cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
לאונידאס דה סילבה
ביוגרפיה
רבים ייחסו לליאונידס את המצאת בעיטת המספרת. ליאונידס עצמו ייחס את ההמצאה לשחקן פטרוניליו דה בריטו וטען שהוא רק שכלל אותה.
טטיאנה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה
טטיאנה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית Великая Княжна Татьяна Николаевна; 10 ביוני 1897 – 17 ביולי 1918) הייתה דוכסית גדולה של רוסיה, בתם של ניקולאי השני, אחרון קיסרי רוסיה, ושל אלכסנדרה, נסיכת הסן. טטיאנה הוצאה להורג בידי הצ'קה יחד עם כל משפחתה במהלך רצח משפחת הצאר.
ילדות ואופי
טטיאנה נולדה בארמון פטרהוף שבסנקט פטרבורג ב-10 ביוני 1897. היא הייתה הבת השנייה של ניקולאי השני, קיסר רוסיה ואלכסנדרה, נסיכת הסן. הייתה לה אחות גדולה בשם אולגה, שתי אחיות קטנות: מריה ואנסטסיה ואח בשם אלכסיי. היא נקראה "טטיאנה" על שם הדמות טטיאנה ברומן המפורסם של אלכסנדר פושקין, "יבגני אונייגין". הצאר נהנה מאוד מכך שיש לו שתי בנות שנקראות אולגה ואנסטסיה כמו האחיות ברומן המפורסם.
ילדי הצאר גדלו בצורה פשוטה ביותר. הם ישנו במיטות מחנה קשות ללא כריות למעט כשהיו חולים, בבוקר התרחצו באמבטיה קרה והיו אמורים לסדר בעצמם את חדריהם. כאשר הם לא היו עסוקים בדבר מה אחר, היה עליהם להכין מעשי רקמה שנמכרו באירועי צדקה שונים. רוב בני הבית, כולל המשרתים, לרוב פנו אל הנסיכה בשמה הפרטי, או בשמות החיבה "טניה" או "טאטיה" או "טטיאונצ'קה". היא הייתה קשורה במיוחד לאחותה אולגה. הן חלקו חדר ונהגו ללבוש את אותן בגדים. בשל כך הן כונו בארמון "הזוג הגדול" בעוד מריה ואנסטסיה כונו "הזוג הקטן". טטיאנה העריצה את אולגה, וכאשר אולגה חלתה בטיפוס, טטיאנה פרצה בבכי כשראתה אותה ולקח לאומנת שלה זמן רב לשכנע אותה שהיא תחלים. במראה החיצוני, היא דמתה מאוד לאמה, ונחשבה ליפה ביותר מבין ארבע בנותיו של הקיסר. היא הייתה רגילה שפונים אליה בשמה הפרטי, ונלחצה כאשר פנו אליה כאל "הוד רוממותך". היא הייתה מעשית וסמכותית מאוד, והיה לה כישרון מנהיגות טבעי. אחיותיה העניקו לה את הכינוי "האומנת", ואפילו אולגה המבוגרת לא התנגדה להעניק לה סמכות. האחיות נהגו לשלוח אותה כנציגתן כאשר רצו להשיג מהוריהן דבר מה. היא גם הייתה קרובה מאוד לאמה, ונחשבה לבת המועדפת על הצארינה. היא הקפידה מאוד על לבושה ותסרוקתה, ועקבה באדיקות אחר האופנה. כמו אמה היא גם הייתה דתייה מאוד, וקראה בקביעות בתנ"ך. בתור נערה צעירה היא קיבלה דרגת כבוד של קולונל ברגימנט פרשים ונהגה לצאת בקביעות לסקור את מסדריו.
מלחמת העולם הראשונה
במהלך מלחמת העולם הראשונה, התבלטה טטיאנה בדעותיה הפטריוטיות, ופעם התבטאה בגנות הגרמנים בנוכחות אמה שהייתה גרמנייה בעצמה. אמה נפגעה, וטטיאנה שלחה לה מכתב התנצלות והסבירה ששכחה כי אמה היא ממוצא גרמני והתייחסה אליה כאל רוסייה בלבד. אלכסנדרה ענתה לה שהיא אכן מרגישה רוסייה לכל דבר, והיא לא נפגעה מדבריה של טטיאנה אלא מהרכילות על קשריה עם הגרמנים, וממעשיהם של בני ארצה לשעבר. טטיאנה ואולגה שימשו כאחיות בצלב האדום וטיפלו בפצועי מלחמה. טטיאנה התמסרה לעבודה והצטערה שבגלל נעוריה נמנעים ממנה המקרים הקשים באמת. החוויה הייתה ייחודית עבור האחיות כיוון שהן נהנו מחופש תנועה גדול יותר מזה שהיה להן בארמון, ויכלו לדבר עם נשים אחרות פשוטות עם. באחת הפעמים הן אף ניסו לצאת לקניות, אולם עד מהרה גילו שהן לא יודעות להשתמש בכסף. עם הזאת, הקרבה הרבה לחיילים פצועים וגוססים, גבתה בסופו של דבר את מחירה מעצביה של אולגה. היא הפכה לדיכאונית ועצבנית, ובכמה הזדמנויות ניפצה שמשות והרסה מלתחות. בשל כך, היא הועברה מתפקיד אחות לעבודה משרדית בבית חולים. טטיאנה הייתה גם פטרונית של ארגון סיוע לפצועי מלחמה שכונה "ועדת טטיאנה" על שמה. טטיאנה הכירה באחריות שמוטלת על כתפיה כנסיכה, והופיעה בפומבי פעמים רבות כדי להעלות את המורל הלאומי. היא הפכה למפורסמת יותר משלוש אחיותיה. היא גם נהגה לעיתים קרובות באי-רשמיות, ולאנשים שלא זיהו אותה הזדהתה כ"טטיאנה ניקולייבנה" ללא תואר נוסף.
המוות
בשנת 1917 אביה הודח משלטונו במהפכת פברואר, ומשפחת המלוכה הושמה במעצר בית בפושקין. לפי עדותו של אלכסנדר קרנסקי קיבלה ממשלת המעבר בקשות רבות של אזרחים להוציא להורג את הצאר המודח. באוגוסט 1917 הועברה משפחת הצאר לטובולסק. הכוונה הייתה להעביר אותה למקום מרוחק ממסילת רכבת כדי להקשות על הבריחה. לאחר מהפכת אוקטובר הוחלט להעביר את משפחת רומנוב למוסקבה ולהעמיד את הצאר לדין. באביב נפל אלכסיי, ובגלל מחלתו לקה בשיתוק ברגליו. בשל כך עברה המשפחה ליקטרינבורג בשני שלבים. ב-22 באפריל הגיעו ליקטרינבורג ניקולאי, אלכסנדרה ובתם מריה, וב-23 במאי הגיעו יתר בני המשפחה עם משרתים.
המשפחה שוכנה ב"בית איפטייב". מבנה שהיה שייך לפני כן לקצין הנדסה ונהרס בשנות ה-70 של המאה ה-20. חוץ ממשפחת המלוכה גרו בבית חמישה משרתים, ובהם רופא המשפחה. כמה פעמים הוצע למשרתים לעזוב את המשפחה אך הם העדיפו להישאר למרות הסכנות. המשפחה התגוררה בבית איפטייב 78 ימים. בני המשפחה סבלו מפחד ומחוסר וודאות. הבנות תפרו את תכשיטיהן לתוך בגדיהן בתקווה למנוע את החרמתם. הן ואמן המציאו שמות קוד עבור כל אחד מפריטי הערך שלהם כדי להסתיר אותם (חלקם הוחרמו מיד עם הגיעם ליקטרינבורג).
בלילה שבין 17-16 ביולי 1918, נלקחו בני המשפחה ומעגל המשרתים המצומצם שלהם למרתף בטענה שהבית נמצא בסכנת התקפה של אנרכיסטים. כשירדו העצורים למרתף הבית והתאספו באחד החדרים, ביקשה הקיסרית שני כיסאות עבורה ועבור אלכסיי. הכיסאות הובאו, ולאחר מכן הודיע להם המפקד הבולשביקי שהם מוצאים להורג. הצאר רק הספיק להגיד "מה?" לפני שפתחו החיילים באש והרגו את כולם.
שרידי הגופות נמצאו במהלך חפירות שבוצעו בשנת 1979. לפי הוראת שלטונות ברית המועצות הוחזרו השרידים למקום מוצאם. בשנת 1991 חודשו החפירות ונקבע שהן גופותיהן של אלכסנדרה ובנותיה. זיהו את הגופות בעיקר בעזרת DNA. בעזרת דגימת דם מהנסיך פיליפ דוכס אדינבורו, צאצא של המלכה ויקטוריה ולפיכך בן-דודה של אלכסנדרה, זיהו את אלכסנדרה ובנותיה על ידי הגנים המיטוכונדריים שלהן. שיטת זיהוי נוספת הייתה בשיטה חדשה של השוואה בין צילומים לגולגולות. כמה גורמים ברוסיה, ובייחוד הכנסייה האורתודוקסית, טענו כי הגופות אינן של המשפחה המלכותית, אך לאחר סדרה ארוכה של עיכובים ביורוקרטיים ופוליטיים, שאריות המשפחה נקברו מחדש באחוזת הקבר של משפחת רומנוב בקתדרלת פיוטר ופאבל ב-1998, בטקס רב רושם, ביום השנה להוצאה להורג.
שאול לוי
שאול אהרון לוי (15 באפריל 1948 – 7 באוקטובר 1973) היה נווט קרב בחיל האוויר הישראלי בעל עיטור העוז שנהרג במלחמת יום הכיפורים.
ביוגרפיה
לוי נולד בעיראק לכתון ועבדול-נבי בשנת 1948. משפחתו עלתה לארץ בשנת 1951. הוא למד בבית הספר הולץ בתל אביב, במגמת מכונאות מטוסים. לוי היה חניך בתנועת הצופים.
שאול התגייס לצה"ל בנובמבר 1965, והתנדב לשרת בחיל האוויר. לאחר שסיים את הטירונות עבר קורס צניחה וקורס נווטים, אותו סיים בהצטיינות. לוי שירת כחצי שנה כנווט בטייסת תובלה ואחרי-כן עבר לשרת כנווט במטוסי "ווטור".
על השתתפותו בקרבות מלחמת ששת הימים, הוענק לו "אות מלחמת ששת הימים". בשנת 1969 נשלח לארצות הברית לקורס נווטי מטוסי "פנטום". לאחר חזרתו לארץ היה אחד המהטייסים הראשונים בטייסת הפאנטומים הראשונה. לוי גם היה אחד מהמדריכים הראשונים בטייסת, ולאחר מכן מונה לסגן השני של מפקד הטייסת. הוא ראשון הנווטים בטייסת שזכה למלא תפקיד בכיר כזה.
בשנת 1970 בזמן מלחמת ההתשה, הצליח לוי להנחית באחד מבסיסי החיל בדרום הארץ מטוס שהחל לבעור עקב פגיעה. לפני שפרצה מלחמת יום הכיפורים לוי נרשם ללימודי אלקטרוניקה בטכניון בחיפה.
ב-7 באוקטובר 1973 הובילו הטייס אהוד חנקין ולוי מבנה של מטוסי פנטום במטרה לתקוף סוללת טילים בסוריה. במהלך הטיסה גילו כי המטרה שרצו לתקוף נמצאת במקום שונה מהמתוכנן וקרובה למטוס. למרות הסכנה החליטו השניים לרדת לכיוון הסוללה כדי לתקוף. הם הפציצו את המטרה, אך עקב הירידה לגובה נמוך נפגע מטוסם מאש נ"מ של הצבא הסורי. גופתו של לוי שנחשב תחילה כנעדר נמצאה וזוהתה והוא הובא למנוחות בבית העלמין הצבאי קריית שאול. לאחר נופלו הועלה לדרגת רב-סרן.
לאחר שהוענק לו על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור, "עיטור העוז" פורסמה בעיתון במחנה כתבה לזכרו בשם "הפנטום פגע ונפגע". בשנת 1975 פורסם בעיתון ידיעות אחרונות, ראיון עם שאול, שהיה אמור להתפרסם בשנת 1970, אך קטעים ממנו צונזרו מסיבות ביטחוניות.
במאי 1975 העניק הרמטכ"ל מרדכי גור ללוי את עיטור העוז:
הנצחה
שמו מונצח באנדרטה לבני העיר חולון שנפלו במערכות ישראל ובבית יד לבנים בעיר, בקיר זיכרון לאנשי הטכניון שנפלו במערכות ישראל בחיפה, אתר הנצחה לחללי חיל התקשוב (הקשר והאלקטרוניקה) ביהוד ובאנדרטה שהוקמה בהר הטייסים לזכר לוחמי חיל האוויר שנפלו בעת שירותם.
חיים אישיים
בשנת 1969 נשא לאישה את בת זוגו דובה. לוי השאיר אחריו אישה ושני בנים, הורים, אח ושתי אחיות, בנו השני שנולד אחרי מותו, נושא את שמו יניב-שאול.
מבצע כוח בנדיקט
מבצע כוח בנדיקט (Operation Force Benedict) היה פעולה צבאית בחזית מזרח אירופה בסתיו 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה. כנף מטוסי קרב בריטית נפרסה במשך חודשיים בקרבת נמל מורמנסק שבצפון-מערב רוסיה, על מנת לתת חיפוי אווירי לשיירות ימיות שעשו את דרכן מבריטניה אל נמלי צפון רוסיה. בתום המבצע הועברו מטוסי הכנף לשימוש חיל האוויר הסובייטי.
רקע
ב-22 ביוני 1941 תקפו צבאות גרמניה הנאצית ובנות בריתה את ברית המועצות. היא ובריטניה היו לבעלות ברית במלחמה. ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל הסמיך את שגריר בריטניה במוסקבה לדון עם הסובייטים בנוגע לשיתוף פעולה. ב-27 ביוני הציע השגריר סטפורד קריפס לשר החוץ הסובייטי מולוטוב לפעול במשותף למתן הגנה אווירית לשיירות שנועדו להפליג מבריטניה אל נמלי הצפון הסובייטים מורמנסק וארכנגלסק. באותה עת תודרכו טייסים בחיל האוויר הסובייטי אודות מטוסי הקרב הבריטים על מנת שיוכלו להפעילם בהמשך. ההצעה אושרה על ידי שני הצדדים ב-9 ביולי בוועידה של קצינים בכירים מטעמם בלונדון ולאחר דיון של הקבינט הבריטי בנוגע לכך.
המבצע
ב-12 ביולי התכנסו נציגים של הצי המלכותי וחיל האוויר המלכותי במורמנסק, ובעקבות המלצתם אושר שדה התעופה בוואנגה (Vayenga) (כיום סוורומורסק) כמקום הפריסה של המטוסים הבריטים. התוכנית המקורית הייתה לשגר לשם שתי טייסות של מטוסי קרב מדגם הוקר הוריקן IIB, טייסת אחת של מטוסי בלנהיים וטייסת של מטוסי בופייטר. לבסוף נשלחו רק מטוסי ההוריקן - טייסת 81 וטייסת 134, שהרכיבו יחד את כנף 151. הכנף כללה 39 מטוסי קרב ו-550 טייסים ואנשי צוות קרקע תחת פיקודו של הטייס יוצא ניו זילנד נוויל רמסבוטום-אישרווד (Neville Ramsbottom-Isherwood).
מרבית הטייסים עלו על סיפונה של אוניית מטען בנמל סקפה פלו בצפון בריטניה ביחד עם 15 מטוסי הוריקן שהיו מפורקים וארוזים בארגזים. שאר הטייסים ביחד עם 24 מטוסים הוצבו על סיפון נושאת המטוסים ארגוס. האונייה הפליגה לדרכה ב-17 באוגוסט במסגרת שיירת דרוויש, השיירה הארקטית הראשונה לברית המועצות. האונייה ובה אנשי הכנף והמטוסים הגיעה לנמל ארכנגלסק ב-1 בספטמבר. המטוסים המפורקים הורכבו שם ויצאו לשדה וואנגה ב-9 בספטמבר. המטוסים על סיפון נושאת המטוסים החלו לטוס ממנה ליבשה ב-7 בספטמבר, וב-10 בחודש הייתה הכנף מוכנה לפעולה והפעילה גיחות ראשונות.
פעולת כנף 151 בברית המועצות נמשכה עד אמצע נובמבר. נערכו טיסות מדי יום עד 10 באוקטובר. המטוסים הבריטים טסו מעל נמל מורמנסק, חצי האי קולה והמספנה הסובייטית מס' 10 בפוליארני, ליוו מפציצים סובייטיים שיצאו לתקוף שדות תעופה של גרמניה ושל פינלנד, וסייעו בלחימה נגד הכוחות הגרמנים והפינים שיצאו לנסות לכבוש את מורמנסק ממערב. בסך הכל ערכה הכנף 365 גיחות. בחמישה מימי הטיסות נערכו קרבות אוויר שבמהלכם הפילו הבריטים 15 מטוסים גרמנים, מהם 12 מטוסי קרב. מטוס בריטי אחד הופל וטייסו נהרג. רוב ההפלות הושגו על ידי טייסי טייסת 81, שצברו ניסיון במהלך הקרב על בריטניה.
מ-10 באוקטובר ועד 21 בו הדריכו טייסי הכנף את טייסי הרגימנט האווירי ה-72 הסובייטי בדבר השימוש במטוס ההוריקן. טייסים סובייטים בודדים הטיסו אותו כבר מסוף ספטמבר. אנשי הכנף נצטוו בתחילה לנסוע דרך ברית המועצות אל המזרח התיכון לפעולה נוספת, אך הפקודה בוטלה לאחר התנגדות מנומקת שהגיש מפקד הכנף, שהצביע על כך שהמסע המתוכנן יהיה ארוך מאוד ומסוכן. בסוף אוקטובר הפליגה טייסת 134 בחזרה לבריטניה ובאמצע נובמבר עשו כך אנשי טייסת 81, אשר הגיעו לבריטניה ב-6 בדצמבר.
לאחר המבצע
במרץ 1942 עוטרו מפקד הכנף רמסבוטום-אישרווד ושלושה טייסים בריטים נוספים בעיטור לנין. באותה עת עוטרו ארבעה טייסים סובייטים בעיטור צלב התעופה המצוינת.
במהלך המלחמה העבירה בריטניה לברית המועצות בסך הכל 2,952 מטוסי הוריקן. הטייסים הסובייטים סברו שחימושו של המטוס - 12 מקלעים בקוטר של 7.7 מילימטר - היה קל מדי. ברגימנט האוויר ה-72 הוחלף החימוש המקורי לשני תותחים בקוטר של 20 מילימטר ושני מקלעים בקוטר של 12.7 מילימטר, אשר השיגו תוצאות מבצעיות טובות יותר. כמו כן, מנוע הרולס-רויס של מטוסי ההוריקן IIB התגלה כבלתי אמין ובעל משך שירות מוגבל בטמפרטורות הנמוכות של ים הקוטב. בשל כך ובשל מחסור בחלקי חילוף יצאו מטוסי הוריקן רבים מאלו נמסרו לסובייטים במהירות מכלל שימוש.
לקריאה נוספת
*Eric Carter and Antony Loveless, Force Benedict, Hodder & Stoughton 2014
קוסמות קטנות
קוסמות קטנות (באנגלית: Little Charmers) היא סדרת טלוויזיה קנדית בהנפשה ממוחשבת לילדים, מסוגת פנטזיה וקומדיה, שהופקה על ידי Nelvana Enterprises, Spin Master Entertainment ו-Atomic Cartoons עבור ערוץ Treehouse TV. הסדרה נוצרה על ידי ג'ניפר דודג' ואיירין וייבל, ובוימה על ידי ג'ייסון גרו (עונה ראשונה) ואיאן פרידמן (עונה שנייה).
הסדרה שודרה במקור בארצות הברית בערוץ ניקלודיאון, החל מ-12 בינואר 2015 עד 15 באפריל 2017. בקנדה הסדרה שודרה במקור בערוץ Treehouse TV, החל מ-25 בינואר 2015 עד 17 בינואר 2019. בישראל הסדרה שודרה במקור בדיבוב עברי בערוץ ניק ג'וניור בין השנים 2015–2017. לסדרה הופקו 2 עונות ו-57 פרקים באורך 22 דקות, כאשר כל פרק מחולק לשני פרקים משניים באורך 11 דקות.
בהשראת הסדרה הופק מרצ'נדייזינג הכולל בובות, תחפושות, מצעים ומשחקי מחשב, אשר הופץ, בין היתר, בישראל.
מדבבים
הדיבוב העברי בוים על ידי אפי בן ישראל, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא. בנוסף דיבבו בדיבוב העברי דניאל מגון, ברק ברויטמן, סער בדישי ומונה מור, שגם ביצעה את שיר הפתיחה של הסדרה.
ירושלים שלי
ירושלים שלי היה מופע מוזיקלי שהועלה בתיאטרון החאן בירושלים החל מ-1969.
את ההצגה כתב וערך דן אלמגור והשתתפו בה: מוטי פליישר, שוש רוזן, גאולה נוני, חיליק צדוק, יאיר קלינגר, וכן דני גרנות שאף תרם כמה לחנים לפזמוני ההצגה. ביים: יואל זילברג. מוזיקה: נעם שריף. לחנים: נורית הירש, וסשה ארגוב.
ההצגה נכתבה ב-1969, על ידי דן אלמגור, לרגל פתיחתו של תיאטרון החאן בירושלים. אלמגור כתב וערך קטעי היסטוריה המספרים את תולדות ירושלים עד התקופה שלפני מלחמת העצמאות, וצרף גם קטעי הווי מחיי העיר בשנות החמישים והשישים.
שיר הנושא של המופע,, כשם המופע, הושר על ידי הזמר מוטי פליישר, צעד במקום גבוה במצעד הפזמונים ונחשב אחד השירים המפורסמים שנכתבו על העיר. הוא מביא את דברם של דמויות שונות מהעיר, וכל אחת מהן מספרת מה היא ירושלים שלו.
המופע הוצג גם על במות שונות ברחבי הארץ בין השנים 1969–1970.
השטן והעלמה פרים
השטן והעלמה פרים (בפורטוגזית: O Demônio e a srta Prym) הוא רומן אשר נכתב על ידי הסופר הברזילאי פאולו קואלו. הספר הוא השלישי והאחרון בטרילוגיה "וביום השביעי". הספר מנסה למצוא תשובה לשאלה אשר עולה אצל בני אדם ברגעים של מצוקה, דחייה או בגידה. בפשטות, השאלה היא "האם בני אדם רעים?"
עלילה
במשך כמעט 15 שנה מבלה ברטה הזקנה כל יום בישיבה מחוץ לדלת הקדמית של ביתה, צופה בכפר השקט והנידח ויסקוס ומדברת לעיתים עם בעלה המנוח. היא מחכה לשטן שיבוא, כפי שבעלה ניבא לה. יום אחד מגיע גבר זר לכפר בכוונה להישאר בו שבעה ימים.
הגבר שמופיע כהתגלמות השטן, איש עשיר ומצליח אשר איבד את אמונו בצדק האנושי לאחר שטרוריסטים רצחו את אשתו ובתו. כדי לבדוק האם הרוע הוא טבעו של האדם, מחליט הזר להטיל דילמה שטנית על תושבי הכפר, הוא מחליט להציע להם 11 מטילי זהב בתנאי שהם יהרגו את אחד מתושבי הכפר, אותו הם יבחרו. בדרכו בכפר פוגש הגבר את שנטל פרים, נערה צעירה ויפה, המשועממת מקצב החיים האיטי ומהכפר הנידח. שנטל מפתה תכופות תיירים למיטתה בתקווה שאחד מהם יהיה נתיב הבריחה שלה מהכפר. הגבר לוקח את שנטל, מראה לה את מטילי הזהב אותם קבר ביער ליד הכפר ומספר לה על תוכניותיו.
מרגע זה מתנהל קרב פנימי בתוך הנערה הצעירה, בין המלאך הטוב למלאך הרע. היא רואה בזהב את כרטיס הבריחה שלה מהכפר אך דבר מה עוצר אותה. לאחר מספר ימים מלאי מחשבות, היא מחליטה לספר לחברי הכפר על תוכניותיו של הזר בתקווה שהם יסרבו. תגובות אנשי הכפר למחרת אותו היום, אומנם נוטעות בלבה חששות שמא הם מתכננים לבחור אותה כקורבן. כמעשה של ייאוש מחליטה שנטל לברוח מהעיר עם אחד ממטילי הזהב של הזר, אך נראה כי לגורל יש תוכניות שונות עבורה ובדרך היא נתקלת בזאב אשר מאיים על חייה. למזלה של שנטל הגבר הזר מגיע ושניהם מצליחים לברוח.
באותו הזמן מתאספים חברי הכפר בכנסייה על מנת לבחור את הקורבן, כדי לקבל את הפרס הנכסף. לבסוף הם בוחרים את ברטה הזקנה, בטענה שחייה קרובים לקצם ושבכל מקרה הם נטל עבורה, אחרי הכל, בעלה מת בתאונת ציד לפני זמן רב. זמן קצר לפני הוצאתה להורג של ברטה הזקנה, שנטל מגיעה ונוקטת עמדה, היא מנסה להסביר לאנשי הכפר איזו טעות הם עומדים לבצע ולבסוף מצליחה לשכנע אותם שרצח אינו מוצדק תחת שום נסיבות. כך מעניקה שנטל תשובה לשאלתו של הזר, בכולנו נמצאים הטוב והרע אך מעשינו הם תוצאה של שליטה ובחירה.
צ'ייאונג
סון צ'איונג (בקוריאנית: 손채영, באנגלית: Son Chaeyoung) היא ראפרית, זמרת, רקדנית, דוגמנית, משוררת, מלחינה, ציירת ומעצבת דרום קוריאנית המבוססת בקוריאה הדרומית כחברה בלהקת בנות בשם Twice שהורכבה על ידי JYP Entertainment המכילה תשע בנות.
ביוגרפיה
צ'איונג נולדה בסיאול, קוריאה הדרומית ב־23 באפריל 1999. צ'איונג החלה להתעניין באומנויות הבמה מגיל צעיר ואף התחילה כדוגמנית למגזין ילדים. לפני שהצטרפה ל-JYP Entertainment היא החליטה שהיא רוצה להיות זמרת ולקחה שיעורי ריקוד במשך למעלה משנה.
קדם בכורה
במהלך תקופת האימונים של צ'ייאונג, היא הופיעה במספר קליפים של להקות של JYP כגון GOT7 ו-Miss A.
צ'איונג השתתפה בתוכנית ריאליטי הישרדותית בשם "Sixteen" של JYP Entertainment, סדרת טלוויזיה שבה מתמודדות שש עשרה נערות, אשר מנצחות הסדרה הן אלו שירכיבו את ההרכב המוזיקלי Twice. לבסוף זכתה צ'ייאונג עם עוד שמונה בנות נוספות.
קריירה עם Twice
ב-20 באוקטובר 2015, צ'איונג פרצה עם Twice כאשר הופיעו לראשונה עם סינגל הבכורה "Like Ooh - Ahh" המרכיב את פלייליסט הבכורה המורחב הראשון שלהן "The Story Begins". בנוסף לתפקיד השירה שלה בקבוצה, צ'ייאונג ידועה בהיותה הראפרית הראשית של Twice יחד עם חברת הקבוצה דהיון.
קריירת סולו
מאז הופעת הבכורה שלה, כתבה צ'ייאונג מספר שירים עבור Twice ואף שחררה קאבר לשיר "Alone" של להקה בשם "Cheeze" כפרויקט סולו.
פולמוס החולצות
ב-18 במרץ 2023, צ׳ייאונג הופיעה בתוכנית המוזיקה הקוראינית עם חולצה המכילה את הלוגו ואת הסלוגן של QAnon, תאוריית קשר בקרב הימין הקיצוני בארצות הברית. 3 ימים לאחר מכן, ב-21 במרץ, צ׳ייאונג פרסמה באינסטגרם תמונה שבה היא נראית לובשת חולצה שעליה מודפסת תמונה של סיד וישס, הבסיסט של להקת סקס פיסטולס, לובש חולצה שעליה מודפס צלב הקרס, זהה לצלב הקרס הנאצי. שעות ספורות לאחר מכן, צ׳ייאונג מחקה את התמונה ופרסמה מאוחר יותר,התנצלות שבה כתבה בין היתר: ״לא זיהיתי את המשמעות של צלב הקרס המוטה בחולצה שלבשתי״. בהתנצלותה לא התייחסה לחולצת QAnon.
שחלוף על
שחלוף על, הנקרא גם שחלוף על של קרמרס-אנדרסון, או סופר שחלוף, הוא אפקט מכני קוונטי הפועל בין חלקיקים זהים באופן לא ישיר. אינטראקציה זאת מוגדרת גם כצימוד (בדרך כלל אנטי פרומגנטי) בין 2 קטיונים שכנים דרך אניון לא מגנטי, והיא שונה מאינטראקציית שחלוף ישיר, שבה יש צימוד בין קטיונים שכנים ללא אניון מתווך.
שחלוף על הוא התוצאה של צימוד בין ספינים של אטומים תורמים לבין ספינים של אטום מקבל.
אם שני קטיונים שכנים שניים קרובים ביותר, מחוברים ב-90 מעלות דרך גשר של אניון לא מגנטי. אז האינטראקציה ביניהם יכולה להיות פרומגנטית.
סופר שחלוף התגלה לראשונה על ידי הנדריק קרמרס בשנת 1934, כאשר הבחין שבגבישים כמו מנגן וחמצן, קיימת אינטראקציה מגנטית בין יוני המנגן למרות יוני החמצן הלא מגנטיים המפרידים ביניהם (איור 1). פיליפ אנדרסון ליטש את המודל של קרמרס, מאוחר יותר, ב-1950.
חוקי גודאינף - קאנאמורי
בשנות החמישים של המאה ה-20, פיתחו ג'ון גודאינף וג'ונג'ירו קאנאמורי סט של כללים חצי אמפיריים. כללים אלה, המכונים חוקי גודאינף - קאנאמורי, הצליחו לקבוע את התכונות המגנטיות של מגוון רחב של חומרים, ברמה איכותית. הם מבוססים על יחסי סימטריה בין הספינים של האלקטרונים באורביטלים האטומיים החופפים (בהנחת מודל של אלקטרונים קשורים כמודל הייטלר-לונדון (תאוריית הקשר הערכי), מודל המייצג את הקשר הכימי טוב יותר מאשר מודל אלקטרונים לא קשורים כמודל הונד-מליקן-בלוך).
הכללים הם: במקרים פשוטים, חוקי גודאינף - קאנאמורי מאפשרים חיזוי של תמונת המגנטיזציה המתקבלת מאינטראקציות השחלוף הפועלות בין כל 2 יונים המצומדים בשחלוף על.
סיבוכים מתחילים להתעורר במצבים שונים:
ההמילטוניאן
בדומה לשחלוף ישיר, גם בשחלוף על ההמילטוניאן הוא הכללה של המילטוניאן הייזנברג והסכום נעשה עבור שחלוף של כל זוג אלקטרונים/ספינים (i,j) של מערכת רב אלקטרונית:
כאשר, גורם ה - \frac{1}{2} במשוואה נובע מכך שהאינטראקציה בין אותם שני ספינים נספרת פעמיים בביצוע הסכומים ו - J הוא קבוע השחלוף.
שחלוף כפול
שחלוף כפול היא אינטראקציה מגנטית דומה שהוצעה על ידי קלרנס זנר כדי להסביר תכונות הולכה חשמליות. ההבדל בינה לבין שחלוף על ניתן להצגה באופן הבא: באופן כללי, האלקטרונים בפסי הערכיות או בתת הקליפות האלקטרוניות s ו - p נחשבים ללא קשורים או איטינרנטים - נודדים, האלקטרונים בתת הקליפה האלקטרונית 4f נחשבים כקשורים או ממוקמים ואילו האלקטרונים בתת-הקליפות 5f 3d/4d נחשבים כמצב ביניים בין קשורים ללא קשורים, בהתאם למרחקים פנים גרעיניים מסוימים. עבור תרכובות שבהן גם אלקטרונים הנחשבים קשורים וגם אלקטרונים הנחשבים איטינרנטים - נודדים, תורמים לתכונות המגנטיות, כגון אירופיום חמצני, מודל RKKY הוא המנגנון המקובל החל מסוף המאה ה-20.
יישומים בספינטרוניקה
הפיתוח בתחום הספינטרוניקה הוביל לעניין מחודש בחצאי מוליכים פרומגנטיים השייכים לקבוצת היסודות הנדירים (הנמצאים בעיקר בקרום כדור הארץ ומכאן שמם "rare - earth") כגון תרכובות אירופיום, במיוחד אירופיום חמצני (EuO).
אירופיום חמצני סטויכיומטרי (EuO) נחשב כפרומגנט הייזנברג אופייני עם טמפרטורת קירי (T<sub id="mwvA">C ) של 69.8 K. עבור השימוש של חומר זה ביישומי ספינטרוניקה יש להגדיל את T<sub id="mwwA">C על ידי ייצור נושאי מטען נוספים בפס ההולכה. ייצור זה, שיכול להיות מושג על ידי זיהום החומר או על ידי שימוש באירופיום חמצני עם חוסרי חמצן, מוסיף אינטראקציית שחלוף לא ישירה (שחלוף על) בין הספינים המקומיים. החל משנת 2000 נעשו מספר מחקרים תאורטיים (המשתמשים בעיקר במודל RKKY לחישוב המגנטיזציה) ונערכו מספר ניסויי מעבדה בנושא זה.
מלכוד 22 (הגיון)
מלכוד 22 הוא מצב פרדוקסאלי, שלא ניתן להתחמק ממנו בשל חוקים או מגבלות סותרות. את המונח טבע הסופר היהודי-אמריקאי, ג'וזף הלר, שהשתמש בו ברומן "מלכוד 22" משנת 1961.
דוגמה לכך היא:
או לדוגמה: ״איך אמצא את המשקפיים שלי אם איני יכול לראות היטב?״
מלכוד 22 נובע לרוב מכללים, תקנות או נהלים שלהם אדם כפוף, אך אין לו שליטה עליהם, מכיוון שההתמודדות עם הכלל מאלצת לקבל אותו. דוגמה נוספת היא מצב בו מישהו זקוק למשהו שיכול להיות רק בכך שהוא לא נזקק לו (למשל, הדרך היחידה לקבל הלוואה היא להוכיח לבנק שאתה לא צריך את ההלוואה). קונוטציה אחת של המונח היא שיוצרי המצב "מלכוד 22" יצרו חוקים שרירותיים במטרה להצדיק ולהסתיר את ניצול הכוח שלהם בעצמם.
מקור ומשמעות
ג'וזף הלר טבע את המונח ברומן "מלכוד 22" משנת 1961, המתאר אילוצים בירוקרטיים אבסורדיים על חיילים במלחמת העולם השנייה. את המונח מציגה הדמות דוק דאניקה, פסיכיאטר צבאי המסביר מדוע כל טייס שמבקש הערכה נפשית – בתקווה שיימצא לא מספיק שפוי כדי לטוס ובכך להימלט ממשימות מסוכנות - כמפגין שפיות משלו באמצע הגשת הבקשה ובכך לא ניתן להצהיר שאינו שפוי. ביטוי זה פירושו גם דילמה או נסיבה קשה שממנה אין מנוס בשל תנאים סותרים או תלויים זה בזה.
ניסוחים שונים של "מלכוד 22" מופיעים לאורך הרומן. המונח מיושם באמצעות פרצות ומוזרויות שונות של המערכת הצבאית, תמיד תוך השלכה שהכללים אינם נגישים ומוטים כלפי אלה הנמוכים בהיררכיה. בפרק 6 מסופר ליוסאריאן (הגיבור) כי מלכוד 22 מחייב אותו לעשות כל מה שמפקדו אומר לו לעשות, ללא קשר לשאלה אם הוראות אלה עומדות בסתירה לפקודות הממונים על הקצין.
בפרק האחרון, מלכוד 22 מתואר ליוסאריאן על ידי זקנה המספרת על מעשה אלימות מצד חיילים:
על פי הפרופסור לספרות איאן גרגסון, הנרטיב של הזקנה מגדיר את "מלכוד 22" באופן ישיר יותר כ"פעולת הכוח" האכזרית, ומפשט את "התחכום המזויף" של התרחישים הקודמים.
הופעות אחרות ברומן
מלבד התייחסות לדילמה הגיונית בלתי ניתנת לפתרון, מופעל מלכוד 22 להסביר או להצדיק את הביורוקרטיה הצבאית. לדוגמה, בפרק הראשון מחויב יוסאריאן לחתום את שמו על אותיות שהוא מצנזר בזמן שהוא מרותק למיטת בית חולים. סעיף אחד שהוזכר בפרק 10 סוגר פרצה במספר הקידומים, שטוראי ליכול לנצל כדי להשיג את הדרגה האטרקטיבית של טוראי מחלקה ראשונה לאחר כל קידום. באמצעות בתי משפט צבאיים על כך שיערק, הוא יורד בדרגה חזרה לטוראי, אך מלכוד 22 הגביל את מספר הפעמים שיכול היה לעשות זאת לפני שנשלח למחבוש.
בשלב מסוים, קפטן בלאק מנסה ללחוץ על מיילו לשלול מזון ממייג'ור מייג'ור כתוצאה מאי חתימת שבועת נאמנות שלמייג'ור מייג'ור מעולם לא ניתנה הזדמנות לחתום עליה מלכתחילה. קפטן בלאק שואל את מיילו, "אתה לא נגד מלכוד 22, נכון?"
בפרק 40, מלכוד 22 מאלץ את הקולונלים קורן וקת'קארט לקדם את יוסאריאן לדרגת מייג'ור ולרתק אותו במקום פשוט לשלוח אותו הביתה. הם חוששים שאם לא יעשו זאת, אחרים יסרבו לטוס, בדיוק כמו שעשה יוסאריאן.
חשיבות המספר 22
הלר רצה במקור לקרוא לביטוי (ומכאן הספר) במספרים אחרים, אך בסופו של דבר הוא וההוצאה שלו הסתפקו ב-"22". למספר אין משמעות מיוחדת; והוא נבחר בשל נועם המצלול שלו. הכותרת הייתה במקור "Catch-18" (מלכוד 18), אך הלר שינה אותו לאחר שהתפרסם הרומן "מילא 18" הפופולרי זמן קצר לפני כן.
שימוש
המונח "מלכוד 22" הסתנן לשימוש נפוץ בשפה האנגלית. בראיון משנת 1975 אמר הלר שהמונח לא יתורגם היטב לשפות אחרות.
ג'יימס א. קומבס ודן ד. נימו מציעים כי הרעיון של "מלכוד 22" צבר מטבע פופולרי מכיוון שכל כך הרבה אנשים בחברה המודרנית נחשפים ללוגיקה בירוקרטית מתסכלת. הם כותבים: "אם כן, כל מי שעוסק בארגונים מבין את ההיגיון הביורוקרטי של מלכוד 22. בתיכון או במכללה, למשל, סטודנטים יכולים להשתתף במועצת סטודנטים, סוג של ממשל עצמי ודמוקרטיה המאפשרת להם להחליט מה שהם רוצים, כל עוד מנהל או דיקן התלמידים יאשרו זאת. דמוקרטיה מזויפת זו שניתן לבטל בהחלטה שרירותית היא אולי המפגש הראשון של האזרח עם ארגונים שעשויים להתייחס לערכים 'פתוחים' וליברליים, אך למעשה הם מערכות סגורות והיררכיות. מלכוד 22 הוא הנחה ארגונית, חוק לא כתוב של כוח בלתי פורמלי הפוטר את הארגון מאחריות ומעמיד את האדם במצב אבסורדי מטעמי נוחות או מטרות לא ידועות של הארגון." יחד עם "החשיבה הכפולה" של ג'ורג 'אורוול, "מלכוד 22" הפך לאחת הדרכים המוכרות ביותר לתאר את מצוקת המלכוד בכללים סותרים.
סוג משמעותי של הגדרה של רפואה אלטרנטיבית נקרא מלכוד 22. במאמר מערכת משנת 1998 שנכתב על ידי מרסיה אנגל, עורכת לשעבר של כתב העת לרפואה של ניו אינגלנד, טענה כי: "הגיע הזמן שהקהילה המדעית תפסיק לתת נסיעה חינם לרפואה אלטרנטיבית. לא יכול להיות שני סוגים של תרופות - קונבנציונלי ואלטרנטיבי. יש רק תרופות שנבדקו כראוי ותרופות שלא קיימות, תרופות שעובדות ותרופות שעשויות לעבוד או לא. לאחר שנבדק טיפול קפדני, זה כבר לא משנה אם הוא נחשב אלטרנטיבי מלכתחילה. אם נמצא שהוא בטוח ויעיל למדי, הוא יתקבל. אולם קביעות, ספקולציות והעדפות אינן תחליף לראיות. טיפולים אלטרנטיביים צריכים להיות נתונים לבדיקות מדעיות לא פחות קפדניות מהנדרשות מטיפולים קונבנציונליים." הגדרה זו תוארה על ידי רוברט ל. פארק כמלכוד 22 הגיוני שמבטיח כי כל שיטת רפואה משלימה ואלטרנטיבית המוכחת כפועלת "כבר לא תהיה כזו, היא פשוט תהיה רפואה."
שימוש במחקר מדעי
במחקר, מלכוד 22 משקף את התסכול של המדען מפני הידוע הבלתי ידוע, אשר מחשוב קוונטי הוא דוגמה עיקרית: אם שני אלקטרונים מסתבכים כך שאם מדידה מזהה את האלקטרון הראשון במיקום אחד סביב המעגל, השני צריך לתפוס ישירות מיקום לרוחב המעגל ממנו, (מערכת יחסים שמתקיימת כשהם זה ליד זה וכשהם רחוקים זה מזה שנות אור). מלכוד 22 של מחשוב קוונטי היא שתכונות קוונטיות פועלות רק כאשר הן לא נצפות, ולכן התבוננות במחשב קוונטי כדי לבדוק אם הוא מנצל התנהגות קוונטית יהרוס את ההתנהגות הקוונטית הנבדקת. עקרון אי הוודאות של הייזנברג מונע מאיתנו לדעת את מיקום החלקיקים והמומנטום בו זמנית - אם מודדים נכס אחד, אתה משמיד מידע אודות האחר.
תקנת הגנת המידע הכללית של האיחוד האירופי: תקנת הפרטיות המרחיבה של האיחוד האירופי מציבה מגבלות על פיתוח בינה מלאכותית, הנשענת מאוד על נתונים (גדולים). מעבר להגבלותיה על איסוף נתוני משתמשים, התקנה מבטיחה כי גם אם חברה אוספת נתונים אישיים, השימוש בו לקבלת החלטות אוטומטיות - יישום בינה מלאכותית סטנדרטית - מוגבל. מלכוד 22 קובע כי משתמש יכול לבטל את הסכמתו לעיבוד (מידע) אוטומטי, ובמקרה זה על החברה לספק אלטרנטיבה שנבדקה על ידי האדם המצייתת לרצונות המשתמש. כשמשתמשים באוטומציה, יש להסביר אותה בבירור למשתמש וייתכן שעדיין ניתן להעניש את היישום שלה בשל עמימות או הפרה של תקנות אחרות, מה שהופך את השימוש בבינה מלאכותית כמלכוד 22 עבור גופים התומכים בתקנת הגנת המידע של האיחוד האירופי.
בינה מלאכותית: כפי שצוין לעיל בינה מלאכותית תלוי בכמויות אדירות של נתונים מאומתים, שרובם נחשבים בצדק לפרטיים מסיבות אישיות או מסחריות. זה מוביל למלכוד 22 שנובע מכניסה שלא בכוונה של נתונים לכאורה או לא מוגנים לאתרים מאובטחים. כך, באמצעות עשרות בקשות "זכות גישה", גילה ג'יימס פאבור, חוקר באוקספורד, כי הוא יכול לגשת למידע אישי - החל מהיסטוריות רכישה, לספרות כרטיסי אשראי, לכתובות בית בעבר ובהווה - מכמה חברות בבריטניה וארצות הברית, מבלי לאמת אפילו את זהותו. בתחומים מסחריים תוכניות שונות לצבירת נתונים מועילים לבינה מלאכותית הן בכל מקום. הגישה לנתונים היא קריטית עבור סטארטאפים המשתמשים בלמידה של מכונות כטכנולוגיית הליבה של העסק שלהם. לדברי מוריץ מילר-פרייטאג, "אמנם אלגוריתמים וכלים רבים של תוכנה פתוחים ומשותפים ברחבי קהילת המחקר, אך מערכי נתונים טובים הם בדרך כלל קנייניים וקשים לבנייה. בעלות על מערך נתונים גדול וספציפי לתחום יכולה אפוא להפוך למקור משמעותי ליתרון תחרותי." קליטת משתמשים אפילו כולל ממשקי משתמשים תמימים כאלה המעודדים משתמשים לתקן שגיאות, כגון Mapillary ו-reCAPTCHA. לפיכך, משתמשים ברשת האינטרנט מטופחים בהדרגה לשתף פעולה בבניית בינה מלאכותית זאת בתמורה לגישה למידע שאינו ניתן לאימות, בעוד שזכויותיו מכובדות על ידי הסכמה לתנאים בלתי ניתנים לשינוי.
הבעיה של הידוע הלא ידוע: זהו סוג של סיטואציה הפוכה למלכוד 22, בה יוסריאן של ג'וזף הלר עדיין לא יודע שהמפציץ אותו חשש לצוות הלילה הופל אמש. מחסור דומה מסביר מדוע מדענים לא גילו תרופה למחלת אלצהיימר; - הם לא יודעים בדיוק מה זה. הם יכולים לראות מה קורה לחולים ולחזות מה יקרה אך אינם מבינים את הסיבות האולטימטיביות שלו, מדוע זה משפיע על האנשים או מדוע התסמינים הולכים ומחמירים עם הזמן.
הערכת פרשנויות חדשות שהוגשו לכתבי עת מדעיים: אם מוצג ידע חדש ממחקרים חדשים בהקשר של ידע קיים, תהליך זה מאפשר לקבוע אמינות של מסקנות שהתקבלו. מכיוון שהידע הוא אבולוציוני באופיו, הידע המוקדם יותר מהווה בדרך כלל בסיס להתקדמות מאוחרת יותר. עם זאת, אילוצים אקדמיים בדרך כלל נוטים לגרום לחוקרים להימנע מחשיבה מחוץ לקופסה. זה מוביל לבעיית מלכוד 22 עבור חוקרים המבקשים "לפרש מחדש" מחקרים קודמים ומוציאים מסקנות מהנתונים הקיימים שמתנגשים עם הפרשנויות הקיימות. לדוגמה, ההבנה הנוכחית של יריעות הקרח של פליסטוקן בצפון אמריקה ובאירופה מבוססת בסופו של דבר על פרשנותה של אגאסיז משנת 1842 "למר דה-גלאס" עבה שכיסה חלק ניכר מהאזורים הצפוניים ביבשות. במשך 50 שנה לאחר פרסומו, כמה גאולוגים מנוסים הפנו את תשומת הלב למגרעות הרציניות. אף על פי כן, הפרשנות של אגאסיז עומדת בבסיס הגרסה ה"קאנונית" הנלמדת כעת לתלמידי בתי ספר. כיום החוקרים מבצעים סקירה ביקורתית של ראיות קיימות, המגיעות למסקנות השונות באופן מהותי מהפרשנות של 'קרח הפליסטוקן העבה', יתקשו להעביר אותה מעבר לצוותי הסקירה ולכתבי עת שונים.
פתאום, בקיץ האחרון
פתאום, בקיץ האחרון (באנגלית: Suddenly, Last Summer) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1959 בבימויו של ג'וזף ל. מנקייביץ'. תסריט הסרט נכתב על ידי גור וידל ומבוסס על מחזה בעל אותו שם של טנסי ויליאמס. בסרט משחקים אליזבת טיילור, קתרין הפבורן ומונטגומרי קליפט.
הפקה
הסרט מבוסס על מחזה בעל אותו שם של טנסי ויליאמס. גור וידל עיבד את המחזה לתסריט, אך הוא לא קיבל קרדיט בסרט.
זהו המחזה השלישי של טנסי שעובד לסרט, אחרי "חשמלית ושמה תשוקה" (1951) ו"חתולה על גג פח לוהט" (1958). כמו האחרונים גם סרט זה עסק בהומוסקסואליות, ואף יותר בגלוי.
זהו סרטה הראשון של אליזבת טיילור אחרי עזיבתה את אולפני "מטרו גולדווין מאייר". טיילור שהייתה השחקנית הרווחית ביותר בזמנו שכנעה את מפיקי הסרט ללהק מונטגומרי קליפט.
הפקת הסרט נערכה בין מאי לספטמבר 1959. צילומי הסרט נערכו באנגליה, באיים הבלאריים, בקוסטה בראווה ובספרד.
הכנסות
הסרט הצליח בקופות עם הכנסות גבוהות של כ-6.4 מיליון דולר בהשוואה לתקציב המוערך בכשלושה מיליון דולר.
אופל (יצרן רכב)
אופל (גרמנית: Opel Automobile GmbH) היא יצרנית מכוניות גרמנית. החברה הוקמה ב-21 בינואר 1863 והחלה ביצור מכוניות בשנת 1899. משנת 2017 עד 2021 הייתה בבעלות מלאה של קבוצת PSA הצרפתית. ב-2021 עברה לבעלות סטלנטיס.
היסטוריה
מסוף שנות ה-90 של המאה ה-19 ייצרה ברישיון את דגם דה דיון בוטון תלת-אופן שהיה כלי תחבורה בתצורת תלת-אופן ממונע שנבנה בצרפת על ידי "De Dion-Bouton".
החברה הוקמה ב-1863 על ידי אדם אופל. בתחילת דרכה ייצרה מוצרים לבית, אופניים ומכונות תפירה. תוך זמן קצר הפכה לחברה המובילה בתחומים אלו באירופה. בשנת 1895 מת מייסד החברה ובעלות החברה עברה לידי קארל בנו. שלוש שנים מאוחר יותר, בשנת 1898 יוצרה המכונית הראשונה של החברה, אופל פטנט מוטור ווגן לוטסמן.
בין השנים 1909-1910 ייצרה החברה את דגם האופל 4/8 PS.
ב-1911 פרצה שרפה גדולה במפעלי אופל והמפעל נהרס כליל. לאחר השרפה נבנה מפעל חדש וגדול יותר ועד שנת 1913 הפכה 'אופל' לחברה המובילה בגרמניה ביצור מכוניות, אופנועים ואופניים. במרץ 1929 קנתה ג'נרל מוטורס 80% מחברת אופל ובשנת 1931 השלימה את ה-20% הנותרים. משפחת אופל הרוויחה 33.3 מיליון דולר מהמכירה. בשנת 1937 הפסיקה אופל לייצר אופניים.
בין השנים 1937-1937 ייצרה את דגם הסלון אופל סופר 6.
לאחר עליית הנאצים לשלטון, הולאמה החברה על ידיהם ב-1940, והופסק יצור מכוניות למטרות אזרחיות. חברת אופל ייצרה עבור הצבא הגרמני משאיות רבות מדגם "בליץ". דגם זה שימש במחנה ההשמדה חלמנו כמשאיות השמדה, בהן נרצחו מאות אלפי יהודים בחניקת גז. עד היום אופל, כמו חברות רבות אחרות, אינה מפרטת את פעולותיה ותרומתה לפעולות המשטר הנאצי, ובאתר הרשמי של החברה לא ניתן לראות כל זכר לכך. בתקופת מלחמת העולם השנייה שני המפעלים ברוסלסהיים ובברנדנבורג נפגעו קשות. רק בשנת 1947 שב ייצור מכוניות למטרות אזרחיות עם הדגם החדש אופל אולימפיה. ב-1948 חזרה ג'נרל מוטורס להחזיק בחברה.
דגם אופל קדט היה בסיס לפיתוח וייצור מכונית דייהו רייסר על ידי הקוריאנים.
בשנת 2008 יצרה חברת אופל את הדגם אינסיגניה (Insignia) שזכתה לתואר מכונית השנה, מכונית מנהלים בעלת 4 או 5 דלתות וסטיישן. הדגם הבכיר זכה לתוספות ממחלקת הספורט של אופל- OPC
יבוא לישראל
בשנת 2019 עבר זיכיון היבוא מקבוצת "שלמה" לקבוצת לובינסקי, יבואנית פיז'ו סיטרואן. לאחר שבאוגוסט 2017 נמכרה אופל לקבוצת פיז'ו-סיטרואן ואת ההחלטה על העברת הזיכיון בישראל קיבלו אנשי היצרנית החדשה במסגרת תהליך הבחינה של מערך השיווק הבין לאומי.
עודד מודריק
עודד מוּדְריק (נולד ב-15 באוקטובר 1945) הוא משפטן ישראלי. כיהן בין השאר כסגן נשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו.
בין תפקידיו הקודמים, שופט בבית הדין הצבאי לערעורים, היועץ המשפטי של משטרת ישראל, אב בתי הדין למשמעת של השב"כ והמוסד, ויו"ר ועדת המשמעת של החוקרים הפרטיים. השתחרר מצה"ל בדרגת אלוף-משנה, ובמהלך שירות המילואים הועלה לדרגת תת-אלוף. כיום הוא פרופסור בפקולטה למדעי החברה והרוח באוניברסיטת אריאל בשומרון.
ביוגרפיה
עודד מודריק נולד בכפר אתא בשנת 1945. הוא למד לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת העתודה האקדמית. גם את תוארו השני עשה בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים, ואת הדוקטורט – באוניברסיטת תל אביב. חיבור הדוקטור שלו עסק במהותה ותכליתה של השפיטה הצבאית, ונערך בהנחייתם של נשיא בית המשפט העליון, השופט מאיר שמגר, ופרופסור דוד ליבאי.
לאחר לימודיו במסגרת העתודה האקדמית, שירת במערכת המשפטית של צה"ל. תחילה עבד כתובע צבאי באזור שכם בשנים 1968–1969. לאחר מכן כיהן כסנגור צבאי. משנת 1972 כיהן כיועץ משפטי לאזור רמת הגולן. בשנת 1974 עבר לכהן כיועץ משפטי לאזור חבל עזה. בהמשך היה סנגור צבאי ראשי, נשיא בית דין צבאי מחוזי של פיקוד המרכז ושל חיל האוויר ושופט של בית הדין הצבאי לערעורים (עד דרגת אלוף-משנה). לקראת סוף שירותו הצבאי הושאל לתפקיד היועץ המשפטי למשטרת ישראל, בדרגת תת ניצב. בשנת 1989 קיבל תואר דוקטור למשפטים מאוניברסיטת תל אביב. השתחרר מצה"ל בשנת 1993, בדרגת אלוף-משנה.
למן שחרורו הוא משרת בשירות מילואים פעיל כשופט בית הדין הצבאי המיוחד, ובשנת 2013 הועלה לדרגת תת-אלוף. במהלך שירותו אירע שקיבל דרגת ייצוג זמנית של רב-אלוף, כדי שיוכל לשפוט את הרמטכ"ל, משה יעלון, בגין נסיעה רשלנית לאחור שגרמה נזק לרכב הצבאי שלו.
לאחר שחרורו מצה"ל, מונה לשופט לעניינים פליליים, מנהליים וכלכליים בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו. משנת 2009 ועד לפרישתו בחודש אוקטובר 2015 שימש בתפקיד סגן נשיא ואחראי על המחלקה הפלילית בבית המשפט המחוזי תל אביב-יפו.
במקביל לעבודתו השיפוטית לימד קורסים, שיעורי משפט וסמינריונים באוניברסיטאות ומכללות שונות, בהן האוניברסיטה העברית, אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת אריאל, המרכז הבינתחומי הרצליה המכללה למנהל ומכללת שערי משפט.
לאחר פרישתו מן השפיטה הוזמן לכהן כפרופסור חבר באוניברסיטת אריאל בשומרון. הוא חוקר ומלמד תחומי משפט שונים ומשמש גם כחבר סנאט האוניברסיטה. נוסף לכך מכהן כיו"ר ועדת הערר לפי חוק רישום קבלנים, יו"ר הוועדה המייעצת לשר הביטחון בעניין הכרזה על ארגוני טרור, דיין בבית הדין למשמעת של משטרת ישראל ויועץ מיוחד למשרד עורכי הדין עמר רייטר ז'אן שוכטוביץ ושות' - AYR. בנובמבר 2018 הצטרף כיועץ לצוות ההגנה של ראש הממשלה בנימין נתניהו. אולם הפסיק פעילות זאת לאחר מספר חודשים. בשנת 2019 מונה ליו"ר ועדת הביקורת החיצונית של הקרן הקיימת לישראל ובראשית 2020 ליו"ר ועדת הביקורת של עמותת מכון ז'בוטינסקי בישראל.
בפרק הזמן שלמן פרישתו מכס המשפט פרסם מאמרי דעה רבים בעיתונים נפוצים שעסקו בשאלות משפט שעלו על סדר היום המדיני - חברתי - פוליטי וחוקתי של מדינת ישראל. בין היתר, הביע תמיכה בפסקת התגברות.
מודריק נשוי. הוא אב לשלושה ילדים שהיו גם הם למשפטנים.
קריירה שיפוטית
בין פסקי הדין וההחלטות שניתנו על ידו, נמנים התיקים הבאים:
פעילות פנאי
משתתף משך עשרות שנים בשיעור שבועי במחשבת ישראל מפי הרב שמואל שפירא רב היישוב כוכב יאיר.
משתתף בקריאת הדף היומי בגמרא מפי הרב שמואל שפירא.
משתתף במיזם 929 לקריאה ועיון יומי של פרק בתנ"ך.
מתאמן באורח סדיר ורץ למרחקים שבין 5 ל-10 ק"מ ומשתתף מעת לעת בתחרויות במקצי המרחקים הללו.
ממיסדי קבוצת הריצה של השופטים בישראל - Judge Do It ומשתתף באימוניה.
מריה (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
פרד (כדורגלן, 1983)
פרדריקו שאווס גדס (בפורטוגזית: Frederico Chaves Guedes; נולד ב-3 באוקטובר 1983 טאופילו אוטוני, מינאס ז'ראיס, ברזיל) הידוע בשמו הפרטי המקוצר, פרד, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ. שיחק בנבחרת ברזיל, ערך במדיה 39 הופעות בהן כבש 18 שערים.
אמריקה מיניירו וקרוזיירו
באמצע עונת עבר פרד לקרוזיירו מליגת העל הברזילאית, יריבתה העירונית של אמריקה. באותה עונה פרד שותף ב-28 משחקים במדי קרוזיירו וכבש 14 שערי ליגה, ו-2 בגביע סודאמריקנה.
לאחר שכבש פרד 53 שערים ב-71 הופעות בעונה וחצי, נרכש החלוץ על ידי אלופת הליגה 1, אולימפיק ליון בסכום של 15 מיליון אירו.
אולימפיק ליון
בעונתו הראשונה של פרד בליון כבש פרד 14 שערי ליגה והיה סגן מלך שערי הליגה, שני רק לפאולטה, ובאותה עונה זכה פרד באליפות הראשונה שלו עם ליון. בעונת כבש פרד 11 שערי ליגה ב-20 משחקים והיה מלך שערי הקבוצה, אף על פי שהושבת במהלך העונה למשך חודשיים בשל פציעה, ועזר לליון לשמור על תואר האליפות עונה נוספת. עם זאת, נפצע פרד במהלך אימון עם נבחרת ברזיל בקופה אמריקה 2007. פרד חזר לבסוף באוקטובר 2007, אך לא קיבל הזדמנויות רבות בעונת, בעיקר בשל פריצתו של קארים בנזמה הצרפתי והחתמתו של מילאן בארוש הצ'כי.
בעונת שיחק פרד 20 משחקים בכל המסגרות, בהם כבש 4 שערים. משחקו האחרון של פרד במדי ליון היה ב-10 בינואר 2009, לאחר שביקש פרד לעזוב את הקבוצה בדצמבר 2008. ב-26 בפברואר 2009 שוחרר פרד מחוזהו עם ליון.
החזרה לברזיל
לאחר ששוחרר מליון חזר פרד לברזיל, וסירב לחזור לשחק באירופה. במרץ 2009 חתם פרד בפלומיננסה על חוזה ל-5 עונות. ב-15 במרץ אותה שנה, בהופעת הבכורה של פרד בפלומיננסה, כבש צמד בניצחון קבוצתו 1-3 את מקאה. ביולי 2009 נפצע פרד בברכו, פציעה שהשביתה אותו עד אוקטובר אותה שנה. עם חזרתו של פרד, הוביל החלוץ את קבוצתו 10 משחקי ליגה ללא הפסד, ובכך הציל את קבוצתו מירידת ליגה, כאשר סיימה הקבוצה במקום ה-16. בנוסף הוביל פרד את פלומיננסה לגמר גביע סודאמריקנה, בו הפסידה קבוצתו 5-4 בסיכום שני המשחקים, לליגה דה קיטו האקוודורית. בסיום עונת, נתפס פרד על ידי אוהדי פלומיננסה כמנהיג הקבוצה, שכן הציל אותה מירידת ליגה כמעט בטוחה.
בעונת המשיכה פלומיננסה את יכולתה הטובה מסיום העונה הקודמת, ופרד, למרות פציעות חוזרות ונשנות, המשיך לבסס את מקומו כמוביל הקבוצה. באותה עונה זכתה פלומיננסה באליפות ברזיל, לראשונה מאז שנת, ובפעם השלישית בתולדות הקבוצה. בעונה שלאחר מכן, כבש פרד 34 שערים ב-43 משחקים בכל המסגרות, ועזר לקבוצתו להעפיל לגביע ליברטדורס, כאשר סיימה פלומיננסה במקום ה-3.
ב-11 בנובמבר 2012 זכתה פלומיננסה באליפות הרביעית בתולדותיה, 3 מחזורים לסיום העונה, לאחר צמד של פרד נגד פלמיירס. בנוסף זכתה פלומיננסה ב-2 תארים נוספים: אליפות ריו דה ז'ניירו וגביע גואנברה.
בחודשים ינואר ויולי 2013 קיבל פרד הצעות רבות מקבוצות פאר באירופה, בהן יובנטוס, מנצ'סטר סיטי וולנסיה, אך פרד סירב לכולן והעדיף להישאר בברזיל. בעונת כבש פרד 8 שערים ב-25 משחקים בלבד בכל המסגרות, בעיקר בגלל פציעות והרחקות של השחקן.
ב-8 ביוני 2016 עבר פרד לאתלטיקו מיניירו. 4 ימים לאחר המעבר ערך את הופעת הבכורה במדי מיניירו, ב'קלאסיקו של מיניירו', מול קבוצתו לשעבר קרוזיירו. פרד כבש במשחק זה ואף חגג, אך קבוצתו הפסידה 3-2. בעונת היה פרד למלך השערים בליגת העל הברזילאית, עם 24 שערים.
ב-23 בדצמבר 2017 התירו מיניירו ופרד, באופן הדדי, את חוזהו בקבוצה. באותו היום חתם פרד בקרוזיירו, ובכך חזר אליה לאחר 12 שנים. לאחר שנתיים חתם בפלומיננסה, ובסיום חוזהו בקבוצה בשנת 2022 פרש ממשחק פעיל.
נבחרת ברזיל
אף על פי שלא שיחק במוקדמות מונדיאל 2006, זומן פרד לסגל ברזיל למונדיאל 2006 על ידי קרלוס אלברטו פריירה. שערו היחיד בטורניר היה בשלב הבתים, בניצחון 0-2 על.
פרד נכלל גם בסגל נבחרת ברזיל לקופה אמריקה 2007, בו זכתה נבחרתו. בקופה אמריקה 2011, ברבע הגמר, לאחר משחק ללא שערים, היה פרד הבועט האחרון מבין ארבעת הבועטים בדו-קרב בעיטות הכרעה נגד, כאשר כל ארבעת הבועטים של ברזיל החטיאו, ופרגוואי עלתה לחצי הגמר.
בגביע הקונפדרציות 2013, עם חזרתו של לואיס פליפה סקולארי לעמדת מאמן נבחרת ברזיל, הוצב פרד במרכז הרחבה והיה החלוץ המוביל בטורניר זה. פרד סיים את הטורניר עם 5 שערים (מלך השערים יחד עם פרננדו טורס). ברזיל זכתה בטורניר, לאחר ניצחון 0-3 על בגמר, וצמד של פרד במשחק זה.
פרד זומן לסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 2014. בטורניר זה פרד שותף בתבוסה של ברזיל בחצי הגמר ל בתוצאה 7-1, ההפסד הגדול בתולדותיה. משחק שקיבל את השם מינייראסו. בסיום הטורניר הודיע פרד על פרישתו מנבחרת ברזיל.
תארים
{{טורים
קבוצתיים
אולימפיק ליון
פלומיננסה
אתלטיקו מיניירו
אישיים
}}
נתן עמרם
הרב נתן בן חיים עמרם (תקנ"א, 1791 – כ"ט בחשוון תרל"א, 23 בנובמבר 1870), נמנה עם גדולי התורה ואישי הרוח של העם היהודי במאה ה-19. היה רב, דיין, סופר, מנהיג, שד"ר של קהילת טבריה לאלכסנדריה ושד"ר קהילת חברון לאירופה, סוחר, מרפא ובשנות חייו האחרונות כיהן כרב הראשי של קהילת אלכסנדריה.
ביוגרפיה
נתן בן חיים עמרם נולד בצפת בסביבות שנת 1791, בן למשפחה שורשית-ספרדית ומשפחת רבנים ושד"רים ידועה. סב סבו היה בן דודו של הרב הידוע, ר' חיים בן עטר (אור החיים הקדוש), שעלה כנראה עם חבורתו של בן-עטר ממרוקו לארץ ישראל. הר"ן עמרם התחנך בבית אביו ובישיבת משפחת פרחי הידועה, מעשירי דמשק. כנער עבר עם הוריו להתגורר בצפת ונאלץ לעקור ממנה עם אמו ואחיו לכפר רמיש בשל המגפה שפרצה בעיר בשנת תקע"ב (1812). מאוחר יותר חזר לצפת. לאחר נישואיו, כיהן כרב בארם צובא (חלב) ובהמשך עבר לדמשק ושימש שם בתור אחד הרבנים בישיבה בחסות משפחת פרחי. מסוריה הגיע לטבריה ומטעמה יצא בשנת תקפ"ה (1825) לשליחות דרבנן לקהילת נא אמון (אלכסנדריה). בשליחותו שם שימש כרב, דיין והיה אחראי גם על מוסדות החינוך בקהילה. בשנת תקצ"ב (1832) התמודד על תפקיד הרב הראשי של קהילת אלכסנדריה. נגדו התמודד הרב שלמה חזן, ומשנבחר הרב חזן פנה הרב עמרם לחברון. בטרם פנה לחברון, חתם באלכסנדריה על שטר יששכר וזבולון עם רפאל די פיג'וטו בעת שהותו בחברון חווה על בשרו, יחד עם כל הקהילה היהודית שם, את המאורעות הקשים, מרד הפלאחים ורעידת האדמה, של שנת תקצ"ד (1834) בהמשך לאירועים אלה ולמשבר הכלכלי שבא בעקבותיהם נשלח הר"ן עמרם כשליח הקהילה לאירופה.
בשנת 1835 יצא כשד"ר בשליחות עדת הספרדים ועדת חב"ד בחברון למסע גיוס תרומות באירופה והגיע בין היתר לאיטליה, יוון, צרפת ואנגליה. ביקוריו בארצות אלו השאיר עליו רושם רב. בשליחותו ביקר הר"ן עמרם בקהילות רבות וגייס כסף רב, אך על פעילותו זו העיבה גזירה שיצאה מטעמו של אחד הארגונים המרכזיים שאספו תרומות לטובת יהודי ארץ-ישראל אז, ארגון ה'פקידים ואמרכלים'. ההודעה שיצאה מטעמם לערי אירופה, דרשה שלא לקבל שלוחי דרבנן מארץ ישראל אלא לרכז את התרומות שנאספו אך ורק דרך גבאי ארגונם. שבע שנים סבב הר"ן עמרם באירופה ובסופן הגיע לאמשטרדם כדי להיפגש עם ר' צבי הירש להרן, ראש ארגון ה'פקידים ואמרכלים'. בפגישה ביקש הר"ן עמרם לדון בהחלטת הארגון לבטל את השליחות מארץ-ישראל לאירופה ולהציג את משנתו האידאולוגית התומכת בהמשך קיום מוסד השד"רות. הפגישה לא עלתה יפה וכתגובה פרסם הר"ן עמרם את חיבורו 'איגרת האמונה והתפארת', בה הציג מסמכים המוכיחים באופן ברור את יושרו. בחיבור זה הצביע הר"ן עמרם על חשיבות מוסד השד"רות ועל תפקידו המרכזי של מוסד זה בחיזוק הקשר בין יהדות התפוצות ליישוב היהודי בארץ-ישראל.
בתום שליחותו נשאר הר"ן עמרם להתגורר בליוורנו ומשם, בשנת תר"ו (1846), חזר למצרים. תחילה שימש כרב של קהל הפרנקוס באלכסנדריה, ובשנת תרכ"ג (1863) התמנה לרבה של קהילת אלכסנדריה לאחר שקודמו בתפקיד, הרב ישראל משה חזן, עלה לארץ ישראל. בתפקידו זה שימש הרב נתן עמרם עד לפטירתו.
הרב עמרם נפטר באלכסנדריה בערב ראש חודש כסלו תרל"א (23 בנובמבר 1870). במצרים ובעולם היהודי הידיעה על מותו הכתה גלים, ורבים נכחו בלוויה; ביניהם רבנים חשובים ואישי ציבור – יהודים ולא יהודים. רושם המעמד בא לידי ביטוי בכתבות שהתפרסמו בעיתונים בני התקופה.
יצירתו
הרב עמרם חיבר עשרות חיבורים במהלך חייו ויצירתו מגוונת: ספרי הלכה וקבלה, ספרי הגות ופילוסופיה, רפואה ומסחר. הוא היה ער להתעוררות הלאומית בתקופתו וצפה בתהליכי החילון שעבר העולם היהודי בימיו, תגובות לתהליכים אלה מוצאות את ביטוייו בחיבוריו המגוונים ובדרך שבה פעל כשד"ר ומאוחר יותר כרב ראשי לקהילה. מכמה מחיבוריו של הרב עמרם משתקף עניינו הרב בעולם ההשכלה הכללית, שאותו הכיר ככל הנראה בעיקר באמצעות ספרות ההשכלה העברית, הן זו הקלאסית והן זו של זמנו. אחד מספריו אלו הוא "נועם המידות" (ג' חלקים: סלוניקי, תרט"ו; אלכסנדריה, תרכ"ה; ליוורנו, תרכ"ט), המהווה אנתולוגיה של דברי חכמה ומדע, ממקורות מגוונים, העוסקים בנושאים כגון "אגרות ששלח אלכסנדר לאריסטו - ותשובותיו", "משה רבנו שר הגבורה", "המטבע וסיבת הוויתו", "הדפוס ועת המצאתו", "גולגולת הראש וענינה" ו"עשרת השבטים וענינם". לסוף הספר מצורף קונטרס מקורי פרי עטו בשם "התנשאות המסחר", העוסק בדרכים לייעל ולשפר את המסחר הבינלאומי של זמנו דרך שינויים מוניטריים.
WorldWideWeb
WorldWideWeb הוא דפדפן האינטרנט הראשון בעולם, וגם התוכנה הראשונה לעריכת HTML בתצורה WYSIWYG. התוכנה יצאה לראשונה ב-26 בפברואר 1991 על ידי המדען הבריטי טים ברנרס-לי. בגרסתו הראשונה הדפדפן רץ על מערכת ההפעלה NeXTSTEP. בהמשך שינה ברנרס-לי את שמה של התוכנה ל-Nexus כדי למנוע בלבול עם ה-World Wide Web.
הדפדפן WorldWideWeb היה לתוכנה הראשונה שהשתמשה לא רק בפרוטוקול ה-FTP להעברת קבצים אלא גם בפרוטוקול ה-HTTP, שהומצא על ידי ברנרס-לי בשנת 1989. בזמן כתיבתה, תוכנת ה-WorldWideWeb הייתה היחידה שאיפשרה לצפות ב-Web. קוד המקור של התוכנה פורסם לרשות הציבור ב-1993.
צבי קפלן (ראש ישיבה)
הרב צבי קפלן הוא ראש ישיבה לבני חו"ל בסגנון ישיבות בריסק בשכונת עזרת תורה בירושלים.
קורות חייו
נולד לרבי ירוחם בנו של רבי ישראל חיים קפלן.
למד בישיבת פוניבז', ואחר כך בישיבת בריסק אצל רבי אברהם יהושע סולובייצ'יק.
היה נשוי לרות הופמן ממונסי. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים. רות נפטרה ממחלה בגיל 28. לאחר מכן נישא לבתו של רבי יחיאל מיכל פיינשטיין, להם נולדו 4 ילדים.
הרב קפלן עומד בראשות "ישיבת קדשים" לבחורים מחוץ לישראל, ברחוב אבן האזל בשכונת עזרת תורה בירושלים. חידושיו של הרב קפלן אינם מודפסים באופן רשמי, כמנהג בית בריסק, אך כתבי תלמידיו מועתקים בידי תלמידים.
אגרופו של בוצ'יוני
"קווי כוח - אגרופו של בוצ'יוני" (Linee di forza del pugno di Boccioni) הוא פסל מאת האמן הפוטוריסטי ג'אקומו באלה (Giacomo Balla).
הפסל נוצר, כנראה, באזור שנת 1914–1915 מקרטון ועץ הצבועים באדום. הפסל נבנה מחדש בסוף ימיו של באלה, בין השנים 1956–1958, ונוצק בברונזה בכמה העתקים בשנת 1968. באלה אף יצר רישום המתאר את הפסל, אותו הפך פיליפו תומאזו מארינטי לסמלה של התנועה הפוטוריסטית.
הפסל בנוי מסדרה של צורות מעוגלות הבנויות כקונסטרוקציה, כמעט חסרת עומק. "אגרופו" של האמן הפוטוריסטי אומברטו בוצ'וני מתואר כאן כבמעין אסוציאציה של פטיש המכה בסדן. מן הצד האחד הפסל מדגיש ומאדיר את הכוח ואת האלימות, ומן הצד השני הוא מכיל גם אירוניה כלפי אלימות זו.
כלכלה נאו-קלאסית
כלכלה נאו-קלאסית הוא שם שניתן לקבוצה של אסכולות בתחום הכלכלה, שהבדלים רבים ביניהן, אך משותפת להן ראיית הכלכלה כשדה בו פועלים שחקנים רציונליים אך ורק או בעיקר להשגת תועלת ורווח מרביים, בתנאים הנשלטים על ידי ביקוש והיצע והניתנים לניתוח מדעי אמפירי מדויק. הכלכלנים הנאו-קלאסיים מדגישים את חשיבות שיווי-המשקל בשוק, כשמצב של שיווי-משקל מושלם נחשב ל'פתרון' של רוב בעיות מקסום הרווח בפניהן ניצבים השחקנים בשוק. את המונח "כלכלה נאו-קלאסית" טבע לראשונה הכלכלן האמריקני תורסטן ובלן. על אף שהתאוריה הנאו-קלאסית מנוסחת בתנאים של שוק מושלם ותחרות משוכללת, נוסחה התאוריה הנאו-קלאסית מבחינה היסטורית בהתאם לשיטה המוניטרית ולהתפתחות המדינות המודרניות שאינם שוק מושלם עקב חסמים ביורוקרטיים.
החשיבה הכלכלית הקלאסית המקובלת, כפי שהתפתחה עד אמצע המאה התשע עשרה, ראתה במחירים (או ערך החליפין) של מוצרים פועל יוצא של העלויות המעורבות בייצורם (דבר הבאה לידי ניסוח בתאוריית הערך של העבודה). מנקודת מבטם של הוגים במסורת זו, כמו תומאס מלתוס, אדם סמית, דייוויד ריקרדו, ג'ון סטיוארט מיל או קרל מרקס, העלויות של הגורמים השונים העוסקים בייצור: ממעבדי חומר הגלם וכלה בפועל המייצר אותם, היו אמורות להתגלם בערך החליפין (כלומר, המחיר) של המוצר.
גישה זו, הרואה בעלויות הייצור את חזות הכול, הייתה כרוכה לפי עיני הכלכלנים הנאו-קלאסיים בבעיות. הראשונה שבהן הייתה העובדה שהמחירים בשוק לא שיקפו בהכרח את ה"ערך" המבוסס על עלות. אנשים היו מוכנים לשלם יותר עבור מוצרים שבעיניהם היו "שווים יותר". היה ברור כי חסר דבר מה מהותי, שיוכל להסביר כיצד נקבע ערכו של דבר בלי להניח שערכו נובע באופן בלעדי מערך שהוטמע בו, בחומרים ובעבודה.