cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
צפצפה בלסמית
תיאור
צפצפה בלסמית היא עץ גבוה הצומח במהירות ומגיע לגובה 18 עד 24 מטר, עד לגובה מרבי של 36 מטר. מערכת השורשים רדודה, אבל רחבה מאוד עד קוטר של 14 מטרים בעץ בין 15 שנים. קליפת הגזע רצופה והענפים מוטים מעלה. ניצני החורף גדולים, וצומחים עד 2.5 סנטימטרים ומכוסים שרף צהוב וריחני. העלים הם סרוגים, צורתם סגלגלה עד סגלגלה רחבה, מחודדים ומעוגלים לצורת לב בבסיס העלה. שפת הטרף משוננת. אורכם בין 5 עד 12 סנטימטרים. החלק העליון של הטרף נטול פלומה וגונו ירוק כהה. החלק התחתון הוא לבנבן ומעט שעיר. הפטוטרת דקה, עגולה ואורכה 3 עד 5 סנטימטרים.
כמו שאר מיני הצפצפה הצפצפה הבלסמית היא צמח דו-ביתי (הפרחים על העץ הם או זכריים או נקביים בלבד), המתרבה בעזרת הרוח. העץ מתחיל לייצר פרחים בגיל 8 עד 10 שנים ומייצר כמות גדולה של זרעים כל שנה. במרבית תחום התפוצה הפרחים מופיעים באפריל ובמאי, עוד בטרם העץ חידש את כל העלים שנשרו בשלכת, אם כי בגבולות הצפוניים של התפוצה ובמקומות הגבוהים הפריחה מתרחשת ביוני וביולי. הפרחים של הצפצפה הבלסמית הם עגילים תלויים. אורכם של עגילי הפרחים הזכריים הוא בין 5 ל-7 סנטימטרים ובכל פרח, שאורכו 3 מילימטרים יש 20 עד 30 אבקנים אדמדמים. אורך העגילים הנקביים הבוגרים הוא בין 10 ל-15 סנטימטרים. הפרי הוא הלקט שבתחילה הוא בגוון ירוק מבריק ולאחר התפתחותו ולקראת פיזור הזרעים הופך לגוון ירוק עמום. פרחים זכריים נושרים מיד לאחר ההאבקה ונרקבים. עגילי הפרחים הנקביים נושרים מיד עם השלמת פיזור הזרעים.
הזרעים חומים וקטנים (משקל הזרע הוא 0.005 גרם). פיזור הזרעים בעיקר תחום התפוצה הוא בין מאי ליוני. מזג אוויר חמים ויבש מעודד פיזור של הזרעים שנמשך כשבועיים. לכל זרע צמודה ציצת שערות ארוכות משיות שנועדו לסייע בפיזור באמצעות הרוח. כאשר במזג אוויר חם הזרעים נישאים מעלה בזרמי האוויר החמים. אם הזרעים נוחתים על מי נהרות הם נישאים עימם למרחקים.
תפוצה
הצפצפה הבלסמית הוא העץ הנשיר שתחום תפוצתו הטבעי הוא הצפוני ביותר באמריקה הצפונית. תחום התפוצה של העץ נע מניופאונדלנד וחצי האי לברדור לאורך קו העצים לצפון-מערב באלסקה ודרומה ולדרום-מזרח בקולומביה הבריטית, איווה ופנסילבניה. יש חורשות מקומיות בהרי הרוקי, המתפשטות עד קולורדו בדרום, ווירג'יניה המערבית במזרח. העץ גדל במרכז אירופה כצמח נוי בפארקים.
צפצפה בלסמית היא עץ נפוץ. היא גדלה במישורי הצפה ויער גדות, בייחוד באזורים הנמוכים, על הגדות וקצות הביצות, על קרקעות לחות, מעט חומציות העשויות מחול, מחמרה או מחרסית. העץ אוהב חום ומעדיף מקומות מוארים, אבל הוא חסין לקור. הוא גדל באזור עמידות 3, כלומר הוא סובל טמפרטורות שנתיות מינימליות של 35°C- עד 40°C-. בהרי הרוקי הוא צומח עד לגובה 1,670 מטרים מעל גובה פני הים.
אקולוגיה
צפצפה בלסמית גדלה בחורשות שבהן היא המין היחיד או יחד עם צפצפה רעדנית, שדר הנייר (Betula papyrifera), אשוח ריחני ואשוחית לבנה.
שימושים
כמה שבטים של ילידי אמריקה הצפונית נהגו להשתמש כמקור לתרופות למגוון מחלות, בעיקר למחלות עור וריאות.
העץ הרך של צפצפה בלסמית משמש להכנת עיסת נייר ולבניין. השרף שמקורו בניצנים של העץ משמש לעיתים על ידי דבורים כחומר מחטא.
אלפרד למבורן
אלפרד למבורן (באנגלית: Alfred Lambourne; 2 בפברואר 1850 – 6 ביוני 1926) הוא אמן וסופר אמריקאי, יליד אנגליה. בשנות ה-60 של המאה ה-19, הוא ומשפחתו עברו להתגורר במערב אמריקה יחד עם החלוצים המורמונים. הוא זכור בעיקר בזכות ציוריו, אך הוא כתב גם סיפורת ושירה לכתבי עת של המורמונים.
ביוגרפיה
למבורן נולד לוויליאם ומרתה ורנהאם בברקשייר, אנגליה על נהר למבורן. המשפחה היגרה לארצות הברית כשהוא היה ילד. תחילה הם התיישבו בסנט לואיס, מיזורי לפני שעברו לטריטוריה של יוטה. כישרונותיו האמנותיים עודדו על ידי הוריו מגיל צעיר.
במהלך הנסיעה מסנט לואיס לסולט לייק סיטי, יוטה, הוא צייר לאורך הדרך סקיצות של נופים. לאחר שהגיע לסולט לייק סיטי, יוטה בגיל 16, למבורן קיבל עבודה כאמן בתיאטרון המקומי.
בשנת 1871 הוא ליווה את נשיא כנסיית ישוע המשיח של קדושים אחרונים ומושל שטחי יוטה לשעבר, בריגהאם יאנג, אל "קניון ציון" ועשה את הרישומים הראשונים של האזור. באותו עשור, למבורן טייל במערב עם הצלם צ'ארלס רוזקו סאבאג', וצייר מקומות שאותם צילם סאבאג', ו-"צייר סדרה המייצגת את מסעו מהחוף המזרחי עד גשר שער הזהב עם ראובן קירקהאם. הוא ביקר גם ביוסמיטי, קולורדו ואריזונה.
בהמשך חייו, הוא התמקד יותר בכתיבה, ולעיתים אייר את עבודתו, ובסופו של דבר כתב 14 ספרים. בנובמבר 1895 החל להתבודד באי גוניסון באגם המלח הגדול, שם כתב את "הים הפנימי שלנו". במרץ 1896 הגיעה לאי קבוצה של אוספי גואנו, והוא כלל אותם בספריו. בתחילת חורף 1896, הוא עזב את האי.
למבורן נפטר ב־6 ביוני 1926 בסולט לייק סיטי.
Alone Together
Alone Together (בעברית: "לבד ביחד") הוא האלבום ה-12 של הזמר האמריקאי טוני בנט. את האלבום הוציאה חברת התקליטים קולומביה רקורדס לאור, ב-11 ביולי 1960, לאחר שהוקלט בחודש מרץ אותה השנה.
AEW Full Gear
Full Gear הוא אחד מאירועי השלם וצפה של ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW), המשודר אחת לשנה לקראת יום הווטרנים. האירוע הראשון התקיים בשנת 2019.
תחנת ארבטסקאיה (קו פיליובסקאיה)
תחנת ארבטסקאיה (ברוסית: Арбатская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו פיליובסקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע ארבאט, וקרויה על שם רחוב ארבאט.
תחנת ארבטסקאיה נפתחה ב-15 במאי 1935, כחלק מקטע ההשקה הראשון של המטרו של מוסקבה.
תחנת ארבטסקאיה היא אחת התחנות היחידות במטרו של מוסקבה שיש לה מזנון לנוסעים. המזנון נפתח מחדש ב-28 בדצמבר 2016.
עונת 2017 בגביע סודאמריקנה
עונת 2017 בגביע הסודאמריקנה היא העונה ה-16 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל, והיא מאורגנת על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-28 בפברואר 2017 והמשחק האחרון התקיים ב-13 בדצמבר 2017.
שלב ראשון
בשלב זה השתתפו 22 קבוצות.
שלב שני
בשלב זה השתתפו 22 הקבוצות המנצחות מהשלב הראשון ו-10 הקבוצות שסיימו במקום השלישי בשלב הבתים בגביע הליברטדורס.
הקראה
{{פירושונים|
ראו גם
}}
שבאית
השפה השבאית היא אחת מארבע שפות דרום-ערב העתיקות, המשויכות לענף השמי הדרומי, במשפחה השמית. שבאית נבדלת מהשלוש האחרות בקבוצה במאפיין המבחין של שימוש ב-/h/ לסימון גוף שלישי (כמו "הוא, היא, הם, הן" בעברית), ובתחילת הבניין הגורם (כמו "הפעיל" בעברית); זאת בעוד יתר שפות הקבוצה משתמשות בעיצור /s1/ (שהתמזג בעברית עם סמ"ך) במקרים אלה; על כן שבאית מכוּנה "שפת h" ואילו שלוש האחרות מכונות "שפות s".
כתב
שבאית נכתבה בכתב הדרום-ערבי העתיק, אשר כרבים מהכתבים השמיים מייצג רק עיצורים, בעוד שהתנועות יוצגו רק לעיתים באמות קריאה, בדומה לעברית ולערבית. במשך שנים רבות הטקסטים היחידים שהתגלו היו כתובות בכתב הרשמי (בשבאית: ms3nd מֻסְנַד), אך ב-1973 התגלו מסמכים בכתב מחובר עם אותיות קטנות, המתוארכים למחצית השנייה של המאה הראשונה לפני הספירה; רק מעטים מאלה פורסמו עד כה.
הכתב הדרום-ערבי העתיק ששימש באזור שהיום הוא תימן, אריתריאה, ג'יבוטי ואתיופיה, החל במאה ה-8 לפנה"ס, ומאוחר יותר התפתח לכתב געז ההברתי. בעבר סברו ששפת געז גם היא צאצאית של השפה השבאית, אך טענה זו כבר לא מקובלת כיום, וישנן עדויות לשוניות לכך ששפות שמיות היו בשימוש באריתריאה ובאתיופיה כבר בשנת 2000 לפני הספירה, מוקדם יותר משבאית.
ממצאים בשבאית נמצאו בכ-1,040 כתובות הקדשה, ב-850 כתובות על בניינים, ב-200 טקסטים משפטיים וב-1,300 כתובות קיר קצרות (המכילות שמות אנשים בלבד). עדיין לא התגלו טקסטים ספרותיים בשום אורך. המיעוט של חומר מקורי ושל הסוגות של הכתובות מקשה על קבלת תמונה מלאה של הדקדוק השבאי. נמצאו אלפי כתובות שנכתבו בכתב המחובר, המכוּנה "זבּוּר", בחריתה על מקלות עץ, המתוארכות לתקופה הסבאית התיכונה; אלה מייצגים מכתבים ומסמכים משפטיים, ועל כן כוללים מגוון רחב הרבה יותר של צורות דקדוקיות.
וריאנטים
שבאית: שפת ממלכת סבא (המזוהה עם שבא המקראית) ומאוחר יותר גם ממלכת חִמְיַר, ומתועדת גם בממלכת דעמת בקרן אפריקה. ממצאים רבים: כ-6000 כתובות.
בתקופה השבאית המאוחרת כבר לא מוזכרים שמותיהם הקדומים של האלים, ורק ישות אלוהית אחת מתייחסת לרחמאנאן. הכתובת האחרונה הידועה בשבאית מתוארכת לשנת 554/9 לספירה. היכחדותה בסופו של דבר התרחשה כתוצאה מההתפשטות המהירה של האסלאם, והביאה עמה את הערבית הצפונית, של שבט הענק מוּדָר (בתעתיק: מֻצָ'ר), שהפכה לשפת התרבות והכתיבה ובהדרגה החליפה לגמרי את שבאית.
תנועות
מכיוון ששבאית כתובה בכתב עיצורי (אבג'ד) ואינה מסמנת את התנועות (מלבד באמות קריאה), רק מעט ודאי לגבי מערכת התנועות שלה. עם זאת, בהתבסס על שפות שמיות אחרות, ההנחה היא כי היו לפחות שלוש התנועות /a, i, u/ עם הבחנה באורך, כך שהתקיימו שלוש התנועות הקצרות אל מול מקבילותיהן הארוכות /ā ,ī, ū/. בשבאית העתיקה התנועות הארוכות לעיתים מיוצגות באותיות וָּאוּ [w] ויוֹד [y], כמו וי"ו ויו"ד בעברית. בתקופה העתיקה, זה מתרחש בעיקר בסוף המילה, אך בשבאית תיכונה ובשבאית מאוחרת תופעה זו קיימת גם באמצע מילה.
כמו בעברית ובכתבים השמיים העיצוריים האחרים, בשבאית אין דרך לכתוב את התנועה הארוכה ā, אבל בכתובות מאוחרות בניב רדמאן, האות הֵא [h] נקבעת לעיתים בצורות ריבוי שבהן היא לא צפויה מבחינה אטימולוגית (לא בשורש ולא בנטייה): לדוגמה, המילה שנכתבת "בנהי" /bnhy/, משמעותה "בְּנֵי-" (בסמיכות) ומניחים שנהגתה [bnai], נכתבת עם הֵא ולא כפי שניתן היה לצפות "בני" /bny/; ייתכן שהאות הזו מייצגת את התנועה הארוכה [ā].
התנועות הארוכות ū וְ-ī ככל הנראה מיוצגות בסוף מילה בצורות כמו כינוי הגוף "המוּ" /hmw/ ("אותם"); לעיתים באמצע מילה, כמו בפועל "יכּוּן" ("יהיה") שנכתב עם וּאוּ /ykwn/ או בלעדיה /ykn/; ובמיליות החבורות "-מוּ" /-mw/ וְ"-מִי" //-my כנראה משמשות להדגשה.
דו-תנועות
בכתובות בשבאית עתיקה, הדו-תנועות (דיפתונגים) /aw/ וְ-/ay/ הפרוטו-שמיים כנראה השתמרו, ונכתב באותיות וּאוּ [w] ויוֹד [y]. בשלבים המאוחרים יותר, אותן מילים מופיעות יותר ויותר ללא אותיות אלה, מה שהוביל חוקרים מסוימים (כמו סטיין) למסקנה כי נעשה מעבר לקיצור הדיפתונגים לתנועות הארוכות ō ו-ē, בהתאמה, כמו בערבית; עם זאת, גם ייתכן כי הן הפכו ל-ū ול-ī, בהתאמה).
עיצורים
בדומה לשחזור של פרוטו-שמית, בשבאית יש שלושה עיצורים שורקים אטומים לא-נחציים, המיוצגים באותיות ייחודיות – סַת 𐩪, שִׁין 𐩦 וסָמֶך 𐩯 – ומתועתקים באות "s" בתוספת מספר תחתי: /s1/=סַת, /s2/=שִׁין, ו-/s3/=סָמֶך. הביטוי הפונטי המדויק של צלילים אלה עדיין אינו ודאי.
בימים הראשונים של מחקר השבאית, היה נהוג לתעתק את הכתב הדרום-ערבי העתיק באמצעות אותיות עבריות. התעתיק של העיצורים החוככים המכתשיים והבתר-וילוניים נותר שנוי במחלוקת. לאחר חוסר ודאות רב בתחילת המחקר, השיטה המובילה שבחרו ניקולאוס רודוקנאקיס ואחרים ב"מאגר התעתיקים השמיים" (Corpus Inscriptionum Semiticarum), הייתה: s, š ו-ś, עד שאפ"ל ביסטון הציע להחליפו בייצוג המקובל כיום, ב-s המלווה בספרה 1–3. הגרסה המעודכנת התקבלה במידה רבה בעולם דובר האנגלית, בעוד שבעולם דובר הגרמנית, למשל, שלט התעתיק הישן יותר, הניתנים גם הם בטבלה שלהלן, נפוצים יותר.
הצלילים המדויקים של העיצורים הנחציים המסומנים בתעתיק השמי /q, ṣ, ṭ, ẓ, ḑ/ נשאר גם הוא עניין לדיון: היו להם מלועלעים כמו בערבית מודרנית או היו להם מסודקים כמו געז (ושחזור פרוטו-שמית)? יש טיעונים שתומכים בשתי האפשרויות. בכל מקרה, החל בשבאית תיכונה, האותיות המייצגות את צדי /ṣ/ ואת ט'ית /ẓ/ נוטות בהדרגה להתחלף יותר ויותר, מה שנראה כסימן ברור לכך שהן התמזגו לפונמה אחת. קיומו של החוכך השפתי /f/ כשארית (רפלקס) מפרוטו-שמית מוכיח בחלקו על ידי תעתיקי שמות לטיניים. בשבאית מאוחרת ד'לת (רפה) /ḏ/ וזין /z/ מתמזגות גם הן. בשבאית העתיקה הצליל /n/ נטמע רק לעיתים בעיצור שאחריו (הידמות מלאה קדימה), אך בתקופות המאוחרות יותר היטמעות זו היא הנורמה. נראה שבכתב המחובר "זבור" חסרה האות ט'ית המייצגת את הצליל /ẓ/, ומחליפה אותו באות המייצגת את העיצור הצדי הנחצי /ḑ/ במקום זאת; לדוגמה, המילה "מפל'ר" /mfḑr/ ("מדד לקיבולת"), שנכתבת בכתב מוסנד כ"מפט'ר" /mfẓr/.
טבלת העיצורים בשבאית
הנתונים בטבלה מובאים באלפבית הפונטי הבינלאומי, ובסוגריים התעתיק השמי והתעתיק הגרמני כאשר הם שונים, ראו ההסבר לעיל:
כינויי גוף
כמו בשפות שמיות אחרות, גם בשבאית היו הן כינויי גוף פרודים הן כינויי גוף חבורים (סופיות שייכוּת). בטבלה להלן מוצגים כל הכינויים שנמצאו בכתובות, לצד הסופיות מקתבאנית, מחצ'רמותית וממעִינית (תאים הושארו ריקים כשחסרים נתונים): בשפות דרום-ערב האחרות לא תועדו כינויי גוף פרודים. כינויי גוף פרודים בגוף ראשון ושני מופיעים רק לעיתים נדירות בכתב המונומנטלי (על מונומנטים), אולי מסיבות תרבותיות; הסבירות הייתה שטקסטים אלה לא חוברו או נכתבו על ידי מי שהזמין אותם; מכאן שהם משתמשים בכינויי גוף שלישי כדי להתייחס למי שמשלם על הבניין או על ההקדשה, למשל.
השימוש בכינויים בשבאית דומה לזה בשפות שמיות אחרות. הכינויים החבורים מצטרפים לפעלים ולמילות יחס לציון המושא; כך: qtl-hmw "הָרַגָם"; ḫmr-hmy t'lb "תאלבּ הִשְקָהֵם (שניהם)"; כאשר הסופיות מצטרפות לשמות עצם הן מצביעות על שייכות: 'bd-hw "עַבְדוֹ"). הכינויים הפרודים משמשים כנושא במשפטים שמניים ופועליים: mr' 't "אתה האדון" (משפט שמני); hmw f-ḥmdw "הם הודו" (משפט פועלי).
יחסה, מספר ומין
מין דקדוקי: לשמות עצם בשפות דרום-ערב העתיקות יש מין דקדוקי, זכר או נקבה. שמות עצם בנקבה בדרך כלל מסומנים בצורת היחיד בסופית, לדוגמה bʿl "בעל" לעומת bʿlt "רעיה", /"הגר"/ hgr "עיר" (ז'), /"פנות"/ fnwt "תְעלה" (נ').
מספר: שמות עצם נושאים תכונת מספר: יחיד, זוגי או רבים. היחיד חסר סופית, ואילו צורת הרבים נוצרת במספר דרכים אפילו עבור אותה מילה:
בשבאית כמעט בוודאות הייתה מערכת יחסות שמתבטאת בתנועות סופיות, אך הכתב העיצורי לא מראה תנועות. למרות זאת, השתמרו כמה עקבות של יחסות בטקסטים הכתובים, ובעיקר בצירופי סמיכות.
מצבי שם-העצם: סמיכות ויידוע
כמו בשפות שמיות אחרות, יש בשבאית כמה מצבים דקדוקיים, המסומנים בסופיות שונות על פי המין הדקדוקי והמספר. עם זאת, לריבוי חיצוני (סדיר) ולזוגי יש סופיות משלהם למצב דקדוקי, וריבוי פנימי (שבור) מתנהג כמו צורת היחיד. מלבד הסמיכות, המוכרת בשפות שמיות אחרות, קיימים גם המצב הסתום (לא מיודע) והמצב המיודע, שתפקידיהם מפורטים מטה. בטבלה להלן מפורטות סופיות המצבים: לשלושת המצבים הדקדוקיים יש פונקציות תחביריות וסמנטיות מובחנות:
נטייה
כמו בשפות שמיות מערביות אחרות, שבאית מבחינה בין שני סוגים של צורות פועל נטויות: נטיית הסופיות מביעה את האספקט המושלם (מוגמר, פרפקט), ונטיית התחיליות-סופיות מביעה את האספקט הבלתי-מושלם (לא מוגמר, אימפרפקט). בנטיית התחיליות-סופיות קיימות שתי צורות: צורה קצרה וצורה ארוכה, הנוצרת בהוספת נוּן /n/ (ולא קיימת בקתבאנית ובחצ'רמותית). למעשה, בכתובות עצמן, קשה להבחין בין הצורה הקצרה והצורה הארוכה.
בשבאית היו לפעלים צורות פעיל וסביל, ואלה היו נבדלים רק בתנועותיהם (כמו בערבית קלאסית), הבדל שאינו ניכר בכתב העיצורי.
נטיית הסופיות
צורתה של "נטיית הסופיות" היא [אותיות השורש + סופית]. הסופית מייצגת את נטיית המספר-גוף-מין.
נטיית התחיליות-סופיות
צורתה של "נטיית התחיליות-סופיות" היא [תחילית + אותיות השורש + סופית]. התחילית והסופית יחד מייצגות את נטיית המספר-גוף-מין.
ציווי
הציווי נמצא בטקסטים שנכתבו בכתב המחובר "זָבּוּר" על מקלות עץ, וצורתו [פעל-(ן)] fˁl(-n). לדוגמה: [ו-אנת פס3ח'ל-ן] w-'nt fs3ḫln "ואתה תשגיח".
פועל תנייני (גזור)
שורש תנייני – שורש חדש שנגזר ממילה קיימת – מאפשר גיוון במשמעות. דוגמאות:
סדר המילים ומבנה השיח
מבנה הטקסט: סידור הפסוקיות/משפטים בטקסט אינו עקבי בשבאית, כפי שמשתקף מהכתובות שנמצאו – אשר ייתכן שאינו משקף את כלל השפה הטבעית, כיוון שהוא מייצג רק סוגות מסוימות.
סדר המילים במשפט: הפסוקית הפותחת כל כתובת היא תמיד בסדר המילים "נושא–נשוא (פרדיקט/פועל)–מושא". רוב המשפטים העיקריים האחרים בכתובת מתחילים במילת החיבור/קישור "ו-" /w/. פסוקיות משועבדות נפוצות מאוד, ויבואו במשפט במבנה: פסוקית משועבדת – נשוא – נושא. הנשוא (פרדיקט) לעיתים מוצג באמצעות המילית "פ" /f/.
דוגמאות:
משפטים משועבדים
יש בשבאית מספר אמצעים ליצירת משפטים משועבדים באמצעות צירופים שונים:
משפטי זיקה
בשבאית, פסוקיות זיקה מסומנות על ידי כינויי זיקה, כמו "דֿ'-" // (קוגנט של "שֶ-" בעברית ו"דְ-" בארמית), "על" /ʾl/, או "מנ-" // ("מי ש-"). בפסוקיות זיקה חופשיות, סימון זה הוא חובה. שלא כמו בשפות שמיות אחרות, בשבאית כינויים חוזרים (resumptive pronoun) הם נדירים.
אוצר מילים
למרות שאוצר המילים של שבאית מגיע מסוגי כתובות מגוונים יחסית, הוא עדיין מבודד יחסית בעולם השמי, דבר שמקשה על הניתוח. אפילו כשנעזרים בשפות הקרובות, כמו געז וערבית קלאסית, חוקרים הצליחו לפרש רק חלק מאוצר המילים השבאי; על כן, נאלצו להסיק חלק בלתי-מבוטל מתוך ההקשר, וכמה מילים עדיין נותרו בלתי מובנות. מצד שני, מילים רבות בתחום החקלאות ושיטות ההשקיה נאספו מיצירותיהם של חוקרי תימן מימי הביניים, ובחלקן גם מהניבים המודרניים המדוברים בתימן.
נדיר למצוא בכתובות השבאיות מילים שאולות משפות שאינן מהאזור. כמה מילים יווניות וארמיות נמצאו בתקופה הרחמניסטית (של אמונה ב"רחמנן"), הנוצרית והיהודית (המאות ה-5–7 לספירה), למשל: [קלס1-ן] qls 1 -n מהמילה היוונית "אקליסיה" ἐκκλησία "כנסייה", שעדיין שורדת בשם הערבי "אל-קיליס" לכנסייה שבנה אברהא מלך סבא בצנעא.
מילים שבאיות שהשתמרו בשפות מודרניות
משמעות המילה השבאית "בִּל" היא "בן", ומילה זו עדיין מתקיימת כרכיב בתוך מילים שנמצאות בשימוש בערבית של שבטי אל-אַזְד, צאצאי הסבאים והנבטים, החיים בדרום ערב הסעודית ועומאן:
דנברי (קונטיקט)
דנברי (באנגלית: Danbury) היא העיר השביעית בגודלה בקונטיקט שבארצות הברית, עם כ-87,642 תושבים בשנת 2020. העיר ממוקמת כ- צפון-מזרחית לעיר ניו יורק.
דנברי מכונה "עיר הכובעים" משום שהייתה מרכז תעשיית הכובעים האמריקאית במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20. המינרל דנבוריט נקרא על שם דנבורי ואילו העיר עצמה נקראת על שם העיר דנבורי באסקס שבאנגליה.
בדנברי פועלים בית החולים דנברי, אוניברסיטת ווסטרן קונטיקט סטייט, קניון דנברי פייר ונמל התעופה העירוני של דנברי. בנובמבר 2015, USA Today דירג את דנברי כעיר השנייה הטובה ביותר לחיות בארצות הברית. באפריל 2021 המגזין WalletHub דירג את דנברי כעיר העשירית המגוונת ביותר בארצות הברית, העיר המגוונת ביותר בניו אינגלנד, והעיר השלישית הכי מגוונת במטרופולין ניו יורק (לאחר ג'רזי סיטי וניו יורק). הדירוג מתייחס למגוון סוציו-אקונומי, תרבותי, כלכלי ודתי.
היסטוריה
דנברי יושבה על ידי אירופאים בשנת 1685, כאשר שמונה משפחות עברו אליה מאזור נורווק וסטמפורד. שמה הנוכחי של ההתיישבות הוכרז על ידי בית המשפט המקומי באוקטובר 1687. במקביל, הוקמה ועדה לשרטוט גבולות העיר החדשה.
במהלך מלחמת העצמאות האמריקנית, דנברי היוותה מחסן אספקה צבאי חשוב עבור הצבא הקונטיננטלי. העיר נפגעה קשות על הצבא הבריטי ב-26 באפריל 1777, ורבים מתושביה נהרגו או נפצעו.
בשנת 1835 הוחלט להקים פסי רכבת באזור העיר, אך הביצוע התעכב בשל חוסר תקצוב. בסופו של דבר, הקו נחנך ב-1852. באותה העת בוצעו נסיעות של כ-75 דקות לנורווק.
ב-31 בינואר 1869 קרס הסכר המקומי ומים קפואים הציפו את העיר. הצפה זו גרמה למותם של כ-11 בני אדם תוך 30 דקות, וגרמה נזק גדול לבתים וחוות.
בשנת 1928 הוקם שדה תעופה בסמוך לעיר, שיהפוך מאוחר יותר לנמל התעופה העירוני של דנברי. באותה השנה הוקם סכר נוסף בסמוך לעיר כמתקן כוח הידרואלקטרי. סכר זה הוביל ליצירתו של האגם הגדול ביותר בקונטיקט – אגם קנדלווד (שחלקו הדרומי נמצא בדנברי).
במהלך מלחמת העולם השנייה, הכלא הפדרלי של דנברי היה אחד מאתרים רבים ששימשו לכליאתם של סרבני מצפון. אחד מכל שישה אסירים בבתי הכלא הפדרליים של ארצות הברית היה סרבן מצפון, ובתי הכלא התמלאו לפתע במספר רב של גברים משכילים ואקטיביסטים.
המראה הראשונית והפגומה של טלסקופ החלל האבל יוצרה בדנברי על ידי יחידת המערכת האופטית של פרקין-אלמר בשנים 1979–1981. מראה זו יוצרה באופן שגוי, והטעות התגלתה רק ב-1993.
באוגוסט 1988 מגזין Money דירג את דנברי כאחת הערים הטובות ביותר למגורים בארצות הברית. זאת בעיקר בשל פשע נמוך, בתי ספר טובים ומיקום העיר.
תעשיית הכובעים המקומית
ייצור כובעים החל בדנברי עוד טרם המהפכה האמריקנית. חנות הכובעים הראשונה הוקמה בשנת 1780. עד 1800, דנברי כבר ייצרה כ-20,000 כובעים מדי שנה, יותר מכל עיר אחרת בארצות הברית. ב-1859 כבר יוצאו מיליון וחצי כובעים בשנה. ב-1887, שלושים מפעלים ייצרו חמישה מיליון כובעים בשנה. ב-1880 עובדים במפעלים רבים התאגדו על מנת לקדם את זכויותיהם. במשך עשרות שנים התרחשו עימותים ושביתות רבות בין הפועלים לבעלי המפעלים. ב-1904 דנברי כבר ייצרה 24% מהכובעים בארצות הברית. התעשייה החלה להחלש בשנות ה-20, עד שהמפעל האחרון לייצור כובעים נסגר ב-1987.
דמוגרפיה
ההערכה היא שאוכלוסיית דנברי מנתה בשנת 2015 84,657 תושבים. לפי מפקד האוכלוסין מ-2010 התגוררו בעיר כ-80,893 נפשות ב-29,046 משקי בית (ממוצע של 2.73 נפשות למשק בית). 44.1% מהאוכלוסייה דיברו בבית שפה שאינה אנגלית. צפיפות האוכלוסין היא 1,921.4 תושבים לכל מייל רבוע. 6.7% מהאוכלוסייה היו מתחת לגיל 5, ו-21.1% היו מתחת לגיל 18. 11.1% מהאוכלוסייה היו בני 65 ומעלה. 50.9% מהאוכלוסייה הם נשים.
ההכנסה לנפש בדנברי היא 31,411 דולר. 11.1% מהאוכלוסייה היו מתחת לקו העוני. ממוצע השכירות החודשי ברוטו הוא 1,269 דולר. בשנת 2015 ההכנסה החציונית למשק בית בעיר הייתה כ-66,676 דולר.
כלכלה
בשנת 2016 עמד כוח העבודה של דנברי על כ-79,400 עובדים. 12,200 (15.4%) מהם עבדו בתעשיות ייצור. 67,200 (84.6%) מהם עבדו בענפי מתן שירותים הכוללים: מסחר, תחבורה ושירותים (17,300), שירותים מקצועיים ועסקיים (9,400), פנאי ואירוח (7,300), המגזר הציבורי (10,200) ומקומות נוספים (23,000). בחודש נובמבר 2016, שיעור האבטלה בדנברי עמד על 3.0%, לעומת 3.7% בקונטיקט ו-4.6% בארצות הברית.
המעסיקים הבולטים בעיר הם בהרינגר אינגלהיים, יונייטד טכנולוג'יס, האוניברסיטה המקומית, וכן מערכות הבריאות, השלטון והחינוך המקומיות.
פוליטיקה וממשל
ראש העיר הוא נבחר אחת לשנתיים ועומד בראש מועצה בת 21 חברים. מתוכם שבעה נבחרים על ידי כלל תושבי העיר, ו-14 נבחרים בשבעה מחוזות בחירה (שניים מכל מחוז). ראש העיר הנוכחי הוא דין אספוסיטו מן המפלגה הרפובליקנית. מועצת העיר הנוכחית מורכבת מ-14 רפובליקנים ו-7 דמוקרטים.
בשנים 1972–1992 תושבי העיר תמיד הצביעו עבור מועמד המפלגה הרפובליקנית בבחירות לנשיאות ארצות הברית. מאז 1996 תושבי העיר הצביעו ברובם תמיד עבור מועמד המפלגה הדמוקרטית.
ניתוח הצרת קיבה
הצרת קיבה הוא שמו של ניתוח בריאטרי (ניתוח "קיצור קיבה") שמיועד לטיפול בהשמנת יתר, על פי רוב אצל אנשים שמדד ה-BMI שלהם גבוה מ-35, ומלווה במחלות רקע (כמו סוכרת מסוג 2, יתר לחץ דם וכדומה).
טופנדקטילוס
טופנדקטילוס (שם מדעי: Tupandactylus; מילולית: "כנפי טופי") הוא סוג זוחל קדום מעופף שנכחד מסדרת הפטרוזאוריה שחי בקרטיקון תחתון לפני 112 מיליון שנה. מאובניו התגלו בתצורות קראטו בברזיל.
ניתוח הצרת קיבה
מהות התהליך
ניתוח הצרת קיבה (שנקרא גם "הצרת קיבה בטבעת") מבוצע באמצעות לפרוסקופיה (כירורגיה זעירה פולשנית). בניתוח זה מתקינים טבעת מתכווננת סביב החלק העליון של הקיבה. באופן זה נוצר כיס קיבה קטן בנפח עשרים סמ"ק ומעבר צר אל עבר החלק הגדול של הקיבה. כשישה שבועות לאחר הניתוח מנפחים את הטבעת באמצעות הזלפת נוזל דרך מאגר תת-עורי המחובר אליה. באופן זה ניתן להדק את הטבעת ולהקטין את קוטר המעבר. על ידי הוצאת נוזל מהמאגר ניתן להרפות את הטבעת ולהגדיל את המעבר דרכה. הוספת הנוזל או הוצאתו מבוצעת במרפאה או תחת שיקוף רנטגן ואינה מצריכה הרדמה.
טופנדקטילוס
יצור זה היה קרוב משפחה של הטפיג'רה, ובעבר היה כלול בסוגו. הוא הגיע לאורך של מטר אחד, ומוטת כנפיו הגיעה ל-5 מטר, והיה בעל כרבולת בגולגולתו, שיכלה להגיע לאורך 30 סנטימטרים. משערים שהוא השתמש בה כדי לחזר אחרי נקבות, וצורתה דמתה למפרש. ליצור היה מקור פעור כלפי מטה, והוא כנראה היה ניזון נוסף על דגים וחיות גם מזרעים ופירות. לפטרוזאור זה לא היו שיניים.
כמה חוקרים סוברים שמבנה הגולגולת שלו פגע בתפקוד התעופה שלו ואחרים סוברים אחרת. ישנה סברה שהזכרים הגדולים והחזקים היו בעלי כרבולות מרשימות בהרבה מהנקבות, שהיו בעלות כרבולות פשוטות.
ניתוח הצרת קיבה
יתרונות וחסרונות
בהתקנת הטבעת סביב הקיבה לא מבצעים כל חיתוך או הסרה של חלק מהקיבה וכמו כן אין חיבור בין הקיבה למעיים כך שלמעשה נמנעים מרב הסיכונים המיוחסים לניתוחים הבריאטריים. הניתוח מבוצע באופן לפרוסקופי עם היתרונות של החלמה מהירה, פחות כאבים באופן משמעותי וצלקות זעירות עם תוצאה אסתטית יפה. הטבעת ניתנת לכוונון ולפיכך ניתן להתאים את קוטרה לכל מטופל מבלי להזדקק לניתוח נוסף. הוצאת כל הנוזל מהטבעת מנטרלת את האפקט שלה כך שניתן לבטל את הניתוח מבלי לנתח בשנית. אין בניתוח זה אלמנט של תת-ספיגה והסיכון הניתוחי מופחת.
החיסרון המשמעותי בניתוח הצרת קיבה הוא שניתן לעקוף את הניתוח על ידי צריכה עודפת של שוקולד וגלידה שהם עתירי קלוריות אך מחליקים בקלות דרך הטבעת. כמו כן תיתכן החלקה של הטבעת, מצב המחייב ניתוח לפרוסקופי חוזר להשבתה למקומה. החלקה של הטבעת מתרחשת אצל פחות מ-5% מהמנותחים ומופיעה לרוב לאחר הקאות ממושכות. כדי להימנע מהקאות יש לווסת את קוטר הטבעת – פעולה המבוצעת על ידי הרופא המנתח. מאותה סיבה, יש ללעוס היטב את האוכל ולאכול בנחת. לאחר ניתוח הצרת קיבה יש להקדיש כחצי שעה ולעיתים יותר לכל ארוחה שכן כיס הקיבה קטן וגם המעבר אל שאר הקיבה צר. אכילה מהירה מדי או בליעה של מזון ללא לעיסה מספקת תסתום את הטבעת ותביא להרגשה של צרבת והקאה.
השפעות לאחר הניתוח
לאחר הניתוח חשוב ליטול מולטיויטמינים בצורה של טבליות למציצה וזאת כדי למנוע חסרים. חשוב לעסוק בפעילות גופנית המסייעת לחיזוק השרירים, לשיפור מצב הרוח ולשמירה על המשקל.
תהליך הירידה במשקל הוא איטי והדרגתי ונמשך שנתיים ויותר. לעיתים ישנה התייצבות המשקל לתקופה של חודש עם ירידה נוספת לאחר מכן. אם נצפית התייצבות במשקל או עליית משקל ומרגישים שוב רעב ניתן לנפח את הטבעת ולהביא להידוקה. השבת תחושת השובע מלמדת שהטבעת הדוקה דיה ובדרך כלל תהיה ירידה נוספת במשקל.
לעיתים הטבעת הדוקה יתר על המידה ואינה מאפשרת תזונה נאותה. במצב זה יוכלו החולים לשתות ויש סכנה שיעברו לצריכת קלוריות בשתייה. הפתרון אינו מעבר לשתית מילקשייקים שיגרמו בטווח הארוך לעלייה במשקל, אלא הוצאת מעט נוזל מהטבעת על ידי פעולה פשוטה המבוצעת על ידי הרופא המנתח במרפאה או תחת שיקוף ברנטגן. חזרה לתזונה מאוזנת והימנעות ממשקאות בעלי ערך קלורי גבוה תביא לירידה נוספת במשקל אצל חולים אלו.
לאחר הצרת קיבה יש לרסק כל גלולה או ליטול תרופות כנוזל. עם הירידה במשקל נצפה ריפוי מלא או שיפור משמעותי במחלות הנלוות. לפיכך יש צורך להישאר במעקב רופא המשפחה כדי להפחית בהדרגה את הטיפול התרופתי ולהתאימו למצב החדש.
בשלבים הראשונים של ההרזיה נמצא הגוף במצב הרעבה ולפיכך מומלץ שלא להיכנס להריון בתקופה זו. במקרה של הריון בתקופה זו מומלץ להוציא את הנוזל מהטבעת. לאחר התייצבות המשקל מותר להרות. אם ההריון מלווה בהקאות מרובות מומלץ להוציא את הנוזל מהטבעת כדי למנוע החלקה שלה.
חשוב ביותר לעבור בדיקות סדירות אחת לשלשה חודשים על ידי הרופא המנתח ועל ידי הדיאטן כדי לוודא שמושגת ירידה רצופה במשקל ולהימנע מחסרים תזונתיים. לאחר התייצבות המשקל הבדיקות נעשות אחת לשנה. מומלצת מאוד הצטרפות לקבוצת תמיכה, המסייעת בהתמודדות עם אורח החיים החדש.
יוזף רייכה
יוזף רייכה (בגרמנית: Josef Reicha 12 בפברואר 1752 – 5 במרץ 1795) היה צ'לן, מלחין ומנצח בוהמי, דודו של המלחין ותאורטיקאי המוזיקה אנטון רייכה.
ביוגרפיה
יוזף רייכה נולד בעיירה חודניצה. בשנת 1761 עבר לפראג, שם למד נגינה בצ'לו אצל פרנץ יוזף ורנר. ב-1771 התמנה רייכה לצ'לן ראשון בתזמורת של הנסיך קראפט ארנסט פון גטינגן-ולרשטיין. יחד עם הכנר הנודע אנטון יאניץ', שניגן גם הוא בתזמורת החצר, סייר רייכה בכמה מכרכי אירופה בסוף שנות ה-70' של המאה ה-18 וביקר אצל לאופולד מוצרט בזלצבורג בשנת 1778. במכתביו אל וולפגנג אמדאוס, שיבח לאופולד את נגינתו של רייכה בצ'לו והשווה את סגנון אחד הקונצ'רטי שלו לצ'לו לאלה של וולפגנג אמדאוס.
רייכה אימץ את אחיינו אנטון רייכה בשנת 1780 (יוזף נשא אישה ב-1779, אבל הנישואים לא הניבו ילדים) ובהמשך לימד אותו נגינה בכינור ובפסנתר. בשנת 1785 התמנה יוזף למנהל תזמורת החצר בבון, אצל מקסימיליאן פרנץ מאוסטריה, נסיך בוחר של קלן; המשפחה עברה לבון ואנטון היה לחבר בתזמורת החצר בהשפעת דודו. בתזמורת זו היו חברים גם בטהובן הצעיר, שהיה נגן ויולה ועוגב, וניקולאוס זימרוק, מייסד הוצאת התווים זימרוק, שהיה נגן קרן. בשנים הבאות יוציא זימרוק לאור את יצירותיו של יוזף. בשנת 1789 היה יוזף למנהל תזמורת התיאטרון הלאומי החדש של בון. הקריירה המוזיקלית שלו נקטעה בשנת 1791 עקב מחלת הצינית שתקפה אותו. הוא מת בבון ארבע שנים לאחר זאת.
סגנון
רייכה כתב מוזיקה לתזמורת ולהרכבים קאמריים שונים. יצירותיו כוללות סימפוניות, קונצ'רטי שונים - עשרה מהם לצ'לו - שתים-עשרה פרטיטות לכלי נשיפה מעץ ושאר יצירות. את רוב יצירותיו כתב רייכה בוולרשטיין, לפני השנים שעשה בבון. כתיבתו לכלי קשת ובייחוד לצ'לו מצטיינת בווירטואוזיות ומשקפת את כישוריו הוא כצ'לן. חוקר המוזיקה לודוויג שיידרמאייר מביא בספרו "בטהובן הצעיר" (לייפציג, 1925) דוגמאות ספציפיות מתוך הפרטיטות והסימפוניות של רייכה ומוכיח את השפעתן של יצירות אלה על בטהובן. גם לאופולד מוצרט ומיכאל היידן התייחסו אל רייכה בהערכה רבה.
Shea Butter Baby
Shea Butter Baby הוא אלבום הבכורה של הזמרת-יוצרת האמריקאית ארי לנוקס. האלבום יצא לאור ב-7 במאי 2019, על ידי חברות התקליטים דרימוויל רקורדס ואינטרסקופ רקורדס.
רקע
ב-2015 חתמה ארי לנוקס בחברת התקליטים של הראפר ג'יי קול דרימוויל רקורדס. בסופו של דבר, הם הטיסו אותה לאולפן שלהם כדי לעבוד על שירים עבור הזמרת הברבדית ריהאנה, אך השירים נגנזו. לכן עבדה על אלבום בכורה משלה.
אורן זיתוני
צפרירים חולון
זיתוני החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של הפועל צפרירים חולון, במדיה עלה לבוגרים בעונת תחת שרביטו של המאמן אלי גוטמן.
Shea Butter Baby
רקע
ב-2020 הוציאה לנוקס מיני-אלבום רמיקסים בשם הכולל רמיקסים של שירים מתוך האלבום, בהשתתפות דוג'ה קאט, סמינו ודורנד ברנר.
אורן זיתוני
צפרירים חולון
עונה אחר כך, תחילה תחת שרביטו של המאמן רמי לוי ולאחר מכן תחת מרדכי שפיגלר, הפך זיתוני לשחקן דומיננטי יותר בקבוצה. הוא שותף ב-23 משחקים, מתוכם 19 בהרכב הפותח, ועזר לקבוצה להתברג במקום השביעי בליגה הבכירה באותה עונה.
בעונת זיתוני שוב רשם 23 הופעות במדי הקבוצה, רק אחת מהן כשחקן מחליף. הקבוצה נאבקה כנגד הירידה, ובמהלכה החליפה את מאמנה שפיגלר באלישע לוי, ושרדה עונה נוספת בליגה.
בעונת כבש זיתוני את שער הבכורה שלו בליגה, בהפסדה הביתי 1–3 למכבי תל אביב. את העונה סיים זיתוני עם שני שערים ב-25 משחקים, אך הקבוצה כולה הפגינה יכולת ירודה וסיימה במקום ה-15, ובעקבות כך ירדה לליגת המשנה.
הפועל חיפה
בקיץ 1997 עבר זיתוני לקבוצת הפועל חיפה, בניהולו של רובי שפירא. הקבוצה שאפה להתברג בחלקה העליון של הטבלה, וזיתוני הוחתם על ידי מאמן הקבוצה דאז, אלי גוטמן, שהעלה אותו לסגל הקבוצה הבוגרת בחולון.
כבר בעונתו הראשונה בקבוצה הפך זיתוני לשחקן מפתח. הוא ערך 28 הופעות וכבש שער אחד במדי הקבוצה, שהציגה יכולת טובה וסיימה את העונה במקום השלישי. בעונה שלאחר מכן, עונת, היה זיתוני שותף להישג השיא של המועדון, כשהיווה בורג מרכזי בקבוצה שזכתה באליפות המדינה הראשונה בתולדותיה. זיתוני, שפתח ב-27 משחקים במהלך העונה, כבש את שני שעריו היחידים במשחק ההכתרה של הקבוצה ב-8 במאי 1999, שהסתיים בניצחונה 3–2 על מכבי תל אביב באצטדיון קריית אליעזר.
לאחר זכייתה ההיסטורית באליפות לא הצליחה הפועל חיפה לשחזר את יכולתה, וסיימה את עונת במקום השביעי בלבד. זיתוני רשם בעונה זו 36 משחקי ליגה, בהם כבש שער אחד בלבד.
בעונת מונה גיא לוי לתפקיד המאמן בחיפה, וזיתוני הוסיף להיות דומיננטי בהרכב הקבוצה. הוא רשם 37 הופעות בהן כבש שני שערים, והקבוצה סיימה רביעית בטבלה ואף השלימה זכייה בגביע הטוטו, לאחר ניצחון 1–0 על בית"ר ירושלים במשחק הגמר. בסיום העונה חתם זיתוני על הארכת חוזהו לארבע עונות נוספות בקבוצה.
מכבי תל אביב
למרות החתימה על החוזה החדש, הפועל חיפה סבלה ממשבר כלכלי לקראת עונת, ומכרה את זיתוני למכבי תל אביב, אותה אימן אז ניר לוין.
זיתוני נאלץ לעבור ניתוח בברכו כבר בשלבים מוקדמים של העונה, מה שגרם לו להפסיד מספר חודשים, והוא רשם 14 הופעות ליגה בלבד בעונת הבכורה שלו במכבי תל אביב, בה סיימה הקבוצה במקום השלישי בטבלה. באותה עונה זכתה הקבוצה בגביע המדינה, וזיתוני שותף במשחק אחד, בניצחון בבעיטות הכרעה על קבוצת נעוריו, צפרירים חולון.
במשחק אימון שקיימה מכבי תל אביב לקראת עונת, זיתוני נפצע שוב בברכו ונאלץ לעבור ניתוח להשתלת סחוס, מה שגרם לו לסיים את העונה עוד בטרם התחילה. מכבי תל אביב זכתה בתואר האליפות באותה עונה, אך לזיתוני לא היה בה חלק. הוא חזר לכושר משחק לקראת עונת, בה רשם 23 הופעות ליגה במדי הקבוצה תחת המאמן ניר קלינגר, והקבוצה סיימה במקום השני בטבלה.
זיתוני המשיך בקבוצה לעונה אחת נוספת, בה רשם 25 הופעות ליגה במדי הקבוצה. הקבוצה סיימה את העונה במקום השמיני בטבלה, וזכתה בגביע המדינה לאחר ניצחון במשחק הגמר על מכבי הרצליה בבעיטות הכרעה. זיתוני פתח בהרכב באותו משחק. בסיום העונה שוחרר זיתוני לאחר ארבע שנים בקבוצה.
שלהי הקריירה
מספר חודשים לאחר פתיחת עונת, חתם זיתוני בקבוצת הפועל נצרת עילית, אותה אימן אז מוטי איווניר. זיתוני רשם 14 משחקי ליגה במדי הקבוצה, אשר נשרה בסיום העונה לליגה הלאומית. בתום העונה הוחתם זיתוני במכבי נתניה על ידי הבעלים דניאל יאמר, והתאחד שוב עם מאמנו בחולון ובחיפה, אלי גוטמן. זיתוני נפצע כבר במחזור הפתיחה, וב-19 בדצמבר 2006 פרש ממשחק פעיל עקב הפציעות החוזרות ונשנות.
נבחרת ישראל
זיתוני ערך עשר הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל. הוא זומן לסגל נבחרת נבחרת ישראל הבוגרת על ידי המאמן שלמה שרף וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות מול, ב-23 בדצמבר 1998 באצטדיון רמת גן. זיתוני נטל חלק במוקדמות מונדיאל 2002 ומוקדמות יורו 2004, ובסך הכל שיחק בנבחרת עד לשנת 2003 ורשם במדיה 15 הופעות.
חיים אישיים
זיתוני הוא בנו של קובי זיתוני, כדורגלן ומאמן עבר ששיחק בין היתר בהפועל צפרירים חולון, הפועל תל אביב ונבחרת ישראל. אחיו יניב, כדורגלן אף הוא, נפטר מדום לב כשהיה בן 30.
אליה שמואל הרטום
אליה שמואל הרטום (Elia Samuele Artom) (כ"ג בסיוון ה'תרמ"ז, 15 ביוני 1887 – כ"ג באדר א' ה'תשכ"ה, 25 בפברואר 1965) היה רב ומחנך באיטליה ובישראל, מנהל בית המדרש לרבנים ברומא. מחבר "תנ"ך קאסוטו".
ביוגרפיה
נולד בטורינו שבאיטליה למנחם עמנואל יהושע. למד אצל אביו ורב העיר. לאחר מכן עבר לפירנצה, שם למד בבית המדרש לרבנים. כיהן כרב בפירארה, בטורינו, בטריפולי (לוב) וכרב ראשי בפירנצה. שימש כמנהל ומורה בבית המדרש לרבנים ברומא.
בשנת 1939 עלה לארץ ועסק בהוראה בתיכון דתי בירושלים עד 1951.
נפטר בעת שהות זמנית ברומא, והובא למנוחות בהר הזיתים בירושלים.
על שמו כביש בירושלים, בהר חוצבים.
פועלו הספרותי והמחקרי
פרופ' א"ש הרטום התפרסם בעולם היהודי הודות לפירושו המדעי-עממי למקרא, המוכר בציבור כ"פירוש קאסוטו" או כ"תנ"ך קאסוטו", על אף שמורו וגיסו משה דוד קאסוטו עצמו לא נטל בו כל חלק (פירוש זה הוצג מטעמים שיווקיים כ"פירוש שנעשה על פי שיטת קאסוטו", שכן ההוצאה בחרה למתג פירוש זה באמצעות שמו של פרופסור קאסוטו). הפירוש מבוסס על המסורת ועל פרשנות המקרא. בנוסף, תרגם ופירש את הספרים החיצוניים ועל כך זכה בציון לשבח משופטי פרס טשרניחובסקי תשכ"ו. עבודתו המדעית והסיפרותית השתרעה על שטחים רבים של מדעי היהדות.
ספרו "חיי ישראל החדשים" יצא לאור לאחר פטירתו על ידי בנו מנחם עמנואל הרטום, והוא מהווה סיכום ותמצית של משנתו. לפיה "אין קיום לעם ישראל ולמדינת ישראל ללא התורה". וכי התורה אינה אך ורק מה שנקבע בתלמוד ובשולחן ערוך, אלא התורה עצמה דורשת שדרכי שמירתה תתפתחנה ותיקבענה בכל דור ודור בהתאם לצרכיו ולנסיבות. כמו כן הוא טוען כי אפשר לקבל את התורה כיסוד לחוקת מדינת ישראל גם מצד אלו שאינם מאמינים בעיקרי התורה גופה. וכי אם הנהגת התורה תהיה לפי האמור בספר אפשר יהיה לגשר בין 'דתיים' לבין 'בלתי דתיים' לטובת העם כולו.
ביבליוגרפיה של כל כתביו הודפסה בסוף הספר "חיי ישראל החדשים".
משפחתו
היה נשוי ליעל (אחותו של משה דוד קאסוטו), ונולדו להם חמישה ילדים: דבורה שנפטרה בגיל שבע, מנחם עמנואל, דוד – נפטר בשנות העשרים לחייו מדלקת קרום המוח, מאיר – ניצל בדרך נס מהנאצים, נישא בארץ ונפטר במגפת הפוליו בשנות ה-50 ו – נהרג במלחמת העצמאות.
Tatran
Tatran (בעברית "טאטרן" ולא תתרן) הוא הרכב פיוז'ן-רוק אינסטרומנטלי ישראלי הפועל מאז 2011.
היסטוריה
ההרכב הוקם ב-2011 על ידי אופיר בינימינוב (גיטרה בס), תמוז דקל (גיטרה חשמלית) ודן מאיו (תופים).
ב-2014 הוציא ההרכב את אלבום הבכורה שלו "Shvat". האלבום כולל 10 קטעים מקוריים לצד גרסת כיסוי לשיר Strawberry Fields Forever של הביטלס (שאף נכנסה לפלייליסט של גלגלצ). מאז הופיעה הלהקה בעשרות מועדונים ואולמות מלאים ברחבי הארץ, לרבות פסטיבל אינדינגב, פסטיבל יערות מנשה, פסטיבל הג'אז באילת ועוד. האלבום זכה לביקורות חיוביות ואוהדות ברחבי העולם וטיפס למקומות הראשונים בדירוג הפופולריות של האתר Bandcamp בקטגוריות Jazz, Instrumental ו-Post-Rock.
ביוני 2015 הוציא ההרכב אלבום הופעה חיה בשם "Soul Ghosts". האלבום כולל חמישה קטעים חדשים לצד קטעים שיצאו קודם לכן באלבום הקודם.
ההרכב הופיע בפסטיבלי מוזיקה רבים ברחבי העולם, בין היתר ב-State-X New Forms שבהאג, הולנד בבמה המרכזית, לצד אמנים כמו Snarky Puppy ומארק ג'וליאנה (לשעבר אבישי כהן טריו), בפסטיבל Oppikoppi שבדרום אפריקה וב-Kaunas Jazz Festival.
ביוני 2017 הוציא ההרכב אלבום אולפן שני בשם "No Sides".
ב-2018 יצא אלבום נוסף בשם "Foresee". בין קטעי האלבום נכללו גרסאות אולפן לחמשת הקטעים מ-Soul Ghosts שלא הופיעו באלבום הלהקה הראשון.
סגנון והשפעות
הלהקה היא פאוור טריו (שלישיית גיטרה-בס-תופים). השלישייה מנגנת מוזיקה אינסטרומנטלית בשילוב אלמנטים של ג'אז-פיוז'ן, מוזיקה אלקטרונית, רוק מתקדם, מטאל ומוזיקה קלאסית.
Love Goes
Love Goes (בעברית: אהבה הולכת) הוא האלבום האולפן השלישי של הזמר/ת האנגלי/ת סם סמית'. האלבום יצא לאור ב-30 באוקטובר 2020, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים. האלבום נקרא במקור "To Die For", והיה אמור לצאת לאור במאי 2020, אך נדחה פעמים רבות בשל התפרצות מגפת הקורונה. סמית' גם הרגיש/ה שזה לא רגיש להשתמש במילה "למות" בשל מה שעובר על אנשים רבים בתקופה זו.
רקע
בראיון שנערך עם העיתונאי זאק סאנג באוקטובר 2019, אושר על ידי סמית' כי אלבומו השלישי ייצא בשנת 2020, ונאמר כי הוא יכלול "פחות בלדות והרבה שירים פופיים" מהאלבומים הקודמים של סמית', שכונו כשירים "אקוסטיים, גרסה נשמתית למוזיקת פופ". עוד הוסבר על ידי סמית' כי קבלת הפנים לשירים האחרונים "כמעט נתנה לי אישור לעשות את מה שתמיד חלמתי לעשות אבל תמיד פחדתי לעשות בסופו של דבר, שזה מוזיקת פופ."
הוצאה ושינוי האלבום
במקור האלבום נקרא "To Die For", האלבום היה אמור לצאת ב-1 במאי 2020, אך אז נדחה ל-5 ביוני. בסוף מרץ אושר על ידי סמית' כי החליט לדחות את האלבום עד סיום מגפת הקורונה. בחשבון הרשתות החברתיות של סמית' פורסמה ההודעה הבאה: "עשיתי הרבה מחשבה בשבועות האחרונים ומרגישים שכותרת האלבום שלי וההוצאה הקרובה לא הולכים יחד ולא מורגש טוב... אני צריך להגיע להחלטה. להמשיך לעבוד על האלבום ולבצע כמה שינויים ותוספות חשובות. אני אשנה את שם האלבום ואכריז על תאריך יציאה חדש - שניהם יאושרו בשלב זה".
ב-17 באפריל, הוסברו על ידי סמית' הסיבות לשינוי האלבום במהלך ריאיון עם זואי בול ברדיו 2 של רשת BBC, ואמר כי "באלבום הייתה הכותרת "למות", שפשוט הרגשתי ממש לא נעים איתה, עם מה שקורה בשל מגפת הקורונה וכל כך חשוב לי להיות רגיש/ה למעריצים שלי ולאנשים שמאזינים למוזיקה שלי. זו הייתה תקופה עצובה ונוראית עבורנו, אז שיניתי את כותרת האלבום, אני הולך/הולכת לשנות גם את עטיפת האלבום." העטיפה המקורית תיארה את סמית' פונה חזיתית עם הידיים מסביב לפניו. הידיים על עטיפת האלבום שייכות ל"משפחתו הנבחרת" של סמית'. עם דחיית האלבום הודיע סמית' כי תופק לאלבום עטיפה חדשה.
מחמוד ח'יר א-דין
מחמוד ח'יר א-דין (בערבית: محمود خير الدين; 28 בדצמבר 1977 – 11 בנובמבר 2018) היה קצין דרוזי במערך המבצעים המיוחדים של אמ"ן, בדרגת סגן-אלוף, שנהרג במבצע סודי בח'אן יונס. בשל תפקיד סודי שמילא, במשך למעלה משלוש שנים לאחר מותו - שמו, תמונתו, מקום קבורתו וכן מקום מגוריו וזהותם של בני משפחתו היו אסורים בפרסום. לכן כונה בתקשורת בשם "סא"ל מ", עד 15 במאי 2022, אז הותרו הפרטים לפרסום. על פועלו במבצע עוטר לאחר מותו בצל"ש הרמטכ"ל.
ביוגרפיה
מחמוד ח'יר א-דין נולד וגדל בחורפיש, בנם של נזירה ואחמד. התחנך בפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. עם גיוסו לצה"ל, התנדב לצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שירת כמדריך בבה"ד 1 וכמפקד מחלקה בגדוד 890, ובהמשך עבר ליחידה מיוחדת. במקביל לשירותו למד במסלול האקדמי המכללה למינהל, והיה בעל תואר ראשון ושני תארים שניים במינהל עסקים ובמנהיגות ומדיניות בחינוך. התנדב בתנועת אחריי! לעידוד שירות משמעותי בצה"ל.
בשנת 2018 התראיין אצל אלון בן-דוד והביע התנגדות לחוק הלאום: "אני מחכה לראות מי יהיה החלל הראשון סוג ב'."
המבצע בח'אן יונס
ב-11 בנובמבר 2018 נכנס כוח ממערך המבצעים המיוחדים של צה"ל לאזור ח'אן יונס שברצועת עזה. הכוח נסע במכונית עמוסת מזון. כוח חמאס עצר אותם לבדיקה, ולאחר שעוררו את חשדם הגיעו למקום אנשי חמאס נוספים בפיקודו של נור בראכה, מפקד גדוד ח'אן יונס בחמאס. הכוח פתח באש על מנת להיחלץ מהמקום והרג שבעה מחבלים, בהם נור בראכה. במהלך חילופי הירי נהרג בשוגג סא"ל מחמוד ח'יר א-דין מירי לוחמי צה"ל.
ב-10 בספטמבר 2019 פורסם שסא"ל מ' יעוטר בצל"ש הרמטכ"ל. ב־22 בספטמבר 2019 העניק הרמטכ"ל רב-אלוף אביב כוכבי לאלמנתו את העיטור.
תעודת צל"ש הרמטכ"ל שבו עוטר ח'יר א-דין לאחר מותו מתארת את הנסיבות שבהן נפל:
ב-14 במאי 2022 התירה הצנזורה הצבאית את פרסום שמו ותמונתו, אך אסרה לתת פרטים על מטרת המבצע שבו הוא נהרג ועל מבצעים אחרים בהם לקח חלק.
מאות אנשים השתתפו בהלווייתו, בהם נשיא המדינה, ראובן ריבלין, שרים, חברי כנסת וקצינים בכירים. הוא נקבר בבית עלמין צבאי בחורפיש.
סא"ל מחמוד ח'יר א-דין הותיר אחריו אישה ושני בנים. היה בן 40 במותו.
פרייה מייבור
פרייה מייבור (באנגלית: Freya Mavor; נולדה ב-13 באוגוסט 1993) היא שחקנית ודוגמנית סקוטית. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד מיני מקגיניס בסדרת הדרמה לבני הנעורים "סקינס" של ערוץ E4.
ביוגרפיה
מייבור נולדה בגלאזגו וגדלה באינברלית' שבאדינבורו. אביה ג'יימס מייבור הוא מחזאי זוכה פרסים. סבה, רונלד בינגו מייבור, היה מבקר תיאטרון בעיתון "הסקוטסמן" ואחר כך מנהל של ארגון Scottish Arts Council. סבא רבא שלה, ג'יימס ברידי (שם במה של אוסבורן מייבור) הקים בשנת 1950 קולג' לדרמה, שקדם לאקדמיה המלכותית הסקוטית למוזיקה ודרמה. אמה של מייבור היא אירית וגם ממשפחה ממוצא דני.
בגיל 10 החלה להתעניין במשחק אחרי שצפתה בסרט "הניצוץ". תקופה מסוימת היא חייתה בלה רושל שבצרפת. היא למדה ב-Collège Eugène Fromentin בלה רושל, ובבית הספר מרי ארסקין באדינבורו. החל מ-2008 הייתה חברה בתיאטרון הלאומי לנוער. הופעתה הראשונה הייתה בתפקיד מירנדה בהפקה של בית הספר של המחזה "הסערה" מאת שייקספיר, ובמחזה "הסוחר מוונציה". אחרי כן שיחקה בתיאטרון הלאומי לנוער.
ב-2011 הופיעה מייבור בתפקיד מקצועי ראשון בדמות מיני מקגיניס בעונות החמישית והשישית של סדרת הדרמה "סקינס" של ערוץ E4, אחרי שנבחנה במקור לתפקיד גרייס בלאד. היא תיארה את הדמות "נמרצת ושנונה למדי, אבל לא באמת חושבת על התוצאות של מעשיה". על תפקיד זה הייתה מועמדת לפרס השחקנית הטובה ביותר של TV Choice לשנת 2012.
מייבור הייתה הפנים של בית האופנה Pringle of Scotland במסע הפרסום של עונת אביב/קיץ 2011. באותה שנה זכתה בפרס אייקון האופנה של השנה של פרסי האופנה הסקוטית.
ב-2013 גילמה מייבור את ניקולה בול בקומדיה הרומנטית "לא עוד סוף שמח". הסרט הוקרן לראשונה בערב הסיום של פסטיבל הסרטים הבינלאומי של אדינבורו (EIFF) של שנת 2013. הסרט עוסק בסופרת הסובלת ממחסום כתיבה, ובמאמציו של המו"ל שלה לגרום לה לחזור ולכתוב. באותה שנה הופיעה מייבור בתפקיד ליז בסרט "Sunshine on Leith", עיבוד למחזמר המבוסס על שירי הצמד הסקוטי The Proclaimers. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו (TIFF). ב-2015 כיכבה מייבור בסרט המסתורין הצרפתי-בלגי ""La Dame dans l'auto avec des lunettes et un fusil" של ז'ואן ספאר לצדם של בנג'מן ביולי והשחקן האיטלקי אליו ג'רמנו. זה היה הראשון מבין שלושה סרטים בשפה הצרפתית, שאותה מייבור דוברת היטב. ב-2016 שיחקה בתפקיד משנה בסרטו של איוואן אטאל "היהודים: הם בכל מקום" אודות האנטישמיות, ובדרמה התקופתית "Cézanne et moi", על הידידות בין הסופר אמיל זולא והצייר פול סזאן, בכיכובם של גיום קאנה וגיום גליין בתפקידים הראשיים.
בטלוויזיה גילמה מייבור את דמותה של הנסיכה אליזבת מיורק בדרמה התקופתית "מלכה לבנה" של ערוץ BBC One משנת 2013. עוד באותה שנה הצטרפה להפקה של המחזה "Boys" בתיאטרון ארקולה שבלונדון. תפקידה הבא בטלוויזיה היה במיני-סדרה ההיסטורית "New Worlds" של ערוץ 4 בה גילמה את אהובתו של ג'יימי דורנן בסיפור מהמאה ה-17 המתרחש באנגליה. במאי 2014 הופיעה בפרק "En apesanteur" בסדרה הצרפתית "Casting(s)" מאת פייר ניני.
ב-2017 שיחקה מייבור בתפקיד משנה בסרט הדרמה "תחושה של סוף" בכיכובם של ג'ים ברודבנט ושארלוט רמפלינג. אחרי כן הופיעה בתפקיד ראשי בסרט הרומנטי "Modern Life Is Rubbish" המתאר את העליות והמורדות ביחסיהם של גבר ואישה שלהם תשוקה משותפת לרוק אלטרנטיבי. ב-2018 שיחקה בקומדיה השחורה "Dead in a Week: Or Your Money Back" בכיכובם של אניירין ברנרד וטום וילקינסון. באותה שנה הופיעה לצדו של ג'ון מלקוביץ' במיני-סדרה "תעלומת האלפא ביתא" של ערוץ BBC One המבוסס על רומן באותו שם מאת אגאתה כריסטי. עוד שיחקה יחד עם דויד קרוס בסרט הביוגרפי "טראוטמן" אודות הכדורגלן הגרמני ברט טראוטמן, ולצדם של ונסן קאסל ואולגה קורילנקו בסרט הצרפתי "L'Empereur de Paris" אודות העבריין הצרפתי מהמאה ה-18 אז'ן פרנסואה וידוק, שנחשב לבלש הראשון בהיסטוריה. בשנה זו שיחקה גם במיני-סדרת הדרמה הצרפתית "פעמיים בחיים" לצד גספר אוליאל, על גבר שמקבל חבילה מסתורית שפותחת שער אל העבר, ומעניקה לו הזדמנות לזכות שוב באקסית שלו.
מייבור לוהקה לתפקיד בסרט הביוגרפי על גור וידאל "גור" בהפקת נטפליקס, שנגנזה בעקבות האשמות נגד השחקן הראשי קווין ספייסי.
חיים אישיים
למייבור יש שני אחים הוגו ואלכס. היא מנגנת בפסנתר ודוברת צרפתית שוטפת. ב-2005 היא שרה בקול מצו-סופרן עם מקהלת הנוער הלאומית של סקוטלנד. ב-2012 דורגה מייבור במקום ה-78 ברשימת "100 הנשים הסקסיות בעולם" של המגזין FHM.
ארתור ינדז'ייצ'יק
ארתור מרצ'ין ינדז'ייצ'יק (בפולנית: Artur Marcin Jędrzejczyk; נולד ב-4 בנובמבר 1987 בדמביצה שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת לגיה ורשה מליגת העל הפולנית ובנבחרת פולין.
קריירת מועדונים
ינדז'ייציק החל את הקריירה המקצוענית שלו באיגלופול דמביצה, ובשנת 2006 חתם בלגיה ורשה מליגת העל הפולנית. במהלך תקופתו במועדון הושאל ליסטשמביה ולדולקאן זומפקי מליגת המשנה הפולנית, ולקורונה קיילצה מליגת העל הפולנית.
ב-30 במאי 2013 חתם ינדז'ייצ'יק בקרסנודאר מליגת העל הרוסית. בסך הכל ערך 60 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-1 בינואר 2016 הושאל ינדז'ייצ'יק ללגיה ורשה מליגת העל הפולנית. ב-30 בדצמבר 2016 חתם במועדון באופן קבוע.
קריירה בינלאומית
ב-12 באוקטובר 2010 ערך ינדז'ייצ'יק את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בתיקו 2-2 נגד נבחרת אקוודור במשחק ידידות. ב-14 בדצמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 4-1 על נבחרת מקדוניה הצפונית במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת בטורנירים יורו 2016 ומונדיאל 2018.
נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.
מטריקס Reloaded
משחק המחשב "Enter the Matrix" שיצא ב-15 במאי 2003, ואוסף של תשעה סרטי אנימציה קצרים, "אנימטריקס", שיצא ב-3 ביוני 2003, תמכו והרחיבו את קו העלילה של הסרט. "מטריקס רבולושנס" שהשלים את העלילה, יצא שישה חודשים לאחר מטריקס רילודד, בנובמבר 2003.
עלילת הסרט
העלילה מתרחשת שישה חודשים אחרי הארועים מהסרט הראשון, מטריקס. ניאו, הפרוטגוניסט, מתעורר מסיוט שבו טריניטי, אהובתו ושותפתו למאבק במכונות, נורית על ידי סוכן של המטריקס, תוך שהם נופלים מבניין. מורפיאוס (קפטן הספינה נבוכדנצר בה נמצאים ניאו וטריניטי) מקבל הודעה מקפטן ניובי (מפקדתה של הלוגוס) הקורא לישיבת חירום של כל ספינות ציון. ציון, בסיס האם של בני-האדם, איששה את המסר האחרון של אוסיריס: צבא זקיפים של המכונות חופר מנהרה לכיוון ציון ויגיע בתוך 72 שעות. המפקד לוק, הקצין העליון של ציון, פוקד על כל הספינות לחזור לציון כדי להתכונן להסתערות. מורפיאוס מבקש שספינה אחת תישאר על מנת לתקשר עם האורקל, בניגוד להוראת המפקד לוק. ספינת הקדוסאוס מקבלת הודעה מהאורקל, ונבוכדנצר מסתננת כדי שניאו יוכל לתקשר איתה. חבר צוות בקדוסאוס, ביין, נתקל בסוכן סמית', שמשכפל את דמותו אל גופו של ביין. סמית' עוזב את המטריקס, תוך כדי שליטה על גופו האמיתי של ביין.
בציון, מורפיאוס מבשר לקהילה את החדשות על המכונות המתקדמות. ניאו מקבל הודעה מהאורקל וחוזר אל המטריקס כדי לפגוש אותה. לאחר שהבין שהנביאה (האורקל) היא חלק מהמטריקס, שואל אותה ניאו כיצד יוכל לסמוך עליה; היא עונה לו שזו החלטתו. האורקל מסבירה שהיא תוכנה שהוגלתה, ומורה לניאו להשיג את מקור המטריקס על ידי מציאת "יוצר המפתחות", אסיר בבית המרובינג'יאן (מרובינג'יאן הוא תוכנה סוררת המגולמת על-ידי צרפתי, נקרא על שם המרובינגים מלכי הפרנקים). יוצר המפתחות הוא דמות שיכולה ליצור מפתחות לשערים מוסתרים בתוך המטריקס.
כשהאורקל עוזבת, סמית' מופיע ומבהיר לניאו שלאחר שהובס, הוא ידע כי הוא נועד לחזור למקור ולהימחק, אך סרב. לכן, כעת הוא אינו מוכרח להסיר את הסגנות מהמטריקס. הוא מציג את יכולתו לשכפל את עצמו על ידי שימוש באנשים אחרים במטריקס כ"מארחים". לאחר מכן, הוא מנסה להשתמש בניאו כ"מארח", אך נכשל, ומעודד מאבק בין ניאו לשכפוליו של סמית'. ניאו מנסה להאבק, אך מגיעים עוד ועוד שכפולי סמית', ובסופו של דבר ניאו נאלץ לברוח.
ניאו, מורפיאוס וטריניטי מבקרים את המרובינג'יאן ומחפשים את יוצר המפתחות, אך המרובינג'יאן מסרב לבקשתם. אשתו פרספונה, המיואשת מהתנהגות בעלה, בוגדת בו, ומובילה את השלישייה ליוצר המפתחות. היא נותנת לאחד מחסידי בעלה לברוח ולהודיע לו. המורביג'יאן מופיע במהרה, כשמורפיאוס, טריניטי ויוצר המפתחות נמלטים. ניאו נלחם בו עד שמוצא את עצמו ברכס הרים לא מוכר. לאחר מכן, הוא הולך לעיר בה מורפיאוס וטריניטי מנסים לברוח עם יוצר המפתחות בכביש המהיר, תוך התמודדות עם מספר סוכנים והתאומים. בסופו של דבר, התאומים מחוסלים, וניאו מציל את מורפיאוס ויוצר המפתחות.
הספינות הנותרות של ציון מתכוננות להילחם במכונות. בתוך המטריקס, צוות הספינה נבוכדנאצר מסייע ליוצר המפתחות ולניאו להגיע לדלת המקור. צוות אחד חייב להשמיד תחנת־כוח על מנת למנוע ממערכת אבטחה להידלק בעקבות מפתחותיו של יוצר המפתחות. הצוות השני מוכרח להשמיד את תחנת־הכוח המגבה. העומדים על המשמר מופצצים על ידי הזקיפים, שאינם מותירים אדם חי. למרות שניאו ביקש שטריניטי תישאר על הנבוכדנאצר, היא נכנסת למטריקס ומשמידה את תחנת הגיבוי. אך בריחתה מתגלה על ידי סוכן והם נלחמים. כשניאו, מורפיאוס ויוצר המפתחות מגיעים למקור דרך מסדרון קיצורי דרך לדלתות האחרות במטריקס, הסמית'-ים מופיעים ומנסים להרגם. יוצר המפתחות פותח את הדלת למקור, ומאפשר לניאו ומורפיאוס לברוח, אך נהרג בעצמו.
ניאו פוגש תוכנה אנתרופומורפית הנקראת "הארכיטקט" - יוצר המטריקס. הארכיטקט אומר לו שהיו עד כה שש גרסאות של המטריקס, ושש גרסאות של ה"אחד" - תוכנית שמטרתה למנוע את קריסת המערכת של המטריקס שנובעת מהקונספט של בחירה אנושית שקיימת בתוכה. כשהאנושות דחתה את המטריקס המושלם כמו גם את המטריקס האיום, המכונות הבינו שהאנושות צריכה הייתה את הכח לבחור על מנת לקבל אותם. המטריקס הרִגְעִי פגום, ונשאר כמשוואה לא מאוזנת, כאשר "האחד" הוא סכום שארית הפגמים. מטרתו של "האחד" היא לחזור למקור, ולאפס את המטריקס למטרתה העיקרית. לאחר מכן, יבחר שש עשרה נקבות ושבעה זכרים שיֵלְּדוּ מחדש את ציון ויספקו דור התקוממות חדש. אחרת, השגיאה הבלתי־פתורה תצא משליטה, תשמיד את האנושות המחוברת למטריקס, ויחד עם הקרב בציון יגיע קץ המין האנושי. ניאו משיב שהמכונות מוכרחות לקיים את בני־האדם כדי לשרוד ולא יאפשרו זאת; הארכיטקט משיב שישנם שלבי הישרדות שהם מוכנים לקבל.
הארכיטקט מציע לניאו שתי אפשרויות לצאת מהחדר: דלת אחת המובילה למקור ולאיפוס המטריקס, והשנייה תוביל להצלתה של אהובתו, טריניטי, אך לכישלון המטריקס ולהרס האנושות. ניאו שם לב למאבקה של טריניטי עם הסוכן במסכים, ושב למטריקס כדי להציל אותה. אהבתו של ניאו לטריניטי נראית כהישנות חדשה במטריקס – בעת של"אחדים" הקודמים לא הייתה סיבה לבחור בהרס האנושות על קבלת תפקידם, ניאו בוחר להציל את טריניטי במחיר הישרדות המין האנושי, למרות כמעט הוודאות שזו תמות בכל מקרה לאחר הרס ציון.