cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
בית חינוך אופק
היסטוריה
בית הספר נוסד ב-1995 כאיחוד של בית חינוך "נעמן" בעין המפרץ ובית חינוך "אושרת" בעברון ומתחנכים בו בני שמונת הקיבוצים במועצה האזורית המשתייכים לשומר הצעיר (יסעור, עין המפרץ, כפר מסריק, שמרת, עברון, סער, געתון ויחיעם) וכן ילדי קיבוץ אפק אשר היה שייך לתק"מ. בית הספר ידוע באווירה הקיבוצית והפסטורלית שבו והוא מושך תלמידים מרחבי האזור.
ב-2008 נפתחה בבית הספר מגמת הלימוד "ביו-רפואה".
== מנהלי בית הספר ==
ראו גם
רשימת בוגרי בית הספר
סוזן קוהנר
ביוגרפיה
קוהנר נולדה בלוס אנג'לס, בתם של השחקנית המקסיקנית-קתולית לופיטה טובר ושל מפיק הקולנוע היהודי-אמריקאי ממוצא צ'כי פול קוהנר.
קוהנר החלה לבסס את הקריירה שלה בשנות ה-50 בסרטים כמו "סיפורו של ג'ין קרופה" לצידו של הכוכב סאל מינאו ו"לגיהנום ובחזרה". היא הגיעה לשיאה המקצועי בשנת 1959 בדרמה של דאגלס סירק "חיקוי לחיים". קוהנר הופיעה בסרט בתפקיד הצעירה שרה ג'יין וזכתה על התפקיד בפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר. את פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר באותה שנה הפסידה קוהנר לשלי וינטרס.
קוהנר הופיעה במהלך הקריירה הדלה שלה גם בדרמה של ג'ון יוסטון "פרויד: סוד התשוקה" בתפקיד מרתה אשתו של זיגמונד פרויד (מונטגומרי קליפט) עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס זהב ובסרטו של פרנק בורזייגי "הדייג הגדול".
קוהנר נישאה לסופר ומעצב האופנה הגרמני ג'ון וייץ. מנישואים אלו נולדו לקוהנר שני בנים, במאיי הקולנוע ההוליוודים כריס וייץ ופול וייץ שביימו את הקומדיות המצליחות "אמריקן פאי ו"רווק פלוס ילד".
הליכות ג'יין
הליכות ג'יין (באנגלית: Jane's Walk, נכתב בעברית בתעתיק "ג'יינ'ס ווק") הן סדרת סיורים רגליים מודרכים הנערכים בערים ברחבי העולם. הסיורים נקראים על שם ג'יין ג'ייקובס שהייתה חוקרת תכנון ערים ידועה, והם נערכים בכל שנה בשבוע הראשון של חודש מאי לציון יום הולדתה. הסיורים מלווים בהרצאות בתחומים מגוונים הנוגעים לאותה עיר או שכונה, כגון אדריכלות, קולינריה, זכויות עובדים, אמנות או סביבתנות. הסיורים מאורגנים תמיד בידי מתנדבים, ההשתתפות בהם חינם, והם פתוחים לכל אדם.
בישראל
בשנת 2021 התקיימו הליכות ג'יין בישראל בשבוע הראשון של מאי בתל אביב, באר שבע, ירושלים, נשר, נס ציונה, רחובות, ערד, ראשון לציון, אשדוד ואילת. בחיפה התקיים האירוע באמצע חודש יוני, בשל מגבלות הקורונה.
בשנת 2023 משתתפים בהליכות ג'יין בישראל 13 ערים והמקומות הבאים: חיפה, באר שבע, תל אביב, ירושלים, רחובות, ראשון לציון, נשר, מדרשת בן גוריון, נהריה, בנימינה-גבעת עדה-זכרון יעקב, טירת הכרמל, אשדוד, והרצליה. רוב ההליכות יתקיימו בסוף בשבוע שבין 6-4 במאי 2023. חלקם הוסיפו גם ימים בשבוע שלאחר מכן.
רון דה-סנטיס
רונלד "רון" דיון דה-סנטיס (דסנטיס) (באנגלית: Ronald Dion "Ron" DeSantis; נולד ב-14 בספטמבר 1978) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית המכהן כמושל פלורידה. קודם לכן כיהן כנציג המחוז ה-6 של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית.
דה-סנטיס היה פרקליט צבאי בצי, ובין היתר שירת במלחמת עיראק. ב-2012 התמודד כנציג המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנציגות המחוז השישי של פלורידה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא זכה בבחירות בהפרש של 14% על יריבתו מהמפלגה הדמוקרטית. מאז נבחר עוד פעמיים לתפקיד. ב-2016 התכוון להתמודד ל על מושבו המתפנה של מרקו רוביו, אך לאחר שרוביו חזר בו והחליט להתמודד לתקופת כהונה שנייה, בחר דה-סנטיס לשוב ולהתמודד לכהונה בבית הנבחרים. בבית הנבחרים כיהן כחבר ועדת המשפטים, חבר ועדת החוץ וחבר הוועדה לפיקוח על רפורמות הממשל.
ב-6 בנובמבר 2018 ניצח בבחירות לתפקיד מושל פלורידה לאחר שגבר על ראש עיריית טלהסי, אנדרו גילום. המירוץ היה צמוד במיוחד והצריך ספירה חוזרת. הפער לטובת דה-סנטיס היה 0.4 אחוזים. בינואר 2019 נכנס לתפקידו. במהלך מגפת הקורונה, דה-סנטיס בלט בכך שנמנע מהטלת סגרים ושמר על כלכלת המדינה חזקה. המדיניות שלו, בין היתר קיצוצי המס והפתיחות הכלכלית, הגבירה את גל ההגירה לפלורידה. ב-2022 נבחר לקדנציה שנייה עם פער של כמעט 20% לטובתו.
ביוגרפיה
רון דה-סנטיס נולד ב-14 בספטמבר 1978 בג'קסונוויל, פלורידה. אביו, רונלד דניאל דה-סנטיס ואמו, קרן רוג'רס דה-סנטיס, מוגדרים כעובדי צווארון כחול ולמשפחה שורשים באיטליה. דה-סנטיס הוא נוצרי קתולי באמונתו. בילדותו עברה משפחתו מג'קסונוויל תחילה לאורלנדו ובהמשך לדנידין, פלורידה. ב-1991, בגיל 12, הצטרף אל ליטל ליג בייסבול.
ב-1997, לאחר סיום לימודיו בבית ספר תיכון בדנידין, נרשם דה-סנטיס ללימודים באוניברסיטת ייל, שם היה לקפטן נבחרת הבייסבול של ייל והצטרף לאחוות הקולג' דֶּלְתָּא-קַפָּא-אֶפְּסִילוֹן (ΔΚΕ). נכון ל-2001 היה לו ממוצע החבטות הגבוה ביותר בנבחרת הבייסבול. עוד ב-2001 השלים דה-סנטיס תואר שני בהיסטוריה בהצטיינות והחל לעסוק בהוראה בבית-הספר הפרטי דרלינגטון. בהמשך פנה אל בית הספר למשפטים באוניברסיטת הרווארד וב-2005 השלים לימודי תואר JD במשפטים, גם כן בהצטיינות.
שירותו הצבאי
דה-סנטיס התגייס לשורות חיל הים של ארצות הברית, בין היתר בהשראת הסרט "בחורים טובים". ב-2004, כשהיה סטודנט באוניברסיטת הרווארד, נסע דה-סנטיס לדאלאס, טקסס, כדי להשיג את כתב הרישום שלו לשורות חיל המילואים של הצי האמריקאי ומינויו לפרקליט במשפט צבאי. ב-2005, לצד השלמת לימודיו בהרווארד, השלים גם את לימודיו בבית הספר למשפטים של הצי האמריקאי. בהמשך אותה השנה התמנה לתובע המשפטי בתיקי יחידת המשפטים של הבסיס הימי במאיפורט, שבג'קסונוויל. ב-2006 הועלה בדרגה ללוטננט. במסגרת פעילותו הצבאית בפן המשפטי, עבד עם מתקן המעצר בגואנטנמו.
קריירה פוליטית בקונגרס
במהלך כהונתו בבית הנבחרים, דה-סנטיס התנגד לתוכנית הפנסיה והביטוח הבריאותי הלאומי (חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה; המכונה ה"אובמהקר") של הקונגרס שנתמך בידי ממשל אובמה. הוא גם נתן את תמיכתו לחקיקה שנועדה להקל על הצבא להעמיד לדין בעוון תקיפה מינית. ב-2014 חיבר דה-סנטיס את הצעת החקיקה, שבהמשך עברה ונרשמה בחוק, על אודות "אמינות הביצוע של החוק". לפי החקיקה, מחלקת המשפטים מחויבת לדווח לקונגרס על כל מצב שבו סוכנות פדרלית של הממשל נמנעת מאכיפת חוקים או תקנות מכל סיבה שהיא. בתוך הקונגרס ה-113, דה-סנטיס התמנה ליושב ראש ועדת המשנה לביטחון לאומי של ארצות הברית.
דה-סנטיס הודיע בפני קהל בוחריו שיתנגד לכל הצעת חקיקה הנוגעת להתחממות עולמית שתעלה את המיסים. ב-6 במאי 2015 הודיע דה-סנטיס על התמודדותו בבחירות לסנאט האמריקאי על מושבו של הסנאטור הרפובליקני המכהן מטעם פלורידה, מרקו רוביו. רוביו במקור התמודד על הפתק הרפובליקני בבחירות לנשיאות 2016, אך לאחר שפרש הודיע על התמודדותו המחודשת לקדנציה נוספת כסנאטור מטעם פלורידה. לנוכח התמודדותו המחודשת של רוביו, הודיע דה-סנטיס על פרישתו מהמירוץ לסנאט בשביל לא לפצל את ההצבעה הרפובליקנית. דה-סנטיס תמך במועמדותו של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית במהלך הבחירות ב-2016. דה-סנטיס היה לאחד ממייסדי תנועת "סיעת החירות" (Freedom Caucus) הפוליטית שכללה גורמים שמרנים וליברטריאנים בתוך שורות הקונגרס.
בחירות למושל פלורידה 2018
לנוכח הגבלת כהונתו של מושל פלורידה ריק סקוט, דה-סנטיס הודיע בתחילת 2018 על התמודדותו למשרת המושל בבחירות שנועדו להתקיים באותה השנה. עוד בדצמבר 2017 הודיע טראמפ על תמיכתו בדה-סנטיס אם יתמודד בבחירות למושל. במועמדותו נתמך דה-סנטיס בידי תנועת מסיבת התה. במהלך הבחירות המקדימות על המועמדות הרפובליקנית ניצח דה-סנטיס עם 913,679 קולות (56.5%). יריבו הראשי בבחירות היה המועמד הדמוקרטי אנדרו גילום, שכיהן קודם הבחירות בתור ראש עיריית טלהסי. דה-סנטיס מינה לצידו את חברת בית הנבחרים של פלורידה, ג'נט נונייז (Jeanette Nuñez), כסגנית המיועדת שלו בבחירות. במהלך הליך הבחירות גורמים יריבים של דה-סנטיס ניסו לתייג הצהרות שלו כבעלות אופי גזעני כביכול.
במסגרת קמפיין הבחירות שלו, דה-סנטיס תמך בהחזקת נשק פרטי בשטח פתוח, איסור הגנה על מהגרים בלתי חוקיים, הבטיח לבלום את התפשטותם של מים מזוהמים מאגם אוקיצ'ובי ותמך בתיקון לחוקת המדינה לפיו ידרש רוב של פלח אוכלוסין רב יותר ממחצית מכלל הקולות עבור העלאת מיסים. דה-סנטיס תמך בהסדר חוקי של שימוש בקנאביס עבור צרכים רפואיים אך התנגד לשימוש בו עבור פנאי. הבחירות התקיימו ב-6 בנובמבר 2018, והיו צמודות במיוחד. דה-סנטיס זכה ב-4,076,186 קולות (49.6%) בעוד גילום זכה ב-4,043,723 קולות (49.2%), כך שבסך הכל היו רק 32,463 קולות שהפרידו ביניהם. בעקבות ניצחונו בבחירות, הושבע דה-סנטיס למושל ה-46 של מדינת פלורידה ב-8 בינואר 2019, בגיל 40 בלבד.
הוא נבחר לכהונה שנייה ב-9 בנובמבר 2022 ברוב של 59.4% מהקולות, לעומת 40% בלבד שקיבל יריבו, צ'ארלי כריסט, כשההבדל במספר הקולות בפועל עמד על יותר מ-1.5 מיליון.
תחילת כהונתו
זמן קצר לאחר השבעתו, העניק דה-סנטיס חנינה לארבעה אפרו-אמריקאים שכאשר היו נערים, 70 שנה קודם לכן, הואשמו על לא עוול בכפם באונס. דה-סנטיס קבע דגש והקצה כספים נוספים בהשקעת התקציב על קידום החינוך בפלורידה. דרך צו ביצועי קידם דה-סנטיס תקצוב בעבור פיתוח כוח האדם וההכשרות למקצועות טכניים. דה-סנטיס קידם השקעה בת 2 מיליון דולר בעבור ביטחון בתי ספר של הקהילה היהודית בפלורידה. ב-15 באוגוסט 2019 העבירה מחלקת החינוך של פלורידה תקציב בן 10 מיליון דולר למטרה זאת. עוד באוגוסט העביר מנהל הכבישים הפדרלי 60 מיליון דולר לממשל פלורידה לקידום החייאה של המערכת האקולוגית סביב דרך טהמיאמי העוברת מטמפה למיאמי. דה-סנטיס וממשלו השקיעו במיוחד בשימור הסביבתי וההחייאה של האוורגליידס, המהווים את הסביבה הטבעית הטרופית הגדולה ביותר בפלורידה.
פחות מחודש לאחר השבעתו פתח דה-סנטיס בדיון על השימוש בקנאביס רפואי בפני הרשות המחוקקת בפלורידה. במרץ 2019 חתם על חקיקה המאפשרת שימוש בקנאביס רפואי, ובאפריל ניסה לקדם בעזרת המחוקקים תמיכה בתקציב בן 4 מיליון דולר לשימוש בקנאביס רפואי בתקציב השנה הבאה. דה-סנטיס ניהל את יישום תוכנית החיסכון המשותף בעבור תוכנית ביטוחי הבריאות הקבוצתית של המדינה, המתגמל את העובדים ואת המטופלים שלהם שנרשמו לתוכנית ביטוח ממלכתית לבחירת שירותי בריאות במחירים נוחים. עוד בתחום הבריאות קידם דה-סנטיס צוות פעולה למיגור משבר האופיואידים בארצות הברית וגייס 120 מיליון דולר למטרה זאת. דה-סנטיס קידם השקעות רחבות היקף בתשתיות בנייה שונות בפלורידה, דוגמה לכך היא השקעה בת כמעט 4 מיליון דולר שהועברה לנמל התעופה הבינלאומי מלבורן אורלנדו לשיפוצים ופיתוח.
על ממשל דה-סנטיס היה להתמודד עם מספר הוריקנים שפגעו בחופי פלורידה. מייד עם קבלת סמכויותיו כמושל היה על דה-סנטיס להמשיך כקודמו בטיפול בקשיים הרבים שנוצרו בעקבות הוריקן אירמה והוריקן מייקל הגדולים. דה-סנטיס הורה למחלקת המדינה של פלורידה לבחון את מערכות ההצבעות האלקטרונית נגד הונאות בחירות. במהלך שנתו הראשונה בתור מושל, מינה דה-סנטיס 56 שופטים בכל פלורידה, ומתוכם 3 שופטי עליון. דה-סנטיס קידם את יוזמת "קדימה צעד" שנועדה לתמוך באזרחי פלורידה בעלי ותק של שירות צבאי. במסגרת תוכנית קיצוץ המיסים שקידם דה-סנטיס, קיצץ ממשל פלורידה 300 מיליון דולר בשנתו הראשונה.
התפרצות מגפת הקורונה
לנוכח התפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית בתחילת 2020, המושל דה-סנטיס הכריז ב-1 במרץ על מצב חירום בריאותי ברחבי פלורידה עם הדיווח על שני החולים המאומתים הראשונים במדינה. בעקבות עלייה בתחלואה, ב-1 באפריל הוציא דה-סנטיס צו ביצועי שהגביל פעילות ותנועה אזרחית ברחבי המדינה למעט בעבור שירותים שהוגדרו כחיוניים. ב-25 בספטמבר 2020, בעקבות ירידת התחלואה בקיצו של גל ההתפרצות העיקרי הראשון, דה-סנטיס ביטל את ההגבלות על פעילויות אזרחיות, שהטילו רשויות מקומיות נגד המגפה מטעמי בריאות. מהלך זה של דה-סנטיס מנע מרשויות מקומיות בפלורידה מלהטיל קנסות או לסגור עסקים בעקבות אי-עטיית מסכה רפואית. ביטול הצווים הוביל לפתיחה מחודשת של מסעדות ודה-סנטיס מנע מרשויות מקומיות להפחית את פעילותן של מסעדות כך שיעסיקו פחות ממחצית מעובדיהן.
ב-24 בנובמבר 2020, על אף עלייה מחודשת בתחלואת הנדבקים בנגיף COVID-19 בפלורידה, דה-סנטיס האריך את תוקף ההחלטה שלו לביטול הצווים המקומיים כדי לא להכביד עוד יותר על כלכלת המדינה. שיאה של התחלואה הגיע בדצמבר ובינואר 2021, כאשר בימים מסוימים היו יותר מ-10,000 חולים חדשים מדי יום. בעקבות התפרצות וריאנט דלתא של נגיף הקורונה ממרץ 2021 והלאה, נתון הנדבקים הגבוה ביותר הגיע ב-31 ביולי 2021, עם 21,683 מקרים חדשים. נכון ל-16 בספטמבר 2021, פורסם מטעמה של מחלקת הבריאות של פלורידה כי במהלך התפרצות המגפה במדינה נרשמו 3,485,163 נדבקים ו-51,240 נפטרים. בפלורידה נרשם אחוז החולים ביחס לכלל התושבים השלישי הכי גבוה בארצות הברית, אחרי דקוטה הצפונית וטנסי.
שימוש בחיסונים נגד COVID-19 שאושרו בידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי (FDA) החל עוד ב-14 בדצמבר 2020. נכון לנתון מ-2 במאי 2021 ניתנו בפלורידה 15,488,105 חיסונים לקורונה ו-30% מהאוכלוסייה התחסנה בשתי זריקות. נוכח העלייה בתחלואה במחצית שנת 2021, דה-סנטיס מנע מבתי ספר להטיל חובת עטיית מסכות בבתי הספר בטענה כי המסכות פוגעות בילדים קטנים, ואיים לקצץ בתקציבים לבתי ספר שלא נענו לו. פעילותו של דה-סנטיס נגד הטלת הגבלות בעקבות התפרצות המגפה נועדה בעיקרה למנוע פגיעה בזכויות האדם כביכול בעקבות צרכים בריאותיים. בתגובה להאשמות של נשיא ארצות הברית, ג'ו ביידן, נגד התנהלותם של דה-סנטיס ושל מושל טקסס גרג אבוט, דה-סנטיס הגיב בפומבי: דה-סנטיס וביידן התרעמו האחד על השני בעניין הגירה בלתי חוקית לארצות הברית, בעוד דה-סנטיס טען כי הגירה זאת, שאינה מפוקחת בידי הממשל, מובילה לעלייה חריגה בתחלואה במדינה.
בתחילת נובמבר 2021 קידם הנשיא ביידן חובת חיסונים, המחייבת כל עסק בעל יותר מ-100 עובדים לחסן את כל העובדים שהוא מעסיק. ממשל פלורידה בראשות דה-סנטיס, כמו גם ממשלי עשר מדינות נוספות ברחבי ארצות הברית, הגיש תביעה משפטית נגד ממשל ביידן , בטענה שהיו חלקים שנוגדים את חוקת ארצות הברית ופוגעים בזכויות האדם בחובת החיסונים הנשיאותית. נוסף על כך, דה-סנטיס חתם על חקיקה שנועדה להגן על עסקים ולפיה רשויות אינן יכולות לדרוש חובת חיסונים, להורים הזכות להחליט בעבור ילדיהם האם לחסן אותם, מוסדות חינוכיים אינם רשאים לחייב תלמידים להתחסן ועוד. ב-18 בנובמבר ממשל ביידן השעה את אכיפת חובת החיסונים על עסקים כדי לציית לצו בית המשפט.
נושאי חינוך
בתחילת 2022 קידם דה-סנטיס – ביוזמת מחלקת המשפטים ומחלקת החינוך והתעסוקה – את חקיקת חוק 'HB 1557 בדבר זכויות הורים בחינוך ', שהוקע בידי מתנגדיו בכינוי "חוק אל תגידו גיי" (Don't Say Gay). החוק נועד להגביר את המעורבות של הורים בחינוך של ילדיהם בבתי ספר ובתוכו איסור על מורים ללמד תלמידים בגילאי גן עד כיתה ג' על נטייה מינית וזהות מגדרית. רעיונית, נטען שמטרת סעיף זה בחקיקה למנוע פגיעה מנטלית בילדים צעירים שטרם הבשילו לתוכן מסוג זה. מתנגדיו הפוליטיים של דה-סנטיס טענו כי חקיקה זאת פוגעת בחופש הביטוי של מורים ופוגעת בזכויות להט"ב. במרץ 2023 הודיע ממשלו של דה-סנטיס על הרצון להרחיב את "חוק אל תגידו גיי" לכל גילאי מערכת החינוך עד וכולל סוף התיכון, וב-3 במאי 2023 אישר הסנאט של פלורידה את המהלך הזה.
דה-סנטיס צידד בחקיקה וקידם את הליכי קבלתה על אף הפגנות שארגנו מתנגדיו. החקיקה עברה בבית הנבחרים ובסנאט המדיני של פלורידה וב-28 במרץ 2022 נחתם בחוק בידי דה-סנטיס. על רקע הצהרת חברת דיסני כי היא מתנגדת לחוק, הודיע דה-סנטיס כי יתמוך בביטול מעמד מחוז עצמאי לחברה הקיים בפלורידה, וחתם על כך באפריל 2022.
בחירה מחדש וכהונה שנייה
במסגרת בחירות אמצע הקדנציה, ב-8 בנובמבר 2022 נערכו בחירות לתפקיד מושל פלורידה. דה-סנטיס התמודד לקדנציה שנייה, ומולו התמודד, מטעם המפלגה הדמוקרטית, המושל לשעבר צ'ארלי כריסט. במהלך קמפיין הבחירות הצליח דה-סנטיס לקרב אליו מצביעים היספנים, שמסורתית רובם נהגו להצביע למפלגה הדמוקרטית. כאשר הגיעו תוצאות האמת, דה-סנטיס ניצח בפער גדול מכל התחזיות, עם 4,609,086 מצביעים שהיוו 59.4% מסך הקולות, לעומת 40.0% לכריסט. בכך דה-סנטיס חיזק את הפיכתה של פלורידה ממדינה סגולה – המתנדנדת מדי בחירות בין המפלגות, למדינה בעלת רוב רפובליקני מוצק.
לאורך כהונתו הוא שמר על מדיניות המיסים הנמוכים בפלורידה (אחת מתשע מדינות בארצות הברית שאין בה מס הכנסה) ואף הוסיף לקצץ במיסים. דה-סנטיס קידם מדיניות פיסקלית חסכנית, שהביא לפלורידה עודף תקציבי. נוכח עודף זה, דה-סנטיס קידם בראשית 2023, לצד התקציב השנתי, הצעת קיצוץ מיסים בסך 2 מיליארד דולר.
כבר לקראת הבחירות לקדנציה שנייה כמושל, נפוצו שמועות כי דה-סנטיס ינסה להיבחר למועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ב-2024, מה שהעלה אותו על מסלול יריבות מול הנשיא לשעבר דונלד טראמפ, שגם הוא מתכוון להתמודד על המועמדות הרפובליקנית לנשיאות. ב-24 במאי 2023 הודיע רשמית כי יתמודד בבחירות לנשיאות ב-2024. את ההודעה הרשמית העביר דרך הרשת החברתית טוויטר שבראשה עומד תומכו, היזם אילון מאסק.
מסע הבחירות לנשיאות ארצות הברית (2024)
ב-24 למאי 2023 הכריז דסנטיס על התמודדותו לנשיאות להיות מועמד המפלגה הרפובליקנית באמצעות הרשת החברתית "טוויטר".
עמדותיו ודעותיו הפוליטיות
דה-סנטיס הוא בעל עמדות שמרניות.
דה-סנטיס מתנגד להגבלת הזכות הפרטית לנשיאות נשק כפי שנקבעה בתיקון השני לחוקת ארצות הברית, ובמהלך מרוץ הבחירות למושל פלורידה ב-2018 קיבל תמיכה מאיגוד הרובאים הלאומי (NRA). דה-סנטיס תומך בהעסקה של ותיקי צבא ושירותי ביטחון כמאבטחים במוסדות ציבוריים כבתי ספר. דה-סנטיס ביקר את המחלקה לענייני חיילים משוחררים בעקבות עבודתה הלקויה. בעקבות הטבח בתיכון דאגלס נזף דה-סנטיס בשריף סקוט יזראל וקרא לו להתפטר מתפקידו על הניהול הלקוי של המחלקה המשטרתית שעמד בראשותה. עם בחירתו של דה-סנטיס למושל מילא הבטחת בחירות בכך שהשעה את יזראל מכל סמכויותיו ובהמשך הוא פוטר בהצבעה בסנאט של פלורידה. דה-סנטיס התנגד בתוקף לתנועת "Defund the police".
דה-סנטיס מתנגד לחוק הגנת החולה וטיפול בר-השגה. בתחום הכלכלי טען דה-סנטיס כי העלאת מיסים היא הגורם המרכזי לגירעון תקציבי פדרלי. דה-סנטיס תמך בחקיקה להעברת רוב סמכויות איסוף המיסים על נפט ושמנים טבעיים מהממשל הפדרלי לידי ממשלי המדינות. דה-סנטיס הצביע בעד חוק העבודות והפחתת המס 2017. בתחום החינוך דה-סנטיס מתנגד למהלכים שכוללים התערבות ממשלתית בחינוך, כגון הרפורמות שקידם ממשל בוש הבן. דה-סנטיס קידם התנגדות ללימוד תאוריה ביקורתית של גזע בבתי ספר. במסגרת סביבתנית דה-סנטיס הגדיר עצמו כ"סביבתן בסגנון טדי רוזוולט", והתנגד לשימוש בסדיקה הידראולית במרוץ למשרת המושל ב-2018. בנובמבר 2021 הבטיח דה-סנטיס להעביר תקציב בן מיליארד דולר להתמודדות עם ההשפעות של שינוי האקלים.
בתחום זכויות להט"ב אמר דה-סנטיס בראיון לעיתון 'סאן-סנטינל' (Sun-Sentinel): "אני מתנגד לכל סוג של אפליה בפלורידה, אני רוצה שאנשים יוכלו לחיות את החיים שלהם, בין אם אתה הומוסקסואל ובין אם אתה דתי". ביוני 2019, פרסם דה-סנטיס הצהרה רשמית שבה כיבד את זכרם של הרוגי פיגוע הירי במועדון הלהט"ב באורלנדו. למרות זאת, ארגון "הקמפיין לזכויות אדם" העניק לו ציון 0 על הצבעותיו בבית הנבחרים בנושאים והצעות חקיקה הקשורים ללהט"ב. בשנת 2021 העביר חוק האוסר על נשים טרנסג'נדריות להשתתף בתחרויות ספורט לנשים בפלורידה, חתם על חוק זכויות הורים בחינוך האוסר דיונים על נטייה מינית או זהות מגדרית לילדים מגיל הגן ועד כיתה ג' בבית הספר וביטל תקציבים שהוקצו לארגוני סיוע ללהט"ב בפלורידה.
דה-סנטיס גינה את ממשל ביידן על נסיגת כוחות ארצות הברית מאפגניסטן באוגוסט 2021 ותיאר אותה כ"משפילה". הוא קידם עמדה נוקשה ביחס לקובה והתנגד להשבתת מתקן המעצר בגואנטנמו. כמושל פלורידה, בצל עליית המתיחות ביחסי ארצות הברית–סין הוא קידם חקיקה שנועדה להגביר את האכיפה נגד מה שהוא מכנה "חתרנות סינית באמריקה", כגון ריגול.
יחסו לישראל
דה-סנטיס הוא תומך של מדינת ישראל, תמך ביציאת ארצות הברית מהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית, בהעברת שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים, בהכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן, והיה מקורב לאיש העסקים והנדבן הציוני שלדון אדלסון.
אסתר טוקר
אסתר גיטל טוקר (נולדה ב-1967) היא סופרת חרדית-ישראלית.
ביוגרפיה
אסתר גיטל נולדה ליאיר וסימה הוניגסברג.
היא כלתה של מנוחה טוקר, אשר ערכה עריכה ספרותית חלק מספריה. ב-2019 הוציאו השתיים ספר העוסק ביחסים בין חמות וכלה.
טוקר פרסמה עשרות ספרים לנוער ומבוגרים, חלק מספריה התפרסמו בעיתון "יתד נאמן" ובשבועון "משפחה". רוב ספריה הם ספרי מתח העוסקים בשאלות מהותיות הנוגעות לחיים.
טוקר עובדת גם כעובדת סוציאלית ומטפלת בשיטת הטיפול CBT.
רון דה-סנטיס
יחסו לישראל
עם בחירתו למושל, הבטיח דה-סנטיס להילחם בארגוני החרם על ישראל. בינואר 2019 יצא נגד חברת Airbnb בשל מדיניותה וכניעתה לקמפיין ה-BDS להחרים את יהודה ושומרון והורה לעובדי מדינה לא להשתמש בשירותם בנסיעות. כמו כן, הורה על הטלת סנקציות על החברה אם לא תשנה את מדיניותה.
דה-סנטיס אמר בראיון לעיתון 'מקור ראשון' בדצמבר 2017 כי הוא מתנגד להגדרתם של שטחי יהודה ושומרון, כ"שטחים כבושים". רון דה-סנטיס
יחסו לאנטישמיות
דה-סנטיס מתנגד לאנטישמיות ובעבר טען כי תנועת החרם על ישראל נובעת ממניעים אנטישמיים. באפריל 2023 קידם חקיקה שהגדילה את סמכויות מערכת אכיפת החוק להתמודדות נגד אנטישמיות. דה-סנטיס פעל להידוק האבטחה בבתי ספר יהודיים בפלורידה ולקידום נושא זיכרון השואה. הוא המועמד הרפובליקני שזכה להכי הרבה קולות מיהודים בהיסטוריה של פלורידה.
עם זאת, יש המאשימים את דה-סנטיס בכך שלא פעל מספיק נגד האנטישמיות במדינת פלורידה. לפי עיתון הפורוורד, בינואר 2022 התקיימה בפלורידה הפגנה של נאו-נאצים ודה-סנטיס כינה את המפגינים "פרחחים" אך לא הוסיף יותר מזה, ביולי 2022 התקיימה בפלורידה הפגנה נוספת של נאו-נאצים שהניפו דגלים עם צלבי קרס. בין המשתתפים באותה הפגנה היו כמה שהניפו שלטי תמיכה בדה-סנטיס, אך הוא לא הגיב על כך. באוקטובר 2022 הוקרנו על מסכים במופע ספורט בפלורידה, בו נכח דה סנטיס, אמירות תמיכה בדבריו האנטישמיים של קניה וסט. דוברו של המושל פירסם לאחר המשחק הודעת גינוי בשמו של דה-סנטיס לדברים.
חיים אישיים
דה-סנטיס נשוי לקייסי דה-סנטיס, מגישת טלוויזיה ברשת NBC זוכת פרס אמי. הם הורים לבן, מייסון, ושתי בנות, מדיסון ומאמי. דה-סנטיס מרבה להתייעץ עם רעייתו בנושאי מפתח פוליטיים ומדיניים, וגופים חדשותיים אף כינו אותה "הנשק הסודי" שלו, מתוקף היותה אחד האנשים הכי קרובים אליו שהכי משפיעים עליו. באוקטובר 2021 פרסם דה-סנטיס כי רעייתו חולה בסרטן השד, ובמרץ 2022 היא הודיעה שהחלימה. דה-סנטיס הוא נוצרי קתולי.
אליפות וימבלדון 1879
אליפות וימבלדון 1879 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-7 ביולי והסתיימה ב-16 ביולי.
בתחרות השתתפו 45 ספורטאים בריטים שהתחרו בהתאם לכללים שפורסמו על ידי מועדון קריקט של לונדון (Marylebone Cricket Club) תוך שינויים שבוצעו לאחר סיום אליפות וימבלדון 1877.
התחרות
התחרות נערכה ב-2 שלבים. בשלב הראשון 44 ספורטאים התחרו על הזכות להתמודד מול המנצח של התחרות שנערכה בשנה שעברה. בשלב השני היה צריך להיערך משחק בין המנצח של השלב הראשון לבין האלוף-משנה שעברה.
כל המשתתפים חולקו ל-3 קבוצות (16, 16 ו-12 ספורטאים). מנצחי הקבוצה הראשונה והשנייה נפגשו בחצי גמר ומנצח הקבוצה השלישית הגיע ישירות למשחק הגמר.
המנצח של השלב הראשון היה ספורטאי בריטי ג'ון הארטלי שניצח את ורט גולד האירי ב-4 מערכות. במשחק בינו לבין פרנק חאדו (מנצח של תחרות 1878) לא התקיים עקב אי-הופעתו של האדו למשחק. במשחק הגמר היו כ-1100 צופים. משחק הגמר היה המשחק ה-6 של ג'ון הארטלי באליפות.
אחרי הגשם
הפקה
בדומה לאלבום הראשון, גם באלבום זה ישנם ביצועי סולו שבוצעו על ידי בסיסט הלהקה וכותב המילים מקס גת-מור, את הגיטריסט אלון מן החליף רוני הלפרין.
שיר הנושא של האלבום (רצועה אחרונה), "אחרי הגשם", קשור ומושפע מהשיר "הקיץ האחרון", שהיה להיטה הגדול של הלהקה והיה שיר הנושא באלבומה הראשון. בשיר "תלכי" נכללו שתי שורות שגת מור (הסולן בשיר) קילל בהן וגרם לסערה - "תעופי מפה, מזדיינת אחת שרמוטה" ו"תלכי כבר יא זונה". השיר לא היה אופייני לסגנון הלהקה, בין השאר בגלל הקללות (זה השיר היחיד של הלהקה בו נכללה קללה) והאווירה הטריפית בשיר, שמתבטאת בקולו הצרוד של גת מור בשיר ובצרחות.
בוני טיילר
בוני טיילר (באנגלית: Bonnie Tyler; נולדה ב-8 ביוני 1951 בשם גיינור הופקינס) היא זמרת רוק ופופ ולשית הנודעת בקולה הצרוד, המחוספס והייחודי, שמכרה מעל 100 מיליון תקליטים ברחבי העולם.
ילדות ונעורים
בשנת 1969 בגיל 19 השתתפה בתחרות כישרונות מקומית, ואחרי שהגיעה למקום השני קיבלה השראה להמשיך בקריירה בשירה. בתגובה לפרסומת בעיתון, היא מצאה עבודה כזמרת ליווי בהרכב בשם Bobby Wayne & The Dixies.
לאחר שנתיים, הקימה טיילר להקה משלה בשם Imagination, אימצה את Sherene Davies כשם הבמה הראשון שלה, כדי להימנע מלהתבלבל עם זמרת העם הוולשית מרי הופקין, והופיעה עם להקתה בפאבים ומועדונים שונים ברחבי דרום ויילס.
בשנת 1973 נישאה טיילר. לאחר כשנתיים התגלתה על ידי האמרגן רוג'ר בל ששכנע אותה להחליף את שם הבמה שלה לבוני טיילר, והיא קיבלה על עצמה את ההצעה.
קריירה
בשנת 1976 החליפה טיילר אמרגן, כותב שירים ומפיק, ומאז החלה הקריירה שלה לנסוק. לאחר שהסינגל שלה "אבודה בצרפת" הגיע לרשימת עשרת הגדולים במצעד המכירות, הוציאה טיילר את אלבומה הראשון "העולם מתחיל הלילה" (The World Starts Tonight). שני שירים נוספים מאלבום זה התברגו גבוה במצעדי ההשמעות, אחד באנגליה והשני בגרמניה.
היה זה באותה שנה, 1977, שטיילר גילתה גוש קטן במיתרי הקול שחייב ניתוח. לאחר הניתוח היה אסור עליה להוציא הגה במשך מספר שבועות. טיילר הפרה את הוראת הרופאים, דבר שגרם לצרידות הכרונית המלווה אותה עד היום. בהתחלה חשבה טיילר שזהו מן הסתם הסוף לקריירה הקצרה שלה, אך בכל זאת הוציאה לאור סינגל נוסף בשם "זהו כאב לב" (It's a Heartache) שלהפתעתה הזניק אותה למעמד של כוכבת בינלאומית ודורג במקום ה-3 במצעד הבילבורד הוט 100 שבארצות הברית, וכן הגיע למקומות גבוהים במצעדים בצרפת, גרמניה, אנגליה ואוסטרליה.
טיילר הקליטה ארבעה אלבומים הנעים בין הסגנונות פופ וקאנטרי עבור חברת תקליטי RCA לאחר מכן החליפה טיילר חברת תקליטים לקולומביה רקורדס והחליפה כותב ומלחין, כדי להתקרב יותר לסגנון הרוק.
אלבומה הבא, "מהיר ממהירות הלילה" (Faster Than the Speed of Night) כלל את הבלדה "ליקוי מלא של הלב" ("Total Eclipse of the Heart") שהפכה ללהיט בינלאומי שהאפיל אף על הצלחתו של "It's a Heartache", להיטה הגדול הקודם.
בשנים 1984–1985 המשיכה לקצור הצלחה רבה, כולל זכייה בפרס גראמי על הקול הנשי הטוב ביותר במוזיקת הרוק, ושחרור להיטים נוספים כגון "Holding Out for a Hero" ששימש את הפסקול לסרט פוטלוס (Footloose).
האלבום הבא, בשנת 1986, "חלומות כמוסים ואש אסורה" (Secret Dreams and Forbidden Fire), נכשל בארצות הברית ואנגליה אך הצליח בצרפת, שווייץ, דרום אפריקה ועוד. בשנת 1988, הוציאה את "The Best", אשר היה ללהיט.
בסוף 1990 החליפה טיילר שוב חברת תקליטים והפעם חתמה עם החברה הגרמנית BMG. בשנת 1991 הוציאה את האלבום Bitterblue שהצליח מאוד בסקנדינביה ובארצות דוברות גרמנית כגרמניה, שווייץ ואוסטריה. עד 1993 הוציאה טיילר את התקליטים Angel Heart בשנת 1992 ששחזר את ההצלחה של אלבומה הקודם, את Silhouette in Red, ואת האוסף The Very Best of Bonnie Tyler.
מאז 1993 טיילר הוציאה אלבומים חדשים, והמשיכה להקליט שירים עם זמרים שונים, בעיקר גרסאות כיסוי לשיריה, ביצעה כמה שירים בתוכניות טלוויזיה שונות, זכתה בפרסים רבים ואף ממשיכה להופיע גם היום בהופעות ואירועים. בשנת 2006, טיילר הוציאה לאור את אלבום ההופעה הראשון שלה, Bonnie Tyler Live.
היא נבחרה על ידי רשת השידור הבריטית "BBC" לייצג את בריטניה בתחרות אירוויזיון 2013 וסיימה בו במקום ה-19.
ב-7 בפברואר 2017 הופיעה בהיכל התרבות בתל אביב.
בשנת 2019, יצא אלבומה השבעה עשר, Between the Earth and the Stars. כדי לקדם את האלבום, יצא לסיבוב ההופעות "Between the Earth and the Stars Tour", אך חלק ממנו בוטל בעקבות מגפת הקורונה. בשנת 2021, הוציאה את אלבומה ה-18, The Best Is Yet to Come.
שיעור ילודה
בדמוגרפיה, שיעור ילודה (באנגלית: Crude birth ratio או CBR, משמע שיעור ילודה גולמי) באוכלוסייה מסוימת הוא מדד למספר הלידות  המתרחשות בה, וזאת ביחס לגודל אותה אוכלוסייה וביחידת זמן קבועה. בדרך כלל מבטאים שיעורי ילודה את מספר הלידות לכל 1,000 נפש לשנה. באופן זה שיעור ילודה של 20 באוכלוסייה של 100,000 איש משמעו 2,000 לידות באותה אוכלוסייה בשנה. נתוני שיעור הילודה יחד עם שיעור התמותה מאפשרים לחשב את שיעור הריבוי הטבעי. בתוספת נתונים על שיעור ההגירה (בישראל מדובר על הפחתה של מספר היורדים ממספר העולים), ניתן לחשב את שיעור הגידול באוכלוסייה. שיעור הילודה משמש להשוואה סטטיסטית בין תקופות, כדי לבחון מגמות דמוגרפיות, וכן להשוואה בין מדינות.
ב-2012, שיעור הילודה העולמי היה 19.15, אוכלוסיית העולם כ-7.1 מיליארד, ומספר הלידות העולמי היה כ-136 מיליון. בישראל, שיעור הילודה גבוה בישראל מהשיעור העולמי. בשנים האחרונות הוא נע סביב 21. ב-2011 התרחשו בישראל כ-166 אלף לידות, וגודל האוכלוסייה היה כ-7.8 מיליון נפש.
שומר אחי (סדרת טלוויזיה)
שומר אחי (באנגלית: I Know This Much Is True) היא מיני-סדרת טלוויזיה אמריקאית שעלילתה מבוססת על הרומן רב המכר בעל אותו שם מאת וולי לאמב משנת 1988. מככב בה מארק ראפלו בתפקיד כפול של האחים התאומים הזהים דומיניק ותומאס בירדסי.
יעקב ישראל קניבסקי
הרב יעקב ישראל קַנִיֶּבְסְקִי (בכתיב מיושן: קאניעווסקי; ט' בתמוז ה'תרנ"ט, 17 ביוני 1899 – כ"ג באב ה'תשמ"ה, 10 באוגוסט 1985), שכונה הסטייפלר, היה ממנהיגי הציבור החרדי ליטאי בישראל, מחבר סדרת הספרים קהלות יעקב על התלמוד.
שומר אחי (סדרת טלוויזיה)
פרק הבכורה של הסדרה עלה ב-27 באפריל 2020 ושודר ברשת HBO האמריקאית וברשת HOT בישראל.
רקע
הסדרה מבוססת על הרומן של וולי לאמב באותו שם שיצא לאור על ידי HarperCollins בשנת 1988 וביוני 1998 נכלל ברשימת ההמלצות של אופרה וינפרי ב"מועדון הספר של אופרה", במסגרת תוכניתה.
יעקב ישראל קניבסקי
קורות חייו
נולד לברכה וחיים-פרץ קניבסקי בעיירה טאשאן שבה שימש אביו כשוחט. כשהיה בן 11 נפטר אביו, ואמו חזרה למשפחתה בעיירה הורנוסטייפל (שמשמה נגזר כינויו "הסטייפלר") הסמוכה לצ'רנוביל. אביו היה חסיד של האדמו"ר רבי מרדכי דב ובנו רבי יהודה לייב מחסידות הורניסטייפול. שמו "יעקב ישראל" ניתן לו על שם רבי יעקב ישראל טברסקי מטשרקס, סבו של האדמו"ר רבי מרדכי דב.
החל ללמוד בישיבת נובהרדוק בעיר נובהרדוק עוד לפני שהגיע לגיל 12 (1911). הוא גלה עם הישיבה להומל בחודש אלול תרע"ה (1914), בשל פרוץ מלחמת העולם הראשונה. לאחר מכן גויס לצבא האימפריה הרוסית ושמר על מתקנים צבאיים בסביבות מוסקבה. בשנת תרפ"ב (1922) הבריח, כמו בחורי ישיבות רבים אחרים, את הגבול לפולין והצטרף לסניף המרכזי של ישיבת נובהרדוק בביאליסטוק. בתרפ"ה הוציא לאור את ספרו הראשון "שערי תבונה".
בז' באדר תרפ"ז נשא לאשה את פעשא מרים קרליץ, בתו של רבי שמריהו יוסף קרליץ ואחותו של החזון אי"ש, אשר היה השדכן של השניים. בין השנים 1927–1934 היה ר"מ בישיבת "בית יוסף"-נובהרדוק בפינסק שבראשות הרב שמואל וינטרוב.
באדר ה'תרצ"ד (מרץ 1934) עלה עם משפחתו על סיפון האנייה פולוניה, כשמונה חודשים אחרי גיסו החזון איש, הם הגיעו לארץ ישראל בכ"ה אדר, 12 במרץ, והתיישבו בבני ברק. מיד עם בואו התמנה על ידי הרב מתתיהו שצ'יגל, מייסד ישיבת בית יוסף, לראש הישיבה. הרב קניבסקי התייחס אל החזון איש כרבו. בשנותיו האחרונות של החזון איש הוא התגורר עם משפחת קניבסקי כשהרבנית מרים מנהלת את משק הבית המשותף. לצד הרב שך, הוא נחשב למנהיגו הרוחני של הציבור החרדי-ליטאי. רוב זמנו הוקדש ללימוד ולקבלת קהל ולא לעניינים ציבוריים. היה מנשיאי כולל חזון איש וחבר נשיאות הארגון אתרא קדישא.
שומר אחי (סדרת טלוויזיה)
רקע
בתהליך, דומיניק מתבונן בחייו הקשים של אחיו תומאס, בנישואיו לאשתו לשעבר המדהימה, שהסתיימו לאחר שילדם היחיד נפטר ממוות בעריסה ועוינותו המתמשכת כלפי אביו החורג. דומיניק מציג גם תסמינים קלאסיים של הפרעת דחק פוסט-טראומטית, כתוצאה מלחצים בחייו הבוגרים. תחילה לטובתו של תומאס, ואז בשמו, הוא פוגש מטפלת, ד"ר רובינה פאטל, פסיכולוגית הודית, המועסקת בבית החולים. היא עוזרת לדומיניק להבין טוב יותר את מחלתו של תומאס ואת התנהגות המשפחה או התגובות אליה. במהלך הטיפול של תומאס, דומיניק מתבשר בסתר על התעללות מינית המתרחשת בבית החולים ועוזר לחשוף את האשמים. הוא מצליח לשחרר את תומאס, אך תומאס מת במהרה, ככל הנראה מהתאבדות.
יעקב ישראל קניבסקי
קורות חייו
ה"סטייפלר" היה כבד שמיעה בדרגה גבוהה ולכן הפונים אליו היו כותבים את שאלתם או בקשתם והוא היה משיב ומברך לאחר קריאת הכתב. בעשרות שנותיו האחרונות, לאחר שנסגרה ישיבת בית יוסף, היה משמיע שיעור מדי שנה בכולל חזון איש ביום פטירת החזון איש בהשתתפות ציבור גדול.
שומר אחי (סדרת טלוויזיה)
רקע
לאחר מותו של תומאס, דומיניק מגלה את זהותו של אביהם, שהיה ממוצא אפרו-אמריקני ואינדיאני - סוד שאמם חלקה עם תומאס, אך לא איתו. בתוך כך, דומיניק קורא גם את האוטוביוגרפיה של סבו, דומניקו טמפסטה יליד סיציליה שבאיטליה, החושפת פרטים על מורשת התאומים במשפחתם. דומיניק לומד על עצמו ועל אמו דרך למידה על סבו. הוא גם מגלה כי חברתו, ג'וי, ראתה ג'נטלמן מהצד, שהוא דודו החצי המיני וגם נתנה לו לצפות בה ובדומיניק במהלך יחסי מין בהזדמנויות קודמות. היא גם מתגלה כחיובית לנגיף איידס, לאחר שחלתה ממאהבה הסודי. היא מבקשת מדומיניק לגדל את תינוקה אם תמות. תחילה מתנגד דומיניק, אך בהמשך, לאחר שמצא את דרכו חזרה למערכת יחסים עם אשתו לשעבר, אלה, הם מחליטים להינשא זה לזה בשנית ולאמץ את בתו של ג'וי. העלילה מסתיימת בכך שדומיניק כבר מסוגל להתמודד עם האובדן, הכישלון והצער הרב בהיסטוריה אישית והמשפחתית שלו.
עלילה
תומאס ודומיניק הם תאומים זהים, נולדו מאב לא ידוע בסוף שנת 1949 או תחילת שנת 1950. תומאס נולד שש דקות לפני דומיניק. אמם התחתנה עם ריי, פועל צווארון כחול במפעל להרכבת רכיבים אלקטרוניים על צוללות, שנלחם במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה. לריי אין השכלה והתפיסות שלו לגבי החיים וההתנהגות של הבנים מושפעות מאידיאלים גבריים של עבודת כפיים ודימוי גברי אלים ובוטה שאינו מתיר מקום לחשש, לרגשנות בכלל ולרגשנות יתר בפרט או לכל חולשה שהיא.
יעקב ישראל קניבסקי
מעורבות פוליטית
ה"סטייפלר" יצא בחריפות נגד מפלגת פועלי אגודת ישראל, כינה אותה "מהמפלגות המחבלים בכרם בית ה'", והוסיף: "כשנזכה להיגאל יוצג מפלגה זו בצד המהרסים ומחריבי הדת". על מנהיגי המפלגה כתב כי הם "השחיתו התעיבו והפכוה למפלגה חומרית מובהקת... והמה מכניסים ארס אשר קרך בשורותיהם", ועל מצביעיה כתב כי הם "בכלל מחללי שם שמים בסתר וברבים". בשנת תשל"ט, כשהועמד איש פועלי אגודת ישראל בראשות הרשימה החרדית המקומית בבני ברק, הורה יחד עם הרב שך להימנע מהצבעה.
שומר אחי (סדרת טלוויזיה)
עלילה
יום אחד באוגוסט 1990, טרם פרוץ מבצע סופה במדבר (מלחמת המפרץ) תומאס מגיע לספריה ציבורית עם פגיון וכורת לעצמו את היד כשליחות אלוהית שנועדה לעצור את המלחמה. מנקודה זו מתגלגל סיפור חייהם בעבר ובהווה של התאומים שנקלעים למערבולת קשה. חייו של דומיניק מתנהלים בצל מעשיו של אחיו מאז קטנותם.
יעקב ישראל קניבסקי
מעורבות פוליטית
בבחירות תשמ"ד, הצטרף לדעת הרב שך והודיע "אני ובני ביתי נצביע ש"ס". בכך נפתח המהלך שהוביל לפיצול אגודת ישראל והקמת דגל התורה לקראת בחירות תשמ"ט.
שומר אחי (סדרת טלוויזיה)
עלילה
תומאס מאובחן כפרנואיד סכיזופרני ודומיניק מאשפז אותו חליפות במתקן לבריאות הנפש. סיפור התגלגלות מחלתו והשפעותיה על חיי דומיניק צוברים תאוצה עם התקדמות העלילה. למחלה נוסף אספקט של חיים בצל מחסור כלכלי והתעמרות של האב החורג בילדיו, בפרט בתומס. האם הסובלת מחיך שסועה, אינה מתמודדת עם התנהגותו של ריי כלפי הילדים ומעמדת חולשה של עקרת בית חסרת-כל היא נאלצת גם לספוג את האלימות המילולית והפיזית של ריי.
דומיניק הוא היחיד שעומד מול ריי בגבורה ולא משפיל עיניים. אט-אט אנו לומדים על ההווה של תומאס ודומיניק לאחר שהרופא בבית החולים מחליט להעביר את המקרה שלו לוועדה שמחליטה להעביר את תומאס לבית חולים שמור ביותר בו מאושפזים פושעים וחולים פסיכיאטרים קשים, בטענה של סכנה לציבור. במקביל דומיניק משרטט את תולדות המחלה וגלגוליה ותוך חשיפת מחדלים בהתנהלות בית החולים הפסיכיאטרי מגלה פרטים חדשים מעברו ומעברה של המשפחה.
יעקב ישראל קניבסקי
הנצחתו
לאחר פטירתו נקרא על שמו רחוב קהילות יעקב בשכונת מרכז בעלי מלאכה בבני ברק, וכן הוסב שם השכונה ל"קהילות יעקב". הקהילה הליטאית בשכונה זו נקראת "משכנות יעקב" על שמו. כמו כן הוקמה על שמו ישיבת "קהילות יעקב", ששכנה בחזון יחזקאל ועברה למודיעין עילית, וכן ישיבת "תפארת ישראל" בשכונת גבעת שאול בירושלים. שמו של תלמוד תורה "דרך אמת" בפתח תקווה הוסב ל"ברכת יעקב" על שמו ורשת תלמודי התורה "תפארת יעקב" בבני ברק ובירושלים ובמודיעין עילית נקראת על שמו. כמו כן, שמו הונצח ברחוב "קהילות יעקב" בשכונת רמת שלמה בירושלים וברחוב "הרב קנייבסקי" בביתר עילית.
שומר אחי (סדרת טלוויזיה)
הפקה
הפקת הסדרה החלה באוקטובר 2018, כאשר HBO הודיעה על תחילת העבודה על עיבוד טלוויזיוני לספר בן שישה פרקים. בינואר 2020 נודע כי הסדרה תשודר החל מאפריל 2020.
צילומים עיקריים החלו במרץ 2019. באפריל 2019, מליסה ליאו, רוזי אודונל, ארצ'י פנג'בי, אימוג'ן פוטס, ג'ולייט לואיס וקתרין האן הצטרפו לצוות הסדרה.
יעקב ישראל קניבסקי
מהדרכותיו
הדריך בני ישיבות בדרכי הלימוד ונהג להיכנס לפרטים כגון הקפדה על שעות שינה מספקות (אף על פי שהוא עצמו ישן פחות). הדרכתו בלימוד הש"ס הייתה לחזור ארבע פעמים על כל דף שנלמד, בטרם ממשיכים ללמוד את הדף הבא. וכן ארבע פעמים על כל פרק לפני לימוד פרקים נוספים. בדרך זו יזכור הלומד את החומר הנלמד, ירכוש ידיעה היקפית ויגיע גם להבנה עמוקה יותר. מפורסמת הדרכתו בעניין היחסים בין איש ואשתו, השוללת את הנהגות חסידות גור בנושא.
שומר אחי (סדרת טלוויזיה)
הפקה
ב-9 במאי 2019 פרצה שרפה בעת צילומי הסדרה בסוכנות למכוניות משומשות באלנוויל, ניו יורק. המבנה, ציוד הקולנוע וכמה מכוניות וינטג' נהרסו. לא היו פציעות מקרב השחקנים או הצוות אך הצילומים הוקפאו זמנית.
יעקב ישראל קניבסקי
מהדרכותיו
היה ידוע בגישתו המזלזלת ברפואה המודרנית. היה קשה לקבל ממנו "אישור" לניתוח, מלבד במקרים של פיקוח נפש מובהק. הוא היה סבור שהרופאים מרבים לטפל טיפולים חודרניים בלי ידיעה מספקת. לצד זאת הוא כתב מכתבים רבים בנושא "נרווים". בספר אגרותיו מוקדש לכך מדור שלם, כשהוא מדריך להיות ער לתופעה הזו (ולא לראות בה בטעות "יראת שמים" אופיינית לצעירים חרדים) ולקבל טיפול רפואי מתאים. ד"ר יעקב מרדכי גרינוולד, פסיכולוג חרדי מארצות הברית, פרסם לאחר פטירתו את הספר "עצות והדרכות" ובו גם מכתבים בענייני חכמת הנפש שקיבל מהרב קניבסקי.
שומר אחי (סדרת טלוויזיה)
הפקה
מארק רופאלו, שגילם בסדרה את האחים, זכה על תפקידו בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה או בסרט טלוויזיה..
יעקב ישראל קניבסקי
מהדרכותיו
כחניך ישיבות נובהרדוק המעיט בצורך להשקיע בהופעה החיצונית, והתרחק מסממני פרסום וכבוד.
משפחתו
בנו היה הרב חיים קניבסקי. לאחר פטירת רעייתו התגורר בבית בתו יוספה, אלמנת הרב שאול ברזם, ולה הזכות הבלעדית על הפצת ספרו "קהילות יעקב". בת נוספת, אהובה, הייתה נשואה לרב מרדכי שלמה ברמן, מראשי ישיבת פוניבז'.
עדי גנון
עדי גנון (נולד ב-8 באוקטובר 1982) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש ראש מחלקת אימונים בזרוע היבשה. קודם לכן שימש מפקד חטיבת כרמלי, מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי ומפקד גדוד 51.
ביוגרפיה
גנון נולד וגדל בקריית גת. התגייס לצה"ל בשנת 2002, ושובץ בגדוד 51 בחטיבת גולני. עבר הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לגדוד 51 ומונה למפקד מחלקה, ולקח חלק בלחימה כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בגדוד 51. לאחר מכן מונה למפקד פלחה"ן גולני. בהמשך שירת כסגן מפקד גדוד 13 בין השנים 2013–2014, בין היתר במהלך מבצע צוק איתן. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת גולני בין השנים 2015–2016.
ביולי 2016 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 51, תפקיד בו שירת עד שנת 2018. בהמשך שימש לזמן מה כמ"מ סגן מפקד חטיבת גולני. לאחר מכן שימש כמפקד צוות 6 במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2018–2020. ב-21 בספטמבר 2020 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת כרמלי ולמפקד צוות בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, בתפקיד זה שירת עד ספטמבר 2022. בשנת 2022 מונה לראש מחלקת אימונים בזרוע היבשה.
חיים אישיים
גנון מתגורר בקריית גת ואב לשלושה. בעל תואר ראשון במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה, ותואר שני במדיניות ובמנהל ציבורי מאוניברסיטת בר-אילן.
מיכאל צורק
מיכאל צורק (בגרמנית: Michael Zorc, נולד ב-25 באוגוסט 1962 בדורטמונד שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבורוסיה דורטמונד ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר.
צורק היה קפטן בורוסיה דורטמונד בין השנים 1989 ו-1997.
קריירה בינלאומית
לצורק שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה, אך הוא מעולם לא זומן לטורניר גדול, על אף הצלחתו בבורוסיה דורטמונד. בשנת 1981 זכה באליפות העולם עד גיל 20 ובאליפות אירופה עד גיל 18 במדי נבחרות גרמניה הצעירות.
לאחר הפרישה
צורק המשיך לעבוד בבורוסיה דורטמונד גם לאחר פרישתו ממשחק, ומונה למנהל הספורטיבי של הקבוצה, וזכה עמה בתפקיד זה באליפויות בשנים 2002, 2011 ו-2012.
תארים
עם בורוסיה דורטמונד:
ויקיפדיה האזרית
ויקיפדיה האזרית (באזרית: Azərbaycanca Vikipediya) היא ויקיפדיה בשפה האזרית (בממשק העריכה ובעמוד הראשי היו כתוביות באזרית דרומית), היא הושקה בינואר 2002. נכון ל-17 בנובמבר 2017, יש בה 128,456 ערכים (מקום 52 בגודלה), 140,589 משתמשים רשומים (שמתוכם 696 משתמשים פעילים),15 מפעילי מערכת ו-19,492 קבצים. בשנתיים הראשונות מהיווצרותה היא הגיעה ל-3000 ערכים.
עד שנת 2015, בשונה מרוב הויקיפדיות, הכותבים ויקיפדיה האזרית נעזרו בשני אלפביתים: אלפבית לטיני ואלפבית ערבי. זה מכיוון שאזרים החיים באזרבייג'ן משתמשים באלפבית הלטיני ולעומתם אזרים הגרים באיראן משתמשים באלפבית הערבי.
בוויקיפדיה האזרית מעל 50 פורטלים נכון לנובמבר 2017, מתוכם 27 פורטלים על מדינות. ויקיפדיה זו גודלת כל הזמן במספר הערכים, אך בשלב כלשהו ב-2015 מספר הערכים החל לרדת, בעקבות מחיקתם של ערכים באלפבית ערבי, עד שירד חזרה לפחות מ-100,000.
קיימת גם ויקיפדיה בשפה אזרית דרומית ובה 48,816 (נכון לנובמבר 2017).
ספרי ויקיפדיה
בשנת 2010, פורסמו ספרים של ויקיפדיה האזרית על ידי הפרופסור ראסים אליגולייב והמדענית הבכירה אירדה אלאקברובה. הספר נערך על ידי אלווסט אלייב.
ג'ורג' מייקל
ג'ורג' מייקל (באנגלית: George Michael), שם הבמה של יוֹרְגוֹס קִירִיאקוֹס פָּנַאיוֹטוּ, (ביוונית: Γεώργιος Κυριάκος Παναγιώτου; 25 ביוני 1963 – 25 בדצמבר 2016) היה זמר ומלחין פופ בריטי. מייקל זכה להצלחה בינלאומית, בתחילה כחבר בצמד להקת ואם! (Wham!) במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 ולאחר מכן כשפנה לקריירת סולו. שירו הראשון כסולן, "Careless Whisper" שיצא בשנת 1984, היה לאחד השירים המושמעים ביותר בשנות ה-80. אלבומו המצליח ביותר הוא "Faith" שיצא בשנת 1987 ונמכר ביותר מ-20 מיליון עותקים ברחבי העולם.
1963–1981: שנותיו הראשונות
מייקל נולד באנגליה, במזרח פינצ'לי שבצפון לונדון, לאב יווני-קפריסאי שהיה מסעדן ולאם אנגליה. מייקל החל את קריירת המוזיקה שלו בלהקה The Executive, אותה הקים יחד עם חבריו מבית הספר, אנדרו רידג'לי, אחיו של רידג'לי (פול) ודייוויד אוסטין. הלהקה לא החזיקה מעמד זמן רב, ומייקל החל לעבוד בעבודות מזדמנות כדי לכלכל את עצמו.
1981–1986:
סיבוב ההופעות של בסין באפריל 1985 היה להופעה הראשונה אי פעם של להקת פופ מערבית במדינה הקומוניסטית, ויצר התעניינות תקשורתית רבה, במיוחד במייקל.
ב-1986, החלו להתגבר שמועות לגבי פיצול אפשרי בין מייקל לרידג'לי. באותה שנה יצא סינגל הפרידה שלהם, "The Edge of Heaven". בנוסף, הם הקליטו אלבום וערכו הופעה באצטדיון ומבלי.
1984–2014: קריירת סולו
הסינגל הראשון שלו כסולן, Careless Whisper שיצא בשנת 1984, היה לאחד השירים המושמעים ביותר בשנות ה-80. זאת אף על פי שהצמד עדיין היה פעיל והשיר היה חלק מאלבום של וואם. השיר אף נבחר בינואר 1995 בידי מאזיני רדיו קפיטול כתקליט האהוב ביותר על תושבי לונדון בכל הזמנים.
אחד מהלהיטים המצליחים ביותר בקריירת הסולו של מייקל הוא השיר Faith, מאלבום הנושא שם זה שיצא ב-1987, אלבומו הראשון. האלבום עצמו הוביל במספר המכירות באירופה ובאמריקה באותה תקופה וארבעה שירים מתוכו הצליחו במצעדי הלהיטים בארצות הברית.
ב־1990 יצא אלבומו "Listen Without Prejudice Vol. 1". האלבום מכר 2 מיליון עותקים בארצות הברית (ובכך הגיע למעמד פלטינה כפולה), אבל יחסית לרף שהציב האלבום הקודם, "Faith" – הנתון היווה אכזבה. בבריטניה, לעומת זאת, האלבום הצליח מאוד, ומכר פלטינה כפול ארבע. הסינגלים היו, "", "", "" ו־"". באופיו האלבום הוא מהורהר ועגמומי לעומת קודמו. מייקל האשים את חברת התקליטים סוני בכישלון המסחרי של האלבום. הוא החל כבר לעבוד על אלבום המשך, כשהחליט לתבוע את חברת התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, וביקש להשתחרר מהחוזה שעליו חתם עמה ב–1988 למשך 15 שנה. בבית המשפט טען כי נקלע ל"תנאי עבדות", אך הוא דחה ב–1994 את בקשתו. חברת התקליטים וירג'ין נחלצה לעזרתו וקנתה את החוזה שלו.
ב־1991 הקליט גרסה ל־"Tonight" של אלטון ג'ון, לרגל הוצאת אלבום המחווה לג'ון וטופין "Two Rooms: Celebrating the Songs of Elton John & Bernie Taupin".
להיטיו הרבים של מייקל כוללים את Father Figure, Kissing a Fool, One More Try, Freedom '90, Fastlove, Jesus to a Child, Don't Let the Sun Go Down on Me (דואט עם אלטון ג'ון), ולאחר 2002, Freeek! והשיר/וידאו קליפ Shoot the Dog המביע פרשנות אישית על השותפות של טוני בלייר עם ג'ורג' בוש הבן במלחמה בטרור.
בשנת 1992 הופיע מייקל במופע המחווה לפרדי מרקיורי, ושר את השירים Somebody To Love ו "39". לאחר שכמעט לא הופיע מאז, חזר בשנת 2006 לסיבוב הופעת בשם בו הופיע 106 פעמיים ברחבי העולם במשך שלוש שנים לפני 1.3 מיליון צופים, בעיקר באצטדיונים. בין השאר היה הראשון להופיע באצטדיון ומבלי החדש.
ב-8 בספטמבר 1997, הוא הוציא את הסינגל "You Have Been Loved".
ב-3 ביולי 2006, הוא הוציא את הסינגל "An Easier Affair".
במרץ 2014 יצא אלבומו האחרון, Symphonica.
2011–2016
ב-21 בנובמבר 2011 התמוטט מייקל במהלך סיבוב הופעות באירופה, ואושפז בבית חולים בווינה במצב קשה ובסכנת חיים בעקבות דלקת ריאות חמורה בה לקה. הוא השתחרר מבית החולים בתום חמישה שבועות אשפוז, וחזר למסע ההופעות שנקטע בעקבות מחלתו.
מייקל נפטר בביתו שבאנגליה ב-25 בדצמבר 2016. לאחר מותו קבע פתולוג כי סיבת המוות היא קרדיומיופתיה (חולי שריר הלב), שנבעה ממיוקרדיטיס (דלקת שריר הלב) וכבד שומני. הוא הובא לקבורה לצד אמו בבית הקברות הייגייט שבלונדון.
חיים אישיים
ב-1998 נעצר מייקל בעוון "מעשה מגונה" וכן הוטל עליו קנס וכן 80 שעות של עבודות שירות. בעקבות מאורע זה עצם היותו הומוסקסואל התגלה ברבים.
מייקל ביקר בישראל מספר פעמים לביקורים פרטיים, אך מעולם לא הופיע בה.
באוגוסט 2010 הורשע מייקל על-פי הודאתו בנהיגה תחת השפעת סמים, ובספטמבר נשלח לשמונה שבועות מאסר והוטל עליו קנס כספי בסך 1,250 יורו.
דיסקוגרפיה
להלן אלבומי הסולו של מייקל.
קישורים חיצוניים
בעקבות מותו:
פאתוס
פָּאתוֹס (ביוונית: πάθος - "סבל" או "חוויה רגשית") היא פנייה רטורית לרגשות הקהל. פאתוס היא אחת משלוש שיטות השכנוע, לצד "אתוס" ו"לוגוס" עליהן מדבר הפילוסוף היווני אריסטו בחיבורו "על הרטוריקה".
אריסטו ציין שלוש אפשרויות של שימוש בפאתוס:
שימוש בפאתוס
השימוש בפאתוס רווח מאוד כאמצעי שכנוע רטורי במצבים בהם שכנוע באמצעות היגיון (כלומר, באמצעות שימוש ב"לוגוס") אינו אפשרי או אינו רצוי, או כאשר הדובר מבקש לעורר אצל שומעיו הזדהות רגשית שתחזק את כוחו של טיעון הגיוני. לתפישתו של אריסטו, כעס הוא אחד הרגשות המשכנעים ביותר ומהווה אמצעי קל יותר להשפעה על השומע.
אחד הנואמים שהרבה לעשות שימוש בפאתוס בדבריו היה מנחם בגין. סיום נאומו בכנסת משנת 1956 על רצח ארלוזורוב מהווה דוגמה לכך:
פאתוס רווח מאוד גם ביצירות קולנועיות, אך אופן השימוש בו מותאם למדיום: במקום פאתוס מילולי מופיע פאתוס ויזואלי. לדוגמה, במקום בו נואם ידבר על "העניין שבשמו עלו אבותינו למוקד, שלמענו נשפך דמנו כמים מדור לדור" עשוי הקולנוע להשתמש ברצף של תמונות, ב"דיזולב" חלקי עם דגל ישראל ומלווה בנעימת הנושא של "עמוד האש" או "התקווה".
המילה "פתטי" מקורה במושג פאתוס, ומשמעותה המקורית היא מלא רגש, מעורר רחמים.
זכויות מטפחים
זכויות מטפחים הן סוג של קניין רוחני המקנות מונופול לניצול תת-מין של צמחים למי שטיפח אותו. הזכות כוללת מונופול למספר שנים על החומר המשמש לריבוי או רביית הצמח (למשל זרעים) ועל החומר שנקצר (למשל פירות או פרחים). בעל הזכות יכול לבחור אם להפוך למשווק הבלעדי של הזן, או לתת רישיון לאחרים. על מנת שהזן יזכה את המטפח בזכות עליו להיות חדש; נבדל מהזנים הידועים; אחיד כך שמאפייני הצמח עקביים מצמח לצמח בתוך הזן; יציב כך שמאפייני הצמח ותכונותיו נשמרים לאחר ריבוי חוזר.
ישראל
בישראל קיימת המועצה לזכויות מטפחים המסדירה את תהליך רישום הזנים. החוק הרלוונטי הוא, המבוסס על האמנה הבינלאומית בדבר הגנה על זני צמחים חדשים, 1961.
כוח שקול
כוח שקול הוא מושג פיזיקלי המתאר את אוסף הכוחות הפועלים על גוף מסוים, והוא שווה לסכום הווקטורי של כל אותם כוחות. ככזה, הכוח השקול הוא וקטור ומקובל לסמנו (האות היוונית Σ, סיגמא גדולה, היא סימון מקובל לסכום).
ניתן לחשב את שקול הכוחות בעזרת הגדרת הכיוון החיובי לדוגמה כאשר מופעל על גוף 20 ניוטון לימין ו30 ניוטון לשמאל אז עלינו להגדיר מהו הכיוון החיובי אם הכיוון החיובי הוגדר לימין אז 30 הופך ל30- ועושים תרגיל 20-30   אז הכוח השקול הוא 10- זה אומר שהגוף ינוע לכיוון שמאל.
חוקי התנועה של ניוטון מתייחסים לכוח השקול הפועל על גוף: אם הכוחות מאוזנים, אז הגוף יתמיד במצבו (אם נע, ימשיך לנוע במהירות קבועה; אם נח, ימשיך במנוחתו); ואם סכום הכוחות השקולים אינם מאוזנים, אז הגוף יקבל תאוצה שגודלה שווה לעוצמת הכוחות השקולים חלקי מסת הגוף וכיוונם יהיה זהה לכיוונו של סכום הכוחות.
ג'ורג'יאן איירווייז
ג'ורג'יאן איירווייז (גאורגית: ჯორჯიან ეარვეის, אנגלית: Georgian Airways) היא חברת התעופה הגדולה ביותר בגאורגיה, וחברת התעופה הלאומית של גאורגיה, שנוסדה ב-1994 בטביליסי. החברה היא בבעלות פרטית, ומבצעת טיסות מגאורגיה לאירופה, ישראל ואיראן.
תולדות החברה
חברת התעופה נוסדה והחלה לפעול בספטמבר 1994 בשם אָיִירזֶנַה (აირზენა). בתחילת פעילותה ביצעה טיסות עסקיות וטיסות צ'רטר. בשנת 1997 החלו שירותי טיסה סדירים לוינה דובאי וטשקנט, ומאז שיתפה פעולה עם אוסטריאן איירליינס ואוזבקיסטן איירליינס. בנובמבר 1999, התמזגה החברה עם אייר גאורגיה (נוסדה ב-1992), והפכה לאיירזנה ג'ורג'יאן איירליינס. שמה הנוכחי של החברה אומץ ב-1 באוקטובר 2004.
החברה הגישה בקשה לפשיטת רגל ב-31 בדצמבר 2021, כחלק מהליך של ארגון מחדש של החברה והיא עומדת למכירה מאז ינואר 2022. בשלב זה, חברת התעופה ממשיכה להפעיל מספר מוגבל של קווים רווחים, ביניהם הקו לנמל התעופה בן-גוריון.
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה, נכון למרץ 2023:
פעילות החברה בישראל
החברה מבצעת 12 טיסות שבועיות בין נמל התעופה הבינלאומי של טביליסי לנמל התעופה בן-גוריון, ובנוסף מפעילה 2 טיסות שבועיות בקו נמל התעופה הבינלאומי בתומי - נמל התעופה בן-גוריון. הטיסות מבוצעות במטוסי בואינג 737-700 ולעיתים במטוסי CRJ-200.
מארב אלברט
מארב אלברט (באנגלית: Marv Albert; נולד ב-12 ביוני 1941 בשם מרווין פיליפ אופרישטיג, באנגלית: Marvin Philip Aufrichtig) הוא שדרן ספורט יהודי-אמריקאי, אשר הנחה שידורי משחקים בליגות ספורט שונות בארצות הברית בין השנים 1963–2021. פועלו העיקרי היה כשדרן בליגת ה-NBA, אולם לאורך השנים הנחה שידורי משחקים רבים גם בליגות ה-NFL, ה-NHL וה-MLB.
בתור אחד משדרני ה-NBA הוותיקים והמוערכים ביותר, זכה לכינוי "קולו של הכדורסל" ("The Voice of Basketball").
בליגת ה-NBA
בשנת 1963 החל להנחות שידורי משחקים של קבוצת ניו יורק ניקס בתחנת הרדיו המקומית WCBS, כמחליפו של השדרן מארטי גליקמן. החל משנת 1967 היה אלברט שדרן הקווים הראשי של משחקי הניקס בטלוויזיה וברדיו, עד שפוטר בשנת 2004 על ידי בעלי הקבוצה, ג'יימס דולאן, לאחר שהטיח ביקורת בקבוצה בשידור חי.
במקביל, בין השנים 1990–2002, היה אלברט המנחה הראשי של שידורי משחקי ה-NBA ברשת NBC, ובין השנים 1999–2021 החזיק בתפקיד זהה בערוץ TNT. המשחק האחרון אותו שידר היה המשחק השישי של סדרת גמר המזרח בין מילווקי באקס לאטלנטה הוקס, ב-3 ביולי 2021.
מחוץ ל-NBA
בין השנים 1973–1976 החליף את מארטי גליקמן כשדרן הרדיו של קבוצת ניו יורק ג'איינטס מליגת ה-NFL. בין השנים 2002–2010 הנחה את שידורי משחקי ה-NFL בתחנת הרדיו "Westwood One", ובין 2011–2014 שידר את משחקי הליגה ברשת הטלוויזיה CBS.
כמו כן, לאורך השנים הנחה שידורי מרוצי סוסים, קרבות איגרוף, משחקי ליגת המכללות האמריקאית ומשחקים באליפות וימבלדון.
פרשת התקיפה המינית
בשנת 1997 הואשם אלברט בתקיפה מינית של אישה בת 42, בשם ונסה פרץ'. לטענת פרץ', לאחר ויכוח בין השניים במלון בווירג'יניה, הטיח אותה אלברט על המיטה, נשך אותה, והכריח אותה לקיים עמו מין אוראלי. במשפט נגדו הודה אלברט באשמת התקיפה, אך לא באשמת מעשה סדום, ונגזרו עליו 12 חודשי מאסר על תנאי. בעקבות הפרשה הושעה אלברט מתפקידו ברשת NBC, בה עבד ב-20 השנים הקודמות. ב-3 השנים הבאות החליף אותו השדרן הוותיק בוב קוסטאס, בטרם חזרתו של אלברט ל-NBC כשדרן הקווים הראשי בעונת.
אוסקר ואלדס
אוסקר אדוארדו ואלדס דאנקוארט (בספרדית: Oscar Eduardo Valdés Dancuart; נולד ב־3 באפריל 1949 בלימה) הוא ראש ממשלת פרו לשעבר.