cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מיקל
מיקל (Miquel) הוא הגרסה הקטלאנית לשם מיכאל. {{פירושונים|
ראו גם
}}
פינטובו
פִּינַטוּבּוֹ (בפיליפינית: Bundok Pinatubo) הוא הר געש פעיל על האי לוזון שבפיליפינים, הנמצא על גבול הפרובינציות זמבלס, טרלק ופמפנגה. עד לשנת 1991 היה פינטובו רדום וניכרו עליו סימני בליה טבעית. על מורדותיו היה יער עבות שממנו התקיימו כמה אלפי תושבים מקומיים, בני שבט אייטה שנמלטו מן העמקים להרים עם בוא המתיישבים הספרדים בשנת 1565.
התפרצותו של הר הגעש ביוני 1991, במדד התפרצות געשית 6, באה לאחר יותר מחמש מאות שנה בהן היה ההר רדום. התפרצותו של הפינטובו הייתה התפרצות הר הגעש השנייה בגודלה במאה ה-20, מבחינת כמות החומר שנפלט מן הלוע. תחזיות מדויקות של ההתפרצות הקרבה הביאו לפינויים של אלפי תושבים מן האזורים הסמוכים להר ובכך חסכו אבדות רבות בנפש, אולם אזורים אלה ניזוקו באופן קשה מן הזרמים הפירוקלסטיים ומנשירת אפר וכן מלהארים (מפולות בוץ געשי) שנגרמו מגשמים עזים, והביאו להרג של מאות אנשים ולהרס אלפי בתים.
השפעות התפרצות הפינטובו הורגשו בכל קצוות תבל. בהתפרצות נפלטו מלוע ההר כ-10 מיליארד טון של מגמה וכ-20 מיליון טון של דו-תחמוצת הגופרית (SO2), וכן נפלטו כמויות עצומות של מינרלים ומתכות לפני האדמה. בהתפרצות נפלטו לחלל הסטרטוספירה כמויות גדולות של תרסיסים – יותר מבכל התפרצות הר געש אחרת מאז התפרצות הקרקטואה בשנת 1883. התרסיסים שנפלטו לחלל המשיכו לרחף במשך החודשים שלאחר ההתפרצות, ויצרו שכבה של אובך גופריתי. בתקופה זו ירדה הטמפרטורה הממוצעת בכדור הארץ בחצי מעלת צלזיוס לערך, וקצב הרס שכבת האוזון גבר באופן משמעותי.
סביבת ההר
פינטובו הוא חלק משרשרת הרי געש השוכנת לאורך חופו המערבי של האי לוזון. הרי געש אלה נוצרו בנקודת המגע של שני לוחות טקטוניים אדירים, הלוח האירואסייתיי המחליק מתחת ללוח הפיליפיני לאורך שקע מנילה הנמצא ממערב ומהווים חלק מטבעת האש שסביב האוקיינוס השקט. המילה "פינטובו" בלשונות המקומיות טגלוג וסמבל, פירושה "אשר גדל", המרמז להתפרצותו של ההר במאה ה-15, אף שלא נמצאה עדות לאזכורי ההתפרצות ההיסטורית בסיפורת העממית של תושבי האזור. לשם "פינטובו" ישנו פירוש נוסף, ולפיו מדובר בקרקע פורייה שבה היבולים משגשגים.
קודם להתפרצות האדירה בשנת 1991 היה פינטובו הר געש בלתי ידוע, שלא היה מוכר ברוב האזורים ששכנו סמוך לו. פסגתו הייתה בגובה 1,745 מטר מעל פני הים, אולם היא בלטה רק 600 מטר מעל הרמה שעליה שוכן ההר ורק 200 מטר מעל הפסגות השכנות, שהסתירו אותו מכמה כיוונים. בני שבט האייטה ישבו על מורדות הר הגעש ובאזורים השכנים במשך מאות שנים, מאז הימלטם מאימת הכובשים הספרדים. האייטה עסקו בציד ובאיסוף מזון בג'ונגלים הסבוכים שבסביבת ההר ושרדו בהצלחה רבה. הם אף עסקו בגידולים חקלאיים כגון אורז ושעורה.
בסביבתו הקרובה של ההר התגוררו כשלושים אלף תושבים, ששכנו בכפרים קטנים. היערות הסבוכים בסביבה, ששגשגו הודות למשקעים רבים (כמעט 4,000 מ"מ בשנה) היוו מקור קיום לאוכלוסייה, והקרקע הגעשית הפורייה התאימה לעיבוד חקלאי. במרחק של 40 ק"מ מן ההר התגוררו כמעט חצי מיליון תושבים, חלקם ביישובים עירוניים. באזור זה שכן אף בסיס חיל האוויר האמריקאי קלארק, בו התגוררו כעשרים אלף איש.
מקורותיהם של מספר נהרות מוצאם בהר פינטובו, בהם הנהרות בוקאו, סנטו תומאס, מלומה, טנגואיי וקילנג. לפני ההתפרצות היוו נהרות אלה מערכות אקולוגיות חשובות, אולם לאחר ההתפרצות נסתמו עמקים רבים בחומרי ההתפרצות. מאז שנת 1991 נסתמו ערוצי הנהרות במשקעי אפר ובלהאר (מפולות בוץ געשי). ממחקרים שנעשו באזור מסתמן שיחלפו שנים רבות לפני שמערכת הנהרות בסביבת ההר תתאושש.
היסטוריה גאולוגית
אף שתושבים מקומיים אינם זוכרים התפרצויות גדולות קודמות של פינטובו, כמה מבני שבט אייטה סיפרו שאבותיהם זכרו התפרצויות קטנות של ההר בעבר. אזור הר פינטובו היה ידוע בפעילות גאו-תרמית בסביבתו והתפרצויות קטנות של קיטור אופייניות לאזורים כאלה בעולם. רק לאחר ההתפרצות בשנת 1991 חקרו גאולוגים את ההיסטוריה של הר הגעש והאזור. ניתן לחלק את ההתפרצויות של הר הגעש לשתי תקופות עיקריות.
פינטובו הקדום
רוב האזור המצולק המקיף היום את הר הגעש מורכב משרידים של הר פינטובו הקדום. פינטובו הקדום היה ממוקם בערך במקום שבו עומד היום הר פינטובו ונראה שפעילותו של ההר החלה בערך לפני 1.1 מיליון שנה. על-פי מבנה המורדות הסמוכים, משערים שפינטובו הקדום הגיע לגובה של כ-2,300 מטר מעל פני הים.
מספר הרים השוכנים היום סמוך לפינטובו היו הרי געש לווייניים לפינטובו הקדום. חלק מהפסגות הסמוכות אף היוו חלק מפינטובו הקדום והופרדו מההר במהלך הדורות בפעילות גאולוגית טבעית.
פעילותו הגעשית של פינטובו הקדום הייתה רגועה הרבה יותר מזו של פינטובו המודרני והסתיימה ככל הנראה לפני כ-45 אלף שנה. לאחר תקופה ארוכה של חוסר פעילות נוצר פינטובו המודרני בהתפרצויות שהתחילו לפני כ-35 אלף שנה.
פינטובו המודרני
לידתו של פינטובו המודרני אירעה בהתפרצות העזה ביותר בהיסטוריה של ההר, בה נשפכו זרמים פירוקלסטיים ברוחב של עד 100 מטרים על כל מורדותיו של ההר. נפח החומר שנשפך מן ההר מוערך בכ-25 קילומטר מעוקב ופליטתו של חומר כה רב יצרה לוע ענק.
התפרצויות גדולות נוספות של ההר אירעו לפני 17,000, 9,000, 5,000-6,000, 3,900 ו-2,300 שנה. כל אחת מהן הייתה כנראה גדולה מאוד ובמהלכה נפלט חומר בנפח העולה על 10 ק"מ מעוקב, שכיסה שטחים נרחבים בסביבת ההר. להערכת מדענים ההתפרצות האחרונה, לפני ההתפרצות של 1991, אירעה לפני כחמש מאות שנה ולאחריה היה הר הגעש רדום. בתקופה זו כוסו מורדות ההר לחלוטין ביער גשם עבות.
התעוררות ההר בשנת 1991
ב-16 ביולי 1990 זעזעה רעידת אדמה בעוצמה של 7.8 בסולם ריכטר את מרכז האי לוזון. מוקד רעידת האדמה היה 100 ק"מ לערך מצפון-מזרח לפינטובו, דבר שהוביל מספר וולקנולוגים לשער שרעידה זו היא שגרמה בסופו של דבר להתעוררותו של ההר, אף שהדבר לא ניתן להוכחה ודאית. שבועיים לאחר רעידת האדמה דיווחו תושבים מקומיים על קיטור היוצא מן ההר, אולם מדענים שביקרו בהר מצאו שהמקור לדיווח הוא כנראה מפולות אדמה קטנות ולא פעילות געשית.
עם תחילת הפעילות הביאו מדענים ציוד לניטור פעילות ההר והחלו אוספים מידע גאולוגי על התפרצויות קודמות של הר הגעש. תיארוך פחמן-14 של פחם משיירי התפרצויות היסטוריות גילה שלוש התפרצויות גדולות באלפי השנים האחרונות, בערך לפני 5,500, 3,500 ו-500 שנה. מחקרים גאולוגיים הראו שהמישורים הסמוכים להר נוצרו ברובם ממפולות בוץ געשי (להאר) שנפלט בהתפרצויות קודמות.
פעילות ההר הלכה וגברה בחודשים אפריל ומאי. מדידות של הפליטה היומית של דו-תחמוצת הגופרית הראו עלייה מהירה מ-500 טון ב-13 במאי ל-5,000 טון ב-28 במאי. ממצאים אלה הצביעו על עמוד של מגמה המתרומם בהדרגה מתחת להר הגעש. לאחר 28 במאי, ירדה באופן משמעותי כמות פחמן דו-חמצני שנפלטה מן ההר, דבר שהוביל לחששות שנתיב הגז הנפלט מן המגמה נחסם, דבר העלול להוביל לעלייה בלחץ הפנימי של ההר ובסופו של דבר להתפרצות בעלת אופי של התפוצצות אדירה.
התפרצויות המגמה הראשונות אירעו ב-3 ביוני וההתפרצות הגדולה הראשונה התרחשה ב-7 ביוני ובה התרומם ענן אפר לגובה של 7 ק"מ. לאחריה פרסם המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה אזהרה ולפיה קיימת אפשרות להתפרצות חזקה של ההר בתוך שבועיים.
הפינוי
לאור הסימנים הגוברים להתפרצות מתקרבת של ההר נוצר שיתוף פעולה בין המכון הפיליפיני לוולקנולוגיה וסייסמולוגיה לבין המכון הגאולוגי האמריקאי, כדי לשכנע את התושבים באזורי הסכנה סמוך להר להתפנות מבתיהם. הסיכון בכך היה שאזהרת שווא עלולה להוביל להתעלמות התושבים מאזהרות עתידיות. לעומת זאת, עיכוב באזהרה עלול היה לגרום למותם של אלפי תושבים. על כן הייתה חשיבות עליונה להערכה מדויקת של מידת הסיכון להתפרצות של ההר בכל רגע נתון.
סביב ההר הוגדרו שלושה אזורי פינוי. הקרוב ביותר להר היה ברדיוס של 10 ק"מ מהפסגה, השני היה בין 10 ל-20 ק"מ מהפסגה והשלישי היה בין 20 ל-40 ק"מ מהפסגה (ובתוכו היה בסיס חיל האוויר האמריקאי קלארק והעיר אנג'לס סיטי בת כ-150,000 תושבים). עד לרדיוס של 20 ק"מ מן הפסגה התגוררו כ-40 אלף תושבים, בעוד שבמרחק של 20 - 40 ק"מ מן הפסגה נמנו 331,000 תושבים. המדענים הגדירו חמש דרגות של התרעה, החל מדרגה 1 (פעילות סייסמית מעטה) ועד לדרגה 5 (התפרצות עזה). בכל יום פורסמו התראות תוך פירוט דרגת האזהרה ואזור הסכנה. התראות פורסמו באמצעי התקשורת השונים: עיתונים, שידורי רדיו וטלוויזיה וכן באמצעות ארגונים קהילתיים שונים שפעלו באזורי הסכנה.
רבים מבני האייטה שגרו במורדות ההר נטשו את כפריהם מרצונם החופשי כשהחל ההר להתפרץ בחודש אפריל, והתכנסו בכפר ששכן כ-12 ק"מ מהפסגה. ככל שהלכו ההתפרצויות והחמירו נדדו בני האייטה לכפרים מרוחקים יותר, חלקם נאלצו לנדוד תשע פעמים במהלך החודשיים שקדמו להתפרצות הגדולה.
ההוראה הרשמית הראשונה להתפנות מהאזור ברדיוס 10 ק"מ מהפסגה פורסמה ביום 7 באפריל. ההוראה להתפנות מהאזור שבין 10 - 20 ק"מ מן הפסגה פורסמה ביום 7 ביוני. התרעה בדרגה 5 שפורסמה ביום 14 ביוני גרמה לפינוי האזור שבמרחק 20 - 40 ק"מ מהפסגה. בסך הכול פינו את האזור כ-60 אלף תושבים ברדיוס 30 ק"מ מהפסגה עד ליום 15 ביוני. רוב התושבים עברו לבירת הפיליפינים מנילה וכן לקזון סיטי, שם שהו כ-30 אלף פליטים באצטדיון הכדורגל שבעיר.
ההתפרצויות לקראת השיא
בתחילת חודש יוני הראו מכשירי מדידה שההר מגדיל את נפחו, כנראה עקב כמות גדולה של מגמה המצטברת בתוך ההר, מתחת לפסגה. במקביל, פעילות סייסמית שמוקדה הקודם היה בעומק של מספר ק"מ במעבה האדמה, כ-5 ק"מ מצפון-מערב לפסגה, החלה להיות רדודה יותר ומוקדה היה בדיוק מתחת לפסגת ההר. ב-7 ביוני החלו התפרצויות המגמה הראשונות ויצרו כיפה געשית בפסגת ההר. הכיפה הלכה וגדלה במשך חמישה ימים והגיעה לקוטר של 200 מטר ולגובה של 40 מטר.
בבוקר ה-12 ביוני, בשעה 03:41, בישרה התפוצצות קטנה את השלב הבא, החזק יותר של ההתפרצות. מספר שעות אחר כך, התפוצצויות גדולות שמשכן היה בין חצי שעה לשעה יצרו ענן ענק שהגיע לגובה של 19 ק"מ וזרמים פירוקלסטיים ירדו במורדות ההר והגיעו, בחלק מעמקי הנהרות, עד למרחק של 4 ק"מ מן הפסגה. 14 שעות מאוחר יותר שיגרה התפרצות שנמשכה רבע שעה ענן אפר לגובה של 24 ק"מ. התרוממות הענן לוותה בברקים רבים.
ב-13 ביוני, בשעה 08:41, החלה התפרצות עזה שלישית, לאחר שורה ארוכה של רעידות אדמה קטנות בשעתיים שקדמו לה. ההתפרצות נמשכה כחמש דקות, שבהן ענן האפר טיפס שוב לגובה 24 ק"מ. לאחר שלוש שעות של שקט החלה שוב פעילות סייסמית שהלכה וגברה לאורך 24 שעות, עד שביום 14 ביוני בשעה 13:09 אירעה התפרצות עזה נוספת שנמשכה שלוש דקות ושגרה ענן אפר לגובה 21 ק"מ.
האפר שנפלט בארבע ההתפרצויות הללו התפזר בעיקר באזור שמדרום-מערב להר. שעתיים לאחר האחרונה מבין ארבע ההתפרצויות, החלה סדרת התפרצויות שנמשכה כ-24 שעות ובמהלכן נצפו זרמים פירוקלסטיים לאורך מספר ק"מ במורד ההר ובעמקי הנהרות היוצאים ממנו.
התפרצות השיא
ב-15 ביוני 1991 החלה התפרצות השיא של פינטובו. רעידות אדמה נרחבות שהחלו בשעה 13:42 גרמו לעומס אדיר של נתונים במכשירי הסייסמוגרף שבבסיס חיל האוויר קלארק, עד שבשעה 14:30 יצאו המכשירים מכלל פעולה, כנראה עקב האבק הרב שבאוויר. באותה עת נרשמו גם שינויים קיצוניים בלחץ האטמוספירי באזור.
באותו היום הכה הטייפון "יוניה" באי וחלף כ-75 ק"מ מצפון להר הגעש. הגשמים העזים כתוצאה מהסופה לא איפשרו תצפיות ישירות על הר הגעש, אך ממדידות שנעשו עולה שענן האפר עלה לגובה של 34 ק"מ בשיא ההתפרצות, שנמשכה כשלוש שעות. זרמים פירוקלסטיים שנשפכו מהלוע הגיעו למרחק של 16 ק"מ. גשמי סופת הטייפון שהתערבבו באפר גרמו למפולות בוץ אדירות.
ענן האפר כיסה אזור של כ-125,000 קמ"ר והטיל אפלה על רוב שטחו המרכזי של האי לוזון. כמעט כל האי כוסה באפר, בכמויות משתנות. אפר נפל גם ברוב אזור ים סין הדרומי ונפילת אפר תועדה אף באזורים מרוחקים כמו וייטנאם, קמבודיה ומלזיה.
בערך בשעה 22:30, תשע שעות לאחר תחילת התפרצות השיא, החלו גלי הלחץ האטמוספירי לחזור לרמות שקדמו להתפרצות. כיוון שלא היו עוד סייסמוגרפים תקינים בסביבת ההר, אין תיעוד של הפעילות הסייסמית משלב זה, אולם וולקנולוגים אוחזים בדעה שהחל משעה זו החל סופה של ההתפרצות.
לאחר ההתפרצות
722 איש נהרגו כתוצאה מההתפרצות, כשרבים מהם נהרגו מהתמוטטות גגות בתיהם תחת כובד משקל האפר. סכנת ההתמוטטות גברה עקב הגשמים שירדו באזור כתוצאה מסופת הטייפון "יוניה". מאמצי הפינוי של תושבי האזור הצילו ממוות אלפי נפשות ונחשבים לאחד משיאי עבודת הוולקנולוגים בניבוי התפרצויות.
מאז ההתפרצות מתרחשות באזור, בכל עונה גשומה, מפולות בוץ שגורמות לפינוי אלפי תושבים. מאות תושבים מתו כתוצאה מתנאי תברואה ירודים במחנות הפליטים אליהם פונו. החקלאות באזור פינטובו נפגעה קשות מן ההתפרצות ומאות קמ"ר של שטחים מעובדים הפכו לאדמות בור והותירו חקלאים רבים ללא מקור פרנסה.
ממשלת ארצות הברית החזיקה באזור הר פינטובו שני בסיסי צבא גדולים: בסיס הצי במפרץ סוביק, כ-75 ק"מ מדרום-מערב להר, ובסיס חיל האוויר קלארק במרחק 40 ק"מ ממזרח לפסגת ההר. שני הבסיסים ניזוקו קשות כתוצאה מההתפרצות.
אף על פי שההתפרצות של פינטובו בשנת 1991 הייתה השנייה בגודלה במאה ה-20, היא הייתה חלשה יותר מהתפרצויות היסטוריות של ההר כפי שנמצא על ידי גאולוגים. יש הרואים בכך סימן שהתפרצויות הפינטובו הולכות ונחלשות לאורך ההיסטוריה.
השפעות חברתיות וכלכליות
התפרצות פינטובו פגעה קשות בהתפתחות הכלכלית באזורים הסמוכים להר. נדרשו מיליארדי פסו פיליפיניים כדי לתקן את הנזק הניכר למבנים ולתשתיות שנגרם כתוצאה מההתפרצות. תקציבים גדולים נוספים נדרשו לבניית סכרים וקירות כדי לתעל את זרמי מפולות הבוץ.
364 קהילות ו-2.1 מיליון תושבים נפגעו מההתפרצות כתוצאה מהרס בתיהם, או מקורות פרנסתם. יותר מ-8,000 בתים נהרסו כליל ו-73,000 בתים נוספים ניזוקו. נוסף לנזקים שנגרמו ליישובים הסמוכים להר, נהרסו גם כבישים וקווי תקשורת כתוצאה מהזרמים הפירוקלסטיים ומפולות הבוץ. ההערכות הן שההשקעה בתיקון הנזקים לתשתיות הסתכמה ב-3.8 מיליארד פסו.
מתקני בריאות שונים נפגעו אף הם ומחלות שפגעו בתושבים שנעקרו מבתיהם גרמו לעלייה חדה בשיעור התמותה. חינוכם של ילדים רבים נפגע עם הריסת בתי ספר. חלקו של אזור פינטובו בתוצר המקומי הגולמי של הפיליפינים היה כ-10%. לפני ההתפרצות היה גידול שנתי של 5% בתוצר המקומי הגולמי, אולם בשנת 1991 הוא ירד ביותר מ-3% לעומת שנת 1990.
השפעות עולמיות
התפרצות כה עזה של כמויות אדירות של לבה ואפר העיפו כמות גדולה של תרסיסים ואבק לסטרטוספירה. דו-תחמוצת הגופרית עברה תהליך של חמצון באטמוספירה ויצרה אובך של חומצה גופרתית אשר התפשטה בהדרגה בעולם במשך השנה שלאחר ההתפרצות. לדעת מדענים, חדירת תרסיסים אלה לסטרטוספירה הייתה הגדולה ביותר מאז התפרצות קרקטואה בשנת 1883, והייתה במסה כוללת של כ-17 מיליון טון דו-תחמוצת הגופרית.
חדירת כמות כה גדולה של תרסיס לסטרטוספירה גרמה לירידה שהגיעה עד ל-5% בכמות האור על פני כדור הארץ. כתוצאה מהאובך בשכבות הסטרטוספירה ירדה הטמפרטורה הממוצעת בחצי הכדור הצפוני בין 0.5-0.6 מעלות צלזיוס, ובעולם כולו הייתה ירידה ממוצעת בטמפרטורה של 0.4 מעלות צלזיוס. בה בעת עלתה הטמפרטורה הממוצעת בסטרטוספירה במספר מעלות, זאת בשל הקרינה שנספגה בתרסיסים. ניתן היה עדיין לזהות את הענן שנוצר בסטרטוספירה כתוצאה מההתפרצות אף שלוש שנים לאחר שאירעה.
להתפרצות הייתה השפעה משמעותית על רמת האוזון בסטרטוספירה והיא גרמה לעלייה ניכרת בקצב הרס שכבת האוזון. בעונת החורף של שנת 1992 הגיעה שכבת האוזון בגבהי-הביניים לרמות הנמוכות ביותר שנרשמו בחצי הכדור הדרומי, והחור באוזון מעל אנטארקטיקה הגיע לממדיו הגדולים ביותר עד לאותה עת, כתוצאה מהירידה המהירה ביותר בכמויות האוזון. התפרצות הר הדסון בצ'ילה בחודש אוגוסט 1991 תרמה אף היא להרס האוזון בחצי הכדור הדרומי.
בחורף של שנת 1991 - 1992 ירדו כמויות גשמים חריגות ביותר בישראל, ובכל אגן מזרח הים התיכון הייתה אותה שנה ברוכה בגשמים. מדענים שונים ייחסו כמויות גשמים חריגות אלה להתפרצות הפינטובו, כמו גם לתופעת אל ניניו באותה שנה.
השפעה בולטת נוספת של הימצאות אבק ההתפרצות באטמוספירה הייתה במהלך הופעת ליקויי ירח. בדרך כלל אפילו באמצע הליקוי ניתן עדיין להבחין בחלקו החשוך של הירח אף שהוא מטושטש יותר, בעוד שלאחר ההתפרצות בקושי ניתן היה להבחין בירח בעת הליקוי.
האזור לאחר שנת 1991
לאחר התפרצות השיא ב-15 ביוני 1991, המשיך הר הגעש בפעילות חלשה הרבה יותר, שלוותה בהתפרצויות אפר מתמשכות עד לחודש אוגוסט והתפרצויות קצרות במשך חודש נוסף אחר כך. לאחר מכן היה ההר בפעילות נמוכה מאוד עד לחודש יולי 1992, כשאז החלה להיווצר כיפה געשית חדשה בלוע ההר.
הכיפה החדשה הורכבה, ככל הנראה, מלבה טרייה שנבעה ממאגר מגמה הנמצא מתחת להר ולא משיירי החומר שנותר בלוע לאחר התפרצות השיא משנת 1991. לנוכח התפתחות זו היו וולקנולוגים שחששו מפני התפרצויות עזות נוספות של ההר, ופעם נוספת ניתנה הוראה לפנות שטחים הסמוכים להר. אולם ההתפרצות שבאה לא הייתה עזה. לאחר כשנתיים של שקט שב ההר והתפרץ למשך כשלוש שעות בחודש מאי 1994, דבר המעיד על כך שקיימים עדיין מאגרים של מגמה בבטן ההר.
בני האייטה היו אלה שנפגעו בצורה הקשה ביותר מההתפרצות. רבים מכפריהם נהרסו לחלוטין בזרמים הפירוקלסטיים ובמפולות הבוץ וכך לא ניתן היה ליישב מקומות אלה מחדש. לאחר שהשטחים הסמוכים להר הוכרזו בטוחים למגורים שבו התושבים לכפרים שלא נהרסו, אולם רוב התושבים עברו ליישובים חדשים שהוקמו על ידי ממשלת הפיליפינים. התנאים ביישובים חדשים אלה היו עלובים, כל משפחה קיבלה רק חלקת אדמה קטנה עליה קשה היה לגדל גידולים חקלאיים. רבים מבני האייטה הפכו לעובדים חקלאיים שכירים אצל חקלאים בעמקים סמוכים, וחברת בני האייטה, שהייתה מגובשת עד למועד ההתפרצות, חוותה תהליך של התפרקות ושחיקה תרבותית.
לאחר שהפסיק ההר להתפרץ נוצר אגם בלוע ההר (אגם פינטובו) ובתוכו נוצר בשנת 1992 אי של כיפה געשית. בתחילה היה האגם בלוע קטן ממדים, מימיו היו חומציים (pH דרגה 2) וחומם היה כ-40 מעלות צלזיוס. בשנת 2003, לאחר שנאגרו באגם מי גשמים רבים, ירדה טמפרטורת המים ל-26 מעלות וחומציותם פחתה (ל-pH בדרגה 5.5).
פני המים באגם עלו בגובה של מטר לערך בכל חודש עד שבחודש ספטמבר 2001, כשהחלו חששות שקירות הלוע עלולים להתמוטט, הורתה ממשלת הפיליפינים לווסת את גובה המים על ידי ביצוע חפירה בעומק 5 מטר בשפת הלוע וכך נוקז כרבע מנפח האגם. עומק האגם נע בין 600 ל-800 מטר.
ב-10 ביולי 2002 קרס הקיר המערבי של הלוע, תוך שחרור איטי של כ-160 מיליון מ"ק של מים ומשקעים לנהר סמוך.
בן (פירושונים)
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
ארסיבו
ארֵסיבּוֹ (Arecibo) הוא מחוז בפוארטו ריקו שנוסד בשנת 1616, 80 ק"מ מערבית לסן חואן. מתגוררים בו כ- 100,000 איש (2.5% מאוכלוסיית האי).
במצפה ארסיבו שבמחוז שוכן הרדיו-טלסקופ בעל מפתח יחיד הגדול ביותר בעולם.
קליגר
קליגר הוא שם משפחה יהודי ממקור יידי ("קלוג" ביידיש פירושו "חכם" וקלוגר פירושו "איש חכם"). {{פירושונים|
ראו גם
}}
תיאטרו מאסימו
תיאטרו מאסימו ויטוריו אמנואלה (באיטלקית: Teatro Massimo Vittorio Emanuele, ידוע בשמו המקוצר – תיאטרו מאסימו) הוא בניין אופרה בפלרמו, איטליה. זהו בניין האופרה הגדול ביותר באיטליה והשלישי בגודלו באירופה (אחרי האופרה הלאומית של פריז והאופרה של וינה). התיאטרון מכיל 1,387 מושבים וידוע בזכות האקוסטיקה המצוינת שבו.
בשנת 1864 מועצת העיר פלרמו הכריזה על תחרות בין-לאומית לבניית בניין אופרה. הבניין תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי ג'ובאן בטיסטה פליפה באזילה בשנת 1874 אך הופסקה בשנת 1882 למשך שמונה שנים, עד 1890. שנה לאחר מכן מת ג'ובאן באזילה 1891 והפרויקט הועבר לידי בנו, ארנסטו באזילה. הבניה הושלמה בשנת 1897. ב-16 במאי באותה שנה, 22 שנים אחרי ששמו את אבן הפינה נחנך בניין האופרה במופע פלסטף של ורדי.
ג'ובאן באזילה קיבל השראה מהאדריכלות הסיציליאנית הקלאסית. חלקו החיצוני של הבניין נבנה בסגנון ניאוקלאסי וכלל אלמנטים מהאדריכלות היוונית.
המבנה תוכנן להכיל 3,000 מושבים אך כיום מכיל 1,387 מקומות.
בשנת 1974 נסגר לצורך שיפוצים על מנת לעמוד בתנאי הבטיחות המודרניים אך בגלל העלות הגבוהה של השיפוץ, שחיתות ומאבקים פוליטיים גרמו לדחיה של 23 שנים. תיאטרו מאסימו נפתח שוב רק בשנת 1997.
הסצנה האחרונה של הסנדק 3 צולמה בתיאטרון.
המנהל המוזיקלי של התיאטרון הוא המנצח הישראלי עומר מאיר ולבר.
הלשכה לשליטה בסמים (הודו)
הלשכה שליטה בסמים (באנגלית: Narcotics Control Bureau) היא סוכנות אכיפת חוק והמודיעין ממשלתית של הודו האחראית ללחימה בסמים ושימוש לרעה של חומרים לא חוקיים. יושב ראש הלשכה הוא חבר במועצה למודיעין כלכלי.
בראש הלשכה עומד המנהל הכללי שהוא שוטר בשירות משטרת הודו (IPS) או שירות המיסים ההודי (IRS). הלשכה כפופה למשרד הפנים ההודי.
היסטוריה
הלשכה לשליטה בסמים נוצרה ב-17 במרץ 1986 כדי לאפשר את יישומו המלא של חוק הסמים הנרקוטיים והחומרים הפסיכוטרופיים שאומץ בשנת 1985. הלשכה נועדה להילחם בהפרות חוק זה באמצעות החוק למניעת סחר בלתי חוקי בסמים נרקוטיים וחומרים פסיכוטרופיים שאומץ בשנת 1988. החוק נועד לייסע לממשלת הודו למלא את התחייבויותיה באמנה בנוגע לסמים נרקוטיים וחומרים פסיכוטרופיים ואמנת האו"ם למאבק בסחר לא חוקי בסמים נרקוטיים וחומרים פסיכוטרופיים.
על מנת לייסד את הסוכנות גויסו קצינים משירות המיסים ההודי, שירות המשטרה ואנשי הכוחות המזוינים.
איאן הרדינג
איאן הרדינג (באנגלית: Ian Harding; נולד ב-16 בספטמבר 1986) הוא שחקן אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות משחקו בסדרת הנוער "שקרניות קטנות" כעזרא פיץ.
ביוגרפיה
איאן הרדינג נולד בהיידלברג שבגרמניה למשפחת אנשי צבא, ומספר שנים לאחר מכן משפחתו עברה לווירג'יניה שבארצות הברית. הרדינג הצטרף למועדון הדרמה בבית הספר התיכון. הוא למד משחק באוניברסיטת קרנגי מלון.
בין השנים 2010–2017 גילם הרדינג בסדרה "שקרניות קטנות" את תפקיד עזרא פיץ - מורה לספרות המתאהב באחת מתלמידותיו.
ניק דה פריס
ניק דה פריס (בהולנדית: Nyck de Vries, נולד ב-6 בפברואר 1995) הוא נהג מרוצים הולנדי. התחרה כנהג בקבוצת אלפאטאורי באליפות הפורמולה 1. זכה פעמיים באליפות העולם בקארטינג, באליפות הפורמולה 2 (2019) ובאליפות הפורמולה אי (2020/2021).
קריירת מרוצים
דה פריס החל את דרכו בתחרויות קארטינג. בשנת 2008 זכה בסבב העולמי WSK בקטגוריית KF3 ובאליפות גרמניה לנוער. שנה לאחר מכן זכה בשנית בשני התארים והוסיף זכייה באליפות אירופה באותה הקטגוריה. בינואר 2010 הוחתם על ידי קבוצת מקלארן וצורף לתוכנית לפיתוח נהגים צעירים של הקבוצה. באותה שנה ניצח את אליפות העולם בקארטינג ושנה לאחר מכן שב על ההישג.
בשנת 2012 התחרה במקביל בסבב האירופאי של הפורמולה רנו 2.0 ובסבב הצפון אירופאי. הוא המשיך להתחרות בסבב האירופאי גם בשנתיים הבאות, אך במקביל התחרה בסבב האלפי. בשנת 2014 זכה בתואר האליפות בשני הסבבים. בשנת 2015 הצטרף לקבוצת DAMS באליפות הפורמולה רנו 3.5. הוא השיג ניצחון אחד, במרוץ סיום העונה ודורג במקום השלישי. בשנת 2016 עבר להתחרות עם קבוצת ART באליפות ה-GP3.
אליפות הפורמולה 2 קיימה את עונת הבכורה שלה בשנת 2017. דה פריס הצטרף לאליפות כמתחרה בקבוצת Rapax. בארבעת המרוצים האחרונים בעונה עבר להתחרות עבור קבוצת Racing Engineering במקומו של לואי דלטרז שהחליף אותו בקבוצת Rapax. בעונתו השנייה באליפות הצטרף לקבוצת Prema Racing. במהלך העונה ניצח שלושה מרוצים וסיים על הפודיום שלוש פעמים נוספות. בסיום העונה דורג במקום הרביעי. במהלך השנה התחרה במקביל גם במספר מרוצים במסגרת אליפות העולם במרוצי סיבולת בקטגוריית ה-LMP2.
פורמולה אי
עונת 2020/2021 נפתחה עם ניצחון בערב הסעודית. ניצחון נוסף בולנסיה, המרוץ החמישי בעונה, העלה אותו לראש טבלת הנהגים. הוא איבד את ההובלה אחרי צמד מרוצים בהם לא צבר ניקוד ושב לראש הטבלה רק לקראת סיום העונה, אחר שזכה בפודיום כפול במרוצים שהתקיימו בלונדון (פעמיים מקום שני). בסיום העונה זכה בתואר האליפות, התואר הראשון של קבוצת מרצדס בקטגוריה.
פורמולה 1
במהלך האימונים המקדימים לקראת גרנד פרי איטליה בעונת 2022 אלכס אלבון, נהגה של קבוצת ויאלימס ונאלץ לעבור ניתוח להוצאת התוספתן. דה פריס החליף אותו באימון השלישי, במקצה הדירוג ובמרוץ, אותו סיים במקום התשיעי וצבר נקודות בכורה באליפות. באוקטובר 2022 הוחתם כמחליפו של פייר גאסלי בקבוצת אלפאטאורי החל מעונת 2023. ביולי 2023, לאחר עשרה מרוצים, הודיעה הקבוצה על פיטוריו של דה פריס. במקומו הוחתם דניאל ריקארדו.
1930 בארץ ישראל
להלן אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1930 בארץ ישראל תחת שלטון המנדט הבריטי.
הנהגה
שלטון המנדט
הנהגת היישוב
מודעת דרושים
מודעות הדרושים נהוג לפרסם בעיתונות, ובעיתונים הגדולים יש מוספים מיוחדים של מודעות דרושים.
עם התפתחות האינטרנט החלו בפרסום מודעות דרושים באינטרנט, באתרים המיוחדים לכך או כחלק מהאתר של המפעל המפרסם את המודעה. אתר Indeed.com פעול ביותר מ-60 מדינות לרבות ישראל. מנוע חיפוש המתמקד במודעות "דרושים" מאפשר לדורש עבודה לאתר את המודעות המתאימות לו.
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה מחייב את ניסוח המודעות "בלשון זכר ובלשון נקבה, בין ביחיד ובין ברבים", וכן אוסר על אפליית מועמדים על רקע מינם, נטייתם המינית, מעמדם האישי, הריון, טיפולי פוריות, טיפולי הפריה חוץ-גופית, היותם הורים, גילם, גזעם, דתם, לאומיותם, ארץ מוצאם, מקום מגוריהם, השקפתם, מפלגתם או שירותם במילואים.
בתיקון לחוק העונשין מיוני 2018 נאסר פרסום הצעה לעסוק בזנות.
פרס קריגר-נלסון
פרס קריגר-נלסון (באנגלית: Krieger–Nelson Prize) מוענק על ידי כהוקרה לאישה מצטיינת במתמטיקה. הוא הוענק לראשונה בשנת 1995. הפרס נקרא על שם ססיליה קריגר ו, שתיהן ידועות בתרומתן למתמטיקה בקנדה.
בעוד שהפרס הוענק ברובו למתמטיקאיות העובדות באוניברסיטה קנדית, הוא הוענק גם לנשים ילידות קנדה, או משכילות שעובדות מחוץ למדינה. לדוגמה, קתלין מוראווץ, לשעבר נשיאת האגודה האמריקאית למתמטיקה, וחברת סגל ב (בית ספר ומרכז מחקר באוניברסיטת ניו יורק) זכתה בפרס קריגר-נלסון ב-1997 (מוראווץ למדה באוניברסיטת טורונטו, קנדה). על פי הקריטריונים להגשת מועמדות, הזוכה בפרס צריכה להיות "חבר בקהילה המתמטית הקנדית".
מקבלות פרס קריגר-נלסון מעבירות הרצאה בפני האגודה הקנדית למתמטיקה, בדרך כלל במהלך מפגש הקיץ של הארגון.
פרס קריגר-נלסון הוא פסל אינואיטי מסטיאטיט. כל פסל שונה, מה שמעניק למקבל הפרס, יצירת אמנות קנדית ייחודית.
מתי סרי
מתי סרי (נולד בירושלים ב-25 בדצמבר 1952) הוא שחקן, מנחה טלוויזיה, מדבב וזמר ישראלי.
ביוגרפיה
נולד בשם מתתיהו סרי לוי. אחיו הוא נגן כלי ההקשה גדי סרי. בצבא שירת בצוות בידור בחיל האוויר.
סרי למד במגמה לבימוי סרטים של קמרה אובסקורה.
קריירה
הוא השתתף בהצגות רבות בתיאטרון, ביניהן "המלך" – שם שיחק בתפקיד הראשי את דמותו של זוהר ארגוב, "חלום אחר", "ללכת עד הסוף", "אדם הוא אדם", "יש לי כנרת", "ילדי הירח", "מקום אחר", "אחד משלנו", "ינטל", "חתונת הדמים", "הלב הלבן", "מפעל חייו", "עסק משפחתי", "מעגל הגיר הקווקזי", "הזמן הצהוב", "בן אדם", "ספר הג'ונגל", "הסוחר מוונציה", "הבן של מושיקו" ועוד.
בנוסף, שיחק בסרטי הקולנוע "חמש חמש", "יהושע יהושע", "נקודת ראות", "לילה לבן", "מקס ומוריס", "רק כלבים רצים חופשי" ו"קופסה שחורה" אשר מבוסס על ספר באותו שם, ובתפקידי אורח בסרטים האמריקאים רמבו 3 והבריחה מערב הסעודית.
בשנים 1981–1983 היה סרי אחד ממנחי התוכנית "זהו זה!" בטלוויזיה החינוכית (באותה תקופה הוא הופיע גם בפרק ה-8 של הסדרה "בלי סודות"). בשנים 1991–1993 השתתף בתוכנית "העולם הערב" בערוץ 2 הניסיוני ובה גילם בין היתר את דמותו של סדאם חוסיין. בשנים 2001–2004 השתתף בסדרת הטלוויזיה "הילדים מגבעת נפוליאון". בשנת 2003 גילם את אודי גבע בטלנובלה "משחק החיים" ובשנת 2007 השתתף בסדרה "הכל דבש". באותה שנה גילם את עופר המורה לנהיגה בסדרת הטלוויזיה היומית "ראש גדול" ואת כרמי בסרט "רק כלבים רצים חופשי".
בשנת 1997 הוציא סרי את אלבומו הראשון "באים ונאספים", בהפקתו המוזיקלית של ירוסלב יעקובוביץ'. בין שיריו: "נגן", "זכות הציבור" ו"הינך יפה". בשנת 2012 הוציא סרי אל האלבום "שנסון תל אביבי", בו הוא מבצע שנסונים שתורגמו לעברית ובוצעו בעבר, כגון "אהבה בת עשרים", "השחקן" ו"בנמל באמסטרדם", וכן שיר חדש בשם "הלב הלבן" המבוצע בשיתוף עם ביתו גל סרי.
בפעילות הדיבוב, סרי דיבב את גיבור הסדרה "חוש-חש הבלש" (שבהמשך ניתן לשי זורניצר ואחריו עפרון אטקין), וגם דיבב ב"היי! בינבה", "דן-דין השופט", ולאחרונה בסדרה לערוץ הופ "הנסיכה הקטנה". בשנת 2015 הוא דיבב את הנחש בסרט האנימציה "הנסיך הקטן". החל משנת 2018 הוא מגלם מיני תפקיד בסדרה "שרופים" שבערוץ טדי,בה בוא מגלם את בעל הבית של קבוצת הכדורגל "בני יהודה תל אביב" העונה לשם דלומי.
חיים אישיים
היה נשוי לשחקנית שרית סרי ממנה נולדו לו שתי בנות: ליאור, שנהרגה ב-22 באוגוסט 1990 בגיל שלוש עת שביקרו בחנות רהיטים בכיכר המדינה, כשנפלה בין הסורגים מהקומה השנייה לראשונה, וגל סרי, מדבבת וחברת תיאטרון צה"ל.
לאחר מכן נישא לרונית ולהם בן משותף.
כיום הוא בן הזוג של רחל בגלר.
סרי הוא גם בעל חגורה שחורה בקראטה שוטוקאן.
סרי מנהל אורח חיים טבעוני.
יעקב כהן (כדורגלן)
יעקב כהן (נולד ב-25 בספטמבר 1956) הוא כדורגלן עבר ישראלי שאת החלק החשוב בקריירה שלו עשה כמגן שמאלי בהפועל באר שבע איתה זכה בשתי אליפויות. שיחק במדי נבחרת ישראל ובמדי קבוצת ברייטון האנגלית. היה הכדורגלן הבאר שבעי הראשון אשר גדל במועדון ושיחק בליגה זרה.
קריירה
החל את הקריירה בקבוצת הנוער של הפועל "השלושה" באר שבע כבר בגיל 13 ושיחק בתפקיד קשר שמאלי במשך ארבע עונות. זכה עם קבוצת הנוער באליפות ליגת הנוער. בשנת 1974, עונת האליפות הראשונה של הפועל באר שבע, בעת שהיה בן שבע עשרה וחצי, צורף לקבוצת הבוגרים ותופקד כמגן שמאלי מאחר שחיים יהודה, המגן השמאלי הקבוע, היה מצוי באותה עת בסכסוך על רקע כספי עם המועדון. מאמן הקבוצה, אמציה לבקוביץ', יישם בהצלחה רבה טקטיקה של שני מגינים תוקפים, שהייתה אז נחלת נבחרות וקבוצות אירופאיות בלבד. בבאר שבע מילאו תפקיד זה שני מגינים מהירים, טכניים ובעלי יכולת התקפית: אורי בנימין באגף הימני ויעקב כהן באגף השמאלי. כאמור, שינוי זה זכה להצלחה רבה והיה אחד מהסיבות העיקריות לזכייתה של הקבוצה בשתי אליפויות רצופות. כהן הצטיין בשילוב של משחק מהיר ואלגנטי ובמסירות מדויקות. נחשב גם למגן עקשן שסירב לוותר לאחר איבודי כדור.
ב-1981 קיבל הצעה לחוזה נדיב מאיש העסקים שלום גניש, שקנה את קבוצת בית"ר תל אביב, והחליט לשוב ולשחק בישראל. לאחר ששיחק בבית"ר תל אביב עבר למכבי תל אביב, ומשם להכח מכבי רמת גן, ואחר כך להפועל תל אביב, עמה זכה באליפות בעונת 1985/1986 תחת הדרכתו של דוד שווייצר. לאחר מכן שב לבית"ר תל אביב, ולבסוף עבר למכבי פתח תקווה, שם שיחק עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 1989.
נבחרת ישראל
ב-4 בפברואר 1976 ערך כהן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, בהפסד 0–1 לנבחרת דנמרק. כהן השתתף במשחקי הנבחרת במוקדמות מונדיאל 1978 ובמוקדמות מונדיאל 1982. בסך הכול שיחק ב-19 משחקים בין ארציים וכבש שער אחד (בניצחון 2–0 על דנמרק בפברואר 1978). משחקו האחרון במדי הנבחרת היה משחקה האחרון במוקדמות מונדיאל 1982, ב-18 בנובמבר 1981, בהפסד 0–1 לנבחרת צפון אירלנד באצטדיון וינדזור פארק בבלפסט.
לאחר הפרישה
לאחר פרישתו מכדורגל, הצטרף כהן לעסק המשפחתי מאפיית "בית הבאגט" בבאר שבע.
ציפר
{{פירושונים|
לאריסה (כדורגל)
פ.צ לאריסה (ביוונית: Αθλητική Ένωση Λάρισας) היא קבוצת כדורגל יוונית, המייצגת את העיר לאריסה. הקבוצה משחקת בליגה היוונית השנייה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1964. הקבוצה זכתה באליפות אחת (בשנת 1988) ופעמיים בגביע היווני (בשנים 1985, 2007). כמו כן, הקבוצה שיחקה במסגרות אירופאיות. בין הישגיה באירופה ניתן למנות את רבע גמר גביע המחזיקות בעונת 1984/85, כאשר הפסידה לדינמו מוסקבה ואת שלב הבתים של גביע אופ"א בעונת 2007/08. בשנת 2009 שיחק בה בפעם הראשונה שחקן ישראלי אשר הוא שמעון אבו חצירא ששיחק בה עד לשנת 2011. בסוף עונת סיימה לאריסה במקום ה-15 בליגת העל היוונית וירדה לליגה היוונית השנייה. בסיום עונת 2015/16 עלתה חזרה לליגת העל היוונית.
מזמורי שלמה
מזמורי שלמה הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך, שנכתב ככל הנראה בארץ ישראל בין השנים 70 ו-45 לפני הספירה. בספר 18 מזמורים, הדומים למזמורי התהלים.
שפת המקור וזהות המחבר
אין כל ספק בין החוקרים כי הספר נכתב במקורו בעברית, וזאת על פי איכותו המכנית והגרועה של הנוסח שהשתמר ביוונית. אברהם כהנא מזהה את המחבר כיהודי חסיד, יליד ירושלים, שחווה בעצמו את המאורעות בזמן כיבוש פומפיוס בשנת 63 לפני הספירה. בכל מקרה, המקור העברי אבד.
תוכן הספר ומשמעותו
הספר שנכתב בסגנון המזכיר את ספר התהילים מיוחס לשלמה המלך אולם בגוף המזמורים אין זכר לשלמה. בספר מוזכרים שליטים יהודים בארץ ישראל שמסוכסכים זה עם זה, ואויב נכרי שכובש את ירושלים. מעובדות אלו ועוד הסיקו רבים מהחוקרים שמחבר הספר הוא יהודי פרושי מהפלג שהתנגד נחרצות למלכות החשמונאים וראה בהם שליטים לא לגיטימיים. הדמויות שמוזכרות בספר הן בין היתר הורקנוס השני, אריסטובלוס אחיו, ופומפיוס הרומאי שכבש את ארץ ישראל וביטל את עצמאותה המדינית. כמו כן מהמזמורים בספר ניתן ללמוד הרבה על היחסים המתוחים ששררו בארץ ישראל בתקופת חיבורו, ובמיוחד בין הפרושים והצדוקים.
בפרק ב מתייחס המשורר לרצח פומפיוס בחוף מצרים בשנת 48 לפנה"ס.
מזמורי אודות אשר לשלמה
חיבור אחר ושונה (Odes of Solomon) נצטרף בכתבי יד רבים ונכרך יחדיו עם מזמורי שלמה, כאילו חוברו שניהם בידי אותו מחבר, אך ברור כי אין הדבר כן: בעוד ש'מזמורי שלמה' נראה חיבור יהודי, הרי ש'מזמורי האודות אשר לשלמה' (Odes of Solomon), הם נוצריים במפורש.
רביב אולמן
רביב אולמן (באנגלית: Raviv Ullman; נולד ב-24 בינואר 1986) הוא שחקן ישראלי-אמריקאי, שהופיע בעבר תחת שם הבמה ריקי אולמן (Ricky Ullman). בתפקידו הגדול ביותר עד כה שיחק את פיל דיפי בסדרת הנוער "תקועים בזמן".
ביוגרפיה
אולמן נולד באילת שבישראל לזוג הורים יהודים-אמריקאים. אביו ואימו הם בריאן אולמן ולאורה ארנקרנץ. סבו, מצד אמו, ג'וזף ארנקרנץ היה רב בסטמפורד, קונטיקט. אחרי יום הולדתו הראשון, עברה משפחתו לעיר פיירפילד שבקונטיקט, ארצות הברית. אולמן דובר עברית ומנגן בתופים.
קריירה
תפקידו הראשון של אולמן במסגרת מקצועית היה במחזה "אנה ומלך סיאם". בהמשך שיחק במחזות רבים. בשנת 2004 קיבל את התפקיד הראשי בסדרה "תקועים בזמן" המשודרת בערוץ דיסני האמריקאי. בסדרה הוא משחק נער משנת 2121 המשוגר לימינו. תפקידו בסדרה הביא לו מעריצים רבים בקרב בני נוער וצעירים.
כמו כן, הוא שיחק גם בסרט "פיקסל פרפקט" (Pixel Perfect), גם הוא של ערוץ דיסני, את רוסקו, הדמות הראשית.
בנוסף הופיע אולמן במספר סרטי טלוויזיה ובהופעות אורח בסדרות כמו "האוס" ו"חוק וסדר", וכן כיכב בסרט "הכינור" (The Violin), סרט קצר של הבמאית הישראלית ענבר גלבוע, שהוקרן בפסטיבל חיפה בשנת 2006, תחת השם "מיתר של תיל". בשנים 2008–2009 רביב שיחק בסיטקום האמריקאי "ריטה רוק". בשנת 2010 שיחק בסרט "איך לעשות אהבה עם אישה". בשנת 2011 התארח בסדרה "מחשבות פליליות".
קליפורד הכלב האדום
לימים עובדה הסדרה לסדרת טלוויזיה ששודרה בארצות הברית בערוץ PBS Kids ובישראל בערוץ הופ!. תחילה עסקה הסדרה בכלב קליפורד בהיותו כלב גדל-ממדים, ולאחר הפסקה של כשנה וחצי הוחזרה הסדרה בעונה חדשה, בה מוצג קליפורד בתור גור קטן, בנוסף, כל חבריו ורוב מוחלט של דמויות מהעונה הקודמת לא הופיעו. בהמשך, בשנת 2004, הופץ הסרט "ההרפתקה הגדולה של קליפורד" המבוסס על הסדרה. בשנת 2019 הופקה סדרת אתחול בעלת אותו שם. בשנת 2021 יצא סרט קולנוע לייב אקשן בשם "קליפורד הכלב האדום הגדול" המבוסס על סדרת הספרים.
לוציפר (צופן)
בקריפטוגרפיה, לוציפר (Lucifer) הוא שם כולל שניתן למשפחה של צפני בלוקים שפיתוחם החל בראשית 1966 במעבדות IBM "תומאס ג'י ווטסון" ביורקטאון ניו-יורק. לוציפר ידוע כצופן הבלוקים הראשון שפותח למטרות אזרחיות ואף נעשה ב-1970 שימוש מסחרי בגרסה אחת שלו במערכת בנקאות אלקטרונית בבריטניה. הצופן הוא אב קדמון של DES ולמעשה כמעט כל הרעיונות נשאבו ממנו לטובת תקן ההצפנה הפדרלי הישן שהוצע לממשלת ארצות הברית ב-1976. כיום הצופן אינו בטוח לשימוש, הוא פגיע להתקפה דיפרנציאלית ועיקר העניין בו הוא לצורך אקדמי. ידוע שה-NSA התערב במהלך פיתוח DES שהיה מבוסס על לוציפר ושינה אחדים מערכי תיבות ההחלפה כדי לחזקו כנגד התקפה דיפרנציאלית.
היסטוריה
ב-1966 הוחלט ב-IBM לספק ללקוחות החברה שירותי אבטחת מידע תוך שימוש בקריפטוגרפיה וחוזה נחתם עם בנק לוידס לפיתוח מכונת קופאי אוטומטית (ATM) תוך שימוש בקריפטוגרפיה כדי להגן על פעולת המשיכה. בתחילה הוצע לצורך כך צופן היל אך נפסל כי לא היה חזק מספיק. בסופו של דבר התקבל לוציפר שהוצע על ידי הורסט פייסטל, דון קופרשמידט, אלן קונהיים ומדענים נוספים. פייסטל, מהגר ממוצא גרמני שלו רקע צבאי בפיתוח צפנים, היה במקום הנכון בזמן הנכון והסתבר שלפיתוח זה הייתה השפעה עצומה על ההצפנה המודרנית בכלל.
השם "לוציפר" נובע ממשחק מילים של כינוי הפרויקט של פייסטל שנקרא הדגמה של מערכת פרטיות שמתחיל במילה "Demonstration" השם קוצר ל-"Demon" כיוון שהמחשב שעליו עבד לא תמך בשמות ארוכים. ואז הוצע להחליף את Demon (בעל צליל דומה לשד או שטן באנגלית) ללוציפר.
מבנה כללי
לוציפר הוא "צופן מרוכב" הכולל הרכבה של מספר טרנספורמציות חלשות, באופן כזה ששילובן יחד במספר חזרות מתאים יוצר פונקציית הצפנה חזקה. הפונקציות הן: חוזרים על הפעולות הללו לפי סדר זה מספר פעמים, כאשר הפלט מסבב אחד הופך קלט לסבב הבא וכן הלאה והתוצאה האחרונה היא פלט הצופן הסופי.
המפתח מספק "סודיות", ההחלפה מספקת "ערבוב" ואילו התמורה מספקת "פיזור", שלוש התכונות הללו כשהן משולבות יחד יוצרות אפקט כדור שלג, כל שינוי בסיבית אחת בבלוק הקלט גורר אחריו תוך מספר מועט של סבבים לשינוי של לפחות מחצית מסיביות בלוק הפלט. היות שכל הפעולות תלויות במפתח הסודי קשה מאוד להתחקות אחר השינויים שעברו סיביות המסר ללא ידיעת המפתח.
היות שהצופן תוכנן לחומרה הייתה חשיבות רבה לשטח שהוא מאכלס, המתבטא במספר השערים במעגל המשולב. כדי לחסוך במקום העלה פייסטל רעיון שהיה חידוש בשעתו, לתכנן את ההצפנה באופן כזה שאותם מעגלים המשמשים להצפנה ישמשו לפענוח בשינוי קל ומבלי צורך להקצות חומרה נפרדת לפענוח. הרעיון הוא לחלק את המידע לשני חצאים, מחצית אחת משמשת קלט לפונקציה כלשהי שהפלט שלה משמש כמפתח הצפנה להצפנת המחצית השנייה באמצעות XOR ולאחר מכן הם מחליפים מקומות וחוזרים שוב, כמו טווייה. בסבב אחד רק מחצית אחת משתנה ואילו השנייה נותרת ללא שינוי. בפענוח "פורמים" את ההצפנה בתהליך זהה אך בסדר הפוך מההצפנה, מהסוף להתחלה.
בסבב אחד קל לראות שהמבנה הוא פרמוטציה הפיכה כי מתקיים:
לוציפר 2984
תיאור הצופן בגרסה של אלן קונהיים שהיה בצוות הפיתוח, שתוארה בספרו Computer Security and Cryptography. לטענתו זוהי הגרסה המסחרית היחידה של הצופן שהוטמעה במכונה IBM 2984 Cash Issuing Terminal שהייתה מהכספומטים הראשונים שיוצרו עבור בנקים באנגליה. לפי גרסה זו בלוק הקלט בגודל M=32 סיביות (בסך הכול 8 ספרות הקסדצילמיות), המפתח בגודל K=64 סיביות, הצופן מבוצע עם 16 סבבים והוא פועל ברמה של "ניבלים" שהם חצאי בתים בגודל 4 סיביות (כל ניבל מיוצג על ידי ספרה הקסדצימלית אחת).
בלוק המסר מחולק תחילה לשני חצאים L ו-R כל אחד בגודל 16 סיביות (4 ניבלים) אותם טוענים לתוך אוגרי דטה מתאימים ומבצעים 16 פעמים:
הפונקציה F מתנהגת כטרנספורמציה אי-ליניארית על קלט של 16 סיביות. ובכל סבב משתמשים בסך הכול ב-36 סיביות מהמפתח. כך שכל סיבית מפתח מנוצלת 9 פעמים. 36 סיביות המפתח משולבות בכל סבב באופן הבא; 16 מהן לצורך פעולה 2.1, 4 מהן לצורך פעולה 2.2 ו-16 האחרונות לצורך פעולה 2.3. לאחר מכן "מסובבים" את המפתח.
הכנת המפתח
תהליך הכנת המפתח פשוט בתכלית. תחילה טוענים את 64 סיביות המפתח הסודי המסופק על ידי המשתמש לאוגר בזיכרון. בחלוקה לניבלים מתקבלים בסך הכול 16 ניבלים הממוספרים מ-0 עד 15. מבצעים פעולת הזזה מעגלית בסיביות שמאלה 28 פעמים (או 7 ניבלים), בכל פעימה הסיבית הנפלטת מצד שמאל מוחזרת מצד ימין. מתוך 16 הניבלים משתמשים בכל סבב רק בתשעה מהם המסומנים באותיות a עד i. למשל בסבב 2 משתמשים בניבלים 6,5,4,3,2,1,0,15,14 לפי סדר זה (מסמנים ב-a את הערך המצוי בניבל מס' 14 וכן הלאה עד i). סיביות המשתנים b,d,f,h משולבות בפעולה 2.1. סיביות המשתנה a משמשות לצורך תיבות ההחלפה בפעולה 2.2. סיביות המשתנים c,e,g,i משולבות בפעולה 2.3. ובכל סבב כל סיביות המפתח מוזזות שוב בהזזה מעגלית לשמאל 28 פוזיציות. כל התהליך מסתכם בטבלה הבאה:
תיבות החלפה S
תיבות ההחלפה הן שתי פונקציות אי-ליניאריות המסומנות S_0,S_1 בהתאמה. לצורך פונקציות אילו מכינים שתי טבלאות החלפה לכל 16 הניבלים האפשריים, בסך הכול 64 סיביות. סיביות המשתנה a קובעות האם להשתמש בתיבה 0 (שורה שלישית בטבלה) או בתיבה 1 (שורה רביעית) עבור כל אחד מארבעת הניבלים של הקלט בהתאם. למשל אם הסיבית הראשונה של a היא אפס וערכו של הניבל הראשון הוא 'C' (בעשרוני 12) אז הפלט הוא.
עבור קלט d באורך 4 ניבלים הפלט הוא: <center class="mw-content-ltr">
תיבות תמורה P
תיבות התמורה הן מיפוי תלוי מפתח של 16 סיביות ל-16 סיביות. התיבות P-box מגדירות כיצד הניבלים c,e,g ו-i קובעים מה תהיה התוצאה בהתאם. אפשר להתייחס לתיבות התמורה כאל מטריצה בגודל 16 על 16 סיביות כאשר רק הפוזיציות המתאימות לסיביות '1' במשתנים הללו דלוקות וכל היתר מאופסות. הקלט הוא ארבעה ניבלים של דטה; האינדקס לסיבית אחת הוא T_{i,j} כלומר הסיבית j בניבל i וכן ארבעה ניבלים של מפתח c,e,g,i. הפלט הוא ארבעה ניבלים P_{i,j} כאשר כל סיבית פלט מושפעת משתי סיביות דטה ושתי סיביות מפתח מתאימות. למשל הביטוי פירושו הכפלה (פעולת AND) של הסיבית הראשונה מניבל הדטה הראשון במשלים של סיבית הראשונה מניבל המפתח i וחיבור (XOR) עם תוצאת הכפל של הסיבית הראשונה מניבל הדטה השני עם הסיבית הראשונה מניבל המפתח g. כל הסיביות מתחלפות לפי הטבלה הבאה, כאשר הסימון \lnot הוא פעולת השלילה:
<center class="mw-content-ltr">
למעשה אף על פי שמן, תיבות התמורה של לוציפר הן טרנספורמציה ליניארית לפי מפתח ולא תמורה.
לוציפר 128
ב-1983 פרסם ארתור סורקין במגזין קריפטולוגיה את הגרסה החזקה ביותר של צופן לוציפר. הבלוק באורך 128 סיביות ומפתח הצופן באורך 128 סיביות. הפונקציה הפנימית בנויה מטנרספורמציה ליניארית וטרנספורמציה אי-ליניארית המבוצעות לסירוגין בשילוב עם מפתח ההצפנה. בעבר היו שסברו שהוא חזק מ-DES כיוון שאינו מכיל את החולשות הידועות שלו שהם; המפתח הקצר (רק 56 סיביות) והעובדה ששיקולי הפיתוח שלו היו סוד לאומי בזמנו מה שהעלה חשד כי היו בו חולשות הידועות רק למפתחיו ול-NSA, מה שאי אפשר לומר לגבי לוציפר. הגרסה המקורית יועדה לחומרה והיא שולבה בכרטיס IBM 2770 כחלק מניסוי. משום שהחומרה הייתה מוגבלת נעשה מאמץ לפשט את הצופן במידת האפשר. גרסת התוכנה שלה שנכתבה בפורטרן במקור מתוארת להלן בפסאודו-קוד.
בלוק המסר מחולק לשני חצאים עליון ותחתון, כל אחד באורך 8 בתים (64 סיביות). ההצפנה מבוצעת בשישה עשר סבבים שבכל אחד מהם החצי התחתון מעובד בית אחר בית ואילו העליון נותר ללא שינוי. תכולת החצי העליון משמשת כקלט לפונקציה הפנימית והפלט שלה משמש כמפתח להצפנת החצי התחתון על ידי חיבור מודולו 2 (XOR) של הסיביות. לאחר כל סבב שני החצאים מחליפים מקומות. המפתח מחולק לשישה עשר בתים מתוכם משתמשים רק בשמונה הראשונים בכל סבב. בכל סבב כל בתי המפתח עוברים הזזה מעגלית שבעה בתים לשמאל (פעם אחת עבור כל בית מסר למעט הבית האחרון). כלומר יוצא שבסבב הראשון משתמשים בבתים 0 עד 7, בסבב השני בבתים 7 עד 14, בשלישי 14 עד 5 וכן הלאה, הבית המסיים בכל סבב פותח בסבב שלאחריו. בפענוח פועלים בסדר הפוך. תחילה מזיזים את המפתח בהזזה מעגלית שמונה בתים ומתחילים בבית 9 עד בית 0, בסבב שלאחריו מבית 2 עד 9, אחריו 11 עד 2 וכן הלאה.
הצופן כולל שתי תיבות החלפה אי-ליניאריות S_0,S_1. הבית הראשון של מפתח הסבב נקרא "בית בקרה". כלומר שמונה סיביות הבית משמשות כדגלים לבחירת תיבות ההחלפה עבור שמונה בתי הדטה בהתאמה. כל תיבת החלפה מקבלת 4 סיביות ומחזירה 4 סיביות (ספרה הקסדצימלית אחת), לכן כל בית מחולק לשניים. אם הדגל הוא 1 מתבצעת החלפה בין שני חצאי הבית ואם הדגל הוא אפס הם נותרים ללא שינוי. בכל בית החצי הראשון מוחלף על ידי S_0 והשני על ידי S_1. לאחר מכן מבצעים תמורה (סידור מחדש) של הסיביות לפי טבלת תמורה קבועה P.
לאחר התמורה מתבצע החיבור עם החלק התחתון של הדטה, שנעשה לפי סדר שנקבע על ידי טבלת "פיתול" (כמתואר בתרשים). כלומר החצי העליון לאחר טרנספורמציות ההחלפה/תמורה ושילוב מפתח מחובר ב-XOR עם החצי התחתון לפי הסדר שנקבע בטבלה. פעולה זו מכונה פיזור (diffusion) כיוון שתוצאת הטרנספורמציות על החצי העליון מתפזרת על פני החצי התחתון. ואז שני החצאים מחליפים מקומות וחוזרים שוב להתחלה, כך שש עשרה פעמים.
שלושת הפעולות המתוארות נקראות לפי הסדר: ערבוב, שבירה, פיזור. תיבות ההחלפה מספקות ערבוב, הוספת המפתח יוצרת מעין מחסום נגד קריפטואנליזה על ידי הוספת סודיות ולבסוף הפיזור נעשה על ידי תמורה וחיבור חצי אחד של הדטה עם החצי השני לפי סדר מסוים. הקונספט הוצע לראשונה על ידי קלוד שאנון ונחשב עד ימינו למבנה טוב מבחינה קריפטוגרפית ואף אומץ על ידי צפנים חדשים כמו Blowfish. אולם כאמור אלי ביהם וישי בן ארויה מהטכניון הוכיחו שצופן לוציפר בגרסה המתוארת אינו עמיד נגד התקפה דיפרנציאלית. לפחות מחצית מטווח המפתחות האפשריים אינם בטוחים, וניתן למצוא מפתח כזה בסיבוכיות זמן של 2^{36} ובכמות של 2^{36} טקסטים נבחרים.
פסאודו קוד
בקוד הבא למען הנוחות המסר בנוי כמערך תלת-ממדי 8x8x2 בתים כשכל בית מייצג סיבית אחת בלבד (אפס או אחד). באופן דומה המפתח בנוי כמערך דו-ממדי 8x16 בתים. למעט ההחלפה האחרונה כל ההחלפות בין החצאים מתבצעות על ידי החלפת מצביעים במקום החלפה פיזית. וכן לצורך יעילות מספר פעולות שולבו יחד, בשלב הראשון תיבות ההחלפה משולבות יחדיו עם בית הבקרה וכן בשלב השני הוספת המפתח משולבת עם התמורה הקבועה וכן מתבצעת המרה ממערך סיביות למספר שלם וההפך. ברור הקוד אינו ממוטב וניתן לבצע שיפורים רבים (במיוחד בעיית אחסון סיביות במערך בתים), אלה לא בוצעו למען הפשטות וכדי להתאימו לתיאור ולתרשים לעיל.
מסילות פיקטיני
מסילות פיקטיני או מתאמי פיקטיני (באנגלית: Picatinny rail, או בשמן הרשמי MIL-STD-1913) הן מערכת מסילות המולבשת על גבי נשק קל (לרוב רובי סער, רובי צלפים ומקלעים) ומאפשרות התקנה מהירה של מגוון רחב של עזרים טקטיים בהם כוונות, כוונות טלסקופיות לצלפים, אמצעי ראיית לילה, דורגל או חצובה, ידית הסתערות, ציין לייזר, פנס ועוד.
הרעיון שמאחורי הפיתוח הוא יצירת סטנדרט אחיד לחיבור מגוון רב של אמצעים טקטיים לכלי הנשק, במקום המצב שכל אמצעי דורש אמצעי הברגה ייחודיים משלו. האחדת התקן לחיבור עזרים טקטיים למגוון כלי נשק שיפר באופן ניכר את המבצעיות, האחזקה וההתאמה של כלי הנשק ליורה ולמשימה. כיום רוב כלי הירייה המערביים המודרניים מצוידים במסילות פיקטיני על המעצה (מתפסים), לעיתים מ-4 כיוונים (למעלה, למטה ובצדדים). המתאמים נקראים "מסילות פיקטיני" על שם בסיס החימוש פיקטיני בארצות הברית בו פותחו לראשונה המסילות. למעשה, אפשר לחשוב על מסילות פיקטיני כמעין "מתאם אוניברסלי" בין עזרי הלחימה לכלי הירייה. הוא אומץ בכוחות המזוינים של ארצות הברית וכוחות נאט"ו, ולאחר מכן במדינות רבות בעולם. גם מדינות לא-מערביות פיתחו התקנים דומים לכלי הנשק שלהם.
בורג' אל-מלח
בורג' אל-מלח או "מבצר המלח" היא מצודה ממלוכית הנמצאת בצפון מדבר שומרון, ממערב לחמאם אל-מליח. המצודה נמצאת כ-200 מטר מעל פני הים ו-100 מטר מעל פני השטח. היא בנויה על כתף טופוגרפי בקצה שלוחה הררית, אשר למרגלותיה עובר כביש תיאסיר-מחולה.
תיאור המבצר
המצודה בנויה מאבני גזית בצורת ספינה או אליפסה; פינות המבצר מעוגלות. שטחה 4,750 מטר רבוע (95 מטר אורך ו-50 מטר רוחב). ישנו שער עם שתי מזוזות אבן מעובדות ובהן פותות לנעילה, בית שער, ששרידי משקוף שער מוטלים על ריצפתו ושרידי חדרים מלבניים, בעלי תקרה קמורה. בפינה הצפונית של המבצר יש תעלה גדולה עמוקה, כנראה חפיר. החרסים שנמצאו במקום הם מימי הביניים.
המצודה שלטה על דרך עתיקה שקישרה בין שכם לצפון בקעת הירדן ולעמק בית שאן. מיקומה של המצודה הוא במקום בו הדרך העתיקה, העוברת בצמוד לוואדי אל-מליח, עוברת במעבר צר.
ניתן לזהות במצודה זאת את השיטתיות הצלבנית: במבט דרומה ניתן לראות את פסגת הסרטבה שבה הייתה מצודה צלבנית, ומצפון את כוכב הירדן - מצודה נוספת; כך ניתן היה לשמור על קשר עין על פני עשרות קילומטרים ולהעביר הודעות מהירות.
גאולוגיה
המבצר ממוקם בשיאו של העתק גאולוגי: רוחבי, ממזרח למערב, אשר מקורו בתזוזות של בקעת הירדן; ואורכי, מצפון לדרום, בעקבות תנודות בשבר הסורי-אפריקני. כתוצאה מכך מופיעים על פני השטח סלעים מתקופות גאולוגיות קדומות ובהמשך הוואדי מופיעות נביעות של מים חמים. הגבעה בנויה מסלעי אבן גיר אשר בהם ניכרת השפעה הסחיפה. כך נוצרת צורה מינאטורית של קרחונים. תופעה המוסברת במבנה המיוחד של אבן הגיר מתקופת היורה עליון בורג' אל-מלח. מנחם מרקוס כותב בספרו כי מבנה דומה של סלעים, המכונה טרשונים (Lapie's), מצוי באזור רמתא - שובא - הר דב, במורדות החרמון, אף הוא מתקופת היורה.
בדרום מערב השומרון התגלו כשלושים ריכוזים של מחשופים וולקניים דומים.
בראש הגבעה "ראס רמלי", נקודת גובה 419 מטר, במורד מצוי גלעד הבנוי מסלעים כבדים ושברי מטוס סיור קל. על לוח האבן מצוין כי במקום זה נפלו שני קציני צה"ל, דורון גביש ודוד גבעון, ב-11 באוקטובר 1970 במסגרת פעולה לבלימת חדירת חוליות המחבלים.
פיני עדן
פיני עדן (נולד ב-19 באוגוסט 1945) הוא מוזיקאי, תסריטאי ובמאי ומפיק קולנוע ישראלי.
קורות חייו
עדן החל את דרכו כזמר בלהקת "שבעת המינים" של מועדון החמאם בהנהלת חיים חפר ודן בן אמוץ. עמו השתתפו בלהקה גבי ברלין, אמנון נדב ושרה'לה שוב. לאחר מכן החל לחבר תסריטים, בין השאר לסרטים "אבא גנוב" (יחד עם חיים מרין) ו"אבא גנוב 2" (יחד עם שלמה משיח). בשנת 1993 חיבר את התסריט לסרט "מנת יתר", בבימויו של שמואל אימברמן. בשנת 1997 כתב תסריט לסרט "דנה לא רוקדת", אף הוא בבימויו של אימברמן. בין השנים 1998–2000 שימש כתסריטאי הסדרה "בעקבות הסיפורים הקסומים" ובמקביל חיבר תסריטים לסדרה הקומית "משפחת עזאני", בבימויו של ארנון צדוק. בשנת 1999 כתב את התסריט לסרט "תסתכל לי בעיניים" בבימוים של צדוק. בשנת 2001 חיבר את התסריט לסרט "אינג'יל" בבימויו של צדוק ובהפקתו של ערן ושימש כמפיק שותף בסרט. ב-2003 יצר את הסדרה "צימרים" ששודרה בערוץ 1. כתב, ביים והפיק את הסרט "קמטי צחוק", בהשתתפות ליא קניג, יוסף כרמון ואפרת לביא. כמו כן הלחין את פסקול הסרט, במשותף עם רפי תורן.
בעבר, היה ממשתתפיה הקבועים של תוכנית הרדיו "לצון נופל על לצון" וכתב טור הומוריסטי שבועי בעיתון "ידיעות אחרונות". הטור נקרא "סיפורים שנפלו לי". בנוסף שימש שנתיים כמרצה לתסריטאות, עריכת תוכן וכתיבה יוצרת בבית הספר לקולנוע של המכללה למינהל וכתב וביים כעשרים הצגות, בהן: "לא סמים עליכם", "הצבע זהב", "הולכים לאיבוד לדעת", "זה עובר עם עגיל" ו"בירה ודי".
יריעה חלקה
יריעה חלקה (או יריעה דיפרנציאלית) היא יריעה טופולוגית שבה המפות מתנגשות באופן חלק, כלומר אם ו-  הן מפות אז הפונקציה  היא פונקציה חלקה מהמרחב האוקלידי אל עצמו. האטלס של היריעה החלקה (שהוא אוסף המפות) נקרא אטלס דיפרנציאלי. שני אטלסים נקראים שקולים אם האיחוד שלהם יוצר שוב אטלס דיפרנציאלי, כלומר המבנים שמוגדרים על ידי כל אחד מהאטלסים לא "מתנגשים" אחד בשני. (אפשר לראות בקלות שזהו באמת יחס שקילות על קבוצת כל האטלסים.)
היריעה החלקה היא מבנה חשוב באנליזה שמאפשר הכללות של משפטים בסיסיים (כמו משפט הפונקציות הסתומות, משפט הקיום והיחידות במשוואות דיפרנציאליות רגילות וכו') מהמרחב האוקלידי.
הגדרה נוספת
ניתן להגדיר יריעות חלקות בתור מרחבים מחויגים בעזרת אלומת הפונקציות החלקות, שאיזומורפיים למרחב האוקלידי עם אלומת הפונקציות החלקות הרגילה.
ביתר פרוט, נגדיר יריעה חלקה כזוג סדור של יריעה טופולוגית עם אלומה, שמתאימה לכל קבוצה פתוחה ביריעה תת-אלגברה של אלגברת הפונקציות הרציפות מן היריעה לממשיים. מכריזים על פונקציות ששייכות לאלגברה הזו כפונקציונלים חלקים. כמתחייב מתפקידה כאלומה, ההתאמה מקיימת שצמצום פונקציונל חלק לתת קבוצה פתוחה שוב פונקציונל חלק, וכן פונקציה רציפה שהיא פונקציונל חלק מקומית היא פונקציונל חלק. מבנה זה נקרא לעיתים מבנה פונקציונלי.
מבנה פונקציונלי חשוב ובסיסי ניתן על ידי המרחב האוקלידי, המצויד באלגברת הפונקציות החלקות (גזירות אינסוף פעמים) בתור מבנה פונקציונלי. מבנה פונקציונלי שהוא איזומורפי למרחב האוקלידי (האיזומורפיזם כאן הוא של מבנים פונקציונליים) ייקרא יריעה.
דוגמאות
לכל נקודה חוץ מ-N נגדיר את להיות הנקודה (היחידה) הנוצרת מהחיתוך של הקו הישר XN עם המישור P. כדי "למפות" גם את N נבנה מפה שנייה באותה צורה רק שנחליף את התפקידים של N ו-S כלומר הפעם הקו הישר שנחתך עם P יהיה XS. מהבניה נובע שקיים הומאומורפיזם בין Rn לבין הספירה ה-n ממדית לאחר הוצאת הנקודה N. כיוון שהספירה כולה היא מרחב קומפקטי, בנייה זאת יוצרת קומפקטיפיקציה של Rn.
ניתן לבנות מפות יותר אינטואיטיביות לספירות ה-n ממדיות. לדוגמה את, הספירה החד-ממדית (שמשוכנת במישור), ניתן לפרק למפות כמו שמתואר בציור. המפה הירוקה לדוגמה ניתנת לביטוי על ידי הזוג:
כאשר האיבר הימני בזוג הוא הקבוצה שאותה הפונקציה ממפה- הצד הימני של המעגל, והאיבר השמאלי הוא הפונקציה, שהיא פשוט הטלה של הנקודה על ציר ה-Y.
פונקציות חלקות על יריעות
פונקציה נקראת פונקציה חלקה בנקודה p אם קיימת סביבה \ U_\alpha של p כך שהפונקציה  חלקה. כמו במרחב האוקלידי גם על יריעות קבוצת הפונקציות החלקות בנקודה מהווה חוג. אפשר לראות שכיוון שלכל זוג אינדקסים היא פונקציה חלקה, אז גם כאשר על סביבה מסוימת מוגדרות מספר מפות, פונקציות שחלקות לפי מפה אחת יהיו חלקות גם לפי כל מפה אחרת (כי:, כלומר זו הרכבת פונקציות חלקות שהיא תמיד פונקציה חלקה). מהבחינה הזו המושג של פונקציה חלקה היא אינווריאנטי ביחס לשינוי קואורדינטות.
אם נתייחס לקטע הפתוח כאל יריעה (עם המבנה הטבעי) אז העקומה  היא עקומה חלקה (או מסילה חלקה) אם היא פונקציה חלקה כפונקציה בין היריעות (a,b) ו-M.