cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אריאדנה סקריאבינה
המאקי היהודי
לאחר שחרור צרפת קבוצת לוחמי המאקי שפעלו באזור לה שמבון-סור-ליניון הגיעו לארץ ישראל והקימו את הקיבוץ נווה אילן. הם גם השתתפו בקרבות מלחמת העצמאות.
תבוסות וכשלונות של הצבא היהודי
בתחילת 1944 היה "הצבא היהודי" חזק דיו כדי לארגן גדוד נפרד לסיוע לבעלות הברית בשחרור צרפת. לשם כך היה צורך בקשר עם לונדון. אדם ושמו שארל פורל יצר קשר עם אנשי המחתרת, סיפר להם שהוא סוכן אנגלי והביא הוכחות. אנשי המחתרת בדקו את ההוכחות והחליטו שניתן להאמין לפורל. לאחר מספר פגישות, שבאחרונה שבהן השתתפו מפקד המחלקה אנרי פורילס והמדריך הצבאי ז'אק לזרוס, ב-17 ביולי 1944, החליטו לשלוח ללונדון משלחת שכללה את ז'אק לזרוס ואת הרב רנה קפל. פורל הציע לשניים לנסוע במכוניתו עד שדה התעופה בפריז ומשם לצאת ללונדון. בדרך הסתובב לפתע נהג המכונית, כיוון אקדח לעבר אנשי המחתרת והודיע להם שהם במעצר. פורל הסיע את השניים לפריז והם נמסרו לגסטפו. למחרת, 25 חברים בכירים נוספים ב"צבא היהודי" הגיעו לגסטפו (על פי מקור אחר, 37 אנשים היו עצורים). התברר שפורל היה סוכן של האבווהר.
בתקופה שבין סוף אפריל עד סוף אוקטובר 1944 הייתה פעילות אינטנסיבית מאוד של כל שירותי "הצבא היהודי". הנאצים עשו כל שביכולתם על מנת לשלוח יהודים למחנות השמדה כמה שיותר מהר, ללא עיכובים. לכן נהיה חשוב אף יותר להסתיר, להציל ולהבריח אנשים. על פי ענת גואטה, בחודשים הללו התגלו נקודות התורפה של הארגון: אנשיו נתפסו, עונו ונרצחו או נשלחו למזרח. אבדות רבות בחודשים הללו נגרמו בשל חוסר זהירות, שנבע מעייפות, מתחושת הניצחון המתקרב, ותחושה של כוח. חברי "הצבא היהודי" הגיעו מדי פעם למקומות שבהם לא היו חייבים להיות, לפעמים בקבוצות גדולות יחסית, לא נשאו עמם את כל התעודות הנדרשות, נכנסו להסכמים ולקשרים בלי לבחון היטב את הרקע. הדבר הוביל לסדרה של אסונות, שבהם היו אבדות כבדות.
דוגמה אחת לאסון שכזה הייתה תקרית במאי 1944, כשז'אק סלומונוביץ וארמאן לוק נעצרו בדרך לספרד ונשלחו למזרח. ב-17 במאי 1944, בעת ארגון שיירה לספרד, נעצרו שישה מחברי הארגון, בהם ראש שירות המעבר לספרד ז'אק רויטמן, נהרג המעביר ונעצרה משפחתו. בעקבות זאת הופסקה פעילותו של השירות. כעבור חודש, אחיו של ז'אק רויטמן לאון החליף אותו בתפקיד. ז'אק רויטמן שוחרר מבוכנוואלד על ידי כוחות בעלות הברית.
כדוגמה נוספת, ב-6 ביוני 1944, ביום הנחיתה בנורמנדי, נקבעה פגישה בחנות מוצרי אלקטרוניקה ברחוב טריפייר בטולוז בין אברהם פולונסקי ואיציק פרידמן, אחד הפעילים הבכירים בטולוז, קצין של הארגון. החנות שימשה כאחד ממקורות המימון של המחתרת, מקום מסתור לנשק, וגם כמרכז קשר לקבוצות קרב עירוניות. פולונסקי ופרידמן נעצרו ברחוב ליד החנות על ידי המיליציה, פרידמן נתפס; פולונסקי, שנורה ביד, הצליח להימלט. ניסיון לחלץ את פרידמן נכשל, והוא נשלח למזרח ונעלם. ב-22 ביוני 1944 נתפס ארנסט למברט, ראש קבוצת ליון. מאוחר יותר התברר שהוא נורה ב-8 ביולי. צילום של גופתו זוהה לאחר השחרור על ידי אשתו אן-מארי למברט.
מותה של שרה קנוט
לאחר שרבים מקרב אנשי המחתרת נעצרו, הסיכון בהמשך הפעילות המחתרתית היה רב מאוד, אולם שרה קנוט המשיכה לפעול. כאשר נעצרו כל בעלי התפקידים ברשת המעבר לספרד, הקימה מחדש את נתיב המעבר דרך ספרד לעבר כוחות בעלות הברית. היא המשיכה גם להעביר קבוצות יהודים דרך הגבול וגם לקיים, על-פי עדותו של אלברט כהן (כינויו המחתרתי: "בבה"), את כל טקסי ההשבעה לארגון כרגיל. הייתה לה דירה שכורה ברחוב לה פום, בה גרה כתופרת צנועה. הדירה שימשה כמקום מפגש לחברי הארגון שהצטרפו למאקי היהודי וגם לטקסי ההשבעה. ב-22 ביולי 1944 נקבעו בדירה שתי פגישות: פגישת לוחמי מאקי — קנוט, ראול לאונס וטומי באואר, וטקס השבעה של ז'ינט מושניק (כינויה המחתרתי: "פיירט"). פיירט הייתה מועמדת חדשה, העוזרת של אנני לטור, שהיה על אלברט כהן להציג אותה בפני קנוט. פיירט וטומי באואר עבדו ביחד, עסקו בכרטיסי מזון. טומי השתתף גם בהוצאת העיתון המחתרתי "Quand Même" ("אף על פי כן").
כאשר קנוט ולאונס הגיעו לדירה, הם נתקלו במארב של שניים מאנשי המיליציה של משתפי הפעולה עם הנאצים. בהתאם לכללי הסודיות, קנוט ולאונס לא היו חמושים. אחד מאנשי מיליציה כיוון אקדח לעבר אנשי המחתרת, והשני ערך חיפוש בדירה. הוא מצא במקום ציוד למעבר דרך ההרים: תרמילים רבים ונעלי סקי. לאונס ניפץ בקבוק על ראשו של איש המיליציה, והלה השיב בצרור מנשק אוטומטי. שרה קנוט נהרגה במקום. בינתיים עלה טומי באואר במדרגות, ואיש מיליציה ירה בו ופצע אותו קשה בחזהו. לאונס נפגע בשתי רגליו, אך הצליח לברוח. למקום הגיעו אנשי מיליציה נוספים. הם הוציאו את טומי באואר על אלונקה והביאו אותו לבית חולים. שם, לאחר שלושה ימים של עינויים נוראים, הוא מת בלי לגלות דבר.
כשאלברט כהן הגיע לרחוב לה פום, הוא שמע יריות; רנה אפשטיין רצה אליו וצעקה "בבה, אל תיכנס!". גם פיירט הגיעה לפגישה, אך בבה סימן לה בידו שלא להיכנס והיא עזבה. בבה נשאר ליד הבניין וראה את כל המתרחש. הוא פגש את לאונס שיצא פצוע מהבניין, הביא אותו לכירורג שהיה מכר של בבה, ולאחר הניתוח העביר אותו לד"ר אמריק אפשטיין, שהיה חבר ב"צבא היהודי". פיירט טיפלה בפצעים של לאונס בביתו של ד"ר אפשטיין ואחר כך העבירה אותו לאחות מקצועית שגרה בפרבר של העיר. הייתה לו קדחת, הוא איבד את ההכרה, וכשחזר להכרה ואמרו לו שרג'ין מתה, הוא השתגע מצער ועמד לברוח, ושתי הנשים עצרו אותו בקושי. פיירט נשלחה לחדר המתים כדי לזהות את טומי באואר, ולקתה בהלם כשראתה אילו עינויים הוא עבר. הרוצח של שרה קנוט וטומי באואר נעצר באיטליה בדצמבר 1945.
חייה ומותה של שרה קנוט מתוארים בכלי תקשורת רבים, כשחלק גדול מהנאמר לא תואם למציאות. הדיווחים כי היא נהרגה בגבול שווייץ כשהעבירה את הקבוצה (אנדריי סדיח, 1962); נרצחה בקרב עם פטרול גרמני (יינובסקי, 1993), בחילופי יריות ברחוב (סוסינסקי, 1990) — אינם תואמים את המציאות. הפרסום האמין הראשון היה בעיתון "הפטריוט הרוסי" בדצמבר 1944. בשנות ה-90 הופיעו בכלי תקשורת בישראל ומחוצה לה מספר ראיונות עם אנשי מחתרת "הצבא היהודי", בהם ראיונות של שני המשתתפים באירוע שבו נרצחו שרה קנוט וטומי באואר — ז'ינט מושניק (פיירט) וראול לאונס. ז'ינט מושניק עלתה לארץ ישראל לאחר המלחמה, שינתה את שמה לשולמית בר מאיר, ומתגוררת בקיבוץ מעיין צבי. האירוע מתואר על סמך הריאיון שערך עמה העיתונאי הישראלי דוד שליט בכתבה "המגלב של אריאדנה" בעיתון "הארץ". ראול לאונס, שביקר אצל ד"ר אפשטיין ביום מותה של קנוט, סיפר לאפשטיין את אשר קרה. עדותו של אפשטיין לעיתונים "Racines Hebdo" ו"La Depeche du Midi" של טולוז ב-1994 מבוססת על סיפורו של לאונס. לאונס גם דיווח על מה שהתרחש למפקדה של "הצבא היהודי". העדות נמצאת בארכיון של אברהם פולונסקי ביד טבנקין. לאחר המלחמה הגיע ראול לאונס לארץ ישראל.
עיטורים
לאחר מותה הוענקו לה על ידי ממשלת צרפת צלב המלחמה ומדליית הרזיסטנס.
הנצחה
בישראל לא זכתה שרה קנוט להנצחה רשמית. דוד קנוט היה סבור שמעט מאוד אנשים יודעים על מעשה גבורתה. במכתב לחוה קירשנר ב-28 בינואר 1945 הוא כתב:
ב-23.3.2017 הוועדה לשמות רחובות של עיריית ירושלים בישיבה מס' 17 המליצה לאשר את הבקשה לקריאת רחוב ע"ש שרה קנוט (אריאדנה סקריאבינה) (5 בעד, 1 נגד). ב-24.4.2017 מועצת עיריית ירושלים בישיבה מס' 55 החליטה פה אחד (19 חברים בעד) לאשר את דו"ח מישיבה מס' 17 של הוועדה לשמות רחובות. ב-12.04.2018, ביום השואה, אריאדנה סקריאבינה קיבלה, לאחר מותה, את אות גיבורת ההתנגדות היהודית מארגון בני ברית בטקס ביער הקדושים. התעודה הוענקה לצאצאיה. בירושלים, בשכונת פסגת זאב, יש טיילת על שם שרה קנוט.
משפחה
דוד קנוט (23 בספטמבר 1900 — 15 בפברואר 1955) כתב את השיר האחרון "חום" בדצמבר 1939. עלה לארץ באוקטובר 1949 עם אשתו החדשה לאה ובנו יוסי, שהיה אז בן 6. דוד נפטר בתל אביב ב-15 בפברואר 1955.
טטיאנה-מרים (נולדה ב-3 בספטמבר 1925) התחתנה עם המלחין רוברט קורנמן והשתתפה בהופעותיו. ידועה כמרים דגן. כתבה ספר בצרפתית בשם "Et c'est ma soif que j'aime" אודות אריאדנה ודוד קנוט. פרקים מהספר תורגמו לרוסית.
אלי מגן (אמנואל מג'ן) (28 ביוני 1935 - אוקטובר 2018) שהה זמן רב במנזר קתולי במשך המלחמה. ב-1945 עלה לארץ ישראל, התחנך בקבוצת גבע, סיים בית ספר ימי בחיפה והיה לקצין חיל הים, כפי שחפצה אריאדנה. לאחר שחרורו מצה"ל למד נגינה בגיטרה, השתכן בראש פינה ועבד כמורה לגיטרה. בראש פינה הכיר את אהוד בנאי, שכתב על הפגישה עם אלי באתר הרשמי שלו: "הוא הכיר שם את אלי מגן, גיטריסט מחונן שבא מרקע קלאסי. המפגש איתו היה חשוב ומשמעותי עבור אהוד".
יוסי קנוט (נולד ב-22 במאי 1943), בהגעתו לישראל שירת בצה"ל, ולאחר מכך למד ספרות צרפתית באוניברסיטת תל אביב. כתב זיכרונות על דוד קנוט. הוציא לאור שני ספרי שירה: "אור ראשון" ו"שירים בדרך". בעלה של נכדתה של אריאדנה, אריאן (הנושאת את שם סבתה), הוא סופר הילדים שלמה אבס, שהוא גם אביו של הפסנתרן אלישע אבס.
הארייט
הארייט יצא לאור בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ב-10 בספטמבר 2019, ויצא לאור בקולנוע בארצות הברית ב-1 בנובמבר 2019, על ידי Focus Features. הוא זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, ששיבחו את הופעתה של אריבו ומצאו את הסרט כן אך נוסחתי, וזכה להצלחה מסחרית מתונה, כשהכניס 43 מיליון דולר ברחבי העולם מול תקציב ההפקה שלו של 17 מיליון דולר. הסרט זכה למספר שבחים ומועמדויות, במיוחד על הופעתה של אריבו, שגרפה את המועמדויות שלה בטקס פרסי האוסקר, גלובוס הזהב וגילדת שחקני המסך. לשיר "Stand Up", פסקול הסרט, זכו אירבו וג'ושוע בריאן קמפבל במועמדויות לאוסקר, גראמי וגלובוס הזהב.
עלילה
הסרט נפתח במרילנד של שנות ה-40 של המאה ה-19, מדינת עבדים, שבה ארמינטה "מינטי" רוס נשואה טרייה לבן חורין, ג'ון טובמן. מינטי היא עדיין שפחה בעצמה בחוות ברודס, יחד עם אמה ואחותה, בעוד שתי אחיות נוספות נמכרו לבעל עבדים אחר בדרום.
מינטי מתפללת לאלוהים שייקח משם את מר ברודס, שאותו היא מתארת ​​כרשע. בנו הבוגר של ברודס, גדעון, מוצא את מינטי מתפללת, ומטיל בה דופי, באומרו שלאלוהים לא אכפת מתפילותיהם של עבדים. מר ברודס מת זמן קצר לאחר מכן, וגדעון מציע את מינטי למכירה. למינטי, שסובלת מ"הזיות" מאז שנפגעה בראשה כילדה, יש חזון של עצמה בורחת אל החופש.
מינטי מחליטה לברוח, וג'ון בעלה מציע לה לברוח איתו, אך היא משאירה אותו מאחור, מחשש שהוא יאבד את חירותו אם ייתפס בורח איתה. היא נפגשת עם אביה בדרך החוצה, שאומר לה ללכת לכומר גרין לעזרה במסעה. היא מצליחה להגיע לוילמינגטון, דלאוור, ומשם בעזרת מכר של הכומר גרין לפילדלפיה. בפילדלפיה, היא פוגשת את ויליאם סטיל. ויליאם מעודד אותה לקחת שם חופשי חדש, והיא קוראת לעצמה הארייט על שם אמה, וטובמן כדי לשמור על שם בעלה. לאחר מכן, היא מספרת לוויליאם על המסע והילדות שלה.
לאחר שנה בפילדלפיה, הרייט מתחננת בפני וויליאם לגרום לאנשיו לעזור להביא את משפחתה. היא מצליחה ללא ברכת הדרך שלו להגיע לביתו של ג'ון רק כדי לגלות שהוא התחתן בשנית, מתוך אמונה שהיא מתה, ומצפה לתינוק עם אשתו החדשה. היא פוגשת את אביה, והוא מספר לה על אחרים שרוצים לברוח, והיא מחליטה לשחרר את שאר משפחתה. מלבד הוריה ואחותה שמסרבים לעזוב את שני ילדיהם.
בהמשך הסרט רואים עוד 2–3 מעשי גבורה של הארייט בהם היא מבריחה עוד עבדים ולבסוף גם את הוריה.
בסוף הסרט מתוארים ​​כמה מהישגיה: היא שחררה באופן אישי יותר מ-70 עבדים ברכבת התת-קרקעית וחזרה כמרגלת האיחוד במהלך מלחמת האזרחים, והובילה 150 חיילים שחורים, ששחררו למעלה מ-750 עבדים, ועזרה לנשים. זכות בחירה. היא מתה בגיל משוער של 91 ומילותיה האחרונות היו "אני הולכת להכין לכם מקום".
הפקה
הפיתוח של הסרט החל במאי 2016. בפברואר 2017, סינתיה אריבו לוהקה לתפקיד טאבמן.
הסרט צולם כולו בווירג'יניה, ריצ'מונד, פווואטן, טאמוורת', פטרסבורג ומטיוס. חלק קטן צולם גם בניו יורק.
קנולי
קנולי הוא קינוח איטלקי המורכב מבצק מתוק מטוגן דמוי צינור הממולא במילוי מתוק, לרוב מגבינת ריקוטה, וניל, שוקולד או שבבי שוקולד.
הקנולי, כקינוחים רבים אחרים, הומצא בסיציליה לפני מאות שנים. את הקנולי ניתן למצוא במאפיות ובמסעדות המובחרות באיטליה והוא מאכל בלתי נפרד מן המטבח הסיציליאני.
המילה קנולי היא צורת הרבים של המילה קנולו שפירושה המילולי הוא צינור קטן.
אזכורים תרבותיים
בסצנה מפורסמת בסרט "הסנדק" משנת 1972 אומר פיטר קלמנצה לרוקו למפונה, לאחר שהשני רצח את פולי: "השאר את האקדח, קח את הקנולי", משפט המעיד על פופולריות המאכל בקרב מהגרים איטלקיים בארצות הברית.
בסרט "הסנדק חלק שלישי" קוני קורלאונה מרעילה את דון אולטבלו באמצעות קנולי.
בהתאם לקישור תרבות זה, בין הקנולי למהגרים איטלקיים בארצות הברית, ולמאפיה גם בסדרה "הסופרנוס" נוהגות הדמויות להעניק במתנה קנולי.
גבריאל זייליג
גבריאל (גבי) זייליג (נולד ב-4 בנובמבר 1953) הוא מומחה לרפואה פיזיקלית ושיקום (בדגש על שיקום נוירולוגי). הוא מכהן כראש תוכניות התואר השני בפקולטה למקצועות הבריאות ב וכפרופסור חבר בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב. עמד בה בראש החוג לרפואה פיזיקלית ושיקום.
ביוגרפיה
גבריאל (גבי) זייליג נולד ב-4 בנובמבר 1953 ברומניה לזוג הורים רופאים, ובשנת 1970 עלה לישראל.
שירת בצה"ל כתותחן בנ"מ, ובהמשך כרופא במילואים בחיל האוויר. השתחרר בדרגת רב-סרן.
לימודיו
ב-1982 סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת מילאנו באיטליה.
זופאיזאורוס
זופאיזאורוס (שם מדעי: Zupaysaurus; משמעות השם: "לטאת השטן", בשפת הקצ'ואה - על שם הסופאי של תרבות האינקה) הוא סוג של דינוזאור תרופוד קדום אשר חי בארגנטינה. דינוזאור זה חי בין סוף הטריאס לתחילת תור היורה לפני 197–206 מיליון שנה.
גבריאל זייליג
לימודיו
שב לישראל והשלים התמחות ברפואה פיזיקלית ושיקום במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר. ב-1993. נסע להשתלמות (Fellowship) באוניברסיטת מרילנד בארצות הברית וסיים תת-התמחות בנוירו-טראומה ושיקום נוירולוגי.
זופאיזאורוס
מאפיינים
טורף זה הגיע לאורך ממוצע של 4 מטרים ולמשקל 200 ק"ג. הוא דמה לדילופוזאורוס והיה בעל מבנה לסת דומה ואף בעל "כרבולת" קטנה מעל הראש. היו לו שורת שיניים מחודדות שנועדו לתפיסת וקריעת בשר וצוואר ארוך. הלסת הייתה מוגבהת ובעלת בליטה שאולי שימשה לתקשורת מינית. הדינוזאור נע על שתי רגליו ביער במהירות. כיום מחשיבים את הדינוזאור לטורף קדום מאוד, שונה מהצלופיזיים וקרוב בעיקר לליליינשטרנוס.
עונת 2018/2019 ביורופקאפ
עונת 2018/2019 ביורופקאפ היא העונה הרביעית של המפעל השני בחשיבותו של תחרויות פיב"א אירופה לקבוצות כדורסל, אחרי ליגת האלופות, אם היא כי נחשבת לרביעית בחשיבותה ביבשת אחרי היורוליג והיורוקאפ. העונה נפתחה ב-17 באוקטובר 2018 והסתיימה ב-1 במאי 2019, דינמו סאסארי זכתה בתואר האליפות.
גבריאל זייליג
קריירה רפואית
בשנים 1999–2020 כיהן כמנהל המחלקה לשיקום נוירולוגי במרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא – תל השומר. בתקופתו המחלקה הרחיבה משמעותית את פעילותה, ובפרט התמקצעה בטיפול בבעיות הייחודיות של הסובלים ממצבים נוירולוגיים כגון פגיעות חוט שדרה, טרשת נפוצה, גילאן ברה, חבלות ומחלות מוחיות.
זופאיזאורוס
מאפיינים
לצידו חיו פאונה נכחדת של זאורופודים קטנים כמו הלסמזאורוס (Lessemsaurus) והריוחזאורוס אשר אולי שימשו לו טרף, ארכוזאורים גדולים וכמה סינאפסידים דמויי יונקים. רוב היצורים הללו נכחדו לאחר תחילת היורה.
עונת 2018/2019 ביורופקאפ
מבנה התחרות
בשלב המוקדמות התחרו 21 קבוצות ב-2 שלבי מוקדמות, שמונה הקבוצות הטובות ביותר בשלב המוקדמות השני העפילו לשלב הבתים, אליהן הצטרפו 3 הפסידות בעלות המאזן הטוב ביותר מ-8 המפסידות בשלבי המוקדמות, יחד איתן שובצו 21 קבוצות שנשרו משלב המוקדמות של עונת 2018/2019 בליגת האלופות והקבוצות שהעפילו ישירות לשלב הבתים בזכות מיקומן בליגות המקומיות.
גבריאל זייליג
קריירה רפואית
יזם והקים יחידות לשיקום אמבולטורי (אשפוזי יום), שבהן שילב טכנולוגיות שיקומיות מתקדמות לשיפור התפקוד גמישות, והפלסטיות של מערכת העצבים המרכזית.
עונת 2018/2019 ביורופקאפ
מבנה התחרות
העונה הסדירה שוחקה במבנה של 8 בתים בעלי 4 קבוצות כל אחד בהם שוחקו שני סבבים נגד כל קבוצה, 6 בסך הכל, בסיומן העפילו הקבוצות במקומות 1-2 לשלב הבתים השני, לאחר מכן 3 הראשונות בכל בית העפילו לפלייאוף שמינית הגמר. משלב שמינית הגמר ואליך שוחקו המשחקים במתכונת של הטוב מ-2 בשיטת בית וחוץ, בשלב זה הצטרפו קבוצות שנשרו מליגת האלופות בעונה זו.
גבריאל זייליג
קריירה רפואית
בשנת 1997 הקים את היחידה לאשפוז יום כללי, ושנה לאחר מכן את מכון "צעדים". - יחידה אמבולטורית לשיקום אנשים עם בעיות בתנועה בסיוע טכנולוגיות מתקדמות.
עונת 2018/2019 ביורופקאפ
לאקי לוזר
שלושת הקבוצות שהפסידו בשלב המוקדמות שני והיו בעלות המאזן הטוב ביותר בשני שלבי המוקדמות העפילו לשלב הבתים.
גבריאל זייליג
קריירה רפואית
בשנת 2012 הקים את היחידה לאשפוז שיקומי עבור אנשים עם ממאירות של מערכת העצבים בחולים נוירו-אונקולוגיים.
עונת 2018/2019 ביורופקאפ
שלב הבתים השני
לשלב הבתים השני העפילו 16 הקבוצות הטובות ביותר משלב הבתים הראשון.
גבריאל זייליג
קריירה רפואית
בשנת 2014 הוביל את הקמת יחידת אשפוז יום שיקומי לחולי פרקינסון.
עונת 2018/2019 ביורופקאפ
שמינית הגמר
לשלב שמינית הגמר העפילו הקבוצות שסיימו במקומות 1-3. אליהן הצטרפו הקבוצות שסיימו במקומות 5 ו-6 בשלב הבתים של ליגת האלופות.
גבריאל זייליג
קריירה רפואית
בשנת 2019, הקים את היחידה לאשפוז יום שיקומי עבור אנשים הסובלים מתסמונות אהלרס-דנלוס.
במקביל היה מעורב בפיתוח שיטות טיפוליות במציאות מדומה ושיקום מקוון (Tele-rehabilitation) ומשמש כיועץ למוסד לביטוח לאומי בתחומי הניידות.
מכהן כמנהל פרויקטים שיקומיים במרכז השיקום, שיבא, תל השומר מ-2020.
קריירה אקדמית
פרופ' זייליג חינך דורות של סטודנטים לרפואה, לפיזיותרפיה ולסיעוד באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2016-2020 שימש כראש החוג לרפואה פיזיקלית ושיקום בפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 2014 ל-2017, שימש זייליג כיועץ מחקר במכון ויצמן למדע, במחלקה לאימונולוגיה בפקולטה לביולוגיה.
החל מ-2020, זייליג מכהן כראש תוכניות התואר השני בפקולטה למקצועות הבריאות (ניהול הטיפול, ומדעי הבריאות והשיקום) בקריה האקדמית אונו.
פעילות ציבורית
זייליג משמש כרופא בכיר בבית הלוחם בתל אביב, וכיועץ לקצין רפואה ראשי בצה"ל בנושאי שיקום נוירולוגי. הוא מורשה חתימה מטעם המכון הלאומי לפרוסטטיקה ואורטוטיקה ע"ש לואיס.
זייליג חבר ב. בין השנים 2005 - 2015 כיהן כחבר הוועדה המדעית לרישוי בשיקום, ובין 2005 ל-2010 כחבר הוועדה המדעית לרישוי בניהול רפואי ורפואה תעסוקתית.
בשנת 2017 יזם והיה שותף לבניית מאגר המידע השיקומי הדיגיטלי הראשון של נפגעי חוט שדרה בישראל.
מחקר ופרסומים נבחרים
פרופסור זייליג יזם והיה שותף במחקרים רפואיים שתוצאותיהם הוצגו בכנסים רבים בארץ ובעולם ובכתבי עת רפואיים, ביניהם "", "", "" ועוד. <!-- להלן מבחר מפרסומיו העיקריים: -->
פיאט פנדה
פיאט פנדה זכתה לתואר "רכב השנה" בתחרות מכונית השנה באירופה לשנת 2004. בשנת 1981 הגיעה הפנדה למקום השני בתחרות, לאחר שהפורד אסקורט זכתה במקום הראשון.
דור ראשון
יוצרה עד מאי 2003
מקום שני בתחרות מכונית השנה באירופה לשנת 1981
במקום הראשון זכתה הפורד אסקורט, עם 326 נקודות. הפיאט פנדה הגיעה למקום השני עם 308 נקודות, ולמקום השלישי הגיעה האוסטין מטרו עם 255 נקודות.
"רכב השנה" בתחרות מכונית השנה באירופה לשנת 2004
פיאט פנדה זכתה במקום הראשון עם 281 נקודות, מאזדה 3 הגיעה למקום השני עם 241 נקודות ופולקסווגן גולף הגיעה למקום השלישי עם 241 נקודות.
האצטדיון העירוני נס ציונה
האצטדיון העירוני נס ציונה, אשר מוכר גם כאצטדיון הפרדס, הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בנס ציונה. האצטדיון הוקם בשנת 2001 ושימש את קבוצת הכדורגל סקציה נס ציונה במשחקיה הביתיים עד לעלייתה לליגת העל בשנת 2019. את האצטדיון החלה לבנות עיריית נס ציונה בשנת 2000 לאחר שהחליטה להקים את האצטדיון שהחליף את המגרש העירוני הישן ("הספורטק") שהוקם בשנות ה-50 של המאה ה-20.
האצטדיון ממוקם ליד שכונת טירת שלום ונמצא בסמוך לכביש 42. באצטדיון 3,500 מקומות ישיבה, מתחת ליציע הצופים ממוקמים חדרי כושר, מועדונים, חדרי הדרכה, אזורי מנהלה ואדמיניסטרציה, חדר שופטים, חדר תקשורת, אזור אח"מים ושתי קפיטריות.
בתכנון בשלב השני מיועד לכלול 6,000 מקומות ישיבה על ידי הגבהת היציע הקיים משני צידיו לגובהו במפלס האמצעי לצד אפשרות להקמת יציע נוסף באותו גודל. לאצטדיון אף נבחנה תוכנית נוספת להרחבתו ביציע משני לכ-1,500 צופים כדי להכשירו לליגת העל עבור סקציה נס ציונה.
∂
∂ הוא סימן מתמטי הנקרא d מסולסלת, d מעוגלת, דוֹ או פשוט d (כשברור מן ההקשר שאין הכוונה לאות הסטנדרטית). לסימון כמה משמעויות במתמטיקה, כאשר המרכזי שבהם הוא סימון נגזרת חלקית.
ככל הידוע, הסימן מופיע לראשונה אצל המתמטיקאי הצרפתי ניקולא דה קונדורסה בחיבורו "Memoire sur les Equations aux différence partielles" משנת 1770. הצורה המודרנית של השימוש בסימן לסימון נגזרת חלקית,, הופיעה לראשונה בכתביו של אדריאן-מארי לז'נדר בשנת 1786. עם זאת, כעבור זמן זנח לז'נדר את השימוש ב-∂. היה זה קרל גוסטב יעקב יעקובי שבשנת 1841 החזיר את השימוש בסימן, והוא האחראי לתפוצתו כיום.
מלבד השימוש לסימון נגזרת חלקית, ∂ משמשת לסימון מטריצת יעקובי (המהווה הכללה לנגזרת חלקית), ובטופולוגיה, לסימון שפה של קבוצה.
אדית פרנק
עד למלחמת העולם השנייה
אדית פרנק נולדה בעיר אאכן בגרמניה. אדית הייתה הבת הצעירה מבן ארבעת ילדיו של אברהם הולנדר (Abraham Holländer), איש עסקים מצליח, בעל חברה לאספקה תעשייתית וממנהיגי הקהילה היהודית באאכן, ואשתו רוזה הולנדר-שטרן. היא גדלה על ברכי המסורת היהודית, וכאשר נכנסה עם משפחתה למחבוא במקום העתיד להקרא בית אנה פרנק היא נטלה איתה סדור תפילה. אדית הולנדר פגשה את אוטו פרנק בשנת 1924 והם התחתנו ביום הולדתו ה-36, ב-12 במאי 1925. החתונה נערכה בבית הכנסת היהודי העתיק של אאכן. לאחר החתונה עברו בני הזוג פרנק להתגורר בבית הורי החתן בפרנקפורט, ועם לידת בתם הראשונה מרגוט בשנת 1926 שכרה המשפחה דירה משלה בעיר פרנקפורט. בשנת 1929 נולדה בתם השנייה, אנליס מרי (אנה).
עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה עקרה המשפחה לאמסטרדם, שם הקים אוטו סניף של החברה הגרמנית אופקטה, בעוד אחיה של אדית, ולטר ויוליוס, היגרו לארצות הברית בשנת 1938. שנה לאחר מכן עברה אמה של אדית, רוזה, להתגורר עם משפחת פרנק באמסטרדם, והתגוררה במחיצתם עד מותה בשנת 1942.
חיים בהולנד ובמחבוא
כשפרצה מלחמת העולם השנייה ב-1939 הכריזה הולנד על נייטרליות. למרות זאת, ב-10 במאי 1940 תקפה גרמניה הנאצית את הולנד ובלגיה. הולנד נכבשה תוך חמישה ימים ונכנעה ב-15 במאי. מיד לאחר הפלישה הגרמנית החלו גזירות כנגד יהדות הולנד, שמנתה אז כ-140,000 איש (וכן כ-30,000 פליטים מגרמניה, ביניהם משפחתה של אנה פרנק); בסוף המלחמה היו בחיים רק כ-40,000, שרובם ניצלו כיוון שהצליחו להתחבא מבלי להיתפס. רוב האחרים נשלחו למחנות ריכוז בהולנד (הגדול מביניהם מחנה וסטרבורק), ורובם נשלחו ברכבות למחנות ההשמדה בפולין. אנה פרנק ואחותה גורשו מבית ספרם בעקבות גזירה שקבעה כי תלמידים יהודים יכולים ללמוד רק במסגרות חינוכיות יהודיות, ועברו ללמוד בבית ספר יהודי שם פגשה אנה את חברתה ג'קלין ואן מרסין (Jacqueline van Maarsen). בשנת 1941, על מנת להימנע מהחרמת חברת פקטקון על ידי השלטונות - בהיותה חברה בבעלות יהודית, העביר אוטו פרנק את החברה ואת מניות השליטה בה לידי יוהנס קליימן (Johannes Kleiman). החברה פורקה וכל נכסיה הועברו ליאן חיס (Jan Gies) בדצמבר של אותה שנה העביר אוטו פרנק את חלקו בחברת אופקטה לחברה החדשה של חיס. כתוצאה ממהלכים אלו הובטחה למשפחת פרנק הכנסה כספית קטנה שהבטיחה קיום בדוחק.
בחודשים הראשונים של שנת 1942 הפך אוטו פרנק, בשיתוף עובדיו הקרובים בחברת אופטקה, את החלק האחורי של בית המשרדים ברחוב פרינסנחראכט 263 (Prinsengracht, בעברית: תעלת הנסיך), שלא היה עד אז בשימוש, למקום מסתור עבור משפחת פרנק. הכניסה למחבוא הוסתרה מאחורי ארון ספרים מסתובב על ציר, החלונות נצבעו והואפלו, וכך נעלם הבית האחורי מעין זר. חלונות הצד האחורי של הבית הואפלו כמו כל חלונות אמסטרדם באמצעות לוחות שחורים. הדבר נעשה בפקודת הגרמנים כדי להכביד על מטוסי צבאות בעלות הברית במציאת דרכם בלילות, והקטין, את סיכויי ההתגלות של המסתתרים בבית האחורי. בחודש יולי 1942 קיבלה מרגוט פרנק זימון מטעם הלשכה המרכזית להגירת יהודים, שהורה לה להתייצב לצורך העברה למחנה עבודה. אוטו פרנק החליט כי הגיע העת לעבור למחבוא המוכן. ביום 6 ביולי 1942 עברה משפחת פרנק למקום מחבואה. דירת המשפחה נותרה ריקה. המשפחה הותירה במכוון סימנים לבריחה חפוזה, חתול המחמד של המשפחה נותר בדירה, ואוטו פרנק הותיר מסמך המרמז כי המשפחה ברחה לשווייץ. מאחר שליהודים לא הותר להשתמש בתחבורה הציבורית נאלצו בני המשפחה ללכת אל המחבוא, כשהם לובשים שכבות מספר של פריטי לבוש, מחשש שיעוררו חשד וייעצרו אם ייראו הולכים עם מזוודות. המחבוא, (הולנדית:Achterhuis) שנודע כ"האגף הסודי" בתרגומים לאנגלית של יומנה של אנה פרנק, היה חלל בן 3 קומות שהכניסה אליו הייתה ממבואה בקומה העליונה של משרדי החברה. בקומה הראשונה של החלל היו 2 חדרים קטנים ובצמוד אליהם חדר אמבטיה ושירותים. בקומה השנייה היה חדר גדול ואליו צמוד חדר קטן, ממנו הוביל סולם לעליית הגג. הכניסה למחבוא הוסתרה, זמן מה לאחר כניסת המשפחה, בארון ספרים. אנשי הקשר של משפחת פרנק ואנשי שלומם היו אחדים מעובדיו של אוטו פרנק- ויקטור קוגלר, יוהנס קליימן, מיפ חיס ובעלה יאן ובפ ווסקאול. אנשים אלו היו הקשר היחיד של משפחת פרנק ותושבי המחבוא האחרים לעולם החיצון. הם סיפקו את צורכיהם, דאגו לשלומם והביאו להם חדשות מהולנד, אירופה והעולם. המשימה הקשה ביותר לסייענים הייתה אספקת מזון למחבוא והיושבים בו, תוך סיכון ממשי של חייהם אם ייתפסו בידי השלטונות.
במהלך כתיבתה, תיעדה אנה פרנק את יחסיה עם בני משפחתה, ועמדה בעין חדה על ההבדלים האישיים. היא הגדירה עצמה כקרובה לאביה, שמאוחר יותר ציין כי אכן הרגיש קרבה מיוחדת לאנה, בעוד מרגוט הייתה קשורה יותר לאם. האב מוסיף כי אופייה הנוח והיציב של מרגוט עמד בניגוד למצבי הרוח הקיצוניים שחוותה אנה. האחיות לבית פרנק הלכו והתקרבו אחת לשנייה, מבעד לביטויי קנאה כלפי מרגוט המובעות ביומן, מתגלה תהליך של גילוי הדדי ויצירת ידידות שהלכה והתגברה עם הבשלת תהליך ההתבגרות של אנה.
המתח במחבוא השפיע קשות על האם והבת וביומן שמור מקום מיוחד ליחסי אנה פרנק ואימה. היא העלתה על הכתב מערכת יחסים מתוחה ובעייתית, אנה מוחה ברישומים על יחסה הקר והמתנשא של האם, וברישום מיום 7 בנובמבר 1942 אנה כתבה "היא איננה אמא שלי" בהערות שנכתבו בשלב מאוחר יותר, ככל הנראה בעת קריאה מחודשת של היומן הרגישה אנה פרנק חרטה, וחשבון נפש הביא להבנה וניסיון לגשר על הפערים עם האם.
לאחר המעצר והעברתם למחנה וסטרבורק השתפרו היחסים בין אנה לאמה, כפי שעולה ממכתב שכתב אוטו פרנק ב-16 בנובמבר 1945 לבת דודתו מילי
מעצר גירוש ומוות
בבוקר של 4 באוגוסט 1944, פרצו למחבוא שוטרים ממשטרת הסדר (בגרמנית: Ordnungspolizei, הייתה ידועה בקיצור אורפו) שפעלו על סמך הלשנה של אדם שנותר אלמוני עד היום. בראש הכוח עמד אוברשארפיהרר אס אס (סמל) קרל זילברבאואר, איש האס דה ואיתו עוד 3 קציני משטרה נוספים. משפחת פרנק ושאר דיירי המחבוא נלקחו למטה הגסטאפו ומשם הועברו, לאחר חקירה, לבית מעצר בו שהו יומיים ולאחר מכן הועברו למחנה המעבר המשטרתי ליהודים וֶסְטֶרְבּוֹרְק.
ב-3 בספטמבר 1944 יצאה קבוצת דיירי המחבוא במשלוח האחרון מווסטרבורק לאושוויץ אליו הגיע לאחר מסע של 3 ימים. על הרכבת הגיעה עם משפחת פרנק בלומה אייפרס-עמדין מורה ופסיכולוגית יהודייה שהכירה את האחיות לבית פרנק עוד מימי בית הספר היהודי. אייפרס-עמדין הייתה בקשר רצוף עם אנה מרגוט ואמם ותרמה למחקר ההיסטורי את הרקע לשבעת החודשים האחרונים לחייהן.
באושוויץ נערכה סלקציה לאסירים במשלוח, ומתוך 1,019 בני אדם נשלחו 549 מיד להשמדה. קבוצת המסתתרים במחבוא שרדה את הסלקציה הראשונית אך נשות משפחת פרנק הופרדו מאבי המשפחה והקשר נותק. גורלן לא היה שונה מגורל האסירים האחרים במחנה. לאחר הסלקציה הופשטו הנשים, שיערותיהן נגזזו ומספר קועקע על זרוען. ביום הן עסקו בעבודת כפייה ובלילה הן נדחסו לצריפים. עדויות מאוחרות מעידות כי אנה פרנק התקשתה לעכל את חיי המחנה והסתגרה בתוך עצמה או נתקפה בבכי. בחיי היום יום גילתה אנה פרנק תושייה וכוח. היא תמכה באחותה ואמה והצליחה למצוא מזון בנוסף על ההקצבה הזעומה. תנאי התברואה הקשים גרמו לגרדת קשה ולהעברת בנות המשפחה לחדר בידוד שהיה חשוך ושורץ חולדות, האם אדית ביקרה אותן בחשאי והעבירה להן את קצבת המזון שלה דרך חור בקיר החדר.
מפקד האוכלוסין בברית המועצות (1926)
מפקדים קודמים
מפקד ברית המועצות הראשון הגיע אחרי שני מפקדים חלקיים שביצעו הבולשביקים לאחר תפיסת השלטון שלהם ברוסיה. הראשון, המפקד הכללי של 1920, התרחש במהלך מלחמת האזרחים ומלחמת פולין-ברית המועצות. לפיכך היא לא הצליחה להתמודד עם עריכת מפקד בקרים, חלק גדול מטרנסדניסטריה, קווקז, אוקראינה, ביילורוסיה, המזרח הרחוק, סיביר ומרכז אסיה במרכז ברית המועצות, כמו גם עם חלקיה הצפוניים הרחוקים. עם זאת, ראוי לציין כי היה גידול של 15 מיליון איש בלבד: בשנת 1926 חלה עלייה באוכלוסייה בין 1920 ל-1926, המהווים כ-131,304,931 איש על פי מגזין TIME, בעוד שהיא עדיין לא נחשפה בהיסטוריה של רוסיה. מפקד 1923 הוגבל לערים. לפני המהפכה הרוסית, מפקד האימפריה הרוסית היחיד נעשה בשנת 1897.
מתודולוגיה
על ידי סיווג האוכלוסייה במונחים של לאומים - כמנוגדים לשבט או קהילה - יחד עם מדיניות שהעניקה למדינות הללו אדמות, משאבים וזכויות, עודדו מומחים ואליטות מקומיות להתערב באיסוף המידע אודותיהם.
רשימת אתניות
רשימה זו, הנקראת "תוכנית ועיבוד רישום אתני כלל-סובייטי לשנת 1926, כרך 7, מילון הלאומים" ופורמסה במוסקבה 1927, פותח על ידי קודמו של השירות הפדרלי לסטטיסטיקה: המינהל המרכזי לסטטיסטיקה של ברית המועצות.
פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג
פרידריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג (בגרמנית: Friedrich Wilhelm von Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg; 4 בינואר 1785 – 17 בפברואר 1831), היה אביו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה
פרידריך וילהלם נולד ב-4 בינואר 1785 בלינדנאו, לפרידריך קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק ולפרדריקה, רוזנת שליבן, בתם של קרל לאופולד, רוזן שליבן ומריה אלאונורה, רוזנת להנדורף. בשנת 1804 נשלח פרידריך וילהלם לדנמרק, שם התגייס לצבא הדני ולחם עמו במהלך המלחמות הנפוליאוניות.
ב-26 בינואר 1810 התחתן פרידריך וילהלם עם לואיזה קרולינה, נסיכת הסן-קאסל, בתם של קרל, נסיך הסן-קאסל ולואיזה, נסיכת דנמרק, ממנה נולדו לו 10 ילדים.
בשנת 1816 מת אביו פרידריך קרל לודוויג, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-בק, ופרידריך וילהלם ירש את תאריו ונחלותיו. בשנת 1825 שינה פרידריך וילהלם את תוארו לדוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, שלא היה בשימוש משנת 1779, שבה מת פרידריך היינריך וילהלם, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג. ב-17 בפברואר 1831 מת פרידריך וילהלם בטירת גוטורפ, ובנו קרל, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג ירש את תאריו ונחלותיו.
בשנת 1863 עלה בנו כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק לשלטון בדנמרק, וצאצאיו שלטו בדנמרק, יוון, נורווגיה, בריטניה וספרד.
משפחתו
ב-26 בינואר 1810 התחתן פרידריך וילהלם עם לואיזה קרולינה, נסיכת הסן-קאסל, בתם של קרל, נסיך הסן-קאסל ולואיזה, נסיכת דנמרק, ממנה נולדו לו 10 ילדים:
קרן ההשקעות הציבורית הסעודית
קרן ההשקעות הציבורית (באנגלית: Public Investment Fund, ר"ת PIF; בערבית: صندوق الإستثمارات العامة) היא קרן עושר ריבונית של ערב הסעודית. היא אחת מקרנות ההון הריבוניות הגדולות בעולם עם סך נכסים מוערכים של לפחות 600 מיליארד דולר.
הקרן הוקמה בשנת 1971 לצורך השקעת כספים מטעם ממשלת סעודיה. העומד בראשה הוא הנסיך ויורש העצר מוחמד בן סלמאן אאל סעוד, בנו של סלמאן, מלך ערב הסעודית.
לקרן יש אחוזים בעשרות חברות מובילות בעולם כגון: SoftBank, WeWork, Uber, General Electric, Lockheed Martin, Boeing, Bank of America, Meta, Disney, Qiddiyah, BP, Jio Platforms ועוד.
בשנת 2021 הוביל PIF קונסורציום שרכש את מועדון הכדורגל ניוקאסל יונייטד. ההשתלטות עוררה גינויים מצד ארגוני זכויות אדם. 19 מועדוני הפרמייר ליג האחרים גינו את ההשתלטות הסעודית על ניוקאסל שהפכה אותו למועדון העשיר ביותר בעולם וקבעו כי היא פוגעת במותג הפרמייר ליג.
חיים חדד-הדר
חיים חדד-הדר (24 בינואר 1950 – 26 ביולי 2011 כ"ד תמוז ה'תשע"א) היה מוזיקאי, מורה בכיר למוזיקה ונגינה, מעבד, מלחין, מפיק, אקורדיוניסט, ופסנתרן ישראלי.
ביוגרפיה
בשנת 1968 התגייס לצה"ל ושירת בצוות הווי פיקוד ההדרכה כאקורדיוניסט וקלידן יחד עם רותי נבון, יוני נמרי ודליה אליעזרוב. בתקופה זו העביר שיעורים פרטיים בנגינה, והחל ללמוד נגינה בפסנתר וחצוצרה.
בשנת 1971, החל ללמוד בסמינר למורים למוזיקה בתל אביב כתחביב ובהמשך נמשך ללימודי הוראה. בשנת 1973 סיים את לימודיו לתואר מורה מוסמך למוזיקה במכללת לוינסקי לחינוך. בשנת 1994 עבר השתלמות בעיבוד תזמורתי לביג-בנד Herb Pomaroy Berkeley במכללת "הד". בשנת 1997 קיבל תואר ראשון בחינוך (B.ED) מהמכללה.
כמעבד וכנגן
חדד עבד עם זמרים רבים בהם אביבה אבידן, ישי לוי, יהורם גאון, ציון גולן ושולה חן.
בתחילת שנות ה-80 הצטרף חדד ללהקת צלילי הכרם עם דקלון לתקופה קצרה כקלידן.
ב-1981 ניגן באורגן ובסינטיסייזר בהקלטות אלבומו השני של חיים משה "שירים לתוך הלילה".
ב-1983 עיבד את שירי אלבומו של ציון גולן "להיטי תימן מס' 3".
הוא הרבה לעבוד עם מרגלית צנעני, לה עיבד בין השאר בשנת 1986 את אלבום הבכורה נערי שובה אלי, עיבד 3 שירים לאלבומה השני "שמור אותי", עיבד את מרבית שירי אלבומה השלישי "אהבה אבודה", ובשנת 1993 את כל שירי האלבום השביעי הנושא את שמה. הוא עיבד לה גם את הגרסה העברית לשיר "רוברטו" שכתב שלמה כישור לשיר La Nave del Olvido.
ב-1985 עיבד את מרבית שירי האלבום "צעד תימני" של חיים משה בהוצאת חברת התקליטים של האחים ראובני.
ב-1987 עיבד יחד עם אריה ברקוביץ' את האלבום השמיני הדרך הברוכה של זוהר ארגוב, את מרבית שירי אלבום הסולו השני של דקלון "מורי", ואת שירי אלבומו של ציון גולן "אשורר שיר", וכן את שירי אלבומו של גבי פרחי "שובי יפהפייה".
ב-1988 עיבד את שירי האלבום "אדם ועולמו" של איציק קלה בו בלט במיוחד השיר "אני העבד".
ב-1988 עיבד את אלבומו של ציון גולן יא ג'מעה
ב-1991 עיבד את השירים "בעקבות האור" ו"שרה ורוקדת" שהופיעו באלבום הבכורה "גורלו של זמר" של אבי סינואני.
ב-1992 עיבד (במשותף עם הגיטריסט יהודה קיסר) את שירי אלבומו השני של שריף "תמי לי סימן".
ב-1995, עיבד חלק משירי אלבום הבכורה לחישה בלילה של אייל גולן בהם את שיר הנושא שהפך ללהיט. עוד באותה תקופה עיבד את מרבית השירים מלבד שיר הנושא מהאלבום השמיני חלומות של אייל גולן, שיצא רק בשנת 2003.
ב-1999 עיבד את מרבית שירי אלבום הבכורה של חן מאושר "בעקבות ליבך" וניגן בהקלטות בקלידים ובאקורדיון.
חדד הפיק מוזיקלית תקליטים ועיבודים מוזיקליים ללהקת פרחי ירושלים, להקת מחול נס-ציונה, חבורת הזמר "סברס", האלבום "מקום בלב" של אריאלה סביר, ויצר עיבודים לשירים מתוך תוכנית הטלוויזיה ריח מנטה.
שירה בציבור
בשנותיו האחרונות החל להתמקצע בנגינה באקורדיון ובשירה בציבור כעיסוק עיקרי. חדד הנחה והוביל ערבי שירה בציבור בקיבוצים יפעת, גבע, איילת השחר ובמרכז הארץ. הוא הופיע לבדו ויחד עם זמרים נוספים בהם גבי ברלין, שרה'לה שרון וחיים אסנר (אחיו של עוזי אסנר). הוא גם היה המלווה הקבוע של הזמרת אופירה גלוסקא והזמר חופני כהן.
מלבד זאת, לימד מוזיקה בשלושה בתי ספר בעירו יהוד. כחלק מתפקיד זה, ניהל מוזיקלית הפקות עירוניות וטקסים לבתי הספר.
חיים אישיים
ב-26 ביולי 2011 - כ"ד תמוז ה'תשע"א, בגיל 61, נפטר מדום לב במהלך טיול בסין. הוא נקבר ביהוד. הותיר אחריו אישה, בן ושלוש בנות.
גיים בוי
גיים בוי או גיימבוי (באנגלית: Game Boy) הוא שמה של סדרת קונסולות משחקים ניידות, מבית חברת נינטנדו היפנית. זוהי אחת ממערכות המשחק הנמכרות ביותר בכל הזמנים. נכון לספטמבר 2011, נמכרו ברחבי העולם למעלה מ-200 מיליון מכשירי גיים בוי, על דגמיו השונים (כולל מכשירי גיים בוי אדוונס). החל מהגיימבוי הצבעוני, קונסולת הגיימבוי הייתה אחד מהמכשירים הבודדים בעולם עם תצוגת LCD בצבע מלא שתלויה בתאורת הסביבה ליצירת התמונה (בניגוד לרוב צגי ה-LCD בצבע מלא שתלויים בתאורה אחורית מיוחדת לצורך זה).
פרנץ, דוכס הוהנברג
פרנץ, דוכס הוהנברג (13 בספטמבר 1927 – 16 באוגוסט 1977), היה נכדם של פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה וסופיה, דוכסית הוהנברג, אשר רציחתם בסרייבו ב-1914 הובילה למלחמת העולם הראשונה, וחתנה של שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג.
גיים בוי
היסטוריה
מכשיר הגיים בוי הראשון יצא לשוק בשנת 1989. המכשיר היה פרי תכנונו של עובד חברת נינטנדו ביפן בשם גוּנְפֶּיי יוֹקוֹי. יוקוי סבר שעל מנת שהקונסולה תהיה מוצלחת, על המערכת להיות קטנה, קלה, זולה ויציבה.
פרנץ, דוכס הוהנברג
ביוגרפיה
פרנץ נולד ב-13 בספטמבר 1927 בווינה, למקסימיליאן, דוכס הוהנברג ולרוזנת מריה אליזבת בונה פון ואלדנבורג צו וולפיג אונד ואלדזה, בתם של מקסימיליאן, נסיך ואלדנבורג צו וולפיג אונד ואלדזה ומריה זידוניה, נסיכת לובקוביץ'.
גיים בוי
היסטוריה
מאז פותחו גרסאות שונות של הגיים בוי, כדוגמת Game Boy Color וגיים בוי אדוונס, וקונסולות הגיים בוי ממשיכות לשמור על פופולריות בקרב קהל הגיימרים.
פרנץ, דוכס הוהנברג
ביוגרפיה
אביו ודודו ארנסט, התנגדו לאנשלוס, ולפיכך ב-14 במרץ 1938 נשלחו יחד למחנה הריכוז דכאו. הם הועסקו בעבודות משפילות שנועדו לשבור את רוחם, אולם נשאו אותם באורך רוח ובעליזות, והיו ביחסים חבריים עם מרבית האסירים. אמו נפגשה עם הרמן גרינג, והצליחה לפעול לשחרורו לאחר חצי שנה. ארנסט לעומת זאת הועבר למחנה אחר ושוחרר רק ב-1943. מרבית נכסי בית הוהנברג הופקעו או נמכרו בכפייה בידי הנאצים. בשנת 1945, נבחר אביו, בהסכמת שלטונות הכיבוש הסובייטיים לראש עיריית ארסטטן. הוא שימש בתפקיד במשך שתי קדנציות שנמשכו חמש שנים. לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, הוא היה נציגו של הנסיך אוטו במשא ומתן מול ממשלת אוסטריה על החזרת נכסים של בית הבסבורג לידיים המקוריות ועל ביטול החוק ההבסבורגי אשר מנע מבני הבסבורג להיכנס לאוסטריה.
גיים בוי
היסטוריה
לכבוד חגיגות יום השנה ה-15 לגיים בוי, בשנת 2004, הפיצה נינטנדו את סדרת המשחקים הקלאסיים של קונסולת המגאסון ומהדורת NES צבעונית ל-Game Boy Advance SP.
Game Boy
הגיים בוי המקורי יצא לשוק ב-21 באפריל 1989 ביפן ובאוגוסט של אותה שנה בארצות הברית. המכשיר מבוסס על מעבד Z80. הוא בעל מסך LCD רפלקטיבי בצבעים שחור וירוק, פד חצים בעל ארבעה כיוונים, שני כפתורי פעולה, המסומנים A ו-B, כפתור Start (התחלה) וכפתור Select (בחירה). המשחקים שיועדו למכשיר היו משחקים בעלי מדיה המבוססת ROM, שאוחסנו ביחידות פלסטיק קטנות בשם Cartridges (מחסניות), אשר ניקראות בקיצור GamePaks או Carts.
פרנץ, דוכס הוהנברג
ביוגרפיה
ב-9 במאי 1956 התחתן פרנץ עם אליזבת, נסיכת לוקסמבורג, בתם של פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה ושארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג, ממנה נולדו לו שתי בנות. בשנת 1962 מת אביו מקסימיליאן, דוכס הוהנברג, ופרנץ ירש את תאריו. ב-16 באוגוסט 1977 מת פרנץ ברידמארק, ומכיוון שהיו לו רק בנות, ירש את תאריו אחיו גאורג, דוכס הוהנברג.
גיים בוי
Game Boy
המשחק הראשון שתרם להצלחתו של הגיים בוי היה משחק הטטריס. המשחק היה פופולרי מאוד והגיים בוי אפשר לשחק בו בכל מקום. הטטריס הגיע במארז של הגיים בוי וכך הרחיב את טווח התפוצה שלו; ילדים ומבוגרים קנו את הגיים בוי במטרה לשחק טטריס.
הגיים בוי היא הקונסולה הראשונה המבוססת על מחסניות שתמכה ביותר מארבעה שחקנים בו זמנית. למעשה, נראה שהיא תמכה ב-16 שחקנים בו זמנית, אך האפשרות הזאת היית קיימת רק במשחק Faceball 2000.
אקנה
אַקְנֶה (מלועזית: Acne), הנקראת בעברית גם חַטֶּטֶת (בעבר נקראה חֲזָזִית), היא דלקת של בלוטות החלב וזקיקי השערות. היא מופיעה בעיקר בגיל ההתבגרות, כתוצאה מתגובה לקויה להורמון הטסטוסטרון. תגובת הגוף להורמון בדרך כלל מתייצבת עם הזמן, ואיתה נעלמים או נרגעים התסמינים. התופעה ידועה גם בשמות פצעי בגרות, חצ'קונים (כנראה מהמילה חשק) או פִּצְעוֹנִים. את המילה פִּצְעוֹן חידש המילונאי ראובן אלקלעי.
גיים בוי
Game Boy Pocket
בשנת 1996 יצא ה-Game Boy Pocket לשוק. זו הייתה גרסה ניידת הפועלת על סוללות המספיקות לכ-10 שעות משחק (לעומת 35 שעות של הגרסאות הגדולות). ניתן היה לחבר Game Boy Pocket לשאר סוגי הגיים בוי בעזרת מתאם מיוחד. לראשונה בסדרה, המסך הציג צבעי שחור-לבן, ולא שחור-ירוק. הגרסה הראשונה יצאה בצבע כסוף ולמכשיר לא הייתה מנורת LED אשר הציגה חיווי של רמת הסוללה אך בגרסאות הבאות של המכשיר, שהיו גם בצבעים שונים, היא נוספה.
אקנה
השם "אקנה" אינו אלא שיבוש של המילה היוונית άκμή, "אקמה" - נקודה, פסגה (באנגלית: acme-שלמות. acne-אקנה).
גיים בוי
Game Boy Light
בשנת 1998 הוציאה נינטנדו את קונסולת ה-Game Boy Light אבל רק ביפן, אשר הייתה במקצת יותר גדולה מה-Game Boy Pocket. הקונסולה כללה 2 סוללות AA. בניגוד לקונסולות הקודמות, הקונסולה נמכרה רק בשני צבעים, זהב וכסף.
אקנה
תסמינים
פצעי הבגרות (בלועזית: Acne Vulgaris, אקנה וולגריס) מופיעים בעיקר מגיל ההתבגרות. ישנם מקרים שהאקנה מופיעה בשנות השלושים.
גיים בוי
Game Boy Color
ה-Game Boy Color (בקיצור: GBC) יצא לשוק ב-21 באוקטובר 1998 ביפן. בנובמבר של אותה שנה יצא המכשיר לשוק בארצות הברית. הוא בעל מסך צבעוני וגדול במעט מה-Game Boy Pocket, אך עדיין קטן יותר מהגיים בוי המקורי. למעשה, מסכו של המכשיר קטן יותר מכל שאר הסדרה, מלבד ה-Game Boy Micro.
אקנה
תסמינים
הפרשת שומנים יתרה מבלוטות החלב משתלבת עם תאי עור מתים (או מזהמים אחרים) ומביאה לסתימתם של זקיקי השערות. הפרשות השומן מצטברות תחת הנקבובית הסתומה, ומספקות סביבה נוחה להתרבותו של חיידק האקנה, ה-Propionibacterium acnes. בהמשך מתפתחת תגובה דלקתית בזקיק היוצרת את הפצע המוכר. התופעה של פצעי הבגרות תוקפת בעיקר את עור הפנים, אך עלולה להתפשט גם לעור הכתפיים, הגב והחזה.
פצע אקנה בסיסי נקרא קומדון (Comedo). פצע אקנה שסתום בצורה מושלמת נקרא "פקק לבן" (whitehead). פצע אקנה שאיננו סתום בצורה מושלמת נקרא "פקק שחור" (blackhead). פתיחה של קומדון גורמת להפרשת החומרים והחיידקים על העור הסמוך, וגוררת תגובה דלקתית.
פתופיזיולוגיה
הגורמים המרכזיים להיווצרות אקנה הם ייצור מוגבר של סבום ("סבוריאה דרמטיטיס") כתוצאה מרמות גבוהות של הורמונים אנדרוגניים, היפרקרטוזיס של זקיקי השיער, וכן שינויים בפלורה הטבעית של חיידקים ותהליכי דלקת.
גיים בוי
Game Boy Color
המכשיר תמך בתאימות לאחור (כלומר הוא יכול לקרוא משחקים ישנים יותר בסדרה שלא יועדו לו) והשפיע גם על הבאים אחריו בסדרה. בכך נוצר הגיוון הרחב במשחקים. משחקי Game Boy שנקראו על שמו מופיעים בגווני צבע.
אקנה
סבוריאה
על פני מרבית שטח הגוף מצויות בלוטות חלב, המפרישות אל פני העור נוזל שומני הקרוי סֶבּוּם, או חֵלֶב. רובן המוחלט נמצא בקרבת זקיקי שיער (למעט בלוטות באזור איברי המין והלחיים). ריכוזן של בלוטות החלב הגדולות נמצא בעיקר באזור הפנים, שם גם בעיקר מתפתח האקנה. הסבום מופרש לאוניות בלוטות החלב (sebaceous lobules) בתהליך של הפרשה הולוקרינית, כך שהוא דולף מתאים סבוציטים (sebocytes; מייצרי סבום) לאחר קרע בממברנת התא שלהם ופירוקם. משם הוא משונע דרך צינוריות ניקוז (ducts) אל זקיק השיער, ונשפך אל פני העור באמצעות צינור משפך (infundibulum). עם תחילת ההתבגרות המינית ייצור האנדרוגנים בבלוטת יותרת הכליה (האדרנל) עולה משמעותית; בד בבד גם ייצור הסבום מתגבר ("סבוריאה"), שכן בלוטות החלב מכילות כמות גבוהה של רצפטורים אנדרוגניים. סריסים, למשל, יפרישו מעט סבום עקב רמות נמוכות של אנדרוגנים, ולא יפתחו אקנה.
גיים בוי
Game Boy Color
המשחק האחרון למכשיר יצא בנובמבר 2002 בארצות הברית (הארי פוטר וחדר הסודות), ובינואר 2003 באירופה. המשחק התבסס על הספר של ג'יי קיי רולינג, ועל סרטו של הבמאי הידוע כריס קולומבוס. המשחק הופץ על ידי בית-התוכנה המפורסם EA
אקנה
סבוריאה
דהידרו-אפיאנדרוסטרון סולפט (DHEA-S) הוא האנדרוגן המרכזי האחראי על בקרת ייצור הסבום בבלוטות החלב, ורמותיו זהות בקרב גברים ונשים (ריכוזו בפלזמה בין 1,300-6,800 ננומול לליטר). DHEA-S הוא למעשה אנדרוגן חלש ואין ביכולתו להביא לייצור נרחב של סבום, אלא שהסבוציטים מכילים את כל האנזימים הנדרשים לייצור טסטוסטרון מ-DHEA-S; הטסטוסטרון הוא אנדרוגן חזק, והוא למעשה האנדרוגן המרכזי האחראי להיווצרות אקנה בפועל. אם כך, DHEA-S הוא האנדרוגן החשוב מבחינת בקרת ייצור הסבום, ואילו הטסטוסטרון המסונתז ממנו בהמשך הוא החשוב מבחינת ייצור הסבום בפועל.
גיים בוי
גיים בוי אדוונס
ב-11 ביוני 2001, הוציאה נינטנדו שדרוג לסדרת הגיים בוי בדמות המכשיר גיים בוי אדוונס. הוא כלל מעבד מסוג ARM בעל 32 סיביות שפעל במהירות של 16.8 מגה-הרץ (בניגוד לגרסה הקודמת שפעלה במהירות 8.4 מגה הרץ). המעבד החדש תמך בתאימות לאחור שאפשרה הפעלת משחקים ישנים יותר אך הוא היה בעל מסך רחב יותר ורזולוציה גבוהה יותר. למכשיר החדש הוספו שני כפתורים: R ו-L (ימין ושמאל). הוא קושר ל-SNES, והציג את כוחו בעזרת כותרים ל-SNES כמו Super Mario World ו-Yoshi's Island.
אקנה
סבוריאה
לאחר כניסת DHEA-S לסבוציט, מולקולת סולפט מתפרקת ליצירת דהידרו-אפיאנדרוסטרון (DHEA); באמצעות האנזים 3β-הידרוקסיסטרואיד-דהידרוגנאז מסונתז ההורמון אנדרוסטנדיון כתוצר ביניים, ובאמצעות האנזים 17β-הידרוקסיסטרואיד-דהידרוגנאז מסונתז לאחר מכן טסטוסטרון. בהמשך מסונתזת גם אחת מהנגזרות שלו, דיהידרוטסטוסטרון, על ידי פעולתו של האנזים 5-אלפא רדוקטאז מסוג 1 (type-1). איזואנזים זה, הנפוץ מאוד בעור האדם ובייחוד באזורים העשירים בבלוטות חלב (שלא כמו האיזואנזים type-2), הוא הגורם לכך שברוב האנשים הסובלים מסבוריאה קיימת עלייה בייצור הסבום למרות רמות תקינות של אנדרוגנים בדם. הטסטוסטרון והדיהידרוטסטוסטרון נקשרים לרצפטור אנדרוגני בציטופלזמה ויוצרים קומפלקס אנדרוגן-רצפטור, שנודד אל גרעין התא ונקשר לגנים ספציפיים שטרם זוהו, וכתוצאה מכך מתרחש שגשוג מוגבר של תאי בלוטות החלב וייצור הסבום מוגבר גם הוא.
גיים בוי
גיים בוי אדוונס
בעת פיתוחו, כונה מיזם פיתוח המכשיר "פרויקט אטלנטיס", והקונסולות שהוצגו למפתחים היו בעלי מסך בהיר יותר. בעקבות כך נוצרה בעיה חמורה במשחקים הראשונים בסדרה שהיו כהים יותר והקשו על המשתמשים במכשיר.
אקנה
סבוריאה
סבוריאה ואקנה מתפתחות לא רק כאשר רמות האנדרוגנים תקינות בדם, אלא גם ברמות גבוהות של אנדרוגנים בדם ("היפראנדרוגנמיה"). היפראנדרוגנמיה יכולה להתרחש עקב שלל גורמים - הן יאטרוגניים (כתוצאה מטיפול רפואי) - במסגרת טיפול בהיפוגונדיזם או בנטילת סטרואידים אנאבוליים על ידי אתלטים ומפתחי גוף, והן אנדוגניים. בין הגורמים האנדוגניים ניתן למנות היפרפלזיה מולדת של האדרנל וכן מגוון גידולים סרטניים המייצרים אנדרוגנים - אדנומה או קרצינומה בבלוטת יותרת הכליה, וכן גידולים בשחלות דוגמת ארנובלסטומה או לוטאומה במהלך היריון; גורמים אנדוגניים נוספים כוללים את תסמונת השחלות הפוליציסטיות, תסמונת קושינג וטריזומיה XYY. כל הגורמים הללו יכולים לגרום להיפראנדרוגנמיה, ולכן גם עלולים לגרום לייצור מוגבר של סבום ובהמשך להיווצרות אקנה.
גיים בוי
גיים בוי אדוונס SP
הגיים בוי אדוונס אס-פי (ה-"SP" מציין "Special") כלל עיצוב חדש, נוח וקטן בעל מסך נפתח, תאורה פנימית הניתנת לכיבוי, וסוללה נטענת. בגרסה זו אמנם בוטל החיבור הרגיל לאוזניות, אך ניתן להשתמש באוזניות מיוחדות שיצאו למכשיר ושצריך לקנות בנפרד. בכמה אזורים בעולם ניתן היה להחליף דרך חברת נינטנדו בהצעה מיוחדת ומוגבלת את מכשרי הגיים בוי אדוונס לקבל מכשיר גיים בוי אדוונס SP, בתוספת הפרש המחיר. בספטמבר 2005, שחררה נינטנדו בצפון אמריקה גרסה חדשה של המכשיר בעלת תאורה פנימית משופרת: במכשיר החדש הייתה תאורה "אחורית", בעוד שבקודמו היית תאורה "חזיתית". בנוסף על קופסת הגיים בוי כתוב "" ("עכשיו עם מסך בהיר יותר!").
אקנה
היפרקרטוזיס של זקיקי השיער
בזקיקי שיער תקינים, קיים איזון בין התאים הקרטינוציטים (מייצרי הקרטין) החדשים, שיוצרו זה עתה, לבין הקרטינוציטים הזקנים שנושרים ונספגים בסבום, ומפוזרים איתו על פני העור; הודות לכך, שכבות הקרטינוציטים מרופדות בצורה משוחררת. באקנה, לעומת זאת, קיים שיעור ייצור גבוה של קרטינוציטים חדשים עד ששכבת הקרטינוציטים עמוסה וצפופה, כך שהאיזון ביניהם לבין הקרטינוציטים הזקנים מופר; האחרונים לא נספגים בסבום וכן לא מועברים אל פני העור במידה מספקת. מצב זה המכונה היפרקרטוזיס, או ייצור קרטין ביתר, גורם בתחילה ליצירת מיקרוקומדונים (microcomedo) בלתי נראים, ובהמשך ליצירת קומדונים הנראים לעין.
גיים בוי
גיים בוי אדוונס SP
על פי הערכות נמכרו כ-76 מיליון יחידות של הגיים בוי אדוונס ועל פי חברת נינטנדו, כ-40 מיליון יחידות של המכשיר נמכרו עד ל-30 בספטמבר 2006.
אקנה
היפרקרטוזיס של זקיקי השיער
קיימים מספר גורמים אפשריים להתפתחות היפרקרטוזיס של זקיקי השיער. בראש ובראשונה שינויים בהרכב השומנים של הסבום; אחת הטענות הרווחות היא שהקרטינוציטים בזקיקי השיער זקוקים לחומצה לינולאית אותה בדרך כלל הם מקבלים באמצעות הסבום. אלא שבאקנה מתפתחת, כאמור, גם סבוריאה והפרשה מוגברת של סבום, בעוד כמות החומצה הלינואלית היא קבועה; דבר זה מביא לירידה בריכוז החומצה הלינואלית בסבום, ולמחסור בקרב זקיקי השיער המקומיים וכתוצאה מכך להתפתחות של היפרקטוזיס. גורמים אפשריים נוספים להתפתחות היפרקרטוזיס הם מטבוליטים בקטריאליים וכן חומרים מתווכי דלקת.
גיים בוי
Game Boy Micro
המכשיר השלישי המבוסס על גיים בוי אדוונס הוא הגיים בוי מיקרו. המכשיר הוא בגובה 5 סנטימטר (כשני אינץ' וברוחב עשרה סנטימטר (כארבעה אינץ'). משקלו היה רק כ-86 גרם (2.8 אונקיות). זהו מכשיר הגיים בוי בעל הממדים הקטנים ביותר שנוצר וגודלו הוא בערך כגודלו של פד השליטה של המגאסון. מסכו היה קטן במעט ממסכיהם של הגיים בוי אדוונס והגיים בוי אדוונס SP, אך היה בעל חדות ותאורה פנימית משופרת הניתנת לבחירה מבין כמה סוגים. ה-Game Boy Micro לא תמך בתאימות לאחור והוא יכל להפעיל רק משחקים שנכתבו לגיים בוי אדוונס.
אביזרים נלווים
לגיים בוי, כמו להרבה קונסולות, קיימים אביזרים נלווים, חלקם רשמיים וחלקם של צד- שלישי.
אקנה
שינויים בפלורה הטבעית
שגשוג של חיידקי P. acnes מביא להפרשה מוגברת של המטבוליטים שלהם, שלחלקם נודעת פעילות פרו-דלקתית. ביניהם ניתן למנות את אנזימי הליפאזות המפרקות טריגליצרידים ומשחררות בפעולתן חומצות שומן חופשיות (חומצה פלמיטית וחומצה אולאית), כשמעל ריכוז מסוים חומצות אלו יכולות לקדם תהליכי דלקת. נמצאו גם פרוטאזות, היאלורונידאזות (מפרקי חומצה היאלורונית) וחומרים כימוטקטיים אשר מושכים נויטרופילים להגיע לאזור עד ליצירת תסנין דלקתי בזקיק השיער ובשכבת הדרמיס הסמוכה לו; לאחר הגעתם, הנויטרופילים יבלעו את חיידקי ה-P. acnes, ובמהלך פעולתם ישחררו חומרים הידרוליטיים שיקדמו תגובה דלקתית. כמו כן, קשירתם של חיידקים אלו לתאים שבזקיקי השיער באמצעות הרצפטור TLR2, מביאה להפעלתם של תאים מונוציטים; המונוציטים מפרישים בתגובה את הציטוקין אינטרלוקין 8 המתווך גם הוא הגעה של נויטרופילים לאזור.
גיים בוי
מחסניות
משחקי ה-Game Boy לדורותיו מאוחסנים בתוך מחסנית (אשר נקראת רשמית "Game Pak"). כל המחסניות, מלבד זו של הגיים בוי אדוונס והנינטנדו DS, הן בעלות רוחב של 5.8 סנטימטר וגובה של 6.5 סנטימטר. כדי לטעון משחק לקונסולה, מוכנסת המחסנית לתוך תא המחסניות במכשיר והדלקתו מאפשרת את טעינת המשחק. בחלק מהמחסניות קיימת סוללה קטנה או זיכרון הבזק, אשר מאפשרים לשמור נתונים גם לאחר כיבוי המכשיר. כעקרון, לא ניתן להסיר את המחסנית בזמן שהמכשיר דלוק ועל כן, בגיים בוי המקורי עוצב מתג הכיבוי כך שלא ניתן להסירה כל עוד המכשיר דלוק.
אקנה
שינויים בפלורה הטבעית
חיידקי P. acnes מעוררים גם את תגובתם של מרכיבים שונים של מערכת המשלים, המשתייכת למערכת החיסון המולדת. החומצה הפלמיטית המשתחררת בפעולתן של הליפאזות מגבירה את הקישור של TLR2, וכך מביאות לאקטוב מערכת האינפלמזום; מערכת זו, המשתייכת גם היא למערכת החיסון המולדת, אחראית על אקטיבציה של תהליכי דלקת בגוף. החומצה האולאית המשתחררת מגבירה את האדהזיה בין P. acnes לתאים, וכן מביאה לשגשוג של קרטינוציטים ולתיווך ייצור קומדונים. נוסף על כך, לחיידקים אלו השפעה מיטוגנית על תאי T, דהיינו הם מעוררים חלוקה מוגברת של תאי T. בנגעי אקנה נמצאו תאי T מסייעים שהגיבו ספציפית עם חיידקים אלו.
גיים בוי
מחסניות
המחסניות המיועדות ל-Game Boy Color (כלומר לא מיועדות לגיים בוי המקורי) הן בעלות צד עליון רחב יותר על מנת לא לאפשר להכניסם לגיים בוי המקורי.
אקנה
שינויים בפלורה הטבעית
נכון להיום לא נמצאו עדויות חד משמעיות להשפעתן של אוכלוסיות מיקרואוגניזמים אחרות, מלבד P. acnes, על היווצרות אקנה.
גורמי דלקת וטריגרים חיצוניים
במשך זמן רב הדעה הרווחת הייתה שתהליכי דלקת נוצרים בעקבות שלושת הגורמים הפתוגנטיים האחרים - סבוריאה, היפרקרטוזיס של זקיקי השיער ובעיקר ייצור מוגבר של מטבוליטים בקטריאליים. אך הדעה הרווחת כיום מוסיפה על כך נדבך נוסף ולפיו בקרב חולי אקנה קיימת נטייה מוגברת לתהליכי דלקת בזקיקי השיער מלכתחילה; ככל הנראה תאי דם לבנים (ובעיקר תאי T מסייעים) הנמצאים בקרבת זקיקי השיער מתחילים את התפתחות הקומדונים על ידי שחרור של ציטוקינים ובהם אינטרלוקין 1, ובכך סוללים את הדרך להתפתחות האקנה. לא זו בלבד, התהליכים הדלקתיים הללו יכולים בעצמם להביא לייצור סבום מוגבר, על ידי הפרשתו של הלויקוטריאן מתווך הדלקת B4; האחרון נקשר לרצפטורים הגרעיניים PPAR (Peroxisome proliferator-activated receptor) הנמצאים בסבוציטים ומבקרים מטבוליזם של ליפידים. הבסיס לכך נשען בין היתר על העובדה שלאחר נטילת זילאוטון, תרופה אנטגוניסטית ללויקוטריאן, נמצאו רמות נמוכות יותר של ליפידים בסבום.
ככל הידוע כיום, פעילות פתוגנטים אלו מספיקה להתפתחות אקנה, גם ללא השפעת גורמים חיצוניים. אולם, גורמי טריגר חיצוניים בהחלט יכולים לגרום גם הם להיווצרות אקנה או להחמיר מחלה קיימת. אחד מהגורמי הטריגר החיצוניים הידועים להחמרת אקנה הוא התקופה הטרום-וסתית, אם כי המנגנון לא ברור די צרכו; ייתכן כי האסטרוגן הרב המופרש בתקופה זו גורם למִיוּם של אפיתל זקיקי השיער ולכן להצרה של תעלות הסבום בזקיק, וכך לאי-סדירות בהפרשת הסבום.