cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ריפ סיטי רמיקס
היסטוריה
ב-26 באפריל 2023 הודיעה פורטלנד טרייל בלייזרס, אחת משתי קבוצות ה-NBA ללא קבוצת מילואים בליגת הפיתוח (יחד עם פיניקס סאנס), שתשיק קבוצה בליגה לעונת 2023/24. ב-15 ביוני מונה ג'ים מורן למאמן הקבוצה הראשון. ב-26 ביוני נחשפו הלוגו ושם הקבוצה, ריפ סיטי רמיקס. השם ריפ סיטי הוא כינוי לעיר פורטלנד שנטבע על ידי שדרנה של פורטלנד טרייל בלייזרס בעונתה הראשונה,, לאחר סל של ג'ים בארנט מול הלוס אנג'לס לייקרס. השם רמיקס מתייחס לגיוון של העיר, בהיותה של פורטלנד עיר בעלת מיעוטים אפרו-אמריקאים, היספנים, אסייתים ומוסלמים.
טופאש שאהין
טופאש שאהין (בטורקית: Tofaş Şahin) היא מכונית משפחתית, 4 דלתות סדאן, 5 מושבים, אשר יוצרה במצרים על ידי יצרנית הרכב המצרית נסר, בין השנים 1981–2010.
בנוסף יוצר דגם ה-"טופאש שאהין" בטורקיה ובאתיופיה.
טופאש שאהין
דגם ה-"טופאש שאהין" יוצר בטורקיה על ידי יצרן הרכב הטורקי "TOFAŞ Türk Otomobil Fabrikası A.Ş", ברישיון קונצרן הרכב האיטלקי פיאט.
דגם ה-"טופאש שאהין" התבסס על דגם "פיאט 131".
בטורקיה יוצר הדגם, בנוסף לגרסת הסדאן, בגרסת סטיישן "Tofas Kartal".
אברהם אבלי קוסובסקי
רבי אברהם אבלי קוסובסקי (קאסאווסקי, בכתיב אשכנזי; ה'תקמ"ז, 1787 בערך – י' בטבת ה'תרנ"ה, 1895) היה מרבני ירושלים במאה ה-19, ושימש כאב בית דין בעיר.
קורות חייו
נולד לרב מ' יהושע בן שלמה קוסובסקי, מקור המשפחה הוא כנראה בעיר קוסובה בבלארוס. ישנה מסורת העוברת במשפחה, שמקור המשפחה ממשפחת הדיין מגולי ספרד, וכן החזיק בידו כתב יוחסין עד לדון יצחק אברבנאל. נשא אשה באירופה בשם שיינא. שימש כאב"ד בעיר וולקוביסק בבלארוס (מחוז הורדנא ), במשך כ-40 שנה . מסופר שפגש בר' משה, בנו של האדמו"ר הזקן מחב"ד, התיידד עמו והבטיחו שזרעם ינשאו זה לזה.
בשנת תרט"ז (1856) כבר הגיע לירושלים. שימש כאב"ד בבית דין הגדול בחורבת ר' יהודה החסיד, בבית הדין של הרב משה יהודה ליב מקוטנא (בעל הזית רענן). לקח חלק בהתפתחות ישיבת עץ חיים, והחל משנת תרכ"ב שימש בה כמשגיח ובוחן. בי"ב באדר ב' תרכ"ב הוא נבחר כאחד מ-22 "מתעסקים וגבאים" לניהול "עץ חיים". היה ידוע כמתמיד ובקי בכל חדרי התורה, נגלה ונסתר, והיה מכונה "גאוני'שר למדן". בהיותו בירושלים עמד בקשרים טובים עם רבי אלעזר מנחם מנדל בידרמן, האדמו"ר השלישי לחסידות לעלוב, ולמד עמו יחד בבית הכנסת החורבה. מסופר עליו שהקפיד בחג הסוכות שלא לצאת מסוכתו כלל, ואפילו את התפילות היה עושה במנין בתוך סוכתו. המקום היחיד שאליו הסכים ללכת בחג היה לסוכת של הרבי מלעלוב, כדי לדבר איתו בדברי תורה.
נתן שיעורים לציבור בבית הכנסת החורבה. היה נוהג בצניעות יתירה וברח מן הכבוד. לא חתם על כרוזים, ומיעט מאוד בדיבור. התפלל בנוסח ספרד למרות מוצאו הליטאי, והסביר שהוא מצאצאי דון יצחק אברבנאל הספרדי. בכל זאת נהג להתפלל בבית הכנסת החורבה ולא עם החסידים שהתפללו בנוסח ספרד, מכיוון שידע שהחסידים מהדרים אחר הצדיקים ומבקשים מהם ברכות, וברח מהכבוד.
אשתו הראשונה נפטרה והוא קרוב לגיל 60. נשא לאשה שנייה את מרת העטיל הענע בת הרב משה זאב פיינשטיין, נכדו של רבי מאיר מאפטא, וצאצא לר' מנימאועסטע תלמיד החתם סופר. העטיל הענע הייתה אז גרושה בת 30 שנה, שלא מצאה את זווגה, והרב הבטיח לה שיזכו להכניס את ילדיהם לחופה, ואכן כך היה. הרב קוסובסקי נפטר מעל גיל 105 ונקבר בהר הזיתים בירושלים ב"חלקת הרבנים", שם נקברו רבנים אשר פעלו למען ת"ת וישיבת עץ חיים. בפנקס חברה קדישא נכתב עליו: "הרה"ג הזקן ושׂבע ימים יותר ממאה שנה שוקד בתורה ועבודה וסבל יסורי עניות כל ימיו".
על מצבתו בהר הזיתים נכתב (ושמו 'אברהם' חתום בראשי השורות): הרב הגדול,
אהוב ורצוי, צדיק יסוד עולם,
באור תורתו הופיע כל נעלם,
רב ורבנן העמיד תלמידים
הרבה לעשות חיל בלימודים
מו"ר הרב הגאון ר' אברהם אבלי מוואלקאוויסק, בהרב הגאון מ' יהושע זצ"ל
צאצאיו
מאשתו הראשונה:
בתו חנה נולדה לו כנראה עוד באירופה (נפ' תרע"ו), נישאה למרדכי בן שמעון טורצקי (נפ' תר"ע). להם נולד בפולין הרב חיים טורצקי (נפ' 1951) שנישא למרים, ועלו לארץ ישראל מסלונים. נכדם של מרדכי וחנה הוא הרב אברהם אבא טורצקי (נפטר בשנת 1971).
שתי בנות נוספות, ברכה ואלטה נזכרו במרשם האוכלוסין של מונטיפיורי בשנת 1975, לאשתו שיינא.
ילדיו מאשתו השנייה, העטיל הענע בת הרב משה פיינשטין :
בתו חוה סימא (1944-1862 ) נישאה לרב שלום לייב איזנבאך (נפ' 1918), מחבר ספר באר יצחק על סדר קדשים ותכלת מרדכי על טהרות. הנין שלהם הוא הרב נתנאל ספרין, האדמו"ר מקומארנא.
בתו מרים רחל ( 1865–1926), נישאה לרב יעקב גרונר (נולד 1868, נפטר כ"א בכסליו תשי"א ), מחבר ספר זכרון יעקב. הרב ישראל גרוסמן הוא הנין שלה. נורתה ונרצחה על ידי ערבי בט' במרחשון.
הקשר עם משפחת קוסובסקי שחור
הרב שאול קוסובסקי אביו של הרב יצחק קוסובסקי, רבה של יוהנסבורג, שייך במקור למשפחת שחור. השם קוסובסקי נוסף לשם משפחתו מאחר שבצעירותו בהיותו נער, ביקש להתחמק מגזירת הגיוס ברוסיה. לשם כך הוא אומץ על ידי זוג אנשים מבוגרים ונרשם כבנם וקיבל את שם משפחתם קוסובסקי. יש לשער שבני זוג אלו הם הרב אברהם אבלי ואשתו הראשונה.
Honest Reporting
Honest Reporting הידוע גם בשמות HonestReporting או honestreporting.com) הוא ארגון לא-ממשלתי העוסק בביקורת התקשורת על מה שהוא תופס כהטיה כנגד ישראל. לארגון יש שלוחות בארצות הברית, הממלכה המאוחדת, קנדה, וישראל. מבקרי הארגון טוענים שהוא משתמש בטקטיקות כפייתיות כדי להשתיק ביקורת על המדיניות של ממשלת ישראל וכן שהוא שופר של ההסברה הישראלית.
היסטוריה
ארגון HonestReporting (להלן HR) נוסד על ידי סטודנטים בריטים בשנת 2000, עם פרוץ האינתיפאדה השנייה בה נהרגו כ-1000 ישראלים בפיגועי טרור פלסטיניים וכ-4000 פלסטינים בפעולות צה"ל. המשימה המוצהרת של HR היא לחשוף את מה שחבריו תופסים כהטיה כנגד ישראל בתקשורת המערבית. לפי האתר הרשמי האירוע המכונן שגרם להקמת הארגון היה פרשת תמונת טוביה גרוסמן בה תמונה של נער יהודי מארצות הברית זב דם ושוטר ישראלי שהציל אותו מלינץ' בידי מתפרעים פלסטינים תוארה על ידי Associated Press כתמונה בה שוטר ישראלי תוקף נער פלסטיני. בסופו של דבר פורסמה הבהרה המתקנת את הכיתוב השגוי ומפרטת את האמת לגבי התמונה.
ב-2003 נוסד HonestReporting Canada (להלן HRC) כ"ארגון עצמאי, ללא מטרות רווח" שיושב בטורונטו, קנדה.
במרץ 2003 היה HR מבין הראשונים לחשוף את פרשת הכיתוב השגוי בתמונות שהפיצו חברי תנועת הסולידריות הבינלאומית (ISM) בנוגע למותה של רייצ'ל קורי בתאונה עם דחפור די-9 בשירות צה"ל: חברי ISM הפיצו תמונה של קורי מול הדחפור בה היא נראית בבירור למפעיל ונטען שצולמה מספר דקות לפני שנדרסה. כאשר HR השוו זאת לתמונה של קורי כמה דקות אחרי שנפגעה, הם הסיקו לפי ההבדלים בדחפורים ובשמיים, שהתמונות לא צולמו בסמיכות זו לזו. בעקבות החשיפה ומכתבים ששלח HR, סוכנויות הידיעות הוציאו תיקונים ו-ISM נאלצו להודות שתמונת "הלפני" צולמה מספר שעות לפני התקרית ולא בסמוך לה. מאוחר יותר פרסם HR מאמר על כל התקרית, ובו פורסמו חלק ממסקנות תחקיר צה"ל שקבע על סמך עדויות ובדיקת פוליגרף שנהג הדחפור לא ראה את קורי, ושהיא לא נדרסה על ידי הדחפור אלא נהרגה מחתיכת בטון שדחף הדחפור ונפל על חלק גופה העליון.
בפברואר 2006 קיבל HR "מעמד של ארגון צדקה עצמאי בישראל כדי להשלים את מעמדו בארצות הברית וקנדה."
במרץ 2006, נוסד HonestReporting UK (להלן HRUK) בבריטניה בידי שני בריטים ששהו בחו"ל, המנהל ג'ו היימס (Joe Hyams) והעורך הבכיר סיימון פלוסקר (Simon Plosker). ארגון HRUK שואף לקבל מעמד של ארגון צדקה רשום בבריטניה.
ב-2011 פרסם סיימון פלוסקר באתר HR מאמר מערכת, בו הוא מתאר את הממלכה המאוחדת כמרכז של "פעילות אנטי-ישראלית והתקפה על הלגיטימיות של ישראל" שמעודדת BDS והאשים את רוב כלי התקשורת בבריטניה, בפרט ה-BBC והגארדיאן, בהטיה אנטי-ישראלית ואף בעוינות גלויה נגדה. מאמר זה הוא התחלה של מאמץ מרוכז של HR ו-HRUK בזירה הבריטית, במטרה לצמצם את ההטיה כנגד ישראל ולדאוג לסיקור הוגן ומאוזן של הסכסוך הישראלי-פלסטיני, כמו כן להילחם בדה-לגיטימציה כנגד ישראל.
משימה
המשימה של HR, כפי שהוא מצהיר עליה היא: לפי HR, מאז שנת 2000 הוא "קידם מאות התנצלויות, משיכת טענות ותיקונים מכלי חדשות" ושמאמציו "משנים את פני התקשורת והדיווחים על ישראל ברחבי העולם". HR מגדיר את עצמו כ"ארגון המוקדש להגן על ישראל מפני דעות קדומות בתקשורת" ש"מטרתו לספק כלים חינוכיים ומקורות לכל מי שרוצה להגן על ישראל."
פעילות
ארגון HR עוסק בביקורת התקשורת ובניתוח ידיעות העוסקות בסכסוך הישראלי-פלסטיני. כאשר הוא מגלה ידיעה בה ישראל מוצגת באופן לא הוגן או כוללת מידע שגוי, הוא פועל לתיקונה ולהפצת האמת לגביה בקרב הציבור.
ארגון HR מפרסם באתרו ומפיץ דרך האינטרנט ידיעות לגבי פרסומים ותמונות בתקשורת שלטענתם מציגים את ישראל באופן לא הוגן ו/או כוללים סילופים ומידע שגוי, ובהן תוכן הפרסום המקורי והאמת לגביו. בנוסף, פונה HR לכלי התקשורת השונים בדרישות שיפרסמו הבהרות, תיקונים או התנצלות במקרה שפרסמו ידיעה שגויה לגבי ישראל.
מדי שנה מפרסם האתר את מצעד "פרסי הסיקור הלא הוגן" (Dishonest Reporting Awards) בו הוא בוחר בכלי תקשורת שבלטו במיוחד בסיקור אנטי-ישראלי, לא הוגן, לא מאוזן או עם מידע שגוי.
בנוסף לכך, הפיק HR סרט תיעודי הדן בסכסוך הישראלי-ערבי בשיתוף קרן קלריון. הסרט נקרא "חסרי מנוח: המאבק לשלום במזרח התיכון" (Relentless: The Struggle for Peace in the Middle East). סרט נוסף שהפיק אותו צוות הוא "אובססיה: מלחמתו של האסלאם הרדיקלי כנגד המערב" (Obsession: Radical Islam's War Against the West). כמו כן HR מפיק ומפיץ סרטוני וידאו בהם What Really Happened? העוסק בפרשת מוחמד א-דורה. ל-HR ערוץ ביוטיוב ובו סרטוני הסברה, חלקם מופצים דרך פודקאסטים.
ביקורת
HR מואשם על ידי מבקריו בהצגת טענות לא מדויקות, מעוותות ומטעות. במאמר שפרסם רוברט פיסק בעיתון אינדיפנדנט, הוא טען שקוראים של HR שולחים מכתבי שנאה כנגד כותבים שאת נקודת המבט שלהם הם לא אוהבים, בהתבסס על מידע מוטעה ושגוי. בתגובה פרסם HR מאמרים ביקורתיים על פיסק באתרם. ארגון HR, כאשר חושף הטיה בתקשורת, מבקש פשוט מקוראיו "לשלוח את הערותיכם ל-<שם כלי התקשורת> - וזכרו לכלול את הכתובת שלכם ומספר הטלפון אם אתם רוצים שיפרסמו את תגובתכם."
ג'ורג' ברס, הכותב עבור Freedom From Religion Foundation (קרן החופש מדת), ביקר את HR כעוסקים ב"תעמולה ישראלית".
המגזין American Journalism Review ביקר את HR:
Honest Reporting Canada
HonestReporting Canada (להלן HRC) הוא השלוחה הקנדית של HR. הוא עוקב אחר התקשורת הקנדית וסיקורה את ישראל והמזרח התיכון כדי לקדם "דיווח מאוזן, מדויק ולא מוטה" על ישראל.
HRC הוקם ב-2003 כארגון עצמאי ללא מטרות רווח בטורונטו, קנדה. באפריל 2008 פתח HRC משרדים במונטריאול, דבר שהעניק להם מעמד לאומי ודו-לשוני. HRC מתכנן להרחיב את פעילותו ואת סניפיו לערים גדולות נוספות בקנדה, ולהרחיב את פעילותו למעקב אחרי מאמרים אקדמיים ומאמרי סטודנטים בקמפוסים ובאוניברסיטאות העוסקים בסכסוך הישראלי-ערבי.
המנהל בפועל של HRC הוא מייק פגלמן ועוזר המנהל הוא פול אגוסטון. חבר הפרלמנט השמרן והשר פיטר קנט היה חבר במועצת המנהלים של HRC.
צ'ידוזי אווזיים
צ'ידוזי אווזיים (באנגלית: Chidozie Awaziem; נולד ב-1 בינואר 1997) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת הבלם בהיידוק ספליט, בהשאלה מבואבישטה.
קריירה
אווזיים התחיל את הקריירה שלו בקבוצת נערים מקומית ובגיל 17 הצטרף לפורטו וכעבור שנה התחיל לשחק במדי קבוצת המילואים בליגה הפורטוגזית השנייה.
ב-27 בינואר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה שלו בקבוצה הראשית בניצחון 0–2 נגד פיירנסה.
בקיץ הושאל לנאנט מליגת העל הצרפתית עד לסיום העונה, על מנת לצבור דקות משחק.
ב-22 בינואר 2019 אווזים הושאל לריזספור. ב-15 באוגוסט 2019 הושאל ללגנס הספרדית לעונה אחת.
ב-5 בספטמבר 2020, אווזים הושאל לבואבישטה. בתום העונה שוחרר מפורטו ועבר לבואבישטה, ממנה הושאל לאלניהספור הטורקית. ב-2 באוגוסט 2022 הושאל להיידוק ספליט
קריירה בינלאומית
במאי זומן לראשונה לסגל נבחרת ניגריה לקראת משחקי הידידות נגד  ו. ב-1 ביוני 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–3 נגד.
רשימה של חיבורים פילוסופיים
זוהי רשימה של חיבורים פילוסופיים, המאורגנים על פי תקופות ועל פי תחום. כמה סיבות להופעת חיבור ברשימה:
פילוסופיה הודית
Thirukkural
הקרקס של מיקי
הקרקס של מיקי (באנגלית: Mickey's Circus) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי משנת 1936 שהופק על ידי וולט דיסני הפקות והופץ על ידי יונייטד ארטיסטס. הסרט בוים על ידי בן שרפסטין והונפש בידי האנימטורים מילט קאהל, פרנק תומאס, אל אוגסטר, שמוס קולהאן וארול גריי. זהו הסרט הקצר ה-87 בסדרת סרטי "מיקי מאוס" שיצאו לאקרנים והשמיני באותה שנה.
למרות שהוא נקרא "הקרקס של מיקי", הסרט מציג בעיקר את דונלד דאק; עם זאת, מיקי מאוס כן מופיע בהתחלה ובסוף. כמו כן מוצגים שלישיית אריות ים מאולפים, גור אריה ים צעיר וקהל מלא בילדים.
עלילה
מיקי מאוס מארח מופע צדקה לקבוצת יתומים בקרקס בהשתתפות דונלד דאק ושלישיית אריות ים. לאחר שמיקי מציג את אמני הקרקס, המופע מתחיל. דונלד נכנס לזירה ועד מהרה הוא נרמס על ידי אריות הים וגור אריה ים צעיר שנכנסים אחריו. המערכה הראשונה היא להטוטנות, בה אריות הים ודונלד מלהטטים עם כדורים שנוחתים על אפם. כשהפעלול מסתיים, אריות הים מתחננים בפני דונלד שיאכיל אותם, משליכים את הכדורים ומצביעים על הלוע שלהם. כשדונלד בא להאכיל את אריה הים האחרון, הגור גונב את הדג לעצמו. תוצאת המשיכת חבל בין השניים מסתיימת באריות הים נאבקים על הדג ורמסים שוב את דונלד. המערכה הבאה היא נגינה בעוגב, אך אריה הים אינו מצליח לעשות זאת כראוי. הגור מתערב וממנגן את מנגינת "יאנקי דודל" במקום, ובכל זאת הקהל מריע לו. הגור מסיח את דעתו של דונלד עד לנקודה שבה דונלד מאבד את עשתונותיו, מנסה לתקוף את הגור ונתקע בתוך תוף, בעוד קהל היתומים לועגים ומחקים אותו. עם זאת, דונלד מחזיר לידיו את השליטה על ידי הרחקת אריות הים מסלסלת הדגים באמצעות יריות באקדח שלו.
כתוצאה מכן, אריות הים מסרבים להמשיך להופיע אלא אם כן יאכילו אותם קודם. כשדונלד מוציא דג מתוך הסלסלה, אריה הים מנגן את המנגינה במהירות הבזק. אריות הים שוב נלחמים על הדג, הורסים את העוגב ומתעלמים מדונלד לחלוטין. הגור שוב גונב את הדג ודונלד דולק אחריו; המרדף מסתיים כשדונלד נכנס אחרי הגור לתוך פי התותח. מיקי, מנסה לבקש מהם לצאת משם, נדחף פנימה על ידי היתומים, בעוד מספר יתומים אחרים משחררים את גור אריה הים מהקצה השני. הילדים יורים בתותח, מיירטים את מיקי ודונלד אל על וכתוצאה מכך מיקי נוחת על חבל דק ודונלד נתלה על קרס בעודו בתוך סלסלת הדגים. כאשר אחד היתומים חותך את החבל המחזיק את דונלד, האחרון נופל ונוחת על אופניים איתם הוא רוכב על החבל הדק שמיקי מתקשה לא ליפול ממנו. מספר מקהל היתומים משמן את החבל, מה שגורם לאופניו של דונלד להחליק על החבל הלוך ושוב. השיא מגיע כאשר היתומים מגבירים את מתח החשמל, המחשמל את מיקי ודונלד ומפצל את האופניים (והחבל) לשניים, מה שגורם למיקי ודונלד ליפול. השניים נוחתים במיכל מים ולאחר שהגור משליך דג לתוך פיו של דונלד, הסרט מסתיים באריות הים מכים את מיקי ודונלד בעודם נאבקים על דג.
הפקה
בספרו "Hollywood Cartoons: American Animation in Its Golden Age", היסטוריון ההנפשה מייקל ברייר דן על הסרט ומציין שוולט דיסני ביקש מהאנימטורים שיתנו לאריות הים אישיות ואף שאף שאישיותו של דונלד דאק לא תהיה חד ממדית, שלא להסתמך רק על כך שהברווז יתעצבן.
למרות ששום אנימטורים לא קיבלו קרדיט על הסרט, דווח כי מילט קאהל, וולפגנג ריית'רמן, ברנרד וולף, פרנק תומאס, פרד ספנסר, שיימוס קולהאן, פרנק קלינג, דון פטרסון, סיי יאנג, לארי קלמונס, ג'ק האנה, צ'אק קאוץ', דיק ויליאמס, אל אוגסטר, אדי סטריקלנד, ג'ים אלגר, מרווין וודוורד, ג'ון מקמנוס ומילט שפר עבדו על סרט זה.
ואני קורא לך
ואני קורא לך הוא אלבומו השביעי של הזמר אייל גולן אשר יצא לאור ב-18 באוגוסט 2002.
את מרבית שירי האלבום כתב והלחין ארקדי דוכין, אך השתתפו בכתיבה ובהלחנה גם שלמה ארצי, מיכה שטרית, ירון כהן ודני שושן. דוכין גם ביצע עם גולן באלבום את הדואט "תחזרי" שכתב והלחין שלמה ארצי. מלבד שיר הנושא, בלטו עוד באלבום: "אלוהיי", "האור שבעיניים", ו"ים פרחים" שהיה ביצוע מחודש לשיר של תמיר אלקיים.
בתחילה, העיבודים וההפקה המוזיקלית של האלבום הופקדו בידיו של ארקדי דוכין, אך לאחר שהוקלטו 3 שירים, החליטו גולן ואמרגנו ישי בן צור להחליף את דוכין ביעקב למאי, מחשש שהעיבודים לא יקלעו לטעם הקהל המזרחי.
האלבום נמכר בכ-100,000 עותקים והגיע למעמד של "אלבום פלטינה".
Kof-K
Kof-K (כ-K) היא סוכנות לכשרות, הממוקמת בטינק, ניו ג'רזי, אשר יהודים אורתודוקסים רבים ברחבי העולם סומכים עליה בהשגחה על כשרות. היא אחת מה-"Big Five" המשגיחות על כ-80 אחוזים מהמזון הכשר הנמכר בארצות הברית, שם יותר משליש מכלל המזון נתון להשגחה של כשרות כלשהי.
מייסדה ומנהלו הרבני היה הרב ד"ר הארווי (זכריה) סנטר.
חותמת הכשרות של Kof-K ניתנת בעיקר למוצרים, אך ניתנות גם תעודות כשרות של Kof-K לבתי עסק.
רשות מיסים
רשות מיסים היא רשות ממשלתית האחראית על גביית מיסים עבור המדינה. כתלות בסמכויות אשר ניתנות לה, היא עשויה להיות אחראית גם על איתור וטיפול בהשתמטות ממס ועל ביצוע ביקורות מזדמנות בקרב משלמי מס על מנת לוודא שהם לא מקטינים את תשלומי המס שלהם בצורה לא חוקית.
פלורנטינו לואיש
פלורנטינו איבראין מוריש לואיש (בפורטוגזית: Florentino Ibrain Morris Luís; נולד ב-19 באוגוסט 1999 בליסבון שבפורטוגל), הידוע בקיצור כפלורנטינו, הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת בנפיקה ליסבון מליגת העל הפורטוגלית.
קריירת מועדונים
פלורנטינו גדל במחלקת הנוער של בנפיקה ליסבון. ב-10 בפברואר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 10-0 על נסיונל מדיירה במסגרת המחזור ה-21 בליגת העל הפורטוגלית לעונת. ב-17 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על מוריירנסה במסגרת המחזור ה-26 בליגה.
ב-25 בספטמבר 2020 הושאל פלורנטינו למשך עונה אחת למונקו מליגת העל הצרפתית. ב-4 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 לברסט במסגרת המחזור השישי בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך תשע הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל פלורנטינו למשך עונה אחת לחטאפה מלה ליגה. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-0 לראיו ואיקאנו במסגרת המחזור החמישי בליגה לעונת 2020/2021. בסך הכל ערך 22 הופעות ליגה במהלך תקופת ההשאלה במועדון. בתום תקופת ההשאלה חזר פלורנטינו לבנפיקה ליסבון.
קריירה בינלאומית
לואיש היה חלק מסגל נבחרת פורטוגל עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021.
מונדו דפורטיבו
מונדו דפורטיבו (בספרדית: Mundo Deportivo) הוא עיתון ספורט ספרדי המתפרסם באופן יומי. מערכת העיתון נמצאת בברצלונה שבקטלוניה, ספרד.
היסטוריה ופרופיל
המונדו דפורטיבו פורסם לראשונה ב-1 בפברואר 1906, כעיתון שבועי, ומאז שנת 1929 כעיתון יומי. זהו עיתון הספורט הוותיק ביותר בספרד שעדיין יוצא לאור, והשני באירופה, אחרי לה גזטה דלו ספורט האיטלקי אשר נוסד בשנת 1896.
העיתון יוצא לאור בברצלונה והוא בבעלות קבוצת "Grupo Godó". הקבוצה מחזיקה בבעלות גם על העיתון "לה ונגרדיה".
העיתון מתמקד בעיקר בסיקור אוהד של קבוצת הכדורגל ברצלונה, אבל בין היתר מסקר גם את ליגת העל הספרדית בכדורסל (ACB), מרוצי גרנד פרי ופורמולה 1.
ליבאן עבדי
ליבאן עבדי (בסומלית: Liibaan Cabdi; בערבית: لبان عبدي; נולד ב-5 באוקטובר 1988 בבוראו שבסומליה) הוא כדורגלן סומלי-נורווגי המשחק בעמדת קשר הכנף השמאלי.
קריירת מועדונים
עבדי נולד בבוראו שבסומליה, והעביר את ילדותו באוסלו שבנורווגיה. בצעירותו שיחק בקבוצות הנוער של המועדונים המקומיים ואלרנגה וסקייד. בגיל 14 עבר יחד עם משפחתו לאנגליה.
שפילד יונייטד ופרנצווארוש
בשנת 2004, כשהוא בן 16, הצטרף עבדי לאקדמית הנוער של שפילד יונייטד, ששיחקה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. בקיץ 2008 חתם עבדי על חוזה לשנתיים במועדון, ולאחר מכן הושאל לפרנצווארוש, ששיחקה בליגה ההונגרית השנייה. לאחר מכן עלתה הקבוצה לליגת העל ההונגרית. ב-13 בספטמבר 2009 ערך עבדי את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 65 דקות בניצחון 1–2 על מ.ט.ק. בודפשט במסגרת המחזור השביעי בליגה. ב-4 במאי 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון והיחידי בתקופת ההשאלה, שער בדקה ה-84 בהפסד 1–2 לגיור במסגרת המחזור ה-26 בליגה. עבדי חזר לשפילד יונייטד לאחר שערך 10 הופעות בפרנצווארוש, ושוחרר ממנה בחודש יולי 2010, מבלי ששיחק בה. הוא הצטרף לפרנצווארוש באופן קבוע, ובשתי עונות ערך 29 הופעות נוספות, בהן הבקיע שני שערים. בעונתו האחרונה אף שיחק בארבעה משחקים במוקדמות ליגה האירופית, בהן הבקיע שני שערים. בין היתר שיחק גם בפרנצווארוש II, קבוצת המילואים של המועדון.
אולהאננסה
ב-16 ביולי 2012 עבר עבדי בהעברה חופשית לאולהאננסה מליגת העל הפורטוגלית ושיחק בה במשך עונה אחת. ב-17 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 80 דקות בניצחון 1–2 על אסטוריל במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-1 בספטמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון ובליגת העל הפורטוגלית, שער בדקה ה-17 בהפסד 2–3 לפורטו במסגרת המחזור השלישי. בסך הכל ערך 16 הופעות ליגה במועדון, בהן הבקיע 4 שערים.
אקדמיקה דה קוימברה
ב-1 באוגוסט 2013 עבר עבדי לאקדמיקה דה קוימברה, גם היא מליגת העל הפורטוגלית, בהעברה חופשית. ב-2 בספטמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק במחצית הראשונה בתיקו 1-1 נגד אסטוריל במסגרת המחזור השלישי בליגה. הוא שיחק במועדון במשך חצי עונה, וערך 11 הופעות מבלי להבקיע שער.
ריזספור ולבסקי סופיה
ב-16 בינואר 2014 נרכש עבדי על ידי ריזספור מליגת העל הטורקית, ששילמה עבורו 500 אלף אירו. ב-25 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 60 דקות בהפסד הליגה 4-1 לגנצ'לרבירליגי במסגרת המחזור ה-18. ב-14 בפברואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שערו היחידי, שער בדקה ה-20 בניצחון 1–5 על גזיאנטפספור במסגרת המחזור ה-21 בליגה. עד לסוף עונת ערך עבדי 6 הופעות ליגה, ובמחצית הראשונה של עונת  ערך 7 הופעות ליגה נוספות. ב-12 בפברואר 2015 הושאל עבדי ללבסקי סופיה מליגת העל הבולגרית לחצי עונה. ב-27 בפברואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–8 על חאסקובו במסגרת המחזור ה-20 בליגה. ב-14 במרץ 2015 הבקיע עבדי את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-47 בניצחון 0–4 על מארק דופניצה במסגרת המחזור ה-22 בליגה. בסך הכל ערך עבדי 9 הופעות בלבסקי סופיה, בהן הבקיע שני שערים. בסוף העונה חזר לריזספור, וב-3 בדצמבר 2015 שוחרר מהמועדון.
בקיץ עבדי חתם בהוגסונד מהליגה הנורווגית השנייה.
קריירה בינלאומית
עבדי רשאי לבחור בין נבחרת סומליה לנבחרת נורווגיה, והצהיר שהוא מעוניין לשחק עבור נורווגיה.
מפרץ עומאן
מפרץ עומאן הוא מצר המחבר בין הים הערבי למפרץ הפרסי. לחופיו הצפוניים של מפרץ זה נמצאות איראן ופקיסטן ולחופיו הדרומיים נמצאות עומאן ואיחוד האמירויות.
המפרץ מחובר בדרומו לים הערבי, ים של האוקיינוס ההודי.
היסטוריה
התקפת האוניה הישראלית במפרץ עומאן
ב-25 בפברואר 2021 הותקפה אונייה בבעלות ישראלית במפרץ עומאן. במסגרת התקיפה אירע פיצוץ בספינה ישראלית בבעלות של איש העסקים הישראלי רמי אונגר, איש לא נפגע. עם זאת, הספינה נאלצה לחזור על עקבותיה. משלחת ישראלית נשלחה לחקור את האירוע. מדינת ישראל האשימה את איראן בתקיפה, איראן הכחישה. ראש הממשלה ושר הביטחון האשימו את איראן בפיצוץ, המדינה הורתה על תגובה בסמוך לאירוע. הרמטכ"ל וראש המוסד חלקו על עוצמת התגובה הנדרשת. האירוע הגיע כתגובה לחיסולם של קאסם סולימאני, ומוחסן פח'רי-זאדה.
חומר מרוכב
חומר מרוכב הוא מבנה הנדסי העשוי ממספר חומרים שונים בעלי תפקידים ייעודיים במבנים כדי ליצור חומר יותר טוב. לחומרים המרכיבים את החומר המרוכב תכונות פיזיקליות ואו כימיות שונות באופן משמעותי, כדי לייצר חומר עם התכונות המבוקשות. החומרים השונים נשארים מופרדים גם לאחר יצירת החומר המרוכב וניתן להבחין בהם גם ללא מיקרוסקופ במוצר המוגמר. קיימים ארבעה סוגים של חומרים מרוכבים:
היתרון המרכזי של החומרים המרוכבים הוא יחס קשיחות למשקל גבוה ועמידות טובה בטמפרטורה גבוהה. החומר המרוכב הוא היחיד שבו ניתנת אפשרות לתכנן, לקבוע את תכונות החומר.
השימוש הנפוץ ביותר בחומרים מרוכבים הוא כפולימר אשר בתוכו ספוגים סיבים. דוגמה לחומר מרוכב היא בטון.
בעיה נפוצה בחומרים מרוכבים היא שבגלל הפיזור של הסיבים בתור החומר לכל הכיוונים, ביצירת פגם מקומי יכולה להיות השפעה על תכונות החומר כולו. בהכנסת קדח לחומר, נוצרת משיכה של הסיבים וקטיעתם באזור הקדח, דבר שיכול ליצור נזק סביבתי רחב היקף. לדוגמה, מקדח בקוטר 1 מ"מ עלול להתקבל נזק לטווח של חצי מטר.
בחומר מרוכב רואים התקדמות סדקים לא ישרה (כמו במתכות) אלא אם כן זו קורוזיית מאמצים. נוצר נזק נפחי, בו הסדק מתפתח ונע לכל השכבות לכל הכיוונים. כיווני ההתקדמות תלויים בחוזק השכבות.
החומר המרוכב יכול להיכשל גם במימד המיקרוסקופי וגם המאקרוסקופי. כשל דחיסה וכשל מתיחה יכולים להיווצר ברמה המקרוסקופית כמו בחומרים הומוגניים, וברמה המיקרוסקופית עקב כשל של הסיבים המרכיבים את החומר.
FRP
חומרי פלסטיק/פולימר מחוזקים (FRP ראשי תיבות של Fibre-reinforced plastic) הם חומרים מרוכבים, העשויים ממטריצת פולימר מחוזק עם סיבים. הסיבים עשויים בדרך כלל מפיברגלס, או פחמן ואילו הפולימר הוא בדרך כלל אפוקסי, פוליאסטר תרמוסטי, וינילסטר, פוליסולפון או פלסטיק אחר. חומרי פלסטיק מחוזקים נפוצים בתעשיית הבנייה, חלל, רכב וימאות.
ב- FRP משתמשים ל:
Soap (שיר)
Soap (בעברית: סבון) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מלאני מרטינז, מתוך אלבום הבכורה שלה, Cry Baby. השיר יצא לאור ב-10 ביולי 2015, על ידי חברות התקליטים וורנר שאפל מיוזיק ואטלנטיק רקורדס, כסינגל השני מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-12 במצעד השירים האלטרנטיביים הדיגיטליים.
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-140 מיליון השמעות.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של מלאני מרטינז ב-18 בנובמבר 2015. בתחילת הקליפ, בחור אשר הולך להתקלח. הוא מכין את האמבטיה, מביט מחוץ לחלון ואז נכנס לתוכה, תוך שבהבזקים מהירים ניתן לראות את מרטינז עצמה.
נכון למאי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על למעלה מ-40 מיליון צפיות.
אלסנדרו שופף
אלסנדרו שופף (בגרמנית: Alessandro Schöpf, נולד ב-7 בפברואר 1994 באומהאוזן שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בוונקובר וייטקאפס מה-MLS ובנבחרת אוסטריה בתפקיד הקשר.
קריירת מועדונים
שופף שיחק במועדוני הנוער האוסטרים SV לנגנפלד ו-AKA טירול, ובשנת 2009 הצטרף לבאיירן מינכן בגיל 15. שופף שיחק בקבוצות הנוער של באיירן מינכן, ובקיץ 2012 עבר לקבוצת המילואים. את הופעת הבכורה ערך בליגה הבווארית האזורית מול קבוצת המילואים של אאוגסבורג, במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1. בעונת 2012/13 הופיע שופף 28 פעמים בקבוצת המילואים, וסייע לה לסיים במקום השני שאינו מקנה עליית ליגה, כשהוא מבקיע 11 שערים. בעונת 2013/14 הבקיע שופף 11 שערים ב-34 הופעות, והוביל את קבוצת המילואים של באיירן מינכן למקום הראשון בליגה הבווארית האזורית, אך הקבוצה הפסידה בפלייאוף העלייה לפורטונה קלן בשערי חוץ, ולא עלתה אל הליגה השלישית. בנובמבר 2013 הוחתם שופף על חוזה בקבוצה הבכירה של באיירן מינכן ביחד עם יוליאן גרין, אך הוא לא שיחק דקה בקבוצה הבכירה, והמשיך לשחק בקבוצת המילואים.
בקיץ 2014 חתם שופף בנירנברג, שזה עתה נשרה מהבונדסליגה. את הופעת הבכורה בקבוצה ערך בניצחון 0–1 על ארצגבירגה אוה במחזור הפתיחה. עם זאת, נירנברג כשלה במשימתה להעפיל בחזרה אל הבונדסליגה. סך הכול שופף שיחק בנירנברג במשך עונה וחצי, והבקיע 11 שערים ב-51 הופעות.
בינואר 2016 חתם שופף על חוזה בשאלקה 04 עד ליוני 2019. בפברואר 2016 הבקיע שופף את שערו הראשון במדי שאלקה, כאשר כבש את השער השלישי בניצחון 0–3 על וולפסבורג במשחק ליגה.
ב-19 ביולי 2021 חתם שופף בארמיניה בילפלד לשנתיים.
קריירה בינלאומית
שופף שיחק בכל נבחרות אוסטריה הצעירות, ב-27 במרץ 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה בניצחון 1–2 על. ב-31 במאי 2016 כבש את שערו הראשון עבור הנבחרת האוסטרית, בניצחון 1–2 מול מלטה במסגרת משחק ידידות שנערך בקלאגנפורט. שופף זומן לסגל האוסטרי ליורו 2016, בו הנבחרת האוסטרית הייתה מועמדת להגיע לשלבים הגבוהים, אך הודחה כבר בשלב הבתים לאחר שצברה נקודה אחת בלבד. שופף נכנס כמחליף בכל שלושת משחקיה של אוסטריה בשלב הבתים, ובמשחק האחרון הבקיע את שערה היחיד של אוסטריה בטורניר, שהיה שער שוויון זמני בהפסד 1–2 לנבחרת איסלנד.
קודי קאש
קודי ריד קאש (באנגלית: Cody Reed Kasch; נולד ב-21 באוגוסט 1987, סנטה מוניקה שבקליפורניה), הוא שחקן אמריקאי. הוא ידוע בשל גילום תפקידו של זאק יאנג בסדרת הטלוויזיה "עקרות בית נואשות".
ביוגרפיה
קאש נולד בסנטה מוניקה שבקליפורניה. הוא גדל בחווה באוג'אי שבקליפורניה עד גיל 13, אז עבר לקמרילו שבקליפורניה. שני הוריו של קאש היו פעילים בתחומי אומנות שונים. אביו היה שחקן ותסריטאי עבור הצגות בכורה מקומיות, ואימו במאית וצלמת. הצלחתו של קודי בתחום המשחק, כמו גם הצלחתו של אחיו הגדול מקס קאש בתחום זה, הובילה את המשפחה כולה לעזוב את אוג'אי ולהעתיק את מקום מגוריה לקמרילו שנמצאת במיקום טוב יותר.
קריירה
לאחר הופעות אורח רבות בטלוויזיה הגיעה הפריצה הגדולה שלו כשלוהק לתפקיד קבוע בקומדיית המצבים Normal, Ohio, שבוטלה לאחר מספר פרקים. קאש גילם את תפקידו של תלמיד תיכון טקסני בסדרת הטלוויזיה הקומית-דרמטית של הנוער האוסטרלי "Out There". הוא גילם את דמותו של זאק יאנג, בנה של מארי אליס יאנג, בסדרת הטלוויזיה הקומית-דרמטית של ABC, עקרות בית נואשות. לאחר היעדרות קצרה מהסדרה הוא חזר להופיע בעונות השלישית והשביעית כמעריצה הסודי של גבריאל סוליס. הוא גם המספר בכמה ספרים מוקלטים. ב-2010 השתתף בסרט האימה מכתב שרשרת.
סביבון
מקורו של הסביבון הוא במשחק מזל עתיק יומין, ככל הנראה רומאי. סביבונים מתקופת רומא העתיקה נמצאו בחפירות ארכאולוגיות באי סרדיניה. מרומא התפשט המשחק לגרמניה, שם אומץ על ידי יהודי אשכנז כמשחק לחנוכה. לעיתים שימש הסביבון ככלי מאגי.
הסביבון היהודי (ביידיש: דריידל) בעל גוף ריבועי משמש כמשחק מסורתי לחג החנוכה, מנהג שהתפתח ככל הנראה ממשחק מזל שהיה מקובל בקרב עמים שונים באירופה. בקרב רבנים שונים, בעיקר בתנועת החסידות, יצקו למשחק תוכן רוחני.
בספר השיאים של גינס נכלל הסביבון היקר בעולם, שמחירו 70 אלף דולר.
סביבון חנוכה
מקור המנהג לשחק בסביבון בחנוכה הוא ממשחק הגרלה של ילדי גרמניה, נוצרים ויהודים, מהמאה ה-16, שבו השתמשו בסביבון כתחליף לקוביית משחק. האותיות על צידי הסביבון סימנו בראשי תיבות לטיניות את מצב הזכייה של סכום ההימור. האותיות הלטיניות היו P–N–J–F או A–R–J–F. ביידיש, האותיות הן:
המשחק בסביבון, שנפוץ גם באירופה (ונקרא ביידיש "דריידל"), אומץ שם על ידי היהודים. והיות שימי החנוכה היו "יומי דפגרא" שלא התקיימו בהם לימודים, נהגו לבלות את לילות החג במשחקי הימור כמשחקי קלפים וסביבונים. ולכן נכרך המשחק עם מסורת חג החנוכה וניסיו. והסברים שונים ניתנו לקשר בין המשחק לחג החנוכה. היו שנתנו רמזים שונים לאותיות שנחקקו על הסביבון, שהולידה בדיעבד את ראשי התיבות העבריות המוכרים: נס גדול היה שם. בתחילת המאה ה-20 החלו המורים ובהמשך גם המשוררים של ארץ ישראל להחליף את ה-ש' באות פ', המייצגת את המילה "פה", כדי להתאים את המסורת לשינוי הגאוגרפי, למשל בשיר "סביבון" שחיבר נחום דב קרפיבנר בשנות ה-20 של המאה ה-20, וכן בשיר הסיפורי של נתן אלתרמן "נס גדול היה פה" שפורסם בעיתון "דבר" בשנות ה-30 של המאה ה-20.
פירוש נוסף שניתן לאותיות נגה"ש הוא הערך המספרי (גימטריה) שלהם, העולה 358, כערך המילה משיח. גדולי החסידות, נתנו פירושים נוספים, כך למשל רבי נחמן מברסלב פירש בשיחות הר"ן את ראשי התיבות כ"נבדל", "גלגל", "היולי", "שפל" המרמזים לחלקי העולם. ר' צבי אלימלך שפירא מדינוב שכתב בספרו "בני יששכר" שהמילים מרמזות על "גשנ"ה" שלשם שלח יעקב את יהודה, ומהוות את ראשי התיבות "נפשי" "גופני" "הכל" "שכלי" המרמזות לארבע הגלויות.
במשך הזמן התפתח המנהג של מתן דמי חנוכה לילדים. מעות אלו שימשו להימורים במשחק הסביבון, בדומה למשחקי הימורים באגוזים של פסח. ההתרחקות ממקור המשחק (ההימור) מתבטאת בין היתר בכך שבסביבונים מודרניים אין פאות ואותיות כלל, והם אינם מתאימים להימורים. הסביבון הפך לסמל, ובמקומות מסוימים נהוג למלא סביבונים חלולים בממתקים בתור "דמי חנוכה".
אטימולוגיה
קודם שנתקבע השם "סביבון" ניתנו לצעצוע שמות אחרים: חיים נחמן ביאליק קרא לו "כִּרְכָּר" (בשיר "לכבוד החנוכה", שפורסם ב-1916), ומנדלי מוכר ספרים – "חזרזר". מקור השם העברי "סביבון" לא הוברר עד תומו. במקומות אחדים מובא המקור מפי איתמר בן-אב"י, שטען כי הוא זוכר שהגה את המילה כבר בהיותו ילד בן 5. הפרסום הראשון של המילה בכתובים מופיע בעיתון הצפירה, מיום 24 בדצמבר 1897 (כאשר בן אב"י היה כבר בן 15) במאמר של דוד ישעיהו זילברבוש הווינאי, המייחס דווקא לעצמו את החידוש הלשונאי:
בסופו של דבר, כאמור, התקבע השם "סביבון". במידה רבה תרם לכך שירו של לוין קיפניס "סביבון סוב סוב סוב", שפורסם בספרו "מחרוזת", בשנת 1923, והפך לשיר ילדים נפוץ. כמו כן, באותה תקופה תרגם אברהם אברונין מיידיש את השיר "ימי החנוכה" ובו השורה: "לילה ויום סביבוננו יסוב" (לאחר שבשנת 1918 כתב אברונין שיר על הסביבון וקרא לו "סבסב").
סביבוני משחק
לסביבוני משחק שלא נועדו דווקא לחנוכה הצורה היא לרוב דיסקה בעלת סימטריה גלילית, על מנת שהסביבון יסתובב טוב יותר ולזמן רב יותר. באמצעות מקל מסובבים את הסביבון על החוד והוא "מרקד" על המשטח סביב עצמו.
פורפרה
'' ישנם גם סביבונים המכונים "פורפרה" בעגת ילדי ישראל, או "פוררה" בעגה הירושלמית (ביפנית: 独楽, באנגלית: Trompo או Whipping Top). ישנם שני סוגים, ולשניהם חודי מתכת:
בייגומה
בייגומה (ביפנית: ベーゴマ), הוא צעצוע מסורתי ביפן. לרוב קוטרם של סביבוני הבייגומה הוא 3 ס"מ לערך, הם עשויים ממתכת, ועל ראשיהם כתובה אות קנג'י. מקורם של הסביבונים האלו הוא ככל הנראה מסין, והם הובאו ליפן ואומצו בה כבר בתקופת שוגונות קאמאקורה, וצברו פופולריות במיוחד בתקופת אדו.
בדומה לפורפרות, לצורך סיבוב סביבון הבייגומה היה נדרש ללפף חוט סביבו, ולרוב הילדים היו מתחרים ביניהם בתחרויות בהן המנצח הוא מי שהסביבון שלו הסתובב הכי הרבה זמן, או מי שהעיף כמה שיותר סביבונים מתחרים.
הפופולריות של הבייגומות דעכה לאחר תום מלחמת העולם השנייה. אך עם עלייתה של סדרת האנימה "בייבלייד" בתחילת שנות ה-2000, והשקת הצעצועים הקשורים לאנימה (עליהם יתואר להלן) שהושפעו רבות מהבייגומה, עלתה מחדש גם ההתעניינות בצעצוע המסורתי. למרות זאת נכון לשנת 2001 יש רק מפעל אחד ביפן כולה המייצר בייגומות.
בייבלייד
ביפן נוצרה סדרת אנימה בשם "בייבלייד" (Beyblade), שעסקה בילדים שברשותם סביבונים, שבכל אחד מהם נעולה "חיית כוח" על טבעית. המוצרים שיובאו לישראל בעקבות הסדרה זכו להצלחה רבה בישראל בשנות ה-2000 המוקדמות. הקונספט של הצעצועים האלו שאב השראה רבה מסביבוני ה"בייגומה" המסורתיים, אך גם מדגמים של "סביבוני קרב" שיוצרו באמריקה בשנות ה-90.
הסביבונים (או: "בליידים") הם צעצועים מכניים לכל דבר, שמותאמים לעריכת קרבות בין שני משתתפים על גבי זירה ייעודית (Bey-stadium). הם מורכבים לרוב מכמה חלקים: טבעת התקפה מפלסטיק, לרוב מעוצבת בצורת טורבינה או להב של מסור, טבעת משקולת ממתכת שיש לה השפעה על אופן הסיבוב ושיווי המשקל של הבלייד, ובסיס פלסטי שמכיל בתוכו מערכת ששולטת בצורת הסיבוב של הבלייד. לרוב סביבונים כאלו מתחילים את פעולתם בעזרת מכשיר ייעודי שנקרא "משגר" (ולא ידנית) והוא זה שנותן לבלייד את המומנט הנדרש כדי להתחיל סיבוב.
עם התקדמות האנימה הוצגו טכנולוגיות יותר מתקדמות שמשפרות את פעולתם של הבליידים, וחברות הצעצועים Takara (ביפן) והסברו (בארצות הברית) עבדו בשיתוף פעולה עם מפיצי האנימה ודאגו להוציא קווי מוצרים שתואמים למה שהוצג באנימה.
סביבוני רגל
סביבוני רגל הם סביבונים שייחודם הוא בכך שהם מופעלים בעזרת כף הרגל. צורת הסביבונים מזכירה צורת פעמון והפעלתם נעשית על ידי דריכה חזקה בסמוך לחלק הפתוח שלהם. ייחוד נוסף של סביבונים אלו קשור לעובדה שניתן לשמור אותם בתנועה סיבובית לפרקי זמן בלתי מוגבלים על ידי שבועטים בהם בעיטה סיבובית בטכניקה מיוחדת. תכונה זו מאפשרת לשחק בסביבונים אלו משחק הדומה מאוד באופיו למשחק הכדורגל. המשחק פותח על ידי ממציא המשחקים דוד הירש, ויצא לאור לראשונה בשנת 1989.
דוד ארנון
דוד ארנון (11 ביולי 1911 – 21 באפריל 1968) היה קצין צה"ל בדרגת סגן-אלוף, שלישו הצבאי של נשיא המדינה הראשון, חיים ויצמן.
ביוגרפיה
ארנון נולד בתל אביב, בנו של מיכאל. בגיל 17 הצטרף להגנה, וכן שירת בשירות הביון הבריטי ברומניה ובבולגריה. במרץ 1941 התגייס לגדוד השני של הבריגדה היהודית, ושירת כלוחם ביחידת חיל רגלים כחלק ממתנדבי היישוב בבאפס במלחמת העולם השנייה והגיע לדרגת קפטן.
לאחר המלחמה עסק בעלייה ב' של יהודים לארץ ישראל. במלחמת העצמאות לחם בקרבות לשחרור הגליל התחתון ועמק הירדן ולאחר קום המדינה, באוקטובר 1948, מינה אותו משה שרת לשלישו הצבאי של נשיא המדינה הראשון, חיים ויצמן, תפקיד אשר מילא תחילה בדרגת רב-סרן ולאחר מכן בדרגת סגן-אלוף עד מותו של ויצמן בנובמבר 1952. לאחר מותו של ויצמן שירת בין השנים 1952 ל-1954 כמפקד יחידה 108. לאחר מכן עזב לניו יורק, ארצות הברית שם עבד עבור מכון ויצמן וכן בעסקי הביטוח.
היה נשוי לטילדה (נפטרה במרץ 2023), נפטר במדריד ב-21 באפריל 1968 מהתקף לב בשובו מביקור בישראל. הובא למנוחות בבית העלמין בחולון.
יחסי המלדיביים–יוון
יחסי יוון–המלדיביים הם יחסי החוץ בין יוון לרפובליקת המלדיביים.
סקירה כללית
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 בספטמבר 1983. היחסים בין שתי המדינות טובים, שיתוף הפעולה הדו-צדדי והרב-צדדי משביע רצון. במסגרת הדיאלוג בין האיחוד האירופי לאיים המלדיביים, יוון תרמה למאמצים להילחם בעוני ולקדם קיימות סביבתית באזור. יוון שלחה סיוע הומניטרי לאוכלוסייה שנפגעה מהצונאמי, וכן העניקה מלגות במוסדות אקדמיים יווניים. תרומתה של יוון למדינות מבודדות קטנות נמשכת גם במסגרת האו"ם.
פרסי אימג'ן
היסטוריה
בשנת 1983, הלן הרננדז נפגשה עם הסופר ומפיק הטלוויזיה נורמן ליר. "ליר היה מודע היטב להיעדר הכמעט מוחלט, של הכרה חיובית של לטינים בתעשיית הבידור והבין את החשיבות של הכרה זו. השניים נפגשו עם מנהיגי הוועידה הלאומית לקהילה וצדק, ארגון ללא זהות עדתית, המחויב להילחם בדעות קדומות ובמתחים גזעיים".
התוצאה הייתה תחרות פרסי קרן אימג'ן (באנגלית: Imagen Foundation Awards competition; או בקיצור Imagen Awards), שהוקמה בשנת 1985.
בין זוכי העבר בפרס נכללים אנשי מקצוע משמעותיים בתעשיית הבידור כמו אנדי גרסיה, אנטוניו בנדרס, פיל רומן, אדוארד ג'יימס אולמוס, ביל מלנדז, ריטה מורנו, ג'ניפר לופז, ג'נה אורטגה והקטור אליזונדו.
קטגוריות זכייה
רשימת קטגוריות הפרס משתנה מעט משנה לשנה, על ידי הורדת קטגוריות מסוימות או הוספה של אחרות, בהתאם לעבודות המזוהות כיוצאות דופן, שנעשו באותה השנה.
רליש בסגנון שיקגו
רליש בסגנון שיקגו מכונה גם "נאון ירוק" ו "רליש אטומי" הוא רליש מתקתק עשוי מירקות מוחמצים, המשמש בדרך כלל כתיבול נקניקיה בסגנון שיקגו. מקור הרליש בעיר שיקגו בארצות הברית. הצבע הירוק הבוהק של התבלין מתקבל על ידי הוספת צבע מאכל כחול. יש הערכות כי צביעת הרליש החלה בשנות ה-70.
השימוש הראשוני ברליש בסגנון שיקגו בנקניקייה, מיוחס למספר מסעדות, כולל Fluky's ו-Superdawg.
הקונדימנט נקרא "רליש אטומי" בהשפעת עידן האטום, במלחמה הקרה.
Rise and Kill First
Rise and Kill First: The Secret History of Israel's Targeted Assassinations (בעברית: השכם להורגו: ההיסטוריה החשאית של החיסולים הממוקדים של ישראל) הוא ספר משנת 2018 שכתב רונן ברגמן על החיסולים הממוקדים שביצעו גופי הביון הישראליים. הספר סוקר התנקשויות בבכירי ממשל בריטים בימי המנדט הבריטי, במחבלי חמאס, חזבאללה ואש"ף ובמדעני גרעין איראנים. לצורך כתיבת ספרו ראיין ברגמן פוליטיקאים ואנשי קהיליית המודיעין. הספר נכתב במקור באנגלית ותורגם לצרפתית, גרמנית ורוסית.
תוכן הספר
הספר מתאר את החיסולים הממוקדים שבוצעו על ידי שב"כ והמוסד, את האישים המעורבים ואת הטקטיקות אותן נקטו. שם הספר נכתב בהשראת האמרה בתלמוד: "הבא להורגך, השכם להורגו". הוא מפרט דמויות פוליטיות וביטחוניות, בהן סוכני מוסד, שב"כ ובכירי צה"ל, חלקם בזהות אמיתית וחלקם בדויה. בין המרואיינים לצורך כתיבת הספר: ראשי הממשלה אהוד ברק ואהוד אולמרט, ומאיר דגן, שכיהן כראש המוסד במשך שמונה שנים.
הספר מתחיל עם ייסודו של ארגון בר גיורא ב-1907 על ידי יצחק בן צבי. בהמשך הפך הארגון ל"השומר", לאחר מכן ל"ההגנה" ולבסוף לגרעין של צבא ההגנה לישראל. לדברי ברגמן, סוכנויות ביון ישראליות ביצעו התנקשויות נגד יריבים ערבים לאורך כל התקופות שלפני ואחרי הקמת המדינה.
לטענת ברגמן, ישראל התנקשה ביותר אנשים מכל אומה מערבית אחרת מאז מלחמת העולם השנייה, ובוצעו לפחות 2,700 פעולות חיסול בתקופה של שבעים שנה מאז הקמת מדינת ישראל. בין השיטות המתוארות בספר לביצוע חיסולים: משחת שיניים מורעלת שממיתה את היעד תוך חודש, מל"טים חמושים, טלפונים ניידים מתפוצצים, צמיגים רזרביים עם פצצות המופעלות בשלט רחוק, התנקשות במדעני אויב וגילוי מאהבים של אנשי דת מוסלמים.
ברגמן דן בהתנקשות בבכירים בריטים, בחמאס, בחזבאללה ובראשי אש"ף ובמדעני גרעין איראנים. בין החיסולים המתוארים: עלי חסן סלאמה, מנהיג ספטמבר השחור; אבו ג'יהאד, עוזרו של יאסר ערפאת ומייסד מפלגת הפת"ח; יחיא עיאש, המכונה "המהנדס", יצרן הפצצות הראשי של חמאס; ואחמד בושאקי, מלצר מרוקאי. הספר גם מרמז שישראל התנקשה בערפאת, אם כי המחבר קובע שהצנזורה הצבאית אוסרת עליו אפילו לציין אם הוא יודע זאת בוודאות או לא. ראשי הממשלה מנחם בגין, יצחק שמיר, אהוד ברק ואריאל שרון, שכונה על ידי ברגמן כ"פירומן", נקראים בספר "מתנקשים".
ברגמן מתאר את פרטי הפעולות שבוצעו באיראן, מצרים, סוריה וגרמניה. בספר נטען כי שר הביטחון אריאל שרון והרמטכ"ל רפאל איתן הורו למוסד להפיל מטוס ובו 30 ילדים פצועים, ניצולי טבח סברה ושתילה. המבצע בוטל בלחץ קציני צה"ל שראו בכך פקודה בלתי חוקית בעליל.
תגובות לספר
במדור הספרות של הניו־יורק טיימס נכתב: "עבודת מחקר יוצאת דופן, ספר מלא אנושיות על נושא טעון ונפיץ. תוך שהוא משלב עיתונאות תחקירית ועבודת היסטוריון, ברגמן לא מאבד לרגע גם את הצורך לבחון שאלות אתיות, שמתעוררות כשמדינה שהוקמה כמקלט של אנשים חסרי נתינות שהיו מטרה לרצח עם מחליטה שהיא צריכה להרוג כדי לשרוד... הספר הזה מלא רגעים שלא נותנים מנוח, שינויים מפתיעים בסיפור מלא תפניות גורליות ותוצאות בלתי מכוונות". העיתון אף בחר בו כאחד מהספרים המומלצים. במגזין ניוזוויק נכתב: "חובה לקרוא. ברגמן הוא המתעד החשוב ביותר של שירותי הריגול של ישראל".
ארגון המגן
ארגון המגן היה ארגון שמירה עברי שפעל במושבות דרום הארץ בשנים 1915 – 1917. מקים הארגון ומנהיגו היה יוסף לישנסקי. בשיאו היו בארגון 20 חברים ושומרים נוספים שאינם חברים. הארגון התפרק כאשר לישנסקי פרש ממנו והצטרף אל ניל"י.
רקע וסיבות להקמת הארגון
יוסף לישנסקי שמר במשך מספר שנים (החל מ-1912) במושבות העבריות, אך לא נתקבל כחבר לארגון "השומר" למרות היותו בדרגת 'רוכב' (דהיינו שומר רכוב על סוס, דרגה הגבוהה מ'שומר רגלי' בארגון "השומר") ולמרות התאמתו בתכונות אחרות. יוסף עמד, למשל, בדרישה לבקיאות בשימוש בנשק כמנהג הערבים. חרף זאת הוא לא נתקבל לארגון "השומר" כחבר מן המניין, מכיוון שהיה בעל אידאולוגיה שונה משל שאר חברי הארגון, מבחינת יחסו לנקמת דם כלפי הפורעים הערבים, מבחינת רעיונות הסוציאליזם ומבחינת גישתו למשמעת הנוקשה. יוסף נתפס גם כאינדיבידואליסט, ונמתחה ביקורת גם על אישיותו. הוא אף הואשם, כנראה שלא בצדק, בהריגת ערבי בהתנפלות על המושבה מנחמיה בפברואר 1915.
כמו יוסף, גם שומרים ותיקים אחרים לא התקבלו כחברי "השומר" מטעמים שנראו להם לא ענייניים והם שאפו להקמת אגודה חלופית. ניסיון קודם להקמת ארגון שמירה נפרד מ-"השומר" נעשה בהקמת "אגודת הנוטר". אגודה זו הוקמה ב-1912 על ידי מועמדים שלא נתקבלו לארגון "השומר", והיא החזיקה מעמד זמן קצר בלבד עד לפירוקה.
הקמת הארגון
בהקמת ארגון "המגן" חברו ליוסף עוד שומרים, מועמדים לארגון "השומר" שלא התקבלו אליו במשך זמן רב - ביניהם יחזקאל קינמן, יהודה זריז, דוקמן ולבובסקי. הוחלט ביניהם שיוסף ירד דרומה על מנת למצוא מקום בו ניתן יהיה להתחיל לשמור. לישנסקי דאג בעיקר לתחום המעשי – יצירת הקשרים עם האיכרים וערביי הסביבה, בעוד ש. שמואלי ויהודה זריז עסקו בפן האידאולוגי של "המגן". חברים נוספים בארגון "המגן" היו: אליעזר לובראני, בן ציון משביץ, שלום וייסבורד, משה זולוטקובסקי (אופיר), נח סטופנסקי, הסופר משה סטבסקי (סתוי), יעקב מחט ("אבו עדרי"), דוד צלביץ, מאיר ברנר (אחיו של הסופר י.ח ברנר) ואחרים.
ארגון "המגן" הורכב מאנשים שונים: חברי "השומר" לשעבר, ופועלים מ"פועלי ציון" ומ"הפועל הצעיר". ההתמקדות של לישנסקי דווקא במושבות הדרום נבעה מהעובדה שעד אז לא הייתה שם דריסת רגל לשומרים עבריים. תנועת "השומר" פעלה אז בעיקר במושבות הגליל. ארגון "המגן" מנה בשיאו כ-20 חברים. המקום הראשון בו נתקבל הארגון לשמירה היה רוחמה, אחריה קיבל הארגון את השמירה בבאר טוביה (קסטינה) ובמזכרת בתיה (עקרון). לבסוף הצליח הארגון לקבל את השמירה גם במושבה גדרה. בעזרת "הועד המרכזי של ההסתדרות החקלאית ביהודה" ניתנו לשומרים תעודות שחרור ("ואסיקות") מהצבא הטורקי.
ארגון המגן וניל"י
בדיעבד נטען כי המושבות הדרומיות יכלו להוות בסיס לפעולות הריגול של מחתרת ניל"י, בשל פעילותו של לישנסקי. אולם, כשהוקם "המגן", בקיץ 1915, ככל הנראה לא ידע לישנסקי עדיין על פעילות ארגון ניל"י.
היו האשמות על כך שאנשי "המגן" נהנים מזהב שהבריטים מעבירים לניל"י. קל להפריך טענה זו בהסתכלות במצב הכלכלי של חברי הארגון: השומרים בארגון "אכלו חודשים", כלומר, אכלו אצל איכר מסוים למשך חודש. גם מקומות הלינה שלהם היו בבתי האיכרים. מעט הכסף שהיו צריכים לקבל בנוסף לארוחות ומקום הלינה הובטח להם מהתבואה החדשה, אך זו בוששה לבוא. בדרך כלל הלכו השומרים יחפים. לזמן שמירה לקחו את הנעליים מהשומר הקודם. אך למרות הכל, מעיד יעקב מחט ("אבו עדרי") ש"המצב הכלכלי של השומרים בעקרון היה לא רע יחסית... העיקר היה כיבוש השמירה העברית".
אמנם, כבר בדצמבר 1915 ביצע יוסף לישנסקי פעולות בעבור ניל"י, ומראשית 1917 השקיע את כל מרצו בפעילות ניל"י, כולל ירידה למצרים למשך שבועות רבים, אולם, חברי "המגן" לא ידעו על קשריו של יוסף עם ניל"י, ובעיניהם היה "המגן" ארגון המקביל לארגון "השומר" מבחינת שמירה עברית ותו לא. תעיד על כך העובדה שחברי הארגון התמרמרו על כך שיוסף לא שמר איתם, מה עוד שהייתה לו סוסה מעולה; היו שהחשיבו זאת ליהירות או מצאו פסול אחר ביוסף. כדי לא להשאיר את סוסתו המעולה של יוסף ללא מעש, הפך מאיר ברנר ל"שומר רוכב" על סוסתו של יוסף.
פעם אחת, נעלם יוסף לשבועות רבים בתואנה שנסע לקנות סוס. בהיעדרו של יוסף נוצרו קשיים בחלוקת השמירה והכסף. רק אז הובן שכנראה יוסף מתעסק בדברים נוספים לבד מארגון "המגן". בפברואר 1917 ביקרו אצלו בעתלית מספר חברי "המגן" שם סיפר להם על המחתרת. כשחזרו חברי "המגן" לגדרה, אסף שמואלי את חברי הארגון וסיפר להם שיוסף פורש מניהול ארגון "המגן". מעטים, וביניהם דוד צלביץ, הצטרפו לניל"י. השאר התפזרו והארגון התפרק.
הסכסוכים עם ארגון השומר
בישיבה הראשונה בביתו של בלינקוב בה הוחלט על הקמת הארגון הוחלט שהארגון החדש לא יתחרה בארגון "השומר". כלומר, הארגון לא יקבל על עצמו לשמור במקום בו השמירה מנוהלת על ידי "השומר", ולא ישמור אפילו במקום שארגון "השומר" עזב. כלומר, האידאולוגיה של "המגן" הייתה שמירה עברית במקום שמירה ערבית.
המושבה גדרה נמצאת בין המושבות עקרון ובאר טוביה. במשך זמן רב השמירה במקום נוהלה על ידי הערבים, ורק בנובמבר 1916 נכבשה השמירה במקום על ידי ארגון "המגן". אולם, כששמעו על כך אנשי "השומר", הם שלחו לשם את ז. לוינזון על מנת להוציא את השמירה במקום מידי "המגן" ולהעבירה לידי "השומר". לישנסקי וש. שמואלי הלכו לנהל משא ומתן עם אנשי גדרה, ולבסוף זכו בשמירה. משכורתם של אנשי "המגן" הייתה נמוכה ממשכורתם של אנשי "השומר", משום ש"המגן" היה פחות מסודר מ"השומר".
ארגון "השומר" לא היה מוכן להשלים עם קיומו של ארגון "המגן". מכיוון שהלה ערער את המונופול שלהם. ואכן, בראשית שנת תרע"ז (1916) פנו חברי ועד "השומר" למרכז ההסתדרות החקלאית בתביעה להחרים את "המגן" "היות שיש החלטה על אודות שמירה עברית מאורגנת ו'השומר' הוכר בתורת הסתדרות השומרים היחידה" (זכרונות צבי נדב – קובץ "השומר"). אולם חברי "המגן" ערערו על כך וטענו כנגד המונופול של "השומר". מה עוד, שאחד הסעיפים של ארגון "המגן" אסר על שמירה במקום בו שמרו חברי "השומר", דבר שמבטיח שלא תהיה פגיעה בארגון "השומר". שני הבוררים בעניין, אברהם הרצפלד ולוי אשכול, תמכו בדעתו של ארגון "המגן". הקרע בין "השומר" ל"המגן" הלך והעמיק, ובנוסף, העובדה שלישנסקי עומד בראש ארגון "המגן" הגבירה את כעסם של חברי "השומר". חמתם של אנשי "השומר" רק גברה לנוכח ההצלחה של אנשי "המגן" והעובדה שכמעט לא נגנבו דברים במושבות שהיו נתונות לשמירתם. בזכות זאת חודש החוזה של אנשי המושבות עם "המגן".
רוב הזמן היחסים בין השומרים של "המגן" ו"השומר" היו תקינים, והקרע הורגש בעיקר בהנהגה של התנועות.
אס (עיתון)
אס (בספרדית: As) הוא עיתון ספורט יומי ספרדי. מערכת העיתון נמצאת במדריד.
היסטוריה ופרופיל
האס הוא בבעלות PRISA אשר בבעלותה גם העיתונים אל פאיס ו"סינקו דיאס". העיתון מסקר במיוחד את החדשות על קבוצות הכדורגל ממדריד: ריאל מדריד (בעיקר), אתלטיקו מדריד וראיו ואיקאנו. אס הוא מתחרו העיקרי של העיתון מארקה.
בנוסף למדריד, לעיתון יש משרדים גם בברצלונה, בילבאו, לה קורוניה, סביליה, ולנסיה וסראגוסה.
בחודש מאי 2012 העיתון השיק אתר משנה בשפה האנגלית, האתר מציע מאמרים מתורגמים מן המקור הספרדי על ידי צוות של עיתונאים דוברי אנגלית כשפת אם.
תפוצתו של העיתון הייתה 181,172 עותקים ב-2001, ו-176,892 עותקים בשנת 2002. וזה עלה ל-214,654 עותקים בשנת 2006.
הר גאוס (ארץ ויקטוריה)
הר גאוס (באנגלית: Mount Gauss) הוא הר ברכס קירקווד, באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
ההר הוא ההר הצפוני ביותר ברכס קירקווד.
ההר ממוקם 5.5 קילומטרים צפונית-מזרחית להר צ'טווינד, מצידו הדרומי של קרחון מוסון.
גובהו של הר גאוס 1,043 מטרים מעל פני הים.
פסגת ההר היא סלע שחור.
מקור השם
ההר נקרא על שם המתמטיקאי והאסטרונום הגרמני קרל פרידריך גאוס, וזאת מאחר שגאוס חישב את המיקום של הקוטב המגנטי הדרומי, בין השנים 1838–1839.
לקריאה נוספת
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 285
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Including the Off-lying Islands South of Latitude 60°, P 235
נסר 125
נסר 125 (באנגלית: Nasr 125) היא מכונית משפחתית, 4 דלתות, 5 מושבים, אשר נבנתה בין השנים 1979–1983, על ידי יצרנית הרכב המצרית "נסר" על פי רישיון יצרנית המכוניות הפולנית Fabryka Samochodów Osobowych (FSO) ברישיון קונצרן פיאט האיטלקית.
דגם ה"נסר 125" נבנה על פי דגם ה"פיאט 125p פולסקי" אשר היה זהה לדגם פיאט 125.
סך הכול יוצרו 21,669 יחידות.
מיכאל יששכר אנקווה
הרב מיכאל יששכר אנקווה (1895, תרנ"ה – פברואר 1972) היה רבה הראשי של מרוקו, נשיא ואב בית הדין הרבני העליון בה.
ביוגרפיה
נולד בסלא שבמרוקו כבן יחיד מבין שתי בנות לרב רפאל אנקווה, רבה הראשי של מרוקו. אמו הייתה בתו של הרב יששכר אצראף. על לידתו מסופר כי לאחר שאביו נשאל מדוע אין לו בן ממשיך, ביקר בקברו של רבי עמרם בן דיוואן והתפלל שיוולד לו בן.
את לימודיו התורניים למד בעיקר מאביו, ולאחר פטירתו, מונה לצד הרב שאול אבן דנאן לכהן כסגנו של הרב יהושע ברדוגו, שכיהן כיושב ראש בית הדין הגבוה לערעורים ברבאט. עם פטירת האחרון, התבקש הרב אנקווה להתמנות במקומו כרבה הראשי של מרוקו, אך סירב כמנהג אביו, והותיר את התפקיד לרב שאול אבן דנאן.
עם עליית הרב שאול אבן דנאן לישראל בשנת 1964 (ה'תשכ"ד), מונה הרב אנקווה למחליפו כראש הדיינים, כנשיא וכאב בית הדין של מרוקו וכרבה הראשי.
הלך לעולמו בראש חודש אדר ה'תשל"ב.
את תפקידו ברבנות המשיך הרב שלום משאש.
רוברט פינסקי
רוברט פינסקי (אנגלית: Robert Pinsky; נולד ב-20 באוקטובר 1940) הוא משורר, מבקר, מתרגם ועורך יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה
רוברט פינסקי נולד בניו ג'רזי למשפחה יהודית ובילדותו למד מעט יהדות ועברית בבתי ספר יהודיים. למד לתואר ראשון באוניברסיטת ראטגרס ולתואר שני ושלישי באוניברסיטת סטנפורד. בעת לימודיו בסטנפורד התיידד עם המשוררים רוברט האס, ג'ון מתיאס, ואייבור וינטרס. לימים תרגם יחד עם רוברט האס את שירתו של המשורר הפולני הגדול צ'סלב מילוש.
רוברט פינסקי פרסם שישה כרכי שירה שזכו להכרה נרחבת, כיבודים רבים והערכה. לעברית לא תורגם עד כה אף אחד מספריו. שירים בודדים משלו תורגמו בידי כמה מתרגמים, ביניהם יהונתן גפן, ונדפסו בכתבי עת ספרותיים ובאנתולוגיות.