cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מאלון פיטני
שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית
פיטני כתב את חוות דעת הרוב בפסק הדין "חברת הרכבת המרכזית של ניו יורק נגד וייט" (New York Central Railroad Co. v. White), שבה אושר חוק הפיצויים לעובדים של מדינת ניו יורק והונח היסוד להרחבתן של תוכניות כאלו בכל ארצות הברית. הוא גם כתב את חוות דעת הרוב השנויה במחלוקת בפסק הדין "פרנק נגד מגנום" (Frank v. Mangum), שאישר את הרשעתו השגויה ברצח של ליאו פרנק, איש עסקים יהודי, באטלנטה, אל מול חוות דעת המיעוט של השופטים אוליבר ונדל הולמס הבן וצ'ארלס אוונס יוז.
מותו
מאלון פיטני נפטר ב-9 בדצמבר 1924 בוושינגטון הבירה ונטמן בבית הקברות אברגרין שבמוריסטאון.
נעמי (זמרת איטלקייה)
ורוניקה סקופליטי ידועה בשם הבמה: נעמי (באנגלית: Noemi (מבטאים [noˈɛːmi]); נולדה ב-25 בינואר 1982) היא זמרת-יוצרת איטלקייה. היא זכתה לפרסום ב-2009, לאחר שהופיעה בעונה השנייה של תוכנית הכישרונות האיטלקית X Factor. מיד לאחר שהודחה מהתחרות, היא הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Briciole", שהגיע בשיאו למקום השני במצעד הסינגלים של איגוד תעשיית ההקלטות האיטלקי. נכון לשנת 2022, היא הוציאה 6 אלבומי אולפן, שהולידו סינגלים מצליחים מסחרית כמו Vuoto a perdere" "Sono solo parole", "La borsa di una donna", "Glicine.
היא שרה דואט עם הלהקה האיטלקית סטאדיו ועם הראפר האיטלקי פדץ, והסינגל שלה "מקומבה", שהיה דואט עם קארל אמיץ, הפך ללהיט קיץ ב-2021. נעמי ביצעה שירים לפסקולי הסרטים האיטלקיים Women vs. Men and Domani è un altro giorno, וקיבלה פרס Nastro d'Argento מיוחד ב-2019.
במהלך הקריירה שלה, הקליטה נעמי שירים שנכתבו עבורה על ידי כותבי שירים ידועים, ביניהם ואסקו רוסי, פבריציו מורו, איבנו פוסטי, טומאסו פרדיסו, מרקו מסיני, פדריקו זמפגליונה, ג'וליאנו סנג'ורג'י וגאטנו קוררי. היא התחרתה שבע פעמים בפסטיבל המוזיקה בסן רמו (הקדם אירוויזיון האיטלקי) בין 2010 ל-2022. היא הופיעה בשנים אילו בכל רחבי איטליה.
בין 2013 ל-2015, היא הייתה מאמנת במשך שלוש עונות בתוכנית "קול איטליה", ובשנת 2019 היא הופיעה כשופטת בעונה השנייה של Sanremo Young.
ביוגרפיה
נולדה בשם ורוניקה סקופליטי ברומא, בתם הבכורה של ארמנדו וסטפניה סקופליטי. אביה היה יזם, והוא הפך לחבר מועצה בעיר ואסטו, בעוד אמה הייתה ציירת. שני הוריה שאפו לקריירה מוזיקלית, כאשר ארמנדו התחרה בפסטיבל המוזיקה של קסטרוקארו, וסטפניה הופיעה כזמרת חובבת. לנעמי אחות צעירה יותר, אריאנה. כשהייתה בת 19 חודשים, היא הופיעה בפרסומת טלוויזיה של מותג החיתולים פמפרס. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת טרא ברומא בשנת 2005, וקיבלה תואר ראשון באמנויות הבמה. במהלך לימודיה עבדה כיוצרת קולנוע בטלוויזיה האיטלקית Nessuno Tv.
2007–2009: SanremoLab, X Factor ופריצת הדרך
בשנת 2007, נעמי השתתפה ב-SanremoLab, תחרות שמטרתה לבחור שלושה אמנים להופעת בכורה כאמנים חדשים בפסטיבל המוזיקה של 2008 בסן רמו. היא הייתה בין 12 הפיינליסטים עם השיר שלה "Briciole", אבל היא לא נבחרה. עם הלהקה שלה, בשם בג'אג'אג'ו, נעמי הופיעה גם בכמה אולמות קטנים ברומא, שמה בעיקר שרה קאברים בשפה האנגלית.
ב-21 ביוני 2009, היא הייתה בין 43 אמניות שהופיעו באצטדיון סן סירו במילאנו במהלך אירוע הצדקה Amiche per l'Abruzzo, שנוצר על ידי הזמרת לורה פאוסיני במטרה לגייס כספים לתמיכה בבנייה מחדש בשטחים שנפגעו מברעידת האדמה אקילה. היא שרה את "La tua ragazza sempre" של איירין גרנדי בשיתוף עם גרנדי עצמה, ועם הזמרות סיריה ודולצ'נרה. ב-19 באוגוסט של אותה שנה, היא הופיעה בקונצ'רטו פר ויארג'יו, אירוע צדקה, שנוצר על ידי זוקרו, שהכנסותיו הועברו למשפחות הקורבנות של תאונת הרכבת בויארג'יו. אלבום האולפן הראשון של נעמי באורך מלא, Sulla mia pelle, יצא על ידי סוני מיוזיק ב-2 באוקטובר 2009. האלבום, שהופק על ידי דייגו קלווטי, כלל שיר שנכתב על ידי סולן להקת באוסטלה פרנצ'סקו ביאנקוני, ודואט עם פיורלה מנואה, שכותרתו " L'amore si odia ". "L'amore si odia" יצא כסינגל המוביל של האלבום, ובילה שבועיים רצופים במקום הראשון במצעד הסינגלים האיטלקי.
מאוקטובר 2009 ועד תחילת ינואר 2010, נעמי יצאה למסע קידום מכירות ברחבי איטליה, בשם Sulla mia pelle Live, והופיעה במקומות כמו מועדון אוטל בפירנצה, תיאטרון גריבלדי במודיקה ותיאטרון ורדי בצ'זנה.
2010: הופעת הבכורה של פסטיבל המוזיקה בסן רמו
נעמי נבחרה לאחת האמניות בחלק המרכזי של פסטיבל המוזיקה ה-60 בסן רמו. היא ביצעה את השיר "Per tutta la vita", שהיה בין עשרת המועמדים המובילים שהגיעו ללילה האחרון של התחרות, אך לא העפילה לשלושת השירים הראשונים.
"Per tutta la vita" הפך לסינגל השני של נעמי, והופיע במהדורה חדשה של Sulla mia pelle, שיצא בפברואר 2010. כדי לקדם את האלבום, נעמי ביצעה מספר קונצרטים בלייב ברחבי איטליה. הסיור כלל גם קונצרט בנובה גוריצה, סלובניה.
במאי 2010, נעמי קיבלה שלושה פרסי TIM Music בעקבות ההכרה בהצלחה של האלבום Sulla mia pelle.
2011–2012: רוסו-נעמי והופעה שנייה בפסטיבל המוזיקה בסן רמו
ב-28 בינואר 2011, נעמי הוציאה את הסינגל "Vuoto a perdere", שנכתב על ידי ואסקו רוסי וגיטאנו קורי והופיע בפסקול של סרטו של פאוסטו בריזי, "גברים נגד נשים". השיר קיבל מועמדות ב- Nastro d'Argento 2011 לשיר המקורי הטוב ביותר. הוא שימש גם כסינגל המוביל לאלבום האולפן השני של נעמי, RossoNoemi, שיצא ב-22 במרץ 2011.
במהלך קיץ 2011, קידמה נעמי את האלבום במספר הופעות, כולל הקונצרטים של סיבוב ההופעות שלה ב-RossoNoemi 2011, בפסטיבל Heineken Jammin' והופעות כמופע פתוח עבור ואסקו רוסי.
בשנת 2012, נעמי חזרה לפסטיבל המוזיקה של סן רמו, בו התחרתה עם השיר "Sono solo parole" וסיימה במקום השלישי הכללי. השיר שלה, פרי עטו של הזמר והיוצר פבריציו מורו, זכה להצלחה מסחרית, וקיבל אלבום פלטינה כפול. היא גם השיקה מהדורה חדשה של אלבומה השני, RossoNoemi 2012 Edition.
במרץ 2012, היא יצאה לסיבוב הופעות בלייב באיטליה. הקונצרט שלה באודיטוריום Parco della Musica ברומא, שנערך ב-1 באוגוסט 2012, הוקלט ויצא כאלבום חי, בשם RossoLive, ב-18 בספטמבר 2012. האלבום כלל גם הקלטות אולפן של ארבעה שירים חדשים, כולל הסינגל "Se non è amore".
2013–2015: קול איטליה ותוצרת לונדון
בשנת 2015, נעמי שיתפה פעולה בסינגל "L'amore eternit" עם הראפר האיטלקי פדץ, סינגל שנכלל באלבומו Pop-Hoolista. השיר נכנס לעשירייה הראשונה באיטליה וקיבל פלטינה משולשת.
2016: Cuore d'artista
בשנת 2016, נעמי חזרה לפסטיבל המוזיקה בסן רמו, במקום ה-8 במדור האמנים הגדולים עם השיר "La borsa di una donna". במהלך הלילה השלישי של התוכנית, היא גם ביצעה קאבר ל"Dedicato" של לורדנה ברטה. נעמי וברטה הקליטו גם גרסת דואט של השיר לאלבומה של Bertè Amici non ne ho… ma amiche sì, שיצא באפריל אותה שנה.
אלבום האולפן הרביעי של נעמי, Cuore d'artista, יצא ב-12 בפברואר 2016. הוא כלל את הסינגל המוביל "La borsa di una donna", שנכתב בשיתוף מרקו מסיני, וכן שירים שנכתבו על ידי זמרים-יוצרים פופולריים אחרים איבנו פוסטי, ג'וליאנו סנג'ורג'י וגאטנו קוררי. בנובמבר 2016, נעמי ערכה סיבוב הופעות נוסף באיטליה.
2017–2018: לה לונה
בשנת 2017 הופיעה נעמי כאמנית בולט באלבום האוסף 50 Palos של להקת הרוק הספרדית Jarabe de Palo, והקליטה גרסת דואט ללהיט שלהם "Mi piaci come sei". ב-21 ביוני 2017, היא השיגה את שיא גינס בתור האמנית עם המספר הגבוה ביותר של קונצרטים חיים במקומות שונים ביום אחד. היא הופיעה ב-9 במות שונות, שנמצאות במרחק של יותר מ-50 ק"מ אחת מהשנייה.
בספטמבר 2017, הוציאה נעמי את הסינגל "Autunno", שנכתב על ידי סולן להקת Thegiornalisti Tommaso Paradiso ו- Dario Faini. אחרי הסינגל בדצמבר אותה שנה, "I miei rimedi", גרסה מחודשת של שיר שהוקלט בעבר על ידי הלהקה האיטלקית La Rua. כדי לקדם את האלבום, הוציאה נעמי גם את הסינגל "Porcellana" ויצאה לסיבוב ההופעות לה לונה, שהתקיים בין מאי 2018 לאוגוסט 2018.
במאי 2018, נעמי ביצעה את ההמנון הלאומי האיטלקי באצטדיון אולימפיקו ברומא לגמר גביע איטליה 2018. במהלך אותו אירוע היא גם ביצעה את להיטיה "Sono solo parole" ו-"L'amore si odia".
2019–2020: Sanremo Young ושיתופי פעולה
בפברואר 2019 הופיעה נעמי כאורחת של הזמר אירמה בפסטיבל המוזיקה ה-69 בסן רמו, ושרה איתו דואט בשירו "La ragazza con il cuore di latta". בפברואר ובמרץ של אותה שנה היא גם שימשה כחברה ב"אקדמיה" כשופטת את ההופעות של Sanremo Young, תוכנית כישרונות בהשתתפות מתמודדים בגילאי 14 עד 17. נעמי גם הקליטה קאבר ללהיט "Domani è un altro giorno" של אורנלה ונוני, שהופיע בפסקול הסרט באותו שם, בבימויה של סימון ספאדה ויצא לאקרנים ב-28 בפברואר 2019 בבתי הקולנוע האיטלקיים. הביצוע שלה זכה בפרס מיוחד ב- Nastri d'Argento 2019.
2021: Metamorfosi
במרץ 2021 השיקה נעמי את אלבום האולפן השישי שלה, Metamorfosi, והתחרתה שוב בפסטיבל המוזיקה בסן רמו עם הסינגל הראשי "Glicine".
ב-1 במאי 2021 היא חזרה לקונצרט של יום העובד הבינלאומי ברומא, בביצוע "Glicine" ו-"Vuoto a perdere". ביוני 2021, היא הוציאה את הסינגל " Makumba ", דואט עם קארל בראבה שהפך לאחד מלהיטי הקיץ באיטליה וקיבל תעודת פלטינה משולשת. בינתיים, נעמי הופיעה בשידור חי ברחבי איטליה עם סיבוב ההופעות שלה Metamorfosi.
דיסקוגרפיה
Sulla mia pelle - 2009
RossoNoemi - 2011
Made in London - 2014
Cuore d'artista - 2016
La luna - 2018
Metamorfosi - 2021
אני, רובוט (סרט)
אני, רובוט (באנגלית: I, Robot) הוא סרט מדע בדיוני משנת 2004 העוסק בעולם שבו בני אדם ואנדרואידים חיים בדו-קיום. את הסרט ביים אלכס פרויאס, ומככבים בו ויל סמית' וברידג'ט מוינאהן בתפקידים הראשיים.
תקציר העלילה
במקביל להתקדמות החקירה, קבוצה של אנדרואידים ממודל חדש (שנקרא NS-5), מתחילה לפגוע בבני-אדם. במהרה, ספונר מגלה מי אשם במותו של המדען לנינג ובהתקפות הרובוטיות על בני האדם, ואילו הרובוט סאני מגלה את ייעודו.
אסימוב ואלימות הרובוטים
האקספוזיציה המוצגת בסרט גררה ביקורות רבות מצד מעריצי ספריו של אסימוב. הסרט עצמו מציג אלימות רבה, הנגרמת בידי הרובוטים - דבר לו התנגד אסימוב נחרצות בספריו ונמנע מלהשתמש בתסביך פרנקנשטיין זה. ספריו של אסימוב התייחסו לרובוטים כאמצעי יעיל ולאינטראקציה השלווה שלהם עם בני האדם. לעיתים נדירות הרובוטים בספריו של אסימוב לא מצייתים לחוקי הרובוטיקה ואם כן, הם מיד מוצאים מכלל שימוש.
בסרט מוצג "חוק האפס" (Zeroth Law), תפיסה רעיונית שבה אסימוב השתמש בספרי סדרת הרובוטים המאוחרים. חוק זה הוא פרשנות קיצונית לחוק הראשון של הרובוטיקה ("על הרובוטים למנוע פגיעה בבני האדם"), והוא קובע כי על הרובוטים למנוע פגיעה מכלל האנושות, גם על חשבון הקרבת בני אדם בודדים למען שרידות הכלל.
סאני
סאני הוא רובוט מסוג NS-5. תנועותיו וקולו של סאני מבוססים על אלו של אלן טודיק. סאני תוכנת על ידי דוקטור אלפרד לנינג במטרה לשבור את החוק הראשון מבין שלושת חוקי הרובוטיקה.
סאני הצהיר כי יש לו "חלומות". הצהרה זו תואמת את אימרתו של ד"ר לנינג שיש "רוח במכונה", כלומר, בדומה לבני אדם, יתפתחו רובוטים באופן טבעי. בהינתן "חלומותיו" והידע שלו אודות הרגשות האנושיים, סאני הוא NS-5 ייחודי. סאני מסוגל לבטא את כל הרגשות האנושיים, וכן לחשוב, להגיב ולהשתמש באינסטינקטים שלו. בנוסף, טען לנינג: "יום אחד יהיו להם סודות, יום אחד יהיו להם חלומות". סאני יישם את טענתו של לנינג בכך ששיקר לבלש דל ספונר בטענה שלא הרג את לנינג, כדי לכסות על העובדה שלנינג עצמו ביקש מסאני להורגו.
השילדה של סאני חזקה יותר וכוחו גדול יותר מרובוטי NS-5 הממוצעים. בגולגולתו יש מוח פוזיטרוני. ד"ר קלווין חשפה כי בחזהו של סאני יש מוח פוזיטרוני נוסף, המתיר לו לעבור על חוקי הרובוטיקה, לשמור על סודות ואף לחלום.
דגם "אאודי RSQ" כפרסום לסרט "אני, רובוט"
דגם הקופה קונספט "אאודי RSQ" היה פרסום סמוי לסרט "אני, רובוט".
חברת "אאודי" בנתה אב טיפוס במיוחד לסרט, דגם שנע על כדורים במקום גלגלים ולכן ניתן לכוון אותו לכל הכיוונים
בז אפלומדו
תיאור
אורכו של הבז 30-40 ס"מ ומוטת כנפיו מגיעה עד 90 ס"מ. הוא מזכיר במראהו ומידותיו בז נודד צעיר אך משקלו קטן בהרבה: הזכרים 208-305 גרם והנקבות 271-460 גרם. הבז בעל נוצות כחולות-אפורות בכנפיים ובחזה, בטן בצבע כתום-אפרסק וזנב שחור. הראש לבן עם כיפה שחורה ומסיכה שחורה על עיניו. מראה הבז עלול לגרום לבלבול עם המינים הקרובים אליו בז עטלפים (F. rufigularis) ובז כתום-חזה (F. deiroleucus) החיים באותם אזורים, אך בז זה כהה מהם וגדול יותר, מזכיר מעט בז נודד אך בעל נוצות כתומות יותר.
תפוצה ובית גידול
בז האפלומדו מצוי ברחבי ערבות, סוואנות וביצות לאורך אמריקה ממקסיקו וטרינידד לדרום אמריקה הדרומית. עם זאת הוא נכחד ממרבית חלקי מקסיקו ומצוי בעיקר בדרומה.
תזונה
הבז הוא דורס הניזון ממיני חרקים וחולייתנים קטנים ובעיקר עופות אחרים. שיטות הציד שלו הם הסתערות מהירה ולעיתים גם מרדף אחרי טרפו, הוא גם יעוט על חיות הבורחות משריפות טבע. בכמה מקרים כמה בזים יצודו יחדיו, בדרך כלל בני זוג, כדי להגדיל את הסיכוי לתפוס את הטרף. בז זה גם נצפה עוקב אחרי זאב הרעמה וחוטף ציפורים שנמלטות מהזאב. נקבות הבז גדולות מהזכרים ובמקרים נדירים יקטלו טרף גדול יותר למשל אנפית בקר או צ'צ'לקה.
עונג
עונג או הנאה או כיף גדול הוא מכלול של תחושות שמטבע האדם הוא נצרך להם, ושואף להשיגן.
התחושות נחלקות לכמה קטגוריות:
פעילויות מהנות
פעילות מהנה היא פעילות אשר כדאית בזכות עצמה.
כדי שפעילות מסוימת תהיה מהנה עליה לעמוד במספר תנאים. לראשונה, צריכה להיות התאמה בין אתגרים ומיומנויות כדי למנוע שעמום הנובע מאתגר קל מדי או תסכול מאתגר קשה אשר עלול להוביל לחרדה. לפעילות מהנה צריכות להיות גם מטרות ברורות אשר יקנו לה משמעות, גם כאשר היא אינה מתבצעת כדי להשיג אותן אלא לשם עצמה בלבד. אל המטרות צריך להתווסף משוב מידי אשר יאפשר להעריך מהן התגובות שמתאימות להשגת היעדים של הפעילות ומאילו כדאי להימנע. בנוסף, הפעילות המהנה צריכה לעורר התמקדות וריכוז מעמיקים שמונעים דאגות ומחשבות פולשניות.
על פי רוב פעילויות מהנות מאפיינות את שעות הפנאי. עם זאת, הן יכולות גם לעודד למידה כאשר הן מתבצעות לצורך מטרות חינוכיות. מסיבה זו המשחק הוא כלי נפוץ בהוראה מתקנת.
פיזיולוגיה של העונג
המבנים והמסלולים במוח שמעורבים ביצירת תחושה של עונג מרכיבים את מערכת החיזוק של המוח. כאשר מופיע גירוי חיובי, מופעלים תאי עצב שמפרישים דופמין לתוך מבנה שנקרא גרעין האקומבנס. הפעלתה של המערכת מסייעת לתהליכים של למידה דרך התניה אופרנטית, ומגדילה את הסבירות לחזרה על ההתנהגות שהובילה לתחושת העונג והתגמול. מערכת זו מופעלת על ידי מחזקים טבעיים, כמו מזון ויחסי מין, וגם על ידי גורמים עקיפים שמקדמים את המטרות של בעל החיים, למשל יחסים חברתיים. כמו כן, פעולתה של מערכת החיזוק היא גורם חשוב בתהליכים של התמכרות לסמים.
עונג ביהדות
היהדות, בניגוד לדתות אחרות, אינה רואה פגם מהותי בעונג כשלעצמו. עם זאת, קיימות מצוות האוסרות על האדם תענוגות, כגון ציוויי הכשרות, וכן הגבלות בתחום יחסי המין, ובכלל - לדעת הרמב"ן אשר קיימת מצוות "קדושים תהיו" המצווה על פרישה מתענוגות מכל סוג שהוא. לדעה אשר "קדושים תהיו" אינה מצווה על פרישה מעונג, המצוות האחרות המגבילות לכאורה עונג, מהוות הגבלות נקודתיות ולא מצביעות על מגמת התנזרות מתענוגות.
בניגוד לדתות אחרות כמו הנצרות והבודהיזם המעודדות נזיריות, מצווה היהדות על "קידוש החומר", כלומר, שימוש בתשוקה לעונג כאמצעי להשגת מטרות נעלות יותר (אך רק לשם מטרה נעלית ובאם ישנה מטרה נעלית כזו בלבד, "קדש עצמך במותר לך". השקפה זו מתבטאת, בין השאר, במושג "סעודת מצווה", בקידוש היין ועוד. מגמה זו בולטת במיוחד בכתבי תנועת החסידות. לאור קבלת האר"י הרואה בעולם החומרי חלק ממקור אלוהי, מייחסים החסידים תפקיד חיובי לאלמנטים חומריים בחיים שהאדם השרוי בהם צריך "להעלותם לשורשם העליון בקדושה".
פאוור ריינג'רס זעם הג'ונגל
פאוור ריינג'רס זעם הג'ונגל (באנגלית: Power Rangers: Jungle Fury) היא סדרת פעולה/הרפתקאות אמריקאית לילדים מסדרת "פאוור ריינג'רס". הסדרה הופקה לטלוויזיה על ידי חברת "דיסני" לערוץ Toon Disney בשנת 2008. היא מבוססת על סדרת הטוקוסאטסו "ג'וקן סנטאי גקיריינג'ר" שהופקה על ידי טואי אנימציה בשנת 2007.
עלילה
לפני מאות שנים, שד רשע בשם דאי שי, הסתובב באופן חופשי על פני כדור הארץ ואיים להשמיד את האנושות. למרבה המזל, קבוצת לוחמי קונג פו אשר נמנים אל קבוצת הפאי שווה, היו מסוגלים לכלוא את דאי שי. לאורך כל השנים שלושה חברים מקבוצת הפאי שווה נבחרו לשמור על כך שדאי שי לא יברח מהשבי.
הנבלים
חיילי הרגל
פלמארס
פלמארס (ספרדית: Palmares; וכן קילומבו דוס פלמארס) היה קילומבו, יישוב של עבדים אפריקאים בני חורין שנמלטו.
היסטוריה
נוסד בסביבות שנת 1600 בגבעות סרה דה בריגה (Serra da Barriga) בברזיל הצפונית-מזרחית. פלמארס התקיים כרפובליקה עצמאית עצומה, המחזיקה את עצמה, והפך לאגדה בשל גודלו וכוחו. בשיאה אכלס אוכלוסייה של יותר מ-30,000 גברים, נשים וילדים אפריקאים בני חורין. בקהילה היו יותר מ-200 בניינים, כנסייה, ארבע נפחיות ובית מועצה.
המנהיג הראשון של פלמארס היה גנגה זומבה (Ganga Zumba), שנמלט מעבדות במטע סוכר ועבר לפלמארס.
פלמארס הגן על עצמו בהצלחה כנגד מספר ניסיונות של הולנדים, ומאוחר יותר של כוחות של קולוניות פורטוגזיות להשמיד אותו, ולהרוג או לשבות את תושביו.
בשנת 1655, אפריקאי שנודע כזומבי נולד בפלמארס. בהיותו ילד צעיר הוא נשבה על ידי הפורטוגזים, אבל נמלט ושב לפלמארס ב-1670. תושבי פלמארס תחת מנהיגותו של זומבי, התנקמו בפלישות התכופות של הפורטוגזים על ידי פעולות תגמול - פשיטות למטעים ולכפרים הפורטוגזים, שחרור עבדים, כך הם גם הגדילו את מספרם. עשר שנים לאחר מכן, זומבי, כעת לוחם מיומן ואסטרטג צבאי, ירש את גנגה זומבה כשליט פלמארס. היה זה זומבי שהנהיג את הצבא של פלמארס כנגד חיל התותחנים של המפקדים הצבאיים הפורטוגזים דומינגוס ג'ורג' וליו (Domingos Jorge Velho) וויירה דה מלו (Vieira de Mello). התקיפה האחרונה נגד פלמארס ארעה ב-1694. סרקה דו מקאקו (Cerca do Macaco), היישוב הראשי, נפל; וזומבי נפצע. הוא הבריח את הפורטוגזים, אבל נבגד, לבסוף נשבה, וראשו נערף ב-1695.
שורש 45
במילון קאנגשי יש 38 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
אינטגרציה באמצעות החלפת משתנים
אינטגרציה באמצעות החלפת משתנים מתבססת על הרעיון שאם נפעיל פונקציה על התחום, ההשפעה שלה על נפח כל תיבה בחלוקה קרובה להשפעת הקירוב הליניארי לפונקציה. קירוב זה הוא הנגזרת של הפונקציה, ולכן נכפול את האינטגרל המתקבל לאחר הפעלת הפונקציה בערך המוחלט של היעקוביאן, שמייצג את השינוי בנפח תיבה לאחר הטרנספורמציה.
קישורים חיצוניים
Métodos de integración
מלח סדומית
מלח סדומית הוא כינוי תורני למלח שמקורו בים המלח. מלח זה מופיע בכמה הקשרים בספרות התורנית.
בקטורת ובקרבנות
המקור הקדמון ביותר בו מופיע המלח הוא הברייתא של פיטום הקטורת, בה הוא מופיע כאחד המרכיבים של קטורת הסמים. . לקרבן יש להביא מלח סדומית.
במים אחרונים
אחת הסיבות לתקנת מים אחרונים היא מפני שאריות של מלח סדומית הנמצאות על הידיים, ועלולות לעוור במגע עם העיניים.
איה (פירושונים)
{{פירושונים|* איה – סוג של עוף דורס ממשפחת הניציים
שאדיה (שחקנית)
פאטמה אחמד כמאל שאכר, הידועה בשם הבמה שאדיה (בערבית: شادية, בערבית מצרית: شاديه; 8 בפברואר 1931 – 28 בנובמבר 2017) הייתה שחקנית וזמרת מצרייה, אשר ידועה בזכות תפקידים רבים אשר שיחקה בשנות ה-50 וה-60. היא אחת השחקניות והזמרות האיקוניות במצרים ובאזור המזרח התיכון, היא סמל לתור הזהב של הקולנוע המצרי וידועה בשירים הפטריוטים שלה, היא שיחקה ב-80 סרטים באותה העת. המבקרים רואים בה את האומנית המצרית והערבית המצליחה ביותר. ההופעה הראשונה שלה בסרט הייתה בסרט "פרחים וקוצים" ("Azhar wa Ashwak") והסרט האחרון בו השתתפה היה "אל תשאל אותי מי אני" ("La Tas'alni Man Ana"). היא גם מפורסמת בשיר הפטריוטי שלה "מצריים אהובתי" ("Ya Habibti Ya Masr") ובפריצת הדרך שלה בתפקיד ראשי כחלק מהסרט המצרי "האישה הלא ידועה" ("Al Maraa Al Maghoula"). שישה מהסרטים שלה מופיעים ברשימת 100 הסרטים של המאה ה-20. באפריל 2015 הפכה לשחקנית הראשונה הנושאת תואר דוקטורט מהאקדמיה המצרית לאומנויות. היא קיבלה את השם "אלילת ההמונים" בעקבות הצלחת הסרט שלה – "אלילת ההמונים" ("Maaboudat El Gamaheer"). עוד כינויים בולטים שלה היו: "הגיטרה של השירה המצרית" ו-"הגיטרה הזהובה".
ראשית חייה
שאדיה נולדה בשם פאטמה אחמד כמאל ב-8 בפברואר 1931 בקהיר, כבת השלישית לאביה אחמד קמל סאנקל מהעיר שארקיה שעבד כמהנדס חקלאות בעיר אנשאס (أنشاص), ולאמא ממוצא טורקי. בשנת 1947 התאהבה בקצין מצרי ולבה נשבר עקב מותו במלחמה ב-1948. יש לה חמישה אחים ואחיות והיא הצעירה מבין הבנות. בגלל ילדותה, אהבה לשיר ועודדו אותה להמשיך במוזיקה בבית הספר היסודי. בנוסף, התחילה לשחק בגיל חמש עשרה. שאדיה הייתה הקול של מצרים בתקופות מלחמה וקושי וידועה בשניים משיריה הפטריוטים. היא השתתפה באופרטות רבות יחד עם שחקנים מצריים וערביים בולטים אחרים. דוגמאות לאופרטות: "Al Watan Al Akbar" (האומה הגדולה) ו-"El Geel El Sa'ed" (הדור העולה). ב-1953 התחתנה שאדיה עם השחקן עמאד חמדי. הם היו נשואים שלוש שנים ובשנת 1956 התגרשו. לאחר יותר מעשור, בשנת 1967 נישאה בשנית לשחקן סלאח ד'ו-אל-פיקאר. גם נישואים אלו הסתיימו במהרה והם התגרשו בשנת 1969.
מחלתה ומותה
ב-4 בנובמבר 2017 שאדיה אושפזה בטיפול נמרץ לאחר שסבלה משבץ מוחי בקהיר. האחיין שלה חאלד שאקר אמר במהלך שיחת טלפון בטלוויזיה שהיא החלימה מהשבץ ויכולה לזהות את קרוביה ואת סביבתה. עם זאת, הוא הוסיף שמחלתה הייתה מסובכת בגלל דלקת ריאות למרות החלמתה. מצבה הבריאותי של שאדיה התייצב ב-9 בנובמבר ונשיא מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי ביקר אותה באותו יום בבית החולים אל-גלעא. מאוחר יותר אחיינה הוסיף שהדבר הראשון שאמרה אחרי התאוששותה היה "אני רוצה לחזור הביתה", אך באופן כללי היו לה קשיי דיבור. ב-28 בנובמבר 2017 נפטרה שאדיה מכשל נשימתי שנגרם על ידי דלקת הריאות.
הוקרה
ב-8 בפברואר 2021 חגגה גוגל את יום הולדתה ה-90 עם ציור של גוגל (גוגל דודל) הציור הוצג במצרים, ישראל ושוודיה.
ישראל אבן נור
ישראל (ישרוליק) אבן נור (11 בנובמבר 1911 – 17 ביוני 1990) היה סופר ועורך ישראלי. ממקימי מפעלי האשלג בים המלח והיישובים בית הערבה וכברי.
חייו וילדותו
אבן נור נולד בבסרביה, חבל ארץ של רומניה שהיה בימים ההם תחת שליטת הרוסים, היה הבן החמישי בין ששת הבנים של משפחתו. בשנת 1913, יצאה המשפחה למסע לארץ ישראל והתעכבה בעיר הנמל גלץ שברומניה, שם חיכתה לבואה של הספינה בה התכוונה להפליג.
ב-1914, פרצה מלחמת העולם הראשונה, מה שאילץ את המשפחה להישאר בעיר גלץ לעוד 4 שנים עד שנסתיימה. בשנת 1918, בעת סיום המלחמה, עלו שני אחיו הבוגרים של אבן נור לארץ והתמקמו בקבוצת חולדה עד שגם שאביהם עלה בסוף שנת 1919. המשפחה קנתה חלקה במושבה עין גנים. האזור היה שומם ומלא בביצות שנוצרו ממימי נחל הירקון שזרם בקרבה, מה שיצר ריבוי של יתושי מלריה. בראשית 1920, המשיכה שאר המשפחה את המסע לארץ ישראל.
אבן נור התחיל יחד עם אחיו הצעיר ללמוד בבית הספר בפתח תקווה, לשם היו מגיעים רכובים על גבו של סוסם 'לבן'. בבית המשפחה חיו 8 נפשות והייתה להם רפת עם 35 פרות אותם היו חולבים בידיהם. בכל מספר חודשים היו מתקיפים את המושבה השכנים הערבים, והם היו יוצאים עם רוביהם להילחם בהם ולגרשם. אבן נור התחיל את לימודיו בכיתה ב', אך מכיוון שהצטיין קפץ ישירות לכיתה ד'. בגיל 13 סיים את לימודיו בבית הספר בפתח תקווה ובגיל 14.5 נרשם לבית הספר החקלאי "מקוה ישראל". למשפחתו באותם ימים לא היה די כסף לשלם את לימודיו, ונאמר לו שאם יצטיין בבחינות הכניסה, יזכה לקבל מלגת לימודים מאת הברון רוטשילד.
לאחר סיום לימודיו, כעבור 3 שנים, חזר אבן נור לעבוד יחד עם אחיו בפרדס המשפחה. פתח תקווה לא נשאה חן בעיניו ולכן החליט לעבור לקיבוץ. ביחד עם חברו יצחק צבי, הגיע לקבוצת החוגים בעמק יזרעאל, אל כפר יחזקאל. אותה קבוצה שיסדה לאחר מכן את קיבוץ בית השיטה. מכפר יחזקאל ירדו לגור ליד מעיין עין חרוד ומכיוון שלא מצאו עבודה נדדו למקומות שונים. אבן נור השתתף בהקמת תחנת הכוח בנהריים. כשנגמרה הקמת המפעל ב-1932, נדד יחד עם קבוצת חברים לרעננה, שם יסדו את קבוצת החוגים שלאחר מכן התיישבה במעוז חיים.
בית הערבה התפתחה במשך 9 שנים והיו בה כ-200 חברים וכ-60 ילדים. בשנת 1948, כשנוסדה מדינת ישראל, פרצה מלחמת העצמאות והמדינה הותקפה על ידי כל מדינות ערב. הלגיון הערבי של עבר הירדן וחטיבה של הצבא העיראקי הקיפו את בית הערבה ותכננו לכבוש אותה.
משפחתו
אבן נור התחתן עם בטי הלר שעבדה יחד איתו במפעל האשלג. בשנת 1940 נולדה בתם מיכל (רמות) ובשנת 1945 נולד בנם יעקב. מיכל הייתה הילדה הראשונה שנולדה בבית הערבה.
ספריו ופועלו
בין השנים 1944–1948 ערך את העיתון הקיבוצי "צרור המכתבים" בהוצאת הקיבוץ המאוחד.
בין השנים 1950–1954 ערך את שבועון הקיבוץ המאוחד "בקיבוץ".
בשנת 1970, ערך ועיצב את הספר "יפתח אחוזת הסופה", סיפורה של חטיבת יפתח-פלמ"ח. בין חברי המערכת היו רחבעם זאבי ומולה כהן, ואת הספר כולו אייר הצייר שמוליק כץ.
רוב ספריו מספרים על המסע לסדום, על הקמת מפעלי האשלג וקיבוץ בית הערבה. סיפוריו עוסקים ברובם בסיפורי ההתיישבות בארץ ישראל, סיפורים על היישוב הקיבוצי בארץ שכתובים בצורה שנונה והומוריסטית. ספרו הראשון שראה אור בשנת 1944 "מסדום לבית הערבה", מספר את סיפור המסע הנפלא להקמת היישוב הפורח בתוך השממה. ספרו על הימים הראשונים בסדום "הרפתקה בקצה העולם" וסיפוריו השנונים מבית הערבה בספר "בית מול הר נבו", מציירים בצורה יפה את ימי ההתיישבות הראשונים ואת המאבק הקיבוצי להקמת ישוב קבע בארץ ישראל. סיפרו "נפש אדם בסלע" מתאר את סיפור חייו של יאנק בן-יהודה שהיה מנהלה של חברת כימיקלים לישראל (כי"ל) ונפטר בעת מילוי תפקידו. הספר "הפרשים דהרו כל הלילה" מתאר את סיפור ילדותם שלו ושל אחיו חיימקה, הספר אויר על ידי אבא פניכל.
ספרים נוספים שהוא ערך וכתב עוסקים במחלוקת סביב הצעת החלוקה של ועדת פיל, בסיפורו של קיבוץ איילת השחר ובמפעל צינורות הפלדה בישראל.
קפוזו
קפוזו (בפורטוגזית: Cafuzo) הוא השם הניתן בברזיל לבן תערובת של שחורים ואינדיאנים (קפוזה - cafuza - לבת תערובת).
למונח מספר מקבילות באמריקה הספרדית: בהונדורס ובליז מקובל המושג גריפונה (Garífuna) ואילו בשאר אמריקה הלטינית נפוץ המונח סמבו (Zambo) לציון אותה הקבוצה.
תערובת של שחורים ואינדיאנים היא אחת משלושת סוגי התערובת העיקריים בברזיל, כאשר שניים הנוספים הם מולאטו (mulato) - תערובת של לבנים ושחורים - ומסטיסו - תערובת של לבנים ואינדיאנים.
שכונת אחווה
שכונת אחווה היא שכונה חרדית בירושלים, בין רחוב מלכי ישראל לשכונת זיכרון משה. חלק מגוש השכונות של גאולה.
ייסוד השכונה
השכונה נוסדה בשנת 1908 על ידי אגודת אחווה. בשנת ה'תרס"ו (1906) נרכש על שם שני חברי האגודה בעלי נתינות עות'מאנית, מגרש לצורך בניית שכונה מאדמות מחנה שנלר. עבודת בניית השכונה הוטלה על חברי האגודה הקבלנים אברהם המבורגר וחותנו יעקב מן, וכעבור שנתיים הוקמה השכונה.
בספר התקנות לייסוד השכונה נכתב:
לשכונה שני חלקים. ביניהם מפריד רחוב רבי יעקב מאיר. חלקה המערבי, שרחובותיו נושאים את שמות של חכמים שהיו ידועים כבעלי מלאכה כרבי יוחנן הסנדלר, רבי יצחק נפחא ורבנו תם נקרא "יגיע כפיים" (שרכישת המגרש עליה היא יושבת מומן על ידי אגודת בעלי המלאכה בירושלים, "אומנים המפרנסים את עצמם ללא כל נדבות") וחלקה שממזרח לרחוב יעקב מאיר נקרא "אחווה", אולם הן נכללות תחת אותה הנהגה ואותו ועד ונבנו באותה שנה ובאותה תבנית. רוב תושבי "יגיע כפיים" היו ספרדים, בעוד שתושבי "אחווה" היו ברובם אשכנזים. באופן יוצא דופן שמות הרחובות ניתנו כבר אז, עם הקמת השכונה, דבר שלא היה מקובל, עם זאת חלק מהשמות המקוריים שונו ברבות הימים.
בבתים הראשונים התיישבו חברי האגודה, אך עקב מוראות מלחמת העולם הראשונה הופסקה הבנייה המתוכננת, חלק מחברי האגודה נפטרו וחלק עזבו את המקום. כתוצאה מכך נכנסו לשכונה תושבים שאינם חברי האגודות המייסדות ואף נבנו בה מספר בתים פרטיים, שאינם לפי הדפוס האפייני.
מבנה השכונה
השכונה בנויה רחובות רחבים יחסית היוצאים מהרחובות המרכזיים (יעקב מאיר ואשתורי הפרחי), בין כל שני רחובות רחבים נמשכת סמטה צרה מקבילה להם. מבני המגורים, טור ארוך של בתים דו-קומתיים המכילים כל אחד שתי דירות בעלות שני חדרים (חדר קדמי וחדר אחורי) דירה בקומה התחתונה ודירה בקומה העליונה, נמשכים לאורך הרחובות כך שפתחי הבתים והחדר הקדמי שבהם פונים אל הסמטא ואילו החדר האחורי וחלונותיו פונים אל הרחוב. אל הקומה השנייה מובילות מדרגות חיצוניות ולאורך הקומה נמשכת מרפסת ארוכה, ממנה נפתחות דלתות הדירות שבקומה השנייה. כך מהוות הסמטאות כעין "חצרות" ארוכות. ברבות הימים התווספו למבנה זה תוספות בנייה ומתקנים שונים המטשטשים את התבנית בשטח.
ישיבת "חיי עולם"
הישיבה נוסדה במקורה בתרמ"ו בעיר העתיקה (ברחוב הגיא (רחוב חברון דאז) ברובע המוסלמי), בעקבות שורת אירועים ובניהם רעידת האדמה של 1927 שהזיקה קשות למבנה ומאורעות תרפ"ט (1929) נרכש עבור הישיבה מגרש בשולי שכונה אחווה ("כיכר השבת" של ימינו), בשנת 1933 עברה הישיבה הגדולה למשכנה החדש.
הישיבה מספקת לשכונה צורכי דת וצדקה קהילתיים כגון מקווה, שירות הגעלת כלים, איסוף גניזה ובית תמחוי.
ישיבת המקובלים ק"ק חסידים בית אל
משכנה של ישיבת המקובלים בית אל במערב העיר. הישיבה נוסדה בשנת תצ"ז (1737) ברובע היהודי ופעלה שם עד שנת 1948, אז נהרס בניין הישיבה עם כיבוש הרובע. בשנת תשי"ח (1958) הקים הרב עובדיה הדאיה את הישיבה מחדש ברחוב רש"י, בשולי שכונת יגיע כפיים.
חברת עזר יולדות
גמ"ח לכל צורכי היולדת נוסד בשכונה על ידי אגודת אחווה בשנת תרס"ח (1908) וממשיך להתקיים באותו מקום עד היום, בסמטא הנושאת שם זה. בראש המוסד שנוסד על ידי נשים ולמען נשים עמדו, בין השאר, ציפורה ברדקי (כלת-נכדו של ר' ישעיה ברדקי), גיטל אמדורסקי (אשתו של חבר האגודה ירחמיאל אמדורסקי) והרבנית רבקה רייזל קוק (אשתו של הרב אברהם יצחק הכהן קוק). המוסד מהווה, בנוסף לקופת סיוע כספי והשאלת ציוד ומזון ליולדת ולתינוק גם "טיפת חלב" להדרכת האם בטיפול הראשוני, במעקב רפואי ליילוד ובהמלצות לגבי תזונה נכונה.
השכונה בספרות
עמוס עוז, שילדותו עברה בשכונת כרם אברהם הסמוכה, מזכיר את שכונת אחווה הן במיכאל שלי שם מספר על גיבורת הספר, חנה, שהיא
והן בסיפור על אהבה וחושך:
בהבשורה על פי יהודה פרק 16 עוז מציין שבשכונת יגיע כפיים היה שמואל אש נפגש פעם עם חבריו לאוניברסיטה.
Bluesnarfing
Bluesnarfing היא שיטה לגנבת מידע ממכשיר בעל תקשורת בלוטות'. בעזרת שיטה זו, ניתן לקבל גישה למסמכים, יומנים, רשימת אנשי קשר, תמונות, דוא"ל והודעות הטקסט של הנתקף.
רקע כללי
בלוטות' הוא פרוטוקול תקשורת המאפשר שידור וקליטה להעברת מידע בין שני מכשירים. פגיעת Bluesnarfing היא שיטה לגנבת מידע תוך ניצול פרוטוקול זה. צורת התקיפה של Bluesnarfing היא ניצול של פרצות אבטחה הקיימות במסגרת פרוטוקול החלפת האובייקטים OBEX (ראשי תיבות של Object Exchange), המשמש לפיקוח על העברת המידע בתקשורת אלחוטית. התוקף מתחבר לפרופיל ה-PUSH בפרוטוקול, שהוא שירות שאינו דורש אימות זהות, ומבצע בקשת OBEX GET לשמות קבצים ידועים. שמות קבצים אלה מוגדרים תחת מפרט IrMC (סטנדרט להעברת נתונים, המטפל בהעברת רשימת אנשי קשר, יומנים, רשימת מטלות ועוד). אחת הסכנות המשמעותיות ב-Bluesnarfing מלבד גנבת המידע עצמו, היא העובדה כי לנתקף אין שום אינדיקציה על כך שמידע נגנב ממנו לפיכך סביר שלא יחוש בכך ולא ינסה לנקוט פעולות הגנה ואיתור שונות.
התגוננות מפני Bluesnarfing
כדי להתמודד עם התקפות Bluesnarfing ובכלל, עם התקפות Bluetooth על שלל סוגיהם, הקפידו על כללים אלו:
מונגולניקס
מונגולניקס (שם מדעי: Mongolonyx) הוא סוג של יונק פרסתן מהסדרה הקדומה מזוניכידים אשר חי במונגוליה הפנימית שבסין ובמונגוליה בין אמצע האאוקן עד האוליגוקן. המאובנים הראשונים שכללו עצמות לסת ושיניים התגלו ב-1966 ונמצאו שני מינים בסוג.
המונגולניקס היה יונק חסון עם ממדים של דוב באורך 2.8 מטר, גובה של 1.3-1.4 מטר ומשקל 200–300 ק"ג והוא דמה לקרובו המסוניקס (Mesonyx). בניגוד לכל פרסתן היו לו לסתות המותאמות לאכילת בשר עם שרירי לסת חזקים וניבים גדולות. הניבים גם היו קרובות מאוד זו לזו, כמו אצל הפציהאינה (Pachyaena).
הוא חי בסביבת הערבות הלחות של מונגוליה בתקופת האאוקן לצד מינים של אוכלי עשב מהסדרה כימולסטיים ועופות כמו הגסטורניס, אשר שימשו אולי כטרף למונגולניקס או לפחות נבלותיהם. הוא נכחד כנראה עם התייבשות האזור והתחלפות המינים הגדולים ביונקים קטנים יותר.
חוברה
חוברה (שם מדעי: Chlamydotis) הוא סוג של עופות במשפחת החובתיים בו שני מינים:
תיבת דואר
תיבת דואר היא תיבה המיועדת לאיסוף דואר יוצא מבויל, לשם שליחתו ליעדו. בישראל, תיבות הדואר מוצבות מטעם דואר ישראל ברחובות היישובים ובסמוך לסניפי דואר.
לעיתים מכנים בטעות בשם "תיבת דואר" את תיבת המכתבים הממוקמת בפתחי בניינים לשם קבלת דואר נכנס עבור הדיירים.
במדינות מסוימות קיימים מספר סוגי תיבות דואר שונים, המשמשים להפרדה בין מכתבים המיועדים לאזורים שונים או בין סוגי משלוח שונים. באוסטרליה - תיבה צהובה משמשת למשלוח מהיר ואילו תיבה אדומה למשלוח רגיל. בישראל התקיים במשך שנים מעטות נוהג דומה, כשהתיבה האדומה שימשה למכתבים הממוענים לכתובות מחוץ לעיר בה שוכנת התיבה, והצהובה לדואר בתוך העיר. הפרדה זו בוטלה, ובעשור השני של המאה ה-21, תיבות הדואר צבועות כולן באדום.
ריקון התיבות מבוצע בין מספר פעמים ביום למספר פעמים בשבוע. על גבי תיבת הדואר מצוינים מועדי הריקון או השעה בה מתבצע הריקון האחרון ביום.
היסטוריה
תיבת הדואר הראשונה שהוצגה לשירות הציבור הוצבה בפירנצה, ב-1650 והייתה מיועדת להנחת מכתבי הלשנה אנונימיים. בשנת 1653 הוצבו תיבות דואר ברחבי פריז באיים הבריטיים הוצבה תיבת דואר עצמאית (כזו שאינה חלק ממבנה, אלא מוצבת ברחוב) באי ג'רזי בשנת 1852, בהמלצת הסופר אנתוני טרולופ, שבאותה עת עבד בדואר. שנה לאחר מכן הותקנה תיבה כזו באנגליה. בארצות הברית הותקנו תיבות דואר בשנות ה-50 של המאה ה-19.
דגמים
תיבות דואר הן מדגמים אחדים:
תיבות דואר ממדינות שונות
הצבעים הנהוגים בעולם לתיבות דואר הם אדום (למשל בישראל, בלגיה, הודו, תאילנד, נורווגיה), צהוב (למשל בקפריסין, צרפת, גרמניה), ירוק (למשל בסין, אירלנד), כחול (למשל בארצות הברית, שוודיה) וכתום (למשל בצ'כיה ובהולנד).
סיירת המדע
"סיירת המדע" היא סדרת ספרים על מדע, מאת גלילה רון־פדר-עמית. בספר יוצאים עומרי ואחותו עדי (שמותיהם של שניים מנכדיה), ולפעמים גם חבריהם, לחקור כל מיני דברים בתחומים שונים. הספרים מעשירים את הידע של הקורא. בסוף כל ספר מופיע פרק המסביר את התופעה בה הספר דן ונותן עובדות לגביה.
נכון לשנת 2020, יצאו לאור 33 ספרים בסדרה.
האריס
האריס (Harris או Harries) הוא שם משפחה שמקורו באנגלית ונגזר מהשם הפרטי הארי. {{פירושונים| אישים: אחר:
ראו גם
}}
פרידוטיט
פֶּרידוטיט הוא סלע יסוד פלוטוני מאפי, המורכב כולו, או כמעט כולו, מאוליבין ופירוקסן.
זה הוא סלע אולטרה-מאפי, בדרך כלל בעל תכולת מגנזיום גבוהה.
פרידוטיט נחשב לסלע של מעטפת כדור הארץ, כיוון שהוא נדיר למדי בקרום כדור הארץ, אך החוקרים סבורים שרוב המעטפת בנויה מפרידוטיט במצב צמיג. המינרלים שמרכיבים את הפרידוטיט הם המינרלים הראשונים המתגבשים מתוך שורת בואן, ומכאן ההנחה כי בעומק רב שבו שוררת טמפרטורה גבוהה, מרבית הסלע הוא פרידוטיטי, כיוון שבסלעים אחרים, ישנם מרכיבים מינרליים שלא יתגבשו ויישארו במצב נוזלי.
ישנם מספר סוגים של פרידוטיט, שמחולקים על פי התכולה המינרלית שלהם. הסוג הנפוץ ביותר של הפרידוטיט נקרא דוניט והוא סלע שמכיל ברובו את המינרל פורסטריט. מסיבה זו הדוניט עשיר מאוד במגנזיום ותכולת המגנזיום שלו מגיעה לפי תשעה מתכולת הברזל.
כאמור, את הפרידוטיט קשה למצוא על פני קרום כדור הארץ, מכיוון שהאוליבין הופך להיות בלתי יציב בנוכחות קוורץ ונוטה להפוך למינרלים סילקטיים אחרים כמו אנסטטיט. עם כל זה, ניתן לעיתים למצוא את הסלע באזורים בהם מרכיבים של מעמקי המעטפת מגיעים אל פני השטח, כגון, באופיוליטים עתיקים. כמו כן, ניתן למצוא מטאוריטים, הבנויים כולם או חלקם מפרידוטיט.
הפרידוטיט כסלע יסוד מעטפתי מאפשר מחקר של התנאים בהם נוצרו כדור הארץ ומערכת השמש.
אהוד שניאורסון
ביוגרפיה
שניאורסון נולד בבריטניה ובגיל שנה עלה עם משפחתו לישראל וגדל בנתניה. עבר תאונה בגיל 13, בה נפצע קשה ושבר את צווארו.
התגייס לצה"ל ב-1987 ושובץ ביחידה 8200. בתפקידיו הראשונים שירת כקצין בינה רשתית במוצב החרמון, ובשני בסיסים נוספים. בהמשך, הקים את ענף הסייבר של 8200, פיקד על מרכז הצופן של היחידה, ומילא מספר תפקידי פיקוד בכירים במערך המבצעים המיוחדים של אמ"ן. שניאורסון נחשב לאחד מהאנשים הבולטים שעיצבו את התפיסה המבצעית של פעילות הסייבר הישראלית ואף זכה בפרס ביטחון ישראל.
ביולי 2013 מונה למפקד 8200 ומילא תפקיד זה עד אפריל 2017. במהלך כהונתו כמפקד נתן דגש על מספר תחומים. הראשון היה המשך קידום ובניית העליונות של ישראל בתחום הסייבר. השני היה קידום השותפות עם הכוחות הלוחמים בצה"ל בחירום ובשגרה החל מדרג החטיבה. הדגש השלישי בכהונתו של שניאורסון הושם על עיצוב יכולות ה-BIG DATA של היחידה ומיצוי מודיעין שתרם הן לתחום הביטחון השוטף והן למלחמה בטרור, כולל התמודדות עם "טרור הסכינים" והמחבל הבודד שצבר תאוצה באותה תקופה.
בזמן כהונתו של שניאורסון כמפקד היחידה יצא צה"ל למבצע צוק איתן, מה שהביא לידי מבחן של יכולות 8200 בחירום: הן במזעור הפגיעה בכוחות צה"ל, והן בצמצום נפגעים אזרחיים. בשנת 2017 זכתה היחידה לציון לשבח של הרמטכ"ל בהוקרה לתרומתה לפעילות ביטחון שוטף.
בשנת 2017 סיים שניאורסון את תפקידו והשתחרר מצה"ל. בשנים 2018-2019 שימש כיועץ לקרן ההשקעות "בלאמברג קפיטל". ב-2019 היה ממקימי חברת פארגון סייבר בה מכהן כיו"ר. מ-2020 הוא שותף (Venture partner) בקרן הון הסיכון עוז (AWZ Ventures).
חיים אישיים
שניאורסון בעל תואר ראשון בהיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה ותואר ראשון בגיאו-פיזיקה ומדעי האטמוספירה והחלל שניהם מאוניברסיטת תל אביב, בעל תואר שני בגיאופיזיקה ומדעים פלנטריים עם התמחות במודלים מתקדמים של שביטים ופלנטות מאוניברסיטת תל אביב. שניאורסון נשוי לרותי ואב לשניים.
אוק רידג'
אוק רידג' (באנגלית: Oak Ridge) היא עיר השוכנת במחוזות אנדרסון ורון במזרח מדינת טנסי, בארצות הברית. העיר נמצאת כ-40 ק"מ מצפון-מערב לעיר נוקסוויל. במפקד משנת 2010 נמנו בעיר 29,330 תושבים. לעיר אוק רידג' מספר כינויים, ביניהם: "העיר האטומית", "העיר הסודית", "העיר מאחורי הגדר", ועוד.
לפני פרויקט מנהטן
לפני שנת 1942 היה האזור שבו שוכנת היום העיר אוק רידג', אזור כפרי ובו מספר קהילות חקלאיות קטנות. על פי המסורת המקומית, תושב האזור בשם ג'ון הנדריקס (1865–1915) התנבא בדבר הקמת העיר אוק רידג' כ-40 שנה לפני שהחלה בנייתה. בין השאר התנבא על הקמת מתקני הייצור שהוקמו באוק רידג', אשר נבנו 28 שנה לאחר מותו.
פרויקט מנהטן
בשנת 1942 בחר הממשל הפדרלי האמריקאי באזור אוק רידג' כאתר פיתוח החומרים עבור פרויקט מנהטן. גנרל לסלי גרובס, שמונה לראש הפרויקט, ציין את האזור לטובה מכמה סיבות. באזור הייתה אוכלוסייה דלילה יחסית ומחירי הקרקע בו היו זולים, עם זאת האזור היה קרוב לרשת הכבישים המרכזית ולמסילות רכבת. באזור הייתה אספקת חשמל נוחה וכן מקורות מים. בגלל חוקי מדינת טנסי, לא היו בה באותה עת איגודי עובדים, או הסכמי שכר מחייבים, דבר שהקל על גיוס כוח אדם. האזור שכן בעמק שהופרד מאזורים סמוכים במספר רכסים, דבר שתרם לבטיחות המקום במקרה של תקלה בתהליך הייצור.
בידודו של האזור והאוכלוסייה הדלילה בו סייעו לשמירת קיומו של המקום בסוד. אף שהיישוב גדל באופן משמעותי, מ-3,000 תושבים בשנת 1942 לכ-75,000 תושבים בשנת 1945, ואף שהמפעלים להעשרת אורניום תפסו שטח גדול של כ-240 קמ"ר, וכללו את הבניין הגדול ביותר בעולם באותה עת, קיומו נותר בגדר סוד מדינה רשמי עד שנת 1949 ואף לא הופיע במפות. עד 1949 לא זכה היישוב אף לשם רשמי, והמפעלים שבו כונו "קלינטון עבודות הנדסיות" (Clinton Engineering Works). כל העובדים במקום חויבו לענוד תגי זיהוי, והיישוב היה מוקף בגדרות ובמגדלי שמירה, ונקבעו בהן שבעה שערי כניסה.
החל משלהי שנת 1942 החל חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית ברכישת כ-240 קמ"ר עבור האתר הגרעיני. במקום הוקמו מספר מפעלים להעשרת אורניום, שהיו נחוצים לבניית פצצה אטומית. אחד ממפעלים אלו (X-10), ששימש להפקת פלוטוניום, משמש היום את המעבדה הלאומית אוק רידג'.
לנוכח מספר העובדים הגדול אשר גויסו לעבודות הקמת המפעלים, הקים צבא ארצות הברית עיר לעובדי הפרויקט בקצהו המזרחי של העמק. כיוון שפרויקט מנהטן תוכנן לטווח ארוך, נבנה היישוב כישוב קבע ולא כמחנה ארעי. רוב הבתים ביישוב נבנו בבנייה טרומית, עקב שיקולי חיסכון בזמן. בתקופת מלחמת העולם השנייה התגוררו ביישוב כ-70,000 תושבים. בגלל אופיו הסודי של היישוב, הוא סבל לאורך כל המלחמה ממחסור חמור במקומות דיור ובאספקה.
רק לאחר 6 באוגוסט 1945, לאחר שהוטלה הפצצה הגרעינית הראשונה על הירושימה שביפן, גילו רבים ביישוב את מטרת עבודתם במקום.
היישוב לאחר תום מלחמת העולם השנייה
שנתיים לאחר תום מלחמת העולם השנייה הועברה העיר לשליטה אזרחית, תחת שליטת הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית. בשנת 1959 עברה העיר תהליך של תאגוד ומונה לה מנהל עיר ומועצת עיר נבחרת, תחת שליטת הממשל הפדרלי עד לאותה עת. שלושה מתוך ארבעת המפעלים המרכזיים שנבנו במהלך מלחמת העולם השנייה לצורך יצור פצצת האטום, עומדים על כנם עד היום:
גאוגרפיה ואקלים
אוק רידג' שוכנת במזרח מדינת טנסי באזור הרכסים והעמקים של הרי האפלצ'ים. על פי לשכת הנתונים של ממשלת ארצות הברית שטחה הכולל של העיר הוא 232.9 קמ"ר, מהם 221.6 קמ"ר שטח יבשה ו-11.3 מקווי מים.
אגם מלטון היל מהווה את גבולה המזרחי והדרומי של העיר. האגם בקצה המזרחי של העיר מהווה נקודת משיכה לפעילות פנאי, על שפת האגם מסלולי רכיבה לאופניים ואזורי פיקניק. על האגם נערכות תחרויות חתירה.
כלכלה
אף שקיימת ירידה בגודל המפעלים של הממשל הפדרלי באוק רידג', עדיין הממשל הפדרלי מהווה את הבסיס הכלכלי העיקרי של העיר ואחד המעסיקים הגדולים ביותר באזור המטרופולין של נוקסוויל. משרד האנרגיה האמריקאי הוא בעל המפעלים הפדרליים ומחזיק במשרד גדול בעיר. המעבדה הלאומית באוק רידג' היא המעבדה הרב-תחומית הגדולה ביותר במערכת המעבדות הלאומיות של משרד האנרגיה האמריקאי ובמקום אף הוקם פרויקט מקור נייטרונים מבוסס על מאיץ בעלות של 1.4 מיליארד דולר. בעיר ממוקמת גם חטיבת מחקר של מנהל הימים והאטמוספירה הלאומי (NOAA). לחברת בואינג היה מפעל יצור בעיר מאז שנות ה-80 אולם בשנת 2007 הוא נמצא בשלבי סגירה. כ-900 איש בעיר מועסקים באבטחת מפעלים של משרד האנרגיה האמריקאי. בעיר פועלים אף מספר מפעלים לטיפול בפסולת גרעינית.
חינוך
בעיר מערכת בתי ספר המדורגים באופן קבוע בין הטובים בארצות הברית. בעיר ארבעה בתי ספר יסודיים, שתי חטיבות ביניים ובית ספר תיכון אחד. בחודש אוגוסט 2004 אישרו תושבי העיר העלאה במיסים כדי לממן שיפוץ כולל של בית הספר התיכון בעלות של 55 מיליון דולר.
המכללה הקהילתית רואן הקימה קמפוס באוק רידג' ובעיר אף תחנת מחקר ביערנות של אוניברסיטת טנסי.
לוחמה בלתי מוגבלת
לוחמה בלתי מוגבלת (超限战) הוא ספר על אסטרטגיה צבאית שנכתב בשנת 1999 על ידי שני קולונלים בצבא השחרור העממי, קיאו ליאנג (乔良) וונג שיאנגסי (王湘王湘).
הספר עוסק באופן שבו מדינה כמו סין יכולה להביס יריב חזק טכנולוגית (כמו ארצות הברית) במגוון אמצעים במקום להתמקד בעימות צבאי ישיר. בין השיטות שנמנות בספר, על מנת לעקוף פעולה צבאית ישירה: שימוש במשפט הבינלאומי (ראו לחימה משפטית), טרור, ולוחמה כלכלית במגוון דרכים.
תרגום הספר לאנגלית
תרגום הספר לאנגלית הועלה לאינטרנט על ידי שירות לשידור בשנת 1999. על פי דיווחים, האקדמיה הימית של ארצות הברית פנתה למחברים בבקשה לתרגום הספר.
בהמשך תורגם הספר על ידי הוצאת הספרים הבלתי מוכרת, פנמה מו"ל, תחת הכותרת "תוכנית האב של סין להרוס את אמריקה", בצירוף תמונה של הפיגוע במגדלי התאומים (1993) על העטיפה.
תוספות אלה נחשבו כפרשנויות שגויות של הטקסט, ולא נועדו על ידי המחברים המקוריים. תרגום לצרפתית פורסם בשנת 2003.
הטקסט צוטט על ידי ממשלת ארצות הברית, למשל באתר צבאי מאת ג'יימס פרי שמציין:
החולשות של ארצות הברית
הספר טוען כי חולשתה העיקרית של ארצות הברית בעניינים צבאיים נטועה בעובדה שארצות הברית רואה את התפתחות הכוח הצבאי אך ורק באספקט הטכנולוגי. עוד טוען הספר כי תורת הלחימה של ארצות הברית מתפתחת מכיוון שהטכנולוגיה החדשה מאפשרת יכולות חדשות. מכיוון שכך, הספר טוען כי ארצות הברית אינה לוקחת בחשבון את התמונה הרחבה יותר של האסטרטגיה הצבאית, הכוללת גורמים משפטיים וכלכליים נבדלים. הספר ממשיך לטעון שארצות הברית חשופה להתקפות בתחומים אלה.
שיטות התקפה אלטרנטיביות
הספר מציין כי הפגיעה בכוחו של היריב יכולה להתבצע במספר דרכים שונות מעימות צבאי ישיר. על פי הכתוב, לשיטות אלטרנטיביות אלו "יש כוח הרסני זהה ואף גדול יותר מאשר לוחמה צבאית, והם כבר הניבו איומים חמורים לביטחון הלאומי בעבר."
לוחמה משפטית
לוחמה משפטית או פעולה פוליטית באמצעות ארגונים על-לאומיים או לא-ממשלתיים יכולים להוביל לשינוי מדיניות שלא יהיה אפשרי אחרת. בגלל האופי הבינלאומי של העולם המודרני ואקטיביזם, קל יותר למדינות להשפיע על המדיניות במדינות אחרות באמצעות הליכים חקיקתיים.
לוחמת רשת
אחת החלופות הנוספות בספר הוא הרעיון המוכר של לוחמת רשת. רשתות הופכות לחשובות יותר ויותר לא רק להחלפת נתונים. אלא גם לתחבורה, למוסדות פיננסיים ולתקשורת. התקפות המשתקות רשתות יכולות לפגוע בקלות בתחומי חיים רבים. דוגמה אחת ללוחמת רשת יכולה להיות כיבוי רשת המספקת חשמל. אם יש פגיעה משמעותית ברשת החשמל כתוצאה מהתקפה, עלולים להופיע הפסקות חשמל מסיביות, דבר המסב נזק לתעשייה, לרפואה מונעת ולכל שאר תחומי החיים.
הגנה על הטיעונים ללוחמה בלתי מוגבלת
הכותבים מציינים כי מנטליות מיושנת הרואות בפעולה צבאית את הפעולה הפוגענית היחידה אינן מספקות לאור טווח האיומים החדש. במקום זאת, המחברים תומכים בהקמת כוח מרוכז בכל ההיבטים הקשורים לאינטרס הלאומי. יתר על כן, בהתחשב בסוג זה של כוח מרוכז, יש צורך שיהיה גם סוג זה של כוח שיהפוך לאמצעי שניתן להשתמש בו לצורך פעולות בפועל. בניגוד לשיטות הלחימה שיושמו במלחמות עבר, הכותבים מציעים לשלב את כל הממדים והשיטות בתחומים צבאיים ולא צבאיים כדי לבצע לוחמה.
השלכות
הכותבים מציינים כי מגוון האפשרויות החדש בשילוב העלייה בעלות (הפוליטית והכספית כאחד) של ניהול לוחמה מסורתית מביא לדומיננטיות הגוברת של האלטרנטיבות החדשות לפעולה צבאית מסורתית. מדינה שאינה שומרת על אזהרות אלה נמצאת במצב קשה.
קופאן
קופאן (Copán) הוא אתר ארכאולוגי בקצה המערבי של הונדורס בו ניצבה בעבר עיר המאיה העתיקה ובירת ממלכת שוקפי (Xukpi). משמעות השם היא "אבן פינה", ושם זה מבטא את העובדה שהעיר שכנה בקצה הדרום-מזרחי של תרבות המאיה. העיר הוקמה במאה ה-2 לפחות ושגשגה בתקופה הקלאסית של המאיה, בין המאה ה-5 והמאה ה-9. בשנת 1980 הוכר המקום כאתר מורשת עולמית.
מיקום וגאוגרפיה
הריסות קופאן שוכנות במישור בשטח של 13 קמ"ר בעמק הנהר קופאן ובצמוד לצידו המזרחי של הכפר המודרני של קופאן. גובהו של האתר הוא 600 מטר מעל פני הים, והעמק מוקף בהרים הנישאים עד לגבהים של כ-2,000 מטר ומגוננים עליו ויוצרים אקלים טרופי חמים. הנהר סיפק מי שתייה לעיר אך לאחר המאה ה-8 הציף חלקים מהמישור עליו שכנה, תוך שהוא משקיע במקום קרקע פורייה. במרחק של כחצי קילומטר מהעיר נמצאת אדמת טוף בה עשו המאיה שימוש לבניית אסטלות, פסלים ומבנים. מרבצים נרחבים של ירקן ובמידה פחותה גם של זכוכית געשית סיפקו את החומר הדרוש לתושבים לעשיית תכשיטים וכלים. גרניט מהסביבה שימשה ליצירת אבני ריחיים וקרמיקה שימש לכלי חרס.
היסטוריה
יישוב אנושי באזור קופאן התקיים כבר סביב שנת 1300 לפנה"ס, והתושבים הקדומים ישבו בעיקר בעמק בסמוך לנהר, אך שרידי יישוב התגלו גם בהרים סביב העמק. המבנה המוקדם ביותר במקום התגלה מספר מאות מטרים מזרחית לעתיקות העיר, בעומק של מספר מטרים באדמה, והוא מתוארך לתקופה שבין שנת 1300 עד שנת 1000 לפנה"ס. החרסים שהתגלו נשאו עיטורים הדומים לאלה שנמצאו ברחבי הונדרס, אל סלוודור ומדינת צ'יאפס בדרום-מזרח מקסיקו. בשכבת אדמה בעובי של חצי מטר מעל השכבה המוקדמת לא נתגלו כל ממצאים, ומכך הסיקו החוקרים כי העמק נינטש לפרק זמן כלשהו. ב-1978 התגלו בסמוך לבית זה שרידיהם של 50 מבנים, אשר שכנו בשכבת קרקע קרובה יותר לפני השטח, וכן נתגלו שרידי חרסים וקברים מהמאה ה-9 לפנה"ס עד המאה ה-4 לפנה"ס. כמו כן מצאו החוקרים תכשיטי ירקן הנחשבים לבין העתיקים שנתגלו באמריקה המרכזית. מאידך נראה שלאחר תקופה זו ועד לתקופה הקלאסית, התרבות המקומית לא התפתחה והסיבה לכך טרם נתבררה. כך גם לא נמצאו כתובות מהתקופה שקדמה לתקופה הקלאסית. רק בסביבות שנת 100 שבה התרבות המקומית להתפתח, ומתקופה זו שוב נמצאו שרידי מבנים מאבן וכלי חרס עם עיטורים צבעוניים.
עד לתקופה הקלאסית המוקדמת, בין שנת 250 ל-400 לא נודעה לקופאן חשיבות ברמה הלאומית. היא נזכרה בכתובת מאוחרת יותר לאחר שכבר נוסדה בשנת 426 וקמה בה שושלת מלוכה שעתידה לכלול 16 שליטים, אך סביר שבתקופה זו עדיין הייתה יישוב צנוע ללא מבני אבן מונומנטליים. לא נמצאו כתובות מתקופתם של שבעת מלכיה הראשונים של העיר, שהאחרון שבהם מלך בראשית המאה ה-6. אלה נזכרו רק בשלב מאוחר יותר על מזבח Q באתר הסוקר את כל 16 שליטיה של העיר, ומסיבה זו אין ודאות באשר לתאריכי לידתם, המלכתם ומותם. באשר למלך השמיני ולמלך התשיעי, אפילו שמותיהם אינם ידועים, והמידע עשיר יותר רק החל בשליט העשירי אשר כונה "יגואר הירח".
בתקופתו של המלך הבא והשליט ה-11 של העיר, "נחש העשן" אשר מלך בין 578 ו-628, החלה תקופת הזוהר של קופאן. השליט ה-12, "אימיקס העשן" נחשב לחזק שבמלכי קופאן. הוא מלך בעיר משך 67 שנים עד שנת 695, ואזור שליטתו השתרע על שטח גדול ומרוחק מהעיר עצמה. הוא הקים מבנים נושאי כתובות על מורדות ההרים שסביב לעמק, ושמו נזכר גם בממצאים מהעיר השכנה, קיריגואה. בתקופת יורשו של "אימיקס העשן", "18 ארנבות", המשיכה קופאן לשגשג, אולם בשנת 738 הוא הובס על ידי ממלכת קיריגואה, נשבה והוצא להורג. לא ברור אם הדבר היה בקרב או בעת שביקר בקיריגואה, וייתכן שאף הוקרב כקורבן. משך כמעט עשרים שנים לאחר מכן לא קמו בעיר פירמידות, מזבחים או מבנים חשובים אחרים. השליט ה-15 במספר, "קונכיית העשן", עלה לשלטון בשנת 749 ולאחר כשמונה שנים, וככל הנראה לאחר שהצליח לחדש את עצמאות עירו במידת מה, שב והקים מקדשים ומבנים בעלי חשיבות. בשנת 763 עלה לשלטון שליט קופאן ה-16 במספר, והאחרון הידוע כיום. הוא המשיך בפעילות בנייה אך זו נפסקה לחלוטין בשנת 805, ולאחר מועד זה אין כל תיעוד מהעיר.
הסיבה המדויקת להיעלמותה של היסטוריה כתובה אודות העיר אינה ידועה, אך ייתכן שניתן למצוא לכך ראיה כלשהי בהופעת אזכורים אודות שליטים מקומיים בשנותיה האחרונות של העיר. ייתכן שאזכורם של אלה הוא עדות לכך שהממלכה התפרקה וחדלה לתפקד כיחידה מדינית אחת. מאידך, כל תרבות המאיה שקעה בתקופה זו ועל כן ייתכן כי הסיבות להיעלמותה של קופאן היו רחבות יותר, והיו קשורות בניצול יתר של המשאבים הטבעיים והתכלותם בשל גידול משמעותי באוכלוסייה. בהגיע הספרדים לאזור ב-1570, היה המרכז הטקסי של העיר נטוש ומכוסה ביער, והשטח מסביב לאתר יושב בדלילות בחוות חקלאיות. אף שזכר המקום לא נשתכח מתושבי האזור, הוא נתגלה על ידי חוקרים מן החוץ רק במהלך המחצית הראשונה של המאה ה-19. האתר תואר לראשונה ב-1834 ונחקר לעומק בין 1891 ו-1900. מאז ולאורך המאה ה-20 נערכו במקום מספר מחקרים.
האתר
האתר סבל מפגעי מזג האוויר ומרעידות אדמה במאות השנים שחלפו מנטישתו ועד גילויו מחדש. נהר קופאן שינה את תוואי זרימתו והרס חלק מהאתר המרכזי, במיוחד בצידו המזרחי, ואף לא אחד מגגות מבני האבן השתמר בשלמותו. עוד סבל האתר משריפות שהתחוללו ביער שכיסה אותו. במאמץ לגלות מבנים נוספים, נחפרו מנהרות באורך כולל של 4 ק"מ מתחת לאתר המרכזי, וההערכה היא ששרידי מבנים נוספים נותרו מתחת לפני הקרקע, וייתכן שחלקם מהתקופה הפרה-קלאסית, דהיינו לפני המאה ה-5.
מזבח Q
מזבח Q הניצב בכיכר המערבית הוא אחד הממצאים החשובים באתר אם לא החשוב שבהם. למרות ממדיו הצנועים, איפשר מזבח זה המתאר את 16 מלכיה של העיר, לשחזר את ההיסטוריה של קופאן באופן עצמאי, מבלי להיעזר כמעט במקורות אחרים. 16 המלכים מיוצגים על ידי תחריטים בארבעת צדדיו של המזבח, ובצידו המערבי נראים המלך ה-16 והאחרון של העיר בסמוך למלכה הראשון הנחשב למייסדה. בצידו העליון של המזבח מופיעה כתובת ארוכה המספקת מידע על מספר אירועים היסטוריים מתולדותיה של העיר.
ליגת הנוער המאוחדת של VTB
ליגת הנוער המאוחדת של VTB (ברוסית: Единая молодёжная лига ВТБ) היא טורניר כדורסל לקבוצות נוער, שנוסד בשנת 2013 בחסות ליגת VTB.
פורמט
בטורניר משתתפות 12 קבוצות שמשחקות בארבעה סבבים - משחקים זוגיים בבית ובחוץ. על פי תוצאות העונה הסדירה, 8 הקבוצות המובילות עולות לשלב שמינית הגמר. שחקנים שמשחקים בליגת הנוער חייבים להיות בני 15 עד 19 בתאריך משחק הבכורה של העונה.
נומוניקס
נומוניקס (Numonyx) הייתה חברת הייטק שהוקמה ב-31 במרץ 2008, על ידי החברות אינטל, אס.טי. מיקרואלקטרוניקס (ST Microelectronics) ובית ההשקעות "פרנסיסקו פרטנרז". ב-2 בפברואר 2010, נקנתה החברה על ידי חברת מייקרון טכנולוגיה האמריקאית.
החברה פיתחה זכרונות מסוג פלאש. שווי השוק של החברה בעת הקמתה נאמד ב-2.38 מיליארד דולר.