cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אפרת ליכטנשטט
חיים אישים
נשואה לאסף ריזי מבעלי מסעדת אדום בירושלים. לזוג שני ילדים והם מתגוררים בירושלים.
Let's Play Cherry Bullet
Let's Play Cherry Bullet (בעברית: בואו נשחק צ'רי בולט) הוא אלבום הסינגל הראשון של להקת הבנות הדרום קוריאנית צ'רי בולט. האלבום פורסם דיגיטלית ופיזית ב-21 בינואר 2019, על ידי חברת התקליטים FNC Entertainment. האלבום סינגל מכיל שלוש רצועות, בהן הסינגל המוביל "Q&A".
רקע ופרסום
תמונות קונספט הכוללות כל אחד מחברות הלהקה פורסמו בין ה-8 בינואר עד ל-12 בינואר. האלבום מכיל שלוש רצועות; הסינגל המוביל "Q&A", והשירים "Violet" ו-"Stick Out". הטיזר לקליפ פורסם ב-18 בינואר, והקליפ המלא פורסם ב-21 בינואר, יחד עם הסינגל עצמו.
קידום
ב-21 בינואר, ערכה הלהקה הופעה חיה ב-YES24 לייב הול, שבגוונגג'ין-גו, סיאול, שם ביצעו את שלושת השירים שבאלבום.
ב-22 בינואר, החלה הלהקה לקדם את הסינגל המוביל, "Q&A". הן ביצעו לראשונה את הסינגל ב-"M Countdown" של Mnet, ולאחר מכן הופיעו ב-"Music Bank" של KBS, ב-"Show! Music Core" של MBC וב-"Inkigayo" של SBS.
הצלחה מסחרית
הסינגל "Q&A" דורג לראשונה במקום ה-17 במצעד שירי העולם הדיגיטליים של בילבורד.
קווינקו
(י.ז) קווינקו בע"מ, המוכרת בשם קווינקו היא חברה ציבורית ישראלית, שמניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב, ועוסקת במלונאות והפעלת בתי קזינו באירופה.
היסטוריה
החברה הוקמה בשנת 1992 בשם אוקי-דוק השקעות בע"מ. בינואר 1993 פרסמה החברה תשקיף, על פיו נרשמו מניות החברה למסחר בבורסה לניירות ערך בתל אביב. במאי 1998 הפך יגאל זילכה לבעל השליטה בחברה 90% מהונה המונפק של החברה. בנובמבר 1998 שינתה החברה את שמה לשמה הנוכחי (י.ז) קווינקו בע"מ. זילכה החל את דרכו העסקית כמארגן (גנקטיר) קבוצות של מהמרים ישראלים לנסיעות לבתי קזינו בארצות הברית באלנטיק סיטי, לאס-וגאס והאיים הקריביים.
ב1995 קבוצת משקיעים ישראלים זכתה בזיכיון להפעלת קזינו לוטראקי ביוון.
ב-1999 קיבלה קווינקו זיכיון לקזינו גם באי רודוס. ב-2006 רכשה קווינקו קזינו ומסעדה הממוקמים בבוקרשט, מידי זילכה ושותפו איש העסקים פרדי רובינסון, פעילות בה החזיקו באופן פרטי.
במרץ 2007 רכשה קווינקו את החברה הציבורית "שחר המילניום" מידי פרדי רובינסון. "שחר המילניום" הייתה שופתה בבעלות בעסקי הקזינו באמצעות חברת הבת "רסידו פיתוח תיירות ונופש".
בעקבות המשבר הכלכלי העולמי בשנת 2008 ואחריו המשבר הכלכלי ביווןת קרסו הכנסות בתי הקזינו של החברה והיא החלה לצבור הפסדים. בנוסף החל סכסוך בין החברה לשותפים בהחזקה העיקרית שלה -קזינו לוטראקי. עם זאת בסוף 2010 החלה בהקמת מיזם משותף שכלול מלון, קזינו ועסקי תיירות משלימים בקמבודיה.
קזינו לוטראקי ביוון
החברה החזיקה ב-40% ממניות חברת "Club Hotel Loutraky S.A" שהייתה בעלת זיכיון להפעלת קזינו בעיירת הנופש לוטראקי השוכנת על חוף מפרץ קורינתוס ביוון. הפרויקט החל בשנת 1994 כאשר משרד התיירות היווני פרסם מכרזים לקבלת רישיונות להפעלת בתי קזינו באתרים שונים במדינה, זאת בהתאם לחוק שעבר בפרלמנט היווני על פיו תותר הפעלתם של 12 בתי קזינו ברחבי יוון, ולתקופה של 12 שנים לא יוענקו רישיונות לבתי קזינו נוספים (עד אז פעלו ביוון רק שלושה בתי קזינו, כולם בבעלות ממשלתית). בתחילת דרכה הוחזקה החברה בידי שתי קבוצות: חברת "קלאב הוטל אילת בע"מ" שהייתה בבעלות אנשי העסקים משה בובליל וניסן חקשורי, ו"רסידו פיבי בע"מ", חברה פרטית שהבעלות בה נחלקה בין החברות הבורסאיות "קווינקו" ו"מילומור" (שהייתה בשליטת איש העסקים פרדי רובינסון). בפברואר 1995 קיבלה החברה את הזיכיון לאחר תשלום של 4.5 מיליון דולר בדמי רישיון, הצגת הון עצמי של 10 מיליון דולר ותשלום של 7 מיליון דולר לעיריית לוטראקי. המיזם התחייב ליצור 1,050 מקומות עבודה עבור תושבי האזור (310 במהלך הבניה ו-740 לצורך הפעלת הקזינו ובית המלון). על פי תנאי הרישיון עיריית לוטראקי הייתה שותפה במיזם כאשר חלקה הולך וגדל במשך השנים כך שבסוף תקופת הזיכיון (לאחר 50 שנה) הוא יעבור לבעלותה. איש העסקים פרדי רובינסון שהיה קבלן בנייה מנוסה ניהל את פרויקט הבנייה של הקזינו שהושלם תוך כ-7 חודשים. הקזינו נפתח לציבור בספטמבר 1995 והפך מיד לסיפור הצלחה. במבנה, שהוא בשטח כולל של 6,000 מ"ר, מופעלות 600 מכונות משחק ו-70 שולחנות למשחקי רולטה, בלאק ג'ק ועוד. מספר המבקרים בקזינו הגיע תוך זמן קצר לכמיליון בשנה. החל מהשנה השלישית להפעלתו החל לייצר רווח נקי של כ-25 מיליון דולר בשנה, לאחר תשלום מס מחזור בסך 33% לעיריית לוטראקי וממשלת יוון. דמי הכניסה לקזינו גם הועברו במלואם לממשלת יוון. בפברואר 2000, נמכרו 20% ממניות הקזינו לבנק פיראוס תמורת 162 מיליון דולר, ששיקף שווי של 810 מיליון דולר לקזינו.
בתחילת שנות ה-2000 זכה הקזינו להצלחה רבה, נפתח לצידו גם בית מלון מרכז כנסים, וההכנסות השנתית שלו הגיעו לכ-400 מיליון אירו. בין השנים 2002 עד 2004 הרוויח הקזינו כחצי מיליארד שקל. אולם בין בעלי המניות פרצו סיכוכים שפגעו בתפקודו, ובעקבות המשבר הכלכלי ביוון בשנת 2009 קרסו ההכנסות של הקזינו והוא החל לפעול בהפסד. בשנת 2016 חתמה קווינקו על הסכם למכירת הקזינו תמורת 8 מיליון יורו, אולם עסקה זו לא יצא לפעול. באוגוסט 2020 הודיעה קווינקו על מכירתו תמורת 2.5 מיליון יורו בלבד.
קזינו רודוס
קווינקו מחזיקה בכ-91% ממניות חברת "Casino Rodos S.A" שקיבלה ביוני 1996 רישיון להפעלת קזינו במלון השושנים השייך למדינת יוון וממוקם באי רודוס. החבר שוכרת את בית המלון מעיריית רודוס בהסכם שכירות עד לשנת 2026. הקזינו החל לפעול בספטמבר 1999.
קזינו בלגרד
בדצמבר 2005 זכתה חברת בת של קווינקו במרכז לרכישת רישיון להפעלת קזינו בבלעדיות לתקופה של 10 שנים בבלגרד, סרביה. בשותפות עם חברת קזינו אוסטריה של איש העסקים היהודי-אוסטרי מרטין שלאף. תמורת הרישיון שילמה 18 מיליון אירו. ביוני 2007 נפתח החלק הראשון של הקזינו בבלגרד. בפברואר 2008 הושלמה הקמתו של הקזינו בו פועלים 25 שולחנות ו-220 מכונות משחק.
קזינו פאלאס בוקרשט
קזינו פאלאס בוקרשט נרכש על ידי קווינקו באפריל 2007. זהו קזינו שפועל בבוקרשט שברומניה החל משנת 1995. ב-2012 מכרה את החזקתה בקזינו פאלאס. קווינקו גם החזיקה ברישיון להקמת קזינו בעיר קונסטנצה ברומניה שבוטל.
בעלי עניין
בעלי השליטה בחברה הם יריב לרנר ויגאל זילכה שמחזיק עבור שותפים נוספים בנאמנות.
אישאן פנדיטה
אישאן פנדיטה (בהינדי: इशान पंडिता; נולד ב-26 במאי 1998 בניו דלהי שבהודו) הוא כדורגלן הודי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת הודו.
קריירת מועדונים
פנדיטה גדל במחלקות הנוער של אלקובנדס, אלמריה, לגנס וז'ימנסטיק טרגונה.
הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצת פובלה מאפומט מהליגה הספרדית הרביעית, ובהמשך שיחק בלורקה, גם היא מהליגה הספרדית הרביעית.
ב-3 באוקטובר 2020 חתם פנדיטה בגואה מליגת העל ההודית. הוא ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-2 בספטמבר 2021 חתם בג'אמשדפור מליגת העל ההודית. הוא ערך 34 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע חמישה שערים.
קריירה בינלאומית
ב-25 במרץ 2021 ערך פנדיטה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הודו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת עומאן במשחק ידידות. ב-14 ביוני 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-0 על נבחרת הונג קונג במסגרת מוקדמות גביע אסיה 2023.
רולאן (פירושונים)
{{פירושונים|
אישים ששם משפחתם רולאן:
ראו גם
}}
רוקט ראקון
רוקט ראקון (באנגלית: Rocket Raccoon) הוא דמות בדיונית של גיבור-על חייזרי המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Preview #7 מיוני 1976 ונוצרה על ידי הכותב ביל מנטלו והמאייר קית' גיפן.
רוקט ראקון הוא דביבון מצוי מואנש אינטליגנטי. מקורו במושבה נטושה המאכלסת מטופלים שסובלים מהפרעה נפשית בכוכב הלכת "חצי-עולם" ברביע הגלקטי קי-סטון. באותה מושבה, חיות מחמד עוברות הנדסה גנטית כדי לשמש כמטפלים עבור בעליהן. רוקט היה קצין האבטחה הראשי בעולם זה, והגן עליו מפני איומים שונים. אחרי מספר הרפתקאות, ביניהן פגישה עם הענק הירוק, רוקט נתפס על ידי סוכני סקרול בוגדים במסווה גזע הד'בארי. הענקית הירוקה הביסה את הסקרולים ושיחררה את רוקט חזרה לחצי-עולם. לאחר שנכלא על ידי הקרי באירועי השמדה: כיבוש, רוקט נבחר להתלוות לסטאר לורד במשימה לעצור את גזע הפלנקס מלפלוש לעולם הקרי החייזרי. בהמשך, מוצע לו מקום בקבוצת שומרי הגלקסיה. רוקט מתואר כטקטיקן צבאי מוכשר וכן כחסר פחד, נאמן ובעל תושייה. נרמז גם כי הוא סובל מהפרעה טורדנית-כפייתית.
לאחר מותו כביכול של סטאר לורד, שומרי הגלקסיה התפרקו ורוקט מצא עבודה זמנית כדוור. לאחר שקיבל חבילה המכילה "ליצנים רוצחים" מחצי-עולם, רוקט התפטר והחל לחפש את גרוט. כשהגיעו לחצי-עולם, השניים נורו וחלליתו של רוקט נהרסה. תוך כדי השתלשלות האירועים, רוקט וגרוט נשבעו לשמר את מורשתו של סטאר לורד, כלומר להקים מחדש את שומרי הגלקסיה. השניים נלחמו בגזע הבאדון ונחטפו על ידי מוג'ו, אולם בסוף השתחררו. שומרי הגלקסיה התאחדו כאשר תאנוס חזר, וכך גם סטאר לורד חזר לחיים, אולם מצבו של נובה לא היה ידוע. כאשר האוונג'רס נאבקו בו ובקבוצת זודיאק שלו, השומרים באו לעזרה. השומרים גילו כי כדור הארץ אסר על כניסתם של חייזרים, ומתגלה כי תאנוס מצא את הקובייה הקוסמית. האוונג'רס ושומרי הגלקסיה יצאו לחפשו, והותקפו על ידי הבאדון. לאחר שעברו חוויית סף מוות, הגיבורים מביסים את הבאדון ונתקלים באור חזק, המתגלה כקובייה הקוסמית. לאחר ניסיון נואש של תור להרוג את תאנוס, שתי הקבוצות נהרגות אך מתגלות ביקום הסרטן. שם, הן נפגשות עם זקני היקום, שנהרגו לכאורה על ידי תאנוס כדי להפגין את עליונותו. איירון מן מגלה שהקובייה הקוסמית שבידי תאנוס היא העתק פגום, וזקני היקום מחלצים את הקבוצות מיקום הסרטן ומענישים את תאנוס.
דמותו של רוקט ראקון הופיעה באוונג'רס: סדרת האנימציה בפרק Michael Korvac וכן באולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה בפרק שעוסק בשומרי הגלקסיה. את דמותו של רוקט ראקון ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", ו"הנוקמים: סוף המשחק" דיבב השחקן בראדלי קופר.
נבחרת בלגיה בכדורסל עד גיל 20
נבחרת בלגיה בכדורסל עד גיל 20 היא נבחרת כדורסל לאומית של בלגיה המנוהלת על ידי כדורסל בלגיה ומייצגת אותה באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20.
דלה אלי
במידלה ג'רמין "דלה" אלי (באנגלית: Bamidele Jermaine "Dele" Alli; נולד ב-11 באפריל 1996 במילטון קינס) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באברטון מהפרמייר ליג ובנבחרת אנגליה.
קריירת מועדונים
מגיל צעיר סומן אלי ככישרון והצטרף ב-2007 לאקדמיה של מילטון קינס דונס. ב-2 בנובמבר 2012, בגיל 16, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף בתיקו 0-0 נגד קיימברידג' סיטי בגביע האנגלי. ב-8 בנובמבר 2012 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–6 על קיימברידג' סיטי במשחק החוזר בגביע האנגלי.
ב-29 בדצמבר 2012 ערך את הופעתו הבכורה בליגה נגד קובנטרי סיטי. במשחק זה, פתח אלי בהרכב מילטון, הוחלף לאחר 72 דקות וקבוצתו גברה 2–3 על קובנטרי סיטי.
בעונת 2013/2014 הפך אלי לשחקן מפתח בהרכב של מילטון קינס דונס ובמדיה הוא רשם באותה עונה 32 הופעות, כבש 6 שערים ונתן עונה טובה מבחינתו.
ב-2 בפברואר 2015 חתם לחמש וחצי שנים בטוטנהאם הוטספר מהפרמייר ליג ומיד הוחלט להשאיר אותו בהשאלה במילטון קינס דונס עד סוף העונה. במדי מילטון באותה עונה הבקיע 16 שערים ב-38 משחקי הליגה. בקיץ 2015 נכלל אלי בסגל של טוטנהאם. ב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעתו הבכורה בטוטנהאם ובפרמייר ליג בהפסד 0–1 למנצ'סטר יונייטד. ב-22 באוגוסט הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בתיקו 1-1 נגד לסטר סיטי.
ב-31 בינואר 2022 חתם לשנתיים וחצי באברטון.
ב-25 באוגוסט 2022 הושאל לבשיקטש. ב-29 באוגוסט ערך הופעת בכורה בניצחון 1–3 על סיוואספור. ב-4 בספטמבר כבש שער בכורה בניצחון 2–3 על אנקרגוג'ו.
נבחרת אנגליה
אלי השתתף בכל הנבחרות הצעירות של אנגליה. ב-1 באוקטובר 2015 זומן לראשונה אלי לנבחרת הבוגרת לקראת משחקי מוקדמות יורו 2016. ב-9 באוקטובר ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 0–2 על. ב-17 בנובמבר 2015 הבקיע את שערו הראשון בנבחרת בניצחון 0–2 על.
לא נכלל בסגל הנבחרת לטורניר יורו 2020 וטורניר המונדיאל 2022 בקטאר.
חיים אישיים
אלי, בן לדניז וקהינדה, אמו אנגליה שהייתה נשואה זמן קצר לאביו, מיליונר בן היורובה מניגריה. לאלי שלשה אחים מאבות שונים הוא גדל בשכונת עוני במילטון קינס, ואמו האלכוהוליסטית התקשתה לגדלו. בגיל צעיר עבר לביתם של הוריו של חברו לאקדמיה הארי היקפורד, לימים חבר זה הפך למנהלו וסוכנו של דלה אלי.
ביולי 2023, במהלך ראיון לפודקאסט The Overlap בהנחיית גארי נוויל, חשף אלי כי עבר התעללות מינית בגיל שש, עבר להתגורר באפריקה למשך שנה, ולאחר מכן החל לסחור בסמים בגיל שמונה. הוא גם חשף שבילה תקופה של שישה שבועות בגמילה לאחר סיום ההשאלה שלו בבשיקטש, לאחר שחווה התמכרות לכדורי שינה ובעיות נפשיות.
יחסי אסוואטיני–טאיוואן
יחסי אסוואטיני–טייוואן מתייחסים ליחסים הבינלאומיים בין ממלכת אסוואטיני לרפובליקה הסינית (טאיוואן). אסוואטיני מחזיקה שגרירות בטאיפיי, וטאיוואן מחזיקה שגרירות במבבנה.
היסטוריה
אסוואטיני הכירה ברפובליקה הסינית (ROC) על פני הרפובליקה העממית של סין (PRC) ב-16 בספטמבר 1968, ומאז שמרה על יחסים דיפלומטיים רשמיים עם הרפובליקה הסינית.
אסוואטיני היא אחת מ-15 מדינות שמכירות ברפובליקה הסינית באופן רשמי. במאי 2018 עברה בורקינה פאסו להכיר ברפובליקה העממית של סין ובכך סיימה את הקשרים הדיפלומטיים עם טאיוואן, והפכה את אסוואטיני למדינה האפריקאית האחרונה שהכירה ברפובליקה הסינית במקום ברפובליקה העממית של סין כנציגה היחידה של "סין".
ביקורים דו-צדדיים
ביוני 2018, מסוואטי השלישי, מלך אסוואטיני, ביקר בטאיוואן לאחר שהנשיאה הטאיוואנית צאי יינג-ון ביקרה באסוואטיני באפריל באותה שנה.
סימונה פאוקה
סימונה פאוקה-רוס (ברומנית Simona Păucă-Rus; 19 בספטמבר 1969) היא מתעמלת רומניה בעבר, היא אלופה אולימפית (לוס אנג'לס 1984).
ביוגרפיה
פאוקה נולדה באזוגה.
אלופה אולימפית
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) הייתה פאוקה צעירת המשתתפות בנבחרת רומניה (14 שנים ו-315 ימים). היא זכתה ב-3 מדליות, 2 זהב ו1 ארד. מדליות זהב, בתחרות הקרב רב קבוצתי לראשונה בתולדות המשחקים האולימפיים בתוצאה של 392.200 נקודות, לפני ארצות הברית המארחת (391.200 נקודות) וסין (388.600 נקודות) ובתרגיל על הקורה ביחד עם בת ארצה אקטרינה סאבו בתוצאה של 19.800 נקודות ולפני קתי ג'ונסון מארצות הברית (19.650 נקודות). מדליית ארד, בתחרות קרב רב אישי בתוצאה של 78.675 נקודות, אחרי מרי לו רטון מארצות הברית (79.175 נקודות) ואקטרינה סאבו (79.125 נקודות). נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי בתרגיל קרקע, במקום 11 בתרגיל מקבילים מדורגים ובמקום 15 בתרגיל קפיצות.
גאמורה
גאמורה (באנגלית: Gamora, הצורה האנגלית של השם התנ"כי עמורה) היא דמות בדיונית של גיבורת-על חייזרית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Strange tales #180 מיוני 1975 ונוצרה על ידי האמן ג'ים סטארלין.
גאמורה היא האחרונה מבני מינה, שהושמדו בידי זן חייזרי בשם "הבּאדוּן". היא נמצאה בידי תאנוס, הטיטאן המטורף, שהחליט להשתמש בה כנשק. היא עברה אימונים מפרכים על ידיו במטרה להתנקש בחייו של מאגוס, אישיותו האפלה של אדם וורלוק. תאנוס הפגין כלפיה מעט מאוד חיבה, אך גאמורה הייתה נאמנה מאוד לאיש שהבטיח לה נקמה ברוצחיה של בני משפחתה. היא מיומנת באמנויות לחימה, וכוחותיה כוללים כוח על-אנושי, זריזות וכן יכולת ריפוי מואצת. עד מהרה היא זכתה לכינוי "האשה הקטלנית ביותר בכל רחבי הגלקסיה". תוארה לרוב כמושא אהבתם של אדם וורלוק ונובה.
גאמורה השתתפה באירועי הקרוסאובר "השמדה" ו"השמדה: כיבוש" משנים 2006–2007 והפכה לחברה בקבוצות "משמר האינסוף" ושומרי הגלקסיה בהרצה המחודשת שנעשתה לכותר בשנת 2008.
מלחמת הריף
מלחמת הריף, המכונה גם מלחמת מרוקו השנייה, הייתה מלחמה אשר התנהלה בתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20 בין המעצמות הקולוניאלית ספרד  וצרפת  לבין הברברים של הריף, אזור ההררי  בצפון מרוקו. המלחמה החלה במרד של שבטים ברברים תחת  הנהגת המנהיג הברברי עבד אל-כרים אל-ח'טאבי, שיסד ב-1921 את רפובליקת ריף, כנגד ספרד וצרפת וכנגד סולטן מרוקו דאז יוסוף בן חסן ששלט תחת חסותן. תחילה הצליחו הריפים לפגוע בצבא אפריקה הספרדי באמצעות לוחמת גרילה ונשק אירופאי שנלקח משבויים וכוחותיו של עבד אל-כרים הצליחו להשתלט על מרבית אזור הריף. לאחר כניסתה של צרפת אל הסכסוך והנחתה מסיבית של כוחות ספרדיים בפיקודו של פרנסיסקו פרנקו בעיר אל חוקיימה החלו הריפים לחוות הפסדים קשים ולבסוף לאחר הפלישה של 250 אלף חיילי הכוחות המשולבים של ספרד וצרפת בראשותו של מרשל פטן, בהבנה כי לא יוכל לעמוד במערכה מול העליונות הטכנית של הפולשים, עבד אל-כרים נכנע לצרפתים והוגלה לאי ראוניון. לאחר המלחמה הוכרז על איחוד מחדש של מרוקו אך ניסיון הלחימה מול המעצמות שימש רבים מהמורדים בהן בשלהי העידן הקולניאליסטי באפריקה כמקור השראה.
Selena: The Series Soundtrack
Selena: The Series Soundtrack הוא פסקול תוכנית הטלוויזיה "סלינה: הסדרה", שעלתה לשידור ב-4 בדצמבר 2020. הפסקול יצא לאור ביום בו עלתה תוכנית הטלוויזיה לשידור ומתוכו יצאו סינגלים שונים, שיצאו במקור בשנות ה-80 של המאה ה-20 ובשנות ה-90 של המאה ה-20.
את הפסקול הפיק אחיה של סלינה א.ב. קינטנייה, שהפיק עבורה אלבומים נוספים.
רקע
ב-11 בדצמבר 2018, "סלינה: הסדרה" נרכשה על ידי נטפליקס. היא הופקה על ידי החברה קמפנריו אנטרטיינמנט, ביחד עם אביה של סלינה (אברהם) ואחותה (סוזט) ונכתבה על מויזס זמורה עבור נטפליקס. תוכנית הטלוויזיה מבוססת על חייה של סלינה, והיא אושרה על ידי משפחתה של סלינה כתוכנית טלוויזיה מורשית, בניגוד ל-"הסוד של סלינה", מאת מריה סלסטה ארראס. החלק הראשון שלה יצא לאקרנים ב-4 בדצמבר 2020 וחד עמו, יצא גם הפסקול.
ניקטיבטריכיים
ניקטיבטריכיים (שם מדעי: Nyctibatrachidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב.
בני המשפחה שסווגה ב-1993, היו בעבר חלק ממשפחת הצפרדעיים והם חיים בטבע רק בהרי גהט המערביים שבמערב הודו וכן בסרי לנקה.
הצפרדעים בעלי גוף גדול וחזק, באורך 20-84 מ"מ והם בעלי צבעים כהים לשם הסוואה.
רובם חיים ביערות בהודו, למעט המין Lankanectes corrugatus, החי בסמוך למים באזורי ביצות.
חומר מראה
בפיזיקה, חומר מראה, המכונה גם חומר צל, חומר אליס או בתרגום רשמי חלקיקי מראה, הוא מקביל היפותטי לחומר רגיל.
סקירה כללית
הפיזיקה המודרנית עוסקת בשני סוגים בסיסיים של סימטריה מרחבית: שיקופית וסיבובית. החלקיקים היסודיים הידועים פועלים לפי הסימטריה הסיבובית, אך אינם פועלים לפי הסימטריה של השתקפות המראה. מבין ארבעת כוחות היסוד - הכוח האלקטרומגנטי, הכוח הגרעיני החזק, הכוח הגרעיני החלש וכוח הכבידה - רק הכוח החלש שובר את הסימטריה.
הפרת הסימטריה באמצעות הכוח החלש הוצגה לראשונה על ידי הפיזיקאים צונג-דאו לי וצ'ן-נינג יאנג בשנת 1956 כפתרון לפאזל קאון. הם הציעו מספר ניסויים כדי לבדוק אם הכוח החלש אינו משתנה תחת הסימטריה. ניסויים אלה בוצעו כחצי שנה לאחר מכן והם אישרו כי האינטראקציות של הכוח החלש בין החלקיקים הידועים מפרות את הסימטריה.
עם זאת, ניתן לשחזר ו"לתקן" את הסימטריה כסימטריה בסיסית של הטבע אם החלקיקים מוגדרים כך שלכל חלקיק יש חלקיק מראה. התיאוריה תוארה לראשונה בשנת 1991, אם כי הרעיון המודרני התקבל מאוחר יותר. חלקיקי המראה מבצעים אינטראקציה בינם לבין עצמם באותו האופן של חלקיקים רגילים, למעט במקרים שבהם לחלקיקים רגילים יש אינטראקציות שמאליות, לחלקיקי המראה יש אינטראקציות ימניות (ומכאן הרעיון של השתקפות המראה). באופן זה מסתבר שהסימטריה של השתקפות במראה יכולה להתקיים כסימטריה מדויקת של הטבע, בתנאי שקיים חלקיק מראה לכל חלקיק רגיל. הזוגיות הזו יכולה גם להישבר באופן ספונטני בהתאם למנגנון היגס.
חומר מראה, אם קיים, יצטרך להשתמש בכוח החלש כדי ל"תקשר" עם חומר רגיל. הסיבה לכך היא שהכוחות בין חלקיקי המראה מתווכים על ידי בוזוני מראה, למעט הגרביטון, אך אף אחד מהבוזונים המוכרים לא יכול להיות זהה לשותפי הראי שלהם. הדרך היחידה שבה חומר המראה יכול לתקשר עם חומר רגיל באמצעות כוחות שאינם כוח הכבידה הוא באמצעות מן "ערבוב" של בוזוני מראה עם בוזונים רגילים או באמצעות חילופי חלקיקים. אינטראקציות אלה יכולות להיות חלשות מאוד. לפיכך הוצעו חלקיקי מראה כמועמדים לחלקיקי החומר האפל ביקום, כגון מקבילים של חלקיקי ה-Wimp.
תצפיות ומחקרים מסוימים אף הראו שחומר המראה יכול להתנהג יותר כ"מסת מראה", מסה בעלת תכונות מנוגדות למסה המוכרת. מאותם המחקרים עלו ההשערות שחלקיקי מראה יכולים לתפקד היטב כחלקיקים בעלי מסה שלילית.
כמות ושכיחות
צפיפות חומר המראה יכלה להיות נמוכה מאוד במהלך תקופת האינפלציה הקוסמית, דבר האומר שלא היה ניתן להבחין בו ולהבדילו מחומר רגיל. הפיזיקאי שלדון גלאשו הראה שאם ישנם חלקיקים אנרגטיים אשר מבצעים אינטראקציה חזקה עם חלקיקים רגילים ועם חלקיקי מראה, הם יכולים לפלוט פוטונים ופוטוני מראה. לתהליך הזה יש השפעה רבה על מטענים חשמליים של חומר רגיל, וכנראה גם של חומר המראה, אם קיים.
בשנים הקרובות מתוכנן ניסוי למדידת השפעה זו.
חומר אפל
אם חומר המראה אכן קיים בשפע גדול ביקום, ואם הוא מקיים אינטראקציה חלשה בלבד עם החומר הרגיל, אז ניתן היה לאתר זאת בניסויים לגילוי ישיר של חומר אפל. למעשה, מדובר באחד המועמדים המועטים לחומר אפל שיכולים להסביר את אותו החומר האפל המסתורי, תוך שהוא עדיין עולה בקנה אחד עם התוצאות האפסיות של ניסויים אחרים בנושא גילוי חומר אפל.
השפעות אלקטרומגנטיות
חומר מראה יכול כנראה להתגלות גם בניסויים בשדה אלקטרומגנטי, ויש לכך השלכות על מדעי כדור הארץ ועל חקר האסטרופיזיקה.
השפעות כבידתיות
אם מסת חומר המראה הקיים ביקום גבוה מספיק, ניתן לגלות את השפעות הכבידה שלו. מכיוון שחומר המראה מקביל לחומר הרגיל, יש לצפות כי חלק מחומר המראה קיים בצורות שונות ומשונות של גלקסיות מראה, כוכבי מראה, כוכבי לכת מראה וכו'. ניתן לאתר עצמים אלו באמצעות ההשפעות הכבידתיות. אפשר גם לצפות כי בחלק מהעצמים יש חפצי מראה כבן לוויה שלהם. במקרים כאלה יהיה צריך לגלות ולזהות את אפקט דופלר בספקטרום הכוכב. ישנם רמזים מסוימים לכך שכבר נצפו תופעות כאלה בעבר, אך אינם יודעים זאת בוודאות.
Modern Guilt
האלבום התקבל בביקורות חיוביות, וזכה לציון 77 מתוך 100 באתר Metacritic. האלבום היה מועמד לפרס "האלבום האלטרנטיבי הטוב ביותר" בפרסי גראמי של שנת 2008, אבל הפסיד לאלבום In Rainbows של להקת רדיוהד.
מסע הבחירות של מאיר אריאל
מסע הבחירות של מאיר אריאל הוא סיבוב הופעות של הזמר מאיר אריאל, שהתקיים במהלך חג סוכות תשמ"ח, 1987. סיבוב ההופעות נמשך שבוע במהלכו הופיע אריאל עם להקת "קאריזמא" ברחבי הארץ, מקריית שמונה בצפון ועד אילת. חלק מההופעות היו מאולתרות, כשהלהקה הקימה במה מאולתרת והופיעה מול העוברים ושבים במסגרת מופע רחוב.
רקע
בשנת 1987 היה מאיר אריאל אמן ותיק ומוערך, אף כי לא זכה להצלחה מסחרית רבה. שני אלבומיו הראשונים קיבלו ביקורות טובות אך לא זכו להשמעות רבות ברדיו. לאורך השנים היה אריאל מופיע לבדו עם הגיטרה, מול קהל של כמה עשרות אנשים בלבד.
באוגוסט אותה שנה החל בהקלטת אלבומו השלישי "ירוקות". יהודה עדר, שהפיק את אלבומו השני של אריאל ("...וגלוי עיניים"), השתתף באלבום כנגן גיטרה, ומיקי שביב כנגן בס.
בתחילת ספטמבר נפטר אביו של אריאל, סשה, ממחלת הסרטן בגיל 80.
היציאה לסיבוב ההופעות
בחג סוכות תשמ"ח, אוקטובר 1987, החליט אריאל לצאת לסיבוב הופעות עם להקה ברחבי הארץ. בכך רצה להופיע עם להקה מול קהלים רחבים יותר מאלה שהופיע מולם בדרך כלל ולהגיע לקהל חדש שטרם נחשף אליו, מתוך תקווה שבכך יפרוץ את מעגל קהל מעריציו הנאמן והמצומצם. לסיבוב ההופעות קרא "מסע הבחירות של מאיר אריאל", מתוך לעג למערכות הבחירות לכנסת (מסע הבחירות התקיים כשנה לפני בחירות 1988). כחלק מ"מסע הבחירות" ביצע בהופעות קטע מעבר הומוריסטי בשם "נאום בחירות", בו שיכנע את הצופים לא להצביע עבורו.
למסע ההופעות גויסו הגיטריסט יהודה עדר והבסיסט מיקי שביב, אשר שיתפו פעולה עם אריאל בעבר. יהודה עדר, שהיה מנהל בית הספר "רימון", גייס למסע את אחד מתלמידיו, המתופף רע מוכיח, שהיה אז בן 16. עדר גייס גם את יואב קוטנר, שכבר היה אז שדרן רדיו מוערך, כנגן כלי הקשה. הלהקה שהתהוותה נקראה להקת קאריזמא.
שלושה ימים לפני היציאה לדרך פנו עדר ואריאל לאידו סלע ולאיתי לנדסברג להצטרף למסע כדי לתעד אותו. סלע, במאי צעיר, נבחר לביים את הסרט ולנדסברג הצטרף כמפיק. מיכה ליבנה הצטרף למסע כצלם.
הוצאות המסע הסתכמו בכ-21 אלף דולר, אשר מומנו באמצעות הלוואה שלקחה משפחת אריאל. עדר, שביב וקוטנר הופיעו בהתנדבות, ועדר הביא עימו ציוד הגברה מבית הספר "רימון". לצורך המסע נשכרו שלושה מיניוואנים.
מסע הבחירות
סיבוב ההופעות התחיל בהופעה בקרית שמונה, וממנה התקדם המסע דרומה. אריאל תכנן לקיים מספר רב של הופעות, כשלוש ביום, אולם בסופו של דבר רבות מהן לא יצאו אל הפועל. חלק מההופעות התרחשו במרכזים מסחריים, כשחברי הלהקה סוחבים בעצמם את הציוד ומקימים במה מאולתרת, עליה הופיע אריאל במעיין "מופע רחוב". במקרים אחרים תואמו ההופעות מראש. כל ההופעות היו חינמיות.
בהופעות ביצע אריאל שירים משני אלבומיו שכבר יצאו ומספר שירים חדשים שהיו עתידים לצאת באלבומו הבא "ירוקות". כמו כן, איפשר לנגנים לבצע שירים, למשל "מהפכה" של יואב קוטנר ו"אמא של ניקי" של מיקי שביב.
במהלך הסיבוב הופיעה הלהקה בטבריה, עכו, קיבוץ משמרות (בו גדל אריאל ואותו עזב שנתיים קודם), ירוחם, קיבוץ סמר, וכן בפני חיילים בבסיס צבאי בשומרון ובמקומות נוספים. סיבוב ההופעות הסתיים ב-17 באוקטובר 1987.
לאחר המסע
עם סיום מסע ההופעות חזר אריאל להקלטות אלבומו "ירוקות", אותו הפיקה אלונה טוראל. האלבום יצא מספר חודשים מאוחר יותר, בחודש מרץ 1988. זמן קצר אחר כך יצא אריאל לסיבוב הופעות אותו הפיקו מיכאל תפוח ואתי אנטה. להקת קאריזמא, ללא יואב קוטנר, נבחרה ללוות את אריאל גם בסיבוב זה, כשאל ההרכב הצטרף אדם מדר שניגן בכינור, חצוצרה וקלידים. סיבוב הופעות התקיים באולמות ברחבי הארץ אולם לא נחל הצלחה מרובה והופסק לאחר כ-20 הופעות.
במאי 1996, במסגרת הופעה של אריאל עם להקת "זרעי קיץ" שנערכה בהארד רוק קפה בתל אביב, התקיים איחוד של להקת קאריזמא. ארבעת חברי ההרכב המקורי (עדר, שביב, מוכיח וקוטנר) יחד עם אדם מדר ומשה לוי, התארחו בהופעה למספר שירים. ההופעה צולמה והוקלטה, וחלקה של להקת קאריזמא תועד באלבום ההופעה "דלתות נפתחות מעצמן" שיצא ב-1998. ההופעה המלאה יצאה לאור ב-DVD "דרך דמעה שקופה" בשנת 2003, לאחר מותו של אריאל. ל-DVD צורפו גם מספר קטעי וידאו ממסע הבחירות המקורי בשנת 1987.
ג'יימס פיירמן
ג'יימס פיירמן (באנגלית: James Fairman; 1826 - 12 במרץ 1904) היה צייר נוף אמריקאי יליד סקוטלנד, מורה לאמנות, מבקר אמנות וקצין צבא.
ביוגרפיה
אביו, לורנץ פיירמן, היה קצין צבא ששירת את המלך קרל הארבעה עשר, מלך שוודיה, במלחמות הקואליציה. כשהמלך החליף צד, הוא ברח לסקוטלנד, שם התחתן עם אמו של ג'יימס, מרי פרקהרסון בלק.
ב-1832, לאחר מותו המוקדם של אביו, החליטה אמו להגר לארצות הברית. הם התיישבו בניו יורק. ב-1842, לאחר שגילה כישרון מסוים לציור, הוא החל להשתתף בשיעורי ערב באקדמיה הלאומית לעיצוב. בהמלצתו של צייר הדיוקנאות, פרדריק סטיילס אגת, הוא הפך לסטודנט במשרה מלאה. לאחר סיום לימודיו, הוא מצא עבודה כשוליה בהוצאת הספרים Harper & Brothers, במנהטן.
בשנת 1851, הוא ביקר בלונדון כדי לראות את התערוכה הגדולה. מאוחר יותר תיאר את מה שראה שם כ"התגלות". במהלך עשר השנים הבאות, הוא הפך למעורב יותר ויותר בתנועה לביטול העבדות וגילה שיש לו כישרון לדבר בפני קהל. בשנת 1858, כאשר התעוררה מחלוקת על הוצאת לימוד התנ"ך מבתי הספר הציבוריים בניו יורק, הוא התנגד לשינוי, התמודד על מושב בוועדת בתי הספר ונבחר. אך נכשל בקמפיין לקונגרס.
שירות מלחמת אזרחים
ב-1861, חודשים ספורים לאחר תחילת מלחמת האזרחים, הוא התגייס כקפטן לפלוגה B של חיל הרגלים ה-10 של ניו יורק, ולאחר מכן עבר לחיל הרגלים המתנדבים ה-96 של ניו יורק והתקבל שם כקולונל. לאחר שלושה שבועות בלבד של אימונים, השתתפה יחידתו במערכת חצי האי. במהלך תקופה זו הוגשו נגדו ארבע תלונות בעקבות סכסוכים עם קצינים אחרים. הוא גם ננזף על העלבת קצין ממונה. הגנרל ויליאם היי קים כינה אותו "הולנדי של פנסילבניה" שהשיג את מעמדו באמצעות השפעה פוליטית. כשהגיעו תלונות דומות, הוא התבקש להתפטר וכך עשה בספטמבר 1862.
קריירה מאוחרת
לאחר מכן חזר לניו יורק ופתח סטודיו משלו. הוא גם נתן הרצאות מטעם קופר יוניון. עד 1871, הוא השתתף בתערוכות באקדמיה הלאומית ובאגודה האמריקאית לצבעי מים. עם זאת, אופיו הנוקשה חזר על ההתנהגויות הבעייתיות. הוא עזב את ארצות הברית ונסע לארץ ישראל. בשנת 1872, נמשך על ידי בית הספר לציור בדיסלדורף והוא נסע לשם לפתוח סטודיו ונשאר בעיר שלוש שנים.
ב-1875 עבר לפריז, שם שהה עוד שלוש שנים, ועבר ללונדון.
מדי פעם הוא ביקר בארצות הברית כדי למכור את ציוריו. היו אלה אירועים מתוכננים, אליהם הזמין עיתונאים, ונשא הרצאות בנושאים פופוליסטים, בין השאר היה תוקף את האמנות המבוססת והאקדמית האמריקאית.
לבסוף הוא חזר לארצות הברית ב-1881 והתיישב לזמן קצר בשיקגו, שם היו לו חברים ועזר להם כלכלית לאחר השריפה הגדולה.
במשך שנה אחת הוא החזיק בתפקיד הוראה באוליבט, מישיגן, ולאחר מכן חזר לניו יורק.
הוא נפטר שם, בסטודיו שלו, ב-1904.
תוכנית רודרמן
תוכנית רודרמן היא תוכנית ללימודי יהדות ארצות הברית באוניברסיטת חיפה.
בשנת 2013 קרן משפחת רודרמן בניהולם של שירה וג'יי רודרמן ואוניברסיטת חיפה השיקו את התכנית האקדמית הראשונה מסוגה בישראל ללימודי יהדות ארצות הברית, בראשותו של הפרופסור גור אלרואי. תוכנית רודרמן ללימודי יהדות ארצות הברית היא תוכנית לתואר שני בחוג ללימודי ישראל. התכנית עוסקת במגוון נושאים הקשורים ליהדות ארצות הברית, לחברה האמריקנית ולקשר החשוב וארוך השנים עם מדינת ישראל והחברה הישראלית בעבר ובהווה. התכנית כוללת סיור לימודי בן עשרה ימים בארצות הברית ומפגש בלתי אמצעי עם יהדות אמריקה, היכרות עם סטודנטים יהודים אמריקנים, אישי ציבור ואקדמיה, ביקור במוזיאונים והרצאות אורח.
ריידר קוואמן
ריידר קוואמן (בנורווגית: Reidar Kvammen; 23 ביולי 1914 – 27 באוקטובר 1998) היה כדורגלן נורווגי ששיחק בקבוצת ויקינג כחלוץ ונחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים של נורווגיה בכל הזמנים.
קוואמן היה הכדורגלן הנורווגי הראשון שהגיע ל-50 הופעות. בסך הכל, הוא שיחק 51 משחקים בין-לאומיים וכבש 17 שערים במדי נבחרת נורווגיה. קוואמן היה חבר בולט בנבחרת שזכתה במדליית הארד הנורווגית באולימפיאדת 1936 וגם שיחק במונדיאל 1938 שנתיים לאחר מכן. בקריירת המועדונים הוא הבקיע 202 שערים, שעד היום הוא עדיין שיא במועדון הכדורגל ויקינג.
אחרי הקריירה שלו כשחקן, קוואמן היה מאמן בקבוצות מולדה, ברין וויקינג.
חיים אישיים
קוואמן נולד בסטוונגר, בנם של הסנדלר רסמוס אנדראס קוואמן וג'אנה קוואמן ועבד כקצין משטרה. הוא התחתן עם אנה מרטה סטיין בשנת 1942. במהלך הכיבוש הגרמני של נורווגיה נשלח קוואמן למחנה ריכוז בפולין הכבושה. הוא נכלא באוגוסט 1943 והוחזק בכלא בסטוונגר, לאחר מכן במחנה הריכוז גריני מאוגוסט עד דצמבר 1943 ואחר כך מחנה הריכוז שטוטהוף עד סוף המלחמה.
האוטוביוגרפיה שלו, 50 ganger på Norges landslag, יצאה לאור בשנת 1949.
שילה ג'קסון לי
שילה ג'קסון לי (באנגלית: Sheila Jackson Lee; נולדה ב-12 בינואר 1950) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-18 של מדינת טקסס, ברציפות מאז 1995. ג'קסון לי, חברת המפלגה הדמוקרטית, מייצגת מחוז בחירה שברובו שוכן מרכז העיר יוסטון.
ביוגרפיה
ג'קסון לי נולד בשם שילה ג'קסון ברובע קווינס שבעיר ניו יורק. הוריה היגרו לארצות הברית מג'מייקה. היא סיימה את לימודיה התיכוניים בבית הספר התיכון "ג'מייקה" שבקווינס. בשנת 1972 השלימה באוניברסיטת ייל לימודי תואר ראשון במדע המדינה, ולאחר מכן קיבלה ב-1975 מאוניברסיטת וירג'יניה את התואר השני שלה במשפטים. היא הייתה חברה באחווה אלפא קפא אלפא.
ג'קסון לי התמודדה, ללא הועיל, שלוש פעמים לכס השיפוט בבתי המשפט המחוזיים בטרם נתמנתה לשופטת עירונית בשנים 1987–1990. לצד סילביה גרסיה, ג'קסון לי מונתה לתפקיד זה בידי ראשת עיריית יוסטון קת'י ווטמייר. ב-1989 זכתה ג'קסון לי בבחירות למועצת עיריית יוסטון, שם כיהנה עד 1994. במועצת העיר סייעה להעביר פקודת בטיחות שדרשה מהורים להרחיק את כלי הנשק שלהם מילדיהם. בנוסף, ג'קסון לי נהגה לעבוד בשעות הקיץ החמות בפארקים עירוניים ובמרכזי בילוי ככלי להילחם בכנופיות רחוב.
ב-1994 התמודדה ג'קסון לי על ייצוג מחוז הקונגרס ה-18 של טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית במהלך הבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית. היא ניצבה בפני נציג המחוז המכהן קרייג וושינגטון, שהיה נתון לביקורת עזה בשל התנגדותו למיזמים אחדים שהיטיבו עם העיר יוסטון. בפריימריז גברה ג'קסון לי על וושינגטון כשגרפה 63% מקולות הבוחרים, בעוד הוא סחף אחריו 37% בלבד מהמצביעים. ניצחונה בבחירות המקדימות סימן את היבחרה הלכה למעשה אל הקונגרס של ארצות הברית, שכן מחוז הקונגרס ה-18 היה ועודנו מעוז דמוקרטי מובהק בעל רוב לאוכלוסייה האפרו-אמריקאית. ביום הבחירות הכלליות גברה על ג'ר'י בורלי, מועמד המפלגה הרפובליקנית, עם 73% מקולות הבוחרים.
ב-3 בינואר 1995 ג'קסון לי הושבעה לתפקידה בקונגרס האמריקאי. בשנים 1996–2008 ג'קסון לי מעולם לא ניצבה בפני התנגדות כלשהי בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית. היא נבחרה מחדש עם לפחות 76% מהקולות בכל מערכת בחירות בין שנים אלה. בבחירות אמצע הכהונה של 2010, לראשונה בקריירה שלה בבית הנבחרים, ג'קסון לי התמודדה מול יריבים בפריימריז הדמוקרטים, אותם ניצחה ביחס של 67%–28%-5%. לפני התכנסות הקונגרס ה-110, בינואר 2007, הייתה ג'קסון לי חברה בוועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל של בית הנבחרים ובוועדת המשנה שלה המפקחת על מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי ועל מדיניות החלל של ארצות הברית. היא חברה בשדולה השחורה בקונגרס. כמו כן, ג'קסון לי ידועה כמי שנוטה לפליטות פה וכמתעמרת בעובדי הסגל שלה.
בשנת 2001 נסעה ג'קסון לי לוועידת האו"ם נגד גזענות בדרבן, שם גיבתה סנקציות בין-לאומיות נגד סודאן. במרוצת השנים קראה ג'קסון לי להידוק יחסי ארצות הברית–ונצואלה, ואף קראה לבחון מחדש את האיסור על מכירת ג'נרל דיינמיקס F-16 פייטינג פלקון לצבא הוונצואלי, איסור שהטילה מחלקת המדינה של ארצות הברית בשל קרבתה של ונצואלה לאיראן ולקובה. ג'קסון לי תומכת בזכויות להט"ב, והצביעה בעד חוקים המעגנים ענישה נגד אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית, ובעד ביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר. בינואר 2011 טענה כי ביטול חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה יהווה הפרה של חוקת ארצות הברית, בתואנה כי החוק חוקתי תחת סעיף המסחר, וכי ביטולו יפר את הן את התיקון החמישי והן את התיקון הארבעה עשר.
LOOK AT I
LOOK AT I הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת דנה לוי שיצא לחנויות ב-10 ביוני 2012.
אודות האלבום
האלבום כולל עשרה שירים בשפה האנגלית והוא נושא את שמו של אחד משיריו. את כל שירי האלבום כתבה, הלחינה ושרה דנה לוי. האלבום הופק בידי לוי בשיתוף עם יונתן דגן מלהקת "J.Viewz" ואורי קליינמן. היא שרה שירים מתוך האלבום במסע הופעות ברחבי ישראל בשנים 2012-2011, בהשתתפות הנגנים יאיר רובין, עמי יעקבס, ניצן אייזנברג, גיורי פוליטי ודרור שם-טוב.
באלבום שיתפה פעולה עם הפסנתרן רוסלן סירוטה, המוזיקאי יוני פוליקר, החצוצרן ארתור קרסנובייב מלהקת "התפוחים" והמתופף איסר טננבאום מלהקת "רוקפור". בכתבה במוסף גלריה של העיתון "הארץ" לוי אפיינה את אופי האלבום בכך:
בכתבה באתר "Mynet" מנה גיא בניוביץ' את LOOK AT I כאלבום הבכורה הטוב של שנת תשע"ב וכאחד מעשרת האלבומים הטובים של השנה.
גיא בניוביץ' כתב על האלבום באתר "כלכליסט":
האלבום ובעיקר השיר Galaxy הושמע רבות ברדיו 88FM.
שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה
שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה (, בראשי תיבות ФСО, אף.אס.או) הוא גוף ממשלתי פדרלי, האחראי לאבטחת אישים בכירים ברוסיה ולאבטחת התשתיות והתקשורת הממשלתית.
השירות נוסד ב-27 במאי 1996 תוך איחוד שירותים אחרים מכוח החוק "על אבטחת המדינה" ומופקד על אבטחת אישים כנשיא רוסיה, ראש ממשלת רוסיה, שרי הממשל, יו"ר מועצת הפדרציה והדומה הממלכתית ובכירי דת כמו הפטריארך של מוסקבה ורוסיה כולה וכן מבנים בעלי חשיבות אסטרטגית, כמו משרדי ממשלה ואחרים.
הארגון נחשב ליורש המינהל הראשי התשיעי בק.ג.ב. הסובייטי, שהפך ב-1991 לשירות הביטחון הנשיאותי שנוהל בידי אלכסנדר קורז'אקוב, ראש האבטחה של בוריס ילצין. ארגון זה היה חלק ממינהל האבטחה הראשי (Главного управления охраны Российской Федерации).
שירות האבטחה הפדרלי נחשב למקבילה הרוסית של היחידה לאבטחת אישים הישראלית ושל השירות החשאי של ארצות הברית.
תולדות אבטחת אישים ברוסיה
ב-1555 גויסו חיילים לשמור על ארמון הצאר וזהו האזכור הראשון ברוסיה לקבוצת אנשים שהתאספו למען מטרת אבטחה על אישים בכירים ברוסיה. ארגון אבטחת אישים במתכונתו המודרנית הוקם לראשונה ב-18 במאי 1811 בתור חיל הפרשים של הוד מעלתו הקיסרי. ב-3 בספטמבר 1881 הוקם ארגון בשם אבטחת הוד מעלתו הקיסרי שהוקם בעקבות רצח הקיסר אלכסנדר השני במרץ אותה שנה. הארגון התקיים עד מרץ 1917 וכלל משמר נחתים, חיל פרשים, פיקוד משטרת הארמון, פיקוח הרכבות, גדוד הרכבות הראשון, ומשמר הארמון.
ב-1917 הוקמה המחלקה המבצעית בצ'ה-קה שעסקה באבטחה והמשיכה להתקיים כמחלקה מבצעית בגפא"ו ובנקוו"ד, בתקופת שלטונו של סטלין המחלקה פוצלה למחלקה 1 - שהייתה אחראית לאבטחת סטלין בלבד ומחלקה 2 - שהופקדה על שאר בכירי המפלגה. ב-18 במרץ 1954 משימת אבטחת אישים הוטלה על המינהל התשיעי הראשון - מינהל 9 בקג"ב. ב-1990 היא הפכה לשירות האבטחה של נשיא ברית המועצות וב-1991 ארגוני האבטחה אוחדו תחת מינהל האבטחה הראשי של הפדרציה הרוסית. עד 1991 עמדו בראש שירות האבטחה גנאדי בשקין וולדימיר רדקובורודי, שהמשיך לעמוד בראש האבטחה הנשיאותית עד מאי 1992.
ב-1993 הוקם שירות הביטחון הנשיאותי של רוסיה שהופקד על אבטחת הנשיא בלבד כשבראשו הועמד אלכסנדר קרז'אקוב. ביולי 1996 מונה יורי קראפיווין לראש שירות הביטחון הנשיאותי ותחת ניהולו אוחד הארגון לתוך שירות האבטחה הפדרלי, שנוסד ב-27 במאי 1996 וכלל בתוכו גם את שירות הביטחון הנשיאותי, משמר הקרמלין ויחידות נוספות.
בשנת 2004 הורחבו סמכויות הארגון וכללו גם תפקידי אבטחת תשתיות לאומיות ותקשורת ממשלתית. בשנת 2018 נוספו לו גם תפקידי מאבק במתקפות האקרים על תשתיות ממשלתיות.
במהלך מגפת הקורונה ברוסיה נודע על התאבדותו של מאבטח במתחם הקרמלין, זאת אחרי שעות עבודה ארוכות, תנאי שירות קשים ואי טיפול בתלונותיו אחרי שאולץ לעבוד 15 שעות ברציפות. הסיפור חשף שחיקה בקרב מאבטחי השירות ומכך שהארגון סובל ממחסור בכוח אדם, בייחוד עם פרוץ המגפה אחרי שמאבטחים רבים שנדבקו בנגיף הוכנסו לבידוד, מה שיצר עומס על שאר מאבטחי השירות. זה מקרה ההתאבדות השני בשירות במהלך השנה, אחרי שב־15 במרץ, צלף בן 24 מהמשמר הנשיאותי נמצא מת במוסקבה: סיבת המוות הייתה פצע ירי בראשו. גופתו נמצאה על ידי מכר שהגיע לבדוק מדוע המנוח לא יצר קשר במשך מספר ימים. ליד גופת הצלף היה אקדח מדגם "אוקה". הלוחם שירת ביחידה הצבאית 11488, בה משרתים צלפים האחראים לאבטחת הנשיא. במקרה נוסף, ב־5 בדצמבר 2019, התקשורת הרוסית דיווחה שקצין השירות איים על מפקדו בנשק לאחר שהאחרון שינה את לוח הזמנים לחופשה שלו. הסכסוך התרחש במחלקת התקשורת המיוחדת והמידע במחוז הפדרלי של וולגה ב־31 באוקטובר 2018.
אנטון פון ארקו ואליי
אנטון פון ארקו ואלי (בגרמנית: Anton Graf von Arco auf Valley; 5 בפברואר 1897 - 29 ביוני 1945) היה אציל גרמני ממוצא יהודי, רוצחו של קורט אייזנר.
המשך חייו וההתנקשות
למרות היותו אוסטרי במוצאו ובאזרחותו, הזדהה ואליי כגרמני שורשי. הוא למד באוניברסיטת מינכן והזדהה בתור לאומן גרמני ובשל מוצאו היה אריסטוקרט, כמו כן אמץ ערכים מלוכנים והכריז על עצמו כאנטישמי למרות היות אמו ממוצא יהודי. בשל כל נסיבות אלו, תעב ואליי את קורט אייזנר, מנהיגה היהודי של Independent Social Democratic Party of Germany ולבסוף התנקש בו. ההתנקשות באה על רקע רצונו של ואליי להראות כי למרות היותו יהודי יש לו ערך אחרי שנדחה מלהצטרף לאגודת תולה. ב-21 בפברואר 1919 ברחוב במינכן, ירה ואלי בפעולת יחיד באייזנר למוות. בעיני בוארים רבים נתפס כעת כגיבור וסטודנטים הכריזו עליו כגיבור. פעולתו גרמה לפעולות תגמול של אנרכיסטים ושל קומוניסטים אשר גרמה להרג של אנשי אצולה. הרצח גרם לבסוף לייסודה של רפובליקה סוציאליסטית בוארית.
אוסייל הררה
ג'ונתן אוסייל הררה מוראלס (בספרדית: Jonathan Ozziel Herrera Morales; נולד ב-23 במאי 2001 בקוליאקאן שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת אטלס מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת מקסיקו.
קריירת מועדונים
הררה גדל במחלקות הנוער של פצ'וקה ואטלס. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אטלס במסגרת ליגת העל המקסיקנית.
קריירה בינלאומית
ב-19 באפריל 2023 ערך הררה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, בתיקו 1-1 נגד נבחרת ארצות הברית במשחק ידידות.
אליפות העולם בקובייה הונגרית
אליפות העולם בקובייה הונגרית (WCA Championships), שמאורגנת על ידי איגוד הקובייה העולמי  (WCA) היא תחרות בינלאומית בפתירה מהירה של הקובייה ההונגרית.
התחרות מתקיימת כל שנתיים בעיר אחרת בעולם, והתחרות האחרונה נערכה במלבורן שבאוסטרליה ונערכה בין ה-11 ל-14 ביולי 2019
אוסייל הררה
קריירה בינלאומית
נכלל בסגל נבחרת מקסיקו לטורניר גביע הזהב 2023.
אליפות העולם בקובייה הונגרית
בתחרות כל מיני אירועים כגון: 3X3 ,2X2 ,4X4, פירמידה (pyraminx), סקיוב (skewb), 3X3 ביד אחת, 3X3 עיוור ועוד.
שלבי התחרות
השלב הראשון הוא המוקדמות, בו משתתפים כולם, ובשלב הגמר משתתפים 16 הראשונים מהמוקדמות.
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה
פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (באנגלית: Golden Globe Award for Best Actress – Motion Picture Drama) הוא פרס גלובוס הזהב הניתן מטעם איגוד העיתונאים הזרים בהוליווד (HFPA) על הופעה יוצאת מן הכלל לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה. הפרס נחשב לאחד המנבאים המדויקים ביותר לפרס אוסקר.
כשנוסד הטקס, הקטגוריה הנוכחית נקראה השחקנית הטובה ביותר בסרט קולנוע. אך קטגוריה זו פוצלה לשנים: השחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה והשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. ב-2005, שונה שמה של הקטגוריה לההופעה הטובה ביותר של שחקנית - סרט דרמה.
נכון ל-2011, השחקניות שזכו הכי הרבה פעמים בפרס היו אינגריד ברגמן וג'יין פונדה שכל אחת מהן זכתה שלוש פעמים. מריל סטריפ מחזיקה במספר הפעמים הגבוה ביותר ששחקנית הייתה מועמדת לפרס עם 12 מועמדויות. קתרין הפבורן מחזיקה במספר הפעמים הגבוה ביותר ששחקנית הייתה מועמדת לפרס אך לא זכתה עם 6 מועמדויות.
נכון ל-2011, 47 פעמים זכו שחקניות ממוצא אמריקאי (כולל שחקניות בעלות אזרחות כפולה, כמו ניקול קידמן ואליזבת טיילור). אחריהן זכו 10 פעמים שחקניות ממוצא בריטי. וופי גולדברג הייתה השחקנית האפרו אמריקאית הראשונה ויחידה עד כה שזכתה בפרס והאלי ברי הייתה השחקנית האפרו אמריקאית היחידה עד כה שהייתה מועמדת לפרס מספר פעמים. בסך הכול, רק שתי שחקניות ששיחקו בסרטים שאינם דוברי אנגלית זכו בפרס; אנוק איימה בסרט הצרפתי "גבר ואישה" (1966) וליב אולמן בסרט השוודי "מהגרים" (1972).
מתוך 68 השחקניות שזכו בפרס עד היום (מרס 2011), 34 מהן זכו לאחר מכן גם בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר שהוענק באותה שנה. האחרונה מביניהן הייתה נטלי פורטמן שזכתה ב-2011 על משחקה בסרט "ברבור שחור".
זוכות ומועמדות
הערה: השחקנית עם הסימן † זכתה באוסקר הערה: השחקנית עם הסימן * הייתה מועמדת לאוסקר
מלכת היופי של ירושלים (ספר)
הספר זכה להצלחה בישראל ובשאר העולם. הוא מכר למעלה מ-200,000 עותקים ותורגם לשפות רבות. הספר הופיע ברשימות רבי-המכר של "ידיעות אחרונות" ו"הארץ" למעלה מ־40 שבועות ברציפות.
בשנת 2014 זכתה ישי לוי בפרס בפרס סטימצקי לסופרים שספריהם הם הנמכרים ביותר מיולי 2013 ועד יוני 2014 (ישי לוי זכתה במקום השני).
בשנת 2021 יצאה סדרת טלוויזיה המבוססת על הספר, בכיכובם של מיכאל אלוני והילה סעדה.
מסגרת העלילה
מלכת היופי של ירושלים הוא סאגה רחבת יריעה שמתחילה בתחילת המאה ה־20 ונגמרת בתחילת שנות ה־70. עלילת הרומן מגוללת את קורותיה של משפחת ארמוזה הירושלמית, משפחה ספניולית שהוטלה עליה קללה: בנות המשפחה זה ארבעה דורות נשואות לבעלים שלא אוהבים אותן.( מלבד רחליקה ומואיז ובקי ואלי כהן היפה)
מרקדה, אמו של גבריאל יפה התואר, שבעצמה לא זכתה לאהבה מבעלה, חיתנה אותו עם רוזה היתומה המכוערת כעונש על שהתאהב באשכנזייה, וגזרה על שניהם לחיות חיים שלמים ללא אהבה.
בתה של לונה, גבריאלה, שמנקודת מבטה מסופר הסיפור המשפחתי, מקווה להימלט מהקארמה המשפחתית.ומגלה תחילה על הקללה מסבתה רוזה. ואחרי שסבתא רוזה נפטרה ממשיכה לספר את הסיפור אלגרה דודתה הזקנה של לונה.
הספר בוחן את דרכן של שלוש הבנות במציאת בני זוג ובהקמת משפחה ומגלה שדווקא לונה היפהפייה, שהייתה מוקפת באינספור מחזרים, נידונה שלא באשמתה לחיים ללא אהבה. גם כאשר מציגה המחברת את גיבורות הספר כקורבנות, עדיין הספר מציג דמויות עשירות שפועלות מתוך המצב שנכפה עליהן. למרות גזירת הגורל יש להן יד ורגל בעיצוב עלילות חייהן.
העלילה הכרונולוגית של הספר שלובה באירועים מימי השלטון הטורקי בתקופה העות'מאנית בארץ ישראל ולאחר מכן באירועים ממלחמת העצמאות, בסצינות המתארות את חיי היומיום בירושלים ובטיפוסים ירושלמיים, וכוללת גם משפטים בלאדינו.
פרסים
בשנת 2013, ארבעה חודשים מיום צאתו של הספר, הוא זכה באות "ספר זהב" על מכירת 20,000 עותקים ובמרץ 2014 זכה הספר באות "ספר פלטינה" על מכירת 40,000 עותקים.
בשנת 2014 זכתה ישי לוי בפרס בפרס סטימצקי לסופרים שספריהם הם הנמכרים ביותר מיולי 2013 ועד יוני 2014 (ישי לוי זכתה במקום השני). מנכ"לית רשת סטימצקי, איריס בראל, אמרה: "אני גאה להמשיך את המסורת של פרס סטימצקי לסופרים זו השנה השלישית ברציפות. (...) אין תחליף ליצירה הכתובה. גם השנה אנו גאים להעניק את הפרס לסופרי המקור שמכרו הכי הרבה ספרים בשנה האחרונה".
בעקבות ההצלחה הקופתית של הספר התפתחה תעשייה סביבו הכוללת הרצאות, סיורים בירושלים, מחזה שעתיד לראות אור ונכתב על ידי ישי לוי בשיתוף עם הבמאי צדי צרפתי וסרט קולנוע שעתיד לצאת לאקרנים עליו עובדת ישי לוי בשיתוף עם מפיק הסרטים ובעלה לשעבר מיכאל שרפשטיין.
אומברטוס ארגירוס
אומברטוס ארגירוס (ביוונית: Ουμβέρτος Αργυρός, 1882 קוואלה – 12 במאי 1963 אתונה) היה צייר יווני.
ביוגרפיה
אומברטוס ארגירוס נולד בקוואלה (אז בתחומי האימפריה העות'מאנית). הוא למד ציור באתונה וסיים את הלימודים בשנת 1904 בהצטיינות.
בשנת 1906 הוא נסע למינכן וקיבל מלגה להמשך לימודים. הוא היה תלמיד של לודוויג פון לופץ והתגורר במינכן 23 שנים.
בשנת 1929 ארגירוס מונה לפרופסור בבית הספר לאמנויות יפות באתונה ובהמשך היה סגן מנהל ומנהל בית הספר. הוא עבד בבית הספר עד לשנת 1953. רבים מציירי יוון לרבות אסאדור בחריאן למדו אצלו.
אומברטוס ארגירוס השתתף בתערוכות רבות ברחבי העולם. בשנים 1934 ו-1936 הוא הציג בביאנלה של ונציה. עבודות שלו מוצגות בגלריה הלאומית באתונה.
במהלך מלחמת איטליה–יוון הוא מונה לצייר רשמי ובעקבות סיורים באזור הלחימה צייר 32 תמונות. הם מוצגות כיום במוזיאון המלחמה באתונה.
בשנת 1952 הוא קיבל עיטור מהאקדמיה למדעים של יוון ובשנת 1959 התקבל כחבר באקדמיה.
הנרי ג'ון סמית
הנרי ג'ון סטפן סמית (באנגלית: Henry John Stephen Smith; 2 בנובמבר 1826 – 9 בפברואר 1883) היה מתמטיקאי בריטי ואסטרונום חובב הזכור בעיקר בשל עבודתו בתורת המספרים, שכללה תוצאות על מחלקים אלמנטריים, תבניות ריבועיות ואת נוסחת סמית-מינקובסקי-זייגל. בעבודתו על פונקציית סכום הריבועים (rk(n מ-1859 ו-1865, הוא תיאר שיטה כללית לקבוע את מספר ההצגות של מספר טבעי כסכום של מספר שרירותי k של ריבועים. בייחוד, הוא מצא נוסחאות מפורשות לפונקציית סכום הריבועים במקרים של 5 ו-7 ריבועים. עבודתו על פונקציית סכום הריבועים הכללית הייתה פורצת דרך במיוחד, ותוארה על ידי המתמטיקאי ג'יימס גליישר כהתקדמות הגדולה ביותר בתאוריה של תבניות ריבועיות מאז פרסום מחקרים אריתמטיים של גאוס ב-1801 ועד לזמנו של סמית.
בתורת המטריצות הוא זכור בשל צורת סמית של מטריצה. בעבודתו על אינטגרל רימן, סמית היה הראשון לתאר את קבוצת קנטור.
פרנצ'ישק קוסטז'בסקי
פרנצ'ישק קוסטז'בסקי (בפולנית: Franciszek Kostrzewski; 19 באפריל 1826 – 30 בספטמבר 1911) היה צייר ריאליסטי וז'אנרי פולני, מאייר, קריקטוריסט, קריקטוריסט סאטירי.
משפחה
הוא היה בנו של פרנצ'ישק, עובד מדינה, שעבד באחד הארמונות האצילים שנמצאים ברחוב קרולבסקה בוורשה. בשנת 1854 הוא התחתן עם לוצ'ינה לבית לוקובסקי. אשתו של האמן נפטרה בשנת 1871. קוסטרבסקי לא התחתן שוב. נולדו לו שלושה ילדים מנישואיו עם לוצ'ינה - שתי בנות ובן, סטניסלב, שהפך לצייר.
קורות חיים
פרנצ'ישק קוסטז'בסקי תיאר את חייו ב"פאמינטניק" שפורסם בוורשה בשנת 1891.
הוא נקבר בבית העלמין בפוואצקי.
קריירה אמנותית
בשנת 1856 עשה מסע אמנותי בן כמה חודשים דרך גרמניה לפריז. לאחר שחזר לפולין בשנת 1856, החל בפעילות האיור שלו, בשנת 1870 לאחר שנטש כמעט לחלוטין את הציור. האיורים שלו פורסמו במגזינים של ורשה-Tygodnik Ilustrowany, Kłosy, Musze, Wędrowiec ואחרים. הוא גם אייר ספרים.
פרנצ'ישק קוסטז'בסקי הוא מחברו של אחד מספרי הקומיקס הפולניים הוותיקים ביותר. סיפור כזה היה "היסטוריה ג'דינאצ'קה ב -32 תמונות", שהפרק הראשון שלו הופיע בגיליון השלישי של "Tygodnik Ilustrowany" ב-3 באוקטובר 1859. פרקים של ההיסטוריה של "ג'דינאצ'קה" הופיעו גם במספרים 5, 7, 10 ו-11 משנת 1859. סדרת תמונות דומה היא "היסטוריה ג'דינאצקה ב -22 תמונות", שפורסמה במספרים 24, 26, 28, 29 ו-30 משנת 1860. בשנים שלאחר מכן הופיעו גם הקומיקסים של קוסטרבסקי ב"קלוסי".
הגבירה משאלוט (ציור)
הגבירה משאלוט (באנגלית: The Lady of Shalott) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר האנגלי ג'ון ויליאם ווטרהאוס, שנוצר בשנת 1888. בציור מתוארת הפואמה של אלפרד טניסון בעלת השם הזהה לציור משנת 1832. ווטרהאוס צייר שלוש גרסאות של היצירה, האחרות נוצרו בשנים 1894 ו-1915. הגבירה משאלוט היא יצירתו המפורסמת ביותר של ווטרהאוס, והיא ניחנת בסגנון האחווה הפרה-רפאליטית על אף שהיא התפרקה עשורים קודם לכן. בשנת 1894, היצירה נתרמה לציבור על ידי סר, והיא מוצגת לרוב במוזיאון טייט שבלונדון.
אודות היצירה
הציור מתאר את סיפורו של אלפרד טניסון "הגבירה משאלוט". על הגבירה מסיפור הוטלה קללה שאוסרת עליה לצאת מביתה או אפילו להסתכל ישירות דרך החלון. הדרך היחידה שלה להביט בעולם היא דרך מראה. הגבירה החלה לסרוג את הנוף שהיא רואה בהשתקפות של החלון במראה. בהזדמנות מסוימת הגבירה מפרה את הקללה ומסתכלת מבעד לחלון. לאחר מכן, היא מחליטה לעזוב את הטירה. בציור ניתן לראות את הגבירה יושבת בסירה ומביטה לאופק.
בקדמת הסירה ישנם צלב ומנורת לילה, ולידם נירות המסמלים את החיים. שני נירות כבויים, ואחד עתיד להיכבות, מה שמסמל את הקרבה למוות. היבט חשוב ביצירה הוא התיאור הריאליסטי שניכר בשמלתה של הגבירה בוהקת בלבן באופן שמודגש על הרקע בגוונים כהים, בתווי פניה העצובים של הגבירה וכדומה.
דרך ההולכים
דרך ההולכים היא טיילת שהוקמה בשכונת פסגת זאב שבירושלים על תוואי הנסיגה ההיסטורי של היישוב העברי מצפון לירושלים בתש"ח (1948). טיילת 'דֶּרֶך הָהוֹלְכִים' מבקשת להנציח ולהזכיר את המסע הלילי לעבר הר הצופים. הטיילת מקשרת את צומת הרחובות עמיחי פיגלין עם רחוב מוסא פלד, וממשיכה לעבר מפגש הרחובות משה לוי ושמחה הולצברג, אורכה כ-500 מ' והיא מספרת סיפור היסטורי שהתרחש בשטח בפסגת זאב בימי הקמת המדינה.
רקע
במלחמת העצמאות היו מצפון לירושלים שני יישובים, המושב עטרות (10 ק"מ מצפון לעיר) ובו כ-45 משפחות שהתפרנסו מחקלאות והשתייך לארגון "תנועת המושבים". בסמוך לו היה הכפר העברי נווה יעקב (5 ק"מ מהעיר) ובו כ-40 משפחות שאף הם התפרנסו מחקלאות והשתייכו למזרחי הצעיר. עטרות הייתה קיימת 28 שנים ונווה יעקב 25.
פינוי עטרות
ביום שישי ה' באייר (14 במאי 1948) – יום הכרזת המדינה, קבלו מגיני עטרות בהלם את פקודת פינוי היישוב. עם קבלת הודעת הפינוי. מפקד המקום כינס את התושבים שנשארו לטפל במשק החי וארבעים החיילים שהיו עימו והתארגנו לעזיבה. התושבים השמידו רכוש, מיקשו את הבתים, קברו את ספרי התורה, הניחו מזון לפרות, לתרנגולים ולכלבים, אספו חפצים בודדים שיכלו לשאת עימם ויצאו במסע לילי רגלי מזרחה כשהם עוקפים את הכפר א-רם ומשם לעבר נווה יעקב. אנשי נווה יעקב ידעו על בואם ויצאו לקראתם. ביום שבת בבוקר, ו' באייר תש"ח (15 במאי 1948), הם צפו מנווה יעקב לעבר עטרות וראו את הערבים נכנסים ליישוב, בוזזים מכל הבא ליד ושורפים את השאר. כך הגיעה לקיצה ההתיישבות של 28 שנים במושב עטרות.