשב הישראלי פיפוש - האודישן, וב-2021 חזר לגלם את דמותו בחידוש של משחק המחשב פיפוש.
Hope Not
Hope Not (בקוריאנית: 아니길, ובעברית: מקווה שלא) הוא שיר שהוקלט על ידי להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית בלאקפינק, מתוך המיני-אלבום השלישי שלה, Kill This Love. השיר יצא לאור ב-5 באפריל 2019, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ו-YG אנטרטיינמנט, ביחד עם שאר שירי המיני-אלבום.
השיר הגיע למקום התשיעי במצעד שירי העולם הדיגיטליים.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי טדי פארק ומאסטה וו והופק על ידי פארק, לידיה פאק וסיאו וונג'ין. פארק עבר עם בלאקפינק על להיטיה הגדולים ביותר, כדוגמת "Ddu-Du Ddu-Du" שיצא בשנת 2018, "Kill This Love" שיצא בשנת 2019, ו-"How You Like That" שיצא בשנת 2020.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-35 מיליון השמעות.
נחש צפע
{{פירושונים|
Hope Not
הצלחה
למרות שלא יצא כסינגל, זכה השיר להצלחה מתונה ברחבי העולם. השיר לא הצליח להיכנס למצעד 100 השירים החמים של קוריאה הדרומית והיה לאחד מהשירים הבודדים של הלהקה שלא הצליח לעשות זאת. במצעד ה-Gaon של המדינה, הגיע למקום ה-108.
נחש צפע
ראו גם
}}
בית אגרון
בית אגרון הוא בנין משרדים, אודיטוריום ואולם אירועים על שם גרשון אגרון השוכן ברחוב הלל בירושלים, מול גן העצמאות ובריכת ממילא. בית אגרון הוא ביתה של אגודת העיתונאים בירושלים. בעבר שכנו בו משרדי לשכת העיתונות הממשלתית, סניף ירושלים והסביבה של לשכת המהנדסים ("בית המהנדס") ואולפני גלי צה"ל בירושלים ("אולפני אגרון"). בשנת 2017 הושלמה הרחבה משמעותית של הבניין וחלק ממנו החל לשמש כמעונות הסטודנטים של בצלאל.
עצי אשוח 2
עצי אשוח 2 (ברוסית: Ёлки-2) הוא סרט דרמה קומי רוסי בהפקתו של טימור בקממבטוב והוא סרט ההמשך לסרט "עצי אשוח".
בית אגרון
תכנון ובנייה
הבניין תוכנן בידי האדריכל דוד רזניק ב-1963, כחלק מקומפלקס של שלוש יחידות, בנין משרדים בן 4 קומות שלחזיתו אודיטוריום ("אולם מוזס") מצד אחד ואולם אירועים ("בית המהנדס") (ששימש גם כמסעדה ובית קפה בתקופות שונות) בצידו השני, ביניהם מדרגות המובילות לבנין המשרדים. מול הבניין, על חלק מגן העצמאות, נבנה חניון.
עצי אשוח 2
עלילה
בדומה לסרט הקודם, הסרט סובב סביב 12 ערים ברוסיה כולה, בהן גם צולם הסרט, ומספר את המשך קורותיהן של הדמויות שהוצגו תחילה בסרט הקודם.
בית אגרון
תכנון ובנייה
רזניק בחר בסגנון מודרני מינימליסטי והשתמש בקווים ישרים, מה שהעניק למבנה נוכחות ייחודית בסביבתו. הבניין חופה אבן נסורה כתחליף מודרניסטי לאבן ירושלמית.
עצי אשוח 2
עלילה
הפעם סרט מתפצל לחמישה סיפורים מקבילים:
בית אגרון
תכנון ובנייה
הבנייה הושלמה ב-1969. הבניין נחנך באופן רשמי ב-3 ביוני 1969 בנוכחות ראש הממשלה גולדה מאיר.
עצי אשוח 2
עלילה
הסיפור הראשון מגולל תשוקה "שייקספירית" סוערת בין קרובי משפחה, שאינם מרוצים מחתונתה של אלן (אלן קונסטנטינוב), נערה רוסייה המבקשתה להינשא לגבר צעיר קווקזי בשם אסלן (טימור אורצוייב) בסיפור אהבה שלא מבשר על סוף טוב, כאשר אביה של הנערה, קפטן המשטרה סנגירב (סרגיי בזרוקוב) נועל אותה במאסר הגנתי ומאלץ אותה לבחור להיפרד מאסלן. עמה בתא המאסר נכלא גם "הדרקון" (גושה קוצנקו) הטוב, שנכלא על לא עוול בכפו ונאלץ להעביר את ערב השנה החדשה במאסר ומשמש הפוגה קומית במהלך הסרט.
בית אגרון
שימוש בבניין
במהלך השנים נערכו ב"בית אגרון" באופן קבוע מסיבות עיתונאים, כינוסים פוליטיים וכנסים. בשנת 1982 הפך ל"מרכז עיתונות" ולשכת העיתונות הממשלתית ודובר צה"ל עברו לבנין (במקום משרד המשטרה ונציבות בתי הסוהר ששכרו את שתי הקומות העליונות של הבניין). הוא שימש גם כמשרדים לסוכנויות ידיעות זרות.
עצי אשוח 2
עלילה
הסרט מגולל במקביל את סיפורם של טייסים (אלכסיי פטרנקו גילם את הטייס הראשי, את טייס המשנה גילם פאבל ברשאק) שמנסים להנחית בנחיתת אונס מטוס נוסעים, בלב שדה תעופה נטוש, מבלי לדעת אם מישהו נמצא במגדל הפיקוח. לשמחת הטייסים והנוסעים, בשדה התעופה הנטוש עובד אדם בודד, טייס לשעבר (המגולם על ידי ולדימיר מנשוב), שממשיך לעבוד בשדה התעופה הנטוש, מתוך תחושת שליחות, אף שכבר שנים שלא התייצב במגדל הפיקוח.
בית אגרון
שימוש בבניין
בין השנים 1975–1981 פעל באודיטוריום בית קולנוע כסינמטק ירושלים ולאחר מכן, בין 1981 לסוף שנות התשעים, כקולנוע עצמאי.
בשנת 1985 היה בית אגרון לקולנוע הראשון שהקרין סרטים בירושלים בלילות שבת, ובשעריו התחוללו הפגנות של הקהילה החרדית ומולם פעילי תנועת ר"צ.
עצי אשוח 2
עלילה
הסיפור הרביעי מגולל את סיפורם של זוג חברים (אלכסנדר דומוגארוב הצעיר ואלכסנדר גולובין), חובבי אקסטרים, שהופיעו גם בסרט הקודם - הפעם הם מנסים לגלוש בסנואובורד במורד המדרגות ברחוב, בעודם תרים אחר ספורט מאתגר. במקביל לסיפור משולב גם סיפורה של בחורה צעירה (בגילומה של ויקטוריה ורג'ביצקאיה), שאינה מחבבת במיוחד את ליל השנה החדשה ומוצאת גבר חדש להרוס לו את החג, קצין משמר הקרמלין המאוהב בה נואשות.
הסיפור החמישי, המשתלב לאורך הסרט כולו, מספר את סיפורו של איש העסקים הפטרבורגי המוצלח, בוריס (איוואן אורגאנט) - שהופיע גם בסרט הראשון - שמנסה שוב את מזלו וזאת במאמץ להשיב לעצמו את הזיכרון שאבד לו, כשנחבל בראשו. הוא פוגש ביבגני (סרגיי סבטלאקוב) - בחור שפגש שנה קודם ונפגשים כעת שוב ויחד עמו הוא יוצא למסע על מנת להשיב לעצמו את זכרונו, כשהדבר היחיד שיכול לסייע הם האותיות Z.G שכתובות בגב כף ידו.
יוסטוס ליפסיוס
יוסטוס ליפסיוס (בהולנדית: Justus Lipsius; 18 באוקטובר 1547 – 23 במרץ 1606) היה פילולוג והומניסט פלמי.
ביוגרפיה
נולד בבראבנט (כיום מחוז ברבאנט הפלמית שבבלגיה), נשלח על ידי הוריו לקולג' של מסדר הישועים בעיר קלן שבגרמניה, ואחר כך למד באוניברסיטת לוון. הוא שימש כמזכירו של הקרדינל דה גראנוול ברומא ושהה שם שנתיים שבמרוצתן הקדיש את זמנו הפנוי ללימוד ספרות לטינית, ובחן כתבי יד עתיקים בותיקן.
ב-1570 ביקר בארצות השפלה, בגרמניה, באוסטריה ובבוהמיה, וחזר לעיר לוון. אך בעקבות מלחמת שמונים השנים בין המורדים ההולנדים לבין הספרדים, נאלץ לעבור להולנד וב-1579 התמנה לפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת ליידן, שם נחשב לתומך הקלוויניזם.
הוא נשאר בליידן אחת עשרה שנה - תקופה שבה כתב את החשובות שביצירותיו. בין היתר, הכין לפרסום את ספרו "סנקה" וערך ופרסם את ספרו "טקיטוס" שיצא לאור במספר מהדורות. בחלקן היו אלה עבודות מחקר ובחלקן היוו אוסף של כתבי המחברים הקלאסיים של העת העתיקה.
ב- 1589 פרסם את מחקרו "על הפוליטיקה", שבו הטיף לאיחודן של הדתות הקתולית והפרוטסטנטית. הוא הוסיף וטען שאם כי לימד במדינה המטיפה לסובלנות דתית, אין מקום ליותר מאשר דת אחת שהיא דת המדינה, וכי על הממשלה לאכוף דת זו באמצעות "האש והחרב". דבריו אלה עוררו את חמתם של הפרוטסטנטים, והוא ניצל בזכות הרשויות של ליידן שגרסו כי הביטוי "האש והחרב" אינו אלא דימוי לפעילות נמרצת.
באביב 1590 עזב את ליידן באמתלה שהוא נוסע למעיינות הרפואיים של העיר ספא (כיום במחוז ולוניה בבלגיה), אך נסע למיינץ שבגרמניה, שם שב לזרועותיה של הכנסייה הקתולית. מאורע זה עורר עניין רב בעולם הקתולי, והוא הוזמן לחצרות נסיכים ולאוניברסיטאות באיטליה, באוסטריה ובספרד. הוא העדיף להישאר בארצו והתמנה לפרופסור ללטינית באוניברסיטת לוון. אך במהרה התמנה ליועצו של פליפה השני, מלך ספרד, עסק בהיסטוריוגרפיה ושימש כיועץ גם לאלברכט השביעי, ארכידוכס אוסטריה. ב- 1605 פרסם ספר שהיה בבחינת מבוא להיסטוריה של ברבאנט.
יוסטוס ליפסיוס נפטר בלוון כתוצאה ממחלת כבד. רחוב בבריסל נקרא על שמו, וב-1990 הבניין שהוקם במקום שבו היה רחוב זה כדי לשמש כמטה האיחוד האירופי נקרא בניין יוסטוס ליפסיוס. פסלו ניצב בחזיתו של בניין זה.
מורשתו
רעיונותיו בדבר האזרח האידיאלי - אדם הפועל מתוך היגיון השולט בעצמו וברגשותיו והמוכן להיאבק למען דעותיו, מצאו הסכמה בקרב המלומדים של תקופת הרפורמציה הפרוטסטנטית. השקפתו זו, שבאה על ביטויה בפוליטיקה, גורסת גישה רציונלית מצד המדינה והמנגנון הממשלתי כלפי הנתינים. הוא הטיף גם למען הגנה צבאית חזקה. עקרונות אלה מונחים ביסודה של המדינה המודרנית.
אומרים כי ליפסיוס היה אדם בעל מזג נעים אם כי עבר תקופות של מלנכוליה. הוא לא אהב מוזיקה אך העריץ כלבים ופרחים, ובייחוד את פרחי הצבעוני. הצייר פטר פאול רובנס, שהיה ידידו ותלמידו של ליפסיוס, צייר את עצמו עומד לצדו כאשר הוא מלמד שניים מתלמידיו, ובהם פיליפ רובנס, שהיה אחיו של צייר מפורסם זה. תמונה זו שצוירה ב-1615 מוצגת בפאלאצו פיטי בפירנצה.
פרדריק סייקס
סר פרדריק יו סייקס (באנגלית: Sir Frederick Hugh Sykes; 23 ביולי 1877 – 30 בספטמבר 1954) היה מחלוצי התעופה בבריטניה, ראש מטה חיל האוויר המלכותי בסוף מלחמת העולם הראשונה, אחד ממעצבי התעופה האזרחית באימפריה הבריטית לאחר המלחמה בתפקידו כמפקח התעופה האזרחית, חבר פרלמנט מטעם המפלגה השמרנית ומושל מומבאי.
שנים ראשונות
נולד באודיסקומב שבקרוידון בדרום לונדון להנרי ומרגרט סייקס (שגם שם נעוריה היה סייקס). עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1899, התנדב ליחידת הפרשים Imperial Yeomanry. לאחר שנפל בשבי וחזר לכוחות הבריטיים, הפך לשומר ראשו של המפקד הכללי של הכוחות הבריטיים, פרדריק רוברטס. הוא נפצע והוחזר לבריטניה. באוקטובר 1901 קיבל פיקוד על רגימנט ההוסארים 15th The King's Hussars . ב-1903 מונה ללוטננט.
טיס ולוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה
באוגוסט 1914, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה יצא בראש הכנף לחזית המערבית בצרפת. כיוון שדרגתו (כעת לוטננט קולונל במינוי חירום) הייתה נמוכה מדי, מונה גנרל דייוויד הנדרסון לפקד על גיס התעופה המלכותי בשדה עם סייקס כראש מטה. ב-22 בנובמבר מונה הנדרסון למפקד דיוויזיית חיל הרגלים הראשונה (בריטניה), וסייקס לקח את הפיקוד במקומו. עם זאת, ההחלטה לא הייתה לרוחו של לורד קיצ'נר והוא הורה על ביטול המינויים. ב-20 בדצמבר 1914 חזר הנדרסון לפיקוד על גיס התעופה המלכותי בשדה וסייקס היה שוב ראש המטה שלו.
ב-26 במאי 1915 הועבר סייקס להאדמירליות על מנת לפקד על שירות האוויר של הצי המלכותי במזרח הים התיכון ובפרט בחזית הדרדנלים, במסגרת מערכת גליפולי. ב-24 ביולי הועלה סייקס לדרגת קולונל מפקד בחיל הנחתים המלכותי. על תפקודו כמפקד המערכה האווירית במערכת גליפולי והטבעת מספר ספינות של הצי העות'מאני קיבל סייקס ב-14 במאי 1916 תואר עמית במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ואוזכר בשדרים ב-16 במאי.
תפקידי מטה בסיום המלחמה ואחריה
במרץ 1916 הועבר לתפקיד בדיוויזיה הרכובה הרביעית וסגן-גנרל (assistant adjutant-general) במשרד המלחמה לשם ארגון והקמה של קורפוס המקלעים, גיוס, הכשרה וניהול כח-אדם. ב-8 בפברואר 1917 מונה לסגן מנהל לארגון במשרד המלחמה בדרגת חירום של בריגדיר גנרל. במסגרת זו היה חבר צוותו של הנרי יוז וילסון בועידת השלום בפריז (1919).
ב-13 באפריל 1918 מונה לראש מטה חיל האוויר המלכותי. בינואר 1919 מונה וינסטון צ'רצ'יל לשר המדינה לאווירייה וצעדו הראשון היה פתיחה במסע קיצוצים. סייקס הגיש לצ'רצ'יל מזכר שתיאר את הצורך בחיל אויר גדול, גם בעת שלום. בתגובה, החזיר צ'רצ'יל לתפקיד את יו טרנצ'רד, קודמו של סייקס וסייקס פרש משירות צבאי ב-31 במרץ 1919 בדרגת מייג'ור גנרל ואביר מפקד במסדר האמבט.
בין האותות עליהם זכה לאחר שירותו נמנים חברות במסדר לאופולד הבלגי, מדליית השירות המצוין האמריקאית, אביר הצלב הגדול שלמסדר האימפריה הבריטית וקצין לגיון הכבוד של צרפת ואות מסדר השמש העולה היפני. כן הוענקה לו לאחר פרישתו דרגת סגן-מרשל אויר של חיל האוויר המלכותי עם יצירת הדרגה באוגוסט 1919.
קריירה אזרחית ופוליטית
בין 1919 ל-1922 כיהן כמפקח התעופה האזרחית (Controller General of Civil Aviation - CGCA) והנהיג כמה מעקרונות היסוד כגון קשר אלחוטי ודיווח מזג אוויר. הוא הציג את התווך האווירי כדרך לקשר ולנהל את האימפריה וקבע קווי טיסה בין לונדון לרחבי האימפריה (כולל אוסטרליה, הודו הבריטית ודרום-אמריקה). חלק ניכר מתוכניותיו מרחיקות-הראות לא באו לידי ביטוי עקב הקיצוצים העמוקים שהנהיג שר התחבורה אריק גדס.
ב-1922 הוציא את ספרו Aviation in Peace and War.
באוקטובר 1928 מונה למושל מומבאי והוענק לו תואר אביר מפקד גבוה במסדר האימפריה ההודית וחבר המועצה המלכותית. שהותו בהודו הסתיימה ב-1933 והתאפיינה בהתמודדות עם זעם ציבורי והפגנות נגד הבריטים בראשות מוהנדס גאנדי וג'ווהרלל נהרו.
לאחר שובו לבירה הבריטית עמד בראשות מספר חברות. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה מיהר להציע את שירותיו לממשלה ולפרלמנט. במאי 1940 נבחר מחדש לפרלמנט בחירות ביניים ונותר חבר פרלמנט עד בחירות הכלליות בבריטניה 1945. בשנות המלחמה פעל בעיקר לתקצוב והגדלת משימות והצטיידות עבור חיל האוויר.
ב-1934 קיבל תואר אביר מפקד גבוה במסדר כוכב הודו. ב-1936 קיבל תואר אביר במסדר ג'ון הקדוש.
חיים אישיים
ב-1920 נשא לאשה את איזבל הרינגטון לואו, בתו של אנדרו בונאר לואו, מנהיג המפלגה השמרנית וראש-ממשלת בריטניה. לשניים בן יחיד, בונאר סייקס.
צ'ארלס רוברט אשבי
צ'ארלס רוברט אשבי (Charles Robert Ashbee, 17 במאי 1863, לונדון - 23 במאי 1942, סבנאוקס, קנט) היה אדריכל ומעצב, הידוע כמי שעמד בראש תנועת האמנויות והאומנויות, שקמה באנגליה במהלך המחצית השנייה של המאה התשע עשרה.
ביוגרפיה
אשבי היה בן לאם יהודייה מומרת ולהנרי ספנסר אשבי, איש עסקים וביבליופיל בעל אוסף מרשים של ספרות אירוטית. התחנך ב"וולינגטון קולג" (Wellington College) משסיים את לימודיו עבד עם הארכיטקט ג' פ' בודלי (G.F. Bodley). צ'ארלס רוברט אשבי פתח בשנת 1888 בית ספר למלאכות יד באיסט אנד של לונדון ובמקביל פתח חנויות לשווק תוצרתו האומנותית ברחוב ברוק בלונדון. עד שנת 1907 חוסלו מפעלים אלו והגיעו לפשיטת רגל לאחר שהשוק למוצרי "ארטס אנד קרפטס" הגיע לרוויה מסחרית.
לאחר שנסגר "איגוד מלאכת היד" עסק צ'ארלס רוברט אשבי בארכיטקטורה. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא הרצה באוניברסיטה של קהיר על ספרות אנגלית.
בשנת 1918 הוזמן צ'ארלס רוברט אשבי על ידי סר רונלד סטורס המושל הצבאי הראשון של ירושלים כדי שישמש "יועץ אזרחי למושל ירושלים" (Civic Advisor to the Governor of Jerusalem) ואף שימש כמזכיר האגודה למען ירושלים.
בשנת 1920 הועברה ירושלים לרשות ממשל אזרחי וצ'ארלס רוברט אשבי מונה למזכיר ועדת התכנון הירושלמית, בנוסף על תפקידו כמזכיר האגודה למען ירושלים. תפקיד ועדת התכנון היה לוודא שתוכניות בנין המוגשות לאישור תואמות את עקרונות תוכנית המתאר משנת 1922, הידועה כתוכנית גדס-אשבי.
צ'ארלס רוברט אשבי סיכם את פעילות האגודה למען ירושלים בשני כרכים: Jerusalem 1918-1920: Being the records of the Pro Jerusalem council during the period of the British military administration.
Jerusalem 1920-1922: Being the records of the Pro Jerusalem council during the first two years of the civil administration
בסוף שנת 1922 התפטר אשבי מתפקידיו במסגרת המנדט הבריטי. חזר למולדתו שם חי עד מותו.
חיים פרטיים
אשבי היה הומוסקסואל בתקופה שבה הומוסקסואליות הייתה לא חוקית. הוא השתייך לקבוצות שסיפקו הכרה ותמיכה להומוסקסואלים.
בשנת 1898, כדי להסוות את ההומוסקסואליות שלו, הוא התחתן עם בתה של סוכנת מניות עשירה מלונדון, ג'נט אליזבת פורבס (1877–1961), בפניה הודה בנטייתו המינית זמן קצר לאחר שקיבלה את הצעתו. לאחר 13 שנות נישואים רעועים, שכללו רומן משמעותי של ג'נט, נולדו להם ארבעה ילדים: מרי, הלן, פרו ופליסיטי. מרי אשבי, לימים איימס לואיס (1911–2004) נולדה בצ'יפינג קמדן, גלוסטרשייר. ג'יין פליסיטי אשבי (1913–2008), הלן כריסטבל אשבי, לימים כריסטופאנטי (1915–1998) ופרודנס מרגרט אשבי (1917–1979) נולדו כולם בברוד קמפדן, גלוסטרשייר.
הוא הושפע בחייו מתיאוריות ההומוסקסואליות שפותחו על ידי אדוארד נגר.
Native Instruments
Native Instruments (בעברית: כלים מקומיים) היא חברת מוזיקה גרמנית. החברה ידועה במקור על כלי המוזיקה האלקטרונית המוקדמים שלה למשל, סינתיסייזר ממוחשב, כיום החברה ידועה בשל כליה המתקדמים למוזיקה אלקטרונית ולדי ג'יי, לדוגמה, ה-Maschine, הטרקטור די ג'יי.
חיים מילר (עסקן חרדי)
חיים מילר (נולד ב-1965) הוא פוליטיקאי חרדי שכיהן בעבר כסגן ראש עיריית ירושלים.
ביוגרפיה
חיים מילר נולד ב-1965. אביו, הרב מרדכי יעקב מילר (1935-2019) היה מייסד תלמוד תורה "הדר ציון" בירושלים ומנהלו למעלה מ־45 שנה.
טרם כניסתו לפוליטיקה היה מילר מנהל "חדר" בירושלים, ומקורבו של האדמו"ר מגור פינחס מנחם אלתר.
פעילות ציבורית
מילר שימש במשך חמש שנים כסגנו של ראש העיר טדי קולק, והמשיך להחזיק בתפקיד גם במהלך עשר שנות כהונתו של אהוד אולמרט בראשות העיר. בתקופה זו גם כיהן כממלא מקום ראש העיר והחזיק בתיקים במועצת העירייה.
ב-1989 נבחר לראשונה לייצג את חסידות גור ברשימת אגודת ישראל למועצת עיריית ירושלים, וזאת לאחר שהנציג הקודם של החסידות, הרב אברהם יוסף לייזרזון, התפטר ממועצת העיר וסירב להיכלל מחדש ברשימת המפלגה.
תהליך הבחירה של מילר היה הפעם הראשונה, ואחת הבודדות, בהיסטוריה הפוליטית בישראל שבה בחרה מפלגה חרדית את מועמדה באמצעות הצבעה דמוקרטית. מכיוון שהאדמו"ר שמחה בונים אלתר היה חולה ולא היה יכול לקבוע בעצמו את זהות המועמד, הוצבה קלפי בסמוך לבית המדרש של חסידי גור בירושלים והאברכים הוזמנו להצביע עבור מועמד. מילר, שהיה מקורב לאחיו של האדמו"ר, פנחס מנחם (שלימים ירש אותו בראש החסידות), נבחר.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 פרש מסיעת אגודת ישראל, התרחק מחסידות גור והחליט להתמודד בראש רשימה עצמאית חרדית-חילונית למועצת עיריית ירושלים. בעקבות מאבק שניהלו מולו קבוצות חרדיות שהתנגדו לריצתו העצמאית זכה מילר ב-3000 קולות בלבד ורשימתו לא עברה את אחוז החסימה.
ב-2006 היה ממייסדי עמותת "התנועה למען ירושלים ותושביה" שנועדה "לפעול למען תושבי ירושלים בנושאי איכות הסביבה וסיוע לתושבים לשמירה על זכויותיהם המוניציפליות". מילר עמד בראש התנועה עד לפירוקה בשנת 2019.
לקראת הבחירות לרשויות המקומיות ב-2008 התכוון מילר להתמודד על ראשות עיריית ירושלים מטעם תנועתו החדשה, ואף הודיע על כך במכתב רשמי להנהלת יהדות התורה, אולם לבסוף הסיר את מועמדותו וקרא לתמוך במועמד יהדות התורה מאיר פרוש.
התפתחות עוברית של המוח
שלב שלושת המוחות
בשלושת השבועות הראשונים בהתפתחותו של עובר האדם נוצר צינור העצבים (באנגלית: neural tube), המתרחב בקדמתו לשלוש שלפוחיות חלולות, אחת אחרי השנייה. שלפוחיות אלו נקראות (מקדימה לאחור):
משלושת החללים שבתוכן יתפתחו בסופו של דבר ארבעת חדרי המוח, וכן תעלת המוח המחברת ביניהם. משאר הצינור שמאחורי שלוש השלפוחיות יתפתח חוט השדרה.
שלב חמשת המוחות
בשלב זה המוח הקדמי מתפצל לשתי תת-שלפוחיות:
המוח האמצעי אינו מתחלק, והמוח האחורי מתחלק אף הוא לשניים:
לכן שלב זה נקרא לפעמים שלב חמשת המוחות. בנוסף, המוח הגדול מתחלק רוחבית לשתי המיספרות סימטריות, ימין ושמאל. החללים בתוך שתי המיספרות אלו הופכים להיות החדרים הצדיים. הם עדיין מחוברים לחלל מוח הביניים, ההופך להיות החדר השלישי, לחלל המוח האמצעי, שהוא צר יותר ונקרא תעלת המוח, לחלל המיאלנצפלון ההופך לחדר הרביעי, ולחלל חוט השדרה. חללים אלו מלאים בנוזל המוח, בעוד שתאי הדפנות מתמיינים לתאי עצב. מוחות דגים נשארים בשלב זה גם בבגרותם.
אזורים שהתפתחו מן המוח האמצעי
המוח האמצעי מהווה חלק מגזע המוח (brain stem). הוא מקיף את תעלת המוח ומתחלק לשני חלקים:
פרידריך וולף
פרידריך וולף (בגרמנית: Friedrich Wolf; 23 בדצמבר 1888 – 5 באוקטובר 1953) היה רופא, סופר ודיפלומט יהודי-גרמני. אביהם של קונרד ומרקוס וולף.
קורות חיים
וולף נולד ב-1888 בנויוויד (כיום בריינלנד-פפאלץ), למשפחת סוחרים יהודית שאבות אבותיה גורשו מספרד והגיעה לגרמניה מהולנד. בין השנים 1907 - 1912 למד רפואה, פילוסופיה והיסטוריה של האמנות באוניברסיטת מינכן, טיבינגן, בון וברלין וקיבל תואר דוקטור ב-1913. בשנה שלאחר מכן עבד כרופא ספינה בקו קנדה-גרינלנד-ארצות הברית, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס ושירת כרופא צבאי בחזית המערבית. מאורעות המלחמה הפכו אותו למתנגד נמרץ למלחמות ופעיל שלום. בשנת 1917 פרסם את מאמרו המדעי הראשון.
בשנת 1918 הצטרף למועצת הפועלים בדרזדן והפך לחבר במפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית של גרמניה. שימש כרופא ברמשייד ובהייכינגן, שם התמחה בנטורופתיה. שם גם נולדו לו ילדיו מרקוס וקונרד. בשנת 1928 הצטרף למפלגה הקומוניסטית ולאגודת הסופרים הפרולטריים-מהפכניים.
עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה, עבר עם משפחתו למוסקבה. בשנת 1938, נסע לספרד כדי לשמש כרופא בקרב הבריגדות הבינלאומיות. בדרכו לשם, בהיותו בצרפת נעצר, ונשלח למחנה ורנה. ב-1941 קיבל אזרחות סובייטית, שוחרר וחזר למוסקבה. אז הקים את הוועד הלאומי למען גרמניה החופשית. בשנת 1945 חזר לגרמניה והיה פעיל בכתב ובעל-פה בסוגיות פוליטיות וחברתיות. בין השנים 1949–1951 שימש כשגריר גרמניה המזרחית בפולין.
נפטר במשרדו, ב-5 באוקטובר 1953.
רומניוטים
רומניוטים (Romaniotes או Romagnotes) הוא הכינוי שניתן לעדה יהודית שאינה אשכנזית ואינה ספרדית, שבניה חיו בחבל הבלקן ובאסיה הקטנה. נכון לתחילת המאה ה-21 מתגוררים חברי העדה בעיקר ביוון, במדינת ישראל, ובעיר ניו יורק.
על פי המסורת הרומניוטית, מקור העדה ביהודים שיצאו מארץ ישראל לאחר חורבן הבית השני והתיישבו באזורי אסיה הקטנה והבלקן. מספר קהילות אף טוענות שנוסדו בתקופה שבין חורבן בית ראשון לתחילת התקופה הרומית. הרומניוטים דיברו ניב יווני קדום שנקרא "יווניטיקה", ותפוצתם כללה את יוון, איי יוון, אסיה הקטנה, אלבניה ובולגריה. קהילות גדולות חיו בסלוניקי, בקורפו וביאנינה. קהילה קדומה הייתה קיימת ברומניה כשהגיעו יהודים רומניוטים לרומניה, לחבל הדנובה לאחר הכיבוש הרומאי והתיישבו שם. הקהילה נטמעה ונשתכחה לאחר השתלטות הספרדים והאשכנזים על יהדות רומניה.
באיסטנבול ובאיזמיר נקברו הרומניוטים בנפרד משאר הקהלים ממגורשי ספרד (שכללו את הספרדים והפורטוגלים), יחד עם האשכנזים.
נוסח התפילה
ליהודים הרומניוטים נוסח תפילה ייחודי הקרוי נוסח הרומניוטים, המאופיין בקרבה לנוסח הארץ ישראלי הקדום.
מקור השם
בהרצאה על הנושא "Romaniote Jews of Ioannina Greece" בכנס "Lecture presented on August 15, 2006 at the International Jewish Genealogical" מובא דיון על מקור השם.
בעוד המונחים "יהדות אשכנז" ו"יהדות ספרד" מעידים על ארץ המוצא הגאוגרפי של היהודים, לא כן לגבי ה"רומניוטים". מקור השם במאה ה-4, כאשר בירת הקיסרות הרומית עברה לקונסטנטינופול, והיו בה יהודים אזרחי רומא. הם כונו, באנגלית Romaniotes – citizens of Rome. המונח בא לציין כי העדה היהודית היא ממוצא "הלניסטי" – מדובר ביהודים דוברי יוונית, שקלטו את תרבותם, סגנון החיים ומסורות מהסביבה הרומלית, כמו רוב קהילות המיעוטים באותם הזמנים: נוצרים או עובדי אלילים.
ביטוי לעובדת התאקלמותם של היהודים בסביבתם אפשר למצוא גם בשמות. אחד משמות המשפחה של יהודי יוון הוא: Moskos – שם ממוצא הלניסטי, המופיע במצבות בגרסאות שונות, כמו: Mordos, Molhos.
קהילת ארטה
סיפורה של קהילת ארטה (Arta) במערב יוון מובא באתר של הקהילה היהודית בניו יורק. היהודים הראשונים בעיר היו רומניוטים. הם באו מהערים קורינתוס ופטרס בחצי האי הפלופונסוס במהלך המאה ה-10. הם הגיעו לשם בעקבות גזרות שהוטלו עליהם במקומות מגוריהם ובשל ההרס שגרמו הפולשים הברבריים. כשבנימין מטודלה ביקר בעיר, בשנת 1173, הוא מצא בה קהילה יהודית של 100 משפחות. ראשי העדה היו רבי סולומון ורבי הרקלס. בעקבות מלחמות מקומיות יהודי העיר עברו בשנת 1246 לאי קורפו.
כאשר הביזנטים כבשו חזרה את העיר, שוקמה הקהילה היהודית והוקם בה בית כנסת בשם "Kehila Kedosha Tassavim". הוא היה בתוך האזור המבוצר של העיר (הקסטרו). היהודים ששבו מקורפו הקימו בית כנסת נפרד: בית הכנסת של בני קורפו, אשר בו התפללו לפי נוסח רומניוטי. הוקם בו גם בית מדרש.
בקרב יהדות בולגריה
היהודים הראשונים הגיעו לבולגריה במאה ה-2, לאחר הכיבוש הרומי של המדינה. ליד העיר ניקופול על שפת נהר הדנובה נמצאה מצבה של היהודים שכונו בשם Romagnotes. האתר מספר עוד, כי בעקבות בואם של יוצאי ספרד ויוצאי אשכנז, התערבו ביניהם הרומניוטים ולא נותרו יהודים שנהגו בהתאם למסורתם.
עד שנת 1640 היו בסופיה בירת בולגריה שלוש קהילות נפרדות, שהעתיקה שבהן הייתה של Romagnotes. רבה של העיר איחד את שלוש הקהילות באותה שנה.
הקהילה בארצות הברית
בשכונת צ'יינהטאון שבמנהטן נמצא בית כנסת ומוזיאון של יוצאי העיר יאנינה ביוון בשם קהילה קדושה יאנינה. בבית הכנסת נערכות תפילות כנוסח הספרדים, תוך שמירה על קצת פיוטים מנוסח רומניא. ביקור במוזיאון מחייב תיאום מראש.
צב מצחין מצוי
מאפיינים
זהו צב קטן באורך 5–14 ס"מ והוא שוקל עד 603 גרם. הוא בעל שריון דמוי-קערה חום ולעיתים מכוסה אצות ירוקות וגופו אפור עם ראש שחור מפוספס בכמה פסים צהובים אופקיים. הוא בעל רגליים קצרות בעלות טפרים וצוואר ארוך והראש בולט עם מקור צהוב ונוקשה המזכיר מקור תוכי. העיניים צהובות ומוקפות בטבעות קטנים. על העורף וקצה הראש ישנם כמה קוצים קטנים.
צב זה הוא זוחל איטי החי בביצות, בריכות ויערות לחים בצפון אמריקה מדרום אונטריו וקוויבק שבקנדה עד לפלורידה וטקסס שבארצות הברית. צבים אלה הם די מימיים אך יוצאים מדי פעם מהמים ואפילו מטפסים על גזעי עצים נפולים, עליהם הם מתחממים או מסתתרים מאחורי גזעים.
הצב הוא אוכל בשר הניזון מיצורי מים כמו חרקי מים שונים, לרוות חרקים, סרטני נהרות, צדפות, ראשנים, דגים ונבלות. הצבים הבוגרים יאכלו גם צמחייה מיימית. הצב יכול לנשוך חזק אם יתגרו בו ולהאריך את צווארו לשם כך. הגנה אחרת שלהם, ממנה קיבלו את שמם היא הפרשת ריח דוחה מבלוטות ליד השריון.
הצבים מתרבים באביב ומקננים במאורה רדודה או מתחת גזעים, בהם מטילים 2–9 ביצים. הצעירים בוקעים לאחר 100–150 ימי דגירה, זמן ארוך יחסית אצל צבים. תטולות צבים רבות נופלות לטורפים שיאכלו גם את הצעירים שבקעו, אך ככל שהם גדלים ושריונם מתקשה הטורפים פוחתים.
צבים אלה יכולים לחיות בשבי מעל 50 שנה.
אספו
היסטוריה
שרידים ארכאולוגיים מעידים שהיה שם יישוב כבר באמצע האלף ה-4 לפנה"ס. התושבים הראשונים הגיעו לאזור לפני כ-9,000 שנים, אך יישוב קבוע הוקם רק במהלך המאות ה-12 וה-13. מקורה של דרך-המלך, העוברת באספו בדרכה מסטוקהולם לויבורג שברוסיה, הוא במאה ה-13. הבניין העתיק ביותר בעיר הוא קתדרלת אספו שהוקמה בסביבות 1480. האזור המנהלי של העיר התהווה סביב הקתדרלה ותחנת הרכבת.
גוסטב ואסה, מלך שוודיה הורה על הקמת מגורים מלכותיים עבורו בעיר בשנת 1556. הקמת מצודת סואומלינה משכה אף היא תושבים למקום.
ב-1920 אספו הייתה רק עיירה קטנה של כ-9,000 תושבים, מרביתם דוברי שוודית, ופרנסתם העיקרית הייתה חקלאות. בשנות ה-40 וה-50 החלה אספו לגדול במהרה ונהפכה לעיר תעשייתית, ו ב-1972 הוכרזה רשמית כעיר. מ-1945 מרבית תושבי העיר היו דוברים פינית.
אטימולוגיה
שם העיר נגזר מעצי הצפצפה (בשוודית: äspe) המצויים לאורך גדות הנהר. יישובים קדומים ששרידיהם מצויים במקום הם Espaby או Espoby.
סמל
סמל העיר עוצב בידי האמן קאי קאיאנדר ואושר בידי משרד הפנים הפיני ב-10 בנובמבר 1955. הסמל מכיל פרסת סוס ומעליה כתר, שניהם בצבע זהב על רקע כחול.
רבעים
בעיר יש חמישה רבעים מרכזיים, שהנודע מכולם הוא טפיולה (Tapiola), ניסיון ראשון מסוגו בתכנון עיר פינית. הרעיון היה לבנות עיר בתוך סביבה טבעית, שהנוף הטבעי והבניינים יהיו משולבים בה זה בזה. שתיים מעבודותיו של האדריכל אלבר אלטו נמצאות בעיר: אוניברסיטת הלסינקי לטכנולוגיה ומרכז התרבות. את אולם הכינוסים Dipoli של האוניברסיטה תכנן ריימה פייטילה. בנוסף, יש בעיר מספר גדול של חברות היי-טק, ביניהן, המטה הראשי של נוקיה. גם יוצרי "אנגרי בירדס" של חברת "רוביו" יושבים בעיר.
פיליפ פרנק
פיליפ פרנק (גרמנית: Philipp Frank; ) היה מתמטיקאי, פיזיקאי ופילוסוף אוסטרי-אמריקאי ממוצא יהודי; ממייסדי הפוזיטיביזם הלוגי וחבר החוג הווינאי.
חייו
פרנק, יליד וינה, למד פיזיקה באוניברסיטת וינה, שם קיבל ב-1907 תואר דוקטור בפיזיקה תאורטית על עבודה שנערכה בהדרכת לודוויג בולצמן. במהלך לימודיו התעניין במיוחד בפילוסופיה של המדע ונפגש רבות עם קבוצת סטודנטים שהיוותה את הבסיס לחוג הווינאי, אז גם פגש את הפיזיקאי ריכרד פון מיזס, מפגש שהוביל לידידות ולשיתוף פעולה במשך כל חייהם. פרסום מאמר בנושא הסיבתיות, משך את תשומת לבו של איינשטיין והוביל לסדרת של דיונים בקרב שני הפיזיקאים חובבי פילוסופיית המדע. פרנק מונה ב-1910 למשרת מרצה באוניברסיטת וינה, ובהמלצת איינשטיין החליף את האחרון כראש המחלקה לפיזיקה תאורטית באוניברסיטת קארל בפראג, ב-1912. הקשר בין השניים נמשך לאורך השנים ופרנק אף כתב ביוגרפיה אודות איינשטיין.
פרנק נשאר בפראג עד 1938, אז, בעקבות הסכם מינכן, הועברו שטחים נרחבים בצ'כוסלובקיה לשליטת הנאצים. לחץ פוליטי שהופעל על החוג הוביל לבריחת מרבית חבריו לארצות דוברות האנגלית. פרנק נמלט לארצות הברית, שם שימש כמרצה לפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטת הרווארד.
Soon We'll Be Found
Soon We'll Be Found (בעברית: בקרוב נמצא את עצמנו) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת האוסטרלית סיה, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, Some People Have Real Problems. השיר יצא לאור ב-13 באוקטובר 2008, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-13 במצעד שבולוניה, ה-17 במצעד שבפלנדריה, וה-94 במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי סיה וריק נואלס, והופק על ידי ג'ימי הוגארת'. תחילה, יצא השיר בבריטניה, ב-13 באוקטובר 2008, תחת חסותה של חברת התקליטים מאנקי פאזל רקורדס. מאוחר יותר, ב-12 בינואר 2009, יצא השיר גם באירופה ובשאר רחבי העולם.
עם השיר הופיעה לראשונה סיה בתוכנית הטלוויזיה, "Late Show with David Letterman", ב-13 בנובמבר 2008.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר בוים וצולם על ידי קלייר קארה. בקליפ עצמו, שרה סיה את השיר בשפת הסימנים האמריקאית. בנוסף לכך, הקליפ זכה לפופולריות רבה בשל המסרים השוררים בתוכו.
נכון ל-18 באוקטובר 2019, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-82 מיליון צפיות, דבר אשר הופך אותו לקליפ הנצפה ביותר מן האלבום.
מנחם מנדל משקלוב
רבי מנחם מנדל אשכנזי בן ברוך בנדט משקלוב (ת"ק 1740 בערך - ל' בשבט ה'תקפ"ז, 27 בפברואר 1827) היה רב, מקובל, מתלמידיו המובהקים של הגר"א, ראשון העולים בעליית תלמידי הגר"א, מנהיג קהילת הפרושים בצפת ולאחר מכן בירושלים.
תולדותיו
רבי מנחם מנדל היה בנו של רבי ברוך בענדיט, שהיה מגיד בעיירות הלוסק ונשוויז. משפחתו מתייחסת לרבי יהודה יידל אב"ד קוולי, מחבר הספר "קול יהודה", שכתב יחוסו עולה עד לרבי יהודה הנשיא.
שימש את הגר"א בשתי שנותיו האחרונות, יחד עם אחיו הגדול רבי שמחה בונים. הגר"א חיבבו מאוד, וגילה לו מצפוני לבו, ובהם גם דברי קבלה רבים. כמו כן למד עמו משניות בסדר טהרות כולו, וספר משלי עם ביאוריו של הגר"א. רבי מנחם מנדל כתב את שלמד עם הגר"א, והגר"א נהנה מכתיבתו המדויקת. כמו כן העלה על הכתב רבים מהנהגותיו של הגר"א, וביניהם סידר בפרוטרוט את סדר ליל פסח של הגר"א.
אחרי פטירתו של הגר"א בשנת ה'תקנ"ח, נטל על עצמו את מלאכת סידורם והבאתם לדפוס של כתבי הגר"א, יחד עם בניו של הגר"א. ראשונה הדפיסו בעיר מגוריו שקלוב את הפירוש למשלי, עוד בשנת פטירתו של הגר"א; בשנת ה'תקס"א הדפיסו את הגהות הגר"א לסדר עולם רבה וזוטא, בשנת ה'תקס"ב הדפיס את ספרי "צורת הארץ" ו"תבנית הבית" של הגר"א; בשנת ה'תקס"ג הדפיסו את ביאורו של הגר"א לשולחן ערוך חלק אורח חיים, שרבי ישראל משקלוב סידרו; בשנת ה'תקס"ד הדפיס את פירושו של הגר"א למסכת אבות ושאר המסכתות הקטנות, ובראשם הקדמה מאת רבי מנחם מנדל, המספרת בנפלאותיו של הגר"א. לאחר סגירת בית הדפוס בשקלוב עבר לגור בהורודנה, שם בשנת ה'תקס"ה הדפיס הגדה של פסח עם דברי תורה ומנהגים מאת הגר"א; ובשנת ה'תקס"ו הדפיס את פירושו של הגר"א לספר יצירה ואת ביאורו של הגר"א לשולחן ערוך חלק יורה דעה.
המשוררת חיה לוי היא מצאצאיו.
טנסנט
Tencent (שם מלא באנגלית: Tencent Holdings Limited, במנדרינית תקנית: 腾讯控股有限公司, פין-יין: Téngxùn kònggǔ yǒuxiàn gōngsī; נסחרת SEHK:700, NYSE:TCEHY) היא חברת החזקות סינית, אשר חברות הבת שלה נותנות שירותי תקשורת המונים, בידור, אינטרנט, ושירותי טלפונים ניידים בנוסף לשירות פרסום מקוון.
מנחם מנדל משקלוב
בטבריה ובצפת
ישנם חוקרים (כדוגמת ד"ר אריה מורגנשטרן) הטוענים שמטרתה של העלייה לארץ ישראל הייתה משיחית. לדבריהם רבי מנחם מנדל ראה בעליה זו פעולה שיש לבצע, בשילוב כוונות קבליות שונות אותן פיתח על בסיס דברי הגר"א, כדי לקרב את הגאולה. חוקרים אחרים (כדוגמת פרופ' ישראל ברטל) חולקים על תפיסה זו, וגורסים שלא היו הבטים משיחיים במניעים לעליה לארץ.
טנסנט
המטה הראשי של החברה במחוז נאנשאן שבשנג'ן, סין.
מנחם מנדל משקלוב
בטבריה ובצפת
בהיותו בארץ ישראל עמד גם בראש הפועלים לרווחתם הגשמית של העולים, ופעל רבות להשגת מימון מחו"ל ולהקלות שונות. בשנת ה'תקע"ג פרצה מגפה גדולה בצפת, ורבים מתלמידי הגר"א מתו בה. כתוצאה מכך נקלעה הקהילה לחובות כספיים עצומים, ורבי מנחם מנדל הוצרך ללוות סכומי עתק בריבית גבוהה מהגויים.
טנסנט
שירותי החברה כוללים רשתות חברתיות שאינן חסומות על ידי "חומת האש הגדולה", פורטלים מקוונים, מסחר מקוון, וכן משחקים מקוונים רבי משתתפים. בין השירותים המפורסמים שרות מסרונים Tencent QQ, הפורטל הגדול בסין QQ.com ותוכנת צ'אט לניידים WeChat.
אחד האתרים המוצלחים של החברה הוא מנוע החיפוש סוסו, והוא מוגדר על ידי אלקסה האתר ה-33 בעולם בכניסות וה-10 בסין. בשנת 2013 טנסנט השקיעה בחברת סוהו 448 מיליון דולר לפיתוח מנוע החיפוש שלה והפסיקה את פיתוח של סוסו.
מנחם מנדל משקלוב
בירושלים
רבי מנחם מנדל היה הראשון להקים את הקהילה האשכנזית בירושלים, מאחר שמאז עלייתם הכושלת של רבי יהודה החסיד וחובותיהם העצומים, היה דינו של כל אשכנזי שהגיע לירושלים - מאסר, לערבון לתשלום החוב. בקשריו הטובים של רבי מנחם מנדל עם נוצרים שונים, הצליח להגיע להסדר אודות החוב, ומאז הותרה ישיבתם של אשכנזים בירושלים.
טנסנט
בשנת 2004 החברה נכנסה לתחום משחקי מחשב באמצעות חטיבה נפרדת של החברה. כיום חטיבה זו כוללת חמישה אולפנים לפיתוח משחקי מחשב. בין המשחקים שפותחו על ידי החברה נמנה "Ring of Elysium" ורבים נוספים.
QQ
שירות QQ המופעל דרך האתר הפופולרי QQ.com, הוא שירות מסרונים. בנוסף לפונקציית הצ'אט, מציע Tencent QQ מגוון שירותים בתחום משחקי אונליין, מוזיקה, סרטים, קניות ברשת, מיקרו-בלוגינג וצ'אט קולי.
מנחם מנדל משקלוב
בירושלים
בתחילה שכרו בני הקהילה את החצר בה הייתה ישיבתו של רבי חיים בן עטר, בעל ה"אור החיים", ושם התפללו בימות החול. רישיון לתפילה במקום בשבתות וחגים לא היה להם, ולכן התפללו בשבתות וחגים בפרוזדור שבין ארבעת בתי הכנסת בבית כנסת הרמב"ן. בשנים ה'תק"פ - ה'תקפ"ד פעל רבות, יחד עם רבי אברהם שלמה זלמן צורף, להשגת הכרה משפטית בדבר בעלותם של האשכנזים על שטח בית הכנסת החורבה, וכאשר מאמציהם הוכתרו בהצלחה, בנו שם את בית מדרשם.
טנסנט
QQ
נכון לאוגוסט 2015, מונה השירות 843 מיליון משתמשים.
מנחם מנדל משקלוב
בירושלים
הכומר האנגליקני מאירלנד, ו. ב. לואיס, שביקר בארץ ישראל בשנת 1824, כתב בזכרונותיו כי רבי מנדל "נחשב ליהודי המלומד ביותר בכל סוריה".
טנסנט
WeChat
WeChat היא אפליקציית הדגל של Tencent. אפליקציית מסרונים פופולרית בסין לטלפונים חכמים, המשמשת, להעברת מסרים מיידיים, תמונות, קטעי וידאו, קול ואף להעברת כספים לאנשי קשר.
Qzone
אתר רשת חברתית סינית אשר נוצר על ידי Tencent בשנת 2005. הרשת מאפשרת למשתמשים לכתוב בלוגים, לשמור יומנים, לשלוח תמונות, להאזין למוזיקה, ולצפות בקטעי וידאו.
מנחם מנדל משקלוב
בירושלים
בין גדולי תלמידיו נמנה רבי יצחק אייזיק חבר.
חיבוריו
בהיותו בארץ ישראל חיבר רבי מנחם מנדל כעשרה חיבורים עמוקים בתורת הקבלה. שיטתו בקבלה משלבת את קבלת האר"י עם דברי קבלה אותם קיבל מרבו הגר"א, והיא רצופה גימטריאות רבות, בסגנון המזכיר את סגנונו של רבי אברהם אבולעפיה. בשל כך דבריו כתובים ככתב חידה, שמאמץ רב נדרש כדי לפענחם.
להלן רשימת ספריו: ששת הספרים האחרונים יצאו לאור בשני כרכים, תחת השם "כתבי הגרמ"מ ז"ל", בירושלים שנת ה'תשס"א, על פי כתב יד שנמצא במחסן בשכונת מאה שערים בירושלים לאחר שנחשב כאבוד. ספרים נוספים שעדיין לא נדפסו וקיימים בכתב היד הם: פרופסור יהודה ליבס חקר רבות את ספריו של רבי מנחם מנדל, בעיקר לאחר פרסומם של רוב ספריו, לדבריו הוא מצא בהם יחס אמביוולנטי לשבתאות ולשבתי צבי. הוא מצא גימטריאות רבות הרומזות לשבתי צבי ולרבי העשיל צורף, מקובל שבתאי שפעל בווילנה, שמפירושם עולה שרבי מנחם מנדל ראה בשבתי צבי משיח אמיתי, שלולא היה נגוע בגאווה ובשאיפה חקרנית מדי היה זוכה להיות המשיח בפועל, וגם כשלא זכה לכך, הרי שפעילותו עדיין מהווה שלב הכרחי לקירוב הגאולה.
טאקט
טאקט פירושו התנהגות הולמת המבוססת על התחשבות מאוזנת במצב החברתי ובסביבה שבהן נמצא אדם ברגע נתון במודעות. מקור המילה במילה היוונית τακτ, שמשמעותה מגע או תחושה (בדומה למילה האנגלית touch).
לדוגמה, ביחסים בין-אישיים, טאקט פירושו התנהגות הנעשית תוך התחשבות ברגשות הזולת ובערכי המוסר שאותם הזולת מוקיר, על מנת ליצור אווירה נוחה ומערכת יחסים הרמונית, ולהפחית את הסיכון לעימותים ועלבון.
חוסר טאקט פירושו התנהגות בחוסר התחשבות בזולת.
טאקט הוא צורה של דיפלומטיה בין-אישית: היכולת להשפיע או להעביר מסר טעון מבלי לפגוע, וזאת באמצעות התחשבות, חמלה, נדיבות והיגיון, ולעומתו, חוסר-טאקט הוא התנהגות פוגענית, מעליבה וחסרת התחשבות מבלי שהאדם מודע לכך.
במקורות
בספר משלי משלים רבים המזהירים מפני תוצאותיהם ההרסניות של הלעג, הזלזול והביזוי, לפוגע עצמו, שכן בסופו של דבר, החברה מתרחקת ממנו.
דוגמה לאדם בעל חוסר רגישות למצב, נמצא בסיפור אלישע והאשה השונמית, כאשר גיחזי דוחף את האשה שבעבר סייעה לאלישע, ועתה מתחננת לרגליו. גיחזי לא שם לב לצערה או לילד המת שבזרועותיה. בהמשך הוא אינו מבין את ההשלכות שיש לבקשת תמורה מנעמן שר צבא ארם, ונענש על כך.
בתרבות בת ימינו
הספר "הפיל שבחדר" מאת אביתר זרובבל, דן בתופעת ההשתקה וההכחשה, גם במקרים שרואים אלימות כלפי נשים וילדים בבתי השכנים, שנובעת מהרצון להיראות בעלי טאקט ורגישות חברתית ולא "לתחוב את האף לעניינים לא לנו".
בנג'מין דיזראלי כתב: בהיעדר טאקט - אינך יכול ללמוד דבר.
ד"ר סוס (תאודור זאוס גייזל) חרז חרוזים סביב המילה באנגלית.
אייזק ניוטון הגדיר טאקט כ"אמנות הבעת דבר בלי ליצור אויבים".
בסדרת הטלוויזיה הבריטית "המופע של קתרין טיית'" הייתה דמות אשה חסרת טאקט בשם 'עלי', אותה שיחקה טיית'. היא פוגשת אדם חירש ומנסה לנחש מהי הפנטומימה, פורצת לתוך דברי אדם מגמגם וקוטעת אותם, ומדברת באופן מפורש על פגם מלידה ניכר במצחו של מישהו כאילו מדובר במשהו שיש לרחוץ אותו. טיית' סיפרה למראיינים באחד העיתונים שהדמות מבוססת עליה עצמה ומקצינה מצבים מביכים אליהם נקלעה היא בהזדמנויות שונות.
בסרטון קצר של ריזון טיוי - הסדרה דאלאס הוצגה כוולגרית, פוגענית וחסרת טאקט, אך כזו שגרמה להפלת משטר ניקולאה צ'אושסקו ברומניה, כשאזרחי ארץ זו צפו בכל מה שניתן לקבל תחת הקפיטליזם, ושנמנע מהם תחת הקומוניזם או הסוציאליזם הנשלט ביד קשה בידי שליט יחיד.