cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גלגל השנה
פסטיבלים משניים
בנוסף לשמונת הפסטיבלים העיקריים המשותפים לרוב הנאו-פגאניים, ישנם מספר חגים מינוריים במהלך השנה להנצחת אירועים שונים.
גרמאניים
כמה מחופשות המופיעות ב"לוח השנה הרוני (אנ')" של ברית אסאטרו(אנ'):
מנהגים
החגיגות של הפסטיבלים בדרך כלל מתקיימות בחוץ, בצורה של התכנסויות רחבות, סעודה והתבוננות בטבע המשתנה.
תאריכי חגיגה
התאריכים בהם חוגגים פסטיבלים לרוב גמישים, אך ישנה הסכמה כללית על ימי החגיגה.
חלק מהפסטיבלים נחגגו במקור בהתאם למחזורי הירח, לכן נאו-פגאניים קלטיים לעיתים נוהגים לחגוג בתאריכים שונים כפי שאבותיהם חגגו בעבר.
פגאניים החיים בחצי הכדור הדרומי מקדמים לעיתים קרובות את המועדים הללו בשישה חודשים, כך שהם חופפים לעונות השנה שלהם.
מנחות
מנחות מזון, משקה, חפצים שונים, וכו' הןן אמצעי פולחן מרכזי בפגאניזם כבר אלפי שנים. פרקטיקה פגאנית מודרנית נמנעת בתוקף מהקרבת בעלי חיים, ובמקום זה המנחות כוללות דגנים, עשבי תיבול, חלב, יינות, קטורת, מאפים, קריסטלים ועוד. היוצא מן הכלל - סעודות פולחניות, הכוללות לעיתים בשר, כאשר החלקים הבלתי אכילים של החיה נשרפים לעיתים קרובות כמנחות בזמן שהקהילה אוכלת את השאר.
בנסיבות מסוימות קורבנות מוצעים לאלים ולאבות על ידי שרפה, קבורה והעלאת מנחות בשטח פתוח. המטרתה להראות הכרת תודה, לחזק את הקשרים בין בני האדם לאלוהי ובין חברי הקהילה.
קלטי
תפיסה מוטעית בקהילה הנאו-פגאנית, המושפעת מכתביו של רוברט גרייבס, היא כי לקלטים ההיסטוריים היה נרטיב כוללני עבור כל גלגל השנה. לוחות השנה הקלטיים השונים כוללים כמה דפוסים מחזוריים הכוללים את האמונה במאזן בין אור לחושך. אמונות אלה משתנות בין התרבויות הקלטיות השונות. נאו-פגאניים שונים מקיימים בדרך כלל את ארבעת 'פסטיבלי האש' של לוח השנה הגאלי, וחלקם מקיימים גם את הפסטיבלים המקומיים האחרים.
סלאבי
המיתולוגיה הסלאבית מספרת על סכסוך מתמשך בו מעורב פרון, אל הרעמים והברקים, וולס, האל השחור המקורנן של העולם התחתון.
האיבה בין השניים היא ביוזמת ולס, שעלה פעם בשנה במעלה עץ העולם בדמות נחש ענק וגנב את הבקר האלוהי של פרון. פרון מגיב לאתגר זה על ידי רדיפה אחרי ולס, תוך כדי שהוא תוקף אותו עם הברקים שלו מהשמיים. ולס ממשיך להתגרות בפרון ובורח, מתחבא מאחורי בעלי חיים שונים, צמחים, בתים, ואפילו בני אדם. זה מסביר מדוע ברקים פוגעים בעצים או בבתים. בסופו של דבר פרון מתגבר ומנצח את ולס ומחזיר אותו למקומו בממלכת המתים. הרעיון כי סערות ורעמים הם למעשה קרב אלוהי הוא מרכזי בחילופי העונות. תקופות יבשות מוסברות כתוצאות הכאוטיות הנובעות מגניבתו של ולס. דואליות וסכסוך זה מייצגים התנגדות בין עקרונות של טבע, אדמה, מים, חומר וכאוס כפי שוולס מייצג, אל מול שמיים, רוח וסדר שמייצג פרון. זאת אינה התגשות בין טוב לרע, אלא בין שני חלקים בקיום האנושי.
בלילה הגדול (תחילת השנה החדשה) נולדים שני ילדיו של פרון - ג'רילו, אל הפריון והצמחייה ובן הירח, ומורנה, אלת הטבע והמוות בת השמש. באותו הלילה, ג'רילו נחטף ונלקח אל השאול, שם ולס מגדל אותו כבנו שלו. בזמן שוויון האביב, ג'רילו חוזר על פני הים מעולם המתים, מביא איתו פוריות וצמיחה. הוא פוגש את אחותו מורנה ומחזר אחריה. עם תחילת הקיץ, השניים נישָׂאים, מביאים פוריות ושפע לכדור הארץ, ומבטיחים קציר שופע. איחוד קרובת משפחתו של פרון ובנו המאומץ של ולס מביא לשלום בין שני אלים גדולים, ומונע סערות שעלולות לפגוע בקציר. לעומת זאת, לאחר הקציר ג'רילו בוגד באשתו והיא הורגת אותו כנקמה, מחזירה אותו לעולם התחתון ומחדשת איבה בין פרון לוולס. בלי בעלה, אל הפריון והצומח, מורנה - וכל הטבע איתה - נובלים וקופאת בחורף שלאחר מכן. היא צומחת לאלת החושך והכפור הישנה והמסוכנת, ובסופו של דבר מתה עד סוף השנה רק כדי להיוולד מחדש עם אחיה בשנה החדשה.
הלניזם
לאחר שנעלמה פרספונה, לא ידעה אמה, דמטר, את נפשה מצער: היא קיללה את חברותיה של בתה, שלא הצליחו למנוע את החטיפה, והפכה אותן לסירנות - ציפורים בעלות ראש אישה. היא שקעה בגעגועים לבתה והזניחה את האדמה, שחדלה לתת את תנובתה ולהצמיח את פריה.
בסופו של דבר נאלץ זאוס לפעול על מנת למנוע את האסון הממשמש ובא: הוא שלח את הרמס, שליח האלים, להאדס כדי שישיב את פרספונה לאמה. האדס אמנם החזיר את פרספונה, אך בטרם הלכה נתן לה לאכול מספר גרעיני רימון. גרעינים בודדים אלו היו פירות השאול ובשל אכילתם נאלצה פרספונה לשוב לשאול למספר חודשים (כול פעם לפי כמות הגרעינים) מדי שנה בשנה. אולם, בשאר חודשי השנה הותר לה לשוב לאולימפוס, ולבלות יחד עם אמה ועם יתר האלים. בזמן שהותה של פרספונה מתחת לאדמה הייתה אמה מתעטפת עצב וגוזרת כיליון על האדמה, ודמעותיה יורדות על הארץ, שהן בעצם הגשם. אך מששבה פרספונה לאמה, היא הייתה מתנערת מעיצבונה ומאפשרת לתבואה לפרוח ולהבשיל.
לכן, על פי המיתוס, מגיעים מדי שנה חודשי החורף והסתיו בהם האדמה הופכת קשה ואינה נותנת פרי, אך לאחריהם מגיעים חודשי האביב והקיץ, בהם פרספונה שבה מן השאול, ודמטר שוב מפרה את האדמה.
המיתולוגיה הכנענית
האל מות לא מתרשם מניצחונו של האל בעל על האל ים ומאיים לפעור פיו ולבלוע אותו כזית.בעל ירא מפניו ונכנע ללא קרב, ומכריז שהוא עבדו לעולם. מות שמח על ניצחונו שנעשה ללא מלחמה ומורה לבעל לרדת לשאול ל"בית החופשית" משכן המתים, עם כל אשר לו: ענניו, סערותיו, רוחותיו, שתי נשותיו ושבעת נעריו.
האלה ענת אחותו של בעל, יורדת עם שפש (שמש) לשאול ויחד הן אוספות את גופתו של בעל ומעלות אותו לפסגת צפון. שם הן מבכות אותו וקוברות אותו. ענת מוצאת את מות, ומפצירה בו להחזיר לה את אחיה (='את מת תנ אחי'). מות מסרב ומתרברב כי בלע את בעל כטלה וכגדי, והוא בתוך לועו, במקום שבו אפילו השמש הזוהרת נעצרת. לאחר שעוברים חודשים ענת שליבה קשור מאוד לבעל, "כלב פרה לעגלתה", פוגשת שוב את מות, והפעם היא אוחזת בו, מבקעת אותו בחרב, זורה אותו בכברה, שורפת אותו באש, טוחנת אותו ברחיים, וזורעת את פירוריו בשדה ואת שאריותיו אוכלים העופות.
בזמן זה, אל אבי האלים חלם חלום ובו בעל קם לתחייה, חוזר לרשת את הכס, יורד גשם רב, והשמים ממטירים שמן והנחלים מוליכים נופת. אל מחליט לתת את המלוכה לבעל הוא פונה לענת, ומבקש ממנה שתשכנע את השמש לחזור ולהאיר, והשמש מסכימה, אך מודיעה שהיא תמשיך לחפש את בעל האשר קם לתחייה לבסוף. בעל נלחם באויביו בני אשרה שהתמרדו כנגדו והורג בהם, ורק לאחר שהם מובסים לארץ, הוא חוזר לכס מלכותו.
מונדיאל 1994
מונדיאל 1994 נערך בארצות הברית בין 17 ביוני ל-17 ביולי 1994. ברזיל זכתה במונדיאל בפעם הרביעית בתולדותיה, לאחר הפסקה של 24 שנים, כשניצחה במשחק הגמר את איטליה 3-2 בדו-קרב פנדלים, לאחר שהמשחק הסתיים בתיקו 0-0. זהו הגמר היחיד עד כה שבו לא נכבשו שערים.
בטורניר זה נקבע שיא מבחינת כמות הצופים ביציעים. ממוצע הצופים למשחק של כ-69,000 שבר את השיא הקודם שהושג במונדיאל 1950. סך כל הקהל שהגיע לטורניר היה כ-3.6 מיליון. שיא זה לא נשבר עד כה (2022).
שיטת הטורניר נשארה כפי שהייתה במונדיאל 1990. 24 הנבחרות שהעפילו לטורניר לאחר טורניר מוקדמות חולקו לשישה בתים של 4 נבחרות בכל בית. 16 נבחרות עלו לשלב שמינית הגמר: שש נבחרות שהגיעו למקום הראשון בבית, שש שהגיעו למקום השני, וארבע עם המאזן הטוב ביותר שהגיעו למקום השלישי. השינוי היחיד בשיטת הטורניר היה שינוי בשיטת הניקוד. לראשונה הוענקו 3 נקודות על ניצחון, בניגוד לשתי נקודות בעבר. שיבוץ שונה של שלבי הנוק אאוט יצר מצב שבפעם השנייה בהיסטוריה (הקודמת ב-1982) נבחרות שנפגשו בשלב הבתים (ברזיל ו) התמודדו שוב בחצי הגמר.
במונדיאל זה הוגדל ייצוגה של יבשת אפריקה לשלוש נבחרות לעומת שתיים במונדיאל 1990. המקום הנוסף של אפריקה, שהוענק לה בעקבות הצלחתה של קמרון שהגיעה לרבע הגמר ב-1990, נגרע מהמיכסה של אירופה שירדה מ-14 ל-13 נבחרות.
ארבע נבחרות ערכו הופעת בכורה במפעל: רוסיה (הופעה ראשונה כנבחרת עצמאית לאחר פירוק ברית המועצות), ניגריה, יוון וערב הסעודית. האחרונה הצליחה לעלות לשמינית הגמר והפכה לנבחרת השנייה מאסיה (אחרי קוריאה הצפונית ב-1966) שעלתה לשלב השני.
שחקן נבחרת רוסיה, אולג סלנקו, שבר את שיא ההבקעות לשחקן במשחק אחד במונדיאל, כשהבקיע חמישה שערים במשחק אחד לרשת נבחרת קמרון (במשחק ניצחה רוסיה 6:1). במשחק זה נקבע שיא נוסף, כאשר רוז'ה מילה מקמרון הפך לשחקן המבוגר בתולדות המונדיאל בגיל 42, ואף כבש את שער הניחומים לנבחרתו.
סלנקו התחלק בתואר מלך השערים עם חריסטו סטויצ'קוב מ, עם 6 שערים לכל אחד.
בולגריה הייתה הנבחרת המפתיעה בטורניר. לאחר שלא השיגה אף ניצחון ב-15 משחקים בהופעותיה הקודמות במונדיאל, היא הצליחה להגיע עד חצי הגמר, כאשר ברבע הגמר הדיחה את, מחזיקת הגביע ב-1990. , שהייתה הפיינליסטית ב-1990 ומחזיקת הגביע 4 שנים קודם לכן, הודחה על ידי בשלב שמינית הגמר. עוד קודם לכן נתפס כוכב ארגנטינה, דייגו ארמנדו מרדונה, בבדיקת סמים והורחק מהטורניר, מה שגרם לסיום הקריירה שלו. רומניה, שהגיעה לראשונה בתולדותיה לרבע הגמר, הודחה בשלב זה בבעיטות הכרעה על ידי, שהגיעה לחצי הגמר לראשונה מאז 1958.
אירוע טרגי היה קשור במונדיאל זה. שחקן נבחרת, אנדרס אסקובר, שכבש שער עצמי במשחק נגד , נרצח מספר ימים לאחר שחזר לארצו. מקורות טוענים שהרוצח, שירה באסקובר שישה כדורים, צעק "גול" לאחר כל ירייה.
אצטדיונים
המשחקים נערכו בתשע ערים שונות, בכל אצטדיון היו לפחות 53,000 מושבים. האצטדיון הבולט היה רוז בול שבפסדינה, שבו נערכו שמונה משחקים. אצטדיון סילברדום בפונטיאק היה האצטדיון המקורה הראשון בתולדות המונדיאל.
שמינית הגמר
כל זמני המשחקים הם לפי שעון ישראל
מצטיינים
נבחרת הטורניר:
גארט טמפל
גארט ברת'ולומיו טמפל (באנגלית: Garrett Bartholomew Temple; נולד ב-8 במאי 1986) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בקבוצת ניו אורלינס פליקנס מליגת ה-NBA. משחק לרוב בעמדת הקלע, אך מוצב פעמים רבות גם בעמדת הרכז או הסמול פורוורד.
משמש כסגן נשיא ארגון שחקני ה-NBA מאז יוני 2017.
קריירת תיכונים ומכללות
טמפל נולד וגדל בעיר באטון רוז' שבלואיזיאנה. בשנתו האחרונה בתיכון "LSU Laboratory School" הוביל את קבוצת הכדורסל שלה לזכייה באליפות התיכונים של לואיזיאנה, עם ממוצעים של 13.9 נקודות ו-5.5 אסיסטים למשחק. כמו כן הצטיין טמפל בקפיצה לרוחק ובקפיצה משולשת.
בשנת 2005 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה, וכבר בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה בלט כשחקן הגנה מצטיין ושימש כשחקן קבוע בחמישייה הפותחת. בטורניר אליפות המכללות של אותה עונה השוותה הקבוצה את הישג השיא שלה – העפלה לשלב הפיינל פור – הודות ליכולת טובה של כוכביה גלן דייוויס וטיירוס תומאס. עד סיום עונתו האחרונה בלואיזיאנה, 2008/2009, שבר את שיא המועדון עבור דקות משחק בקבוצה, עם 4,432. בסיום העונה נבחר לחמישיית ההגנה של מחוז ה-SEC, וכן לחמישייה השנייה של העונה במחוז. ב-4 עונותיו בקבוצה רשם ממוצעים כוללים של 6.7 נקודות, 3.7 ריבאונדים, 3.6 אסיסטים ו-1.4 חטיפות למשחק.
השנים הראשונות (2009–2012)
לקראת עונת חזר לשחק עבור ריו גראנדה מליגת הפיתוח, ובדצמבר 2010 הועבר בטרייד לאירי בייהוקס בתמורה לג'ף אדריאן. במדי הבייהוקס רשם טמפל ממוצעים של 14.9 נקודות, 6.6 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ליגת הפיתוח. בינואר 2011 חתם במילווקי באקס על שני חוזים עוקבים חוזה ל-10. במרץ חתם על שני חוזים ל-10 ימים בשארלוט בובקאטס, ולאחר מכן על חוזה נוסף עד לסיום העונה.
בעונת 2011/2012 שיחק בקבוצת ג'וניור קזאלה, אשר השתתפה לראשונה בליגת העל האיטלקית. ב-28 משחקיו בקבוצה קלע טמפל 9.5 נקודות בממוצע למשחק, וקבוצתו סיימה את העונה במקום האחרון בליגה עם מאזן שלילי 8–24.
בקיץ 2012 חתם טמפל על חוזה במיאמי היט, אך שוחרר ממנה לפני תחילת העונה, ועבר לשחק עבור רינו ביגהורנס מליגת הפיתוח.
וושינגטון ויזארדס
ב-25 בדצמבר 2012, כחודשיים לאחר פתיחת עונת, חתם על חוזה בוושינגטון ויזארדס. ב-4 עונותיו בוושינגטון ביסס את מעמדו כשחקן קבוע ברוטציית הקבוצה, וקלע 4.6 נקודות ב-17.4 דקות בממוצע למשחק.
סקרמנטו קינגס
ביולי 2016 חתם טמפל בסקרמנטו קינגס על חוזה ל-3 עונות בסך כ-24 מיליון דולר, לאחר שהרוויח בסך הכול כ-4 מיליון דולר לאורך 7 עונותיו הראשונות בקריירה. בשתי עונותיו בסקרמנטו פתח בחמישייה בכמחצית מהמשחקים בהם שותף, וקלע 7.9 נקודות בממוצע למשחק. ב-23 בינואר 2018 קלע שיא קריירה של 34 נקודות, מתוכן 19 ברבע האחרון, במשחק מול אורלנדו מג'יק.
ממפיס גריזליס
לקראת עונת הועבר טמפל בטרייד לממפיס גריזליס, בתמורה לבן מקלמור, דיונטה דייוויס ובחירת דראפט עתידית.
לוס אנג'לס קליפרס
ב-7 בפברואר 2019, לאחר 49 משחקים עם ממפיס, נשלח יחד עם ג'מייקל גרין ללוס אנג'לס קליפרס, בתמורה לאייברי בראדלי.
ברוקלין נטס
ביולי 2019 חתם טמפל על חוזה בברוקלין נטס.
שיקגו בולס
לקראת עונת חתם על חוזה בקבוצת שיקגו בולס.
ניו אורלינס פליקנס
באוגוסט 2021 הועבר יחד עם תומאש סטורנסקי בטרייד לניו אורלינס פליקנס, תמורת לונזו בול.
באקס פיז
באקס פיז היא להקה בריטית, שידועה בזכות ניצחונה באירוויזיון 1981 עם השיר "Making Your Mind Up". את הלהקה הקימו ארבעת הזמרים בובי ג'י, שריל בייקר, מייק נולאן וג'יי אסטון, לצד רשות השידור הבריטית. במרוצת השנים, הוציאה הלהקה לאור מספר סינגלים מצליחים דוגמת "The Land of Make Believe" ו-"My Camera Never Lies", שהגיעו לפסגת מצעד הסינגלים הבריטי.
לעיתים תכופות השתנה הרכבה של הלהקה; בשנת 1985 עזב ג'יי אסטון את הלהקה. את מקומו החליפה הזמרת שלי פרסטון. לאחר מכן, הקימו שלושת חבריה המקוריים של הלהקה, שריל בייקר, מייק נולאן וג'יי אסטון, להקה המתחרה בבאקס פיז בשם "דה פיז".
הקמה
בשלהי 1980 ביקשו ניקולה מרטין ואנדי היל מרשות השידור הבריטית להקים להקה שתבצע את שירם, "Making Your Mind Up", בתחרות הזמר של האירוויזיון. הזמר הראשון שגויס למטרה זו היה מייק נולאן, שהיה ידוע אז בשם הבמה שלו, מרטין. יחד הקליטו גרסות דמו לשיר, ושלחו אותה לשלב המקדים של הקדם הבריטי לאירוויזיון 1981. כאשר נשלחה מטעם בכירי הקדם בקשה לשם הלהקה, החליט מרטין במהירות לקרוא לה "באקס פיז", על שם משקה אלכוהולי שאהב. בינואר, יצר מרטין קשר עם עמיתו, שריל בייקר, בבקשה להצטרף ללהקה. במקביל לכך, ערך מרטין אודישנים לסולן גבר שישיר לצידו, ולסולנית שתצטרף לבייקר. לאחר האודישנים, החליט מרטין לצרף למצבת הלהקה את סטיבן פישר ואת ג'יי אסטון. לאחר שפישר עזב את הקבוצה במפתיע, הצטרף ללהקה הזמר בובי ג'י.
תחרות הזמר של האירוויזיון
ב-11 במרץ 1981 התקיים הקדם הבריטי לאירוויזיון בשם "A Song for Europe", שם התחרו חברי הבאקס פיז ורסוס הלהקה הבריטית "ליקוויד גולד". עם תום ספירת הקולות, הוכרז "Making Your Mind Up" כזוכה. בהמשך החודש, יצא השיר לאור כסינגל, ונכנס למצעד הסינגלים הבריטי במקום ה-24. עד למועד התחרות, עלה השיר למקום השני במצעד.
ב-4 באפריל ביצעה הלהקה את השיר על בימת אירוויזיון 1981, שנערך בעיר דבלין, אירלנד. לאורך הקראת הניקוד, הייתה ההצבעה צמודה מהרגיל, וחלו תהפוכות רבות במקום הראשון. לאחר שחבר השיפוט השוודי מסר את הצבעתו, הוכרזה הלהקה כזוכה, בהפרש של ארבע נקודות מהמקום השני, לנה ולייטיס מגרמניה. "Making Your Mind Up" הפך ללהיט ברחבי אירופה, אף שהגיע למקום הראשון בעשרה מצעדי מוזיקה שונים ברחבי היבשת.
לאחר האירוויזיון
לאחר שהצלחתו של "Making Your Mind Up" הפכה את הלהקה לידועת-שם באירופה, כתבו חבריה את שיריה העוקבים. בחודש מאי, הוציאה הלהקה לאור את הסינגל השני שלה, "Piece of the Action", שהתהדר בסגנון פופי עכשווי. על פי מספר מבקרי מוזיקה בריטים, "Piece of the Action" קטע את תדמית הרוק של הלהקה. "Piece of the Action" היה ללהיט בממלכה המאוחדת, אף שהגיע למקום ה-12 במצעד הסינגלים המקומי. יחד עם המפיק אנדי היל, החלה הלהקה לעבוד על אלבום הבכורה שלה, שיצא ביולי. האלבום, שכותרו Bucks Fizz , הגיע לעשרים האלבומים הפותחים של המצעד הבריטי. בנובמבר 1981 ייצגה הלהקה את הממלכה המאוחדת בפסטיבל שירי המיינסטרים בטוקיו, יפן. באותו פסטיבל זכו חברי הבאקס פיז בקטגוריית "השיר הטוב ביותר".
בשלהי 1981 כתבו אנדי היל לצד קינג קרימזון את הסינגל הרביעי של הלהקה, "The Land of Make Believe", שהגיע לחמישייה הפותחת במצעד הסינגלים הבריטי. בינואר 1982, עלה השיר למקום הראשון, והדיח את "Don't You Want Me" של The Human League. השיר שהה במקום הראשון במשך שבועיים רצופים, והיה לסינגל הנמכר ביותר של הלהקה. "The Land of Make Believe" הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים ההולנדי, האירי והגרמני. ב-1982 זכו חברי הבאקס פיז בתואר "הלהקה הטובה ביותר" בטקס הפרסים של המגזין "דיילי מירור". בנוסף, הועמדה הלהקה לאותה הקטגוריה בטקס פרסי המוזיקה הבריטית. במרץ, הוציאו חברי הלהקה לאור את הסינגל החמישי שלהם, "My Camera Never Lies", שבשיאו הגיע למקום השלישי במצעד הסינגלים הבריטי. בניסיון לגוון בין בלדות א-קפלה לשירי הפופ רוק, הוציאה הלהקה לאור את אלבומה השני, Are You Ready, שלימים הוסמך לזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי. מתוך האלבום פורסמו מספר סינגלים שזכו להצלחה הן בממלכה המאוחדת והן באירופה כולה. השיר "Now These Days Are Gone" הגיע למקום השמיני במצעד הסינגלים הבריטי ואילו "When We Were Young" למקום העשירי באותו המצעד. לאחר יציאת האלבום, הוזמנו חברי הלהקה להופיע מול אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת ואמה.
בפברואר 1983 הופיעה הלהקה בצ'ילה, למען קידום אלבומם בשפה הספרדית. היא הופיעה בפסטיבל המוזיקה "Internacional de la Canción de Viña del Mar", ששודר במספר מדינות באמריקה הלטינית ובספרד. באותה העת, הופיעו שירי הלהקה במקומות גבוהים במצעדי המוזיקה הבריטית בפרט והאירופית ככלל. במרץ, הוציאו באקס פיז לאור את אלבומם השלישי, Hand Cut, שהוסמך לכסף על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי. האלבום זכה לביקורות מעורבות, כיוון שתואר כמהונדס ולא רגשני מספיק. לדעת מבקרי המוזיקה, הצלחתה של הלהקה החלה לדעוך בזמנים אלו.
בתחילת 1984, החליטה הלהקה להיעלם במעט מן העין הציבור, לטובת עבודה על הקלטות ושירים חדשים שהופקו בשווייץ. בחוד מאי, יצאה לסיבוב הופעות בן 40 ערים שונות בממלכה המאוחדות. הסיבוב הופעות הצליח מסחרית, והלהקה זכתה להכרה מחודשת בממלכה. עם יציאת השיר "Talking in Your Sleep", חשפו הבאקס פיז את אופיים החדש. לא עוד שירי פופ עדכניים המנסים למשוך את תשומת ליבם של המאזינים באמצעות צלילים מהונדסים וקצביים. את מקומם תפסו שירי רוק ווקאלי, שהתאפיינו במילים קודרות ואפלות. "Talking in Your Sleep" הגיע בשיאו למקום ה-15 במצעד הסינגלים הבריטי, והוכיח כי היעדרותה של הלהקה לא הייתה לשווא. השיר "Golden Days" יצא לאור לצד אלבום הרביעי, I Hear Talk. בחג המולד, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות למען קידום האלבום.
תאונת הדרכים
ב-11 בדצמבר 1984, בעת סיבוב ההופעות בניוקאסל על הטיין, נפגע אוטובוס הלהקה כתוצאה מהתנגשות חזיתית במשאית משא. אף על פי שאיש לא נהרגו, נפצעו קשה מספר מאנשי ההפקה כולל חברי הלהקה. ג'יי אסטון נפגעה בפלג גופה העליון ובראשה, שריל בייקר שברה שלוש חוליות עמוד השדרה ומייק נולאן נפצע בראשו, דבר הגרם לדימום במוחו. נולאן נפל לתרדמת במשך שלושה ימים. לאחר ניתוחו, הופצה שמועה ברחבי הממלכה על לכתו. ב-15 בדצמבר, התעורר נולאן מתרדמתו, ולא עבד עם הלהקה במשך חצי שנה. בעקבות התאונה, לקה נולאן באפילפסיה ואיבד את ראייתו בשתי עיניו במחצית. בחלוף שנה מן התאונה, חזרו הבאקס פיז אל המקום במטרה לשחזר אותה ולהעלות את המודעות לסכנות בנהיגה.
שינויים בהרכב הלהקה
בינואר 1985, התאושש נולאן מן התאונה, והלהקה חזרה להקליט שירים. ביניהם השתררה מתיחות עמוקה, שהגיעה לשיאה כשג'יי אסטון פרשה מן הלהקה. לאחר עזיבתה, מצאה הלהקה את עצמה שוב כנושא המרכזי של כותרות העיתונות הבריטית. בנוסף, הופצה ברבים שמועה שאסטון עזבה את הלהקה כיוון שניהלה מערכת יחסים סודית עם אנדי היל, שהיה נשוי לאישה אחרת. שמועה זו התגלתה כשקר לאחר ששריל בייקר איששה את טענותיה של אסטון. לאחר מכן, תבעה חברת התקליטים את אסטון בגין הפרת החוזה ביניהם, ואודישנים למחליפה נערכו בתיאטרון הנסיך מווילס. מתוך 800 מועמדות, נבחרה שלי פטרסון בת ה-21.
בינואר 1986, תם החוזה של הלהקה עם חברת התקליטים RCA רקורדס, והלהקה חתמה חוזה הקלטות חדש עם פולידור. הסינגל הראשון בהוצאת חברת התקליטים, "New Beginning", יצא לאור במאי, ונכנס לעשירייה הפותחת של מצעד הסינגלים הבריטי. לימים, הפך הסינגל לאחד מן המצליחים ביותר של הלהקה. לאחר שהוציאו לאור שני סינגלים נוספים ואלבום אולפן חדש, לקחו חברי הבאקס פיז הפסקה מקריירת המוזיקה שלהם. הלהקה חזרה לפעילות בשנת 1988. בשלהי שנות ה-80, הוציאה הלהקה לאור את הסינגל "Heart of Stone", שזכה לגרסת כיסוי מאת שר ואלבום אוסף בשם The Story So Far. בשנת 1989, עזב פרסטון את הלהקה. בשנת 1991, בעת שמנתה שלושה חברים, הוציאה הלהקה לאור את אלבומם האחרון, Live at the Fairfield Hall, Croydon. באותה העת, פיתחה שריל בייקר קריירה עצמאית כמגישת טלוויזיה, ובדצמבר 1993, עזבה את הלהקה. אל הלהקה הצטרפו שתי זמרות חדשות, היידי מנטון, שלימים תתחתן עם בובי ג'י, ואמנדה סוורץ'. בשנת 1996, עזב נולאן את הלהקה, ובמקומו דייוויד ואן דיי.
בין בובי ג'י לדייוויד ואן דיי התפתחו משקעים רבים, שבעקבותם, ב-1997 החליט ואן דיי לעזוב את הלהקה. ואן דיי חבר למייק מולאן, שהיה חבר בבאקס פיז, ולשתי זמרות חדשות, ליאנה לאה וסאלי ג'קס, ויחד, הקימו להקה התתחרה בבאקס פיז בשם דה פיז. דה פיז הוציאו לאור גרסאות כיסוי לכל שירי הבאקס פיז, כולל "Making Your Mind Up", אך כולן כשלו מבחינה מסחרית וזכו להצלחה רגעית. בשנת 2001, עזב נולאן את דה פיז.
בשנים האחרונות
בשנת 2004, הוציאה חברת BMG רקורדס את כל אלבומי האולפן של הבאקס פיז בפורמט תקליטור. בשנת 2005, הוזמנו צופי ה-BBC להצביע על הרגע הזכור ביותר מתחרות הזמר של האירוויזיון. עם תום ספירת הקולט, הרגע בו נתלשו השמלות של בנות הלהקה על בימת האירוויזיון, הוכרז כרגע הזכור ביותר של הממלכה המאוחדת באירוויזיון. בשנת 2009, יצא לאור סרט אודות הבאקס פיז. כיום, הלהקה מופיעה במספר מוקדים בממלכה המאוחדת. בלהקה חברים בובי ג'י, היידי מנטון, תמי צ'ואט ופול ייטס.
Southbound
Southbound (בעברית: דרומה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית קארי אנדרווד, מתוך אלבום האולפן החמישי שלה, Cry Pretty. השיר יצא לאור ב-29 באפריל 2019, על ידי חברת התקליטים קפיטול נאשוויל, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום ה-11 במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קארי אנדרווד, ג'וש מילר ודייוויד גרסיה והופק על ידי אנדרווד ודייוויד גרסיה גם כן. אנדרווד דיברה על תהליכי הכתיבה של השיר, תוך שהסבירה מדוע בחרה להשתמש בשם קייטי בתוכו וזאת בנוסף לכך שהוא היה לאחד מהשירים האחרונים שצורפו לאלבום, Cry Pretty.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-33 מיליון השמעות.
הצלחה
השיר זכה להצלחה נאה, כאשר הגיע למקום ה-11 במצעד שירי הקאנטרי ולמקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי של קנדה. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הזהב, על מכירות של למעלה מ-500,000 עותקים במדינה, דבר אשר הופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר מתוך האלבום.
בנוסף לכך, דורג השיר במקום ה-41 ברשימה השנתית של מצעד שירי הקאנטרי של בילבורד, שפורסמה בסוף שנת 2019.
מערת קיטום
מערת קיטום (באנגלית: Kitum Cave), היא מערה הנמצאת בשמורת טבע בהר אלגון בשטח המתחלק בין קניה לאוגנדה.
במשך עשרות אלפי שנים נהגו הפילים שבאזור לחפור באמצעות לשונם את פנים המערה במטרה למצוא מלח, החשוב להתפתחותם וקיומם. פעולה זו ארוכת השנים גרמה להעמקת המערה עד לכ־200 מטרים. כאמור, חלק מהמלחים מסופקים לפילים על ידי אכילת פרות וירקות, אך לא בכמות מספקת. עדויות לחפירתם של הפילים נמצאות בתוך מערת קיטום על גבי הקירות כשריטות וסדקים. כמו כן, עצמות פילון שכנראה נפל בתוכה ומת.
מרים דרור
מרים דרור (19 במאי 1937 – 20 ביולי 2020) הייתה חוקרת ספרות, סופרת ומשוררת ישראלית. פרסמה שירים, מסות ומאמרים בכתבי עת ובמוספי העיתונות היומית.
מרים דרור בעלת תואר דוקטור בספרות עברית מטעם אוניברסיטת תל אביב. עסקה בהוראה בבתי ספר תיכוניים, בסמינרים ובמכללות. מרצה בכירה לספרות ומקרא במכללות "אורנים" ו"בית ברל". כן עבדה בסמינרים "גבעת חביבה" ו"אפעל", ובאוניברסיטאות בארץ ובחו"ל.
מילאה שליחויות מטעם משרד החוץ באפריקה, ומטעם הסוכנות היהודית, המחלקה לנוער ולחלוץ - באירופה. עסקה בפיתוח תוכניות לימודים במכון מופ"ת של משרד החינוך. קיבלה מלגת "סופר-מורה" מטעם משרד החינוך (1995–1996).
כחוקרת עסקה רבות בפואטיקה של שמעון הלקין ובפואטיקה של מרדכי גיאורגו לאנגר.
חברה באגודת הסופרות והסופרים העבריים.
ביוגרפיה
מרים דרור נולדה בקיבוץ עין החורש, בו הייתה חברה עד 1988.
מרים דרור קבורה בבית עלמין קיבוץ עין החורש.
גברת טועמת תה
גברת טועמת תה הוא מבחן רנדומלי מפורסם, בתחום תכנון הניסויים בסטטיסטיקה, אותו הגה רונלד פישר וכתב עליו בספרו "The design of Experiments" שפורסם בשנת 1935. ניסוי זה הוא התיאור הראשוני של מושג השערת האפס לפי פישר. תיאור הניסוי לפי פישר אורך פחות מעשרה עמודים וידוע בשל פשטותו ושלמותו ביחס למונחים, חישובים ותכנון הניסוי. הדוגמה מבוססת באופן חלקי על אירוע בחייו של פישר. המבחן שהשתמש בו נקרא היום המבחן המדויק של פישר.
פרטי הניסוי
הגברת המדוברת טענה שאם מעמידים בפניה כוס של תה בחלב, היא יכולה לזהות האם המשקה הוכן על ידי מזיגת תה לחלב או חלב לתה. פישר הציע לתת לה 8 כוסות, 4 מכל סוג, בסדר אקראי. השערת האפס הייתה שהגברת לא תדע להבדיל בין שני הסוגים (גישתו המוקדמת של פישר לא עסקה בהשערה האלטרנטיבית). סטטיסטי המבחן היה מספר הניחושים הנכונים. ההתפלגות של הסטטיסטי היא התפלגות היפרגאומטרית: מספר האפשרויות לבחירת 4 כוסות מתוך 8, ללא חשיבות לסדר, היא המקדם הבינומי. אם הגברת בוחרת את 4 הכוסות שבהם נמזג התה ראשון, יש סיכוי של 1/70 שהיא צודקת לחלוטין; סיכוי של 16/70 שהיא צודקת בשלוש כוסות; סיכוי של 36/70 שהיא צודקת בשתי כוסות; סיכוי של 16/70 שהיא צודקת בכוס אחת בלבד; וסיכוי של 1/70 שהיא טועה לחלוטין.
אזור הדחייה של המבחן, הוא המקרה היחיד בו היו 4 הצלחות, כלומר הגברת בחרה את 4 הכוסות נכונה (לפי רמת מובהקות מבחן של 5%: שכן, %α=5% > 1/70≈1.4). פישר היה מוכן לדחות את השערת האפס (ולקבל את הטענה שהגברת יודעת לזהות את הכוסות שבהן נמזג התה ראשון), אם ורק אם הגברת סיווגה נכונה את כל 8 הכוסות.
תלם - תעסוקה למבוגרים
תלם - תעסוקה למבוגרים היא עמותת מתנדבים (מוסד ללא כוונת רווח) שנוסדה בשנת 1973 על ידי שר העבודה, יוסף אלמוגי וחבר מייסדים נציגי הארגונים הממשלתיים, הציבוריים והכלכליים (משרד העבודה, שירות התעסוקה, המוסד לביטוח לאומי, משרד הקליטה, הסוכנות היהודית, ארגון הפנסיונרים, הועה"פ של ההסתדרות, משען). כבר אז הגיעו המייסדים להכרה בצורך ובחיוניות של מתן אפשרות תעסוקה יצרנית ששכרה בצידה לאזרחים וותיקים במיוחד מהשכבות הסוציו אקונומיות הנמוכות. תקנון העמותה מגדיר את המטרה – "האגודה תדאג להבטיח תעסוקה ומקומות עבודה לקשישים"
ומאז ועד היום, ברציפות, נוהלו על ידי עשרות ארגונים ורשויות בשיתוף עמותת תלם עשרות רבות של מסגרות תעסוקה ברחבי הארץ בהם מועסקים אזרחים ותיקים רבים. מאז היווסדה העבירה העמותה לאזרחים ותיקים. בעיקר מעוטי יכולת, שווה ערך של למעלה משלושים (30) מיליון ₪ בערכים נומינאליים.
קהל היעד
ציבור האזרחים הוותיקים מונה כיום כ-900,000. מתוכם כ-250,000 אזרחים נמצאים מתחת לסף העוני. בהתאם לנתוני הלמ"ס כ-50% מצבור זה מדווחים על בריאות טובה עד טובה מאוד. קהל היעד נשוא פעילות עמותת תלם הוא אזרחים ותיקים, גברים ונשים, בעיקר בקרב עשירונים 3-7.
פעילות קהילתית מועדוני תעסוקה חברתיים
מועדון תעסוקה הוא מסגרת חברתית המנוהלת על ידי רשות כלשהי (מח' רווחה, חינוך, עמותות למען הקשיש ועוד) בשיתוף עמותת תלם. הרשות מעמידה את מקום הפעילות, מגייסת את המועסקים, נושאת בהוצאות תפעול המועדון ומשתפת את המועסקים בפעילויות חברתיות. עמותת תלם מנהלת את הצד הכספי ובמקביל פועלת להקמת מועדונים נוספים. במועדונים חברים רק זכאי גמלא כלשהי מהמוסד לביטוח לאומי (מתחת לסף העוני). העמותה שותפה כיום בניהול של 11 מועדונים (אור יהודה, יקנעם עלית, ירוחם, ירושלים-גילה, קריית ביאליק, מגדל העמק, סונימינה מעלות, שמן מרוקאי מעלות, מעלות תרשיחא, רעננה, תל אביב) בהם מועסקים כ-150 אזרחים ותיקים. גובה גמול התעסוקה בממוצע הוא כ-400 ₪ לחודש ונע בין 200 ₪ ל-2,000 ₪ למועסק
פעילות יחידנית מרכזי השמה (60+)
מרכז השמה פועל להשמת אזרחים ותיקים לעבודה במפעלים ובארגונים. פעילות המרכז נועדה לשדך בין דרישות וציפיות דורשי העבודה ובין הצעת המשרות המגיעות ממעסיקים. תהליך העבודה כולל קליטה ורישום של דורש העבודה (באמצעות תוכנת כח-אדם ייחודית), ריאיון אישי של המועמד, אבחון הצרכים והיכולות, הפנייה לסדנאות העצמה ו/או קורסי מחשבים (בהתאם לצורך), התאמת משרות מתאימות מתוך מאגר המעסיקים הקיים והפנייה למעסיק. ייחודיות פעילות המרכז מתבטאת בעובדה שתהליך ההשמה מתחילתו ובמשך עבודתו של המועסק, מלווה ונתמך בצמוד על ידי  צוות מרכז ההשמה. פעילות הקמה, הרצה ותפעול מרכזי השמה החלה בפעילותה על ידי עמותת תלם משנת 2000 בשיתוף אשל/ג'וינט, משרד הרווחה, הקרן למפעלים מיוחדים-המוסד לביטוח לאומי, משרד הגמלאים ועוד ובהשתתפות ובמימון במשך חמש השנים האחרונות על ידי חברת הבטוח אליהו, באמצעות מר ישראל אליהו. העמותה השתתפה בביצוע וניהול של תוכנית פיילוט בת שלוש שנים (2009-2012) בה פעלו מרכז השמה בת"א והמרכז ובנהריה והצפון. המרכז בת"א הפסיק פעולתו מחוסר תקציב ואילו המרכז בנהריה, בניהול עמותת תלם,  ממשיך לפעול ברציפות עד היום והיא פורצת דרך בתחום זה. הפיילוט הוכיח מעל כל ספק היתכנות ברצון של אזרחים ותיקים לשוב לעולם התעסוקה ואת הנכונות והמוכנות של המעסיקים (בעיקר במגזר העסקים הקטנים והבינוניים) להעסיקם במקצועות המתאימים להם. במהלך השנים הוקמו מרכזים נוספים לפי הדגם של המרכז בנהרייה (בעכו, בבאר שבע, בירושלים, בבני ברק, בתל אביב, בכפר סבא ובמודיעין). תלם שותפה בפעילות של מרכז ההשמה בעכו המסונף למרכז הון אנושי עירוני. עד היום פנו למרכז בנהריה אלפי אזרחים ותיקים מחפשי עבודה, הושמו לעבודה מעל 1,200 איש ונוצרו קשרים עם למעלה מ-500 מעסיקים.
פעילות ציבורית
מאז היווסדה פעלה עמותת תלם לקדם את מעמדו של האזרח הוותיק קודם כל בהקשר של נושא תעסוקתו והעלאת נושא מעמדו בקרב ארגונים ממלכתיים וכלכליים. קוימו פגישות רבות במסגרת משרד הרווחה ואשל/ג'וינט ישראל ומשרד הגמלאים בהן הועלו לדיון נושא תקנות תעסוקתו של האזרח הוותיק, והסדר צידו המשפטי של תעסוקתו. לימים המשרד לאזרחים וותיקים קיבל על עצמו לקדם נושאים אלו.
פרסים, אותות הוקרה
העמותה זכתה במהלך השנים להוקרה רבה על פעילותה וגם חלק ממתנדבייה זכו עקב פעילותם להוקרה רבה. רשימת הפרסים:
פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה
פרס לורנס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה הוא פרס שנתי המוענק על ידי אגודת התיאטרון בלונדון, כהוקרה על הישגים בתיאטרון הבריטי המסחרי. הפרס נוסד בשנת 1976 ושמו הוחלף ב-1984 לכבודו של השחקן האנגלי לורד אוליבייה.
הפרס הוענק לראשונה ב-1977, אך בשנים לאחר מכן הוענק פרס יחיד להופעה הטובה ביותר בתפקיד משנה.
Believer (שיר של Imagine Dragons)
Believer הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הרוק האמריקאית Imagine Dragons. השיר יצא לאור ב-1 בפברואר 2017 על ידי חברות התקליטים האמריקאיות אינטרסקופ רקורדס וקידינאקורנר (Kidinakorner) כסינגל הראשי מתוך אלבום האולפן השלישי של הלהקה, Evolve. השיר נכתב על ידי דן ריינולדס, וויין סרמון, בן מקי, דניאל פלצמן, ג'סטין טרנטר והופק על ידי מאטמן & רובין.
"Believer" הגיע למקום הרביעי במצעד בילבורד הוט 100 בארצות הברית, והפך לסינגל השלישי של הלהקה שמגיע לעשירייה הראשונה אחרי "Radioactive" ו"Demons". הוא הגיע לעשירייה הראשונה גם באוסטריה, קנדה, צ'כיה, צרפת, איטליה, פולין, פורטוגל, סלובקיה, איסלנד ושווייץ. הוא היה לשיר החמישי הנמכר ביותר של 2017 בארצות הברית. ב-8 בינואר 2019 יצאה גרסה נוספת לשיר ובה מופיע הראפר האמריקאי, ליל ויין.
בשיר נעשה שימוש בפרסומות רבות, בין היתר בפרסומות של חברת המשחקים נינטנדו.
ביוני 2021, נודע כי השיר יופיע במשחק הריקודים Just Dance 2022.
רקע
במרץ 2017, דן ריינולדס אמר בראיון למגזין פיפל כי השיר נוצר בהשראת תקופת מחלתו בדלקת חוליות מקשחת בשנת 2015. לדבריו "השיר מדבר על התבוננות פנימית שלי על דברים כואבים בחיי: חרדה, הלם או הצפה רגשית שנבעו מהתמודדות עם ההמונים או מההצלחה של הלהקה. מחלה, תקופת דיכאון – כל מה שהיה מקור לכאבים בחיי. ואז פשוט להתעלות מעל זה, ולשים את זה בפרספקטיבה שמאפשרת לי לחוש הערכה לכאב, ולהפוך אותו לכוח הגדול ביותר שיש לי."
וידאו קליפ
נכון לינואר 2021, לסרטון יש יותר מ-1.7 מיליארד צפיות ומעל 15 מיליון לייקים. זהו כרגע הסרטון בעל כמות הלייקים הגדולה ביותר בערוץ היוטיוב של הלהקה, והסרטון ה-37 בעל כמות הלייקים הגדולה ביותר ביוטיוב.
הצלחה מסחרית
"Believer" הגיע למקום הרביעי בבילבורד הוט 100, והגיע לראש המצעדים Billboard Hot Rock Songs, Alternative Songs,   ו-Adult Pop Songs. השיר גם הגיע לראש המצעדים Rock Airplay, Rock Streaming Songs,  Rock Digital Sale Songs, ו-Top TV Commercials. השיר גם הגיע לראש מצעד Canada Alternative Rock.
"Believer" שבר את השיא בן ה-14 שנים של הכי הרבה ספינים במצעד Mediabase Alternative. הוא הגיע לעשירייה הראשונה באוסטריה, קנדה, צ'כיה, צרפת, איטליה, פולין, פורטוגל, סלובקיה, שווייץ וארצות הברית.
"Believer" הגיע למקום הראשון בכמה ממצעדי סוף-השנה של בילבורד, כולל מצעד Hot Rock, מצעד Rock Airplay, ובמצעד Alternative Songs. הוא הגיע למקום החמישי במכירות בארצות הברית בשנת 2017 בה נמכרו 1,598,000 עותקים שלו.
רונן גבאי
רונן גבאי (נולד ב-16 במאי 1964) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי.
קריירת משחק
גבאי החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של מכבי נתניה, וב-1983 עלה לקבוצה הבוגרת ולאחר מספר חודשים הושאל למכבי הרצליה לעונה אחת ואחריה למכבי יפו לעונה אחת, עד שחזר למכבי נתניה והפך לחלק מרכזי בקבוצה, ושם בילה את רוב הקריירה שלו ואף כיהן כקפטן. לקראת סוף הקריירה שיחק בהפועל תל אביב והפועל חדרה.
ולטר אלמר סקופילד
ולטר אלמר סקופילד (באנגלית:  Walter Elmer Schofield; 10 בספטמבר 1866 - 1 במרץ 1944) היה צייר נוף אימפרסיוניסטי וצייר ימי. הוא נחשב לאחד האימפרסיוניסטים של פנסילבניה. עיקר עבודתו כוללת נופי סתיו וסצנות שלג של פנסילבניה וניו אינגלנד, ונופים קיציים וציורים ימיים באנגליה וצרפת.
ביוגרפיה
אלמר סקופילד היה הצעיר מבין שמונת ילדיהם של איש העסקים בפילדלפיה בנימין סקופילד (1820–1900) ומרי וולסטונקרפט סקופילד (1822–1899). הוריו היגרו מאנגליה לפילדלפיה בשנת 1845, ואביו ודודיו בנו מפעל טקסטיל.
הוא גדל באזור ג'רמאנטאון בפילדלפיה וסיים את בית הספר התיכון בשנת 1886. הוא למד במכללת סווארטמור במשך שנה, [9] לפני שנשר ועבד כקאובוי בסן אנטוניו, טקסס.
הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה, 1889–1992, אצל תומאס אנשוץ ורוברט וונו. הוא עבר לפריז בשנת 1892, ולמד באקדמיה ז'וליאן אצל ויליאם בוגרו, גבריאל פרייר והנרי לוסיין דואט.
סקופילד חזר לפילדלפיה בסוף 1894. הוא נמנה עם קבוצה של אמני פילדלפיה - ויליאם גלקנס, אדוארד ויליס רדפילד, ג'ון סלואן, אברט שין, ג'יימס מור פרסטון, אדוארד דייוויס, צ'ארלס גרייפלי, סטירלינג קלדר, יו הנרי ברקנרידג'. הם נפגשו בסטודיו של רוברט אנרי כל יום שלישי לדון באמנות ואסתטיקה. סקופילד, אנרי ועמיתיהם, הפליגו יחד לצרפת ביוני 1895. הם הוקסמו מהציירים ההולנדים הישנים.
בשנת 1892 הוא פגש את מוריאל רדמיין, והם התחתנו ב־7 באוקטובר 1896 בלנקשייר (ליד ליברפול). הזוג הצעיר שב לפילדלפיה, והתגורר עם הוריו בעיירה צ'לטנהאם. מאוחר יותר הם קנו בית בפילדלפיה. סקופילד זכה להצלחה מקצועית מוקדמת עם נופי חורף של פנסילבניה, צבועים בסגנון טונאליסטי "המאופיינים בצבעים שקטים ומכחול רך וזורם."
סקופילד נטש בהדרגה את הטכניקה הטונאליסטית שלו לטובת סגנון דינמי יותר "של עבודת מכחול אקספרסיוניסטית ותחושת צורה, מבנה ודפוסים גדולים יותר שהם גובלים בפוסט-אימפרסיוניזם." סקופילד צייר בלוח בהיר יותר לאחר מלחמת העולם הראשונה, ויישם גישה חדשה זו על סצנות שלג, על סצנות חוף של קורנוול ועל נופי קליפורניה, ניו מקסיקו ואריזונה.
מלחמת העולם השנייה סיימה את הטיולים השנתיים של סקופילד לארצות הברית. את שנותיו האחרונות הוא חי וצייר בקורנוול.
חיים פרטיים
ביולי 1915, בגיל 48, התגייס שופילד כפקיד בצבא הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא השתחרר בדרגת סרן.
לאחר המלחמה גרו סקופילד ואשתו בקורנוול במשך מספר שנים, ובאטלי, סאפוק בשנים 1925 עד 1937.
ולטר אלמר סקופילד נפטר מהתקף לב ב -1 במרץ 1944.
גופתו נקברה זמנית באנגליה, ולאחר מלחמת העולם השנייה נקברה מחדש בפילדלפיה, בכנסיית ג'יימס הקדוש. אשתו מוריאל, שחיה עוד 16 שנים, נקברה לצידו.
בנם סידני עיצב את המצבה שלהם, בנוסף להיותו אדריכל, סידני צייר דיוקנאות.
אומברטו בוצ'וני
אומברטו בוצ'וני (באיטלקית: Umberto Boccioni; 19 באוקטובר 1882 – 16 באוגוסט 1916), צייר ופסל איטלקי. אומברטו בוצ'וני הוא האמן החשוב ביותר של התנועה הפוטוריסטית. בעבודותיו ניתן לזהות בבירור את קווי החשיבה ואת העקרונות המנחים של הזרם הפוטוריסטי.
ביוגרפיה
נולד ברג'ו די קלבריה שבדרום איטליה. בשנת 1910 פרסם בוצ'וני יחד עם אמנים נוספים את ה"המניפסט הטכני של הציור הפוטוריסטי". מטרת המניפסט הייתה לעודד את הכוחות המניעים את סמלי הטכנולוגיה המודרנית: כוח, אלימות, תנועה ומהירות.
בשנת 1912 התוודע בוצ'וני לראשונה אל הקוביזם, שרווח בפריז. סגנון זה העשיר את אוצר הדימויים הצורניים שלו, ובעקבות כך נוצר סגנונו האופייני, המתאר צורות מופשטות למחצה באמצעות קווים ומשטחים המגדירים בעת ובעונה אחת את הנושא ואת התנועה שלו בחלל. גם בתחום הפיסול היו לבוצ'וני חידושים רבים: החל בשילוב בין חומרים שונים ועד להצעות ליצירת פסלים ממונעים.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה גויס בוצ'וני לצבא והוצב ביחידה סמוך לוורונה; הוא נהרג כאשר נפל מסוסו בעת אימון ונקבר בבית הקברות המרכזי בוורונה (Cimitero Monumentale di Verona).
מפעלי פלדה מגניטוגורסק
מפעלי פלדה מגניטוגורסק (ברוסית: Магнитогорский металлургический комбинат) היא חברה רוסית לייצור יצקת, פלדה ומוצריה. המפעל הוקם במהלך תחילת שנות ה-30 ביחד עם עיר מגניטוגורסק במסגרת תוכנית החומש הראשונה. שמות הקודמים היו "מפעלי פלדה מגניטוגורסק על שם סטלין" ו"מפעלי פלדה מגניטוגורסק על שם לנין".
היסטוריה
קיום מרבצי ברזל באזור ההר "מגניטקה" היה ידוע עוד מהמאה ה-18 אך הם לא נוצלו. הסיבות לכך היו העדר יערות באזור וחוסר תשתית תחבורתית. תכנון המפעל החל במאי 1925 וכבר במרץ 1929 החלה בניית המפעל הענק ועיר חדשה לידו. לקראת מחצית 1929 הסתיימה בניית מסילת רכבת לאזור. בהקמה השתתפו מומחים רבים מחוץ לגבולות ברית המועצות והורכב ציוד שנרכש בארצות הברית וגרמניה. בסך הכול בהקמת המפעל השתתפו מעל ל-800 מומחים זרים.
המפעל המשיך להתפתח גם בהמשך. לקראת מחצית שנות ה-70 הוא היה מייצר 15 מיליון טון פלדה ו-12 מיליון טון מוצרי פלדה בשנה.
עם התפרקות ברית המועצות המפעל הופרט אך ייצור פלדה ירד ל-5.8 מיליון טון בשנת 1996. בתקופה זו רוב מוצריו נשלח למדינות שונות ולא לשוק הרוסי. עם הזמן המפעל השתקם ובשנת 2008 ייצור פלדה חזר לרמה של 12 מיליון טון.
המפעל משתרע עתה על שטח של כ-100 אלף דונמים ומועסקים בו כ-55 אלף עובדים (מהם כמחצית בחברות נותנות שירותים למפעל האם). ההר "מגניטקה" שהייתה הבסיס העיקרי של מרבצי ברזל כבר לא קיים (במקור הוא היה בגובה של כ-600 מ') ויש צורך להביא ברזל ממרבצים אחרים בעיקר ממרבצים הנמצאים בדרום מחוז צ'ליאבינסק. בבעלות המפעל נמצאים מרבצי ברזל גדולים באזור בלגורוד. לאור המשבר הכלכלי פיתוח המרבצים טרם החל.
מעל ל-80% ממניות המפעל נמצאים בבעלות של ויקטור רשניקוב שהיה מנכ"ל המפעל במשך שנים רבות.
בשנת 2007 החברה רכשה לעצמה שליטה בחברה לכריית פחם שבבעלותה מכרות פחם במחוז קמרובו. החברה פועלת בהקמת מפעל לייצור פלדה בטורקיה ומפעל לייצור מוצרי פלדה בסנקט פטרבורג.
רעשי הרחוב חודרים אל הבית
רעשי הרחוב חודרים אל הבית הוא ציור שמן על בד מאת הצייר אומברטו בוצ'וני משנת 1911, המדגים את הזרם הפוטוריסטי.
בציור נראית אישה ניצבת על המרפסת ומשקיפה לרחוב. הצופה בתמונה נמצא, כביכול, יחד אתה במרפסת וצופה איתה על המתרחש ברחוב. הציור מתאר את הרחוב, או העיר, בתהליך בנייה. האישה מתבוננת על העיר העתידית: מתוארים מבנים, סביבם פיגומים ועליהם פועלים. אופי הציור מאוד רועש, ויש בו תנועה רבה וצבעוניות.
האישה בתוך הבית מסמלת את העבר, את האישה האיטלקייה המסורתית, המביטה החוצה אל עבר העתיד, הקדמה. בכך מסמל הציור את השינוי הגדול שעובר על נשים מסורתיות. הרס העבר מתואר על ידי בוצ'וני באמצעות תיאור הבניינים כקורסים, הכול נראה כאילו נופל אל תוך תהום בה שולטים הצהוב האלים והאדום הלוהט. העתיד מוצג רוגש ודינמי. הצבעים הקרים, הקדמה, שבחוץ, חודרים אל גוף האישה כחרבות ופוצעים אותה.
בוצ'וני מבטא בציור את עמדתו הכפולה כלפי העתיד: חיובית מצד אחד, אך מצד שני מאיים על הביתיות והמשפחתיות.
בוצ'וני משתמש בציור בשתי שפות אמנותיות:
הקומפוזיציה סגורה, מרכזית ועמוסה – מעגל אחד שנשאב פנימה. תפיסת החלל היא שטוחה יחסית, המישורים נראים זה מעל זה. פני השטח נשארים לא מעובדים, משיכות המכחול גסות, דבר התורם לתחושת הרעש שבציור.
שד
{{פירושונים|* שד (מיתולוגיה) – יצור מיתולוגי רשע
ראו גם
}}
סטליוס פוטיאדיס
סטליוס פוטיאדיס (ביוונית: Στέλιος Φωτιάδης, נולד ב-24 ביולי 1951) הוא מלחין, מעבד, פזמונאי, נגן גיטרה באס וזמר יווני של מוזיקה קלה בסוגות לאיקו, פופ ורוק. בשנת 1972 נמנה עם מייסדי להקת הרוק "נוסטרדמוס" שפעלה עם שינויים בהרכב עד 1975. כמלחין ומפיק ליווה פוטיאדיס את הקריירה של אשתו, הזמרת גליקריה.
ביוגרפיה
סטליוס פוטיאדיס נולד בשנת 1951 בעיר סלוניקי. למד פסנתר אצל אלני זיוגה. בתחילת דרכו המוזיקלית היה נגן גיטרה בס בשנת 1971 נמנה עם מייסדי להקת פופ ורוק בשם "נוסטרדמוס" שפעלה ביוון עד שנת 1975 בהרכבים שונים. קודם לכן השתתף בלהקות "צפוניים" (Βόρειοι) ו- Artomics. ב-1989 הפך פוטיאדיס למפיק ומנצח תזמורת עבור Warner Music. פוטיאדיס נשוי החל משנת 1978 לזמרת גליקריה, אותה הכיר שנתיים קודם לכן, ולזוג יש בן אחד, קוסטאס (קונסטנדינוס) פוטיאדיס (יליד 1978) גם הוא מלחין ומעבד מוזיקלי. בשנת 1972 זכה פוטיאדיס בפרס המלחין המתחיל בפסטיבל הזמר בסלוניקי עבור Δως μου το χέρι σου- (דוס מו טו כרי סו) "תן לי את ידך" של להקת "נוסטרדמוס"
בהמשך בלט פוטיאדיס כמלחין שירי לאיקו, שיצר לרוב עבור אשתו, גליקריה. האלבום הראשון שלהם בשנת 1980 היה Στα μάτια κοίτα με (סטא מאטיה קיטה מה - תביט בעיני) שכלל 12 שירים ובלדות. בשנת 1990 הפיק פוטיאדיס את האלבום "סודותי" (אולה מו טא מיסטיקה) של גליקריה שהיה לאלבום פלטינה עם 58,000 עותקים. האלבום שלהם "ארץ הפלאות" (אי חורה טו תאבמטון) היה אלבום זהב עם 35,000 מכירות, ו"מסיכה" ("מאסקה") (1998) היה גם הוא אלבום זהב עם 25,000 מכירות.
בשנת 1999 יצירות שלו בביצועה של גליקריה הוקלטו, לצד אחרות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בתל אביב. ב-1993 יחד עם פיבוס אנוינאקיס, דימיטריס קוקוטס ואחרים היה פוטיאדיס בעלי חברת ההקלטות Eros Music. בשנת 2020 כתב והלחין סטליוס פוטיאדיס את Fratelli amici italiani שיר סולידריות עם העם האיטלקי, רופאיו ואחיותיו שנאבקו במגפת הקורונה. השתתפו במיזם הזמרים גליקריה, ונגליס ירמנוס, אלאונורה זוגנלי, יורגוס דאלארס, דארה פוטיני, מלינה אסלנידו, יאניס קוצירס וקיטרינה פודילאטה.
דיסקים ואלבומים
השתתף גם בתקליטים:
הרפתקאותיו של פינוקיו
פירוש השם פינוקיו באיטלקית של מחוז טוסקנה הוא צנובר. את ההשראה לסיפור שאב לורנציני מהצגה של תיאטרון בובות מסורתי. הדמות של פינוקיו היא של ילד שובב ופרוע, שסקרנותו מסבכת אותו בצרות רבות. יחד עם זו הדמות מתוארת כטובת לב ורגישה הנאבקת תמיד ביצרה הרע.
פינוקיו הופיע בתחילה בתור סיפור בהמשכים בכתב עת לילדים בשם ג'ורנאלה פר אי באמביני בעריכתו של פרדיננדו מרטיני. הפרק הראשון של פינוקיו פורסם ב-7 ביולי 1881 והוא הופיע לסירוגין בכתב העת במשך השנתיים הבאות. סיפורו של פינוקיו נעשה מקובל ואהוב מאוד בקרב הקוראים הצעירים באיטליה ובשנת 1883 נדפס הספר בשם הרפתקאותיו של פינוקיו. הספר זכה להצלחה אדירה באיטליה ותורגם לשפות רבות.
בשנת 1954 הוקמה אנדרטה לכבוד פינוקיו בכפר קולודי שבאיטליה.
החלק הראשון (פרקים 1–15)
ג'פטו, אדם עני מאוד, מחליט לנסות להרוויח את לחמו דרך תיאטרון בובות אותו הוא יפעיל. לכן הוא מגלף בובה מבול-העץ אותה הוא מכנה "פינוקיו". מיד לאחר שג'פטו מסיים לגלף את אפו של פינוקיו, אפו מתחיל לגדול בשל חוצפתו הטבעית. לאחר שג'פטו מסיים לבנות את פינוקיו ומלמד אותו ללכת, פינוקיו בורח מיד הישר לעיירה הסמוכה. הוא נתפס על ידי שוטר, אך לאחר שזה שומע כי ג'פטו הוא אביו של פינוקיו השוטר מניח כי פינוקיו סבל מנחת זרועו של ג'פטו וקיבל מכות ולכן עוצר את ג'פטו.
פינוקיו חוזר לביתו של ג'פטו להכין לעצמו אוכל. כאשר הוא מגיע לבית, צרצר מדבר (אשר מכונה הצרצר המדבר) אומר לו כי ילדים אשר אינם מצייתים להוריהם, יהפכו לחמורים כאשר יגדלו. כנקמה, פינוקיו זורק פטיש עץ על הצרצר וגורם למותו.
פינוקיו אינו מוצא אוכל בבית, ובוכה עד אשר נרדם עם הרגלים על הגחלים. בבוקר למחרת הוא מתעורר ומגלה כי רגליו נשרפו כליל במהלך הלילה. בינתיים, חוזר ג'פטו לביתו לאחר ששוחרר מהכלא ואיתו שלושה אגסים אותם הוא מתכנן לאכול. ג'פטו מכין לפינוקיו זוג רגליים חדשות. משום שפינוקיו אומר כי הוא רעב, ג'פטו נותן לו את האגסים ומלמד את פינוקיו שעליו לא לבזבז שום דבר. בהכרת תודה, פינוקיו מבטיח ללכת לבית הספר. משום שלג'פטו אין כסף לקנות לפינוקיו ספר-לימוד, הוא מוכר את המעיל היחיד שלו וקונה בכסף ספר-לימוד.
פינוקיו יוצא לכיוון בית הספר, אך בדרכו הוא שומע צלילי מוזיקה ורואה קהל רב. מתוך סקרנות, הוא עוקב אחר הקהל עד שהוא מוצא את עצמו בתוך המון של אנשים, אשר התקהל כדי לראות מופע תיאטרון בובות גדול. פינוקיו אינו מסוגל לרסן את סקרנותו והוא מוכר את ספר-הלימוד תמורת כרטיס להצגה.
במשך ההצגה, הבובות אשר מופיעות על הבמה רואות את פינוקיו, מפסיקות לשחק וקוראות "זהו אחינו פינוקיו!" ומתחילות לחגוג. הקהל מתמרמר ומנהל התיאטרון יוצא לראות על מה המהומה. הוא מחליט להשתמש בפינוקיו לחימום ארוחת הערב שלו. לאחר שפינוקיו מתחנן שיחוס על חייו, מנהל התיאטרון מסכים ופוקד לשרוף את הבובה ארלקינו, אך פינוקיו מציל אותו. לאחר שמנהל התיאטרון שומע כי אביו של פינוקיו, ג'פטו, הוא עני מרוד, הוא משחרר את פינוקיו ונותן לו חמישה מטבעות זהב אותן הוא מבקש שייתן לג'פטו.
בעודו צועד בדרך לביתו כדי לתת את המטבעות לאביו, הוא פוגש בשועל (אשר מעמיד פני פיסח) ובחתול (אשר מעמיד פני עיוור) בצידי הדרך. הם אומרים לו כי אם הוא ישתול את המטבעות שלו בשדה-הפלא, מחוץ לעיר, הם יצמחו לכדי עץ גדול אשר יצמיח לפחות אלף מטבעות זהב חדשים. פינוקיו אשר מאמין להם, יוצא למסע לעבר שדה-הפלא יחד עם החתול והשועל. בדרך הם עוצרים בפונדק הלובסטר האדום, שם השועל והחתול אוכלים ארוחה דשנה על חשבונו של פינוקיו. בחצות הלילה, מעיר בעל הפונדק את פינוקיו, ומיידע אותו כי השועל והחתול נאלצו לעזוב באופן דחוף, אך הם יפגשו את פינוקיו בשדה-הפלא.
בעוד פינוקיו מתכונן לצאת לעבר שדה הפלא, מופיעה לפניו רוחו של הצרצר המדבר אשר מפציר בו שיחזור לביתו ויתן לאביו את מטבעות הזהב.
פינוקיו מתעלם ממנו שוב, ויוצא לעבר שדה-הפלא. כאשר הוא עובר דרך יער, השועל והחתול, מחופשים לשודדים ושקים על ראשיהם, מגיחים לעברו ומנסים לשדוד אותו. פינוקיו מסתיר את המטבעות בפיו ומטפס על עץ. החתול והשועל מבעירים את העץ. פינוקיו קופץ למטה והם מנסים לפתוח את פיו בכוח, אבל הוא נושך את טלפו של החתול ובורח עמוק לתוך היער.
כאשר פינוקיו רץ לתוך היער, הוא רואה בית לבן לפניו. הוא דופק על דלת הבית, ואז הדלת נפתחת והוא פוגש בפיה בעלת שיער כחול. אף על פי כן, בעודו משוחח עימה, תופסים אותו החתול והשועל ותולים אותו על עץ. לבסוף השועל והחתול מתייאשים ומשאירים אותו תלוי על העץ.
החלק השני (פרקים 16–36)
הפיה בעלת השיער הכחול שולחת בז ופודל להציל את פינוקיו, והיא קוראת לשלושה רופאים ומבקשת שיאמרו לה אם פינוקיו מת או לא. שני הרופאים הראשונים (ינשוף ועורב) אינם בטוחים, אבל השלישי, הצרצר המדבר, יודע כי פינוקיו חי ובריא ואומר ומספר כי פינוקיו הוא ילד שובב הגורם לאביו צער.
הפיה בעלת השיער הכחול שואלת את פינוקיו היכן מטבעות הזהב. פינוקיו משקר, ואומר כי איבד אותם. בעודו אומר את דברי השקר, אפו מתחיל להתארך עד אשר הוא כל כך ארוך שהוא איננו מסוגל לנוע בתוך החדר. הפיה מסבירה לפינוקיו כי שקריו הם אשר גורמים לאפו לגדול כך. היא מביאה קבוצת נקרים אשר מקצרת את אפו.
פינוקיו והפיה בעלת השיער הכחול מחליטים להפוך לחברים והפיה מזמינה את ג'פטו שיעבור לגור איתם ביער. פינוקיו יוצא לפגוש את אביו, אבל בדרך הוא פוגש שוב בשועל ובחתול (אף על פי שאינו יודע כי הם היו השודדים אשר ניסו לגנוב את כספו). הם מזכירים לפינוקיו את שדה-הפלא, והוא מסכים בשנית לצאת איתם לשם ולשתול את מטבעות הזהב שלו. אחרי מסע רגלי שנמשך חצי יום, הם מגיעים לעיירה השוכנת ליד שדה-הפלא. כל אחד בעיירה עשה דבר מה מאוד טיפשי וכתוצאה מכך נענש בצורה כלשהי. כאשר הם מגיעים לשדה-הפלא, פינוקיו טומן את מטבעות הזהב שלו ובינתיים הוא עוזב את המקום בעודו מחכה עשרים דקות (הזמן אשר אמור לקחת לזהב שלו לצמוח). לאחר עשרים דקות הוא חוזר ומגלה כי לא צמח במקום שום עץ וכי מטבעות הזהב נלקחו ואינם עוד באדמה. פינוקיו מבין כי נפל קורבן לחתול ולשועל והוא הולך לעיירה ומגיש תלונה לשופט על השועל והחתול. השופט (כפי שנהוג בעיירה) שולח את פינוקיו לבית הסוהר על טיפשותו. בעודו שוהה בבית סוהר, אף על פי כן, מושל העיירה מחליט לחגוג והוא משחרר את כל האסירים מבית הסוהר.
ג'ון בול (מלחין)
ג'ון בול (באנגלית: John Bull, נולד ב-1562 או 1563, נפטר ב-15 במרץ 1628) היה מלחין, נגן ובונה עוגבים. בול נודע כנגן כלי מקלדת מאסכולת נגני הווירג'ינל ורוב יצירותיו נכתבו לכלי זה.
הרפתקאותיו של פינוקיו
החלק השני (פרקים 16–36)
בעוד פינוקיו יוצא שוב לכיוון היער, הוא פוגש בנחש עצום אשר חוסם את דרכו בעזרת זנבו. הוא מבקש מהנחש שיזוז, אבל הנחש לא זז. הוא מסיק כי הנחש מת, ולכן הוא מנסה לעבור מעליו, אבל הנחש מתעורר בפתאומיות ומפיל את פינוקיו. הנחש אשר רואה עד כמה פינוקיו מפוחד, פורץ בצחוק עז אשר גורם לו לפיצוץ בעורק והוא מת.
בהמשך חש פינוקיו רעב גדול ומתגנב לחווה חקלאית כדי להשביע את רעבונו בכמה ענבים, אך נתפס במלכודת. כאשר החקלאי מגיע ומגלה את פינוקיו, הוא קושר אותו במלונה כדי שישמור על לול התרנגולות שלו.
ג'ון בול (מלחין)
חייו
המידע לגבי מקום הולדתו של בול לוט בערפל. במאמר שהתפרסם בשנת 1952 חיווה תרסטון דארט את דעתו, כי מוצא משפחתו של בול בסאמרסט, וייתכן ששם נולד המלחין. היה זה חוקר העתיקות בן המאה ה-17, אנתוני ווד, שהודיע לראשונה כי הוא מקורב למשפחת בול מפגליץ', סאמרסט, אבל ב-1959 כתב דארט, כי ג'ון בול הוא, קרוב לוודאי, בנו של צורף לונדוני. אז, בהוצאה השנייה של "רשימות מחיי ג'ון בול" שלו מעלה דארט את הרפורד כאפשרות שלישית. סוזי ג'ינס גורסת, במחקר עדכני יותר, כי בול נולד באולד רדנור שבהרפורדשייר, אף כי שום רשומות לידה לא התגלו עד כה. מינויו של בול לנגן עוגב בקתדרלה של הרפורד ב-1582 מחזק את ההשערה, כי מחוז הכמורה הזה היה מקום הולדתו: היה זה נוהג מקובל בקרב נגני עוגב בתקופה ההיא לחזור אל קתדרלות הבית שלהם אחרי תקופת לימודים בלונדון.(להשוואה:תומאס מורלי) ב-1573 הצטרף בול למקהלה של קתדרלת הרפורד וכעבור שנה הצטרף לילדי הקאפלה המלכותית בלונדון, שם למד אצל ג'ון בלייתמן ויליאם האניס; במקביל ללימודי שירה למד נגינה בעוגב. בשנת 1582 התמנה לנגן עוגב בקתדרלת הרפורד ובהמשך לממונה על מקהלת הילדים בקתדרלה.
בשנת 1586 סיים את לימודי התואר באוניברסיטת אוקספורד ובאותה שנה היה לנושא תפקיד רשמי בקאפלה המלכותית. ב-1591 היה לנגן עוגב בקאפלה המלכותית; כעבור שנה קיבל תואר דוקטור מאוקספורד ובשנת 1596 היה לפרופסור הראשון למוזיקה במכללת גרישם בהמלצת אליזבת הראשונה, שהוקירה אותו מאוד. יש ראיה מסוימת לכך, שהמלכה שלחה את בול למשימות ביון: מסעו בן שמונה-עשר החודשים ליבשת ב-1601–1602, לכאורה מטעמי בריאות, לא הוסבר מעולם באופן משביע רצון ולא נודע היכן שהה בתקופה זו, פרט לביקור בבריסל. לאחר מות אליזבת, שירת בחצרו של ג'יימס הראשון. במהלך תקופה זו יצר לו מוניטין של מלחין, נגן כלי מקלדת ומאלתר מוכשר.
הרפתקאותיו של פינוקיו
החלק השני (פרקים 16–36)
באותו לילה, קבוצה של נמיות מגיעה ומספרת לפינוקיו כי בעבר היה להם הסכם עם כלב השמירה הקודם אשר איפשר להם לפשוט על הלול בתמורה לכך שהוא יקבל תרנגולת אחת. פינוקיו מסכים בתמורה לשתי תרנגולות. לאחר שהנמיות מקבלות את ההצעה של פינוקיו הם נכנסים לתוך הלול. פינוקיו נועל במהרה את דלת הלול ונובח בקול רם. החקלאי אשר מגיע בעקבות הנביחות תופס את הנמיות ומשחרר את פינוקיו בתמורה.
פינוקיו מגיע למקום בו עמד בית הפיה ומגלה שם קבר שעליו כתוב: