cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מתחמי הפטרוגליפים באלטאי המונגוליים
היסטוריה
התיארוך של הממצאים השונים במתחמי הפטרוגליפים בוצע על בסיס ניתוח אמנותי, והוא אינו מבוסס על תיארוך רדיומטרי כגון תיארוך פחמן-14. הציורים מתקופת הפלייסטוקן (עד 11,000 לפני זמננו) מתארים בעלי חיים כגון ממותה, סוסים ושור הבר. בעלי החיים אינם מצוירים בעודם בתנועה, ודבר זה מאפיין חברות נוודים שאזור הציד שלהן הוא ביער. הציורים מתקופת ההולוקן המוקדמת והתיכונה (11,000 עד 6,000 שנים לפני זמננו), שהתאפיינו באקלים חם ולח יותר, מתארים בעלי חיים חזקים שבית הגידול העיקרי שלהם הוא בין יערות עם עצים גבוהים לבין הרים תלולים, כגון יעל. בתקופה זו החלו להופיע ציורים של בני אדם.
האקלים הפך ליותר קריר ויבש בשלהי תקופת ההולוקן ובתחילת תקופת הברונזה הקדומה (4,000 עד 2,800 שנים לפני זמננו). הציורים מתקופה זו מתארים את השינוי בחברה לכזו שמגדלת עדרים, וזאת באמצעות שימוש בכלי ציד כגון חץ וקשת וחניתות, וכן את התפתחותם של כלים המשמשים לנדידה כגון השימוש בבהמה המקומית יאק. בתקופה זו צוירו לראשונה ציורים בעלי אופי מיסטי. המונומנטים שעל פני השטח כוללים בתי מגורים מאבן, תילי קבורה, גַּלְעֵדים מוקפים בגדר או בחומה, ומזבחות. בשלהי תקופת הברזל (3,000 עד 2,800 שנים לפני זמננו) החלו תושבי המקום להשתמש בסוסים לצורך נדודיהם. בציורי התקופה מתוארים גברים בצורה מדויקת יחסית עם כלי נשקם ועם עדרי בעלי החיים שלהם, הנודדים ליעדים חדשים. על פני השטח הוקמו אבנים עומדות הידועות כ"אבני עיזים", וזאת כיוון שהן נושאות ציורים על עיזים או בעלי חיים דומים.
תיאור
שלושת האתרים שהוכרזו על ידי אונסק"ו נמצאים בשלושה עמקים נפרדים, הממוקמים בקצה הרכס המערבי של הרי אלטאי, בגבול בין מונגוליה לבין רוסיה וסין. אזור זה נמצא במרחק של כ-1,700 קילומטרים מבירת מונגוליה, אולן בטור. הפטרוגליפים הוכנו מסלעי אבן חול שעוצבו במשך שנים רבות על ידי הקרחונים שכיסו את האזור בתקופת הפלייסטוקן. מאז תקופה זו הסלעים הפכו למבריקים והתכסו בשכבת פטינה בעלת צבעים משתנים. שלושת האתרים - מכיוון צפון לדרום - הם טסאגאאן סאלאה-באגה אויגור, טסאגאאן גול העילי ואראל טולגוי, והמרחק ביניהם הוא עד 40 קילומטרים. בשלושת האתרים יש אלפי פטרוגליפים ומאות תילי קבורה, וכן מבנים נוספים הקשורים למוות.
טסאגאאן סאלאה-באגה אויגור
המתחם טסאגאאן סאלאה-באגה אויגור משתרע על פני 21 קמ"ר לאורך שני עמקים שבעבר ניתן היה לעבור דרכם אל האזור הידוע כיום כהרי אלטאי הרוסיים. במתחם זה יש כ-5,000 אתרים שבכל אחד מהם כ-160 פטרוגליפים על צוקים, מחשופים וכדומה. לפי כמות הפטרוגליפים הגבוהה הועלתה השערה לפיה המקום כבר היה מיושב בתקופה שקדמה לתקופת הברונזה.
טסאגאאן גול העילי
המתחם טסאגאאן גול העילי משתרע על פני 90 קמ"ר, והוא משתרע לאורך כ-22 קילומטרים בעמק הנהר טסאגאאן גול ויובליו העיקריים. במתחם יש כ-5,000 אתרי ציורים שבכל אחד מהם עד 100 תמונות, שצוירו על מחשופי סלע ועל סלעי מורנה. חלק ניכר מהציורים במתחם מתוארך לתקופת הברונזה, תקופת הברזל המוקדמת, והתקופה הטורקית. במתחם יש תמונות בודדות וקבוצות של תמונות שבהן מתוארות סצנות ציד, נדידת על גבי יאק הבית או ברגל, וכן תמונות מהתקופה הבתר-טורקית שבהן ניתן לראות בני אדם רוכבים על גבי איילים. במתחם יש גם תילי קבורה, מעגלי אבן ואבנים עומדות, וכן מתחמים סגורים מהתקופה הטורקית. המבנים הללו נבנו בכיוון מזרח עם זרימת הנהר, או לכיוון מרכז המתחם שבו שוכן ההר הקדוש שיביט קאירחאן. על הגבעה שמול ההר נבנה מקדש שעודנו פעיל ומשרת את האוכלוסייה המקומית. האוכלוסייה המקומית מורכבת בעיקר מאנשים שהתגוררו בעבר בטובה, והם פועלים לפי עקרונות הבודהיזם והשמניזם. אוכלוסיות עז הבר והכבש הארגאלי שעל ההר מוכרזות חיות מוגנות.
אראל טולגוי
המתחם אראל טולגוי הוא הקטן ביותר מבין שלושת המתחמים, והוא משתרע על פני כ-2 קמ"ר וממוקם במרחק 40 קילומטרים דרומית למתחם טסאגאאן גול העילי. במתחם יש כ-300 פטרוגליפים שממוקמים דרומית-מזרחית לגבעה בצורת לווייתן. רוב התמונות במתחם צוירו על משטחי אבן שעל פני הקרקע, או על סלעים גדולים שניתן ללכת עליהם. השחיקה המצטברת של האקלים (שלג לאורך רוב ימות השנה) ושל האדם גרמה לאובדנם של ציורים נוספים שהיו קיימים בעבר. מרבית הציורים במתחם מתוארכים לתקופת הפלייסטוקן. בעלי החיים חוסים מצוירים עם גופים גדולים, בטן עגולה, ורגליים דקיקות. רוב בעלי החיים הם עופות אנדמיים לאזור. קיימות תמונות ספורות שמתוארכות לתקופות מאוחרות יותר.
באזור החיץ שמקיף את אתר המורשת העולמית יש אבני עיזים, מתחמים מהתקופה הטורקית, ותילי קבורה.
ביקורת
ביקורת היא שיפוט, הערכה, חוות דעת או ניתוח של דבר כלשהו. ביקורת יכולה להיות מופנה כלפי אדם, כלפי מעשיו או דעותיו של אדם, כלפי קבוצה או ארגון, כלפי תופעה חברתית, כגון שיח מסוים או אופנה, כלפי אוסף של תופעות ופרקטיקות, כגון ביקורת על הדת, כלפי רעיונות, או כלפי תוצר כלשהו, כגון יצירת אמנות או אדריכלות. בשפה העברית, המילה ביקורת מתייחסת לעיתים גם להליכי פיקוח ובקרה שוטפת שתכליתם הערכה של מושא הביקורת לאור חוקים או תקנים מקובלים, כפי שמשתמע למשל מחוק יסוד: מבקר המדינה ומהמושגים ביקורת חשבונאית וביקורת שיפוטית. כמו כן, בשפה העברית, כמו בגרמנית וצרפתית, המילה מתייחסת הן לניתוח והערכה מוסדרים של מושג, תאוריה או מבנה חברתי (באנגלית: critique), כגון שלושת ספרי הביקורת של עמנואל קאנט ותחום התאוריה הביקורתית בפילוסופיה, והן להערכה פשוטה יותר של מושא הביקורת (באנגלית: criticism). ביקורת יכולה להיות פעולה יומיומית וגם תוצר של תהליכי מחשבה ומחקר מקצועיים הדורשים הכרות מעמיקה עם מושא ביקורת, ההקשר שלו והדיסציפלינה שבמסגרתה נערכת הביקורת.
ביקורת בשפת היום יום
הפילוסוף ריימונד גויס טוען שבשיח היום-יום למושג ביקורת יש מספר מאפיינים שקושרים אותו עם משמעות שלילית. לרוב, דרישה להבהרה נוספת או הבעת אהדה לבדה אינן נחשבות לביקורת. בנוסף, פעולת הביקורת ופעולת ההצדקה של דבר נחשבות להופכיות. עם זאת, פעולת הביקורת, גם בשפת היום-יום, נבדלת מגינוי, התנערות או הבעת התנגדות לדבר, כיוון שהיא דורשת טיעון שמסביר את העמדה השלילית. לפי גישה זו ביקורת נבדלת גם מסוגים שונים של עלבון, כמו גידוף, המתאפיינים בהצגת הדבר כמגוחך, תיוגו בשמות תואר ("דעה מרושעת" או "תוצר גרוע"), או מסירת התנגדות ללא הסבר. מידת התוקף שמיוחס לטיעונים שמשמשים כביקורת היא תלויית הקשר. כך למשל, טיעונים משפטיים עשויים להיות חסרי תוקף ורלוונטיות בביקורת ספרות.
בפילוסופיה
בפילוסופיה המערבית מונחים שונים שמשמעותם ביקורת הגיעו מהמילה היוונית κριτικός (בתעתיק לעברית: קריטיקוס), שמשמעותה להיות מסוגל להבחין בין דברים.
ביקורת עמיתים
ביקורת עמיתים היא מקרה פרטי של ביקורת בונה ודוגמה חשובה לביקורת המשמשת להבטחת איכות. ביקורת עמיתים משמשת בעיקר כדי לקבוע אם מאמר שפרסם חוקר בתחום מסוים בספרות מחקרית בתחומו, ראוי להתפרסם באותו מקור ספרותי. ביקורת עמיתים נפוצה גם מחוץ למדע; כך למשל, בוויקיפדיה עורכים שונים נוהגים לבקר זה את רעהו כאשר המבוקר כותב ערך אשר המבקר בקיא בנושא שלו ובכך כביכול מסייע להבטיח את איכות המידע המופיע בו.
אטא סרדארוב
ביוגרפיה
יליד הכפר יסמן-סאליק, שבמחוז רוחאבאט. בשנת 1987 סיים את לימודיו במכון הרפואי הממלכתי של טורקמניסטן, בעל הכשרת רופא כירורג.
יטה אלבינוס
יטה אלבינוס (בדנית: Jette Albinus; נולדה ב-8 באפריל 1966) היא בריגדה גנרל בצבא המלכותי הדני, המשמשת כראש מטה משמר המולדת הדני. האשה השנייה בתולדות דנמרק שהגיעה לדרגת גנרל.
ביוגרפיה
אלבינוס נולדה ב-8 באפריל 1966 וב-1988 התגייסה לצבא המלכותי הדני והוכשרה כקצינת מילואים. ב-1995 למדה באקדמיה הצבאית המלכותית. ב-1996 הועלתה לדרגת האופטמן והחלה להדריך בבית הספר המיוחד של משמר המולדת. ב-1999 נשלחה לבוסניה והרצגובינה כחלק מכוח הייצוב. ב-2000 חזרה לדנמרק ומונתה לקצינת מבצעים בבריגדת יוטלנד ה-1. בין 2001–2003 המשיכה את לימודיה בקולג' הצבאי המלכותי והועלתה לדרגת מאיור, ולאחר מכן הצטרפה למכון למבצעים צבאיים במכללה להגנה כמורה. בין 2006–2007 שרתה בכוח קוסובו. ב-2008 מונתה למפקדת כוחות משמר המולדת במערב יוטלנד. ב-2009 קיבלה תואר שני בספורט ורווחה מאוניברסיטת קופנהגן ובמקביל הועלתה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-2012 החלה החלה בהכשרת קצינים בבית הספר לקצינים. ב-2014 מונתה לראש המרכז לחיילים משוחררים ולאחר מכן נשלחה להילחם באפגניסטן. ב-11 בספטמבר 2017 הועלו במקביל יטה אלבינוס ולון טרייהולט לדרגת בריגדה גנרל. בכך הפכו שתיהן לשתי הנשים הראשונות בדנמרק שהגיעו לדרגת גנרל. במקביל להעלאתה בדרגה, מונתה אלבינוס לראש מטה משמר המולדת.
אטא סרדארוב
רופא
מחודש טורקמנבאשי (ינואר) ועד חודש נוברוז (מרץ) 2005 שימש כמנהל מפעל התרופות "טנקר". מאז חודש גורבנסולטאן (אפריל) 2005 הוא היה מנהל אגודת "טורקמנדרמנסנאגאט". מ־27 בפברואר 2007 ועד 9 באפריל 2010, שימש כשר לתעשיית התרופות והבריאות של טורקמניסטן.
שגריר
מאז יולי 2010 נשלח לשמש כדיפלומט ושגריר של טורקמניסטן במדינות שונות, תחילה בארמניה. בדצמבר 2012 הוא פוטר. ב־12 בדצמבר 2012 מונה לשגריר טורקמניסטן בטורקיה וב־16 בספטמבר 2013 מונה במקביל לשגריר המדינה למדינת ישראל. ב־26 בפברואר 2016 מונה לכהן כשגריר בממלכת בלגיה.
החל משנת 2018 שימש כשגריר טורקמניסטן בדוכסות הגדולה של לוקסמבורג ושגריר בהולנד והיה נציג טורקמניסטן במשרד האיחוד האירופי לאיסור על נשק כימי.
ראש מפלגת השלטון
ב־2 באפריל 2018 חזר לטורקמניסטן ונבחר לכהן כיו"ר מפלגת השלטון, המפלגה הדמוקרטית של טורקמניסטן וב־5 באפריל 2018, פטר אותו הנשיא גורבנגולי ברדימוחמדוב מכל חובותיו הדיפלומטיים.
פשיטה משטרתית
פשיטת משטרה היא פעולה מרוכזת וממוקדת בזמן ובמקום, המבוצעת על ידי כוחות משטרה, תוך היעזרות בגורם ההפתעה, כדי להביא למעצר מבוקשים ותפיסת חומרים וטובין שמעורבים בעבירות. הפעולה מבוצעת לעיתים יחד או בתיאום עם כוחות לא משטרתיים, דוגמת שלטונות המכס, חוקרי מס הכנסה וזרועות אכיפה אחרות.
במדינות טוטליטריות או תחת משטרי כיבוש פשיטות משטרה מופעלות גם כדי ללכוד מתנגדי משטר, כפי שהיה במדינות הכבושות במהלך מלחמת העולם השנייה.
יואב ראובני
יואב ראובני (נולד ב-25 בנובמבר 1985) הוא דוגמן ושחקן ישראלי. הצטלם ודגמן לבתי אופנה כגון רוברטו קוואלי, ג'ורג'ו ארמאני ודולצ'ה וגבאנה.
ביוגרפיה
הוא שימש במשך מספר עונות כדוגמן הראשי של רשת האופנה גולף והוא הדוגמן הישראלי הראשון שהופיע בקטלוג של דולצ'ה וגבאנה. בריאיון לאתר מאקו סיפר כי הוזמן לארוחת ערב רומנטית מהמעצב דומניקו דולצ'ה, אך סירב מפאת היותו סטרייט.
הוא הופיע בפרסום של הבושם "פרי אליס" ושימש כפרזנטור של חברת השעונים EMBOSS.
הוא עבד חצי שנה כדוגמן בדרום אפריקה שם גם היה על שער המגזין "MEN HEALTH", דגמן לחברת "ניוואה" והופיע במגזין הגרמני "OTOO".
ב-2008 הוא חתם על חוזה עם סוכנות "פורד" בפריז ועבד גם שם בתקופה, באותה שנה הוביל קמפיין ל"אופטיקה עיניים" בשווי ארבע מיליון שקלים.
ב-2009 הצטלם לחברת האופנה הדנית "מיסטר". בנוסף הוא שימש כדוגמן הבית של ZIP.
ב-2009 הצטרף לפאנל התוכנית "מה ש'תה שומע", ועזב לאחר כמה שבועות לאחר סכסוך עם חברת הפאנל עינב בובליל.
הוא שיחק בסרט "רווקה פלוס".
ב-2013 כיכב בסרט "שבלולים בגשם" בו גילם את דמותו של בועז, סטודנט לבלשנות המתחבט בזהותו המינית.
חיים אישיים
ראובני ניהל מערכת יחסים עם לירון ויצמן, ולאחר שנה השניים נפרדו. לאחר מכן חזר ראובני לגור עם הוריו ביבנאל.
באוקטובר 2013 התחתן עם עדי רונן, מייסדת אתר עדיקה, ובהמשך התגרשו.
פולמוס בישראל
פולמוס בישראל (בערבית: جَدَل في إسرائيل) הוא כתב עת דו-לשוני (עברית וערבית) באוריינטציה פסיכואנליטית ובעריכת קלאודיה אידן, המשמש במה לשיח בענייני תרבות וקהילה.
מאפיינים
במקור פולמוס היה כתב עת שנוסד ב-1993 והספיק להדפיס 20 גיליונות לפני שנסגר. פולמוס בישראל עלה לרשת בשנת 2017, ונפתח לקהל הרחב ללא תשלום.
מייסדי כתב העת בגרסתו המקוונת (נחמה גסר, גבריאל דהאן וקלאודיה אידן) ביקשו לעורר דיון בתוך הקהילה הלאקאניאנית ומחוצה לה, על המצב החברתי והפוליטי בישראל ולבדוק ״מה יכולה להיות תרומתה של הפסיכואנליזה לקריאת מצבים אלה ולעירור דעת הציבור״.
דו-לשוני: עברית/ערבית
כותבי המאמרים באתר יכולים לבחור להנגיש את המאמר באחת מן השפות, או בשתיהן. רוב המאמרים פורסמו בשתי השפות בתרגום על ידי ז'נאן בסול וח'ליל סבית.
נושאי הגיליונות
גם בגרסת הרשת מאמרי כתב העת מפורסמים בגיליונות. לקראת כל גיליון מפורסם קול קורא, המכריז על נושא הגיליון. הכותבים מוזמנים לשלוח אל המערכת הצעות למאמרים. בכתב העת כותבים פסיכואנליטיקאים, הוגים ואנשי תרבות, אבל הוא פתוח לכל אדם אשר מונע לפעולה על ידי נושא הגיליון, ומעוניין לתרום או להתמודד עמו.
Sweet Harmony
Sweet Harmony הוא סינגל שבוצע על ידי הלהקה הבריטית The Beloved. השיר יצא לאור בשנת 1993 והוא נחשב למצליח ביותר של הלהקה.
רקע
השיר נכלל באלבום השני של הלהקה, Conscience. הוא נכתב על ידי מייסד וסולן הלהקה ג'ון מארש ואשתו הלנה שהייתה חברה אף היא בהרכב. בבריטנה דורג השיר במקום השמיני, והיה ללהיט מועדונים. הוא דורג במקום השלישי באוסטריה, במקום השישי בגרמניה ושווייץ, השביעי ביוון ובמקום 10 בישראל. במצעד אירופה הוט 100 דורג השיר במקום ה-20.
ג'ון אובראיין מ-AllMusic הגדיר את השיר כנתח של סינת'פופ מגניב המצליח גם אפלולי וגם אופורי בו זמנית. לארי פליק מהבילבורד ציין כי השיר מלא בניואנסינים של טכנו קלים, מסר לירי מרומם, והגוונים המרגיעים והחמים של הסולן ג'ון מארש מוסיפים ג'אם מענג.
השיר זכה למספר גרסאות כיסוי, בין היתר בספרדית וברוסית.
וידאו קליפ
הודיאו קליפ לסוויט הרמוני כולל את מארש בעירום ולצידו נשים עירומות, לרבות הדוגמנית ומגישת הטלוויזיה טס דאלי. מקור ההשראה לצילום זה הוא בעטיפת האלבום Electric Ladyland שהוציא ג'ימי הנדריקס בשנת 1968. בצילומים השתמשו באפקטים של הלבנה, עננים וערפל, כדי ליצור ניגודיות, בעוד המשתתפים משתמשים בזרועותיהם, רגליהם ושיערם לכסות עצמם.
הקליפ היה מועמד לפרס בחירת הקהל בטקס פרסי המוזיקה של MTV Europe בשנת 1993. נכון למאי 2022 לקליפ יש כ-27 מיליון צפיות בערוץ היוטיוב של הלהקה.
הקליפ זכה למחווה בפרק בסדרת האנימציה ביוויס ובאטהד.
המפלגה האגררית של טורקמניסטן
המפלגה האגררית של טורקמניסטן (בטורקמנית: Türkmenistanyň agrar partiyasy) היא מפלגה רשמית בטורקמניסטן, שנוסדה ב-28 בספטמבר 2014. היא אחת משלוש המפלגות הרשמיות הרשומות כחוק הקיימות בטורקמניסטן ומיוצגת במג'לס של טורקמניסטן - הפרלמנט במדינה.
בבחירות לנשיאות 2017, המפלגה האגררית של טורקמניסטן מינתה את המועמד, דורדיגליץ' אוראזוב. בעקבות תוצאות הבחירות, אוראזוב סיים במקום התשיעי האחרון מבין המועמדים וצבר 1,898 קולות (0.06%) מהמצביעים.
נבחרת בולגריה בכדורסל נשים
נבחרת בולגריה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של בולגריה. הנבחרת השתתפה ב-2 אליפויות עולם בהן זכתה במדליית כסף וארד.
הנבחרת זכתה באליפות אירופה בכדורסל נשים, 5 פעמים הייתה במקום השני ו-4 פעמים במקום השלישי.
במהלך סוף המאה ה-20 והמאה ה-21 הנבחרת נחלשה ולא נכללת בנבחרות החזקות בענף.
אליפויות אירופה
לא העפילה לאחר 1993.
מוצב חרדון
מוצב חרדון היה המוצב הדרומי ביותר בציר פילדלפי שבין רצועת עזה למצרים, בסמוך לעיר רפיח. המוצב אויש על ידי חיילי חטיבת גבעתי וגדוד הסיור הבדואי, בכפוף לחטיבת קטיף – החטיבה הדרומית שבאוגדת עזה. כ-500 מטרים מהמוצב שכן מוצב מקביל של הצבא – מוצב טרמית.
אירועים בולטים
ב-17 בדצמבר 2003 חמאס ניסה לפוצץ את מוצב חרדון באמצעות מנהרה עם חומרי נפץ שנחפרה בסמוך למוצב. למרות הפיצוץ המוצב נפגע קלות בלבד.
ב-21 באוקטובר 2004 רב-סמל מתקדם (ששירת בחיל ההנדסה הקרבית ועסק בעבודות תשתיות בציר) נהרג מפיצוץ מטען, לאחר שאיתר פיר של מנהרה בסמוך למוצב.
בינואר 2005 פרצה דליקה במוצב (ככל הנראה כתוצאה מתקלה מבצעית), שגרמה לפציעתם של שני חיילים.
באפריל 2005 ועדות ההתנגדות העממית ירו לעבר קבלנים אזרחיים וכוח צבאי בסמוך לציר. מהירי נפצעו איש קבע באופן בינוני ואזרח באופן קל. ועדות ההתנגדות טענו כי הירי בוצע כנקמה בפלסטינים בשבוע קודם לכן.
מושבת קניה
מושבת קניה או קניה הבריטית (רשמית: המושבה והפרוטקטורט של קניה) הייתה חלק מהאימפריה הבריטית באפריקה מ-1920 עד 1963. מושבת קניה הוקמה כאשר מדינת החסות שקדמה לה, מזרח אפריקה הבריטית, הפכה למושבה. בהגדרה הטכנית, המונח "מושבת קניה" התייחס לאדמות הפנימיות ואילו המונח "מדינת החסות קניה" התייחס לרצועת חוף באורך 16 ק"מ, אף על פי ששניהם נשלטו על ידי יחידה אדמיניסטרטיבית אחת. ב-1963, ממשלה שהרוב בה היו שחורים נבחרה לראשונה והוכרזה עצמאותה של קניה.
היסטוריה
המושבה קניה הוקמה ב-11 ביוני 1920 כאשר השטחים של מזרח אפריקה הבריטית (מלבד השטחים שבהם שלט סולטן זנזיבר) סופחו לממלכה המאוחדת. מדינת החסות הוקמה ב-13 באוגוסט 1920 כאשר שאר השטחים של מזרח אפריקה הבריטית סופחו. לפי הסכם בין הממלכה המאוחדת והסולטן הזנזיברי מ-1895 מדינת החסות נמשלה על ידי המושבה.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 בריטניה ייעדה את אזור ה"רמות הלבנות" (במחוז מרכז של קניה של היום), שעד אז ישבו בו ילידים, למגורים בלעדיים לאירופאים ובמיוחד חיילים בריטים משוחררים. דבר זה יצר מתח בין הילידים והאירופאים. אוכלוסיית המושבה הוערכה ב-1921 להיות 2,376,000 איש, מתוכם 9,651 אירופאים, 22,822 הודים, ו-10,102 ערבים. אוכלוסיית העיר הגדולה ביותר, מומבסה, הייתה 32,000 איש.
סופן של המושבה ומדינת החסות הגיע ב-12 בדצמבר 1963. הממלכה המאוחדת מסרה את הריבונות על המושבה של קניה, ולפי הסכם מאוקטובר של אותה שנה הסולטן הסכים שביחד עם עצמאות קניה הוא יפסיק להיות הריבון על מדינת החסות של קניה. בצורה הזו קניה נהייתה מדינה עצמאית בשם הרשמי "הדומיניון של קניה". ג'ומו קניאטה היה ראש הממשלה הראשון. ב-26 במאי 1963 והדגל האדום, ירוק, שחור, ולבן נהיה הדגל הרשמי. ב-12 בדצמבר 1964 קניה נהייתה רפובליקה בשם "רפובליקת קניה".
חדירתה של בריטניה לקניה
מעורבותה של בריטניה בקניה התחילה בעקבות ועידת ברלין שחילקה את אפריקה בין המעצמות האירופיות. בשנת 1886 הוכרז השטח שמצפון לגבול בין קניה לטנזניה של ימינו כשטח השפעה בריטי, רק 1888 החליטו הבריטים לממש את האופציה שלהם אך לא רצו להתערב בעצמם באזור ולכן שלחו את שטח השפעתה ל"החברה הבריטית האימפריאלית של מזרח אפריקה" ונתנו להם זיכיון לנצל את המשאבים הכלכליים של האזור. בעקבות השליטה שלה באזור החברה הבריטית האימפריאלית של מזרח אפריקה פשטה רגל מה שהוביל להחלטה של ממשלת בריטניה ליטול לידיה את ניהול שטח ההשפעה שלה, שחולק לאוגנדה והאזור שממזרח לה שהוכר בשנת 1895 כ"שטח החסות המזרח אפריקני" ולימים – קניה. ההחלטה של ממשלת בריטניה נבעה בעיקר משיקולים אסטרטגיים בעיקר אסטרטגיית עמק הנילוס שהגדילה את שליטת בריטניה בנילוס. כיוון ההתפתחות של קניה הושפע מאסטרטגיה זו.
מודרניזציה, שינוי חברתי והתגבשות זהויות אפריקניות
במקרה של קניה, מודרניזציה באה על חשבון הקנייתים בכך שהאפריקאים שרצו להשתלב בכלכלה המודרנית היו צריכים לעבוד עבודות פרך בתנאים קשים תמורת תשלום סמלי וחלקת קרקע לרוב אפריקאים שרצו או שנאלצו להשתלב בכלכלה המודרנית לא הייתה ברירה והם היו צריכים לעזוב את תחומי המחייה שלהם ולעבור ל"רמות הלבנות" או אל ריכוזים עירוניים. בחוות הלבנים עבדו בעיקר פועלי בני הקיקויו, אולם לערים, שרובן היו בתחום "הרמות הלבנות" נהרו בני קבוצות אתניות שונות מכל פינות המושבה, בניהם הייתה קבוצה מיוחדת במינה ושמה הסווהילים, שהייתה מורכבת בעיקר ממוסלמים
עיור ושינוי חברתי
החיים בעיר לא נחשבו כדבר חיובי בגלל התנאים, השכר הנמוך וחוסר הביטחון הסוציאלי. אך בעלי ההשכלה המערבית ראו בעיר מקום טוב לגור בו מפני שהם יכלו למצוא בוא תעסוקה הולמת. מעל הכל לאפריקאי שחי בעיר לא היה כל ביטחון סוציאלי, ותחושת הזרות אפפה אותו וכך, העיר כמוקד של תהליכי שינוי מודרניים הייתה נקודת מפגש שבה חיו המון אפריקנים ממוצא אתני שונה. היו הרבה השפעות לעירוב הכפוי ולעיור המואץ ובניהם הקמתם של ארגונים חברתיים.
הקמתם של ארגונים חברתיים
אחת התוצאות המובהקות של תהליכי השינוי המודרניים היה הקמתם של עשרות ואף מאות ארגונים חברתיים. בשביל לספק את מה שהמנהל, המעסיקים והמשפחות לא יספקו להם, מלבד מילוי צרכים חומריים חשובים, כמו סיוע במציאת עבודה דיור וכדומה, ארגונים אלו ניסו להעניק תמיכה ועידוד נוכח הזעזוע נוכח הזעזוע שגרמה להם בעקירה ממסגרות משפחתיות. החברות בארגונים הייתה על בסיס התנדבותי, וכמעט כל אפריקאי היה חבר בארגון אחד לפחות
השפעותיה של מלחמת העולם השנייה
קיפוח כלכלי, הפעלת חוקי חירום, וגיוס לצבא בכפייה הובילו להגברת תחושת הקיפוח והתסכול בקרב האפריקנים במושבה ולא רק האליטה. הפעילות הפוליטית לאחר המלחמה כוונה למרכז הכוח הקולוניאלי וערערה את הלגיטימציה של השלטון הבריטי באזור. המלחמה עצמה פתחה אופקים רבים לאפריקנים רבים שנלחמו בצבא הבריטי שכם אל שכם עם צבאות בעלות הברית בגזרות שונות. החיילים האפריקנים ששוחררו ציפו ששירותם יזכה להערכה ושהתמורה תגיע. ציפיות אלה נבעו מהבטחות ממשלת בריטניה לפצות את לוחמיה בקרקעות לחיילים משוחררים. אבל לאחר שקיבלו את פניהם עם עוגות ופרחים ממשלת בריטניה שכחה את מחויבותה לחייליה. בנוסף חיילים אפריקנים לא קיבלו פיצויים ממשלת בריטניה, אדמותיהם של רבים נלקחו מהם ומשפחותיהם וניתנו לחיילים לבנים כהוקרה על שירותם. הממשל לא העריך נכון את תסכולם של החיילים האלו שזכו לשבחים על תפקידם והייחוס אליהם הפך להיות כאל גורם מאיים. אבל אולי הדבר הכי חשוב החיילים האפריקנים ראו את מיתוס האדם הלבן הבלתי מנוצח מתנפץ כשראו את צבא בריטניה מפסיד לצבא לא אירופאי, צבא יפן, וחזו באחת התקופות האפלות של החברה המערבית, בעיני רבים נשבר הבסיס המוסרי של השלטון הקולוניאלי שלא נראה יותר בלתי מנוצח או נצחי.
שינויים חברתיים וכלכליים בעת המלחמה ואחריה
טבעי הדבר שבשל המלחמה, הופנה עיקר תשומת הלב של משרד המושבות הבריטי ושל המנהל הקולוניאלי לעניינים צבאיים אשר דחופים יותר מן ההתפתחויות בקניה בשנים 1942–1943 גרם מחסור חמור במזון לרעב קשה בקניה מה שגרם למשטר להכיר בחיוניותו של המשק החקלאי האפריקני העצמאי, ופעילות משק זה חודשה. אפשר לומר, כי אף שבתקופת המלחמה התגברו הייצור והפיתוח הכלכלי במושבה, הוזנח פתרון הבעיות החברתיות, בעיות אלה לא עלו על פני השטח בתקופת המלחמה בשל אווירת מצב החירום ודיכוים של ארגונים פוליטיים. במקביל התפתחה שכבת האליטה, שהייתה בעלת תודעה פוליטית אנטי קולוניאלית, שכבה זו הייתה מתוסכלת בגלל יחס הזלזול של השלטונות כלפיה ובגלל מיעוט אפשרויות הקידום לאנשיה.
המאבק הצבאי
לוחמי המאו-מאו, תנועת מחתרת שפעלה בקניה והנהיגה מרד נגד הממשל הבריטי והשלטון המקומי בחסות הבריטים, התארגנו ביחידות לוחמה קטנות עם הנהגות מקומיות, אזוריות וכלליות. היחידות כונו "צבא החופש והאדמות". משנת 1952 התרכזה פעילות היחידות בשתי זירות מרכזיות: סביב יערות קניה ובראשה עמד וורוהיו איטוטהWaruhiu Itote) ), וביערות רכס האברדר בפיקוד דדן קימתי (Dedan Kimathi)אשר היה ידוע גם כמפקד העליון של המרד כולו. הלוחמים החלו לפגוע באירופאיים בפעולות אשר כללו שריפת רכוש, גניבה או שחרור עדרי בקר, ורצח משתפי פעולה אפריקניים. בעקבות אלו, שרר מתח רב בקרב האירופאיים. ב-22 בנובמבר 1952 נרצח האירופאי הראשון בידי המאו-מאו. תגובת השלטונות הבריטיים היו אלימות והיסטריות. 4,324 אפריקניים נעצרו וכפר שלם פונה, הוצת ונשרף כליל. התגובה החמורה ביותר הייתה תחילת מדיניות הענישה הקיבוצית שהחלה להינקט על ידי הבריטים בשנת 1953. תקנות הענישה היו: 1. בכל חווה שאירע בה אירוע חמור יפונו כל הצמיתים, ויוחרם כל רכושם. 2.בחוות שסמוכות ברדיוס של 3 מילין לחווה שבה בוצע פשע יגורשו מחצית מהצמיתים ויוחרם מחצית מהרכוש. מדיניות היד הקשה שנקטו הבריטים החלישה את כוחם של לוחמי המאו-מאו וגרמה להתמרמרות בקרב בני הקיקויו, קבוצה אתנית בקניה. ללוחמי המאו-מאו היו בעיות קשות כגון נשק דל לעומת כוח האש של הבריטים, רמת אימון נמוכה למעט מפקדיהם ואי סיוע חיצוני בנשק, ציוד וכסף. הקמת "פרלמנט היער" בשלהי המאבק המזוין סימלה את מיסודה הפוליטי של הנהגת המאבק. בפני "פרלמנט היער" עמדו מכשולים רבים כמו ניתוק חברי הפרלמנט והלוחמים זה מזה. הניתוק היה נקודת תורפה חמורה, שבאה לידי ביטוי בפקודות סותרות ובמהלכים מנוגדים של מנהיגי המרד. בליל ה-26 במרץ 1953 ערכו קבוצות לוחמי מאו-מאו שתי פשיטות נועזות. כוח אחד השתלט על משטרת עיירת נייבשה, שחרר אסירים וחזק ליער עם שלל של נשק. כוח אחר ערך טבח בכפר בני הקיקויו שבראשו עמד צ'יף משתף פעולה עם הבריטים. למרות שהמאבק לא היה מאבקם של כל בני הקיקויו הבריטים הכריזו רשמית כי מרד המאו-מאו הוא מאבק של בני הקיקויו בבריטים וכי בריטניה רואה עצמה שרויה במצב מלחמה עמם ועם עוזריהם. הבריטים תגברו כוחות והחלו לערער את המערך הלוגיסטי של המרד ולבודד את הלוחמים ממקורות אספקתם. אלפי בני הקיקויו רוכזו במחנות מעצר והושמו תחת שמירה קפדנית כדי למנוע מגע ביניהם ללוחמים. במטרה להחריף את מצב בני הקיקויו נערכו מעצרים, הגבלות תנועה והפסקת פעילות מוסדות חינוך ומערכת הבריאות. הבריטים הענישו את מרבית בני הקיקויו ללא הבדל בין תומכי המאבק למתנגדיו. עד סוף 1954 צלחו הבריטים במאבקם בלוחמים ותומכיהם, ומצב הלוחמים ביערות החמיר. בני הקיקויו הכפריים נקלעו למלכודת קשה, מצד אחד הפחד אילץ אותם להיענות לדרישות הלוחמים ומצד שני השלטונות חשדו בכל בני הקיקויו בהשתייכות למאו-מאו, דבר אשר העמיד אותם בסכנה. גם בין הלוחמים החל החלו ניגודים, החריף ביותר שבהם היה בין המנהיגים חסרי ההשכלה לבעלי ההשכלה. בתחילת 1955 כוחות הביטחון ריכזו את עיקר פעילותם ביערות בחיפוש לוחמי מאו-מאו בכוחות גדולים. לאחר כמחצית שנה עברו לחיפוש בכוחות קנים שכללו לוחמי מאו-מאו שנשבו. במשך הזמן נהפך המאבק למרדף אחרי שרידי לוחמי המאו-מאו. באוקטובר 1956 לכדו הבריטים את מנהיג המרד דדן קימתי, לכידה שהיוותה מטרה חשובה לבריטים. במעצרו והוצאתו להורג ניתן היה לראות את קץ המרד. במחנות המעצר ניסו הבריטים "להחזיר למוטב" את העצורים בעזרת פקידי רווחה וסעד בריטים ומיסיונרים אירופיים ואפריקניים.
מדיניותו של קניאטה
ג'ומו קניאטה היה מדינאי אפריקאי וראש הממשלה והנשיא הראשונים של קניה. מ-1952 ועד ל-1959 קניאטה היה עצור על ידי הבריטים בשל מעורבות לכאורה במרד המאו-מאו. לקראת סוף מעצרו, נפגשו עמו מתיישבים לבנים, פקידים קולוניאליים ואנשי דת אירופאים וניסו להעריך את אישיותו. חוות הדעת היו מפרגנות, דבר אשר לא היה אופייני שלבנים גזעניים יפרגנו לאדם שחור, וחלקם אף טענו שהוא מדינאי של ממש ומוטב לשחרר אותו. קניאטה הבין את חשיבות כלכלה חקלאית ותעשייתית מפותחת, קשרים עם העולם המערבי ודעת קהל אירופאית אוהדת ולכן ביקש מהמתיישבים הלבנים חירות ולא בכדי לגרשם אותם חזרה אל ארצם אלא בכדי לקבל את הזכות לעבוד בעבודות כרצונם ולהיות בעלי רכוש. בתחילת שנות ה-60 החלה המנהיגות האפריקנית לחשוב על דמותה של קניה כמדינה עצמאית. כמו כן, באותה תקופה רוב הכלכלה התבססה על יזמות ועל הון של האוכלוסייה הלבנה. בעייני המתיישבים, נהפך קניאטה מ"אבי המאו-מאו" למגן שלהם, בעוד שבעייני המאו-מאו הפך לבוגד. לאחר שחרורו התארגנו אחדים מאנשי המאו-מאו במסגרת פוליטית מחתרתית שנקראה "צבא החופש והאדמות של קניה". לפי דרכם, קניה תחסל כליל את המתיישבים הלבנים ותחלק את האדמות ללוחמים לשעבר. קניאטה תקף בחריפות את פעילות הארגון המחתרתי וזכה לאמון המתיישבים והשלטונות. בכך ניסה להרגיע גם את המתיישבים והבריטים וגם את שאר האפריקנים בקניה שהתנגדו אל התנועה המחודשת. קניאטה העדיף את תמיכת הבריטים ואת הישארותם של המתיישבים הלבנים על היענות לדרישות המאו-מאו אשר נחשבו בעיניו לאיכרים מתוסכלים ועניים שממוקמים בשולי הזירה הפוליטית. היענות לדרישות המאו-מאו הייתה עלולה לגרום לאובדן שליטה ואנרכיה.
התגבשות אסטרטגיה פוליטית בקניה לקראת קבלת עצמאות
בראשית שנות ה-60 גיבשו קניאטה וההתאחדות הלאומית לקניה האפריקנית אסטרטגיה מתונה. הם שמו להם למטרה להוציא את הרדיקליזם כמו המאו-מאו מהמשחק הפוליטי. בפני המנהיגים עמדו שתי אפשרויות: לבסס את השלטון החדש על כוחה של המפלגה או לבסס אותו על המנהל הציבורי שהיה מרכז הכוח של השלטון הקולוניאלי. קניאטה בחר לבסס את השלטון החדש על מנגנוני השליטה והכפייה של השלטון הקולוניאלי.
ראו גם
מזרח אפריקה הבריטית
טרישקיאי
טרישקיאי (בליטאית: Tryškiai; בפולנית: Tryszki, טרישקי; ביידיש: טרישיק) היא עיירה השוכנת בצפון-מערב ליטא, במחוז טלז. העיירה הוקמה במאה ה-18. עד מלחמת העולם השנייה חיו בעיירה מספר מצומצם של יהודים.
מבנה עירוני
שם העיירה מקורו בנהר טרישקיס (Tryškis) העובר סמוך לה. העיירה נבנתה במאה ה-18 בסגנון התואם מאה זו. במהלך המאה ה-18 וה-19 היו שריפות בכל רחבי העיר, אך העיר שוחזרה כל פעם מחדש.
במהלך שתי מלחמות העולם ספגה העיר נזק נוסף אך שוחזרה שוב ושוב.
טרישקיאי היא "אנדרטה עירונית" כלומר, עיר ישנה אשר יש לה משמעות היסטורית ותרבותית מיוחדת - אתר מורשת.
שמו של הרחוב הראשי זהה לשמה של העיר. העיר כוללת כיכר שוק עתיקה, כנסייה, בית קברות, ספרייה, תחנת כוח, תחנת רכבת, מנזר וקפלה על שם פלוריאן הקדוש.
אוכלוסייה
נכון לשנת 2011, מנתה אוכלוסיית טרישקיאי 642 גברים ו-710 נשים.
בין השנים 1901–1970 אוכלוסיית טרישקיאי הידלדלה באופן משמעותי וזאת מפני שבשנים אלו התרחשו מלחמות העולם הראשונה והשנייה שבהן סבלה ליטא מנזק רב וזה גרם לירידה בכמות האוכלוסין בעיירה.
היסטוריה
במקורות הכתובים מוזכרת בפעם הראשונה אוכלוסייה באזור העיירה בשנה 1538 אך סביר ההתיישבות החלה שם במהלך המאה ה-15.
הקהילה היהודית
ככל הנראה היהודים הראשונים התיישבו בטרישקיאי במאה ה-19. ב-1897 נמנו בעיירה 681 יהודים, כשליש מהאוכלוסייה, שהתפרנסו בעיקר ממסחר זעיר וחטיבת עצים.
ב-1915 גורשו היהודים על ידיי השלטון הרוסי אך רובם חזרו כבר באותה השנה. לאחר מלחמת העולם הראשונה רבים מהיהודים היגרו לדרום אפריקה וארץ ישראל. באותה תקופה נותרו בעיירה 390 יהודים.
לאחר עצמאותה של ליטא והעברת החוק המאפשר למיעוטים להקים ארגון אוטונומי היהודים הקימו ארגון שבראשותו חמישה אנשים אשר טיפלו בכל הנושאים הקשורים להם במשך כמה שנים. היהודים בטרישקיאי לקחו חלק בבחירות הליטאיות בפעם הראשונה בשנת 1922. בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 היחסים בין יהודים לליטאים לא-יהודים בעיירה היו רעועים מאוד. ארגונים הסוחרים הליטאי דחקו באנשי טרישקיאי לא לקנות בחנויות של יהודים אלא בחניות של ליטאים. כתוצאה מכך יהודים רבים נאלצו לעבור לערים גדולות יותר כדי שיוכלו לכלכל את עצמם ואלה שהגירו שלחו כספים באופן קבוע למשפחות שנשארו בטרישקיאי.
הקהילה היהודית בזמן השואה
עם הסיפוח של ליטא לברית המועצות בשנת 1940 והפיכתה ל, רוב החנויות, העסקים והמפעלים שהיו בבעלות יהודית הפכו לרכוש המדינה ונלקחו מידי הבעלים היהודים ובית הספר היהודי שהיה בעיירה נסגר.
עקב סגירתה של ישיבת טלז, חלק מתלמידיה עברו לטרישקיאי על מנת להמשיך את לימודיהם שם. אחרי הפלישה הגרמנית ב-22 ביוני 1941, תלמידי הישיבה הצטרפו לצבא האדום שנסוג לברית המועצות. בהמשך חלק מתלמידי הישיבה היגרו לארצות הברית ושם ייסדו את ישיבת טלז בקליבלנד, אוהיו.
הצבא הגרמני נכנס לעיירה טרישקיאי ב-25 ביוני 1941, שלושה ימים לאחר תחילת מבצע ברברוסה. לאומנים ליטאים פרצו ושדדו את בתי היהודים. באמצע חודש יולי גורשו היהודים מבתיהם, והובלו לשטח גראף פלייטר, שם אוכסנו באסם. גדר תיל הוקמה מסביב לאסם, ומספר שומרים ליטאים הוצבו באזור. שלושה חיילים גרמנים הגיעו לאסם והורו ל-70 גברים יהודים לצאת מן האסם. הגרמנים נקבו בשמות היהודים ובמקצועם. לאחר מכן נלקחו הגברים לשולי האגם Virvyte, הם צוו להתפשט וללכת בקבוצות קטנות אל עבר הבורות שנחפרו מראש. שם הם נורו ונקברו. הנשים והילדים נשארו באסם. כספם ורכושם האישי נלקח מהם ובתמורה הם קיבלו כמויות מזעריות של אוכל.
בתחילת אוגוסט הנשים נלקחו לעיירה גרוז'דיאי. שם הן הושארו בשדה וסבלו מהתעללות על ידי השומרים הליטאים. שבוע לאחר מכן, באמצע אוגוסט, הן נלקחו לגטו זאגר. ב-2 באוקטובר 1941, הן נרצחו עם עוד 3,000 יהודים אחרים מהגטו.
אדם סאבאג'
אדם ויטני סאבאג' (באנגלית: Adam Savage; נולד ב-15 ביולי 1967) הוא מעצב ומפיק אפקטים מיוחדים, שחקן, מחנך ואיש ומפיק טלוויזיה אמריקאי, הידוע בעיקר כמנחה-שותף לשעבר (עם ג'יימי היימן) בערוץ דיסקברי, שם כיכב בסדרות "מכסחי המיתוסים" ו-"Unchained Reaction". עבודת המודל שלו הופיעה בסרטים מרכזיים, כולל "מלחמת הכוכבים: פרק 2 – מתקפת המשובטים" ו-"The Matrix Reloaded". הוא מנחה תוכנית הטלוויזיה "Savage Builds", שהוצגה לראשונה בערוץ המדע ב-14 ביוני 2019. הוא פעיל ביותר בפלטפורמה Adam Savage's Tested הכוללת אתר וערוץ יוטיוב.
ראשית חייו
סאבאג' נולד בעיר ניו יורק וגדל בצפון טאריטאון, ניו יורק, אשר שונה לשם Sleepy Hollow בשנת 1996. הוא סיים את לימודיו בתיכון סליפי הולו בשנת 1985. סבו מצד אמו קושמן האגנסן היה מנתח שהיה חלוץ בניתוחי סרטן השד. אביו וויטני לי סאבאג' (1928–1998) היה צייר, קולנוען ואנימטור הידוע בעבודתו "רחוב סומסום", ויש לו עבודה באוסף הקבוע של מרכז החימר בצ'ארלסטון, מערב וירג'יניה. וויטני לי נודעה גם בבימוי הסרט הקצר המחתרתי מ-1969 "מיקי מאוס בווייטנאם". אמו קארן הייתה פסיכותרפיסטית. סאבאג' היה השני הצעיר מבין שישה ילדים, כאשר ארבעת הילדים הגדולים הגיעו מנישואים קודמים של הוריו. יש לו שני אחים גדולים, שתי אחיות גדולות, ואחות צעירה אחת. אחותו קייט סאבאג' היא גם אמנית.
סאבאג' החל לשחק בילדותו והיה לו חמש שנות בית ספר למשחק. הקרדיטים המוקדמים שלו כוללים השמעת דמויות מונפשות שאביו הפיק עבור "רחוב סומסום", הילד של מר וויפל, ג'ימי בפרסומת של צ'ארמין, וצעיר טובע שניצל על ידי מציל בקליפ בילי ג'ואל מ-1985 " You're Only Human (Second) רוח) ".
סאבאג' נטש את המשחק כשהיה בן 19. "העברתי את זה הלאה לטובת לעשות דברים עם הידיים שלי", אמר. הוא מתאר את "מכסחי המיתוסים" כ"נישואים מושלמים של שני דברים, ביצועים ואפקטים מיוחדים". כנער בסליפי הולו, סאבאג' ביקר באופן שגרתי בחנות האופניים המקומית כדי לתקן צמיגים פנצ'רים. החנות הראתה לו כיצד לבצע את התיקונים בעצמו. מהניסיון הזה, אמר סאבאג', "הבנתי שאפשר לפרק אופניים ולהרכיב אותם בחזרה וזה לא היה כל כך קשה... אני בונה ומחבר אופניים מאז".
סאבאג' שבר את צווארו ביום הולדתו השמונה עשרה בתאונת שחייה, פציעה שהוא שרד מבלי לסבול מהשלכות ארוכות טווח.
קריירה
סאבאג' הפך למגיש קבוע בכנס הספקנים השנתי של הקוסם ג'יימס רנדי, The Amaz!ng Meeting, מאז הופעתו לראשונה בינואר 2006. סאבאג' מייחס את ההקדמה שלו לקהילה הספקנית למייקל שרמר, שראיין אותו למגזין "Skeptic". הוא גם הופיע בבריטניה, נשא הרצאה במפגש הראשון של Amaz!ng בלונדון בין ה-3 ל-4 באוקטובר 2009, שהתארח במרכז הכנסים של בת הים, Blackfriars. Savage היה מבצע בולט בשלוש הופעות w00tstock v1.x ב-2009 והופיע בארבע הופעות w00tstock v2.x ב-2010. הוא גם הופיע כאורח בתוכנית ה-220 ' Diggnation. Savage היה גם דובר אורח קבוע ב-Maker Faire השנתי מאז 2008, מדבר על נושאים שונים כמו האובססיה שלו עם ציפור הדודו ופתרון בעיות, וגם לוקח שאלות מחברי הקהל על "מכסחי המיתוסים", בין היתר. סאבאג' הנחה פרק בסדרה "Curiosity" של ערוץ דיסקברי, בו הוא העלה השערות אם זה אפשרי או לא לבני אדם לחיות לנצח. במהלך התוכנית נדונים נושאים שונים כמו התחדשות גפיים, מדפסות איברים ואפילו היפוך גיל. בשנת 2011, סאבאג' הופיע בתור "דן" בסרט קצר בבימויו של פרנק איפוליטו בשם Night of the Little Dead. ב-25 בנובמבר 2011, הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טוונטה ( Enschede, הולנד) על הפיכת המדע והטכנולוגיה לפופולריות. Savage והיינמן היו שופטים בתוכנית המשחק Unchained Reaction שהוצגה לראשונה במרץ 2012. סאבאג' הוא מארח אורח מדי פעם לאירועי הרצאות ב- City Arts &amp; Lectures ללא מטרות רווח בסן פרנסיסקו, ונשא נאום מרכזי בכנס South by Southwest ב-10 במרץ 2014. ב-24 במרץ 2012 הופיע סאבאג' כנואם בהשתתפות בעצרת התבונה הראשונה בוושינגטון די.סי. ב-18 במאי 2012, סאבאג' היה דובר הפתיחה במכללת שרה לורנס. Savage הוא מנחה שותף בפודקאסט השבועי "עדיין ללא שם: פרויקט אדם פראי". הפרויקט הושק ב-5 ביוני 2012, והוא במתכונת של שיחה בין Savage, העורכים הראשיים של tested.com, וויל סמית' ונורמן צ'אן, וסימון גירץ על נושאים ממדע וסרטים ועד עשה זאת בעצמך ומוסר עבודה. פרקים נמשכים בדרך כלל 30 45 דקות. Savage הוא בעלים משותף, עורך ותורם ב-tested.com.
בשנת 2017, סאבאג' סייר עם מייקל סטיבנס בתוכנית Brain Candy LIVE! סיור. באפריל 2017, סאבאג' שיחק את התפקיד של מומחה למשימה בפרק "מלחמת Caliban" של הסדרה The Expanse. ביוני 2017, סאבאג' זכה בתואר " הומניסט השנה " על ידי האגודה ההומניסטית האמריקאית בכנס השנתי שלהם. אוקטובר 2017, סאבאג' גילם קמיע כסוחר שמוכר שקיות דם בסרט הקדמוני של בלייד ראנר 2049, "2048: Nowhere to Run". באפריל 2018, ערוץ דיסקברי הודיע ש-Savage יארח ויפיק סדרה חדשה בשם ".MythBusters Jr.", סדרה המתמקדת בקבוצת מדענים צעירים המוטלת על השלמת ניסויים שונים של אתגרים באמצעות שימוש במיומנויות STEAM. ביולי 2018, Savage בשיתוף פעולה עם Weta Workshop יצר ושיחק בסרט הקצר "A Farewell To Arms". באותה שנה הוא זכה בפרס היינץ אוברהאמר לתקשורת מדע. ב-20 בפברואר 2020, Savage מונה למנהל הקריאייטיב של SiliCon (באופן רשמי של Silicon Valley Comic Con), כמחליף של סטיב ווזניאק.
מכסחי המיתוסים
Savage הנחה ב"מכסחי המיתוסים" מ-2003 עד 2016. תפקידו עם המארחים המשותפים שלו היה להפריך או לאשש מיתוסים באמצעות בדיקות וניסויים שנעשו בקנה מידה שונה. ההתנהגות שלו ב"מכסחי המיתוסים" מונפשת ואנרגטית, ומספקת סכל לדמות הסטרייט-מן השמורה יותר של ג'יימי היינמן. Savage והיינמן היו המארחים היחידים של התוכנית בעונה הראשונה של "מכסחי המיתוסים". הם הציגו חברי הצוות של היינמן בעונה השנייה שהחלו להופיע באופן קבוע; קארי ביירון, טורי בלצ'י והרתך סקוטי צ'פמן הופיעו בעונה השנייה. בעונה השלישית, צ'פמן הוחלף בגרנט אימהרה, בונה רובוטים ויצר דגמים. צולם בסן פרנסיסקו ונערך בארטרמון, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה, MythBusters שידר 282 פרקים בסך הכל לפני ביטולו בסוף עונת 2016 במרץ. ב-15 בנובמבר 2017, הרשת האחות Science Channel החיתה את הסדרה עם המארחים החדשים ג'ון לונג ובריאן לודן, שנבחרו באמצעות ספין-אוף התחרות "MythBusters: The Search''.
חיים אישיים
סאבאג' התחתן עם ג'וליה וורד ב-11 בספטמבר 2004. יש לו בנים תאומים ממערכת יחסים קודמת. הוא לובש מכשירי שמיעה בשתי האוזניים עקב אוטוסקלרוזיס מולדת.
בסוף שנות ה-80, סאבאג' גר בשדרה השמינית וברחוב קרול בפארק סלופ, ברוקלין. מאוחר יותר הוא עבר לגור עם הוריו למשך פחות משנה, ועבד בחברת עיצוב גרפי במנהטן. חבר קרוב שהתגורר ברחוב ברודריק בסן פרנסיסקו ביקש ממנו להפוך לשותף שלו, וסאבאג' עבר לסן פרנסיסקו באוגוסט 1990. הוא ממשיך לגור בסן פרנסיסקו.
ביוני 2020, אחותו הצעירה של סאבאג', מירנדה פאצ'יאנה, הגישה נגדו תביעה משפטית בטענה שסאבאג' אנס אותה שוב ושוב כששניהם היו ילדים. סאבאג' הגיבה, "אמנם אני מקווה שאחותי תקבל את העזרה שהיא צריכה כדי למצוא שלווה, אבל זה צריך להסתיים. במשך שנים רבות, היא תקפה אותי ואת בני משפחתי אחרים ללא הפוגה ושקר בפני כל מי שיקשיב [. . . ] אני אלחם בתביעה חסרת היסוד והפוגענית הזו ואפעל להפסיק את זה אחת ולתמיד". אמם של האחים יצאה להגנתו של אדם וקבעה, "זה מאוד עצוב לי להגיד את זה, אבל הבת שלי סובלת מאתגרים קשים בבריאות הנפש, וזה הרסני שהיא מעבירה את אדם ואת כל המשפחה שלנו בזה. אדם הוא אדם טוב, ואני תומך בו לחלוטין." התביעה הוכרעה בגישור ב-24 במאי 2021 ונדחתה ב-25 במאי 2021. פרטי ההסדר לא פורסמו. פאצ'יאנה הסירה את הפוסט המקורי שלה בבלוג על סאבאג', שזירז את התביעה.
מרטין פיידן
ביוגרפיה
פיידן גדל בברוקלין, ניו יורק. בשנת 1928 הוא קבע בקפיצה לגובה תוצאה של 1.78 מטר. שיאו האישי בקפיצה לגובה עומד על תוצאה של 1.905 מטר.
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכה פיידן בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר, לפני הרולד גינצבורג מארצות הברית (1.75 מטר) ואהרן ולסלי מאנגליה (1.65 מטר). מדליית ארד בקרב 3 (ריצת 100 מטר, קפיצה לגובה והדיפת כדור ברזל), אחרי לב גוריון מצ'כוסלובקיה (1481.8 נקודות) וגרינמן מארץ ישראל (1375.2 נקודות).
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה פיידן במדליית כסף, בקפיצה במוט בתוצאה של 3.00 מטר, אחרי שיפר מצ'כוסלובקיה (3.10 מטר). לאחר המכביה בחר שלא לשוב עם המשלחת לארצות הברית, כמו חברו ביל שטיינר, אלא להישאר בישראל במטרה להשתקע ולהתחתן. הוא הצטרף לקבוצת מכבי חיפה.
באליפות האתלטיקה הראשונה של ארץ ישראל שנערכה באצטדיון ימק"א ירושלים בסוף נובמבר 1935 זכה פיידן ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בקפיצה במוט בתוצאה של 2.80 מטר, לפני אלחנן טרכטנברג (2.75 מטר) ויהודה בקר (2.65 מטר), שניהם ממכבי ראשון לציון. מדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.57 מטר, אחרי סם שטיינברג (1.62 מטר) ולפני עמיחי כספי (1.57 מטר), שניהם ממכבי תל אביב ומדליית ארד, בריצת 110 מטר משוכות, אחרי עמיחי כספי (18.7 שניות) ו אהרן פשיגודה ממכבי עתיד תל אביב (22.0 שניות).
ג'ון פודסטה
פודסטה הקים את "המרכז לקדמה אמריקאית" (Center for American Progress), מכון מחקר המקדם מדיניות ציבורית בעלת גוון פוליטי שמאלי, הממוקם בוושינגטון די. סי. בנוסף הוא פרופסור עמית למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
ביוגרפיה
פודסטה נולד בשיקגו, אילינוי, שם גדל ובילה את נעוריו. אימו היא ממוצא יווני ואביו ממוצא איטלקי. הוא גודל כקתולי. בשנת 1967 סיים את לימודיו בתיכון, ובשנת 1971 סיים את לימודיו ב-Knox College, מכללה בצפון-מערב אילינוי. למד משפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון וסיים עם תואר ראשון ב-1976. לאחר מכן החל לעבוד כעורך דין במחלקה למשאבי קרקע וטבע במחלקת המשפטים של ארצות הברית, וכן כעוזר לדירקטור בסוכנות הממשלתית "ACTION". בשנת 1972 עבד בקמפיין של המועמד הדמוקרטי לנשיאות, ג'ורג' מקגוורן, אשר הסתיים בכישלון בבחירות.
פודסטה החזיק בתפקידים בקפיטול היל שבוושינגטון די. סי., בהם ייעוץ לסנאטור טום דאשל, לוועדת החקלאות שבסנאט, לתת-ועדה המשפטית לפטנטים, זכויות וסימנים מסחריים, לביטחון וטרור, ורפורמה רגולטורית, וכן ייעוץ לוועדה המשפטית. בשנת 1988 הקים יחד עם אחיו טוני את החברה " Podesta Associates" בע"מ, חברה המבוססת בוושינגטון הבירה שעוסקת ביחסי ציבור וביחסים ממשלתיים. כעת החברה נקראת "Podesta Group", והיא מקורבת למפלגה הדמוקרטית ועם ממשלו של הנשיא ברק אובמה, וכן מחוזרת על ידי חברות רבות כגון וול-מארט, BP ולוקהיד מרטין.
בשנות כהונתו של הנשיא ביל קלינטון כיהן בתפקידים בכירים בבית הלבן. בשנים 1993–1995 הוא שימש כעוזר וכיועץ מדיני ותקשורתי לנשיא, וכן כמזכיר בבית הלבן. לאחר בחירתו המחודשת של קלינטון, שימש כסגן ראש סגל הבית הלבן מינואר 1997 ועד לאוקטובר 1998, כאשר נהפך לראש הסגל של הבית הלבן, תפקיד אותו מילא עד לסוף כהונתו של הנשיא בינואר 2001. ב-2011 עזב את המרכז לקדמה אמריקאית והוחלף בנירה טנדן.
במרוץ לנשיאות ארצות הברית 2016, שימש כיו״ר קמפיין הבחירות של הילרי קלינטון. ב-19 במרץ 2016 פרצה רוסיה לחשבון המייל של פודסטה, והאתר ויקיליקס הדליף עשרות אלפי תכתובות אימייל בין פודסטה ליועציה הפוליטיים של הילרי קלינטון. המיוחד באותן תכתובות הוא שלטענת תומכי תאוריית הקשר פיצה גייט, הן הכילו שמות קוד לסחר בילדים.
כיום משמש גם כיועץ לגופים ואנשים פרטיים. הוא נשוי למרי, משפטנית מוושינגטון די. סי., ולזוג שלושה ילדים.
הונגריה - אל סלוודור 1-10
הונגריה נגד אל סלוודור היה המשחק השני ששוחק בבית 3 של שלב הבתים הראשון במונדיאל 1982. המשחק נערך באצטדיון מנואל מרטינס ולרו בעיר אלש, שבספרד ב-15 ביוני בין נבחרות הכדורגל של הונגריה ואל סלוודור. הונגריה ניצחה במשחק 10–1, ורשמה את התוצאה הגדולה ביותר בתולדות גביע העולם בכדורגל לגברים.
רקע כללי
ההכנה של אל סלוודורים למונדיאל הושפעה כתוצאה מהמלחמה. הם התקשו לשחק משחקי הכנה וידידות ואימונים הופסקו לעיתים קרובות. על פי הדוח הטכני של המונדיאל:"'לאל סלוודור הייתה תוכנית הכנה טובה מאוד לטורניר המונדיאל, בעיקר עם דגש על סיבולת, מהירות וכוח. התוכנית הייתה מאוד מעניינת, אבל כפי שקרה, הנסיבות הפוליטיות המיוחדות באל סלווד מנעו את ביצוע השלב האחרון בצורה מרוכזת כפי שהייתה רוצה בעצם.'"נבחרת אל סלוודור שלחה סגל של 20 איש בלבד (בניגוד לסגל של 22) מסיבות כלכליות למיניהן. מנגד, נבחרת הונגריה שלחה סגל מלא. נבחרת אל סלוודור הייתה הנבחרת האחרונה שהגיעה לספרד לפני המונדיאל, שהגיעה 3 ימים לפני המשחק מול הונגריה. ערב המשחק צפו שחקניה של הנבחרת בסרטון של נבחרת הונגריה בפעולה, שנרכש מסוכן ספרדי.
הגרלת שלב הבתים של מונדיאל 1982 הגרילה את נבחרות הונגריה ואל סלוודור עם נבחרות ארגנטינה ובלגיה בבית 3. למרות נצחונה על אל סלוודור, נבחרת הונגריה כשלה בניסיונה להעפיל לסיבוב השני של הטורניר, לאחר שהפסידה לארגנטינה וסיימה בתיקו מול בלגיה.
ניצחון זה הוא בעל הפרש השערים הגדול ביותר במונדיאל לצד ניצחון יוגוסלביה 9–0 על זאיר במונדיאל 1974, בעל הפרש השערים הזהה.
פיינטוז
פיינטוז (באנגלית: Panetoz) היא להקה רב-תרבותית שוודית, המורכבת מחמישה גברים, שמקורם מגמביה אתיופיה, אנגולה, קונגו, פינלנד ושוודיה. היא חתומה תחת חברת התקליטים וורנר מיוזיק, ושרה בעיקר בשפות האנגלית, השוודית והאפריקאיות השונות.
קריירה
פיינטוז הייתה במקור שלישייה מוזיקלית, המורכבת מפא מודו, נביו בהארו וטוביאס, שהיו חברים בתקופת התיכון. שם הלהקה שאוב משתי האותיות הראשונות של כל חבר בשלישייה. המורה שלהם ליווה אותם בתחילת דרכם, ופיתח מופעי מחול ושירה שהשלושה הופיעו עמם בבית הספר. זמן קצר לאחר עזיבתו של טוביאס הוזמנו חברים חדשים כדי להעצים את כוחה האתני של הלהקה. הראשון היה יוהאן הירווי, ואחריו באו כריסטיאן אומונומבן ודניאל נזינגה.
ביוזמת נזינגה השתתפה הלהקה ב-Hitmakers, תוכנית ריאליטי סקנדינבית, ששודה ב-Kanal 5 בשוודיה. היא הייתה פתוחה עבור כותבי שירים משוודיה, נורווגיה ודנמרק. פיינטוז הגישה שלושה שירים לבחינה מול חמש חברות תקליטים סקנדינביות. נציג אחד מחברת פאטפייס הדנית בחר בה, והציע לעבד מחדש את אחד משיריהם. "Efterfest" יצא לאור כסינגל בשלוש המדינות, אולם לבסוף החליטה הלהקה שלא להמשיך לעבוד תחת חברה זו. היא המשיה להוציא מוזיקה באופן עצמאי, וזכתה להצלחה רבה עם פרסום השיר "Dansa pausa", שהגיע למקום הראשון בסוורייטופליסטן למשך שלושה שבועות רצופים, וקיבל מאיגוד תעשיית ההקלטות השוודי תואר פלטינה כפולה.
בשנת 2014 השתתפה הלהקה במלודיפסטיבלן, הקדם השוודי לאירוויזיון 2014, שנערך בקופנהגן שבדנמרק. שירה היה "Efter solsken", והוא דורג במקום התשיעי בגמר. שנתיים לאחר מכן ביצעה את השיר "Håll om mig hårt" באותו האירוע, והגיעה למקום השמיני. בשנת 2023 שבה לתחרות עם השיר "On My Way", שהגיע למקום העשירי.
אדריאן קרטון דה ויארט
סר אדריאן פול גיסליין קרטון דה ויארט (Adrian Paul Ghislain Carton de Wiart; 5 במאי 1880 - 5 ביוני 1963) היה קצין בצבא הבריטי ממוצא בלגי-אירי אשר שירת במלחמת הבורים, במלחמת העולם הראשונה ובמלחמת העולם השנייה.
קריירה צבאית
דה ויארט נולד בבריסל, בלגיה, ב-5 במאי 1880 ללאון קונסטנט גיסליין קרטון דה ויארט (1854–1915), משפטן ממוצא בלגי ולאם ממוצא אירי. הוא גדל בבלגיה ובאנגליה, בגיל שש אימו נפטרה ומשפחתו עברה לקהיר, שם עסק אביו בחוק הבינלאומי. בגיל 11 הוא נשלח לפנימיה באנגליה ובהמשך גם למד מספר שנים באוניברסיטת אוקספורד, בשנת 1899 כשהוא בגיל 19 עזב דה ויארט את לימודיו והתגייס לצבא הבריטי במהלך מלחמת הבורים השנייה בדרום אפריקה.
מלחמת הבורים השנייה
בשלב מוקדם במלחמה, נפצע דה ויארט ונשלח חזרה להחלמה באנגליה. הוא חזר לפרק זמן קצר ללימודיו באוקספורד ולאחר מכן הוחזר לצבא בדרגת לוטננט משנה ברגימנט משמר הדרגונים ה-4 האירי המלכותי בספטמבר 1901. בשנת 1902 נשלח הרגימנט לשרת בהודו הבריטית, לאחר שנתיים בהודו נשלח הרגימנט לדרום אפריקה בתקופה שלאחר סיום מלחמת הבורים השנייה. דה ויארט קודם לדרגת לוטננט וקיבל תפקיד במטה של הנרי הילדירד מושל דרום אפריקה, בזמן החופשי הרב שהיה לו במסגרת תפקידו החדש, דה ויארט נהנה מפעילויות ספורטיביות ותחביביו הרבים. בשנת 1908 נישא דה ויארט לדוכסית פרדריקה פון בבנהאוזן בת למשפחת אצולה אוסטרית, שנתיים לאחר מכן קודם לדרגת קפטן.
מלחמת העולם הראשונה
עם תחילת מלחמת העולם הראשונה, דה ויארט שירת במערכה כנגד התקוממות בסומלילנד הבריטית, במהלכה נורה פעמיים בפניו כשהוא מאבד את עינו השמאלית וחלק מאוזנו. על לחימתו בסומלילנד קיבל דה ויארט במאי 1915 את אות השירות המצוין (DSO). בפברואר 1915 נשלח דה ויארט לחזית המערבית, שם פיקד במהלך המלחמה על שלושה גדודי חיל רגלים וחטיבה אחת, כשהוא נפצע במהלך הלחימה שבע פעמים נוספות כולל מקרה ב-1915 בו הוא הוריד לעצמו את האצבעות לאחר שהרופא סירב לכרות לו אותם, לבסוף איבד את ידו השמאלית כולה.
בשנת 1916 קיבל דה ויארט את העיטור הצבאי הגבוה ביותר בצבא הבריטי צלב ויקטוריה, עבור לחימתו ב-2 ביוני 1916 באזור לה בויסל, צרפת. הוא קיבל בתקופה זו את הפיקוד הזמני על הגדוד השמיני של רגימנט גלוסטרשייר, במהלך הקרבות דה ויארט החליף שלושה מפקדים אחרים שנפצעו ופיקד על הכוחות כשהוא חשוף לאש האויב, בזכות גבורתו ופיקודו הכוחות הבריטים הצליחו להחזיק את השטח שנכבש אל מול התקפות האויב.
במהלך החודשים הקרובים קיבל מספר דרגות זמניות והעלות בדרגה, במהלך 1917 פיקד על החטיבה ה-12 וביולי 1917 הועלה לדרגת מייג'ור. בתקופה שלקראת סוף המלחמה ובחודשים שלאחר מכן, זכה דה ויארט למספר רב של עיטורים, מדליות ותארים עבור פיקודו במלחמה, הן מבריטניה והן מבעלות בריתה.
לאחר המלחמה אמר: "למען האמת נהניתי מהמלחמה... ולמה אנשים כל כך רוצים שלום אם המלחמה כל כך מהנה?"
בין המלחמות
לאחר סיום המלחמה, נשלח דה ויארט כמשנה לגנרל לואי בותה במשלחת הצבאית הבריטית לפולין. לאחר תקופה קצרה הוא אף החליף את בותה בפיקוד על המשלחת הצבאית, בשנת 1919 זכה דה ויארט בעמיתות במסדר האמבט (CB). השלטון הפולני הצעיר היה זקוק לעזרה והכוונה צבאית רבה, בין היתר בשל המלחמה עם ברית המועצות (המלחמה הפולנית-סובייטית), עם אוקראינה (מלחמת פולין-אוקראינה), סכסוך צבאי עם ליטא ועם צ'כוסלובקיה. הוא ניהל התקשרות עם הממשלה הבריטית (במיוחד ראש הממשלה לויד ג'ורג') בניסיון להשיג סיוע צבאי לעזרת הפולנים, אך הבריטים שלחו ציוד מועט בלבד. בתקופה זו הוא הרבה לבקר ולהסתובב באזורי הקרבות ופיתח רגש אוהד למאמצים של פולין כנגד מדינות האזור ממזרח.
במהלך שנת 1920 התרסק מטוסו של דה ויארט והוא נפל בשבי הליטאי לפרק זמן קצר. לאחר מכן חזר שוב לבריטניה במטרה לבקש סיוע בשם פולין, הפעם הוא נפגש עם שר המלחמה וינסטון צ'רצ'יל שגילה יותר אהדה למאמץ הפולני ושלח ציוד וסיוע צבאי לפולין. באוגוסט 1920, במהלך התקדמות הצבא האדום סביב ורשה, דה ויארט היה ברכבת הסיור שלו כאשר זו הותקפה על ידי פרשים סובייטים. הוא הצליח להדוף אותם תוך כדי נסיעת הרכבת בעזרת האקדח שלו, כאשר במהלך האירוע הוא אף נפל מקרון הרכבת והצליח לעלות עליו מחדש.
קני סמית'
קנת' "קני" סמית' (באנגלית: Kenneth "Kenny" Smith; נולד ב-8 במרץ 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי בעמדת הרכז בליגת ה-NBA. כיום הוא עובד כפרשן טלוויזיה, בעיקר לתוכניות Inside the NBA ברשת TNT.
שנותיו הראשונות
הוא נולד בקווינס, ניו יורק. הוא שיחק בתיכון הארכיבישוף מולוי, ובאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל.
קריירת ה-NBA
סמית' נבחר על ידי סקרמנטו קינגס בבחירה השישית של דראפט ה-NBA ב-1987. בקריירה הוא שיחק בסקרמנטו קינגס, באטלנטה הוקס, ביוסטון רוקטס, בדטרויט פיסטונס, באורלנדו מג'יק ובדנוור נאגטס. הוא נבחר לחבר בחמישיית הרוקיז של העונה, וזכה פעמיים באליפות עם יוסטון רוקטס בשנים 1994 ו-1995 כאשר הוא והאקים אולאג'ואן מנהיגים את הקבוצה.
אחד מהרגעים הגדולים בקריירה של סמית' הוא המשחק נגד אורלנדו מג'יק בגמר ה-NBA בשנת 1995, בו קלע סמית' 9 שלשות כולל שלשה משווה עם הבאזר שגררה את המשחק להארכה ולניצחון של יוסטון 120-118. סמית' קלע בקריירה 9,397 נקודות עם ממוצע קריירה של 12.8 נקודות למשחק, קלט 1,454 ריבאונדים עם ממוצע קריירה של 2.0 ריבאונדים למשחק ומסר 4,073 אסיסטים עם ממוצע קריירה של 5.5 אסיסטים למשחק.
אחרי הפרישה
לאחר הפרישה סמית' עבר להיות שדר בתוכנית "Inside the NBA" ("בתוך ה-NBA") שמשודרת בערוץ TNT יחד עם כוכבי העבר צ'ארלס בארקלי ושאקיל אוניל ועם פרשן הספורט ארני ג'ונסון, שזכתה בפרס אמי של הספורט.
סמית' התחתן עם הדוגמנית גוונדולין אוסבורן ב-8 בספטמבר 2006. גוונדולין אוסבורן מדגמנת ב-"המחיר הוא הנכון".
חשמלן פרסי
חשמלן פרסי (שם מדעי: Torpedo sinuspersici) ידוע גם בשם חשמלן הכתמים הוא בטאי ממשפחת החשמלניים. חי בים האדום ובאוקיינוס ההודי, ויש לו מספר תת-מינים. אורכו כמטר, והוא משתמש בתהודה חשמלית על מנת לבנות תמונה של סביבתו הקרובה (בדומה לבטאים האחרים כגון המסורן הירוק) אך בניגוד להם, הוא מהמם את טרפו באמצעות מכת חשמל.
צוות שימור האמזונאס
צוות שימור האמזונאס (באנגלית: The Amazon Conservation Team (ACT)) הוא ארגון ללא כוונת רווח הפועל לשימור המגוון הביולוגי של אגן האמזונאס.
הארגון
הארגון נוסד ב-1996 על ידי האתנובוטניסט מארק פלוטקין ופעילת השימור ליליאנה מדריגל.
הארגון פעיל בעיקר באזורים הצפון-מערביים, הצפון-מזרחיים והדרומיים של האמזונס. הוא פועל לקידום זכויות ילידים בבעלות וניהול קרקעות, הגדרה עצמית מול גופי הממשל עבור קהילות מקומיות באמזונאס, שמירה על יערות הגשם והגנה על המגוון הביולוגי של האזור, הגנה על מסורות רפואיות מקומיות ושמירה על זכויות קניין רוחני של קהילות בדרום אמריקה.
מטה הארגון הוא במחוז ארלינגטון, וירג'יניה, והוא מפעיל משרדי שטח בברזיל, קולומביה וסורינאם.
הכרה
בשנת 2002 קיבל הארגון את פרס הסביבה של התוכנית הסביבתית של האו"ם כהוקרה על הישגי השימור שלהם. בשנת 2008, הארגון קיבל את פרס סקול ליזמות חברתית מקרן סקול. בנובמבר 2010 הארגון הוכר כחתן פרסי טכנולוגיה לשנת 2010 על ידי מוזיאון הטכנולוגיה בסן חוזה, על עבודתם עם טכנולוגיה כדי לסייע למיפוי האמזונס. בשנת 2015, הארגון קיבל את פרס 'לראות עולם טוב יותר' מ-DigitalGlobe, ספקית של תמונות לוויין ברזולוציה גבוהה, צילומי אוויר ותוכן גיאו-מרחבי.
יפן הוט 100
מצעד יפן הוט 100 הוא מצעד פזמונים יפני שבועי שמופק, בדומה לבילבורד הוט 100, על ידי מגזין הבילבורד. המצעד מתפרסם באופן רשמי באתר המגזין.