cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גיל האחריות הפלילית
דיון
כאמור, על כל מדינה לשקול את אופי החברה שלה ולהחיל את השקפה זו במסגרת המשפט הפלילי, באופן שיבטא את קביעתה לעניין הגיל בו התנהגות אנטי-חברתית מצמיחה שורשים. חברות מסוימות יקלו ראש ביחס למבצעי עבירה שנמצאים בגיל הקטינות, וימנעו מחשיפתם למערכת החוק הפלילי, לפני שמוצו כל אמצעי התגובה האחרים. לפיכך, אותן מדינות אינן מטילות אחריות על המעשים והמחדלים שהיו מוגדרים כפליליים לו היה המבצע בגיל בגרות, ומכאן שאין יכולת לתבוע את הקטין בדין הפלילי. עם זאת, ועל אף שלא נקבעת אחריות פלילית, ניתן ליישם היבטים אחרים של החוק. לדוגמה, בנורווגיה, עבירה של קטין שגילו מתחת לחמש עשרה שנים, נחשבת לרוב כסימפטום לבעיות התפתחותיות. השקפה זו מעודדת את הרשויות הסוציאליות לפעול לטובת הילד, על מנת להבטיח את התפתחותו החיובית. אמצעים אלו נעים בין ייעוץ פסיכולוגי לבין השמה ביחידה לטיפול מיוחד, בהתאם לנסיבות הכוללות של הילד, ולאו דווקא ביחס ישיר לחומרת מעשיו.
התייחסות לקטינים ככאלו שאינם מסוגלים לבצע פשעים אינה משקפת את הלך הרוח המודרני. לפיכך, אם הצדקה זו סוברת כי ילדים מתחת לגיל מסוים אינם בעלי יכולת לעמוד על היסוד הנפשי המתקיים בליבה של עבירה פלילית, אז בהתחשב בעובדה כי בני אדם שונים מתפתחים פיזית ואינטלקטואלית בקצב שונה, אז יכולות להיווצר הצדקות שונות ביחס לגילאים נוספים. עם זאת, דעת הציבור כי ילדים לא ראויים להיחשף לעונש פלילי באותו אופן כמו מבוגרים, עומדת בעינה. לילדים אין ניסיון חיים, והם אינם בעלי יכולות נפשיות ואינטלקטואליות כמבוגרים.
בחודש יוני 2019, הועלה בסקוטלנד גיל האחריות הפלילית מגיל שמונה לגיל שתים עשרה, על מנת להתאימו לגיל התביעה הפלילית. באנגליה, בוויילס ובצפון אירלנד, גיל האחריות הפלילית הוא עשר שנים, בהולנד וקנדה גיל האחריות הפלילית הוא שנים עשר שנים. בשוודיה, פינלנד ונורווגיה נקבע הגיל לחמש עשרה שנים. בארצות הברית הגיל משתנה בין מדינות, למשל גיל שש שנים בדרום קרוליינה וגיל שבע שנים בשלושים וחמש מדינות נוספות. כמו כן, גיל אחד עשר שנים הוא הגיל המינימלי בעבירות פדרליות.
ישנן מדינות המסרבות להגדיר גיל מינימלי קבוע, אלא נותנות בידי התובע או השופט את שיקול הדעת לקבוע האם הילד או המתבגר, אשר ביצע עבירה מסוימת, הבין כי מעשיו היו שגויים. אם הנאשם לא עמד על טיב מעשיו, ייתכן שאין הצדקה להתייחס אליו כבעל אשמה פלילית. ניתן להכיר בחוסר אשמה של מבצע עבירה, באמצעות הסתמכות על פסקי דין המטילים עונשים פליליים מקלים או מורים על התאמה טיפולית למבצע העבירה. כאשר נידונה שאלת האחריות ההורית, ניתן לממשה במסגרת ההליך המשפטי כנגד קטין על ידי הליכים פליליים נפרדים נגד ההורים בגין הפרת חובותיהם כהורים.
גילאי אחריות פלילית לפי מדינה
להלן הגילאים המינימליים בהם אנשים עשויים להיות מואשמים בעבירה פלילית בכל מדינה:
סוגיית מאסר קטינים
במשפט הפלילי, נהוג לסבור כי הקטין לא מבוגר דיו כדי להיות אחראי למעשיו הפליליים. הסוגיה העולה היא, מתי ראוי להעניש קטין כמבוגר על פשע שביצע בהיותו קטין (כהגדרת אותה המדינה בה נשפט), או האם ישנו פתרון טוב יותר עבור הקטין, כדוגמת הליך טיפולי.
בתי משפט לנוער
במדינות מסוימות קיים בית משפט לנוער, במסגרתו משתמש בית המשפט כבעל סמכות שיפוט מיוחדת המופקדת לשיפוט תיקים פליליים הנוגעים לפשעים שבוצעו על ידי מי שטרם הגיע לגיל מסוים, כהגדרתה של כל מדינה. אם יורשע קטין בבית משפט לנוער, ימצא כי הוא "אחראי" למעשיו, וזאת בניגוד להטלת אחריות בעבירה פלילית במסגרת הליך שיפוטי לבגיר, בו מבצע העבירה נמצא "אשם". לעיתים, בתחומי שיפוט מסוימים (כמו ארצות הברית) ניתן להעמיד קטין לדין כבגיר.
מבוכים ודרקונים
מבוכים ודרקונים (באנגלית: D&D; Dungeons & Dragons) הוא משחק תפקידים שולחני. המשחק עצמו מתקיים בעולם פנטזיה, שנוצר על ידי מנחה המשחק ובו השחקנים מגלמים דמויות בדיוניות. המשחק שווק לראשונה על ידי חברת TSR. החל מ-1997, זכויות היוצרים של המשחק מוחזקות בידי חברת מכשפי החוף.
התפתחות המשחק והיסטוריה
מקור המשחק הוא במשחקי המיניאטורות או משחקי מלחמה. ממציאי המשחק הם :
בשיתוף פעולה בין השניים, בהובלתו של גייגקס, יצרו את "מבוכים ודרקונים", משחק התפקידים הראשון.
את המשחק מוביל מנחה ("שליט המבוך",שה"ם, DM), המתאר לשחקנים את העולם, מתווה את קווי העלילה, ומספק לשחקנים אתגרים ומפגשים מגוונים. כל אחד מהשחקנים מגלם דמות במשחק, בעלת תכונות, מיומנויות, חוזקות, חולשות ומאפיינים נוספים, המוגדרים היטב. עולם הפנטזיה עשוי להיות פרי דמיונו של המנחה, או אחד מעולמות המערכה הקיימים, כגון רומח הדרקון, ממלכות נשכחות, רייבנלופט או איי הסערה. הרפתקה טיפוסית כוללת התמודדות עם אתגרים בדמות מפלצות, מלכודות ופתרון חידות. בנוסף הרפתקה כוללת אינטראקציה עם דמויות בלי שחקן (דב"שים; NPC), המשוחקות על ידי שליט המבוך. דמויות אלו יכולות לשמש כבעלי-ברית, ניצבים או אויבים לחבורה.
משחק מו"ד נשען על דמיון המנחה והשחקנים, וה"ניצחון" בו הוא יצירת סיפור משותף - בין אם יסתיים בהצלחה או בכישלון, כקומדיה או כטרגדיה. בניגוד למשחקי מחשב או משחק לוח, השה"ם והשחקנים יכולים לשנות ולערוך את העולם כרצונם. המשחק מתאפיין בגמישות רבה, ואפילו "חוקיו" (המשתנים ממהדורה למהדורה) ניתנים לפרשנות ולהתאמה אישית. "חוקי הבית" הייחודיים שמנסח המנחה משמשים להעשרת המשחק וליצירת מצבים שאינם אפשריים בספרי המקור ואינם מתוארים בהם.
מהדורות וגרסאות
המשחק זכה ברבות השנים למהדורות שונות, כשלכל אחת דגש אחר. ההבדלים בין מהדורה למהדורה כוללים שינויים בחוקים, בגזעים ובמקצועות בכל מהדורה, בציוד, וכך הלאה.
בשנת 1999 קנתה חברת "מכשפי החוף" (Wizards of the Coast) את TSR, החברה שהוציאה את המשחק במקור. בשנת 2000 מכשפי החוף הוציאה לאור את המהדורה השלישית של מבוכים ודרקונים.
בשנת 2008 יצאה לאור המהדורה הרביעית של המשחק, מהדורה זו גרמה לפיצול בשוק, כאשר מספר רב של שחקנים העדיפו להישאר עם מהדורה 3.5 הקיימת. מספר חודשים לאחר מכן, פרסמה חברת Paizo את פאת'פיינדר שמתבססת על החוקים החינמיים של מהדורה 3.5, System Reference Documents, ובכך למעשה התקיימו בשוק שתי מהדורות זו לצד זו.
"מכשפי החוף" הכריזו ב-2012 על תחילת הכתיבה של מהדורה חדשה, D&D Next, שפורסמה בחינם בגרסת בטא פומבית במהלך 2013. אחת מהמטרות המוצהרות הייתה להחזיר את השחקנים שעברו ל-Pathfinder ושיטות אחרות דמויות מו"ד, לאחר שמו"ד 4 פורסמה. מו"ד 5 יצאה לאור באוגוסט 2015, עם שלושת ספרי הבסיס הקלאסיים, אך עם מספר מצומצם בהרבה של ספרי הרחבה. נכון לתחילת 2015, "מכשפי החוף" לא הודיעו על מתן זיכיון לתרגום השיטה לשפות אחרות, בכללן עברית.
בשנת 2020 יצאה לאור המהדורה השנייה של פאת'פיינדר.
המהדורה העדכנית ביותר של מבוכים ודרקונים היא מהדורה 5, והמהדורה העדכנית ביותר של פאת'פיינדר היא מהדורה 2.
תרגום לעברית של מבוכים ודרקונים
למשחק יצאו חמש מהדורות שונות בעברית.
קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין
קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Karl Leopold, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin; נולד ב-26 בנובמבר 1678 - מת ב-28 בנובמבר 1747), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1713–1747.
מבוכים ודרקונים
תרגום לעברית של מבוכים ודרקונים
בשנת 1989 חברת מיצוב החלה בתרגום של מבוכים ודרקונים לעברית. ראשית יצאה לאור בעברית מבוכים ודרקונים בסיסי, כשתורגמו ארבע ערכות ומספר רב של מוצרים נלווים. במקביל מיצוב תרגמה גם מבוכים ודרקונים למתקדמים (מוד"מ), במהדורה השנייה של המשחק. התרגום האחרון של חברת מיצוב, היה למהדורה החמישית של מבוכים ודרקונים המקורי שהגיעה בקופסה שחורה בסיסית ובספר חוקים עב-כרס שהכיל את כל הדרגות, מ-1 עד 36. לאחר תרגום מהדורות אלו, חדלה מיצוב להפיק ולתרגם את מו"ד לעברית.
קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין
ביוגרפיה
קרל לאופולד נולד ב-26 בנובמבר 1678 בגרבוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב ולכריסטינה וילהלמינה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של וילהלם כריסטוף, נסיך הסן-הומבורג וסופיה אלאונורה, רוזנת הסן-דרמשטדט. קרל לאופולד לחם בצבא השוודי במערכותיו של קרל השנים עשר, מלך שוודיה, שאותו מאוד העריץ, והיה עבורו מודל לחיקוי.
בשנת 1688 מת אביו פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב, ובשנת 1692 מת דודו כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין. מכיוון שלא היו ילדים לדודו, ירש אותו אחיו פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין. בשנת 1713 מת אחיו פרידריך וילהלם, וקרל לאופולד עלה לשלטון במקומו. עם עלותו לשלטון חיזק קרל לאופולד את שליטתו בדוכסות, והחל לשקם אותה מתלאות מלחמת שלושים השנים ומלחמת הצפון הגדולה. בשל שאיפותיו הגדולות הסתכסך קרל לאופולד עם קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, והלה הטיל על גאורג לודוויג, הנסיך הבוחר מהנובר לפקח על האינטרסים של הקיסרות בדוכסות. בשנת 1719 שילם קרל לאופולד את חובותיו לקרל השישי, ולאחר תקופה ארוכה של דיונים שניהל אחיו כריסטיאן לודוויג, יושב הסכסוך לבסוף בשנת 1728.
מבוכים ודרקונים
תרגום לעברית של מבוכים ודרקונים
בשנת 2003 הוציאה לאור חברת כוכבי-כסף את המהדורה השלישית גם בעברית. עם יציאתה של מהדורה 4 באנגלית, החלה חברת כוכבי-כסף בתרגום המהדורה לעברית. בשלב מסוים, נרכשה חברת כוכבי-כסף על ידי חברת מאנקי-טיים שהמשיכה במלאכת התרגום.
סאליוט 2
סאליוט 2 (OPS-1 ברוסית:Салют-2) הייתה תחנת חלל סובייטית אשר שוגרה בשנת 1973 כחלק מתוכנית סאליוט. התחנה הייתה התחנה הראשונה ששוגרה כחלק מסדרת תחנות החלל הצבאיות "אלמאז". בתום שבועיים משיגור התחנה היא איבדה שליטה ולחץ, מה שהשאיר אותה בלתי יציבה. לבסוף התחנה החלה מאבדת מסלול והיא התרסקה ב-28 במאי אותה שנה, כאשר היא מעולם לא אכלסה צוות.
מבוכים ודרקונים
תרגום לעברית של מבוכים ודרקונים
ביולי 2014 מאנקי טיים הודיעה שבכוונתה לתרגם את Pathfinder כתחליף למהדורה 4. ספר הבסיס התפרסם בפסח 2015, כשלאחריו הגיע גם אוגדן המפלצות (שנקרא גם מדריך המפלצות). הפונדק הוצאה לאור הכריזו על פרסום הרפתקאות בעברית ל-Pathfinder, במסגרת עולם המערכה איי הסערה.
קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין
ביוגרפיה
ב-28 בנובמבר 1747 מת קרל לאופולד ללא בנים, ובמקומו עלה לשלטון אחיו כריסטיאן לודוויג השני, דוכס מקלנבורג-שוורין.
משפחתו
בשנת 1709 התחתן קרל לאופולד עם סופיה הדוויג מנסאו-דיאץ, בתם של היינריך קזימיר השני, נסיך נסאו-דיאץ והנרייטה אמליה מאנהלט-דסאו, אך התגרש ממנה כעבור שנה ללא ילדים.
בשנת 1710 התחתן קרל לאופולד עם כריסטינה מלפל, בתם של ניקולאס פרידריך פון לפל ולבקה פון פלסן, אך גם ממנה התגרש ממנה כעבור שנה וחצי.
בשנת 1716 התחתן קרל לאופולד עם יקטרינה איוואנובה מרוסיה, בתם של איוואן החמישי, הצאר של רוסיה ופראסקוביה סאלטיקובה, ממנה נולדה לו בת אחת:
מבוכים ודרקונים
ספרי משחק
במוד"מ ובמו"ד החל מהמהדורה השלישית ספרי המשחק הבסיסיים הם:
ספרי הרחבה
ספרי הרחבה למבוכים ודרקונים נועדו להעשיר את המשחק של השה"מ והשחקן כאחד. הם כוללים חוקים נוספים, ציוד וחפצים חדשים, עולמות מערכה, מקצועות אקזוטיים, הרפתקאות מוכנות ועוד. כמות ספרי ההרחבה הזמינים משתנה ממהדורה למהדורה, כשעם השנים מספרם הולך וגדל.
סאליוט 2
התחנה
סאליוט 2 הייתה תחנת חלל מסוג אלמאז. למרות זאת היא תוכננה כחלק מתוכנית סאליוט זאת על מנת להסתיר את קיום שתי תוכניות נפרדות, צבאית ומדעית.
מבוכים ודרקונים
ספרי הרחבה
ספר ההרחבה הראשון שיצא בעברית למהדורה 4 הוא "מתוך האפלה", אוגדן מפלצות ויריבים המבוסס על עולם המערכה איי הסערה. בנוסף אליו יצאו גם הספרים ספר החוקים לשחקן 2, מגדיר המפלצות 2, ותיבת האוצרות.
ספרי ההרחבה שתורגמו לעברית עבור מהדורה 3 הם: "המדריך השלם לקדושה", "המדריך השלם ללוחמה", "המדריך השלם למאגיה" ו- "המדריך להרפתקן". כמו כן, תורגמו לעברית ההרפתקאות "מבצר העלטה", "סדן הזעם". מעבר לספרי ההרחבה המתורגמים, ניתן גם למצוא עושר ספרי הרחבה מקוריים בעברית: הראשונה להוציא לאור ספר הרחבה מקורי בעברית למו"ד 3 הייתה ההוצאה לאור "פלדה ואש", שהוציאה לאור את ההרפתקה "החיה שבתוכנו" במאי 2003, עוד לפני שהספר לשחקן מהדורה שלישית ראה אור בעברית. באוקטובר של אותה השנה ראתה אור ההרפתקה השנייה שלה, "מלחמת אבות" והספר "הנמוכים והאמיצים" מבית "התעשייה הגובלינית". באוקטובר 2004 הפונדק הוצאה לאור פרסמה את הרשומון של עולם "איי הסערה", ובדצמבר 2005 הוציאה גם הרפתקה ראשונה לעולם זה, "מגילת העוצמה". בעבר הרחוק חברת מיצוב הוציאה לאור זוג הרפתקאות פרי עטו של גבע פרי בעולם "ארצות החלום" - שכתב את "נשות הירח", "מלחמת הפסלים החיים" ועוד. הרפתקאות אלו נחשבו להרפתקאות רשמיות. בנוסף יצאו בעברית גם ספרי "רשומות רומח הדרקון" אשר היו הספרים הספרים היחידים של מבוכים ודרקונים שתרגמו לעברית.
דמות שחקן
כל שחקן מתחיל את המשחק עם דמות (בראשי תיבות ד"ש - דמות שחקן), בדרך כלל בדרגה 1. לכל דמות כזו ישנם מספר מאפיינים שקובעים את אופייה, כוחותיה, מראה, השתייכותה החברתית, עושרה ועוד.
דף הדמות
במבוכים ודרקונים לרוב כל הנתונים של הדמות מסודרים בדף הדמות. רוב הגרסאות הוציאו דפי דמות רשמיים משלהם. לכל מהדורה יש דף דמות שונה. בדף הדמות גם רשום המקצוע, הגזע, שם השחקן, שם הדמות ועוד. המאפיינים העיקריים של הדמויות הם:
סאליוט 2
התחנה
סאליוט 2 הייתה באורך של 14.55 מטר ובעלת קוטר של 4.15 מטר מה שנתן לה נפח מודחס של 90 מטרים מעוקבים. כאשר שוגרה התחנה שקלה 18,500 ק"ג. התחנה כללה מעגן אחד אשר יועד עבור חלליות סויוז ונועד להביא קוסמונאוטים לתחנה. בתחנה הותקן זוג קולטניי שמש יחיד בסמוך למעגן, קולטים אלו יכלו לייצר 3,120 וואט של חשמל עבור התחנה. התחנה צוידה ב-32 מנועים קטנים לתיקון ושינוי הכיוון אליו פונה התחנה אך גם ב שני מנועי RD-0225 לשינוי המסלול בו מוצבת התחנה.
מבוכים ודרקונים
שליט המבוך
שליט המבוך (בראשי תיבות: שה"מ) הוא מנחה במשחק התפקידים מבוכים ודרקונים. השם המקורי, Dungeon Master, הוא שם רשום של חברת Wizards of the Coast (הומצא במקור על ידי TSR, שנקנתה מאוחר יותר בידי WotC). על כן, בשיטות אחרות נוהגים לקרוא למנחה המשחק "מספר סיפורים", "שליט המשחק" (GM), "במאי", או פשוט "מנחה".
סאליוט 2
השיגור
סאליוט 2 שוגרה מכן שיגור 81/23 בקוסמודרום בייקונור, על גבי טיל תלת שלבי פרוטון-K, מספר 01–283. השיגור נערך בתשע בבוקר UTC ב-3 באפריל 1973 והעלה באופן מוצלח את התחנה למסלול סביב כדור הארץ. כאשר הגיעה למסלול קיבלה התחנה את הסימון הבינלאומי 1973-017A, פיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה נתן לה את המספר הסידורי ללוינים 06398. השלב השלישי של הטיל נכנס אף הוא למסלול וקוטלג אף הוא.
הכישלון
שלושה ימים לאחר שיגור נותקה התחנה מהשלב השלישי של הטיל עליו שוגרה. כעבור שלושה עשר ימים אחרי השיגור סאליוט 2 החלה לאבד לחץ ומערכת השליטה במסלולה וכיוונה החלו לצאת משליטה. ההערכה היא כי צינור דלק פגום התפוצץ וגרם לחור בתחנה. מאוחר יותר גילו כי חלק מהשלב השלישי של הטיל פגע בתחנה והוא זה שגרם לבעיות הרבות.
במהלך הכישלון הסופי של התחנה התנתקו ממנה מספר חתיכות וביניהן גם קולטני השמש מה שמנע מהתחנה להפיק חשמל. שלוש חתיכות מהתחנה קוטלגו אך לבסוף התרסקו ב-13 במאי כתוצאה מירידה במסלול. שאר התחנה חדרה לאטמוספירה ב-28 במאי 1973 מעל לאוקיינוס השקט.
מבוכים ודרקונים
דמויות בלי שחקן
מעבר לדמות שכל שחקן משחק בעולם הדמיוני, יש עוד מגוון דמויות בעולם, הקרויות דב"שים (ראשי תיבות של "דמויות בלי שחקן") הנשלטות על ידי המנחה. הקבוצה "שאר הדמויות בעולם" כוללת גם מפלצות, דרקונים ובני-גזעים יריבים בהם השחקנים נלחמים, וכן דמויות מלוות (דמויות בלא שחקן המסייעות לחבורה בהרפתקאה לרוב תמורת תשלום או חלק באוצר) או בנות ברית, אך גם את כל שאר תושבי העולם הדמיוני, כגון בעל-הפונדק הנחמד, האיש בבית ממול ואפילו סתם חיה בטבע.
על פי רוב שליט המבוך, על מנת לעקוב אחר הדמויות, יכול להכין לעצמו רשימה של דב"שים עם תיאור מקוצר, או להסתייע בספר מן המוכן, בין אם עולם מערכה כגון איי הסערה שמתאר עולם שלם עם דמויות ומיקומים, או במקרה של מפלצות באמצעות מגדירי מפלצות מסחריים.
קוביות וסיכוי הצלחה
העיקרון העומד מאחורי השימוש בקוביות גורס כי לדמות ישנה הסתברות מסוימת להצליח (או להיכשל) בפעולה מסוימת. תוצאת גלגול הקובייה יקבע אם הדמות הצליחה או נכשלה בפעולה. ההסתברות נקבעת על פי מכלול של גורמים כגון תכונותיה של הדמות, דרגתה (המבטאת את עוצמתה), השפעות חיצוניות וכו'. דמות המתקדמת בדרגות משפרת כפועל יוצא את ההסתברות להצלחה בפעולות מסוימות. באופן זה ההסתמכות על המזל במשחק מו"ד היא משנית. לדוגמה - דמות בעלת כוח פיזי רב תהיה בעלת הסתברות גבוהה יותר להצלחה במשימה של שבירת דלת נעולה. לחלופין, דמות בעלת זריזות גבוהה תהיה בעלת סיכויים גבוהים יותר להצלחה בהתגנבות מאשר דמות מגושמת.
עם זאת, המילה האחרונה היא של שליט המבוך ובסמכותו להכריע גם נגד תוצאות הטלת הקוביות. בדרך כלל השה"ם מטיל את הקוביות שלו מאחורי המסך (כך שתוצאות ההטלה אינן גלויות לשחקנים) ולעיתים הוא בוחר להכריע נגד הטלת הקובייה (למשל: למנוע מוות של דמות שחקן בקרב בשלב מוקדם מידי של המשחק).
עזרי משחק נוספים
שחקנים ומנחים נוטים להשתמש בעזרים נוספים, כמו ספרים נוספים שמרחיבים את אפשרויות המשחק, וכן עזרים שונים שנועדים להמחיש דברים כמו אווירת המשחק כגון נרות, מפות או מיניאטורות.
שליט המבוך מסתיר את הרשימות שלו מעייני השחקנים באמצעות מסך, שלעיתים קרובות מורכב מחוברת קרטון שבה מופיעה רשימת טבלאות שימושיות ונפוצות לשימוש מהיר (כגון טבלאות הקשורות לקרב). גם ספרים כבדים משמשים כמסך מאולתר.
כאשר ההרפתקאה מתנהלת במבוך, השחקנים ממפים את המבוך תוך כדי חקירתו. המפה משורטטת על דף משבצות כאשר כל משבצת מייצגת (בדרך כלל) שטח בגודל מטר על מטר (מטר רבוע). ישנם סימונים מוסכמים כגון דלת, חלון, חרך ירי, דלת נסתרת, שולחן, מלכודת וכו'. המיפוי נעשה על ידי אחד השחקנים לפי תיאורים מילוליים שמספק שליט המבוך. אם השחקן מתבלבל, הדבר עלול להביא למפה שגויה, דבר המוסיף למימד המתח ואי-הוודאות שבהרפתקאה. לעיתים משחקים עם מפה מוכנה מראש שגלויה כולה לשחקנים.
רציחות המור
רציחות המור בוצעו על ידי איאן בריידי ומיירה הינדלי בין יולי 1963 ואוקטובר 1965, באזור מנצ'סטר רבתי, באנגליה. הקורבנות היו חמישה ילדים בגילאים שבין 10 עד 17, מתוכם ארבעה הותקפו מינית.
הרציחות נקראו בשם זה מכיוון ששניים מהקורבנות התגלו בקברים שנכרו באזור ביצות סאדלוורת' (Saddleworth Moor), בצפון אנגליה, יחד עם קבר שלישי אשר התגלה גם הוא באותו אזור בשנת 1987, למעלה מ-20 שנה לאחר הרצח. קיים חשד כי גם גופתו של הקורבן הרביעי, קית' בנט, נקברה שם, אך חרף חיפושים חוזרים ונשנים גופתו לא התגלתה במשך 35 שנים. ב-29 בספטמבר ראסל אדוארדס, סופר וחוקר עצמאי, דיווח למשטרה שמצא את שרידי גופתו של בנט באזור בו נמצאו שאר הגופות, והחקירה חודשה.
בתחילה הייתה המשטרה מודעת רק לשלושה מעשי הרג, של אדוארד אוונס, לסלי אן דאוני וג'ון קילברייד. החקירה נפתחה מחדש בשנת 1985, לאחר שבריידי דווח בעיתונות כמי שהודה ברציחות פאולינה ריד וקית' בנט. בריידי והינדלי נלקחו בנפרד לסאדלוורת' מור לסייע למשטרה בחיפושיהם אחר הקברים, לאחר שכבר הודו ברציחות הנוספות.
הינדלי הוגדרה על ידי העיתונות כ"האישה הכי מרושעת בבריטניה". היא עתרה מספר פעמים כנגד מאסר העולם שקיבלה, בטענה שהיא חזרה אל המוטב ואינה מהווה עוד סכנה לציבור, אך חרף טענותיה היא מעולם לא שוחררה. היא מתה ב-2002, בגיל 60. בריידי זכה להגנת אי-שפיות ב-1985, מרגע בו נכלא תחת אבטחה כבדה בבית החולים אשוורת', וביקש שוב ושוב שיורשה לו למות. הוא מת לבסוף בשנת 2017 מסרטן הראות, והוא בן 79.
הרציחות דווחו כמעט בכל עיתון דובר אנגלית בעולם. מלקולם מקולך, פרופסור לפסיכיאטריה משפטית מאוניברסיטת קארדיף, תיאר רציחות אלו כתוצאה של "שרשור נסיבות". השופט שדן במקרה, פנטון אטקינסון, תיאר את בריידי והינדלי כ"שני רוצחים סדיסטיים, מהמדרגה השפלה ביותר".
קורבנות
היקפו המלא של מסע הרציחות שביצעו בריידי והינדלי לא התברר עד הודאותיהם ב-1985; עד אותה עת שניהם טענו לחפותם. קורבנם הראשון הייתה פולין ריד בת ה-16, שכנה של הינדלי אשר נעלמה בדרכה לרקוד במועדון מסילות-הברזל הבריטי בגורטון, מצ'סטר, ב-12 ביולי 1963. באותו ערב בריידי אמר להינדלי שהוא רוצה "לבצע את הרצח המושלם". הוא הורה לה לנהוג בוואן שלה ברחבי האזור בעוד הוא עוקב אחריה על האופנוע שלו; כאשר יבחין בקורבן מתאים, הוא יהבהב לה בעזרת פנסו הקדמי והיא תעצור ותציע לאותו אדם "טרמפ".
בעודם נוסעים לאורך סמטת גורטון, ראה בריידי ילדה צעירה הולכת לעברם וסימן להינדלי לעצור, אולם היא עשתה זאת רק לאחר שעברה את הילדה. בריידי עצר את אופנועו בצד הדרך, ודרש לדעת מדוע הינדלי לא הציעה לילדה הסעה. הינדלי השיבה כי היא זיהתה את הילדה כמארי ראק, שכנה קרובה של אימה. זמן קצר לאחר השעה שמונה בערב, המשיכו במורד רחוב פרוקסמר, הבחין בריידי בנערה לבושה מעיל תכלת ונעלי עקב לבנות מתרחקת מהם, ופעם נוספת הוא אותת לוואן לעצור. הינדלי זיהתה את הנערה כפולין ריד, חברה של אחותה הצעירה, מורין. ריד נכנסה אל הוואן עם הינדלי, אשר שאלה אותה האם תסכים לסייע לה בחיפוש אחר כפפה יקרה שהיא איבדה בסאדלוורת' מור. ריד אמרה שהיא אינה ממהרת והסכימה. פולין בת ה-16 הייתה מבוגרת ממארי ראק, והינדלי הבינה כי הזעקה שתקום לאחר היעלמותה של נערה תהיה פחותה מזו שתקום לאחר היעלמותה של ילדה בת שבע או שמונה. כאשר הואן הגיע אל מור, הינדלי עצרה ובריידי הגיע זמן קצר לאחר מכן על האופנוע. היא הציגה אותו בפני ריד כבן זוגה וטענה כי הוא בא לסייע להן במציאת הכפפה. בריידי לקח את ריד אל אזור המור בעוד הינדלי ממתינה לו בואן. לאחר 30 דקות חזר בריידי לבדו ולקח את הינדלי אל הנקודה בה ריד שכבה גוססת, גרונה משוסף. הוא אמר לה להישאר עם ריד בעוד שהוא ילך להביא את חפירה שהחביא בקרבת מקום בביקורו הקודם במור, כדי שיוכל לקבור את הגופה. הינדלי הבחינה כי "מעילה של פאולינה היה פתוח ובגדיה היו שרויים באי סדר..." היא ניחשה שבזמן שהמתינה במכונית בריידי תקף את ריד מינית. בדרכם חזרה הביתה ממור, לאחר שהעמיסו את האופנוע באחורי הואן, הם חלפו על פני אימה של ריד, ג'ואן, מלווה בבנה, פול, מחפשים לאורך הרחובות אחר פאולינה.
בערב ה-23 בנובמבר 1963, מלווה בבריידי, פנתה הינדלי לג'ון קילברייד בן ה-12, בשוק אשטון-תחת-לין, והציעה לו "טרמפ" לביתו בטענה שהוריו יהיו מודאגים על כך שהוא נמצא בחוץ בשעה כה מאוחרת. בעזרת תמריץ נוסף בדמות בקבוק שרי שהציעה לו, קילברייד הסכים ברצון להיכנס אל מכונית הפורד אנגליה שהינדלי שכרה. בריידי אמר לקילברייד שבקבוק השרי נמצא בביתם, והם יצטרכו לבצע עיקוף כדי לאסוף אותו. בדרך הוא הציע שיעשו עיקוף נוסף, לחפש אחר כפפה שלפי דבריו הינדלי איבדה באזור המור. כאשר הם הגיעו למור, בריידי לקח עמו את הילד בעוד הינדלי חיכתה במכונית שוב. בריידי תקף מינית את קילברייד וניסה לחתוך את גרונו בעזרת להב משונן באורך שישה אינצ'ים לפני שחנק אותו למוות בעזרת פיסת שרוך, ככל הנראה מנעלו.
קית' בנט, בן ה-12, נעלם בדרכו לבית סבתו, במהלך שעות הערב המוקדמות של ה-16 ביוני 1964, ארבעה ימים לאחר יום ההולדת שלו. הינדלי פיתתה אותו אל המיני-טנדר שלה - בו ישב בריידי במושב האחורי - בכך שביקשה ממנו עזרה בהעמסת מספר קופסאות, ולאחר מכן אמרה שתסיע אותו לביתו. היא נהגה למפרץ-חניה בסאדלוורת' מור, אליו היא ובריידי תכננו להגיע קודם לכן, ובריידי יצא החוצה עם בנט, במטרה לחפש אחר כפפה אבודה. הינדלי עמדה על המשמר, ולאחר כ-30 דקות בריידי הופיע, לבדו ונושא את חפירה שהחביא באזור מוקדם יותר. כאשר הינדלי שאלה אותו כיצד הרג את בנט, בריידי אמר שהוא תקף את הילד מינית וחנק אותו למוות בעזרת פיסת שרוך.
בריידי והינדלי ביקרו ביריד שעשועים שהתקיים ב-26 בדצמבר 1964 בחיפוש אחר קורבן חדש, והבחינו בלסלי אן דאוני בת ה-10 עומדת לצד אחד המתקנים. כאשר התברר להם שהיא לבדה, הם התקרבו אליה ושמטו בכוונה חלק מהקניות שלהם בקרבתה, לפני שפנו לבקש ממנה לסייע להם לסחוב כמה מהחבילות אל מכוניתם, ואז לביתם. ברגע שנכנסו אל הבית דאוני הופשטה, פיה נסתם, והיא אולצה להצטלם במספר פוזות לפני שנאנסה ונרצחה; ייתכן שנחנקה למוות בעזרת פיסת שרוך. הינדלי טענה שהיא הלכה למלא אמבט עבור הילדה וכשחזרה מצאה את הילדה מתה (לאחר שנרצחה בידי בריידי). בספרו של ד"ר כריס קאולי, "פנים אל פנים מול הרשע: שיחות עם איאן בריידי", בריידי מצהיר כי הינדלי הייתה זו שהרגה את לסלי אן דאוני. בבוקר שלמחרת בריידי והינדלי נסעו עם גופתה של דאוני אל סאדלוורת' מור, שם נקברה, עירומה, עם בגדיה לרגליה בקבר רדוד.
ב-6 באוקטובר 1965 פגש בריידי בתחנת הרכבת המרכזית של מנצ'סטר את אדוארד אוונס; מהנדס מתלמד כבן 17, והזמין אותו לביתו, בשדרות וורדל ברוק 16 שבאזור הטרסלי, שם הוכה המתלמד הצעיר למוות בגרזן.
דוח ראשוני
לתקיפה של אדוארד אוונס היה עד גיסהּ בן ה-17 של הינדלי, דייוויד סמית', בעלה של אחותה הצעירה, מורין. משפחת הינדלי סירבה לאשר את נישואיה של מורין לסמית', כיוון שהיו לו מספר הרשעות פליליות, כולל גרימת חבלה גופנית ממשית ופריצה, כאשר את הראשון מבין השניים ביצע בעודו בן 11. במהלך השנה שקדמה לתקיפה טיפח בריידי יחסי ידידות עם סמית', שהפך "ירא כבוד" כלפיו מעצם היותו בוגר ממנו. יחסים אלו הדאיגו את הינדלי, כיוון שחששה שיש בכך כדי לסכן את ביטחונם.
בערב ה-6 באוקטובר 1965 הינדלי הסיעה את בריידי אל תחנת הרכבת המרכזית של מנצ'סטר, שם חיכתה לו במכוניתה, בעודו בוחר את קורבנם; לאחר מספר דקות חזר בריידי בחברתו של אדוארד אוונס, והציג את הינדלי בפניו כאחותו. הם נהגו בחזרה והעבירו זמן מה בנעימים בשתיית בקבוק יין. לאחר מכן בריידי שלח את הינדלי להביא את גיסה. כאשר היא חזרה אל הבית הינדלי אמרה לסמית' להמתין בחוץ לסמן ממנה, אור מנצנץ. כאשר הגיע הסימן סמית' נקש על דלת הבית ופגש בבריידי, אשר שאל אותו האם הוא בא עבור "בקבוקי היין המזעריים". בריידי הוביל את סמית' אל המטבח והשאירו שם, באומרו שהוא הולך לאסוף את היין. דקות לאחר מכן שמע סמית' זעקה, ולאחריה את קולה של הינדלי קוראת לו בקול לבוא לעזרה. סמית' נכנס אל הסלון ומצא את בריידי מכה שוב ושוב את אוונס בעזרת חלקו השטוח של גרזן. לאחר מכן ראה כיצד בריידי חונק את אוונס בעזרת פיסה של חוט חשמל. גופתו של אוונס הייתה כבדה מכדי שסמית' יוכל לשאת אותה אל המכונית לבדו – בריידי נקע את קרסולו בזמן המאבק – ועל כן הם נאלצו לעטוף את הגופה ביריעות פלסטיק ולהניח אותה בחדר השינה הנוסף.
סמית' הסכים לפגוש את בריידי בערב שלמחרת כדי להיפטר מגופתו של אוונס, אך לאחר שחזר הביתה העיר סמית' את אשתו וסיפר לה את שראה. מורין אמרה לו שעליו להתקשר למשטרה. שלוש שעות מאוחר יותר הזוג עשה את דרכו במהירות אל תא טלפון ציבורי ברחוב, תחת דירתם. סמית' לקח עמו ליתר ביטחון מברג וסכין מטבח כדי להגן עליו ועל מורין, למקרה שבריידי יופיע כדי להתעמת איתם. בשעה 6:07 בבוקר סמית' ערך שיחת טלפון לשירות החירום של תחנת המשטרה הסמוכה בהייד, וסיפר את סיפורו לקצין התורן. בהודעתו למשטרה טען סמית כי בריידי פתח את הדלת ואמר לו בקול רם ... "האם אתה רוצה את הבקבוקים המזעריים הללו?" הנדתי בראשי לחיוב והוא הוביל אותי אל תוך המטבח... והוא נתן לי שלושה בקבוקי משקה מזעריים ואמר: "אתה רוצה את השאר?". כאשר פסעתי לראשונה אל תוך הבית, הדלת אל הסלון... הייתה סגורה... איאן הלך אל הסלון ואני חיכיתי במטבח. חיכיתי בערך דקה או שתיים כאשר לפתע שמעתי צרחה חזקה; זה נשמע כמו אישה, קול ממש גבוה. ואז הצרחות המשיכו, בזו אחר זו ממש חזק. ואז שמעתי את מיירה קוראת, "דייב, עזור לו" מאוד חזק. כאשר רצתי פנימה רק עמדתי בתוך הסלון וראיתי בחור צעיר. הוא שכב כשראשו וכתפיו על הספה ורגליו היו על הקרקע. פניו פנו כלפי מעלה. איאן עמד מעליו, מולו, עם רגליו משני צידי רגליו של הצעיר. הצעיר עדיין צרח... איאן אחז גרזן בידיו... הוא אחז בו מעל ראשו והוא הכה את הצעיר בצידו השמאלי של ראשו עם הגרזן. שמעתי את המהלומה, זו הייתה מכה קשה ונוראית, זה נשמע מחריד."
מעצר
מוקדם בבוקר ה-7 באוקטובר, זמן קצר לאחר שיחתו של סמית', רב-פקד בוב טלבוט ממשטרת צ'שייר הגיע אל הדלת האחורית של שדרות וורדל ברוק 16, לבוש סרבל אופה שאול כדי להסתיר את מדיו. טלבוט הזדהה בפני הינדלי כקצין משטרה כאשר פתחה את הדלת, וסיפר לה שהוא מעוניין לדבר עם בן זוגה. הינדלי הובילה אותו אל הסלון, בו בריידי ישב על הספה וכתב פתק למעסיקו, ובו הסביר כי לא יוכל להגיע לעבודה בשל פציעה בקרסולו. טלבוט הסביר כי הוא חוקר "מעשה אלימות שמערב רובים" עליו דווח כי התקיים בערב שעבר. הינדלי הכחישה שהתקיימה אלימות כלשהי, ואפשרה למשטרה להביט סביב ברחבי הבית. כאשר הם הגיעו אל החדר בקומה העליונה, בו אופסנה גופתו של אוונס, המשטרה גילתה כי הדלת נעולה וביקשה מבריידי את המפתח. הינדלי טענה כי המפתח בעבודה, אך לאחר שהמשטרה הציעה להסיע אותה אל מקום העסקתה כדי להשיב אותו, בריידי הורה לה למסור את המפתח. כאשר חזרו אל הסלון סיפרה המשטרה לבריידי כי הם גילו גופה כפותה וכי הוא עצור בחשד לרצח. בעוד בריידי מתלבש הוא אמר "לאדי ולי היה ויכוח והמצב יצא מכלל שליטה".
הינדלי לא נעצרה עם בריידי, אך היא דרשה לבוא עמו לתחנת המשטרה, מלווה בכלב שהיה בבעלותה, פאפט, ובהסכמת המשטרה. הינדלי תושאלה לגבי האירועים שסבבו את מותו של אוונס, אך היא סירבה לתת כל הצהרה מעבר לכך שהיה מדובר בתאונה. משראתה המשטרה כי אין בידה הוכחות לכך שהינדלי הייתה מעורבת ברצח אוונס היא הורשתה ללכת לביתה, בתנאי שתחזור ביום שלמחרת לחקירה נוספת. הינדלי המשיכה להיות חופשית במשך ארבעת הימים שלאחר מעצרו של בריידי. במהלך ימים אלו הלכה אל מעסיקיה וביקשה שיפטרו אותה, כך שתהיה זכאית לדמי אבטלה. כשביקרה במשרד בו עבד בריידי היא מצאה מסמכים השייכים לו במעטפה (על פי טענתה היא לא פתחה אותה), ושרפה אותם במאפרה. היא סברה כי אלו היו תוכניות לשדידת בנקים, ואינם קשורים לרציחות. ב-11 באוקטובר הינדלי הואשמה בסיוע לרצח אדוארד אוונס והושמה במעצר בבית הכלא ריסלי שבמחוז צ'שייר.
משפט
משפטם של בריידי והינדלי החל ב-19 באפריל 1966, שהואשמו ברצח אוונס, דאוני וקילברייד. שניהם טענו לחפותם. בריידי הודה בכך שהכה את אוונס בגרזן אולם טען שאדם אחר הרג אותו. הינדלי טענה כי לא הייתה מודעת למעשי הרצח.
פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין
פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Friedrich Wilhelm, Herzog zu Mecklenburg-Schwerin; נולד ב-28 במרץ 1675 - מת ב-31 ביולי 1713), היה דוכס מקלנבורג-שוורין בין השנים 1692–1713.
ביוגרפיה
פרידריך וילהלם נולד ב-28 במרץ 1675 בגרבוב שהשתייכה לדוכסות מקלנבורג-שוורין, לפרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב ולכריסטינה וילהלמינה, רוזנת הסן-הומבורג, בתם של וילהלם כריסטוף, נסיך הסן-הומבורג וסופיה אלאונורה, רוזנת הסן-דרמשטדט.
בשנת 1688 מת אביו פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-גרבוב, ופרידריך וילהלם מונה לנסיך הכתר של מקלנבורג-שוורין. בשנת 1692 מת דודו כריסטיאן לודוויג הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין ללא ילדים, ופרידריך וילהלם עלה לשלטון במקומו. בשנת 1695 מת גוסטב אדולף, דוכס מקלנבורג-גיסטרוב, ובעקבות כך פרץ סכסוך ירושה בין פרידריך וילהלם לדודו אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ. לאחר מאבק ירושה למעלה מ-5 שנים, הגיעו השניים בשנת 1701 להסכם; אדולף פרידריך ייסד את דוכסות מקלנבורג-שטרליץ, ואילו פרידריך וילהלם קיבל את דוכסות מקלנבורג-שוורין.
על מנת לשקם את הדוכסות מתלאות מלחמת שלושים השנים ומלחמת הצפון הגדולה, העביר פרידריך וילהלם חוק שמטיל מס על האצולה, ובנוסף שחרר את הצמיתים, שמכאן ואילך יכלו לחכור קרקעות, ובכך להוסיף רווח נוסף לקופת המדינה, אך בעקבות כך הסתכסך פרידריך וילהלם עם האצולה.
ב-31 ביולי 1713 מת פרידריך וילהלם ללא בנים, ובמקומו עלה לשלטון אחיו קרל לאופולד, דוכס מקלנבורג-שוורין.
משפחתו
בשנת 1704 התחתן פרידריך וילהלם עם סופיה שרלוטה מהסן-קאסל, בתם של קרל, רוזן הסן-קאסל ומריה אמליה מקורלנד, אך לא היו להם ילדים.
בנוסף היו לפרידריך וילהלם פילגשים רבות, שמהם היו לו לפחות 9 ילדים.
פיגוע הירי באורורה
פיגוע הירי באורורה אירע ב-20 ביולי 2012, בבית הקולנוע "סנטורי 16" בעיר אורורה, שבמדינת קולורדו, ארצות הברית, בעת הקרנת הבכורה של הסרט "עלייתו של האביר האפל". לבוש בביגוד טקטי, ג'יימס הולמס זרק רימוני גז מדמיע וירה בקהל עם מספר כלי נשק. 12 בני אדם נהרגו ו-70 נוספים נפצעו, 58 מהם מירי. זה היה הירי הקטלני ביותר בקולורדו מאז הטבח בתיכון קולומביין בשנת 1999.
הולמס נעצר דקות לאחר מכן במכוניתו מחוץ לבית הקולנוע. קודם לכן, הוא הציב בדירתו חומרי נפץ תוצרת בית ואמצעי תבערה. אלה נוטרלו על ידי חוליית הפצצות של משרד השריף של מחוז ארפהו כיום לאחר הירי.
הולמס הודה בירי, אך טען לחפותו בשל אי שפיות. ב-7 באוגוסט, הולמס נידון למאסר עולם ללא אפשרות שחרור על תנאי, וזאת לאחר שהמושבעים לא הסכימו פה אחד על גזר דין מוות. חברת מושבעים אחת התנגדה לגזר דין מוות של הולמס עקב בעיותיו הנפשיות, בעוד שני מושבעים אחרים לא היו בטוחים. ב-26 באוגוסט, גזר סמור רשמית על הולמס 12 מאסרי עולם רצופים ללא אפשרות שחרור על תנאי בגין האשמות ברצח (אחד לכל אדם שהרג), ו-3,318 שנים נוספות בגין ניסיון הרצח והחזקת חומרי נפץ.
הטבח
בשלב זה, הולמס הלך למכוניתו (שהחנה ליד דלת היציאה), החליף לביגוד מגן, והוציא את הרובים שלו. כ-30 דקות לתוך הסרט, אומרים במשטרה, בסביבות השעה 12:30, הוא נכנס שוב לאולם דרך דלת היציאה. הולמס היה לבוש שחור ולבש מסכת גז, אפוד נושא עומס (לא להתבלבל עם אפוד חסין כדורים), קסדה בליסטית, מכנסיים חסיני כדורים, מגן גרון חסין כדורים, מגן מפשעות וכפפות טקטיות. הוא הקשיב למוזיקת טכנו דרך סט אוזניות, כך שלא יכול היה לשמוע דבר מאנשים שבאולם. בתחילה, מעטים בקהל ראו בהולמס איום. כמה עדים חשבו שהוא לובש תחפושת, כמו חברי קהל אחרים שהתחפשו להקרנה. חלקם האמינו שהוא מבצע מתיחה, בעוד שאחרים חשבו שהוא חלק ממערך אפקטים מיוחדים להקרנת הבכורה של הסרט, או תעלול פרסומי של הנהלת האולפן או בית הקולנוע.
על פי הדיווחים, הולמס השליך מיכל אחד לכיוון הצד השמאלי של התיאטרון, תוך שהוא פולט גז או עשן, שהסתיר חלקית את ראיית הקהל, גרם לגרונם ולעורם לגרד וגרם לגירוי בעיניים. הוא ירה ברובה רמינגטון 870 בקוטר 12, תחילה על התקרה ואחר כך לעבר הקהל. הוא גם ירה ברובה חצי-אוטומטי מסוג Smith & Wesson M&P15, שבסופו של דבר הפסיק לתפקד. לבסוף, הוא ירה גם באקדח גלוק. הולמס ירה תחילה לחלק האחורי של החדר, ולאחר מכן לעבר אנשים במעברים. כדור עבר דרך הקיר ופגע בשלושה אנשים באולם 8 הסמוך, שהקרין את אותו סרט. עדי ראייה אמרו שמערכת אזעקת השריפה החלה להישמע זמן קצר לאחר תחילת הטבח, והצוות אמר לאנשים באולם 8 להתפנות.
בסך הכל, הולמס ירה 76 יריות: שש מהרובה, 65 מהרובה החצי-אוטומטי וחמש מהאקדח.
עשרה קורבנות מתו במקום ובבתי חולים מקומיים נקבע מותם של שניים נוספים. ארבעה גברים - ג'ונתן בלנק, ג'ון לארימר, מאט מקווין ואלכסנדר סי טבס - מתו כשהם מגנים על חברותיהם. גורדון קאודן מת גם הוא כאשר הציל את חייהן של שתי בנותיו המתבגרות.
היורה והליכים משפטיים
היורה, ג'יימס איגן הולמס, שהיה בן ה-24 בעת אירוע הירי (נולד ב-13 בדצמבר 1987), נעצר זמן קצר לאחר הירי ונלקח למעצר על ידי כוחות המשטרה. לאחר שנתפס, הוא סיפר לרשויות כי לפני שהוא יצא לבית הקולנוע הוא מילכד את דירתו, הממוקמת בצפון אורורה כחמישה קילומטרים מזירת הפשע. כוחות המשטרה, אשר פינו חמישה בניינים סמוכים לדירתו של הולמס, אישרו בהמשך כי נמצאו בדירתו חומרי נפץ. הוא תואר כשהוא רגוע ו"מנותק" במהלך מעצרו.
לדברי עורך דינו של הולמס, דניאל קינג, הולמס החל לסבול מבעיות נפשיות בחטיבת הביניים וניסה להתאבד בגיל 11. על פי מספר דיווחים, הולמס היה מדוכא ו"אובססיבי להרג במשך יותר מעשור." הקשר הראשון שלו בתחום בריאות הנפש היה עם עובדת סוציאלית, שכתבה, "זה הבחור הכי חרדתי שראיתי אי פעם. יש לו תסמינים של OCD, אבל הכי מדאיג הוא שיש לו מחשבות להרוג אנשים, למרות שאני לא חושבת שהוא מסוכן".
למרות בעיות אלו, הולמס סיים את בית הספר התיכון בשנת 2006 והשלים תואר ראשון באוניברסיטת קליפורניה, ריברסייד בשנת 2010. הוא החליט להמשיך לתואר שני באוניברסיטת קולורדו ועבר לאורורה. הולמס נחשב לתלמיד מבריק גם בתיכון בסן דייגו וגם באוניברסיטת קליפורניה בריברסייד, שם למד מדעי המוח וסיים בהצטיינות יתרה, בין הראשונים במחזור שלו. באורורה, התגורר הולמס ברחוב פריז בדירת חדר שינה אחד בבניין עם סטודנטים נוספים המעורבים בלימודי בריאות באוניברסיטת קולורדו.
באוקטובר 2011, הולמס החל לצאת עם סטודנטית משיעור הביולוגיה שלו. מערכת היחסים ביניהם נמשכה כחודשיים, והסתיימה כשהיא הרגישה מרוחקת ממנו בעקבות מפגש בין הולמס לגבר אחר ששוחח איתה במהלך דייט ביום פטריק הקדוש. היא אמרה שהולמס עשה לעיתים קרובות בדיחות שטוחות שגרמו לאנשים אחרים להרגיש לא בנוח ואף הביע את רצונו להרוג אנשים. היא ניסתה להמליץ לקבל עזרה מקצועית, למרות שלא התייחסה לטענותיו של הולמס ברצינות. הם חידשו את מערכת היחסים שלהם בתחילת ינואר 2012, אך היא הסתיימה שוב בפברואר. הולמס אמר לרופא פסיכיאטרי מטעם המדינה כי "הפרידה שלהם תרמה לדיכאון האלים שלו".
ב-28 ביולי, אביו של הולמס התחנן על חיי בנו, וקבע כי הוא חולה נפש קשה ואינו ראוי למות, ללא קשר לפשעיו. הוא הציג בפני חבר המושבעים תמונות של טיולי קמפינג וחופשות משפחתיות עם הולמס. ב-30 ביולי, עורכי דינו של הולמס הגישו ערעור אחרון למושבעים, ודחקו בהם לשקול מחלת נפש בגזר הדין שלו למרות דחייתם את הגנת הטירוף ששימשה במשפט. בקשת החנינה נדחתה ב-3 באוגוסט, בנימוק שגורמים מקלים כגון מחלת נפש לא גוברים על גורמים מחמירים כמו מספר הנפגעים בטבח.
אליו די רופו
אליו די רופו (בצרפתית: Elio Di Rupo; נולד ב-18 ביולי 1951) הוא מדינאי בלגי אשר כיהן כראש ממשלת בלגיה (6 בדצמבר 2011 - 11 באוקטובר 2014). הוא היה ראש הממשלה הראשון מבית דובר צרפתית מאז פול ונדן בויננץ בשנת 1979, הוא ראש הממשלה הראשון מהמפלגה הסוציאליסטית מאז סיים את תפקידו אדמון לבירטון בשנת 1974 והוא מנהיג המדינה השני בעידן המודרני שהוא הומו גלוי (לאחר יוהנה סיגוד'רדוטיר).
ביוגרפיה
די רופו נולד במורלנווה שבוולוניה, בן למהגרים איטלקים. הוא הבן היחיד במשפחה שנולד בבלגיה, כל יתר ששת אחיו ואחיותיו נולדו באיטליה. בהיותו בן שנה, נהרג אביו בתאונת דרכים. אמו שלא הצליחה להתמודד עם כלכלת המשפחה, שלחה שלושה מאחיו לבית יתומים הסמוך למקום מגוריהם. בגיל 12 הוא נשלח לפנימייה. עקב בעיות רפואיות, הוא חזר שנה נוספת על שנת הלימודים הראשונה, אבל בסופו של דבר סיים את לימודי המדעים בתיכון בהצטיינות. הוא בעל תואר דוקטור לכימיה מאוניברסיטת מונס והשתלם ולימד באוניברסיטת לידס.
קריירה פוליטית
די רופו, הצטרף למפלגה הסוציאליסטית במהלך לימודי התואר השני שלו בכימיה באוניברסיטת מונס. בשנים 1982–1985 ובשנים 1988–2000 כיהן כחבר מועצת העיר מונס. בשנים 1999–2000 ובשנים 2005–2007 שימש כראש ממשלת ולוניה.
בשנת 1987 נבחר די רופו לבית התחתון ושנתיים לאחר מכן כיהן תקופה קצרה כחבר בפרלמנט האירופי. בשנת 1991 נבחר די רופו לסנאטור, אך זמן קצר לאחר מכן בשנת 1992, הוא שימש כשר החינוך והתקשורת בקהילת דוברי הצרפתית.
בשנת 1994 שימש די רופו בתפקיד סגן ראש ממשלת בלגיה, שר התחבורה, ואחראי על החברות הממשלתיות. לאחר הבחירות בשנת 1995, הוא נשאר בתפקיד סגן ראש הממשלה, ומונה לתפקיד שר הכלכלה והתקשורת. אותה שנה הוא חתם על הסכם מיזוג בין חברת התעופה הבלגית סבנה לחברת התעופה השווייצרית סוויסאייר שהוביל בסופו של דבר לפשיטת רגל של שתי החברות ולפיטורים של אלפי עובדים.
בשנת 1996, זונה ממין זכר האשים את די רופו כי שילם לו תמורת שירותי מין בהיותו קטין, דבר שיכול היה לחסל את הקריירה הפוליטית שלו, אך חקירת הנושא הוכיחה שהוא חף מפשע והיה מדובר בהאשמות שווא. ב-2000 נבחר לראש עיריית מונס.
בשנים 1999–2011 כיהן די רופו כיושב ראש המפלגה הסוציאליסטית.
ראש ממשלה
לאחר 541 ימים שבהם התנהלה בלגיה ללא ממשלה, בשל מחלוקת עמוקה שעיקרה השסע בין האוכלוסייה דוברת הפלמית, שהיא המבוססת יותר, לבין האוכלוסייה דוברת הצרפתית, משבר שכמעט גרם לפירוק המדינה לפלנדריה ולוולוניה, הצליח די רופו להרכיב קואליציה של שש מפלגות. הממשלה שהקים כללה נציגים של הסוציאליסטים (מפלגתו, 26 מושבים), הליברלים והשמרנים. בקבינט שלו 13 שרים (כולל די רופו), שישה שרים דוברי צרפתית ושישה שרים דוברי פלמית. המפלגה הגדולה ביותר בבלגיה, המפלגה הפלמית הבדלנית (27 מושבים), בראשות הפוליטיקאי בארט דה וובר, לא השתתפה בקואליציה ונשארה באופוזיציה.
ב-11 באוקטובר 2014 סיים את כהונתו.
חייו האישיים
די רופו הוא אתאיסט וחבר בארגון הבונים החופשיים. הוא דובר איטלקית וצרפתית, ומאז כניסתו לתפקיד ראש הממשלה, השפה ההולנדית שלו השתפרה באופן משמעותי.
די רופו יצא מהארון בשנת 1996 כהומוסקסואל. הוא ההומוסקסואל הגלוי הראשון שהנהיג מדינה, והלהט"ב השני אחרי ראש ממשלת איסלנד בעבר, יוהנה סיגורדרדוטיר, שכיהנה כראש ממשלת איסלנד בין השנים 2009–2013.
לאסלו צ'אטארי
לאסלו צ'יז'יק-צ'אטארי (בהונגרית: Csizsik-Csatáry László; 4 במרץ 1915 - 10 באוגוסט 2013), פושע מלחמה הונגרי. הורשע בשנת 1949 שלא בפניו ומאז נעלמו עקבותיו לשנים רבות. בשנת 2012 נכנס שמו לרשימת הנאצים של מרכז שמעון ויזנטל על תקן פושע נאצי מבוקש ביותר, וב-2013 הוגש נגדו כתב אישום, אך הוא מת בטרם עמד למשפט.
חייו
בשנת 1944 שירת צ'אטארי במשטרה ההונגרית המלכותית בתור מפקד שממונה על הגטו היהודי בעיר קושיצה (כיום בסלובקיה) שהייתה תחת כיבוש הונגרי. הוא עזר לארגן משלוח של כ-15,700 יהודים לאושוויץ, והואשם גם בכך שהפעיל את סמכותו במחנה עבודה בכפייה. הוא הורשע שלא בפניו על פשעי מלחמה בצ'כוסלובקיה בשנת 1948 ונידון למוות. בשנת 1949 ברח לקנדה בטענה שהוא אזרח יוגוסלבי, והתיישב במונטריאול, שם הפך לסוחר אמנות. הוא קיבל אזרחות בשנת 1955. בשנת 1997 בוטלה אזרחותו הקנדית על ידי הממשלה הפדרלית כיוון ששיקר בנוגע למסמכי אזרחותו. הוא ברח מקנדה חודשיים אחר כך והתיישב בבודפשט.
בשנת 2012 חשף צייד הנאצים אפרים זורוף ממרכז שמעון ויזנטל לעיתונות את מיקומו הנוכחי של צ'אטארי בעיר בודפשט בהונגריה (במרכז ויזנטל ידעו זאת כבר מספטמבר 2011), ומיקומו פורסם על ידי העיתון "סאן" בלונדון. ב-18 ביולי 2012 נלקח לחקירה על ידי שלטונות הונגריה, וב-18 ביוני 2013 התביעה בהונגריה הגישה נגדו כתב אישום בגין פשעי מלחמה, הכוללים רצח ועינויים של יהודים.
ב-10 באוגוסט 2013 מת צ'אטארי מדלקת ריאות בבית חולים מקומי בבודפשט טרם החל משפטו.
אבו אהרן בן שמואל הנשיא
רבי אַבּוּ [יואבי] אַהֲרֹן בֶּן שְׁמוּאֵל הַנָּשִׂיא (חי במאה ה-9, סביבות שנת ד'תר"ם) היה מקובל מדור המעבר בין הגאונים לראשונים, מוכר כמי שהעלה מבבל ללומברדיה את סודות הקבלה שעמדו בבסיס תורת הסוד האשכנזית של חסידי אשכנז.
קורות חיים
רבי אהרן בן שמואל הנשיא, המכונה "אבו אהרן", היה חכם ומקובל בבלי שנאלץ להגר ללומברדיה והתיישב בלוקה. בלוקה מצא אוזן קשבת לרעיונות הסוד שהביא עמו, ונאמר כי מצא את רבי משה בן קלונימוס, בן למשפחת קלונימוס רבת ההשפעה באזור זה ומחבר הקרובה לשביעי של פסח הפותחת במילים "אימת נוראותיך", והקנה לו את תורת הסוד. בני המשפחה העבירו לארצות אשכנז את תורת הסוד שקיבלו מאבו אהרן בעת שעברו מאיטליה, והיא הבסיס לתורת הסוד האשכנזית.
רבי אלעזר מוורמייזא, מחבר ספר "הרוקח", מתאר כיצד קיבלו חסידי אשכנז את תורת הסוד:.
בשמו נקשרו סיפורי מופת אחדים וקורותיו מתוארים בהרחבה ב"מגילת אחימעץ".
טאז'רס (קורדובה)
קלוב אתלטיקו טאז'רס (בספרדית: Club Atlético Talleres; מוכר גם כטאז'רס דה קורדובה, או בפשטות טאז'רס) הוא מועדון ספורט מהעיר קורדובה שבארגנטינה, המפורסם בשל קבוצת הכדורגל שלו. הקבוצה משחקת מאז עונת 2016/17 בליגת העל הארגנטינאית, שבה השתתפה בעבר לסירוגין ב-21 עונות, בין השנים 1980 ו-2004.
מלבד כדורגל גברים ונשים, מחזיק המועדון בקבוצות בענפי ספורט נוספים: כדורסל, קטרגל, הוקי שדה, כדוריד, קראטה, טאקוונדו, כדורעף וגלגיליות.
היסטוריה
המועדון נוסד על ידי אנגלים שעבדו במוסכי הרכבת בקורדובה (פירוש המילה taller בספרדית הוא מוסך). המייסד, תומאס לאוסון, אהד את הקבוצה האנגלית בלקברן רוברס וממנה לקח את הצבעים לקבוצה שהקים - כחול ולבן.
כמרבית הקבוצות מחוץ לבואנוס איירס, טאז'רס משויכת להתאחדות הכדורגל הארגנטינאית באופן עקיף. עד לשנת 1969 טאז'רס השתתפה בליגה האזורית של קורדובה. בשנת 1967 החלו להתקיים במהלך מחצית אחת של השנה טורנירי הנסיונל, בהם התחרו קבוצות מליגת העל וקבוצות שהעפילו מהליגות האזוריות. טאז'רס העפילה לראשונה לטורניר זה ב-1969. התוצאות הטובות אותן השיגה בטורנירי הנסיונל של המחצית השנייה של שנות השבעים (סגנות ב-1977 והעפלה לחצאי הגמר של השנים 1976 ו-1978) הביאו לכך שב-1980 הוחלט להעלותה להשתתף בקביעות בליגת העל, גם בטורנירי המטרופוליטנו.
טאז'רס שיחקה בליגת העל, לסירוגין (למעט בעונת 1993/94, ובין העונות 1995/96 ו-1997/98), עד לשנת 2004. בסוף עונת 2003/04 ירדה טאז'רס לליגת המשנה, אף על פי שבטורניר קלאוסורה 2004 הגיעה למקום השלישי, עקב שיטת הממוצעים. בליגת המשנה שהתה טאז'רס עד סוף עונת 2008/09, ומאז, למעט בעונת 2013/14, היא שיחקה בליגה השלישית הפדרלית. בסוף עונת 2015 שוב העפילה הקבוצה לליגת המשנה, ובטורניר הבא, "טורניר המעבר" שהסתיים ביוני 2016, זכתה במקום הראשון ובכך עלתה חזרה לליגת העל לאחר 12 שנים.
מבין הקבוצות המשויכות בעקיפין להתאחדות, טאז'רס היא היחידה שזכתה בתואר בינלאומי, והיא מחזיקה בכמה שיאים: שיא ההשתתפות במשחקי ליגת העל ושיא הנקודות הצבורות באותה ליגה, הראשונה להשתתף בגביע ליברטדורס וזו שהשתתפה בהכי טורנירי גביע בינלאומיים בינלאומיים: גביע ליברטדורס, גביע מרקוסור וגביע קונמבול.
היריבה העיקרית של טאז'רס, ה"קלאסיקו", היא בלגראנו, וזהו גם הדרבי החשוב ביותר בעיר קורדובה.
מיתולוגיה פינית
אלים במיתולוגיה הפינית
מלבד דמויות חשובות אלה הפינים האמינו, ועדיין מאמינים, ברוחות שונות. החל מרוחות המתים, רוחות מגינות, פיות וגמדים על סוגיהם, רוחות טבע (מכונות לואונוטאר) ושתי רוחות מיוחדות - קאופי ולוליקי הממונים על שני צדיהם של המחליקיים, הימני והשמאלי בהתאמה.
הפינים שימרו חלק נכבד מתרבותם הפגאנית גם לאחר שקבלו עליהם את הנצרות. כך למשל, בפינית המילה "פוקי" משמעותה לחלופין "עז" או כינוי לעג לזקן. ביום ההיפוך של החורף נהגו הפינים הקדמונים לחלק בובות של עזים. לכן, סנטה קלאוס נקרא בפינית יואולופוקי, שיכול להתפרש גם כ"עז חג המולד". מנהג חלוקת העזים השתמר עד ימינו אנו.
מרים רום
מרים רום (נולדה ב-30 בנובמבר 1944) היא יזמת, אשת עסקים, סופרת וחוקרת שואה ישראלית.
ביוגרפיה
מרים רום נולדה בכפר לובלה שבסלובקיה להורים שנמלטו מגטו בוכניה שבפולין. כשאמה, לאה לבית הבר, הייתה בשלבי הריון מתקדמים, נתפס אביה, משה ישראל גריובר, על ידי שוטרים סלובקים והועבר לנאצים ומאז נעלמו עקבותיו. האם הצטרפה לפרטיזנים ולקראת הלידה נמצא עבורה מחסה אצל משפחה נוצרית, שם נולדה רום בשם הבדוי, מריה-חדויגה גייבסקה, והוטבלה לנצרות בכנסייה בכפר. לימים, עמלה למען הכרתה של המשפחה שהסתירה אותה ואת אמה כחסידי אומות העולם.
בשנת 1949, עלו רום ואמה ממרסיי שבצרפת לישראל באונייה. לאחר שהייה במעברת "שער העלייה", התיישבו בתל אביב, שם נישאה האם שנית.
רום היא בוגרת המחזור הראשון בתיכון עירוני י' (אליאנס) ברמת אביב.
בשנת 1994, בעת ששהתה בארצות הברית מתוקף תפקידו של בעלה, האלוף גיורא רום, שהיה נספח צבא הגנה לישראל בארצות הברית ובקנדה, ייסדה את חוג ידידי ביה"ח בילינסון שלימים נקרא "המרכז הרפואי רבין".
בין השנים 1997–2000 עסקה רום בפיתוח עסקי בתחום האינטרנט והביאה את הבעלים של אנציקלופדיה בריטניקה להשקיע בישראל בחברות הייטק ולמידה מרחוק.
בשנת 2000, החלה במחקר מקיף אודות אביה ומשפחתה אשר נספו בשואה, מחקר אשר הניב בשנת 2007 את הרומן הביוגרפי "נוצת יען", שאף תורגם לאנגלית ופולנית. מאותה תקופה פעילה רום בהנצחתה של הקהילה היהודית באזור קרקוב ובוכניה שבפולין.
בשנת 2020 ראה אור ספרה השני "הילדה מגוטליב 17" – תיאור חיי ילדים ונוער, דור שני לשואה, בתל אביב של שנות ה-50–60.
משפחתה
הייתה נשואה לאלוף גיורא רום עד פטירתו ב-11 באוגוסט 2023, להם שלושה ילדים ועשרה נכדים. בתה נטע גורביץ', הייתה העורכת הראשית של ידיעות ספרים עד 2015.
Maren Morris Live from Chicago
Maren Morris Live from Chicago הוא המיני-אלבום השלישי של זמרת הקאנטרי האמריקאית מארן מוריס. הוא יצא לאור ב-8 במאי 2020, בהוצאת חברת התקליטים סוני מיוזיק נאשוויל וכולל ארבע רצועות. הפרויקט הוקלט בתיאטרון ריביירה בשיקגו, אילינוי עם השקת סיבוב ההופעות העולמי של מוריס ב-2019.
המיני-אלבום עלה לאמזון מיוזיק כאשר יצא, אך לא פורסם בשאר רשתות הסטרימינג.
רקע, תוכן והוצאה
מארן מוריס הגיעה לפריצת הדרך שלה עם שירים שהתבססו בעיקר על מוזיקת קאנטרי, אך גם שילבו אלמנטים של R&B, פופ ורוק. האיזון עזר למוריס לזכות להצלחה רבה בכל רחבי העולם ובארצות הברית בפרט, עם שירים כמו "The Middle" ו-"The Bones". המוזיקה שנכללה ב-Maren Morris Live from Chicago נלקח מערב הפתיחה של סיבוב ההופעות העולמי שלה. רצועות האלבום הוקלטו בתיאטרון ריביירה בשיקגו, אילינוי במרץ 2019. הפרויקט נבחר לצאת לאור כחלופה לקונצרטים שלה שבוטלו בעקבות מגפת הקורונה. "זה מרגיש כל כך נוסטלגי להופיע בזמן האחרון אז הנה כמה שירים מערב הפתיחה של "" (2019)", כתבה מוריס בהצהרתה.
אלפא 66
אלפא 66 (Alpha 66) הוא רובה צלפים אמריקני בקליבר 0.300 וינצ'סטר מגנום (, כ-0.3 אינץ') תוצרת Tactical Operations Inc ונחשב לרובה הצלפים המדויק ביותר בקליבר שלו, בעל התחייבות לדיוק של 0.25 דקת קשת (0.25 MOA שקול ל-73 מיקרו-רדיאן) ופוטנציאל לדיוק גבוה מכך.
הרובה מבוסס על פעולת הבריח של רמינגטון מודל 700 שתוכננה במיוחד עבור הרובה וזוכה לגימור של Tac Ops. הרובה תוכנן להיות ארגונומי ונוח ליורה על מנת להשיג נוחות וביצועים מרביים. על הקנה ניתן להתקין משתיק קול. במידה רבה, האלפא 66 מהווה אח גדול לטנגו 51 והוא נגזרת שלו, אך בעוד הטנגו 51 עושה שימוש בתחמושת ה-7.62 מ"מ הנפוצה ביותר ויעיל לטווחים של עד 800 מטר, האלפא 66 תוכנן כרובה צלפים לטווח ארוך יותר ובמשתמש בתחמושת 0.300 וינצ'סטר מגנום, היעילה לטווחים של 1000 מטר ומעלה. במטווח שבוצע ברובה, הרובה הצליח להשיג מקבצים של 0.25 דקת קשת (MOA) ומטה, אך הפיזור הנפוץ יותר היה כ-0.44 דקת קשת.
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2002
אליפות אפריקה בכדורגל נשים 2002, היא אליפות אפריקה בכדורגל נשים החמישית שארגנה קונפדרציית הכדורגל של אפריקה. הטורניר נערך בניגריה מ-7 בדצמבר עד ה-20 בדצמבר 2002. האליפות שימשה כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2003, שנערך שנה לאחר מכן בארצות הברית. נבחרת ניגריה העפילה אוטומטית לטורניר כמארחת, בעוד שאר שבע הנבחרות עלו מטורנירי המוקדמות שהחלו באוגוסט 2002.
במשחק הגמר נפגשו גאנה (בפעם השנייה בתולדותיה) והמארחת ניגריה. בסיום המשחק, ניצחה ניגריה 0-2, וזכתה בתואר בפעם החמישית ברציפות. את פרס מלכת השערים חלקו שלוש שחקניות שכבשו ארבעה שערים כל אחת - אלברטה סאקיי, ורוניקה פאווה ופרפטואה נקווצ'ה.
בעקבות עלייתן לגמר, העפילו ניגריה וגאנה לגביע העולם כנציגות קונפדרציית הכדורגל של אפריקה.
פגסוס (עמותה)
פגסוס - הצלה ושיקום של סוסים, חמורים וחיות משק היא עמותה ישראלית העוסקת בחילוצם ובשיקומם של סוסים וחמורים הנתונים להזנחה ולהתעללות. שמה של העמותה משלב את המילה העברית סוס בשמו של הסוס המיתולוגי פגסוס. ייחודה של העמותה הוא בכך שהיא מקדישה את פעילותה למען סוסים וחמורים, בעוד שיתר העמותות הישראליות העוסקות בתחום ההצלה והסיוע לבעלי חיים, מתמקדות בטיפול בכלבים ובחתולים.
היסטוריה
העמותה הוקמה על ידי מגדל הסוסים צביקה תמוז, לאחר ששימש כתובת לעמותות שונות אשר דיווחו לו על מקרי התעללות בבעלי חיים גדולים. עמותות אלה לא היו ערוכות לטפל במקרים הללו, והן בקשו את סיועו של תמוז המחזיק בסוסים משלו ובמקום המתאים לטיפול בהם. תמוז נחשף למקרי התעללות והזנחת סוסים, ובשנת 2004 החל מטפל בפניות של משטרת התנועה, החברה הלאומית לדרכים, וטרינרים עירוניים ועוד, אשר נחשפו למקרי התעללות או שוטטות של סוסים וחמורים בכבישי הארץ, אגב סיכון התנועה. תופעה נוספת עימה נאלץ תמוז להתמודד, הייתה שימוש בסוסים ובחמורים בידי אספני ברזל, שהגיעו למרכז הארץ בעיקר מהשומרון. אספני הברזל רתמו את הבהמות לעגלות משא כבדות, אך מנעו מהם תזונה וטיפול הולמים. שלוש שנים לאחר תחילת פעילותו, בשנת 2007, ייסד תמוז את עמותת פגסוס.
מאז הקמתה חילצה העמותה עשרות סוסים וחמורים, לעיתים אגב הפעלת סנקציות ההחרמה הקבועות בחוק צער בעלי חיים, והביאה אותם להחלמה ולטיפול בחוות "סוסיתא" המשמשת להם כבית מחסה. חלק מבעלי החיים נמסרו לאימוץ וחלקם נותרו בחווה. העמותה שמרה משך שנים על פרופיל נמוך מחשש להתנכלות מצד בעליהן של החיות שהוחרמו, אולם עם התמשכות פעילותה היא זכתה לפרסום ולבסוף גם להכרת המשרד להגנת הסביבה, המסייע לה במימון פעולת החילוץ הראשונית. גם כיום נשמר מיקום החווה בצנעה. העמותה פועלת גם בתחום החינוך ואף מאפשרת לאמץ בעל חיים מבלי להוציאו מהחווה.
קוסמוס 557
קוסמוס 557 נקרא גם DOS-3, הייתה תחנת החלל השלישית במסגרת תוכנית סאליוט. במקור התחנה הייתה אמורה להיקרא סאליוט 3, אך בגלל הכישלון שלה להגיע למסלול בתאריך ה-11 במאי 1973, שלושה ימים לפני שיגור סקיילאב, היא נקרא קוסמוס 557.
כתוצאה מטעות במרכז השליטה, כשהתחנה הייתה מחוץ לטווח השליטה, התחנה הפעילה את המנועים שלה וסיימה את כל הדלק שהיה עליה כך שלא היה אפשר לשלוט בתחנה ולכוון אותה לגובה המבוקש. בגלל שהתחנה כבר הייתה במסלול סביב כדור הארץ ונקלטה על ידי רדאר מערבי, החליטו הסובייטים להסוות את הכישלון ושינו את שם השיגור לקוסמוס 557. מרכז הפיקוד נתנו לתחנה לחדור לאטמוספירה, מבלי לנסות להציל את התחנה. התחנה חדרה לאטמוספירה ונשרפה כשבוע מאוחר יותר. רק לאחר שנים רבות התגלה במערב כי שיגור זה היה למעשה תחנת חלל.
מגי רוזוול
מגי רוזוול (באנגלית: Maggie Roswell; נולדה ב-14 בנובמבר 1952) היא מדבבת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. ידועה בעיקר על תפקידי הדיבוב שלה בסדרת האנימציה "הסימפסונים" של רשת FOX, בהם דיבוב הדמויות מוד פלנדרז, הלן לבג'וי ומיס הובר; על עבודתה בסדרה קיבלה מועמדות לפרס אמי ולפרס אנני.