cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עקרון החוקיות
עקרון החוקיות במשפט הפלילי
"עקרון החוקיות משפיע גם על פרשנות החוק הפלילי הישראלי, אולם היקף ההשפעה שנוי במחלוקת. בסעיף 34כא לחוק העונשין נקבע: ונטען שהוראה זאת נובעת מעקרון החוקיות. עם זאת, רוב שופטי בית המשפט העליון ובראשם אהרן ברק נותנים לסעיף זה היקף מצומצם בהדגישם את המילים "לפי תכליתו" כקודמים להוראה לבחור בפרשנות המקילה. הסביר את עמדתו השופט אהרן ברק: כנגד עמדה זאת הושמעה ביקורת בתוך בית המשפט ומחוצה לו. נטען שיש לתת לעקרון החוקיות עדיפות מכיוון שהיא מצמצמת את גדרי האיסור הפלילי ומשמיעה חירות רבה יותר לפרט. בנוסף, מרדכי קרמניצר וליאת לבנון הזהירו מפני מתן פרשנויות שונות לאותו חוק בזמנים שונים לנאשמים שונים, והשופט אשר דן גרוניס, דרש בעמדת יחיד מול שמונת עמיתים את עליונות עקרון החוקיות גם אם זה יביא "לזיכויו של אדם שביצע מעשים מכוערים ובלתי מוסריים", שכן "אין להימלט מכך, על פי שיטתי, אם רוצים אנו לקיים את העקרונות הבסיסיים ביותר של המשפט הפלילי"" השופטת עדנה ארבל הציעה דרך ביניים על פיה יש להבחין "בין הוראה פלילית שעניינה באיסור המצמצם את חירות הפעולה של אדם לבין הוראה "פלילית" שאינה עוסקת בהתוויית גדרי המותר והאסור של ההתנהגות". בהתאם לעמדה זאת, כאשר מפרשים את החוק כדי לברר האם מעשה בכלל אסור, יש לפרשו באופן מצומצם בהתאם לעקרון החוקיות, אולם כאשר מפרשים הוראת חוק לגבי העונש, יש מקום לפרשנות תכליתית יותר.
עקרון האנרגיה המינימלית
שקילות לעיקרון האנטרופיה המקסימלית
כאשר P=0. מכאן
כאשר, כלומר U מינימלית.
עיקרון המינימום של הפוטנציאלים התרמודינמיים
קל יותר לתאר מערכות שבהן קיים אילוץ על אחד המשתנים האינטנסיביים על ידי פוטנציאלים תרמודינמיים שונים מהאנרגיה הפנימית. ניתן לגזור את הפוטנציאל התרמודינמי המתאים לכל מערכת על ידי טרנספורם לז'נדר על האנרגיה הפנימית U. פוטנציאלים אלה שימושיים, בין היתר, משום שניתן להסיק עבורם עקרונות מינימום (ובאופן כללי, אקסטרמום) בדומה לעיקרון המינימום של האנרגיה הפנימית. כדוגמה לכך, ניתן להסיק עקרונות מינימום עבור האנרגיה החופשית של הלמהולץ F, האנתלפיה H והאנרגיה החופשית של גיבס G:
באופן כללי יותר, ניתן להגדיר עיקרון מינימום כללי לטרנספורמי לז'נדר של האנרגיה הפנימית - ערך שיווי המשקל של כל הפרמטרים הבלתי-מאולצים במערכת שנמצאת במגע עם קבוצת מאגרים (עם ערכי פרמטרים אינטנסיביים ) הוא שזה שיביע למינימום את הפוטנציאל התרמודינמי (טרנספורם לז'נדר של האנרגיה) מבין המצבים שבהם.
גזירת עיקרון המינימום של האנרגיה החופשית של הלמהולץ
ניתן לגזור את כל העקרונות שלעיל מעיקרון האנרגיה המינימלית. כדוגמה, נסיק את עיקרון המינימום של האנרגיה החופשית של הלמהולץ, והסקת עקרונות המינימום האחרים מתבצעת באופן דומה.
נבחן מערכת שמצומדת למאגר חום בטמפרטורה T', וכוללת קיר פנימי, המפריד אותה לשתי מערכות 1 ו-2. האנרגיה הפנימית של המערכת היא U והאנרגיה הפנימית של המאגר היא U'. מעיקרון האנרגיה המינימלית, d(U+U')=0 וכן, כאשר d^2U'=0 אם אנו מניחים שהפרמטרים האינטנסיביים של המאגר אינם משתנים כתוצאה מהאינטראקציה עם המערכת. כמו כן, מהתנאי האיזנטרופי, d(S+S') = 0. נניח גם שאנו מסירים אילוצים מהמערכת, למשל הופכים את הקיר לעביר לחלקיקים או חופשי לנוע, ורוצים לקבוע את מצב שיווי המשקל.
דיפרנציאל האנרגיה של המערכת, dU, מורכב מהביטויים וייתכן שגם מביטויים מהצורה -pdV או \mu dN, כתלות באילוצים שהוסרו. מחיבור הביטויים מהצורה TdS של שתי המערכות הפנימיות ושל המאגר, נקבל ש-
ומכאן
נחזור לעיקרון האנרגיה המינימלית, נציב את דיפרנציאל האנרגיה של המאגר ונקבל, ומכך שהאנטרופיה קבועה, dU-T'dS=0. מכך שטמפרטורת המאגר קבועה גם כן, נוכל לכתוב d(U-T'dS)=0, ומשום ש-d^2 U > 0, מאחר שהאנטרופיה היא משתנה בלתי תלוי, אז גם.
כלומר, עבור מערכת המצומדת למאגר חום, נקבל תנאי זהה על F.
הסקת התנאי לשיווי משקל תרמי
נראה שניתן לגזור את הקריטריונים המוכרים לשיווי משקל תרמי על ידי דוגמה פשוטה באמצעות שימוש בעקרון האנרגיה המינימלית. נבחן בעיה של הסרת מחיצה במערכת סגורה. נתונה מערכת סגורה המופרדת על ידי בוכנה עבירה לחום, כך שמשני צדי הבוכנה נמצאות שתי מערכות המתוארות על ידי הפרמטרים. מאחר שהמערכת סגורה, אין מעבר אנרגיה מהמערכת לסביבה או להפך, והאנרגיה הכוללת של המערכת נותרת קבועה. בשל עיקרון האנרגיה המינימלית, ניתן לאפיין את מצב שיווי המשקל בתור זה שימזער את ממזער את האנרגיה הפנימית אם היה מתקיים מעבר אנרגיה. מאחר שהמערכת מבודדת, האנטרופיה הכוללת קבועה S_1+S_2=S
נשחרר את הבוכנה כך שיושג מצב שיווי משקל. מהאקסטנסיביות של האנרגיה הפנימית U:
אולם מאחר שהאנטרופיה הכוללת קבועה, יתקיים ; ומעיקרון האנרגיה המינימלית, יתקיים dU=0. לכן
ומכאן
T_1 = T_2
וזהו התנאי המוכר לשיווי משקל תרמי. באופן דומה, ניתן להגדיר את הבעיה כך שיושגו שיווי משקל מכני ודיפוזיוני ולהסיק את התנאים המקבילים עבור הלחץ p והפוטנציאל הכימי \mu.
לי-אלין בייקר
לי-אלין בייקר (באנגלית: Leigh-Allyn Baker, נולדה ב-13 במרץ 1972) היא שחקנית ומדבבת אמריקאית. היא ידועה בעיקר בתפקידיה המשניים בסדרות "מכושפות" ו-"ויל וגרייס", בתפקידיה הראשיים בסדרות "גוד לאק צ'ארלי" ו-"חברים בחווה" ובסרט הטלוויזיה "שיער ביום רע".
חיים אישיים
בייקר נולדה ב-13 במרץ 1972 וחייה בילדותה במוריי, קנטקי. היא נשואה למנהל בידור, קית' ג'יימס קאופמן. לזוג שני בנים, גריפין שנולד ב-2009 ובייקר ג'יימס שנולד ב-2012.
גביע העולם למועדוני נשים (כדורגל)
רקע
ב-26 במאי 2016 התקיים משחק ידידות באצטדיון הכדורגל בסיאטל בין מחזיקת הגביע האנגלי ארסנל למחזיקת מגן ליגת הכדורגל האמריקאית סיאטל, במשחק שהוגדר כנקודת קפיצה לקראת הקמת הטורניר הבין יבשתי. ב-2017 ציינה יושב ראש כדורגל נשים בפיפ"א, שריי ברמן, שיש לשקול בכבדות ראש איך הטורניר יוצג, ושהוא חייב לכלול את כל הקונפדרציות למרות ההבדלים ברמת ההתפתחות של כדורגל נשים בהן.
ב-2019 נשיא פיפ"א ג'אני אינפנטינו התווה את עתיד כדורגל הנשים, ואמר שהקמת הטורניר תתחיל בהקדם האפשרי.
דפנה (קיבוץ)
דַּפְנָה הוא קיבוץ בעמק החולה, לא הרחק מגבול ישראל-לבנון, כ-7 קילומטרים מצפון-מזרח לקריית שמונה, בתחום המועצה האזורית הגליל העליון. נחל דן זורם בתחומו ובתחומו גם שוכן בית הספר האזורי "הר וגיא". בצידו המערבי של הקיבוץ זורם נחל הדן ובצידו המזרחי נחל ליש. בחלקו הצפוני של הקיבוץ זורם נחל טל.
היסטוריה
מייסדי קיבוץ דפנה היו עולים מליטא, גרמניה ופולין שהתארגנו לקבוצה במסגרת הקיבוץ המאוחד וישבו החל משנת 1932 בגבעת מיכאל שליד נס ציונה. כעבור 7 שנים, כשהיא מונה כמעט 250 נפש, נערכה קבוצת ההתיישבות לעלייה לקרקע בצפון עמק החולה, וב-3 במאי 1939 הוקם הקיבוץ במקומו הנוכחי כחלק ממבצע חומה ומגדל וכראשון מבין מצודות אוסישקין. בתחילה נקרא שמו "מצודת אוסישקין א'" אך לאחר התנגדות החברים שונה שמו ולבסוף נקרא כשם העיר הקדומה "דפנה" ששכנה באזור בתקופה ההלניסטית. יוספוס מתאר את האזור "והאגמים אשר לו (מצפון) משתרעים עד דפני. ושם ארץ מעיינות-מים אשר מהם יוצא הנהר המכונה 'הירדן הקטן', ומימיו נופלים אל הירדן הגדול" ומכאן נבחר שמה.
לאחר עלייתו על הקרקע ניסה הקיבוץ לפתח ענפים שונים ומגוונים כבסיס כלכלי, אחד מהם היה גידול קנאביס לצרכים תעשייתיים.
בשל מיקומו ליד הגבול, סבל היישוב מהתקפות רבות במשך שנות קיומה של מדינת ישראל. מספר פעמים (בין היתר במלחמת העצמאות ומלחמת לבנון הראשונה) פונו הילדים מן הקיבוץ. פעמים רבות ירדה אוכלוסיית דפנה למקלטים עקב הפגזות או ירי קטיושות.
ב-4 בפברואר 1997 התרסק סמוך לבית הקברות של הקיבוץ מסוק יסעור ו-32 חיילים נהרגו. מסוק נוסף התרסק באותו זמן במושב שאר ישוב הסמוך במה שנקרא אסון המסוקים.
משנת 2000 עבר הקיבוץ שינוי ומתנהל בצורה המאפשרת לחבריו לקבל את רוב השכר אליהם תוך שמירה על רמת מעורבות הדדית התומכת בחלשים, צורת התנהלות הנקראת "קיבוץ מתחדש". אוכלוסיית הוותיקים, וביניהם מייסדי הקיבוץ, ממשיכה להתנהל בצורה הישנה בערבות של כלל החברים.
בראשית המאה ה-21 החלה הקמת הרחבה קהילתית במקום, ובשנת 2006 הושלמו בתיה הראשונים והמשפחות הראשונות נכנסו אליהם.
בין ילידי הקיבוץ נמנים רב ניצב שלמה אהרונישקי, פרופ' אליעזר יריב והיזם זוהר לבקוביץ.
ג'יימס דה רוטשילד
ג'יימס (יעקב) ארמנד אדמונד דה רוטשילד (James Armand de Rothschild; 1 בדצמבר 1878 – 7 במאי 1957) היה פוליטיקאי בריטי ממוצא יהודי-צרפתי, בן למשפחת רוטשילד המפורסמת, אוהד הרעיון הציוני, קצין בגדודים העבריים, חבר הפרלמנט של בריטניה, יו"ר פיק"א ונדבן.
השנים הראשונות
דה רוטשילד הוא בנם של אדמונד ג'יימס דה רוטשילד, "הנדיב הידוע" ושל אדלאידה. הוא קיבל את חינוכו הבסיסי בבית הספר התיכוני "לואי דה גראנד" בפריז שבצרפת ובהמשך למד באוניברסיטת קיימברידג'. ב-1905, לאחר פרעות קישינב, פעל להגשת עזרה לפליטים היהודים שהגיעו לפריז. במקביל קרא לבני משפחת רוטשילד להחרים את רוסיה על מנת להפעיל לחץ על ממשלת הצאר להיטיב את תנאי חייהם של היהודים שם.
מלחמת העולם הראשונה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה החל לשרת כחייל פשוט בצבא צרפת, אך קיבל מינוי לקצונה בצבא הבריטי, ושירת בארץ ישראל במסגרת "הגדודים העבריים" בגדוד 39 של קלעי המלך בדרגת מיג'ור (רב-סרן). רוטשילד פעל נמרצות לגיוס בני היישוב ופתח מכספו לשכות גיוס ביפו ובירושלים. מאמציו נשאו פרי והיקף ההתנדבות עלה אולם היו 2 מקרים בהם נתקל בהתנגדות היישוב היהודי: בתום המלחמה שוחרר רוטשילד וחזר לאנגליה, ואף זכה לאות השירות המצוין, על שירותו זה.
פעילות פוליטית
ב-1929 נבחר לפרלמנט של בריטניה מטעם המפלגה הליברלית בבריטניה ושירת מטעמה בפרלמנט מטעם מחוז האי אלי (שימש בתפקידו עד 1945). במסגרת תפקידו זה פעל למען הציונות ויצא נגד הספר הלבן של פאספילד. בנאום שנשא ב-1930 נגד ספר זה אמר: "אם הספר הלבן יישאר קיים ועומד לא רק בלשונו אלא גם ברוחו, אזי באמת יאמר בעולם כי יש מאורה לשועל ועוף השמיים מצא קן לו אך לעם העברי אין מקום להניח עליו את ראשו"
ב-1936 ביקר בארץ כדי לבחון חלופות לקליטת פליטים מגרמניה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה שימש כסגן שר במשרד האספקה וכמזכירו הפרלמנטרי של שר האספקה, וכן כנציב מחוז לונדון.
קבורת הוריו
על פי בקשת הוריו פעל רוטשילד להכשיר גבעה הסמוכה לזכרון יעקב שתשמש כמקום קבורתם. ב-5 באפריל 1954 ליווה את הבאת ארונם מבריטניה על גבי אח"י מבטח וקבורתם ברמת הנדיב.
חייו הפרטיים
רוטשילד נישא לדורותי מתילדה פינטו בגיל 35 בשנת 1913. לזוג לא נולדו ילדים. נפטר בלונדון ב־1957. דורותי נפטרה ב־1988.
פילנתרופיה
במקביל להודעה על תרומה זו לבניין הכנסת הודיע רוטשילד על הפסקת פעילות חברת פיק"א.
לאחר פטירתו המשיכה אלמנתו לתרום לבניין הארץ (מרכז צעירים בחיפה, מגרש גולף בקיסריה, שיקום בית כנסת הרמב"ן, שיחזור התיאטרון הרומי בקיסריה ועוד).
סויוז TMA-20
סויוז TMA-20 (ברוסית: Союз ТМА-20) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-15 בדצמבר 2010 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-24 במאי 2011. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - מפקד המשימה דימיטרי קונדראטייב, ומהנדסי הטיסה קתרין קולמן ופאולו נספולי. זו הטיסה ה-108 של החללית סויוז מאז טיסה המאוישת הראשונה בשנת 1967.
הצוות
צוות ששוגר:
ג'וביטה קרנזה
טרם שירותה בממשל טראמפ, כיהנה קרנזה כסגנית מנהל הסוכנות לעסקים קטנים בממשלו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, מדצמבר 2006 עד ינואר 2009, כאשר אישר הסנאט האמריקאי את מינויה לתפקיד פה אחד. לפני שליחותה הציבורית עבדה כסגנית נשיא לתפעול אווירי במתקן התאגיד United Parcel Service בלואיוויל שבקנטקי.
ביוגרפיה
קרנזה נולדה בשיקגו שבאילינוי, בת למשפחת מהגרים ממקסיקו. אמה הייתה עקרת בית ואביה עבד כמנהל משמרת במפעל. קרנזה השלימה לימודי תואר ראשון ושני באוניברסיטת מיאמי. בנוסף, היא רכשה הכשרה ניהולית ופיננסית ב-INSEAD, באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטת מישיגן. באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20, החלה קרנזה לעבוד בתפקידה הראשון ב-United Parcel Service כאחראית קופסאות במשמרות לילה במשרה חלקית. במרוצת השנים עשתה את דרכה לתפקידים בכירים בחברה, עד לסגנית נשיא לניהול פעולות פנים ונשיאה לענייני פעולות בין-לאומיות עבור אמריקה הלטינית והקריביים. כשעזבה את UPS הייתה סגנית נשיא לתפעול אווירי במתקן החברה בלואיוויל שבקנטקי, והייתה הלטינית הבכירה ביותר בתולדות UPS.
בדצמבר 2006 מונתה קרנזה בידי נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש לסגנית מנהל הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית. היא מילאה תפקיד זה מ-15 בדצמבר 2006 עד 20 בינואר 2009. במסגרת כהונתה כסגנית מנהל הסוכנות סייעה בניהול למעלה משמונים סניפים ברחבי ארצות הברית ותיקי הלוואות עסקיות ישירות ומובטחות, השקעות הון סיכון והלוואות אסון בשווי של כמעט 80 מיליארד דולר אמריקאי. במאמץ לשפר את יחס הלקוחות לסוכנות, הובילה קרנזה יוזמות ומיזמים מרכזיים לשיפור תפעולי.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 הייתה קרנזה חברה במועצה המייעצת ההיספנית במטה הבחירות של דונלד טראמפ. ב-28 באפריל 2017 מונתה בידי הנשיא טראמפ לגזברית ארצות הברית. היא הושבעה לתפקיד ב-19 ביוני 2017.
ב-31 ביולי 2019 הכריז הנשיא טראמפ על מינויה של קרנזה למנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית. לאחר שימועים בוועדת העסקים הקטנים והיזמות של הסנאט, אישרה מליאת הסנאט של ארצות הברית את מינויה ב-7 בינואר 2020, ברוב של 88 תומכים מול 5 מתנגדים. קרנזה הובילה את תגובת הסוכנות למיתון הכלכלי שנגרם בעקבות מגפת הקורונה בארצות הברית. עם השבעת ממשל ג'ו ביידן בינואר 2021 סיימה קרנזה את שירותה בממשל הפדרלי.
ססאר מונטס
ססאר חסיב מונטס קסטרו (בספרדית: César Jasib Montes Castro; נולד ב-24 בפברואר 1997 בארמוסיו שבסונורה, מקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת אספניול מהלה ליגה ובנבחרת מקסיקו.
קריירת מועדונים
מונטס גדל במחלקות הנוער של פוב. מיגל אלמאן ומונטריי. בשנת 2015 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של מונטריי במסגרת ליגת העל המקסיקנית.
קריירה בינלאומית
אלברדו היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של מקסיקו בטורניר הכדורגל באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016).
מונטס היה חלק מסגל נבחרת מקסיקו בטורניר גביע הזהב 2017, וערך שתי הופעות בטורניר. ב-13 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת ג'מייקה במסגרת שלב הבתים של הטורניר.
הוא היה חלק מסגל נבחרת מקסיקו בטורניר גביע הזהב 2019, בו זכתה נבחרתו, וערך שתי הופעות בטורניר.
ב-30 ביוני 2021 הבקיע מונטס את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 3-0 על נבחרת פנמה במשחק ידידות.
בשנת 2021 זכה מונטס עם הנבחרת האולימפית של מקסיקו במדליית ארד בטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו.
אריק יאנג
קריירה
פריץ חתם על חוזה בארגון ההיאבקות Total Nonstop Action Wrestling (TNA, לימים Impact Wrestling) בתחילת שנת 2004 והופיע לראשונה כחלק מקבוצת קנדה. הוא היה חלק מן הארגון עד לשנת 2016, שנה שבה הוא עבר לארגון ההיאבקות WWE. לעומת זאת, הוא חזר לאימפקט בשנת 2020. בארגון TNA, רשימת הישגיו עתירה בתארים כאשר הוא היה פעמיים אלוף העולם, פעם אחת אלוף ה-X דיוויז'ן, שלוש פעמים אלוף האגדות/הגלובלי/הטלוויזיה/מלך ההר, ארבע פעמים אלוף הזוגות, כאשר הוא החזיק פעמיים באליפות הזוגות של NWA ביחד עם בובי רוד ופעמיים באליפות הזוגות של TNA, האחת עם קאז והאחרת כחלק מקבוצת The Band עם קווין נאש וסקוט הול (תחת חוק פריבירד, שאיפשר לכל אחד מהשלושה לכהן כאלוף זוגות בכל זמן נתון), ופעם אחת אלוף זוגות הנוקאאוטס של TNA ביחד עם המתאבקת ODB (המתאבק הזכרי הראשון והיחיד בהיסטוריה של הארגון שזכה בתואר נשי). כמו כן, הוא אלוף הגראנד סלאם הרביעי ואלוף הטריפל קראון השביעי. בתקופתו ב-WWE בין השנים 2016 ל-2020, הוא היה חלק מקבוצת SAnitY ביחד עם אלכסנדר וולף, קיליאן דיין וניקי קרוס ואף זכה עימם פעם אחת באליפות הזוגות של NXT (תחת חוק פריבירד).
ברונו קיש
בְּרוּנוֹ זְכַרְיָה קִישׁ (בגרמנית: Bruno Zacharias Kisch; 28 באוגוסט 1890 בפראג – 12 באוגוסט 1966 ב) היה קרדיולוג ופיזיולוג ניסויי ומייסד שותף של.
ביוגרפיה
ברונו קיש הוא צאצא של משפחה מסורתית יהודית של אקדמאים ופקידי ממשל, למרות חוסר רצונו ללמוד באוניברסיטת קארל בפראג, פיתח קריירה מזהירה והתמסר למחקר במוסדות בפראג, נאפולי, פרנקפורט וקלן. ב-1928 התחתן עם זמרת הקונצרטים והאורטוריות. כמו לרבים אחרים, עליית הנאציזם הפכה לטרגדיית חיים שעלתה לו בקריירה ואילצה אותו להגר לארצות הברית כנגד רצונו ולרצח בני משפחתו במחנות המוות. רק דרך קשריו הרבים עם חברים גרמנים ותיקים, הצליח קיש, שנשאר אאוטסיידר באקדמיה בארצות הברית במשך זמן רב, להתפייס עם גרמניה לאחר המלחמה.
קריירה אקדמית מוקדמת ושירות מלחמתי
קיש היה בנם של אלכסנדר קיש, מורה בגימנסיה שטפנס (Stefansgymnasium) ורב בית הכנסת מייזל ואשתו שרלוט בפראג. הוא היה אחיו הצעיר של עורך הדין גידו קיש ובן דודו של העיתונאי אגון קיש. בשנת 1908 החל קיש ללמוד רפואה בפראג. כדי להעמיק את הידע שלו באמצעות מחקרים בוטניים, פיזיולוגיים וביוכימיים על צמחים ובעלי חיים, הוא עבד במהלך לימודיו במכון הבוטני של ובמכון הפיזיולוגי של. טיולי מחקר שמומנו על ידי מענקים לקחו אותו לתחנות המחקר הזואולוגי בטריאסטה ובנאפולי. מיד לאחר קבלת הדוקטורט שלו הוא מונה ב-1913 כעוזרו של, שבאותה תקופה ויתר על תפקידו כדקאן ומנהל האוניברסיטה וקיבל פרופסורה לפתופיזיולוגיה, יחד איתו באקדמיה להכשרה רפואית בקלן. היחסים ביניהם היו תמיד מתוחים; כמו רבים אחרים, קיש סלד מהסגנון הרודני של הרינג ולאחר מכן נאלץ בהכרח להתחרות במורה שלו.
בין המלחמות
לאחר המלחמה, קיש עבד בתחילה בקלן, שם מונה לפרופסור חבר בשנת 1922. בשנת 1923 הוא עבר למכון הפיזיולוגי-כימי של אוניברסיטת פרנקפורט. בהמלצת פרידריך מוריץ (Friedrich Moritz) וקונראד אדנאואר, מונה קיש לפרופסור לפיזיולוגיה באוניברסיטה שהוקמה מחדש בשנת 1925. בקלן נשא הרצאות וקורסים בפיזיולוגיה וגטטיבית, כימית ופתולוגית וכן באופן כללי בביולוגיה וכמחליף בפרמקולוגיה. מסעות מחקר מדעיים הובילו אותו שוב לנאפולי. בשנת 1927 הוא היה גורם מרכזי בהקמת האגודה הגרמנית לחקר הלב וכלי הדם, האגודה הלאומית הראשונה לרפואת הלב וכלי הדם. יחד עם הרופא הפנימי אדוארד שטדלר (Eduard Stadler), הוא פרסם את (Zeitschrift für Kreislaufforschung).
בשנת 1934 קיבל קיש משרת פרופסור אורח באוניברסיטת סנטנדר. לאחר עליית הנאצים לשלטון, נשלל הרישיון שלו ללמד בסוף 1935 כתוצאה מהחקיקה האנטי-יהודית של השלטון הנאצי, ולאחר מכן פתח מרפאה קרדיולוגית בקלן, אותה נאלץ לסגור שוב בשנת 1937 לאחר שהוצא איסור לרופאים יהודים לעסוק במקצוע. בעזרתו של עמיתו, שכבר היגר, הצליח קיש לקבל אשרת כניסה לארצות הברית ומענק מחקר בישיבה יוניברסיטי בניו יורק. בדצמבר 1938 היגר ברונו קיש עם משפחתו לארצות הברית.
הגירה ושנותיו האחרונות
במדינה הזרה התמודד קיש עם קשיים רבים. אחת התוצאות של זה הייתה ייסוד הקולג' האמריקאי לקרדיולוגיה (American College of Cardiology), שנוסד על ידי המהגרים, אשר הודרו במידה רבה מהקהילה המדעית, ואשר קיש היה נשיאו במשך שנתיים. עם זאת, לגישה לאחד ממיקרוסקופי האלקטרונים החדשים היה אפקט מעורר השראה, שהאפשרויות שלו העניקו לקיש תנופה חדשה לפעילות המחקר והפרסום שלו, שקפאו במשך שנים. כעוזר באוניברסיטת ייל, הוא עצמו היה מעורב בפיתוח החידוש הזה.
מחקרים רפואיים
העניין המקצועי של ברונו קיש היה כולו ברפואה ניסויית. הוא עשה עבודת הכנה חשובה על רפלקסים במחזור הדם להצלחות שעזרו לאחרים, כלומר להרינג, שבאופן אישי לא החזיק ממנו, לתהילת עולם מדעית. הוא גם עשה את אחד הצעדים הראשונים לקראת התפתחות שימוש ב, והיה הראשון שתיאר את מה שנקרא דיכוי דחף יתר (overdrive suppression) באלקטרופיזיולוגיה של הלב.
במחקריו המאוחרים יותר, קיש עשה שימוש נלהב במיקרוסקופ האלקטרונים החדש שפותח, שהיה נגיש רק למעטים, שאת התועלת שבו זיהה כבר בשלב מוקדם ושסייע למחקר שלו לפרוח שוב. המדע חייב את גילוי המיטוכונדריון של סיבי שריר הלב ותפקודם (1952) לעבודתו על מבנה העל של הלב. הוא גם היה הראשון שתיאר את הגרגירים של העלייה של הלב (1963). המחקר של קיש לא היה רק על הביולוגיה האנושית; הוא גם בחן את לבם של דגים וצפרדעים מתחת למיקרוסקופ, והראה סקרנות רבה ליצורי ים מהשהייה הראשונה שלו בנאפולי; גם הגילוי שלו של פוספוקריאטין באיבר החשמלי של הבטאים מעיד על כך. בעבודתו המאוחרת הוא עבד גם על מבנה העל של שרירי התעופה של בעלי חיים וכן על מבנה העל של הנימים.
אין לזלזל בתועלת שהצטברה למחקר באמצעות הקמת האגודה הגרמנית לחקר הלב וכלי הדם וכתב העת לחקר מחזור הדם, שקיש הפעיל. פרס המחקר הדו-שנתי לרפואת לב ניסויית המוענק על ידי אגודת הלב הגרמנית נושא את שמו של ברונו קיש.
תחומים אחרים
כבעל מוח משכיל רב-תחומי, קיש לא הגביל את עצמו לתחום המקצועי שלו. מאמציו הניבו גם תוצאות בולטות בתחומים שונים לחלוטין, כמו נומיסמטיקה ואפילו ספרות. בהערכת החברה לקרדיולוגיה, הוא נקרא אפוא "בן אדם שלם" (vollständiger Mensch) על פי האידיאל של איש אשכולות של הרנסאנס.
כיהודי מאמין היה קיש פעיל בציבור בתחום הדת, בגרמניה למשל בהקמת בית המדרש היהודי בקלן, וכן בארצות הברית. הוא נתן הרצאות, ערך מחקר קהילתי וגנאלוגי והתמסר לשימור זכרם של גדולי חכמים יהודים, ומונה את המהר"ל מפראג בין אבותיו.
קיש הוריש כמה תיקים מהארכיון הנרחב שלו לארכיון העירייה של העיר קלן, בעוד שחלקים אחרים מהארכיון שלו נמסרו לארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי בירושלים על ידי אלמנתו, רות קיש-ארנדט.
מחוות והוקרות
האגודה הגרמנית לקרדיולוגיה מעניקה את מדליית ברונו קיש עבור שירותים מיוחדים למוניטין ולפיתוח נוסף של האגודה.
"דרך ברונו קיש" (Bruno-Kisch-Weg) ברובע לינדנתאל (Lindenthal) בקלן קרויה על שמו מאז אוקטובר 2016.
ב-5 באוקטובר 2020 הציב האמן גונטר דמניג שש אבני נגף בקלן מול ביתה לשעבר של משפחת קיש ב-Kaesenstraße לזכר ברונו קיש, חמותו קרוליין קון, אשתו רות ושלושת ילדיהם.
הדיוויזיה ה-206 (ורמאכט)
הדיוויזיה ה-206 (בגרמנית: 206. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של ה שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה
הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939, והועמדה תחת פיקוד הוגו הפל. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת קבוצת ארמיות צפון ולא השתתפה בקרבות משמעותיים, ובמהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה הוחזקה הדיוויזיה כעתודה בהרי האייפל. במהלך מבצע ברברוסה הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-23 בעתודת קבוצת ארמיות צפון, ובמהלך מבצע טייפון לחמה עם הקורפוס ה-23 כחלק מהארמייה התשיעית. לאחר מכן נותרה הדיוויזיה בגזרה המרכזית ונטלה חלק בקרבות השונים, ובכלל זה בקרב רז'ב הראשון וקרב רז'ב השני, וב-18 ביולי 1944 הושמדה הדיוויזיה במהלך הקרב על ויטבסק במהלך מבצע בגרטיון.
מוזיאון ג'פרי
מוזיאון ג'פרי (באנגלית: Geffrye Museum) הוא מוזיאון לאמנות דקורטיבית בשורדיץ' שבמזרח לונדון.
היסטוריה
המוזיאון נפתח ב-1914 וקרוי על שם סר רוברט ג'פרי, בעבר הלורד ראש העיר של לונדון. המוזיאון מציג את ההיסטוריה של הריהוט, הטקסטיל, הציור ועיצוב הפנים בממלכה המאוחדת. המוזיאון מציג זאת באמצעות סדרה של חדרים המרוהטים בסגנון התקופה החל מ-1600 ועד ימינו, תוך שימת דגש על ריהוט שהיה בשימוש מעמד הביניים (לא מוצגים רק רהיטי המעמד העליון).
מבנה המוזיאון נבנה בשנת 1714 לבקשת ג'פרי, ושימש כבית מחסה לעניים של חברת סוחרי הברזל (גילדת סוחרי הברזל הלונדונית). המבנה הוא מבנה לשימור בשל חשיבותו הארכיטקטונית.
במהלך השנים התפתח המוזיאון, ומשך אליו קהל רחב יותר על ידי הצגת אוסף של ציורים, רהיטים ואמנות מעוטרת בהקשר של חדרי מגורים. מאז הפך ה Geffrye לאגודת צדקה עצמאית בשנת 1991, שופצו כל חדרי התקופה, נוסף אגף של המאה העשרים, צמחי עשב וגנים מתקופת הבניינים, ואחד מבתי האבות שוחזר כדי להראות את תנאי המחיה של התושבים הקודמים במאה ה -18 המאה ה -19.
היום מתמקד המוזיאון בבית, הן כמרחב פיזי והן כקונספט. חדרי התקופה והגנים ממחישים את החיים בבית ובבית במשך מאות שנים, ומשקפים שינויים בחברה, דפוסי התנהגות, סגנון, אופנה וטעם. נושאי בית וגן נחשפים באמצעות תערוכות, אירועים זמניים תוכניות למידה לכל הגילאים.
אגף נוסף של המוזיאון נבנה בשנת 1998.
IBook
iBook הוא מחשב נייד שיוצר על ידי חברת אפל בין השנים 1999 ל-2006. מחשב ה-iBook מיועד בעיקר לקהל צרכני בתחום החינוך, ומשום כך כולל פחות פיצ'רים ממחשב ה-PowerBook וכמו כן גם זול ממנו. ב-16 במאי 2006 החליפו מחשבי מקבוק את ה-iBook בליין המחשבים הניידים של אפל.
גלריית דגלי הממלכה המאוחדת
דגלי הממלכה המאוחדת:
פול ספיד
פול ספיד הוא סרט קולנוע ישראלי, מסוגת דרמה, הרפתקאות ונעורים, אשר משמש כספין אוף לסרט "פול גז" משנת 2019. הסרט בוים ונכתב על ידי קובי מחט, בשיתוף כתיבתו של איתי מאירסון. הסרט יצא לאקרנים ב-5 באוגוסט 2021.
תקציר העלילה
הסרט הוא ספין אוף לסרט "פול גז", כאשר עלילתו מתקיימת שנה לאחר עלילת הסרט המקורי. בסרט רואים איך לאחר שנה נמרוד, אחד מגיבורי הסרט הקודם, המשיך את חייו לאחר ההפסד לתומר וכיצד השתנה.
הפקה
לאחר הצלחת הסרט "פול גז" שיצא לאקרנים בשנת 2019, הוכרז בפברואר 2020 שיופק לו ספין אוף קולנועי, כאשר רק דמותו של נמרוד בגילום קווין רובין תיקח בו חלק. עוד באותו חודש, דווח שמתקיימים ליהוקים לדמויות, והוכרז ששם הסרט יהיה "פול ספיד". בחודש מרץ נחשף הקאסט שיצטרף לרובין, הכולל את און רפאלי בתפקיד רוי, שירה לוי בתפקיד אלונה, דין גרבר בתפקיד אלכס, טל גרושקה בתפקיד תום, אברהם ארנסון בתפקיד עידו, חן אמסלם-זגורי בתפקיד יעל, אקי אבני בתפקיד ארנון, נתן רביץ בתפקיד מר רוזן, גל אמיתי בתפקיד חליבה ועידן תלם בתפקיד גל. עוד הייתה אמורה לקחת חלק בקאסט ריף נאמן בתפקיד רונה, אך ברגע שהתברר שתפקידה בסרט לא ראשי היא פרשה ממנו, ואותה החליפה בר כהן.
צילומי הסרט החלו במרץ 2020, והם היו צפויים להמשך לאורך מספר חודשים, אך הם הופסקו באותו חודש עקב התפרצות נגיף הקורונה בישראל. הצילומים נמשכו בסיום הסגר הראשון, והסתיימו ביוני 2020. צילומי הסרט התרחשו, בין היתר, במסלול פצאל שבבקעת הירדן, כאשר אחוז ניכר מאנשי ההפקה על הסט היו משם, בזכות תמיכתה של "קרן קולנוע שומרון" שהקים ראש המועצה יוסי דגן.
השריון הבריטי במערכה על ארץ ישראל
ערך זה על השריון הבריטי במערכה על ארץ ישראל מתייחס למעורבות של יחידות השריון הבריטי במערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה ובמיוחד לסיוע שהגישו יחידות אלו במהלך קרב עזה השני וקרב עזה השלישי.
רקע
לאחר פתיחת מלחמת העולם הראשונה נוצר קפאון בחזית המערבית באירופה וראשי הצבא הבריטי חיפשו פתרון שיאפשר להם פריצת דרך וניצחון. אחד הפתרונות שנבחרו היה שילוב טנקים בקו החזית ולאחר בחינת מספר חלופות הוחלט על בניית טנק מערכה מדגם סימן 1 מתוצרת חברת ויליאם פוסטר. ראשוני הטנקים השתתפו ב-1916 בקרב על הסום ובעקבות הבעיות שנתגלו בתפעולם והלקחים שנלמדו, פותחו גרסאות מתקדמות שלהם (סימן 3, 4 ו-5) וחלקם השתתף בקרבות בהמשך המלחמה.
חימוש הטנקים נעשה לפי 2 מודלים:
הגעת הטנקים
כחלק מההכנות לקרב עזה הראשון ביקש מפקד הכוחות הבריטים גנרל ארצ'יבלד מארי תגבור כוחותיו בטנקים. בקשתו מולאה בחלקה ובדצמבר 1916 הפליגה אוניית משא בשם "אוריפידס" מנמל אבנמות' (Avonmouth) שבאנגליה ועל סיפונה 8 טנקים מדגם סימן 1 (ששופצו במפעל הטנקים בעיר בווינגטון (Bovington)) ופלוגה של כ-250 חיילים (22 קצינים ו-226 בד"א) בפיקודו של מייג'ור נורמן ה. נאט (Nutt).
קרב עזה השני
קרב עזה השני נערך ב-17 באפריל 1917 ונועד לפרוץ את קוי ההגנה הטורקים מסביב לעזה שחוזקו באופן משמעותי לאחר קרב עזה הראשון. עיקר נטל הלחימה הוטל על הדיוויזיות של הקורפוס ה-21. כל שמונת הטנקים שותפו בקרב ולפי החלטת מפקדי הצבא הם פוזרו בין הדיוויזיות השונות כדלקמן:
תוצאות הקרב היוו מפלה קשה לכוחות הבריטים שנאלצו לסגת מקו החזית ללא כל הישגים קרקעיים משמעותיים ולאחר שמנו כ-6,000 נפגעים. תרומתם של הטנקים לקרב הייתה מינורית ו-3 מהם הושמדו ונשארו בשדה הקרב וזאת לאחר שהטורקים זיהו את עובי השריון ומיקום מכל הדלק כנקודות התורפה של הטנקים וירו עליהם בתותחים בכינון ישיר.
שלושת הטנקים שהושמדו בקרב היו:
בנוסף להשמדת 3 טנקים הללו נפגעו עוד מספר טנקים. חלק מצוותי הטנקים נהרג, חלקם נפצע וחלקם נשבה.
קרב עזה השלישי
לקראת קרב עזה השלישי הוחלפו שלושת הטנקים שהושמדו בשלושה טנקים סימן-4 (Mark IV) כדלקמן:
הקרב עצמו החל ב-2 בנובמבר 1917 (במקביל לקרב באר שבע) ובניגוד לקרב עזה השני רוכזו הפעם הטנקים כיחידה אחת במסגרת דיוויזיה 52 שפעלה בגזרה המערבית ביותר (במקביל לחוף הים). הטנקים שהובילו את הדיוויזיה פרצו את גדרות התייל ואפשרו לחיילי הרגלים והפרשים להתקדם לקו המוצבים. גם במקרה זה נאלצו הכוחות הבריטים לסגת לאחר שהטורקים תגברו את קו החזית שלהם.
כל שמונת הטנקים שהשתתפו במערכה נפגעו אולם הפגיעות היו קלות והצוותים הטכנים הצליחו לתקנם ולהחזירם לכשרות. מבין צוותי הטנקים נמנו הרוג אחד ושני פצועים.
הטורקים, שחששו להילכד בין הכוחות הבריטים של קורפוס 21 וקורפוס 20 החליטו, מספר ימים לאחר הקרב, לסגת מעזה צפונה.
המשך המערכה
הטנקים שנשארו בשטח הטורקי סייעו להתבצרות הטורקים בקו לכן הבריטים נאלצו להפגיז אותם במהלך קרב עזה השלישי.
המערכה על עזה הייתה הפעם האחרונה בה הופעלו טנקים בריטים במהלך כיבוש ארץ ישראל. הערכת מפקדי הצבא הייתה שאופי הקרקע בהמשך הקרבות לא מתאים לטנקים ולכן הם הועמסו על רכבת והוחזרו למצרים. אין תיעוד מה עלה בגורלם בהמשך.
החיפוש אחר גבעת הטנק
מכל שלושת הטנקים שהושמדו וננטשו בקרב עזה השני רק המזרחי ביניהם ("סיר ארצ'יבלד") היה בשטח מדינת ישראל. לאחר הקמת המדינה החלו היסטוריונים לחפש אחר הגבעה בה נפגע הטנק ואחרי שרידי הטנק. הגבעה אותרה מדרום מערב למושב שובה אולם הטנק או שרידיו לא נתגלו.
מיגור מגפת הגרענת בארץ ישראל
מיגור מגפת הגרענת בארץ ישראל החלה בתחילת מלחמת העולם הראשונה, ביוזמה של מספר רופאים שהתארגנו יחדיו לצורך המטרה המשותפת. זו הייתה ראשיתה של ההתארגנות הרפואית בארץ ישראל וראשיתה של בריאות הציבור בארץ ישראל.
הגרענת הייתה מגפה קשה, שפגעה בעיניהם של תושבי ארץ ישראל (היישוב וערביי ארץ ישראל) מסוף המאה ה-19 ועד המאה ה-20.
היסטוריה
בשנת 1896 דוקטור ט. גרמן, רופא עיניים מסנקט פטרבורג שברוסיה עבר בין מקומות שונים בארץ ישראל, וערך בדיקות בערים ובכפרים ובין תלמידי בתי ספר שונים, דיווח כי מצא בקרב הערבים תחלואה בגרענת בהיקף של 60 אחוז מהכפריים ו-51 אחוז מהעירוניים. בין ילדי המושבה הגרמנית בחיפה הוא לא מצא אפילו חולה גרענת אחד.
עד לשנות ה-80 של המאה ה-19 לא היו בארץ ישראל בתי חולים מיוחדים או מחלקות מיוחדות המתמחות באופתלמולוגיה, אך הגיעו אליה, מטעם קהילות יהודיות באירופה, רופאי עיניים שפעלו כרופאים כלליים במושבות וסביבתן. כך התמנה האופתלמולוג חיים לייב רוטשיין לרופא הקהילה בטברה בשנת 1893. כך גם האופתלמולוג האמריקאי, ישעיהו בלידן, שהגיע לצפת ב-1885 שימש כרופא המושבה ראש פינה. במקומות אחרים בארץ נאלצו רופאים שהיו חסרי ידע ברפואת עיניים לטפל בתושבים שחלו במחלת הגרענת.
בשנת 1883 נוסד בירושלים בית החולים הבריטי למחלות עיניים על שם סיינט ג'ון. בית החולים נוהל על ידי המיסיון הנוצרי ובראשו עמד ד"ר הריסון בטלר. בית החולים שירת בעיקר את האוכלוסייה הערבית והטיפול בו הוענק חינם. בשנות מלחמת העולם הראשונה פעילות בית החולים הופסקה. לאחר המלחמה חודשה הפעילות בראשות ד"ר ג'ון סטרטהירן, ואחר כך הוא הוחלף בתפקיד על ידי ד"ר נורמן מנסון.
החל משנת 1900 החלה לפעול מחלקת עיניים בבית החולים "רוטשילד" אך מספר המיטות בה היה מועט. גם בבתי החולים "שערי צדק" ו"משגב לדך" טיפלו במחלות עיניים, אך לא אלה היו רופאים שעסקו בכך, אלא עוזרים וחובשים. באותה התקופה הצורך הנואש לבית חולים למחלות עיניים הגיע לידי ביטוי גם בעיתונות: "מן הראוי היה להעוסקים בצרכי צבור בירושלם לדאוג אודות מחסור בית הולים מיוחד למחלת העיניים, בו יקבלו בייחוד הולי המחלה הזאת אשר אי אפשר לרפאותם בלעדי בית-חולים, וגם לקליניק בו ישב רופא מומחה למחלת העיניים לענות חנם אין כסף לכאלה שיכולים ללכת ולבוא, אך שאין ידם משגת לשלם את שכרו, וגם הרפואות יינתנו מן הבית-החולים הזה."
בשנת 1905 הקים ארגון "למען ציון" מפרנקפורט את בית החולים למחלות עיניים למען ציון בירושלים. מנהלו הראשון היה משה יהושע ארלנגר.
קונסטנטין א. רוסטי
קונסטנטין אלכסנדרו רוסטי הידוע גם כ-ק.א. רוסטי (ברומנית: Constantin Alexandru Rosetti או C.A. Rosetti, ברומנית מבטאים צ'ה.א. רוסטי, 2 ביוני 1816 בוקרשט – 8 באפריל 1885 בוקרשט) היה פוליטיקאי, פובליציסט ומתרגם רומני, אחד המנהיגים של מהפכת 1848 בוולאכיה ושל המאבק לאיחוד הנסיכויות הרומניות. החל משנת 1861 נבחר לפרלמנט, כיהן ב-1877-1876,1878-1877,1879-1878,1881-1879 וב-1883 יושב ראש בית הנבחרים של רומניה, (בימי ממשלתו של יון ברטיאנו) היה מספר פעמים שר החינוך והדתות (1861,1866) ושר הפנים (1878, 1881-1882), מנהיג של הסיעה הליברלית, פעמיים ראש עיריית בוקרשט לזמנים קצרים, מנהל של התיאטרון הלאומי בבוקרשט (1859). נמנה עם חבריה המייסדים של האקדמיה הרומנית (ב-1867- בשם "החברה הספרותית הרומנית"). רוסטי היה גם אחד מחלוצי העיתונות הרומנית, במיוחד באמצעות היומון שהקים בשנת 1857 - "רומנול".
רקע משפחתי
קונסטנטין אלכסנדרו רוסטי נולד ב-1816 במשפחת בויארים רומנים ידועה ממוצא יווני-פנרי. אבות המשפחה נשאו את השם "רוּסֶטוס" (Ρουσέτος) שניתן למצוא במאה ה-16 בקרב נכבדים יוונים בייושב קורוני בפלופונסוס, בקונסטנטינופוליס ובוונציה. יש טוענים (כמו אבגניוס ריזוס רנגאוויס) כי מקורם היה במשפחה איטלקית מג'נובה שהתיישבה בקונסטינופוליס לפני 1453.מקרב בני רוסטוס קמו שני שליטים של הנסיכויות הרומניות - אנטוניה רוסט - במולדובה, במאה ה-17, והשליט הפנרי מנואיל רוסט בולאכיה במאה ה-18.
ילדותו וצעירותו
אביו היה הספטאר אלכסנדרו רוסטי ואמו - אלנה אובדיאנו, ששמה בלידה היה אלנה קרציאנו. אחרי לימודים יסודיים שלמד באמצעות שיעורים פרטיים בביתו, רוסטי למד במכללת "ספנטול סאווה" (סאווה הקדוש) בבוקרשט, בו לימדו מורים ידועים בתקופה כמו אפטימיה מורגו, רומני מחבל באנאט, והצרפתי ז'אן אלכסנדר ואיאן. בנעוריו בלט רוסטי כצעיר דנדי ואקסצנטרי שהתגרה בבני המעמד הגבוה שבו גדל. בשנת 1832, בגיל 16, התגייס לצבא והפך לשליש של השליט דימיטריה אלכסנדרו גיקה. באוגוסט 1836 התפטר מן הצבא והתחיל לעסוק בספרות, לאחר מכן התקבל לתפקידים אחרים במנהל האזרחי של ולאכיה, והתמנה בשנת 1842 לראש המשטרה בעיר פיטשט. בהמשך פנה לקריירה משפטית והיה לפרקליט בבית המשפט של המסחר של בוקרשט. התפטר מתפקיד זה בשנת 1845
בשנת 1844 נסע רוסטי לראשונה לפריז. כפי שהעיד ,"קיוויתי שאעבוד (שם) 3-4 שנים, אחר כך אשוב למולדתי, אצטיין בדעת ובמידות טובות, אגרום לפחות יום אחד לאושר לאמי, ארים קצת את מולדתי ולאחר מכן אגמור גם אני, שלם במחשבתי על כי מילאתי בצורה יפה את שליחותי". רוסטי יצר בצרפת קשרי ידידות עם צעירים אחרים כמו יון ק. ברטיאנו, הצייר דניאל רוזנטל היהודי שהתנצר ושינה את שמו לקונסטנטין מתוך הערצה אליו, מלינסקו, אנדרונסקו, סקרלט ורנאב. בספטמבר-תחילת אוקטובר 1844 חזר הביתה בגלל ידיעות על מחלת אמו.
השנים בפריז
אחרי מות אמו בדצמבר 1844, במחצית השנה 1845 חזר רוסטי לפריז. פגש את למרטין שפרש אז את חסותו על הסטודנטים הרומנים שלמדו בפריז. רוסטי עצמו למד בקולז' דה פראנס בקורסים של היסטוריונים והוגי דעת כמו ז'ול מישלה, אדגר קינה, את הקורס של המשורר הפולני אדם מיצקביץ' ונציגים אחרים של הרוח המהפכנית של התקופה שהביעו אהדה לשאיפות החירות של העם הרומני. יחד עם סקרלט ורנאב, המולדובני, עשה מאמצים ללכד את הסטודנטים הוולאכים והמולדובנים שנמצאו בבירת צרפת, סביב הרעיונות החדשים של הגדרה עצמית וצדק חברתי. באווירה זו, הקים רוסטי בדצמבר 1845 את חברת הסטודנטים הרומנים בפריז, שנועדה לעזור לצעירים הרומנים העניים, אך מחוננים, ללמוד בפריז. כיושב ראש החברה נבחר יון גיקה, בעוד רוסטי היה המזכיר שלה וסקרלאט ורנאב- הגזבר. בעודו בפריז התקבל לתנועת הבונים החופשיים ועבר בלשכה "אתנה דז אטראנז'ה" (ה"אתנאום של הזרים") הקרויה "ורד השתיקה המושלמת" את כל שלבי ההייררכיה עד לדרגה 18 (בשנת 1847).
בחזרה לבוקרשט
ביולי-אוגוסט 1846 חזר לבוקרשט ונכנס לקשרי עסקים עם ידידיו הכלכלן האוסטרי אריק וינטרהאלדר והבריטי אפינגם גרנט (גיסו לעתיד,) שכיהן כקונסול אנגליה בבוקרשט והיה נשוי לצעירה הרומניה, זויה לבית ראקוביצה. הם פתחו בבוקרשט חנות ספרים, ובנובמבר 1846 קנו את בית הדפוס של "האגודה הספרותית של רומניה" (Asociațiunea literară a României) ששימשה כיסוי לחברה החשאית בעלת צביון מסוני ומהפכני "האחווה" (פרציה Frăția) שהקים עם חברים בשנת 1843. בשנים אלה התחיל לתפוס רוסטי מקום מכובד בקרב האליטה של סוחרי בוקרשט. ב-1848 הקים בבוקרשט לשכה של הבונים החופשיים בשם "Lumina" (לומינה = האור).
בשנת 1847 התחתן עם מרי גרנט, אשה ממוצא בריטי וצרפתי, בת לבונה ספינות אמיד שהפכה על ידי כך למריה רוסטי. מריה רוסטי הייתה המודל לציור "רומניה המהפכנית" שצייר ידידם, קונסטנטין דניאל רוזנטל. טקס החתונה הראשון, אנגליקני, התקיים ב-31 באוגוסט 1847 בפליימות בנוכחות הוריה ואחיותיה של הכלה. אחר כך התקיים הטקס הנוצרי אורתדוקסי בווינה כשהשושבינים היו אלכסנדרו ושטפאן גולסקו. היו בבוקרשט שראו בנישואים אלה שידוך לא ראוי, מפני שמריה עבדה עד אז כמטפלת ומחנכת הילדים בבית של הקולונל יון אודובסקו. בית הזוג רוסטי הפך בבוקרשט לאחד המוקדים העיקריים של התנועה המהפכנית.
מהפכת 1848 והגלות
בימי מהפכת 1848 היה ק.א. רוסטי אחד ממנהיגי הזרם הרדיקלי של המהפכנים. נמנה עם הראשונים שנעצרו, ב-9 ביוני בפקודת השליט גאוגרה ביבסקו שהאשים אותו בקשר לרציחתו. אולם שוחרר למחרת על ידי שאר המהפכנים. אחרי התפטרותו של ביבסקו בלחץ ההמונים, מילא רוסטי למשך חודש, את תפקיד המזכיר של הממשלה הזמנית שעלתה לשלטון ב-11 ביוני 1848. היו חברים בה גם ניקולאיה בלצ'סקו, אלכסדרו ג. גולסקו, יון ברטיאנו ואחרים. התמנה גם לפרפקט ("אגא") המשטרה בבוקרשט והיה עורך העיתון "Pruncul român" (פרונקול רומן - "התינוק הרומני".באוגוסט 1848 התמנה למנהל במשרד הפנים. אחרי דיכוי המהפכה ב-13 בספטמבר 1848 על ידי כוחות טורקיים, ביקר עם כמה מחבריו אצל המפקדים הטורקים כדי למחות נגד החזרת תוקפו של התקנון האורגני ונעצר. אשתו התערבה בהצלחה למען שחרורו מן המעצר. בסופו של דבר הוא היה חלק מהקבוצה הראשונה של פעילים פוליטיים שהועלו על ידי השלטונות העות'מאנים על שתי רפסודות במעלה הדנובה ונשלחו עד לגבול ההונגרי. יחד עם עצורים אחרים רוסטי הגיע לווינה. משם נסע יחד עם אשתו לצרפת דרך הונגריה, קרואטיה, אוסטריה, גרמניה. הגיע לפריז בדצמבר 1848 ונשאר שם עד 1857. ערך בבירת צרפת את כתבי העת ברומנית ""România viitoare" ("רומניה ויאִיטוארֶה - רומניה העתידית) ו"Republica Română (הרפובליקה הרומנית), בהם הטיף לאיחוד הנסיכויות הרומניות במדינה דמוקרטית אחת. בית הזוג רוסטי בפריז היה למוקד של הגולים הרומנים. בבירת צרפת התיידד עם אלפרד דימניל, עם אדגר קינה וז'ול מישלה.
בימי שלטונו של אלכסנדרו יואן הראשון
במאי 1857 התאפשרה חזרתו למולדת, שוב אחרי מאבק עיקש של אשתו, מריה. שמועות שמצאו הד בעיתון היהודי "ישראליטול רומן" מ-7/19 ביוני 1857 טענו שחזר ב-11/25 במאי דרך רוסצ'וק עם דרכון עות'מאני ובסיוע חוגים יהודים. הידיעה צוטטה על ידי המשורר מיכאי אמינסקו מתוך מגמתיות אנטישמית. בשובו ערך רוסטי את העיתון הליברלי-"רדיקלי" "רומנול" ("Românul " כלומר- "הרומני") ושיחק תפקיד חשוב באספת (ה"דיוואן") אד הוק ובבחירתו של אלכסנדרו יואן קוזה כשליט גם בוולאכיה. רוסטי ויון ברטיאנו היו באותה תקופה ראשי קבוצת הליברלים הרדיקלים המכונים "אדומים", שהעיתון " רומנול" היה שופרם. מדפי העיתון הזה, שהופיע לאחר מכן כמעט חמישים שנה, דגל רוסטי ברפורמות דמוקרטיות, באחדות הלאומית הרומנית ובעצמאות, ביטא לפעמים גם דעות אנטי-מונרכיות. הליברלים הרדיקלים היו פעילים מאוד בארגון חוגים, הפגנות ואסיפות המוניות במיוחד בימי מערכות הבחירות לשם קידום רעיונותיהם. התעניין גם בנושאים חברתיים. בשנת 1858 הקים את "איגוד עובדי הדפוס של בוקרשט" והיה ליושב ראשו. בשנת 1863 הקים יחד עם ולטר סקרלט, יוסיף רומנוב, זיסו פופה, מיכלאקה גלשסקו ופטרה איספירסקו, את קופת העזרה ההדדית של עובדי הדפוס של רומניה. ב-1 בדצמבר 1860 נבחר אף לראש (סטארוסטה) הגילדה של הסוחרים של בוקרשט.
החל משנת 1861 היה רוסטי חבר בפרלמנט של הנסיכויות המאוחדות, בהמשך, של רומניה. בתקופתו של קוזה, קנה רוסטי גם שם של מבקר תיאטרון בדפי העיתון "רומנול" והתמנה ב-29 במאי 1859 מנהל של התיאטרון הלאומי בבוקרשט וב-1860 (28 במאי- 5 ביולי ) שר החינוך והדתות בממשלה בראשות ניקולאיה גולסקו. יחד עם יון ברטיאנו מיקם את עצמו בזירה הפוליטית כמנהיג של המגמה הליברלית. שניהם ארגנו הרצאות ואסיפות לצורך הסברת מצעם הפוליטי. אחרי ההפיכה של השליט קוזה ב-2 במאי 1864 רוסטי התייצב במחנה שהתנגד למדיניות השליט. כתגמול קוזה סגר את עיתונו, "רומנול".
מייסד המפלגה הלאומית ליברלית
"הקואליציה המפלצתית" הליברלית-שמרנית בראשותו הכריחה בשנת 1866 את השליט קוזה להתפטר ולצאת לגלות. קואליציה זו בראשות רוסטי, האחים ברטיאנו, יון גיקה, האחים גולסקו ואחרים, בחרה בנסיך הגרמני, קרול לבית הוהנצולרן -זיגמרינגן להיות השליט הבא של רומניה. רוסטי, שפתח מחדש את עיתונו, לא הצטיין כמקורב של המלך קרול הראשון והביע במהלך השנים דעות אנטי-מלוכניות ובעד משטר רפובליקאי. עם זאת לא נמנע מלהשתתף באופן פעיל בהנהגת הממלכה. הוא כיהן למשך חדשים אחדים כבר בממשלה הראשונה שהוקמה תחת שלטונו של קרול הראשון, שוב בתפקיד שר החינוך והדתות.
בעקבות "הסכם קונקורדיה" (1867) והקמת "קואליציית מזר פאשה" ממאי 1875, התאחדו הכוחות הליברליים ברומניה ב-24 במאי 1875 במפלגה מאוחדת אחת הקרויה "המפלגה הלאומית-ליברלית". רוסטי נמנה עם מיידיה העיקריים. יון ברטיאנו נבחר למנהיגה. מפלגה זו הובילה למשך שנים רבות את השלטון והחיים הפוליטיים ברומניה בשלהי המאה ה-19. בימי הממשלות הלאומיות-ליברליות בראשות ברטיאנו, בשנים 1876–1881 ובשנת 1883 מילא ק.א. רוסטי מספר פעמים את התפקיד של יושב ראש אספת הנבחרים של רומניה.(25 ביוני 1876 - 28 מרץ 1877, 17 באפריל 1877- 26 במאי 1878, 15 בנובמבר 1878 - 25 במרץ 1879, 30 במאי 1879 - 9 ביוני 1881, ו-16 במאי-17 באוקטובר 1883).
מלחמת העצמאות של רומניה
באמצעות עיתונו ונאומיו תמך רוסטי בהתלהבות בהכרזת עצמאות רומניה ובהשתתפותה במלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878). בעת כהונתו כיושב ראש הכריזה אספת הנבחרים של רומניה על עצמאות המדינה ב-10 במאי 1877. באוגוסט 1877 הצטרף לראש הממשלה ברטיאנו ולשליט קרול באירוע ההיסטורי של חציית הדנובה על ידי הצבא הרומני בעת הלחימה בטורקים, לצד רוסיה. אשתו, מריה, ניהלה בית חולים שדה, ושניים מבניו, וינטילה והוריה, השתתפו בקרבות.
המשך פעילותו כמנהיג פוליטי
לזמן קצר כיהן רוסטי גם כראש עיריית בוקרשט בשנת 1877. בהיעדרו של יון ברטיאנו ב-15–16 ביולי למשך יומיים היה רוסטי לראש ממשלה זמני. הצטרף שוב לממשלה כשר הפנים בשנים 1878 (26 במאי-17 בנובמבר 1878) וב-1881–1882 (26 במאי 1881- 25 בינואר 1882). כשביקש, מתוקף תפקידו להילחם בשחיתות במנהל המחוזות, לטובת מעמד האיכרים. אך בשנת 1884 הסתכסך עם ברטיאנו, בסוגיית השינויים שביקש ראש הממשלה להנהיג בחוקת רומניה, בייחוד קביעת שם המדינה כ"ממלכת רומניה" והפחתת הקולגיומים האלקטורליים מ-4 ל-3, דבר שתאם את האינטרסים של הבורגנות. רוסטי מצא את השינוי בנוהל הבחירות כבלתי דמוקרטי והקים פלג רדיקלי בחיק המפלגה, שהתרכז סביב העיתון "לופטה" (Lupta- המאבק). באותה שנה, 1884 חלק גדול מרכושו נחרב בדליקה שפרצה בביתו.
אחרי מותו סייעה זאת הפכה למפלגה הדמוקרטית ליברלית (ב-16 באפריל 1888) בראשות גאורגה פאנו.
לרוסטי ואשתו, מריה, היו 4 ילדים:סופיה-ליברטאטה, מירצ'ה, טודור ווינטילה. מירצ'ה מת בשנת 1882, עוד בזמן שרוסטי חי.
לקריאה נוספת
(מרין בוקור - ק.א. רוסטי - משיחיזם ודונקישוטיזם מהפכני", 1970}
למור עכברי
למור עכברי (שם מדעי: Microcebus) הוא סוג ממשפחת הלמורים הצמריים שבעל-משפחת הלמורים החי במדגסקר.
מאפיינים
למורים מסוג זה קטנים ביותר ואורכם עד 27 ס"מ. הקטן במיני הסוג - למור ברטה עכברי (Microcebus berthae) הוא הפרימט הקטן בעולם ואורכו 9.2 ס"מ. הם בעלי פרווה עבה ועיניים גדולות והם מותאמים לחיי לילה. כמו רוב הלמורים הם טובים בקפיצות ונעים כך בין העצים. הם פעילי לילה מובהקים.
תזונתם מגוונת הן מהחי והן הצומח. הם מעדיפים בעיקר חרקים ופירות וגם צוף. הם חיים ביערות גשם לחים וחלקם גם ביערות יותר חמים כמו יערות של עצי באובב.
הם יצורים יחידאים אך שוכנים בחורים בעצים בלהקות.
מוסק
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}
פרסי ה-BET
קטגוריות הפרס
{{טורים
ספורט
}}
פרס מפעל חיים
פרס BET למפעל חיים מוענק לאמן או קבוצה ותיקים שתרמו במיוחד לתעשיית המוזיקה. לאחר הוקרת הפרס, הזמרים מבצעים את השירים המוכרים ביותר שלהם.
פרס הומניטרי
בשנת 2002, בטקס פרסי ה-BET השני, נוצרה הקטגוריה פרס BET לפעילות הומניטרית. הפרס ההומניטרי ניתן לסלבריטאי-פילנתרופ התורם את זמנו וכספו למטרות צדקה.
אמנים בעלי המספר הרב של מועמדויות וזכיות
להלן הדירוג הנוכחי עבור רוב הזכיות (גבר ואישה):
שיאני מועמדויות
זוהי רשימה של אמנים, ספורטאים ושחקנים עם 10 מועמדויות בקריירה ומעלה. ביונסה היא כרגע האמנית עם מספר המועמדויות הרב ביותר עם 77 מועמדויות, סולו ועם דסטיניז צ'יילד.
גביע העולם בקריקט
גביע העולם הראשון בקריקט נערך באנגליה ביוני 1975. שלושת תחרויות גביע העולם הראשונות התקיימו באנגליה. החל מהטורניר של 1987 ואילך המשחקים נערכים במשותף במדינות שונות, כאשר כל אחת מ-14 המדינות שחברות ב-ICC מארחת לפחות משחק אחד בטורניר.
Far (אלבום)
Far (מאנגלית: רחוק) הוא אלבום האולפן החמישי של הזמרת וכותבת השירים האמריקאית רג'ינה ספקטור, שהוצא לאור באירופה דרך חברת ההקלטות Sire Records ב-22 ביוני 2009, ובצפון אמריקה ב-23 ביוני 2009. הסינגל הראשון של האלבום, "Laughing With", הועלה לעמוד המייספייס של ספקטור ב-8 במאי ושוחרר גם להורדה דיגיטלית ב-18 במאי בארצות הברית ובחלקים באירופה. יחד עם הבי-סייד "Blue Lips". שני סרטונים ויראליים ל-"Dance Anthem of the 80s" ו-"Eet" הועלו גם הם לחשבון המייספייס של ספקטור. הקליפ הרשמי לשיר "Laughing With" יצא ב-iTunes ב-26 במאי 2009. מהדורה מיוחדת של האלבום שוחררה עם שתי רצועות בונוס ו-DVD, הכולל ארבעה קליפי מוזיקה.
ספקטור החליטה לעבוד עם מספר מפיקים על האלבום. היא השוותה את חיבור האלבום ללקיחת קורס, ועקב כך, היא רצתה לקחת מספר "פרופסורים". הבולטים ביותר מהמפיקים כוללים את דייוויד קאנה, שהפיק את האלבום האחרון שלה Begin to Hope, ג'ף לין, חבר לשעבר של Electric Light Orchestra וטרבלינג וילבוריס. למרות שללין יש רקע מוזיקלי רחב, ספקטור לא ידעה על עבודתו ועברו כאשר פגשה אותו במקור.
ביקורת
דויד בוון כתב במגזין המוזיקה Spin, על ספקטור בשיר "The Calculation", כי היא "מגרגרת תרחיש של אהבה וכאב שמתנגנת בנישת ארוחת הבוקר...". אן פוורס מלוס אנג'לס טיימס כתבה על השיר "Eet": "זה לא רק חמוד". מליסה מארז ממגזין אנטרטיינמנט ויקלי שיבחה את אופיו המשוגע של האלבום. היא אמרה כי ב-"Folding Chair", ספקטור "פשוטו כמשמעו שרה כמו דולפין", וש-"Wallet" הוא "השיר הטוב ביותר אי פעם שנכתב בהשראת כרטיס בלוקבסטר." ג'ון דולן ממגזין המוזיקה רולינג סטון כתב כי "Laughing With" הוא שיר ש-"מסתיים בהתרסקות של שיגעון קיומי על רקע קצב עדין וצ'לו מייבב". אמילי מאקיי ממגזין המוזיקה NME כתבה כי ל-"Human of the Year" יש "את היהירות האופיינית של ספקטור" וכי "קולה יוצא הדופן והאמיץ משמש כקורת גג לאלו הסובלים משברון לב." ג'יימס סקינר ממגזין המוזיקה Insounds כתב על השיר "Genius Next Door": "נרטיב גותי סוער המגיע עם כל היופי חוצה העולמות של סיפורו של הרוקי מורקמי." האלבום אינו שואף "לרעיונות מעל מעמדו" ואינו "מתרפס בחיפוש אחר אחדות".
ג'רמי בלאקלו מ-Access Hollywood כתב כי האלבום "בעל קול קיצי, מרגיע ונפלא". קרלי לואיס מהעיתון The cord כתבה: "ספקטור מספקת סיפורים קודרים ומבולבלים, שאליהם מתווספים תווי פסנתר איטיים ורדופים היכולים בקלות ללוות סרט אימה".
קליפים מוזיקליים
ארבעה קליפים פורסמו, וניתן לצפות בהם בחשבון המייספייס של ספקטור. הסרטונים כולם הם בבימויה של אדריה פטי, ביתו של טום פטי, בנוסף הם זמינים גם ב-DVD בונוס הכולל גרסת דלוקס של האלבום.
השירים שפורסם להם קליפ מוזיקלי:
מיקומי שיא
Far נכנס למצעד האלבומים הבריטי הרשמי במקום 30. בנוסף, הוא מכר 50,000 עותקים בשבוע הראשון להוצאתו ונכנס לבילבורד 200 במקום 3. במצעד האלבומים הקנדי, Far הגיע למקום 16. האלבום כיכב במשך 19 שבועות בבילבורד 200.
ויקטוריה (קולומביה הבריטית)
ויקטוריה (באנגלית: Victoria, ) היא עיר הבירה של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה. מוטו העיר הוא: "חופשייה לתמיד" (בלטינית: “Semper Liber”)
גאוגרפיה
העיר ממוקמת בקצהו הדרומי של האי ונקובר, לחוף מיצר חואן דה פוקה. בעיר רבתי מתגוררים 335,000 תושבים.
היסטוריה
קודם להגעתם של מתיישבים אירופים בסוף המאה ה-18 היו באזור מספר יישובים של אנשי הסאליש והסונגיס. בשנת 1790 ושוב בשנת 1792 ביקרו באזור מגלים וחוקרים ספרדיים. יישוב ראשון נוסד באזור בשנת 1843 על ידי ג'יימס דאגלס ונקרא "מוצג קאמסון" (מקור השם במילה "קאמסוק" שמשמעה - חבצלת בר). יישוב זה היה יישוב בעלות חברת מפרץ הדסון. אנשי שבט הסונגיס הקימו כפר ממול למוצב אך נאלצו לעזבו ולעבור צפונה שהמושבה הפכה למושבת כתר.
בשנת 1886 הוקמה הרכבת הקנדית הפסיפית ובעקבות הקמתה של זו הפכה ונקובר לבירה הכלכלית האזורית וויקטוריה ירדה ממעמדה.
ויקטוריה נותרה אתר תיירות ונופש, ומעמדה ככזו התחזק בעקבות פתיחת גני בוצ'ארט בשנת 1904.
אקלים
האקלים באזור ויקטוריה ממוזג, עם טמפרטורות שאינן עוברות את ה-C30° ביום ואינן יורדות מתחת ל-0°C בלילה. בינואר, הטמפרטורות הממוצעות הן בין 3°C ל-7°C. ביולי בממוצע הן בין 11.3°C ל-19.8°C.
הטמפרטורה הגבוהה ביותר שנמדדה הייתה ב-16 ביולי 1941 והייתה: 35.0°C. הטמפרטורה הנמוכה ביותר שנמדדה הייתה ב-28 בינואר 1950 – 15.6°C-.
אתרים בעלי עניין
בוויקטוריה נמצא הרובע הסיני (צ'יינטאון) העתיק ביותר בקנדה. כמו כן נמצאים בוויקטוריה האתרים הבאים:
תחבורה
בעיר נמצא שדה התעופה הבינלאומי ויקטוריה וכן יוצאות ממנה מעבורות לוונקובר, איי גאלף ומדינת וושינגטון.
פבלו בראגז'ר
פבלו דומיניק בראגז'ר (נולד ב-27 בנובמבר 1992) הוא מתעמל שווייצרי.
ביוגרפיה
בשנת 2015 זכה בראגז'ר במדליית ארד בקרקע בתחרות התעמלות שנערכה בעיר מונפלייה, צרפת, והפך למתעמל השווייצרי הראשון שזכה במדליה אולימפית במכשיר זה. באותה שנה ייצג את מדינתו באליפות אירופה בהתעמלות בגלאזגו, הממלכה המאוחדת, ובאולימפיאדת 2016 בריו דה ז'ניירו, ברזיל.
מגדל באייוק II
מגדל באייוק II (בתאית: อาคารใบหยก 2) הוא גורד שחקים השוכן בבנגקוק, השני בגובהו בעיר לאחר King Power MahaNakhon. הבניין מכיל 84 קומות וגובהו עד הגג עומד על 304 מטרים. גובהו עד האנטנה הוא 328 מטרים.
קומות 22 עד 74 מכילות את מלון "באייוק סקיי" ובו 673 חדרים, נכון לשנת 2019 זהו המלון השביעי בגובהו בעולם.
בנייתו של הבניין החלה בשנת 1990 והושלמה בשנת 1997, ושנתיים לאחר מכן הותקנה בו האנטנה.
לואי הראשון, רוזן פלנדריה
לואי הראשון, רוזן פלנדריה (Louis Ier de Flandre; 1304 - 26 באוגוסט 1346), היה רוזן פלנדריה בין השנים 1322–1328.
ביוגרפיה
לואי נולד בשנת 1304, והיה בנם של לואי הראשון, רוזן נבר ושל ז'אן, רוזנת רתל, ונכדו של רובר השלישי, רוזן פלנדריה. הוא ירש את מקום אביו כרוזן נבר ואת מקום אמו כרוזן רתל.
מדיניותו הפרו צרפתית של לואי הראשון, רוזן פלנדריה, והמיסוי הכבד שהטיל על נתיניו גרמו למרד האיכרים שהחל ב-1323 והתפשט ברחבי פלנדריה עד 1328. האיכרים בראשות מנהיגם, ניקולאס זאנקין, השתלטו על הערים ניופורט, ורן, איפר וקורטרייק, שבה לואי הראשון עצמו נפל בידיו של ניקולאס זאנקין. ב-1325 התערב שארל הרביעי, מלך צרפת והביא לשחרורו של לואי הראשון בפברואר 1326, ולחתימה על שלום ארק. השלום לא האריך ימים, ובמהרה לואי הראשון, רוזן פלנדריה נאלץ להימלט אל חצרו של שארל הרביעי, מלך צרפת. לואי הראשון הצליח לשכנע את פיליפ השישי, מלך צרפת לבוא לעזרתו נגד זאנקין, שהובס בידי הצבא המלכותי הצרפתי בקרב קאסל (23 באוגוסט 1328).
עם פרוץ מלחמת מאה השנים נשאר לואי הראשון נאמן למדיניותו הפרו צרפתית, למרות שפלנדריה הייתה תלויה באנגליה מבחינה כלכלית. תעשיית הטקסטיל הפלמית הייתה תלויה בצמר אנגלי שהגיע מאנגליה אל הערים ברוז' וגנט. מדיניותו של לואי הראשון גרמה להפסקת הסחר בצמר ולהחרפת המרד בראשותו של יאקוב ואן ארטוולדה. ב-1339 נאלץ לואי הראשון, רוזן פלנדריה להימלט שוב, ולא שב עוד לפלנדריה. הוא נהרג בקרב קרסי שבו לחם לצד הצרפתים.
בנו, לואי לה מאל, רוזן פלנדריה, ירש את מקומו.