cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
קנטורוביץ
קַנטוֹרוֹביץ (וריאנט: קנטרוביץ; בכתב לטיני נכתב לרוב Kantorowicz, ברוסית: Канторович) הוא שם משפחה יהודי הנגזר מהמילה "", שפירושה זמר, זמר כנסייתי וכן, במשמעותו היהודית, חזן. הסיומת "ביץ" (או גם: "ביץ'") היא משפות סלאביות ופירושה "בן של". {{פירושונים|
קנטורוביץ:
קנטרוביץ:
ראו גם
שמות במשמעות דומה: }}
פשפשיים
פשפשיים (שם מדעי: Cimicidae) היא משפחת חרקים מסדרת פשפשאים. בני משפחה זו פעילים בלילות וניזונים מדמם של בעלי דם חם ובפרט גם בני האדם.
פשפשים אלו אינם ידועים כמעבירי מחלות, ועקיצתם איננה כואבת אך יוצרת אזור אדום ומגורה. הגירוי חולף לאחר כמה ימים.
חבלה
{{פירושונים| חֲבָלָה (פגיעה בגוף, פצע):
חַבָּלָה (השחתה, נזק):
חבלנות:
אחר:
ראו גם
}}
איבה מאיולי
איבה מאיולי (בקרואטית: Iva Majoli; נולדה ב-12 באוגוסט 1977) היא טניסאית עבר קרואטית. היא זכתה בתחרות גראנד סלאם לנשים, באליפות צרפת הפתוחה (1997). בסך הכל היא זכתה ב-8 תחרויות ליחידות ותחרות אחת בזוגות.
בשנת 2004 פרשה וזמן קצר לאחר הפרישה התחתנה וילדה בת.
פינג פונג (להקה)
פינג פונג הייתה להקת פופ ישראלית אשר ייצגה את ישראל באירוויזיון 2000 עם השיר "שמייח". השיר גרף תגובות רעות בארץ ובעולם בגלל התוכן שלו, בגלל זיופים בשירת חברי הלהקה וגם בגלל הנפת הדגל הסורי באמצע השידור החי על בימת האירוויזיון.
חברי הלהקה היו: גיא אסיף, אהל עדן, רועי ארד ויפעת גלעדי (שהייתה ב-1989 חברה בלהקת הפאנק "שרמוטה מעופפת בהרים").
הלהקה ידועה בעיקר בזכות השיר "שמייח" אותו ביצעה הלהקה באירוויזיון 2000. מילות השיר התייחסו בין היתר לנערה מקיבוץ אשר אוחזת סיגר, "רוצה מלפפון" (כשהיא שרה למיקרופון דמוי מלפפון), ויש לה "חבר חדש מדמשק" שהיא "רוצה לעשות את זה איתו כל היום". שניים מחברי הלהקה מתנשקים על הבמה, ובתום השיר הלהקה מניפה דגלי סוריה יחד עם דגלי ישראל במהלך החזרות ובווידאו קליפ של השיר לפני התחרות עצמה, דבר שהוביל לאיומים מצד רשות השידור לבטל את השתתפות הלהקה באירוויזיון. חברי הלהקה הניפו בדגל הסורי גם בעת השידור החי באירוויזיון עצמו, וזאת לטענתם כדי לעודד את תהליך השלום בין סוריה לישראל שהחל ב-2000. השיר זכה לבסוף במקום ה-22 מתוך 24 בתחרות עם שבע נקודות בלבד.
כשחזרה הלהקה לישראל היא התקבלה בבוז גדול, ובנוסף רשות השידור הודיעה כי היא דורשת לקבל החזר על כל הוצאות המשלחת, דבר שלא קרה לבסוף. ועדת החינוך של הכנסת התכנסה במיוחד כדי להכריז כי הלהקה היא "בזיון לישראל ולתרבות הישראלית". הלהקה הוציאה אלבום אחד, "בין מוסר לאופנה" בשנת 2000 בהוצאת הד ארצי, אשר לא זכה לאהדה ברדיו.
לאו הבא מכלל עשה
לאו הבא מכלל עשה הוא איסור שאינו מפורש בתורה, אלא מדויק מההיתר הכתוב בתורה. החובה להימנע מהמעשה מוגדרת כמצוות עשה שקיומה מתבצע בשב ואל תעשה, כלומר באי-עשיית פעולה. מכיוון שאיסור זה הוא כמצוות עשה ולא כלאו, אדם העובר עליו אינו מתחייב במלקות.
דיניו
פרטיו של איסור זה נלמדים גם הם ממצוות העשה אליה הוא שייך. למשל, מהפסוק "ואכלו את הבשר בלילה הזה" למדים שאכילת קרבן הפסח מבעוד יום הוא לאו הבא מכלל עשה. ולכן יש צורך שאכילת הבשר תהיה זהה לאכילת הבשר בזמנו, כדי להתחייב בלאו זה, ועל כן הוא מתחייב רק אם אכל אותו צלוי ולא נא וכן שאר דיני אכילת קרבן פסח.
כתבו הראשונים שהמבטל מצוות עשה אינו נחשב לעובר על לאו הבא מכלל עשה, מכיוון שרק היפוך בעשיית המצווה נחשבת ללאו הבא מכלל עשה, ולא לאי עשייתו. למשל, יש מצווה לאכול בכור בהמה טהורה בשנה הראשונה לחייו, אך האוכלו לאחר שנה זו אינו עובר על לאו הבא מכלל עשה אלא רק הפסיד את קיום המצווה.
דוגמאות
בפרשת כי תצא יש פסוק הכתוב בלשון עשה, ומתייחס למצרי ואדומי: "בנים אשר ייוולדו להם דור שלישי יבוא להם בקהל ה'". אך בפועל קיום המצווה נעשה בשב ואל תעשה, כלומר באי-החתונה עימם עד דור שלישי.
בפרשת אמור מופיע ציווי לכהן גדול: "כי אם בתולה מעמיו ייקח אשה". כלומר שאסור לו לישא בעולה, בין אם גרושה או אלמנה.
איגור סצ'ין
היה יושב ראש מועצת המנהלים של חברת רוסנפט (בשנים 2004-2011) ונכון ליוני 2017 נשיא החברה. נחשב למרוויח הגדול ממעצרו של מיכאיל חודורקובסקי ומיזוגה של חברת יוקוס עם רוסנפט ב-2007. יו"ר דירקטוריון החברה הממלכתית רוסנפטגז, בעלת השליטה ברוסנפט.
ביוגרפיה
סצ'ין נולד לאיוואן סצ'ין, בלנינגרד בספטמבר 1960.
ב-1977 סיים את בית הספר התיכון מס' 133 בלנינגרד והצליח מאוד בלימוד השפה הצרפתית. באותה שנה הוא התקבל לאוניברסיטת לנינגרד הממלכתית ע"ש אנדריי ז'דאנוב בפקולטה לפילולוגיה. הוא בוגר האוניברסיטה על פי כמה מקורות משנת 1982 או משנת 1984. מומחיותו היא בלשנות והוא מדבר פורטוגזית וצרפתית.
השירות בצבא
סצ'ין שירת במודיעין הצבאי הסובייטי של הכוחות המזוינים בשנים 1984–1986.
הוא עבד בחברה למסחר חוץ בשם "טכנואקספורט" שהייתה חלק מהוועדה הממלכתית לקשרי חוץ כלכליים של מועצת השרים הסובייטית. במסגרת עבודתו זו עסק בסחר בכלי נשק למדינות זרות. הוא עבד כמתרגם במוזמביק, מושבה פורטוגזית לשעבר, בה סייע כיועץ צבאי להקמת הכוחות המזוינים של מוזמביק. הוא עסק בהדרכה לוגיסטית, ארגון ומשלוח אמצעי וציוד צבאי מברית המועצות.
לאחר מכן הוא עבד כמתרגם צבאי באנגולה - עוד מושבה פורטוגזית לשעבר, שם באותה תקופה חימש את שני הצדדים במלחמת האזרחים. עם שובו מאנגולה, השתלב איגור סצ'ין במחלקת החוץ של אוניברסיטת לנינגרד, והיה אחראי להגשת סיוע לסטודנטים שנסעו לחו"ל במסגרת תוכניות לחילופי סטודנטים.
עבודתו במועצת העיר לנינגרד וסנקט פטרבורג
בשנת 1988 התקבל סצ'ין לעבודה בוועד הפועל של מועצת העיר לנינגרד (לנסובייט) במחלקה לערים אחיות, שבו נדרשו בדחיפות אנשים דוברי השפה הפורטוגזית. הוא התבקש לעבוד עם אחת הערים התאומות של לנינגרד - ריו דה ז'ניירו. הוא היה המדריך הראשי ומומחה ליחסי חוץ של הוועד הפועל של מועצת העיר לנינגרד.
סצ'ין נפגש עם ולדימיר פוטין לראשונה בסוף שנות ה-80 בעת שעבד במחלקת החוץ של אוניברסיטת לנינגרד ופוטין היה עוזר המכללה ליחסים בינלאומיים. יש הטוענים כי הם נפגשו בשנת 1990 במהלך ביקור בברזיל, כאשר ולדימיר פוטין, היה עוזרו של ראש עיריית לנינגרד, אנאטולי סובצ'אק. ב-23 במאי 1990, נבחר אנטולי סובצ'אק ליו"ר מועצת העיר לנינגרד. הוא מינה ליועץ שלו, את ולדימיר פוטין. סצ'ין באותו הזמן המשיך לעבוד במחלקה לערים תאומות והוביל במספר תחומים בריו דה ז'ניירו, ברצלונה, ולאחר מכן מילאנו.
ב-1992 פוטין היה ליו"ר הוועדה ליחסי חוץ של העירייה וסצ'ין עבד אז לצדו עד שנת 1996. באותן שנים עבד סצ'ין כסגנו של פוטין, יו"ר הוועדה לקשרי חוץ.
ב-1996 - לאחר הפסדו של סובצ'אק בבחירות לעירייה - התפטר סצ'ין מתפקידו, יחד עם ולדימיר פוטין.
המעבר למוסקבה
בחודש אוגוסט 1996, לאחר תבוסתו של אנטולי סובצ'אק בבחירות למושל העיר, הוזמן ולדימיר פוטין לעבוד במוסקבה כמנהל העסקים של ראש סגל הקרמלין פאבל בורודין. יחד עמו למוסקבה, הזמין פוטין את ידידו איגור סצ'ין.
בשנים 1996–1997 - היה סצ'ין סגן ראש המחלקה לעבודה עם רכוש המדינה בחו"ל של המחלקה לקשרי חוץ כלכליים של המינהל הנשיאותי של רוסיה.
בשנים 1997–1998 היה לראש מחלקה במינהל הבקרה הראשי של המינהל הנשיאותי של רוסיה.
ב-31 בדצמבר 1999 בעקבות התפטרותו של בוריס ילצין מתפקיד נשיא רוסיה, לממלא מקומו התמנה ולדימיר פוטין. באותו יום, הוא קבע את הרכב הממשלה שלו. והוא מינה את איגור סצ'ין לסגן ראש סגל הקרמלין.
ב-4 ביוני 2000, במהלך ישיבת הממשלה, חיזק פוטין את עמדתו של סצ'ין בתפקידו כסגן ראש סגל הקרמלין.
בפברואר 2004 הומלץ סצ'ין על ידי הדירקטוריון של חברת הנפט "רוסנפט" כמנהל החברה והוא מונה ליו"ר מועצת המנהלים של החברה.
ב-25 במרץ 2004, במהלך פגישה של הנשיא פוטין עם חברי ממשלתו, איגור סצ'ין, שמר על תפקידו - הוא מונה בפעם השלישית לתפקיד סגן ראש סגל הקרמלין, אך הפעם היה לעוזר הנשיא.
ב-25 ביוני 2004 סצ'ין נבחר לראשות מועצת המנהלים של חברת הנפט "רוסנפט" וחודש לאחר מכן, ב-27 ביולי, נבחר ליו"ר הדירקטוריון.
ב-2007 איגור סצ'ין נטל חלק פעיל במיזוגה של יוקוס עם רוסנפט - ונטען כי היה לו חלק בפרשיית יוקוס ובמעצרו של חודורקובסקי.
ב-12 במאי 2008 סצ'ין מונה לסגן ראש הממשלה ולדימיר פוטין.
ב-12 בדצמבר 2008 היה ליו"ר מועצת המנהלים של "UES INTER RAO", חברת בת של מערכת האנרגיה המאוחדת של רוסיה.
בינואר 2011, נראה כי הוריד הרבה במשקלו, מה שגרם להפרחת שמועות בתקשורת הרוסית כי חלה בסרטן.
ביולי 2011 נאלץ סצ'ין להתפטר מתפקידו ברוסנפט כחלק מהרפורמות הכלכליות של דמיטרי מדבדב להפרדת הפוליטיקה מן הכלכלה (באותה תקופה הוא היה חבר בממשלה). סצ'ין היה אחד משורת פוליטיקאים רוסיים שהתפטרו מחברות כלכליות שעמדו בראשן.
הוא נכלל הממשלה החדשה של דמיטרי מדבדב וב-23 במאי 2012 התמנה לנשיא רוסנפט.
בני משפחתו
בתו של איגור אינגה סצ'ינה, היא ילידת 1982, נשואה לבנו של שר המשפטים לשעבר, התובע הכללי של רוסיה, ולדימיר אוסטינוב. ב-4 ביולי 2005 נולד נכדו של איגור.
חלוקה מנהלית של בוסניה והרצגובינה
החלוקה המנהלית של בוסניה והרצגובינה מתבססת כיום על הסכם דייטון (1995). על פי ההסכם, חולקה בוסניה לשלושה חלקים: "הפדרציה של בוסניה והרצגובינה, שהיא למעשה פדרציה של הבוסנים במדינה; רפובליקה סרפסקה, ישות מדינית סרבית ; בנוסף לשתי הישויות המדיניות קיים גם מחוז עצמאי שלא שייך לאף ישות. הגבול בין שלושת החלקים אינו עובר בגבולות טבעיים, אלא נוצר על ידי החלוקה האתנית וקווי החזית שנותרו בסיומה של מלחמת בוסניה – קו הפרדת הישויות.
שתי הישויות המדיניות הן: לכל אחת מן הישויות עיר בירה משלה, ממשלה, צבא, פרלמנט, משטרה ודגל. הישויות מתפקדות כמו מדינות עצמאיות. כחלוקה משנית, הפדרציה של בוסניה והרצגובינה מחולקת לקנטונים (מחוזות) והם מחולקים לרשויות מונציפליות. רפובליקה סרפסקה מחולקת לרשויות מונציפליות שהם מרוכזים לאזורים.
החלק השלישי הוא מחוז ברצ'קו. במקרה זה, העיר ברצ'קו שנמצאת בצפון המדינה היא בירתו של מחוז ברצ'קו המחוז העצמאי שלא משתייך לאף אחת מן הישויות.
רופן הראשון, נסיך ארמניה
רופן הראשון (נולד בשנת 1025/1035 - נפטר בשנת 1095 בקורמגולו) היה הלורד הראשון של ממלכת קיליקיה הארמנית או "לורד ההרים" שלט בממלכה מ-1080 ועד מותו ב-1095.
הוא הכריז על עצמאות קיליקיה מהאימפריה הביזנטית, ובכך ייסד רשמית את הממלכה הארמנית בקיליקיה. השושלת הרופנית שלטה בארמניה עד 1219.
ייסודה של הממלכה הארמנית
רופן הראשון הכריז על עצמאות מהאימפריה הביזנטית בשנת 1080.
הוא החל במסעות צבאיים מוצלחים נגד הביזנטים, רופן כבש את מבצר ברדזרפרט (כיום אנדירין, טורקיה), מה שלאחר מכן הפך למעוז של השושלת הרופנית.
בשנת 1086 כבש מלכשאה הראשון את צפון סוריה ואת מזרח אנטוליה, מה שהביא לארמנים שחיו באזור לסבול מהמיסים הכבדים שהטיל עליהם מלכשאה הראשון.
ארמנים רבים ברחו לממלכת קיליקיה או לאימפריה הביזנטית כתוצאה מכיבושם של הסלג'וקים במחצית השנייה של המאה ה-11.
בשנת 1090 קוסטנדין, בנו של רופן (לימים קוסטנדין הראשון, נסיך ארמניה) קיבל שליטה מלאה על צבאו של אביו, באותה שנה גם כבש את מבצר ואקה (כיום פקה, טורקיה).
רופן הראשון נפטר בשנת 1095 בגיל 70 (או 60), ונקבר במנזר קסטלון.
פוליגל
פוליגל הוא מפעל פלסטיק שפעל בעבר באופן עצמאי והיה בבעלות של הקיבוצים רמת השופט ומגידו. כיום פועל המפעל כחלק מפלזית תעשיות.
היסטוריה
המפעל הוקם בשנות ה-70, החל בייצור ממשי באוקטובר 1974 ונפתח רשמית בשנת 1975, כאשר רמת השופט החזיקה 70% מהבעלות ומגידו ב-30%. מוצר הפוליגל של המפעל מבוסס על פטנט יפני ששוכלל באיטליה ומפעל פוליגל היה מהראשונים לייצרו בעולם. המפעל נועד לייצר אריזות והיווה המשך למפעל אריזות עץ שכבר היה קיים בקיבוץ רמת השופט. בנוסף לאריזות ייצר המפעל בראשיתו שלטים וצרכי משרד. אחד ממוצרי הדגל של המפעל היה לוחות קוולקס לציפוי חממות, שפותח בשיתוף עם חברת קיו. בשנת 1982 זכה המפעל לתואר יצואן מצטיין. בשנת 1985 החל המפעל לשווק תיקי פוליגל.
כיום המפעל גם מייצא את מוצריו לחו"ל. המפעל מייצר לוחות פלסטיק מפוליקרבונט ופוליפרופילן. כמו כן הוא מייצר סככות וגגות, המשמשים לבניית גגות לאצטדיונים כמו אצטדיון הכדורגל של לוקומוטיב מוסקבה.
בשנת 2010 מכר קיבוץ רמת השופט את חלקו במפעל לקיבוץ גזית
בשימוש עממי, השם פוליגל משמש כשם גנרי ללוחות פוליפרופילן רב שכבתיים המיוצרים על ידי המפעל, בייחוד "קרטון פלסטי" לשימוש משרדי, וליצירת אריזות.
לוחות הפוליקרבונט: שימושים ותכונות
לוחות הפוליקרבונט החלולים של פוליגל משמשים לכל מטרה המאופיינת בקירוי שקוף למחצה. משקלם הקל ופשטות התקנתם מאפשרים לכסות גגות בעלי מפתחים רחבים במיוחד, וכן ליצירת גגות בעלי צורות לא סטנדרטיות (קשתיים, למשל). השימושים יכולים להיות מגוונים ביותר, כאשר הרעיון הוא להחדיר אור יום טבעי לתוך חללים המשמשים לפעילות ציבורית, בין אם בבניין או בתעשייה.
הארי ומייגן
רקע והפקה
בספטמבר 2020, הדוכס והדוכסית מסאסקס חתמו על עסקה מסחרית פרטית עם נטפליקס "לפיתוח סדרות, סרטים, סרטים תיעודיים ותוכניות ילדים עיוניות לשירות הסטרימינג".
בראיון שפורסם באוקטובר 2022, מייגן הודיעה שהיא והארי עובדים על סרט תיעודי המתמקד בחייהם, שביימה ליז גרבוס. נכון לאוקטובר 2022, נטפליקס לא אישרה את יציאתם של סרטים תיעודיים כלשהם מאת הארי ומייגן, ועל פי הדיווחים הוזז תאריך היציאה של הסדרה בעקבות התגובות השליליות לעונה החמישית של "הכתר" של נטפליקס. הסדרה צולמה חלקית בביתם של בני הזוג. מייגן אמרה על הסדרה שזה "...נחמד להיות מסוגל לסמוך על מישהו בסיפור שלנו" ותיארה את גרבוס כ"במאית ותיקה שאת עבודתו הערצתי מזמן". מייגן הודתה שלאפשר לגרבוס לביים פירושו שהסדרה "אולי לא כמו שהיינו מספרים אותה. אבל לא בגלל זה אנחנו מספרים את זה. אנחנו נותנים אמון בסיפור שלנו למישהו אחר, וזה אומר שה[סיפור] יעבור דרך העדשה שלו". ב-1 בדצמבר 2022, שם הסדרה הוכרז בשם "הארי ומייגן".
הפצה
ב-1 בדצמבר 2022 יצא הטיזר הראשון לסדרה. שלושת מפרקים הראשונים שוחררו ב-8 בדצמבר.
איסוזו ג'ורני K
איסוזו ג'ורני K (ביפנית: いすゞ・ジャーニーK, באנגלית: Isuzu Journey-K) הוא אוטובוס בינוני מתוצרת יצרן הרכב היפני איסוזו, (באנגלית: Isuzu Motors Ltd, ביפנית: いすゞ自動車株式会社) אשר יוצר בין השנים 1984–1999.
דניאל בן־סעיד
דניאל בן־סעיד (Daniel Bensaïd, 25 במרץ 1946 – 12 בינואר 2010) היה פילוסוף ותאורטיקן יהודי-צרפתי, שהתמחה בטרוצקיזם הצרפתי.
ביוגרפיה
בן סעיד נולד בטולוז להורים אלג'יראים יהודים מאוראן. אביו, חיים בן-סעיד, היה אלוף צפון אפריקה באגרוף במשקל מעורב. במלחמת העולם השנייה הוא נתפס על ידי הנאצים, אך הצליח לברוח להסתתר תחת שם בדוי. שני אחיו נרצחו. דניאל למד ספרות בפריז והשתתף במהומות מאי 1968. החל משנת 1969 הוא היה, יחד עם הנרי וובר, חבר הלשכה פוליטית של "הליגה הקומוניסטית" שהייתה חברה באינטרנציונל הרביעי. הוא ערך את כתב העת של הארגון, לצד הפרופסורה שלו בפילוסופיה באוניברסיטה פריז-VIII. הוא היה אחד המייסדים של המפלגה החדשה האנטי-קפיטליסטית בשנת 2009. הייתה לו מעורבות גדולה בתנועות שמאל בדרום-אמריקה, ובין היתר היה אחד השושבינים של הניצחון של לולה בברזיל. כבר בשנת 1990 אבחנו אצלו את מחלת האיידס, ובינואר 2010 הוא נפטר בפריז ממחלת הסרטן.
תרומתו בפילוסופיה
דניאל בן-סעיד ממשיך את דרכו של ולטר בנימין. בניגוד למרקסיסטים אחרים, העתיד לדעתו לא ברור. כמו כן עסק בן-סעיד בז'אן ד'ארק, ובעיקר בקריאה מחודשת בפילוסופיה של קרל מרקס.
תפיסותיו הפוליטיות
הוא אומנם לא היה מרקסיסט דוגמטי, אך היה רחוק מהפוסט-מודרניזם. לפי דעתו, מהפכת אוקטובר הייתה מהפכה ולא הפיכה, והסטליניזם היה מנוגד ללניניזם. לדעתו, עם כל ההערכה לתנועה האנטי-גלובליזציה, לא יושג כלום, אם לא משיגים את השלטון. לכן מותר, ולעיתים רצוי, אפילו להשתתף בממשלה שמרנית, כדי להשפיע עליה מבפנים.
הרמס נושא את דיוניסוס התינוק
הרמס נושא את דיוניסוס התינוק הוא פסל יווני מאת הפסל היווני פרקסיטלס, בן המאה הרביעית לפנה"ס. הפסל מציג את דמותו של האל הרמס הנושא את דיוניסוס התינוק אל הנימפות (או האיאדות) של ניסה בשליחותו של זאוס. בכך הסתיר זאוס את בנו לאחר לידתו מהרה, אשתו.
דמותו של הרמס מעוצב כגבר צעיר הניצב בתנוחה כיאוסטית, שבה זרועות הגוף מצטלבות. שלא כבתנוחת ה"קונטרה פוסטו" (Contrapposto) הקלאסית, הגוף מוטה בסיבוב קטן, כאילו על ציר הגוף, כך שמתקבלת נטייה קטנה של הגוף בצורת האות S. ידו האחת של הרמס הושטה אל האוויר ואילו ידו השנייה, הנשענת על עמוד המכוסה בד מפוסל, מחזיקה את דיוניסוס. פניו של הרמס מורכנים מעט ומופנים אל החלל. על פניו של הרמס הבעה חולמנית. דיוניסוס התינוק משיט את ידו לעברו של הרמס. ייתכן כי נשא בידו אשכול ענבים, כאטרביוט (סמל) של האל דיוניסוס. הפרופורציות דמותו של הרמס מושלמת. בפניו למשל, אורך העין הוא כשליש האורך. לעומת הפרופורציות המושלמות אלו, דמותו של דיוניסוס מעוצבת בפרופורציות של מבוגר אשר "הוקטן" או "מוזער" לגודל תינוק.
רוברטו פונצ'ץ
רוברטו פונצ'ץ (בקרואטית: Roberto Punčec; נולד ב-27 באוקטובר 1991) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת בוטב פלובדיב.
קריירה
פונצ'ץ גדל במחלקת הנוער של ואראז'דין, וכבר בגיל 17 היה חלק מסגל הקבוצה הבוגרת. ב-2 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, כשנכנס כמחליף במשחק נגד היידוק ספליט. בעונת היה שותף להגעה לגמר הגביע הקרואטי.
בתחילת עונת שיחק פונצ'ק במדי ואראז'דין במוקדמות הליגה האירופית ובמשחק אחד בליגת העל הקרואטית, לפני שהגיע לישראל וחתם במכבי תל אביב. בתום עונה זו הושאל לאוניון ברלין מההבונדסליגה השנייה. בתום עונת ההשאלה חתם על חוזה חדש באוניון ברלין. ב-17 ביוני 2017 חתם ברייקה. ב-4 בדצמבר 2019 הצטרף לספורטינג קנזס סיטי האמריקאית. ב-14 בפברואר 2022 חתם בבוטב פלובדיב.
פונצ'ץ עבר בכל הנבחרות הצעירות של קרואטיה, והיה שותף באליפות אירופה לנוער ב-2010, גביע העולם עד גיל 20 ב-2011, ובמוקדמות אליפות אירופה לנבחרות צעירות ב-2011.
טרמינל (תוכנית טלוויזיה)
טרמינל הוא מגזין התיירות של ערוץ 13 בהנחיית ירדן הראל שהחליפה את עמית קוטלר. התוכנית משודרת החל מ-4 ביולי 2019.
מבנה התוכנית
בכל תוכנית, התוכנית עוסקת בחופשות שונות בארץ ובעולם ומראיינת אנשים שקשורים לנושא.
גן אנגלי
גן אנגלי הוא סגנון גן שהתפתח באנגליה במאה ה-18 ונפוץ מאוד בעיקר בה. המושג הוא גישה באדריכלות נוף המבדיל בין שני סגנונות גנים אירופאים נוספים – הגן האיטלקי שהתפתח ברנסאנס והגן הצרפתי הרשמי שהיה נפוץ מאוד בבארוק הצרפתי.
עיקר תפישת התכנון של הגן האנגלי הוא ניסיון לייצר חיק טבע ארכאי ורומנטי, שלו מראה טבעי אך מושלם מבחינת התחושה לאדם הנמצא בו. הגנים האנגליים מאופיינים במרבצי דשא גדולים, שתילת עצים בלתי סדורה, הקמת בריכות נוי בעלות מראה טבעי וייצור מלאכותי של טופוגרפיה אשר מתוכנת בקפידה על אף שלא נראית ככזאת. עקרונות התכנון כללו יצירה של נופים מלאכותיים בעלי מראה טבעי המעצימים את יופיו של הטבע, שילוב הרמוני של צמחייה ובינוי עם מרחבים פתוחים ומבטים מתוכננים בכיוונים מסוימים החושפים מקומות שונים דרך עצים או דרך גבעות קטנות. על מנת לשמור על מראהו הטבעי של הגן אך במקביל למנוע חדירת חיות בר אליו שעלולות לסכן את בני האדם, בגנים רבים נחפרו תעלות מים קטנות שהוסתרו בין העצים ומנעו את כניסתן.
בתקופת הרומנטיקה של המאה ה-19, ועל רקע תנועת התחייה הגותית באירופה, בגנים אנגליים רבים הוצבו במכוון הריסות מזויפות של מבנים גותיים עתיקים כביכול אשר כוסו חלקית בצמחייה והפכו לחלק מהנוף. גם הריסות של מבנים קלאסיים עתיקים הוצבו בגנים שונים ונבנו הרוסים במכוון.
גנים אנגליים רבים נמצאים בלונדון, באת' ומקומות רבים נוספים באנגליה. אדריכלי נוף אנגליים בולטים אשר תכננו גנים רבים הם סטפן שוויצר (1682–1745), ויליאם קנט (1685–1748), צ'ארלס ברידג'מן, קאפביליטי בראון (1716–1783), ג'ון ואנברו (1664–1726) ולוקאס פיטרס רודבארד. גנים רבים מהמאה ה-19 תוכננו גם על ידי דסימוס ברטון (1800–1881).
הגן האנגלי הוא מאפיין חשוב של התרבות האנגלית והוא מהווה תפאורה ביצירות אמנות, ספרות וקולנוע אנגליות רבות.
הגן האנגלי במינכן הוא אחד הגדולים והמפורסמים בעולם המתאפיין באדריכלות נוף מסוג זה. הדוגמה הקרובה ביותר לגן אנגלי הקיימת בישראל היא פארק הירקון בתל אביב.
בלון נ"מ
בלון נ"מ הוא בלון גדול הנישא באוויר, מחובר בכבלי מתכת, שמטרתו להגן מהתקפות כלי טיס מנמיכי טוס. חלק מגרסאות הבלון הסתמכו על התנגשותו של כלי הטיס בכבלים, וחלק נעזרו בחומר נפץ שהתפוצץ עם מגע כלי הטיס בכבלים, וכך הסב נזק נוסף לכלי הטיס התוקף.
מלחמת העולם השנייה
בשנת 1938 החלו הבריטים לערוך ניסויים במטרה לבדוק את יעילותם של בלונים בהגנה על ערים ואזורים תעשייתיים מפני מתקפה אווירית. מטרתם של הבלונים הייתה להפריע לטיסתם של מטוסי צלילה אשר טסו בגובה של עד 1,500 מטרים, ולהכריח אותם לטוס גבוה יותר, על מנת להכניסם לטווח הירי של תותחי הנ"מ הבריטים. עד אמצע שנת 1940 הוצבו בבריטניה כ-1400 בלונים, שליש מהם מעל בירת אנגליה, לונדון.
היכולות הטכניות הגבוהות של מטוסי הלופטוואפה הגרמניים הצליחו למזער את השפעת הבלונים, במיוחד לאחר החלפת רוב מטוסי הצלילה הגרמנים במפציצים מגובה רב. הבלונים הוכיחו עצמם כיעילים בצורה חלקית כהגנה נגד טילי הV-1 הגרמניים, אשר טסו בדרך כלל בגובה של 600 מטרים. על אף שטילים אלו צוידו בחותכי כבלים בכנפיהם, מעריכים היום כי הבלונים הצליחו להפיל 231 טילי V-1, מתוך כ-10,000 שנורו לעבר אנגליה.
מפציצים רבים צוידו באביזרים שניסו להתמודד עם בלוני הנ"מ באמצעות חיתוך הכבלים. מטוסי הלופטוואפה צוידו בהתקן אשר הורכב על כנף המטוס, אשר גרם לפיצוץ קל ברגע המגע עם כבלי הבלון אשר הניע להב שחתך את כבלי הבלון. התקן זה היה יעיל מאוד נגד בלוני הנ"מ של בעלות הברית. גם מטוסי כוחות בעלות הברית השתמשו בחותכי כבלים דומים, אך השתמשו בהם פחות לאור העובדה שהגרמנים מיעטו להשתמש בבלוני נ"מ, והסתמכו יותר על תותחי נ"מ כהגנה נגד מטוסי בעלות הברית.
בשימוש לא זהיר, יכלו בלוני הנ"מ לגרום לנזק רב. במהלך שנת 1942 התקינו כוחות אמריקאיים וקנדיים מספר בלוני נ"מ בגבול ארצות הברית-קנדה, על מנת להגן על אזור תעשייתי רגיש וחיוני למאמץ המלחמתי. במהלך סערה השתחררו הכבלים של אחד הבלונים, פגעו בקווי חשמל, וגרמו להפרעות משמעותיות ביכולות הכרייה והייצור של אותו אזור. להערכת בעלות הברית, ייצור של כ-400 טון פלדה ירד לטמיון עקב תאונה זו.
Googoosha
Googoosha (בעברית: גוגושה) הוא אלבום הבכורה של הפוליטיקאית והזמרת האוזבקית גוגושה. בשנת 2006, קרימובה הוציאה את הווידאו קליפ הראשון שלה כשהיא שרה שיר בשם "Unutma Meni" ("אל תשכח אותי") בשם הבמה "Googoosha" ("גוגושה"). שש שנים לאחר מכן, הוחלט שהיא תקליט אלבום בכורה באורך מלא.
מתוך האלבום יצאו השירים המצליחים "Night", "" ו-"I'm Alive".
רקע
בדצמבר 2012, הוציאה גוגושה דואט עם השחקן הצרפתי ז'ראר דפארדיה. במהלך ביקורו באוזבקיסטן, הסכים השחקן הצרפתי לככב בסרט אוזבקי. גוגושה כתבה תסריט ל-The Theft of the White Cocoon, סיפור על מקורו של המשי המפורסם ממרכז אסיה; הסיפור מתרחש במאות ה-5 וה-6. סינגל הבכורה שלה, "Round Run", הופץ באפריל 2012, לצד רמיקסים שונים של די ג'יי וייט שאדו, ורייזר נ' גוידו מארצות הברית ומקס פאדייב מרוסיה. ביוני 2012 הוציאה את Googoosha שלה בארצות הברית ובמדינות אחרות; הוא הועלה לאייטונס.
האלבום היה צפוי לצאת גם באסיה, רוסיה ומספר מדינות נוספות באירופה. עם זאת, ביקורות שונות מטעם המבקרים השפיעו על ההפצה; בכך, נעצרה ללא וטרם המשיכה.
מפלצות בשלג
עלילה
מיגו הוא יטי אשר מנסה לשכנע את חבריו שקיימים יצורי סמולפוט (בני אדם). במהלך מסעו מיגו פוגש את מיצ'י חברתו אשר עוזרת לו למצוא סמולפוט ולהביא לכפר הוכחה חיה. במהלך המסע גם קולקה וגוואני מצטרפים למסעו, אך נוטשים אותו במהלך הדרך, ובינתיים מיגו ומיצ'י מנסים למצוא את הסמולפוט.
הכנסות וביקורות
בארצות הברית ובקנדה, הופץ הסרט לצד "חכם בלילה", "נשים קטנות" ו-"מבוך האימה", שם גרף סכום כולל של 23,045,635 מיליון דולר. בעולם, גרף סכום ראשוני של 48,228,535 מיליון דולר בסך הכל, מתקציב של 80 מיליון דולר. הסרט זכה לביקורות חיוביות, וברוטן טומייטוז, קיבל ציון של 76%.
מפרץ ג'קסון
מפרץ ג'קסון הוא מפרץ באוסטרליה, המכיל את מפרץ סידני. הוא ידוע בשל יופיו, ובייחוד כמיקומם של בית האופרה של סידני וגשר נמל סידני.
היסטוריה
האזור סביב מפרץ ג'קסון היה מיושב בתקופת עידן התגליות והקולוניאליזם על ידי ארבעה שבטי אבוריג'ינים עיקריים. המפרץ התגלה לראשונה לאירופאים בשנת 1770, על ידי חוקר הארצות הנודע, קפטן ג'יימס קוק, על אף שהוא לא נכנס לתוכו. קוק אמר כי "נראה שיש מעגן טוב" במפרץ, וקרא לו על שם סיר ג'ורג' ג'קסון, שהיה השופט המלכותי של הצי באותה תקופה. קפטן ארתור פיליפ ייסד את המושבה הראשונה באוסטרליה במפרץ ג'קסון ב-1788, שנהפכה מאוחר יותר לעיר סידני. במכתב הראשון ששיגר מהמושבה לאנגליה כתב פיליפ: "היה לנו סיפוק במציאתו של הנמל הטוב בעולם, בו אלפי משטים יכולים לנוע בביטחון המושלם ביותר...".
גאוגרפיה
מפרץ ג'קסון הוא עמק נהר שהתייבש. אורכו הוא 19 ק"מ, ושטחו עומד על 55 קמ"ר. נפחו הוא 562,000 מגה ליטר, והיקפו הוא 317 ק"מ. בתוך מפרץ ג'קסון שוכנות שלוש לשונות ים בעלי כניסה אחת משותפת- המפרץ הצפוני, המפרץ המרכזי ומפרץ סידני, שמהווה למעשה את המפרץ הדרומי מבין השלושה. הקטן מבין השלושה הוא המפרץ הצפוני, ואינו חודר לתוך היבשת, בניגוד לשני המפרצים האחרים. המפרץ המרכזי נמתח לכיוון צפון-מערב, ואילו השלוחה הארוכה ביותר היא מפרץ סידני, שחודרת מערבה ליבשת עד לנהרות המזינים אותה- הפראמטה וליין קוב. גשר נמל סידני נמתח מעל למפרץ ג'קסון, ומנהרה עוברת מתחת למפרץ, בסמוך לגשר. בנוסף לגשר השוכן במפרץ מתוכנן לקום אף גשר שלישי במקום, עליו יבנו פסי רכבת.
מפרץ סידני שוקק חיים. המפרצים בגדה הדרומית גדולים ומעוגלים, ושם ממוקם מרכז העסקים של סידני. לעומת זאת, המפרצים בגדה הצפונית קטנים בדרך כלל, ואזור זה משמש בעיקר למגורים.
ישנם מספר איים במפרץ ג'קסון, כאשר חלקם חוברו במרוצת השנים לחוף.
מפרץ סידני כיחידת מידה
בשל חשיבותו הרבה של מפרץ סידני באוסטרליה, הוא משמש כיחידת מידה לנפח של גופי מים. למשל, על האגם המלאכותי השני בגודלו באוסטרליה, אגם ארגייל נאמר כי גודלו הוא פי 18 ממפרץ סידני, וכך נהוג לתאר את רוב גופי המים ביבשת.
אמיר מוכתרי
קריירה
מוכתרי גדל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה. בעונת 1992/93 הצטרף להפועל גליל עליון כשחקן רוטציה, לאחר שבעונה הקודמת היה בהסגר ורק התאמן עם הקבוצה. בעונה זו זכה מוכתרי עם הקבוצה באליפות המדינה, זכייה היסטורית של הקבוצה, לאחר שנים רצופות רבות בהן זכתה מכבי תל אביב באליפות. לאחר עונת האליפות המשיך שתי עונות נוספות בקבוצה; לאחר מכן שיחק שלוש עונות בבני הרצליה; וחזר לעונה נוספת בגליל עליון.
בעונת 1999/2000 שיחק מוכתרי בשורות הפועל חיפה/נשר וסיים את העונה כמלך הסלים הישראלי. בעונה שאחרי חתם במ.כ חיפה ושיחק שתי עונות במדיה.
בעונת 2003/04 שיחק בהפועל ירושלים וזכה עמה בגביע יול"ב. הייתה זו עונתו האחרונה בליגת העל.
בהמשך שיחק בליגות נמוכות. הוא הצטרף להפועל גבעתיים, וסייע לה לעלות מליגה א' אל הליגה הארצית. כאשר התאחדה גבעתיים עם הפועל רמת גן, הוא סייע לקבוצה לעלות אל הליגה הלאומית ולאחר מכן עזב את הקבוצה.
מוכתרי שיחק במסגרת נבחרת העתודה באליפויות אירופה שנערכו ב-1992 וב-1994. מוכתרי השתייך גם לסגל נבחרת ישראל והשתתף איתה באליפות אירופה בשנת 1995 ובאליפות אירופה ב-1997.
על אף היותו שחקן גבוה, הרבה מוכתרי לשחק הרחק מן הסל, ולקלוע לסל מעבר לקשת השלוש.
לאחר פרישתו החל לעסוק בתחום הנדל"ן, כאשר פעילותו בתחום נעשית עם כדורסלן העבר עודד קטש.
ביולי 2020 הוציא בית משפט השלום בתל אביב צו פתיחת הליכים נגד מוכתרי לבקשת חמישה נושים שונים, בטענה להלוואות שלא הוחזרו.
ניקולאי ארציבושב
ניקולאי וסילייביץ' ארציבושב (ברוסית: Николай Васильевич Арцыбушев; 7 במרץ (לפי הלוח היוליאני – 23 בפברואר) 1858 צארסקויה סלו - 15 באפריל 1937 פריז) היה משפטן חובב מוזיקה, מלחין, ומוציא לאור רוסי. היה קשור לחוג החמישה והצטיין בעיקר בפעילותו כמקדם את המוזיקה הקלאסית הרוסית
ניקולאי ארציבושב סיים לימודי משפטים בבתי הספר הקיסרי למשפטים בסנט פטרסבורג. עבד בהמשך כעורך דין בסנט פטרסבורג. במקביל לעיסוקיו במשפטים ניסה כוחו גם בתחום המוזיקה הקלאסית. קיבל שיעורים פרטיים להלחנה אצל רימסקי קורסקוב אחרי המלצות ממילי באלאקירב שהתרשם כי יש לו מידה של כישרון מבטיח.
הוא התחבר למו"ל המוזיקה מיטרופן בליאייב והשתתף במפגשים הקבועים שארגן תחת השם "ימי שישי" (בצרפתית - Vendredis). לכבוד מפגשים אלה שיתפו פעולה קבוצה של עשרה מלחינים, כולל ארציבושב, בהלחנת סוויטה ב-16 חלקים לרביעיית מיתרים. שם הסוויטה - "ימי שישי" (Les Vendredis).ארציבושב תרם לסוויטה זו סרנדה בסול בלה מז'ור. ארציבושב השתתף יחד עם מלחינים נוספים גם ביצירה שנקראה "וריאציות על נושא רוסי, בגרסאות לרבייעת מיתרים ולתזמורת.
ניקולאי ארציבושב היה חבר במועצת העיר סנט פטרבורג. אחרי מותו של בליאייב בשנת 1903 הפך ליושב ראש מועצת המנהלים של ההוצאה לאור על שם בליאייב. בתוקף תפקיד זה פרסם מיצירותיו של אלכסנדר סקריאבין. בשנים 1917-1908 הוא כיהן כיושב ראש הסניף בפטרסבורג של החברה המוזיקלית האימפריאלית הרוסית. החל משנת 1907 החליף את רימסקי קורסקוב בתפקיד יושב ראש מועצת הנאמנים של החברה לעידוד המוזיקאים הרוסים.
אחרי מהפכת אוקטובר גלה ארציבושב בצרפת והיה למנהל ההוצאה לאור על שם בליאייב בפריז. הוא נפטר בפריז בשנת 1937 בגיל 79. הובא לקבורה בבית הקברות בטיניול בפריז.
קוד גיאס
קוֹד גיאַס: לולוש של המהפכה או בתרגום חופשי - הצופן המקולל: המרד של ללוש (ביפנית: - コードギアス 反逆のルルーシュ) היא סדרת אנימה שנוצרה על ידי הסטודיו Sunrise. על עיצוב הדמויות של הסדרה עבדו ארבע מאיירות מאנגה (גם: מאנגקה) בכירות המשתייכות לאיגוד Clamp, והבמאי היה גורו טאניגוצ'י.
הסדרה עלתה לראשונה לשידור ברחבי יפן ברשת MBS ב-5 באוקטובר 2006. השידור הלוויני של הסדרה ברשת Animax החל ב-7 בנובמבר 2006. הסדרה נרכשה להפצה בצפון אמריקה על ידי Bandai Entertainment עם שחרור ראשון ב-2008. העונה ה-2 לסדרה נקראת Code Geass: Lelouch of the Rebellion R2. בשנת 2016 לכבוד חגיגות העשור לסדרה, הוכרז על עונה 3 אשר תיקרא Code Geass: Lelouch of the Resurrection – או בעברית "קוֹד גיאַס: לולוש של התקומה לתחייה".
עלילה
הסיפור מתרחש בציר זמן אלטרנטיבי שבו העולם מחולק לשלוש מעצמות נפרדות; האימפריה הבריטית הקדושה (בינה מצויה גם החלופה לאמריקה), הפדרציה הסינית (המרכזת בקרבה גם את מדינות אסיה) והאיחוד האירופי (הכולל בעיקרו את אירופה ואפריקה. המינוח ידוע גם בשם ״יורו-יקום״ על-פי סרטי הספין-אוף של הסדרה, ״אקיטו בגולה״). עלילת הסדרה מתחילה ב-10 באוגוסט 2010 לספירת האימפריה הבריטנית (שמתחילה כ-55 שנים לפני הספירה הגאוגיאנית), האימפריה הקדושה של בריטניה מביסה את הכוחות היפניים ומשתלטת על ארצם בעזרת הכוחות הרובוטיים שלהם, ״הנייטמר פריים״, בתוך פחות מחודש. יפן איבדה את האוטונומיה, הזכויות והחופש שלה, ושמה שונה ל"אזור 11". תושבי יפן, המכונים "Elevens", נאלצים לשרוד בגטאות, בעוד שהבריטים התיישבו באזורי יוקרה.
אחרי שאביו, מלך בריטניה, לא פעל על-מנת לתפוס את הטרוריסטים שרצחו את אימו והטילו מום באחותו, נשבע הנסיך הצעיר לולוּש (Lelouch) להרוס את בריטניה. שבע שנים לאחר מכן, כשהוא מתגורר באזור 11, נפגש לולוש עם נערה מסתורית המעניקה לו את כוח הגיאס (Geass) – כוח המלך – שכופה את רצונותיו על אחרים. בעזרתו, יש ללולוש את היכולת לה הוא זקוק על-מנת להגשים את שתי משאלותיו: לנקום ברוצחי אימו, ולבנות עולם בו אחותו האהובה תוכל לחיות בשלווה.
עונה שנייה
שנה לאחר מאורעות העונה הראשונה, לולוש ממשיך בחייו כתלמיד משועמם בבית הספר המחפש ריגושים וצרות בחייו. לאחר מפגע טרוריזם בו נכח כקרבן, נתקל בבחורה מסתורית העונה לשם C.C (בתעתיק לעברית: "סִי-טוּ") שמצילה אותו מן המפגעים; האלמונית מספרת לנסיך המוגלֵה שזיכרונו שוכתב בידי אביו המלך, וזהותו המקורית ששכח היא של מייסד האבירים השחורים (Black Knights) והמורד בממלכה הבריטית – זֵירו (Zero). עם היוודעותו למציאות אליה נקלע, זיכרונותיו שבים אל קנם וכך גם כוח הגיאס, שנחתם יחד עם שכתוב זיכרונותיו. לולוש מגלה שעליו לחזור לעטות את המסכה של זירו בשנית על-מנת להמשיך לרקוח את מזימתו; ליצור עולם חף מרוע על ידי התנקשות באביו הקיסר, עולם ראוי למחיה עבור אחותו הנכה נאנאלי.
דמויות
הדמות הראשית ודמות האנטי-גיבור של הסדרה; מבחוץ נראה כמו תלמיד תיכון רגיל בן 17 באקדמיית אשפורד, לולוש לאמפרוג', המכונה לולו (ルル) בידי חבריו, נולד בשם לולוש וי בריטניה (ルルーシュ・ヴィ・ブリタニア) כבנם של קיסר בריטניה צ'ארלס זי בריטניה והקיסרית המנוחה מריאנה וי בריטניה, והוא היה מספר אחת-עשרה בסדר הירושה לכס הבריטני בטרם רצח אימו והפגיעה באחותו (שהתעוורה כתוצאה מכך) באותו האירוע. שנים לאחר-מכן הוא מקבל את כוח הגיאס והחל במסע להרס בריטניה כנקמה, תחת שם הקוד "זירו" (Zero). באותו הזמן, מנסה לולוש ליצור מקום ללא שנאה וקונפליקטים עבור אחותו נאנאלי לפני שראייתה תשוב אליה. חבר ילדות של לולוש ובנו של ראש הממשלה האחרון של יפן בטרם זו נכנעה לבריטניה. הוא עובד בשירות הצבא הבריטני בתור חייל, ונבחר לבחון את הדגם החדש של הנייטמר פריים, לאנסלוט. סוזאקו אינו מאמין בהשגת מטרות באמצעות שיטות בלתי חוקיות, וכי הדבר חסר טעם. לכן מהסיבה הזו אינו מאמין בדרכי המאבק של זירו ופועל לעצור אותו, מבלי לדעת את זהותו האמיתית. נערה מסתורית עם שיער ירוק המעניקה ללולוש את כוח הגיאס בתנאי שהוא יעניק לה את המשאלה הגדולה ביותר שלה. היכולת שלה עניינה את בריטניה והיא נכלאה כחלק מניסוי מדעי בעבר. היא דואגת לכך שלולוש לא ימות ומשגיחה על משימותיו כדי לוודא שיצליח. עברה נשאר מסתורי במהלך הסדרה, עם קטעי פלאשבק קצרים המרמזים על אורך חייה הקודם. אחת מההפוגות הקומיות בסדרה היא תאוותה לפיצות. נערה בריטית-יפנית בת 17, המאמינה כי היא יפנית בליבה ומעדיפה שיקראו לה בשם הלידה שלה, קארֵן קוֹזוּקי (Karen Kōzuki). היא המנהיגה ביחידה של זירו - "האבירים השחורים" - ומתוכם היא גם הטייסת המוכשרת ביותר, ומשמשת כשומרת ראשו של זירו. קאלן באה ממשפחה בריטית אמידה ולומדת באקדמיית אשפורד עם ללוש, שם היא חברה במועצת התלמידים, ונחשבת לתלמידה מצטיינת. מראה נאמנות יוצאת דופן לזירו. אחותו הקטנה של לולוש. נאנאלי מרותקת לכיסא גלגלים עקב פגיעת כדור רובה, ונעשתה עיוורת עקב טראומה פסיכולוגית מהיום בו ראתה את אימה נרצחת. היא הסיבה המרכזית בגללה מעוניין לולוש להביס את בריטניה וליצור עולם אוטופי חדש. הנסיכה השלישית במשפחת הקיסרות הבריטנית, אחותו למחצה של לולוש שנחשבת לאחות לה הוא דואג יותר מכל אחרי נאנאלי. לאחר שפגשה בסוזאקו ומצאה חן בעיניו, ביקשה יופמייה את עזרתו במניעת הרג מיותר סביבה. יופמייה היא מושלת המשנה של "אזור 11".
שידור
קוד גיאס שודרה לראשונה ברשת MBS ב-5 באוקטובר 2006. אחרי שידור 23 הפרקים הראשונים, נכנסה הסדרה לפסק זמן ב-29 במרץ 2007, ופרקים 24–25 שודרו בו זמנית בספיישל 60 דקות ב-28 ביולי 2007.
סדרה שנייה
הפופולריות של הסדרה הביאה לפיתוח סדרת המשך, Code Geass: Lelouch of the Rebellion R2, אשר הוכרזה לראשונה בגיליון מרץ 2007 של מגזין Newytpe ואושר סופית בבלוג של צוות הסדרה ב-9 במרץ 2007. לעומת זאת לא נמסר בבלוג מידע אודות הפורמט בו יעלה ההמשך (סרט או סדרה), ורק בגיליון ינואר 2008 של Newytpe אושר כי מדובר בסדרה שתשודר באביב 2008.
בינואר 2008 הוכרז כי סדרת ההמשך תשודר ברשת MBS ב-6 באפריל 2008. מספר פרומואים הכוללים זוג טריילרים ששוחררו במגזין ה-DVD של Code Geass, ופרומו טלוויזיוני ששודר בפרק 18 של הסדרה Mobile Suit Gundam 00 (גם היא של Sunrise) העידו על-כך. רבים ציפו כי Code Geass: Lelouch of the Rebellion R2 תחליף את Mobile Suit Gundam 00 כשזו האחרונה תסיים את עונתה הנוכחית, אך משבצת השידור הוחלפה בידי רשת MBS לימי ראשון ב-17:00 (לפי שעון יפן).
הפצה בינלאומית
בכנס Otakon שנערך ב-2007, Bandai Entertainment הכריזה כי היא רכשה את זכויות ההפצה של Code Geass, עם תכנון לשידור בטלוויזיה. ב-8 בדצמבר 2007, Bandai אישרו בפסטיבל האנימה בניו-יורק כי הסדרה תשודר בארצות הברית ברשת Adult Swim באביב 2008 (באותה התקופה בה הסדרה השנייה צפויה לעלות ביפן). נוסף על-כך, Bandai הכריזה כי שלושת עיבודי המאנגה, לייט נובל, ומוצרים כגון צמידים, מחברות, תליונים ועוד ישוחררו באותה התקופה בארצות הברית. כאשר הוכרזו שמות אנשי צוות הדיבוב האנגלי לסדרה (שיופק בידי Animaze ו-ZRO Limit Productions), נשיא החברה קֵן איידומי סיפר כי במאי הסדרה גורו טאניגוצ'י עזר בבחירת המדבבים.
תרגום לשפות נוספות
אף על פי ש-Code Geass נרכשה להפצה במדינות צפון אמריקה, היא תורגמה בתרגום מעריצים (הקרוי פאנסאב) לשפות נוספות מלבד אנגלית; ביניהן צרפתית, ספרדית, גרמנית, פורטוגזית, פינית ואף תרגום בעברית בידי קבוצת FreeFall. במדינות בהן נרכשה הסדרה להפצה (הן בטלוויזיה והן ישירות ל-DVD) תרגום זה נחשב פיראטי, אך במדינות כמו ישראל, בהן הסדרה לא נרכשה להפצה, וגם מפני שאין במדינה חוקים המקשים עם תרגומי פאנסאב ושיתוף קבצים באינטרנט, נחשב התרגום לאותנטי.
עיבודים נוספים
Code Geass: Lelouch of the Rebellion עובדה לאמצעי מדיה רבים, הכוללים עיבודי מאנגה, לייט נובל, משחקי וידאו ודרמה CD. נוסף על כך, מספר רב של רומנים וספרי אומנות מוצעים למכירה ברשת האינטרנט.
קדימון בן 30 דקות לסדרה, Code Geass: Emergency Navi News, המכיל ראיונות עם צוות היוצרים וההפקה, קליפים ושירי נושא מתוך הסדרה, שודר ברשת TBS שבוע לפני שידור הבכורה, ב-29 בספטמבר 2006. הקדימון שוחרר גם ב-DVD הראשון של הסדרה כבונוס.
אידיאליזציה והמעטת ערך
בתיאוריה הפסיכואנליטית, אידיאליזציה והמעטת ערך הם מנגנוני הגנה שהאדם מגייס כדי להתמודד עם רגשות בלתי נסבלים. מנגנון ההגנה שאחראי על כך נקרא פיצול, המאפשר לאדם להתמודד עם הקונפליקט הרגשי, באמצעות חלוקת האובייקטים בחייו ל"טובים" ו"רעים".
בהתפתחות הילד, אידיאליזציה והמעטת ערך הם שלב נורמלי בהתפתחות. לדוגמה, בשיר "לאבא שלי יש סולם" יש האדרה של האבא, ודרך סיפוק צורך זה, צומחת בהדרגה אצל הילד היכולת להרגעה עצמית, היכולת לוויסות רגשות או צרכים, היכולת למחויבות והתמסרות לערכים ואידיאלים. ביטויים בוגרים של הצורך הזה ניתן לראות בתופעות נורמליות כמו אהבה רומנטית, הדעה הרווחת היא שהרומנטיקה היא אשלייתית, מורכבת מאידיאליזציה ילדותית וחולפת, המפנה את מקומה לנקודת מבט אמיתית ואובייקטיבית הנשארת לאורך זמן, ושאותה יש לאמץ באופן בוגר. כמנגנון הגנה, המעטת ערך משמש לייצוב ההערכה עצמית ומשמש להרחקת רגשות קנאה או פחד מאובדן ותלות.
במהלך שלב התפתחות בילדות, אנשים הופכים להיות מסוגלים לתפוס אחרים כאובייקטים מורכבים, המכילים מרכיבים טובים ורעים כאחד. אם שלב ההתפתחות נפגע (למשל, כתוצאה מטראומה), מנגוני ההגנה הללו עשויים להימשך גם בבגרות.
הקרנבל של לוצרן
הקרנבל של לוצרן מוכר גם בשם Fasnacht והוא מתקיים בין סוף חודש פברואר לתחילת חודש מרץ. מקורו בטקסים פגניים לגרוש החורף, אך במסורת הנוצרית הוא הפך לימים של חגיגות, מוזיקה, אכילה ושתייה, לפני הכניסה לצום הלנט.
המנהג הנוכחי החל בלוצרן במאה ה-15 וקשור לצום הלנט. בהתאם למנהגי הצום, אין לאכול מוצרים מן החי במשך 40 יום שלפני חג הפסחא. כמו כן, אסורה שתית יין. לכן, לפני הצום, נהוג להרבות באכילה כדי לעמוד בהתנזרות הנדרשת וגם מתוך רצון לסיים את מלאי התוצרת של השנה החקלאית הקודמת ולמנוע בזבוז. בימינו, ניתן לפגוש חגיגות המקדימות את הצום במקומות שונים בעולם, וביניהם הקרנבל בוונציה, הקרנבל בריו דה ז'ניירו ואפילו המרדי גרה בניו אורלינס. מהקרנבל בוונציה התפשט השימוש במסכות, בנית בובות ענק ובמות ניידות. מקור המסכות ביוון העתיקה, בתיאטרון היווני וחודש בהצגות של הקומדיה דל'ארטה.
גם בלוצרן, תפקידו המקורי של הקרנבל, במאה ה-15, היה לגרש את שדי החורף ולאפשר לאוכלוסייה חגיגה אחרונה לפני הצום. היום הפותח נקרא "יום חמישי המלוכלך" כאשר בהקשר זה "מלוכלך" משמעו "שמנוני", על שום האוכל השמנוני שאפיין תקופה זו. בראש החגיגות עומדים "האח פריצ'י" ומשפחתו.
אגדות "האח פריצ'י"
קיימות מספר גרסאות לגבי מקור דמותו של האח פריצ'י. הקדומה שבהן מספרת על איכר-חייל בשם פרידולין, אשר הכריע את, בשישה במרץ, שנת 1446. לכן, שורשי מסורת הקרנבל נעוצים בתהלוכות בעלות דגש פטריוטי, שהתקיימו בשישה במרץ ובראשן הובלה בובת קש בעלת אף בולבוסי ומסכה, שסימלה את פריצ'י, גיבור קרב ראגץ.
הגרסה השנייה מקורה בכתבים עתיקים, המתייחסים לקדוש, הקדוש הפטרון של מחוז גלרוס. זה היה גם הפטרון של אחד מהכוחות הלוחמים של לוצרן, אשר ניצחו את הצבא האוסטרי בקרב ראגץ. לפי מקורות אלה, השם פריצ'י נגזר מהשם פרידולין. גם גרסה זו מצוטטת בהקשר לתהלוכות הפטריוטיות של השישה במרץ. גם יום מותו של סנט פרידולין נחגג בשישה במרץ.
מהלך הקרנבל
מאחר שבראש הקרנבל עומד האח פריצ'י, גילדת הזעפרן בוחרת בכל שנה אדם אחר, המקבל את הכבוד למלא את התפקיד. ב"יום חמישי המלוכלך", בשעה ארבע לפנות בוקר, ירי של זיקוקים מסמן את ראשית החגיגות ואת יציאת הספינה של פריצ'י ומשפחתו מהמעגן ליד מרכז התרבות KKL לכיוון טיילת המלונות. פריצ'י, אשתו ותינוקם עולים לכרכרה, בה הם מגיעים לכיכר הקפלה סנט פטר. מאחורי הכרכרה הולכים אלפי אנשים מחופשים. חלקם אף מנגנים בתופים וחצוצרות, בדיסהרמוניה מכוונת. בהגיע הקהל לכיכר הקפלה, מתפזרים באוויר המוני קונפטי. פריצ'י, מהבימה הראשית, משליך תפוזים על הקהל. האנשים מתפזרים ברחבי העיר והמוזיקה הרועשת מלווה את האירוע, עד לבוקר יום ששי. בסוף השבוע נחה העיר, והחגיגה מתחדשת ביום שני ליומיים נוספים. הקרנבל מסתיים בבוקרו של יום רביעי, הוא "יום רביעי של האפר",בו מתחיל צום הלנט.
נמרוד שפר
נמרוד שפר (נולד ב-16 במרץ 1961) הוא אלוף במילואים בצה"ל ששירת בתפקידו האחרון כראש אגף התכנון. שפר הוא טייס קרב ששירת כראש מטה חיל האוויר. כיהן כמנכ"ל התעשייה האווירית לישראל.
ביוגרפיה
הוא התגייס לחיל האוויר ב-1979, סיים קורס טיס מספר 96 ב-1981 והוכשר כטייס קרב. בשנים 1984 עד 1986 שירת כמדריך בבית הספר לטיסה. שימש סגן מפקד טייסת הקרב הראשונה בזמן שקלטה את מטוסי ה-F-16 ("ברק") הראשונים בטייסת. ב-1994 מונה למפקד טייסת 253, טייסת מטוסי "ברק" חד מושבי בדרגת סגן-אלוף. בין יולי 1995 לאוקטובר 1997 פיקד על טייסת 101, טייסת מטוסי F-16 חד-מושבי. ב-1997 מונה לראש ענף קרב במחלקת המבצעים של החיל והיה אחראי על התכנון המבצעי של מטוסי הקרב בחיל האוויר. ב-1999 קודם לדרגת אל"ם ומונה לראש מחלקת המבצעים של חיל האוויר. בשנים 2001 עד 2004 פיקד על בסיס רמון. ב-2005 מונה לראש חטיבת התכנון באגף התכנון של המטה הכללי, ובמרץ 2008 מונה לראש להק האוויר. בינואר 2010 מונה לראש מטה חיל האוויר, סגנו וממלא מקומו של מפקד החיל. בתחילת 2012 היה אחד המועמדים להחליף את עידו נחושתן כמפקד חיל האוויר הבא, תפקיד אליו נבחר לבסוף אמיר אשל. באפריל 2012 מונה לראש אגף התכנון בדרגת אלוף ובסיום תפקיד זה פרש מצה"ל.
חיים אישיים והשכלה
שפר בעל תואר ראשון בגאופיזיקה ומדעים פלנטריים מאוניברסיטת תל אביב (1994) ותואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת הרווארד (2005) (במסגרת תוכנית קרן וקסנר). בוגר קורס למפקדים בכירים בחיל האוויר במכון למדיניות ואסטרטגיה של בית הספר לאודר לממשל במרכז הבינתחומי הרצליה.
שפר נשוי לחיה, אחותו של תא"ל (מיל.) אבי יעקבי חברו לקורס הטיס, ואב לארבעה.
פיטר לנדין
פיטר ג'ון לנדין (באנגלית: Peter John Landin; 5 ביוני 1930 - 3 ביוני 2009) היה מדען מחשב בריטי. הוא היה מהראשונים להסיק כי תחשיב למדא יוכל לשמש במידול שפות תכנות, תגלית שהשפיעה על פיתוחם של תכנות פונקציונלי וסמנטיקה של התכנות.
ביוגרפיה
פיטר ג'ון לנדין נולד בשפילד ב-5 ביוני 1930. הוא למד מתמטיקה בקלייר קולג', אוניברסיטת קיימברידג' וסיים את התואר הראשון לאחר שנתיים. לאחר סיום הלימודים עבד בחברת English Electric, שם סייע בפיתוח מחשב ה-DEUCE.
בשנת 1964 עבר לארצות הברית, ועבד עבור UNIVAC עד 1966 ולאחר מכן עבור המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בשנת 1967 הוא חזר לאנגליה והחל לעבוד באוניברסיטת מלכת מרי בלונדון, שם הועסק עד שיצא לגמלאות. בשנת 2012 נקראה קתדרה למחשבים באוניברסיטה זו על שמו.
לנדין היה מעורב בפיתוח שפת תכנות ALGOL בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. הוא המציא את המושג ממתק תחבירי ושפת תכנות ISWIM.
לנדין היה ביסקסואל, ובשנת 1973 נפרד מאשתו. הוא היה אקטיביסט למען זכויות להט"ב, ואף נעצר מספר פעמים בהפגנות בהם השתתף.
ב-3 ביוני 2009 הלך לנדין לעולמו לאחר שחלה בסרטן הערמונית.
ישראל רול (ארכאולוג)
ישראל רוֹל (26 בדצמבר 1937 – 20 ביוני 2010) היה ארכאולוג ישראלי, פרופסור לארכאולוגיה באוניברסיטת תל אביב, שהתמחה בחפירות אפולוניה/ארסוף ובסקר הדרכים הרומיות בארץ ישראל (בשיתוף בנימין איזק).
ביוגרפיה
בשנים 1960–1964 למד לתואר ראשון בארכאולוגיה והיסטוריה יהודית באוניברסיטה העברית בירושלים, והמשיך את לימודיו עד סיום הדוקטורט ב־1970 באוניברסיטת הסורבון בפריז. עבודת הדוקטורט שלו, שנכתבה תחת הנחייתו של עסקה באיקונוגרפיה של פולחן מיתרה במזרחה של הרפובליקה הרומית.
במהלך לימודיו בצרפת, ניצל רל את חופשותיו בכדי להשתת, במספר חפירות בארץ, כולל חפירותיו של יעקב קפלן ביפו וביבנה-ים.
ב־1970 החל ללמד בחוג ללימודים קלאסיים באוניברסיטת תל אביב, וב־1996–1998 עמד בראש החוג.
השתתף בחפירות עין בוקק, מצד תמר, תל יעוז, תל קדש
בשנים 1977–1984 עמד רול בראש משלחת החפירות הארכאולוגיות בארסוף (הרצליה) יחד עם איתן איילון, וחזר בגפו לנהל משלחת חפירה באתר בשנים 1990–2006. לאחר שפרש מעבודתו כמרצה עסק בפרסום העונות האחרונות של אפולוניה–ארסוף. חיבר מאמרים רבים וכמה ספרים.
הדרכים הרומיות ביהודה
זוהי עבודת סקר בשני כרכים שרול תיעד, ניתח ופרסם בהוצאה הגאוגרפית ב.א.ר. באוקספורד ביחד עם בנימין איזק. בכרך השני הצטרף אליהם משה פישר. הכרך הראשון (Roman Roads in Judaea, I, The Scythopolis-Legio Road) מתאר את הדרכים מבית שאן ובכרך השני (Roman Roads in Judaea, ii, The Jaffa - Jerusalem Roads) מתארים פישר איזק ורול את הנסיעות מיפו לירושלים בכל התקופות. בספרים מופיע תיאור מפורט של כל האתרים לאורך הדרכים וגם דיווח של מקורות עתיקים ומאוחרים יותר ופרסום כתובות. עתיד לצאת לאור כרך שלישי של עבודת הסקר.
מאמריו
עם מאמריו החשובים של רול נמנה המאמר "יהודה בשנים הראשונות לשלטונו של הדריאנוס", אותו כתב בצוותא עם בנימין איזק. המאמר בוחן את הצבא הרומי ביהודה, וגורס כי חיל המצב הוכפל לפני מרד בר כוכבא ולא אחרי מרד בר כוכבא, כפי שהיה מקובל לחשוב, דבר המשנה את התמונה של המתיחויות ששררו בין היהודים. מאמרים נוספים:
קישורים חיצוניים
מפרי עטו:
האנדרטה לזכר כ"ג יורדי הסירה
האנדרטה המרכזית לזכר כ"ג יורדי הסירה בבית הקברות הצבאי בהר הרצל בירושלים היא אתר ההנצחה המרכזי לזכר 23 חברי ארגון ההגנה שנעלמו בלב ים בעת ביצוע משימת חבלה בבתי הזיקוק בטריפולי בלבנון. האנדרטה היא גוש סלע מבטון מזוין, מעוצב בדמות סירה המשוקעת בבריכה מרוצפת עם מים רדודים, עליו חקוקים שמות החללים, כולל שמו של הקצין הבריטי פאלמר שאבד יחד איתם. על האנדרטה חקוקה הכתובת:
מעצב ומתכנן האנדרטה הוא האדריכל ד"ר אשר חירם שתכנן את בית הקברות הצבאי בהר הרצל. האנדרטה נחנכה ב-22 במאי 1957 והיא נמצאת בסמוך אל גן הנעדרים לזכר חללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע.
לוח זיכרון בטיילת נחל הירקון בתל אביב מציין את המקום בו התאמנו הכ"ג לצורך המשימה בחופי לבנון, ואנדרטה לזכרם ניצבת בשיכון למד. הרחוב המוביל אל הכניסה הראשית אל נמל תל אביב נקרא על שמם.
פרטיק ת'יסל
מועדון הכדורגל פרטיק ת'יסל (באנגלית: הוא מועדון כדורגל מקצועני המייצג את העיר גלאזגו שבסקוטלנד. למרות שמו של המועדון, הוא לא שיחק בפרטיק מאז 1908. הקבוצה משחקת כיום בצ'מפיונשיפ הסקוטי לאחר שירדה מהליגה הבכירה בעונת.
היסטוריה
פרטיק ת'יסל נוסדה בשנת 1876 באזור פרטיק, אשר הפך ב-1912 לחלק רשמי מהעיר גלאזגו. הקבוצה שיחקה בתחילת דרכה בשטח בו נמצאת כיום תחנת הרכבת פרטיק. מאז עברה הקבוצה מספר מגרשים בפרטיק לפני שהתמקמה לבסוף באצטדיון פירהיל באזור מאריהיל בגלאזגו בשנת 1909.
המועדון זכה בגביע הסקוטי בשנת 1921 אחרי ניצחון בגמר על גלאזגו ריינג'רס בתוצאה 0-1. בשנת 1971 זכתה פרטיק ת'יסל בגביע הליגה הסקוטית לאחר ניצחון 1-4 על סלטיק בגמר. הקבוצה לא זכתה מעולם באליפות סקוטלנד, אך סיימה מספר פעמים במקום השלישי בטבלה. הקבוצה נחשבה באופן מסורתי לאחת מקבוצות הצמרת בסקוטלנד, אך הידרדרה החל ממחצית שנות ה-80.
ב-1998 היה קרוב המועדון לפירוק בשל קשיים כלכליים ונראה היה כי פשיטת רגל היא בלתי נמנעת. אוהדי הקבוצה פתחו אז בקמפיין להצלתה והצליחו "להשאירה בחיים", על אף שהיא ירדה באותה עונה לליגה הסקוטית השנייה.
ב-2001 עשתה הקבוצה את דרכה בחזרה לליגה הראשונה ובעונה לאחר מכן הצליחה לעלות לליגת העל הסקוטית. עם זאת, בשנים 2004 ו-2005 ירדה הקבוצה פעמיים ליגה, והייתה בכך לקבוצה הסקוטית הראשונה שיורדת מליגת העל לליגה השנייה בשתי עונות רצופות.
ז'אן-לואי בארו
ז'אן-לואי בארו (בצרפתית: Jean-Louis Barrault, 8 בספטמבר 1910 בלה ווזינה באיל-דה-פרנס – 22 בינואר 1994 בפריז) שחקן, במאי ופנטומימאי צרפתי.
קורות חייו
את הופעת הבכורה שלו נתן בארו בגיל 21. החל משנת 1935 הוא ביים ושיחק עם קבוצה משלו והשתתף בסרטים שונים. הוא הושפע בין היתר מאנטונן ארטו ומתפיסתו התיאטרונית. תפקידו המפורסם ביותר היה בסרט "ילדי גן-העדן" של מרסל קרנה, שם שיחק את ז'אן-גספאר דבורו, מי שלמעשה המציא את הפנטומימה המודרנית.
בשנת 1940 הוא נקרא לקומדי פראנסז, ובאותה שנה התחתן עם השחקנית מדלין רנו. עם התיאטרון הפרטי הם מופיעים בכל רחבי העולם, ובשנת 1959 הם מתמנים לנהל את התיאטרון הלאומי "L'Odéon". אחד הבימויים הנועזים היה "הפרגודים" של ז'אן ז'נה, שמיד אחרי מלחמת אלג'יריה יצר שערורייה. במהפכת מאי 1968 הוא הותקף הן מצד המתקוממים והן מצד השלטונות ופוטר מהתיאטרון. במאי 1974 הוא פתח תיאטרון אחר בתחנת הרכבת הישנה ד'אורסה.
הוא ואשתו קבורים בבית הקברות "דה-פאסי", כמו קלוד דביסי, גבריאל פורה, ז'אן ז'ירודו ואחרים.
יחסי ונצואלה–סרביה
יחסי ונצואלה-סרביה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הבוליברית של ונצואלה לבין הרפובליקה של סרביה.
הסכמים
בשנת 2010, שר החוץ הסרבי ווק ירמיץ' חתם עם שר החוץ של ונצואלה ניקולאס מדורו על שני הסכמי שיתוף פעולה בתחומים פוליטיים וחינוכיים, ופרויקטים של חקלאות ואנרגיה.
עצמאות קוסובו
לאחר הכרזת העצמאות של קוסובו ב-2008, הודיע נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס כי ונצואלה לא מכירה בעצמאותה של קוסובו, בטענה כי הושגה בלחץ אמריקאי. צ'אווס אמר: "זה לא מקובל, זה תקדים מאוד מסוכן בעולם". ב-24 במרץ 2008, האשים צ'אווס את ארצות הברית בניסיון "להחליש את רוסיה" באמצעות תמיכתה בעצמאות קוסובו. בנוסף לכך, כינה צ'אווס את ראש ממשלת קוסובו האשים טאצ'י "טרוריסט" אשר נשלט על ידי ארצות הברית. צ'אווס התנגד בתוקף להתערבות נאט"ו בקוסובו ב-1999, עם כניסתו לתפקיד, ובשנת 2010 הציע לסרביה את תמיכת ונצואלה כחלק ממאבקם "נגד הבדלנות".
יחסי תרבות וספורט
משרד הפנים של סרביה נתן חסות ליחסים תרבותיים כגון משחקי כדורעף, בין סרביה לוונצואלה.
יחסים דיפלומטים
סרביה מיוצגת בוונצואלה דרך שגרירותה בברזיליה שבברזיל. מאידך, ונצואלה מחזיקה בשגרירות בבלגרד.
ראם
רְאֵם (שם מדעי: Oryx) הוא סוג של אנטילופות גדולות ממשפחת הפריים ותת-משפחת ראמים.
מזונו
הראם יכול לשרוד ימים רבים ללא שתייה בזכות התאמתו לתנאי מדבר קיצוניים. הראם ניזון מעלים, פרחים ותרמילי הזרעים של עצי השיטה, אשר נובטים יותר טוב בעוברם את מערכת העיכול של הראם.
רבייה
תקופת ההריון של הראם היא כ-260 יום, זמן ההמלטה מאי-דצמבר. ממוצע צאצאיו הוא 1 ותוחלת חייו בשבי יכולה להגיע לכ-20 שנה. הם שוקלים בין 70 ל-300 קילוגרמים.
מיני הראם
ארבעה מיני ראמים מצויים כיום בעולם: ראם ביסה החי בשמורות הטבע של מזרח אפריקה, ראם הצבי הגדול והחזק בראמים החי בשמורות הטבע המדבריות של דרום אפריקה, ראם הסהרה שחי בעבר במדבריות צפון אפריקה וכיום מצוי בשבייה בלבד, והראם הערבי (ידוע גם כראם לבן) שפרטים בודדים שלו עדיין חיים בערב., לאחר שהיה מצוי בעבר במדבריות המזרח התיכון.
ראם בישראל
בארץ ישראל היה מצוי בעבר מין אחד - ראם ערבי, הידוע גם כראם לבן. המין נכחד בטבע בסוף המאה ה-19 והושב אל הטבע בשנות ה-80 של המאה ה-20 לאחר שמספר פרטים נרכשו מגן חיות בארצות הברית. הראם הערבי הוא החיה הראשונה שסיוגה שעולה מזן ש"הוכחד בטבע" לזן שהוא "פגיע".
את הראם הלבן וראם סהרה ניתן למצוא בחי-בר יוטבתה ובספארי.
לקריאה נוספת
אלישבע דיין, החי במקרא: יונקים, ירושלים תשע"ח. עמ' 220.
בוריס קנצלר
{{שחמטאי }} בוריס קנצלר (ברוסית: Борис Канцлер; נולד ב-16 באפריל 1962 בפרונזה שבברית המועצות, כיום בקירגיזסטן) הוא שחמטאי סובייטי-קירגיזי-ישראלי בדרגת רב-אמן.
ביוגרפיה
בוריס קנצלר נולד בפרונזה. בשנת 1979 הוא זכה באליפות ברית המועצות לנוער ובשנת 1980 סיים במקום השלישי. הוא התחרה בתחרויות שונות בברית המועצות. לאחר התפרקות ברית המועצות הוא נכלל בנבחרת ארצו לאולימפיאדת השחמט.
בשנת 1995 עלה לישראל. תחרות בתל אביב בשנת 1995 הוא סיים במקום הרביעי. בשנת 1996 הוא חלק את המקום הראשון-שני עם דב צפרוני. באותה שנה בפתח תקווה הוא חלק מקום 1–3 עם אביגדור ביחובסקי. באליפות ישראל 1996 הוא סיים במקומות 7–9 לצד מיכאל אורטובסקי. בשנת 1997 בבאר שבע הוא חלק מקום 2–3 עם סמיון דבויריס (ניצח אדוארד רוזנטליס). באליפות ישראל בשנת 1998 הוא סיים במקום החמישי.
בשנת 2017 ניצח בתחרות בבודפשט.
בוריס קנצלר באולימפיאדת השחמט
בשנת 1992 השתתף קנצלר באולימפיאדת שחמט: