cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אוראל גרינפלד
קריירה
ב-17 ביוני 2021 שפט משחק באליפות אירופה, היורו, בין הולנד לאוסטריה, והיה לשופט הישראלי הראשון בהיסטוריה ששופט משחק בתחרות זו.
יריב אלטר
יריב אלטר הידוע גם כיריב אלטר-פין (22 ביולי 1968 - 27 באוגוסט 2007) היה מוזיקאי, אמן ומרצה ישראלי שפעל בישראל ובהולנד. הוא החל את דרכו המקצועית כאמן מולטימדיה בתל אביב. כמוזיקאי, פזמונאי, זמר ומלחין היה מזוהה עם ז'אנר הרוק הגותי, האינדסטריאל, הפופ והרוק האלטרנטיבי, ושימש כסולן הראשי, הגיטריסט והמייסד של להקת הרוק "DXM". בנוסף, שימש כמרצה לאומנות אודיו-ויזואלית באקדמיית חריט ריטפלד ובמכון סנדברג  באמסטרדם.
ביוגרפיה
אלטר נולד ב-1968 בתל אביב.
תקופת להקת די.אקס.אם (1984 - 1993)
לאחר הוצאת הקלטת התפרקה קאלויס דאנטור. אז הקימו רונן הופמן ויריב אלטר את להקת די. אקס.אם (באנגלית נכתב שמה כ"DXM", ראשי תבות של דאוס אקס מכינה). הלהקה כללה את אלטר כסולן וגיטריסט, הופמן כזמר וקלידן, דורון סולומונס ושמוליק ברקוביץ'. היא המשיכה בתחילה את דרכה המוזיקלית של קאלויס דאנטור והעלתה בקולנוע דן את המופע החד-פעמי Coma (בעברית "תרדמת"), שכונה על ידיה "מופע תעשייתי". המופע עורר עניין, בעיקר במקומונים בתל אביב. בהופעה הופיעו חברי הלהקה בבגדים שחורים (שנצבעו בסיר מטבח), לבוש ייחודי שאפיין אותה תמיד. ביולי 1985 יצאה קלטת וידאו שתיעדה את המופע. הקלטת, "Coma Live", צולמה בשחור-לבן ויצאה באופן עצמאי על ידי הלהקה.
במרץ 1985 הוציאה הלהקה קלטת בכורה בשם R.I.P. הקלטת יצאה עם עטיפה בעיצובו של אלטר, שהזכירה עור נחש ונראתה כאילו הוכתמה בדם. היא כללה 18 שירים בסגנון "Industrial Dead Music" ("מוזיקה תעשייתית מתה"), להגדרת הלהקה. השירים, פרי עטם של אלטר והופמן, היו ארוכים וקשים לעיכול, בעלי סאונד "מלוכלך" ואופי אפל, שאופיינו בשירה צעקנית וכללו "נגינה" במתכות, מקדחות, פעמון כנסייה, מנוע, טלפון, קלידים, מייבש שיער, קולות ילדים, שיעול, אורגן קסיו ועוד. הלהקה הוסיפה לעטיפה את ההערה "די. אקס.אם לא מתכוונים לפגוע ברגשות של מישהו, ולא לבטא איזושהי דעה, פוליטית או חברתית", והפנתה את המאזינים לכתובת פיקטיבית בעזה. השירים עסקו בין השאר בנדודי שינה, פחד, שואה, כאב, מוות ואלימות, ומתוכם בלטו במיוחד השירים: "Iron Suffering" (סבל ברזל), ששילב מוזיקה אלקטרונית עם זעקות שבר ורעשי מקדחה, "Venice" (ונציה), "Genesis" (בראשית), "DXM Game Start" (די. אקס.אם - התחלת המשחק), "March From The Window Sill" (מארש מאדן החלון)", "Colossal Cries Of Unrevealed Soul" (זעקות ענק של נשמה נסתרת) ,"Pray For Moscow" (תפילה למוסקבה)" ו-"Orphan Poem" (פואמת היתום).
באוקטובר 1985 הוציאה הלהקה את הקלטת השנייה "We Knew" (ידענו), שארכה כ-18 דקות. היא כללה שני שירים, "We Knew" ו"The Hidden One" (האחד הנסתר). בהקלטה התארח הגיטריסט אייל הולנדר.
ב-1986 הצטרף ללהקה הקלידן אבשי כספי, אך הוא פרש זמן קצר לאחר מכן. DXM הפכה לשלישייה, שכללה את אלטר, הופמן וקרני פוסטל בשירה וצ'לו. הלהקה בהרכבה החדש הקליטה את הקלטת "Faceless" (חסר פנים), שיצאה בדצמבר. בקלטת התארחו סולומונס ואייל דורון. הקלטת חולקה לצד "סינתטי", שכלל 8 שירים, וצד "אורגני", שכלל 9 שירים.
פירוק הלהקה (1993–2001)
ב-1993 הוציאה DXM את אלבומה הראשון והאחרון Grin, שעל עטיפתו מופיע אלטר מחופש לשד. בשנת 2001, כיותר מ-10 שנים לאחר יציאת האלבום ופירוק הלהקה, האלבום יצא לאור במהדורה מחודשת.
חיים אישיים
אלטר יצר בתל אביב ובאמסטרדם. הוא מת ב-27 באוגוסט 2007 ונטמן בבית העלמין ירקון.
דורון תמיר
דורון תמיר (נולד ב-1950) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. כיהן כקצין מודיעין ראשי.
ביוגרפיה
תמיר נולד ברחובות, כבנם היחיד של אידה ויוסף. אביו היה קצין בצבא האדום שכל משפחתו, אשתו וילדיו נספו בשואה ועלה לישראל ב-1948. למד בתיכון הימלפרב בירושלים והיה חניך בתנועת הנוער בני עקיבא.
ב-1968 התגייס לצה"ל, שירת בחיל הרגלים ופיקד על מחלקה בפלוגת סיור. לאחר שנפצע עבר לשרת בתפקידי מודיעין. שימש קצין פענוח, קצין מודיעין חטיבה, ומפקד קורס קציני מודיעין. בפברואר 1981 מונה לקצין מודיעין של אוגדה 162, תפקיד בו שירת במהלך ההכנות ובלחימה במלחמת לבנון הראשונה. ב-1982 מונה לראש ענף 20 בחטיבת המחקר, בהמשך פיקד על המרכז למודיעין וסיור ושירת כקצין מודיעין של פיקוד המרכז. ב-1990 מונה לסגן ראש חטיבת המחקר ושימש בתפקיד במהלך מלחמת המפרץ ובמבצע לחיסולו של מנהיג ארגון חזבאללה עבאס מוסאווי. בשנים 1992 עד 1995 כיהן כקצין מודיעין ראשי.
לאחר שחרורו כיהן כמנכ"ל חברת JFJ וחברת STA בתחום הייעוץ הביטחוני, מייסד ומנהל בחברת קורנרשוט, מנהל בחברת SILVER SHADOW ויועץ לתעשייה האווירית. כיהן כסגן נשיא בתחום התעשיות הביטחוניות בחברת נס טכנולוגיות. כמו כן כיהן כראש אגף במטה הסייבר הלאומי.
אלכסנדר פושקין
אלכסנדר סרגייביץ' פושקין (ברוסית: Алекса́ндр Серге́евич Пу́шкин,, 6 ביוני 1799 – 10 בפברואר 1837) נחשב לגדול המשוררים הרוסיים, ממייסדי השירה הרוסית המודרנית, ומהתורמים המרכזיים לפיתוח השפה הרוסית. גם כיום נחשבות יצירותיו למופת בספרות העולמית.
שורשיו
אביו, סרגיי לבוביץ' פושקין, היה נצר לאצולה רוסית בעלת היסטוריה של כ-600 שנים. אמו, נאדז'דה אוסיפובנה חניבעל, הייתה נכדתו של אברם פטרוביץ' חניבעל, שהובא לרוסיה מאתיופיה לצאר פטר הגדול. חניבעל עשה רושם גדול על הצאר, והוא לקח אותו תחת חסותו והעניק לו דרגת גנרל. לפושקין עצמו היה גון פנים שחום ושיער שחור, שריד לגנים האפריקנים שלו. כאשר פושקין הוכר לראשונה בארצות הברית, הוא הוצג כמשורר רוסי שחור.
חייו
פושקין נולד במוסקבה ובילה את מרבית ילדותו אצל מורים פרטיים ומטפלות. את השפה הרוסית הוא למד מארינה רודיונובנה שהייתה האומנת האהובה עליו. היא הרבתה לספר לפושקין סיפורי עם שהיוו בסיס לרבים מהסיפורים והאגדות שכתב.
בשנת 1811, בגיל 12, התקבל פושקין ללמודים במחזור הראשון של הליצאום (מוסד אקדמי שהקים הצאר לילדי האצולה) בעיירה צארסקויה סלו שבפאתי סנקט פטרבורג. שם למד במשך שש שנים, ביחד עם בני גילו שרובם הפכו ברבות השנים למשוררים בזכות עצמם. שם הוא כתב את שיריו הראשונים, אותם פרסם מגיל 15 ואילך, והחל לכתוב את הפואמה "רוסלאן ולודמילה" שאותה סיים ב-1820.
עם סיום לימודיו בליצאום עבר פושקין לסנקט פטרבורג, התקבל לעבודה במשרד החוץ הרוסי ונהג לבקר רבות בהצגות תיאטרון. בהמשך יצר קשר עם קבוצות ואישים רדיקלים שתמכו ברפורמות סוציאליות, הפך בהדרגה מחויב לרפורמה חברתית, והיה דובר הרדיקלים הספרותיים. ב-1820 פרסם את השיר האודה לחירות, שהיה שיר פוליטי מובהק שהעביר ביקורת על הצאר, אלכסנדר הראשון. כתוצאה, עבר פושקין חקירה שבסופה הוגלה מסנקט פטרבורג ליקטרינוסלב (למעשה רצו השלטונות להגלות אותו לסיביר, אך חבריו רבי ההשפעה הצליחו להמתיק מעט את העונש).
פושקין לא נשאר ביקטרינוסלב זמן רב. הוא עבר תחילה לקישינב, שם הפך לבונה חופשי ופילהלני והצטרף לפיליקי אטריה, אגודת סתרים של פנריוטים יווניים שמטרתה הייתה להפיל את השלטון העות'מאני ביוון ולייסד מדינה יוונית עצמאית. הוא הושפע מהמהפכה היוונית, וכאשר המלחמה נגד העות'מאנים פרצה הוא ניהל יומן בו רשם אירועים של ההתקוממות הלאומית הגדולה. ב-1823 עבר לאודסה. לבסוף, לאחר סכסוכים עם הממשל, גורש לאחוזה הכפרית "מיכילובסקויה" שהייתה שייכת לאימו (1824). גם כשהיה בגלות פושקין לא הפסיק ליצור ולכתוב. למעשה חלק מיצירותיו המפורסמות ביותר כגון: בוריס גודונוב, הצועני וגראף נולין נכתבו בגלות.
בשנת 1825 מת הצאר אלכסנדר הראשון, ואחיו, ניקולאי הראשון, עלה לשלטון במקומו. ימים ספורים לאחר מכן פרץ מרד הדקבריסטים בסנקט פטרבורג. פושקין, אף על פי שהוא עצמו לא נמנה עם הקושרים, הכיר אישית רבים מראשי האגודה החשאית. על כך מעידים כמה מהחרוזים בפרק העשירי של "יבגני אונייגין" – אותו פרק שאת רוב טיוטותיו פושקין שרף. על כך מעידות גם תמונות דיוקן של כמה מהדקבריסטים שפושקין צייר – ביניהן דיוקנו של פבל פסטל, מנהיג הפלג הרדיקלי של התנועה. על אף שפושקין לא השתתף בהתקוממות, נודע לו שיצירותיו הפוליטיות התגלו אצל רבים ממשתתפי המרד. למרות זאת הותר לו לעתור לצאר החדש בבקשה לסיים את הגלות. שנה אחר כך ב-1826 נענה הצאר לעתירתו.
פושקין שמח לחזור לסנקט פטרבורג, אך מצא את עצמו תחת הגבלות חדשות. הוא לא הורשה לנוע, לכתוב ואף לא לקרוא בחופשיות. היו אלה השנים הסוערות ביותר בחייו ודבר זה ניכר היטב ביצירותיו מאותה תקופה. בסופו של דבר, לאחר חיפוש ממושך, הציע פושקין נישואים לנטליה גונצ'ארובה, שנודעה כאחת הנשים היפות ברוסיה. החתונה נערכה ב-18 בפברואר 1831. כמתנה לחתונה הורשה לו לפרסם את אחת מהפואמות המפורסמות שכתב עוד בהיותו בגלות, "בוריס גודונוב".
פושקין ואשתו התיישבו בצארסקויה סילו אך עברו בהמשך לדירה בסנקט פטרבורג, שם חי פושקין עד יום מותו. ב-1833 פרסם פושקין פואמה רומנטית בשם "יבגני אונייגין", שאת שני הפרקים הראשונים שלה כתב עוד בגלות. הפואמה נחשבת לאחת מיצירות המופת הגדולות ביותר בשפה הרוסית ובספרות בכלל.
בדצמבר אותה שנה קיבל פושקין תואר חצר נמוך – קאמר פורייר (תוארי חצר ברוסיה הצארית לא נחשבו כתוארי אצולה, אך היו חלק מ"טבלת מעמדות", ונועדו ליצור רשימה מסודרת של בעלי תפקידים, בדומה לדרגות צבאיות או אזרחיות). התואר שקיבל פושקין היה מקביל לדרגת קולונל בצבא. פושקין חשב שמגיע לו תואר גבוה יותר, וראה בכך עלבון אישי. רבים שמו לב ליופייה של נטליה אשתו, וביניהם היה גם הצאר ניקולאי הראשון. פושקין חשד שהתואר ניתן לו רק על מנת שיוכל להשתתף בנשפים המלכותיים – דבר שיקל על הצאר לחזר אחר אשתו.
נטליה אשתו, לעומת זאת, אהבה את תשומת הלב שניתנה לה ולא התנגדה לחיזורים אחריה. ב-1834 התפתח רומן בין נטליה לבין בן אצולה צרפתי בשם ז'ורז' שארל ד'אנטה. כאשר ד'אַנְטֶה הפסיק לשמור על סודיות הקשר ביניהם פרצה שערורייה, ופושקין הכועס הזמין את ד'אנטה לדו־קרב במטרה להגן על כבודו. הקרב נדחה מספר פעמים ולבסוף הצליחו חבריו לשכנע אותו שמדובר באי הבנה, ופושקין נסוג מהצעת הדו־קרב שלו. אלא שהרומן לא פסק וד'אנטה המשיך לחזר אחרי אשתו של פושקין באופן גלוי. זמן קצר אחר כך קיבל פושקין מכתב שהאשים אותו בפחדנות (יש המאמינים שהמכתב נשלח מאנשי הצאר עצמו). פושקין הכועס והנעלב הזמין שוב את ד'אנטה לדו־קרב.
הדו־קרב התקיים ב-8 בפברואר 1837. ד'אנטה ירה ראשון באקדח ופצע את פושקין אנושות. פושקין בכוחותיו האחרונים ירה גם הוא ופצע את ד'אנטה קלות. יומיים אחר כך, ב-10 בפברואר 1837, נפטר פושקין מפצעיו והוא בן 37. מחשש למהומות הורה הצאר לקבור אותו בחשאי לצד אמו באחוזת מיכואילובסקויה.
השפעתו ברוסיה
פושקין הוא גדול המשוררים הרוסים בכל הזמנים. הוא שבר מוסכמות בנות מאות שנים ונחשב כאבי השירה הרוסית המודרנית. יצירותיו השפיעו על סופרים ומשוררים רבים שבאו אחריו. מותו הפך לטרגדיה לאומית ולאבל לאומי. אפילו הצאר, שהיה ביחסים קרים עם פושקין, שילם את כל חובותיו הכספיים לאחר מותו כאות כבוד. גם הבולשביקים נמנעו מלהתקיף את פושקין כאשר התקיפו את הספרות והמשוררים שלפני המהפכה, במה שהם כינו "הספרות הבורגנית".
השפעת חייו ומותו של פושקין ניכרים ברוסיה עד היום. צארסקויה סלו, העיירה שבה למד וחי בתקופת נעוריו, נקראת כיום פושקין על שמו, ועשרות פסלים בדמותו מוצבים בכל רחבי רוסיה. עם השנים התחיל להיות נהוג לקרוא לבני תקופתו – "בני דורו של פושקין", מנהג הקיים עד היום.
"פולחן פושקין" וההיצמדות המוחלטת לשירתו לא מצאו חן בעיני כל המשוררים הרוסים; ואולם קולות המבקרים את שירתו ורואים אותה כמלאכותית ולא מתאימה, מושתקים לרוב גם על ידי הממסד הרוסי, שעד היום מאמץ את פושקין לליבו.
מכון לחקר השפה הרוסית נקרא "מכון פושקין".
השפעת פושקין על השירה העברית החדשה
לשירת פושקין הייתה השפעה משמעותית על השירה העברית החדשה. פושקין היה אהוב על מרדכי צבי מאנה, שכינהו "המשורר הנשגב". דוד פרישמן תרגם משיריו. טשרניחובסקי העריצו ואהב אותו מאוד, ואמר כי כדי לתרגם את פושקין צריך לחדור עד נבכי החיים של העם הרוסי, לדעת את ספרותו הגדולה, והעיקר: לדעת את הלשון הרוסית ידיעה מקיפה ועמוקה. ביאליק אמר: "אוהב אני מאוד את פושקין ואוהב אני את טשרניחובסקי מפני שיש בו הרבה משל פושקין". אברהם לוינסון תרגם את "יבגני אונייגין", וכינה את פושקין: "משורר ההוד והיוֹפי, כל הנעלה והנשגב שבטבע ובחיים". לדעת אביגדור המאירי, אין בשירה העולמית מוזיקליות כזו שבשירי פושקין. אברהם שלונסקי תרגם את רוב יצירותיו. לאה גולדברג חיברה מסה על שירתו.
על קרבת האחווה בין רוחו של פושקין לבין רוח ישראל, כתב יהודה לייב קצנלסון: "הרעיון כי 'כל מאי דעביד רחמנא לטב עביד', הרעיון, 'כי אין רע בלי טוב עלי ארץ', הכשרון למצוא 'רסיסי ניחומים בים התוגה', והאהבה העזה אל החיים עם כל צרותיהם ומצוקותיהם, הבאה בעקבות הכשרון הזה – אלה המה סגולות עם מישראל מאז נודו בגויים כאלפיים שנה, ואלה הם גם סגולות שירתו של פושקין אשר כבר הרימו זאת על נס כל מבקרי המשורר ומפרשיו".
יחסו ליהדות
יחסו של פושקין ליהדות היה מורכב. מצד אחד, הוא הביע התעניינות בתרבות היהודית ואף החל ללמוד את השפה העברית. אחד משיריו אף עוסק בחייה של משפחה יהודית ענייה. מצד שני, בחלק מספריו יש דמויות יהודיות שמוצגות באופן לא מחמיא. כך בספרו "הרדיד השחור", וכך ב"האביר הכילי", היהודי מצטייר כיועץ רע ופחדן. בתארו את פגישתו עם אדם רוסי הדומה במראהו ליהודי, ברשימותיו משנת 1827, הוא כותב: "כיוון שהמושג יהודי ומרגל זהים, מייד הפניתי אליו את גבי". יש הסבורים כי גישתו האנטישמית של דוסטויבסקי הושפעה בין השאר מפושקין.
קישורים חיצוניים
מתרגומי יצירתו
הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה
הוברט סלבטור, ארכידוכס אוסטריה (בגרמנית: Hubert Salvator von Österreich; 30 באפריל 1894 – 24 במרץ 1971), היה נכדו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, וקצין בצבא האוסטרו-הונגרי.
ביוגרפיה
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הצטרף הוברט סלבטור לרגימנט הדרגונים ה-4 (פרדיננד הראשון, קיסר אוסטריה), ומאוחר יותר הועבר למפקדת החטיבה ה-9, ובסוף 1914 הוא קיבל את עיטור מסדר גיזת הזהב. מספטמבר עד נובמבר 1917 הוא פעל בשליחות קרל הראשון, קיסר אוסטריה, יחד עם המזרחן אלואיס מוסיל, וביחד הם נשלחו למזרח התיכון במטרה לסכל את ניסיונות הבריטים לעורר מרידה כנגד השלטון העות'מאני אותה ניסה לעורר לורנס איש ערב.
לאחר נפילת האימפריה האוסטרו-הונגרית הוברט סלבטור ויתר על זכויותיו בשנת 1919, ומשום כך הורשה להישאר באוסטריה. בשנת 1920 הוא קיבל את הדוקטורט באוניברסיטת אינסברוק, ובשנת 1922 הוחזרו לו ולאביו תאריהם. ב-25 בנובמבר 1926 התחתן הוברט סלבטור באנהולט עם רוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, בתם של עמנואל אלפרד, נסיך הכתר של זאלם-זאלם ומריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 13 ילדים.
הוברט סלבטור ירש מהוריו נכסים רבים, אותם ניהל בהצלחה, אולם לאחר האנשלוס של אוסטריה לגרמניה הנאצית, הוא נרדף פוליטית על ידי המפלגה הנאצית. במהלך הכיבוש הרוסי לאחר מלחמת העולם השנייה, היה הוברט סלבטור ראש עיריית פרזנבורג, וב-24 במרץ 1971 הוא מת בביתו.
משפחתו
ב-25 בנובמבר 1926 התחתן הוברט סלבטור עם רוזמרי, נסיכת זאלם-זאלם, בתם של עמנואל, נסיך הכתר של זאלם-זאלם ומריה כריסטינה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו 13 ילדים:
רואנדה-אורונדי
רואנדה-אורונדי (בצרפתית: Ruanda-Urundi; בהולנדית: Roeanda-Oeroendi) הייתה ממלכה באזור האגמים הגדולים של אפריקה, שנמצאה תחת שלטון בלגי קולוניאליסטי. האזור, שהיה חלק ממזרח אפריקה הגרמנית, נכבש ב-1916 על ידי כוחות בלגים וקונגולזיים, במסגרת המערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם הראשונה. כחלק מחוזה ורסאי עבר לשליטת בלגיה כמנדט מחבר הלאומים ב-1922 ובהמשך כנאמנות. ב-1962 הוענקה עצמאות לאזור כשתי מדינות נפרדות, הרפובליקה של רואנדה וממלכת בורונדי, מה שהביא לסופה של האימפריה הבלגית.
היסטוריה
שתי הממלכות, רואנדה ובורונדי, התקיימו במקום עוד לפני הכיבוש האירופאי של אפריקה. השלטון הגרמני קיבל חסות על רואנדה במסגרת ועידת ברלין של 1884 וב-1890 החליטו המעצמות האירופיות לכלול את רואנדה ובורונדי בשטח ההשפעה של האימפריה הגרמנית. הגרמנים, שכוח האדם שהשקיעו בשליטה באזור היה קטן מאוד, חדרו לאזור בהדרגה. הם שלטו באופן עקיף תוך הסתמכות על האצולה המקומית ועל מלכי שתי הממלכות, שהסכימו לקבל את חסות הגרמנים כהגנה מפני מדינות שכנות ובהן בוגנדה. הגרמנים ראו בממלכות חלק ממזרח אפריקה הגרמנית ושימרו את המונרכיה וההיררכיה הקיימת, תוך העדפת שבט המיעוט הטוטסי על-פני ההוטו ומינוים לתפקידים משמעותיים במוסדות השלטון והאדמיניסטרציה, כך החלה להתבסס ההפרדה בין הטוטסי להוטו. הבדלה והפרדה זו נעשתה תוך הבניית תודעה מעמדית בין השתיים, כזו המקבילה לתודעה המעמדית באירופה.
באפריל-מאי 1916 נכבשה ממלכת רואנדה על ידי כוחות בלגים וקונגולזיים וביוני נכבשה בורונדי. הטריטוריה, שנשארה בשליטת הבלגים עד סוף המלחמה ב-1918, הוחזקה על ידי שלטון צבאי. כחלק מחוזה ורסאי עבר החלק העיקרי של מזרח אפריקה הגרמנית לשליטת בריטניה, אך רואנדה-אורונדי, כפולה בשטחה מבלגיה עצמה, עברה לשליטת בלגיה כמנדט מחבר הלאומים ב-1922. המנדט אושרר על ידי הפרלמנט הבלגי רק ב-1924. בניגוד לשלטון מלא, היה המנדט רק פקדון בידי בלגיה שהודרכה לכוון את האומות ולהכינן לעצמאות, ונתון לפיקוח של ועדת חבר הלאומים בז'נבה. ב-1926 החלו הבלגים בסדרת שיפורים באזור, בהם פריסת רשת כבישים ורפורמות חקלאיות, שביססו את כלכלת המקום על כותנה וקפה. עם זאת, סדרת שנות בצורת פגעו קשה באזור וגרמו לעוני, רעב ומחלות.
גם הבלגים, כמו הגרמנים לפניהם, נעזרו בהיררכיה מבוססת על פקידים בכירים משבט הטוטסי. בראש ההיררכיה ניצבו שני מלכים (Mwami), אחד עבור רואנדה ואחד עבור אורונדי ותחתם מנהל מקומי של צ'יפים ותתי-צ'יפים. ככלל, תמיד שלטו טוטסי על הוטו. בשנות השלושים, הגדירו הכובשים הבלגים קריטריונים גופניים להבחנה בין בני טוּטסִי לבני הוּטוּ תוך שימוש ב"אנתרופולוגיה פיזיולוגית" – שיטה בה נמדדו גולגולותיהם של האנשים והוחלט מי משתייך לאיזו קבוצה, בדומה לשיטות שרווחו בתקופה זו באירופה והיוו את המסד התיאורי "המדעי" לתורת הגזע. הטוטסי זוהו כגבוהים יותר, יפים יותר, אינטליגנטים יותר, בעלי אף עדין יותר ומצח פחות רחב מזה של בני ההוטו שהיוו את הרוב. הבלגים השתמשו בשונות זו כדי לאשרר את תפיסתם כי בני הטוטסי חכמים יותר ו"עליונים" על פני ההוטו, וראו בהם גזע עליון. הבלגים התייחסו לטוּטסִי כשותפים מקומיים לשלטון למרות היותם מיעוט באוכלוסייה והנהיגו מדיניות של עבודות כפייה, בעיקר במטעי קפה, תחת פיקוח של בני טוּטסִי. בכך הוחרפה האיבה וחודדו ההבדלים בין הטוּטסִי להוּטוּ. כדי להשתייך לאליטה השלטונית היה צורך להשתייך לכנסייה הקתולית, עובדה שהובילה להתנצרות המונית של האוכלוסייה האפריקאית. בשנת 1929 החליטו הבלגים על איחוד תפקידי הצ'יפים וצמצום במספרם ובהזדמנות זו פוטרו רוב הצ'יפים מבני ההוטו, כך שבשנת 1945 לא נותרו צ'יפים מבני הוּטוּ.
החינוך במושבה הופקד בידי המיסיון הקתולי, שקיבל עצמאות בשטח זה ולא היה כפוף לממשל. רמת החינוך והאוריינות היו נמוכות, בעיקר בקרב ההוטו. לאחר מלחמת העולם השנייה והקמת האומות המאוחדות הועבר השלטון בטריטוריה ממנדט לשטח חסות של האו"ם תחת מועצת הנאמנות של האומות המאוחדות, בניהול בלגי, תוך הבטחה לקידומו לקראת עצמאות. עם זאת, לא הוגדרה מסגרת-זמן לתהליך ההבשלה לקראת עצמאות והמצב נותר כשהיה. בשנות החמישים החלו לפעול תנועות לדה-קולוניזציה של אפריקה בקונגו הבלגית, בפרט תנועתו של פטריס לומומבה בתמיכת מדינות הגוש המזרחי. תנועות אלה השפיעו על הנעשה בטריטוריה הבלגית כולה.
בשנת 1959 התרחשה ברואנדה הפיכה, אשר הונהגה על ידי מנהיג ההוטו, גרגואר קָיִיבּנדָה, שהוביל את המאבק להפלת "המונרכיה של בני הטוטסי". כתוצאה ממאבק זה, העבירו הבלגים את תמיכתם באופן רשמי לבני שבט ההוטו. שינוי זה הביא להגברת המתח הפנימי בין שני השבטים. המתח הגיע לשיא בין השנים 1959–1961 כאשר טבחו בני שבט ההוטו במאות מבני שבט הטוטסי, הסלמה זו הביאה לכך שכ-100,000 פליטים (מבני הטוטסי) ברחו למדינות השכנות (אוגנדה, והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו). ב-26 באוקטובר 1961 פירקו הבלגים את ממלכת רואנדה-אורונדי וערכו בחירות, במ'וומהם נבחר קאייבנדה לנשיא רואנדה. ב-1 ביולי 1962 קיבלה הרפובליקה של רואנדה את עצמאותה. מאידך, אורונדי השכנה, הצליחה לשרוד כמונרכיה חוקתית שקיבלה אף היא את עצמאותה ב-1 ביולי 1962.
שלטון
בין 1916 ל-1926 נשלטה רואנדה-אורונדי על ידי נציב מלכותי (commissaire royal) לאחר מכן נשלטה הטריטוריה על ידי המושל הכללי (gouverneur général) של קונגו הבלגית באמצעות סגן מושל (Vice-gouverneur général) שישב בבוג'ומבורה (בירת בורונדי כיום) ותחתיו שני תתי-מושלים תושבים (résidents). תחת הממשל הבלגי התקיימה כאמור היררכיה מקומית שבראשה ניצבו המלכים (Mwami בשפת הקירונדי, צ'יף עליון):
אפק
{{פירושונים|
אישים: אחר:
ראו גם
}}
ז'אן-בטיסט ז'וזף דלאמבר
ז'אן-בטיסט ז'וזף דלאמבר (בצרפתית: Jean Baptiste Joseph, chevalier Delambre; 19 בספטמבר 1749 - 19 באוגוסט 1822) היה מתמטיקאי, אסטרונום, היסטוריון של האסטרונומיה וחוקר גאודזיה צרפתי. מנהל מצפה הכוכבים בפריז, ומחבר ספרים ידועים על תולדות האסטרונומיה מימי קדם ועד המאה ה-18.
שועל הכף
שועל הכף (שם מדעי: Vulpes chama), מין בסוג שועל.
שועל הכף הוא שועל קטן. פרוותו כסופה אפורה או שחורה, עם גוון צהבהב בצדי הגוף ובבטן. קצה זנבו תמיד שחור. אורכם של שועלי הכף הוא 45-61 ס"מ, לא כולל הזנב שאורכו 30-40 ס"מ. גובהם 28-33 ס"מ ומשקלם בדרך כלל 3.6 עד 5 ק"ג. לרוב הזכר גדול מהנקבה.
שועל הכף מצוי בדרום אפריקה, מזימבבואה עד אנגולה.
שועלי הכף פעילים בלילה, וחיים כיחידים או בזוגות בסוואנות ובערבות. כמו רוב השועלים, שועל הכף הוא אוכל-כול. הוא מעדיף יונקים קטנים, זוחלים ופגרים, אך יכול לאכול גם חרקים ופירות.
שועל הכף מזדווג במהלך כל השנה. ההיריון נמשך 51-53 יום. בתחילת תהליך הגידול של הגורים משתתף גם הזכר. הגורים נגמלים בגיל 6-8 שבועות ומגיעים לבגרות בסביבות גיל שנה. משקלם הממוצע של הגורים בלידתם 50-100 גרם. הם מגיעים לבגרות מינית בגיל 9 חודשים. אורך חייהם עשוי להגיע ל-10 שנים.
תל אפק
ישנם שני אתרים בישראל המכונים תל אפק. {{פירושונים|
ראו גם
}}
חברה (אקולוגיה)
באקולוגיה, המונח חברה, מתייחס לסך כל האוכלוסיות של אורגניזמים (למשל כל בעלי החיים, כל החיידקים, כל הצמחים וכו') הנמצאות יחד באותו זמן, באותו בית גידול ובאותו מרחב גאוגרפי. החברה אם כן, הוא מונח המקפל בתוכו קבוצת אורגניזמים, במרחב מסוים, בזמן מסוים ובמכלול מסוים של תנאי סביבה. החברה יוצרת דגם שחוזר על עצמו, כלומר באותו צירוף של תנאים ובמרחקים גאוגרפיים קטנים נמצא את אותו צירוף של אוכלוסיות, באותן פרופורציות. כך למשל החברה בהרי ירושלים דומה לחברה שבכרמל.
חלק מהחוקרים מפרקים את מונח החברה לקבוצות נפרדות של אורגניזמים ומתייחסים אל חברת הצמחים, או אל חברת בעלי החיים בנפרד וכן הלאה.
חברת חלוץ
חברת חלוץ היא חברה המיישבת בית-גידול ריק לגמרי מיצורים חיים, או משרידים של יצורים חיים. זוהי החברה הראשונה בטור הסוקצסיוני. לעיתים משתמשים במושג זה באופן שגוי, כאשר באים לתאר את החברה הראשונה המתיישבת בבית גידול מעשה ידי אדם (שולי כביש, שדה נטוש וכו'). במקומות כאלה יש על פי רוב שרידים של יצורים חיים, ולכן חברה שמיישבת אותו ראשונה, אינה חברת חלוץ אמיתית. בהשוואה למינים אחרים בטור הסוקצסיוני מיני הצמחים של חברת החלוץ מתאפיינים על פי רוב בכושר תחרות נמוך, כושר הפצה גבוה, גודל קטן ומחזור חיים קצר.
חברת קיימא
חברת קיימא היא חברה שנמצאת באמצע הטור הסוקצסיוני ומתקיימת במשך זמן שהוא ארוך בהרבה ממשך החיים הממוצע של הפרטים ממינים הבונים אותה, אך היא אינה חברת השיא. משך החיים של חברת קיימא הוא לפחות כמה דורות של המינים מאריכי החיים ביותר הבונים אותה. חברה כזו נמצאת בשיווי משקל לא יציב עם הסביבה ותפנה לבסוף את מקומה לחברה הבאה בטור הסוקצסיוני. חברת קיימא מקיימת מנגנון של עיכוב המונע לזמן ארוך את כניסתה של החברה הבאה בטור. דוגמה: חברת סירה קוצנית הגדלה על טרסות חקלאיות נטושות בהרי יהודה.
חברת שיא
חברת שיא היא החברה האחרונה בטור סוקצסיוני. זוהי חברה שנמצאת בשווי-משקל יציב עם כל הגורמים, ביוטיים וא-ביוטיים, של סביבתה. קיומה של חברת שיא מותנה בתנאי סביבה יציבים, שאינם משתנים עם הזמן, לטווח זמן ארוך מאוד - ארוך מהרבה משכי דור של צורות החיים הגדולות ומאריכות החיים ביותר הנוכחות בחברה. לדעת חוקרים רבים אין בנמצא חברת שיא, וזהו מצב תאורטי בלבד, המשמש אותנו לבדיקה של תהליכים שעוברים על הצמחייה. כאשר משווים בין המינים שבונים את חברת השיא למינים של שלבים מוקדמים יותר בטור הסוקצסיוני, מוצאים כי על פי רוב המינים של חברת השיא הם בעלי כושר תחרות גבוה, כושר הפצה נמוך, גדולים, בעלי ביומסה גבוהה ומאריכי חיים לעומת האחרים.
הרפובליקה הסינית (1912–1949) במשחקים האולימפיים
הרפובליקה הסינית השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) בשם "סין", ועד אולימפיאדת לונדון (1948). היא לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים. יחד עם זאת, משלחת מטעמה השתתפה כבר בטקס הפתיחה של אולימפיאדת פריז (1924). אבל, ארבעת הטניסאים בחרו לפרוש מאותם משחקים ולא התחרו בהם.
בסיום מלחמת האזרחים הסינית, הרפובליקה הסינית התפצלה לשתי מדינות נפרדות. הרפובליקה העממית של סין הוקמה על מרבית שטחה של סין, ואילו הרפובליקה הסינית נותרה רק באי טאיוואן ובמספר איים קטנים בסביבתו. בעקבות הפיצול הרפובליקה העממית הקימה ועד אולימפי לאומי שייצג אותה. שתי המדינות הוזמנו לאולימפיאדת הלסינקי (1952). אבל, הרפובליקה הסינית החרימה את המשחקים מאחר שלא הכירה ברפבוליקה העממית. לאחר מכן, הוועד האולימפי הבינלאומי הודיע לוועד האולימפי של הרפובליקה הסינית כי מאחר שהוא אינו מייצג את התאחדויות הספורט הפועלות בסין, הוא נדרש לשנות את שמו. לפיכך, הוועד נוסד מחדש בשם "הוועד האולימפי של הרפובליקה הסינית".
היסטוריה
באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932) נטל חלק ספורטאי סיני יחיד, האתלט ליו צ'אנגצ'ון, שהתחרה בריצת 100 מטר ובריצת 200 מטר. בהמשך שלחה הרפובליקה הסינית משלחות גדולות יותר. המשלחת לאולימפיאדת ברלין (1936) הייתה הגדולה ביותר ומנתה 54 ספורטאים בעוד המשלחת לאולימפיאדת לונדון (1948) מנתה 31 ספורטאים. המשלחות באותה עת לא הגיעו להישגים משמעותיים.
תרצה יובל אלחנתי
תרצה יובל אלחנתי (3 במרץ 1943 – 27 בדצמבר 2000) הייתה עורכת האוניברסיטה המשודרת בגלי צה"ל, שלאחר מותה נקראה על שמה. על מפעל זה הייתה מועמדת לקבלת פרס ישראל.
חייה
נולדה ליוליוס ולפאני וגשל בתל אביב, במשפחה בת שלושה ילדים. למדה בבית הספר העממי "מוריה" ובתיכון צייטלין. הייתה חברה בתנועת בני עקיבא, במסגרתה הצטרפה לגרעין מרחבים והייתה בהכשרה בעין צורים, בנח"ל ובהיאחזות בבארותיים.
היא עברתה את שמה ליובל ולאחר שנישאה למשה אלחנתי הוסיפה את שמו לשמה.
עבדה בחברת ההפקות "במות" של יעקב אגמון וכך הגיעה לגלי צה"ל. עד מהרה נקלטה בתחנה וערכה שורה ארוכה של תוכניות אומר נחשבות. בין השאר ערכה את סדרת התוכניות "עולמם של...", ועל אחת מתוכניות אלה, "עולמה של יולדת" קיבלה את פרס רשות השידור. בשנת 1977 שכנע אותה מרדכי נאור לקחת על עצמה את הפקת ועריכת תוכניות האוניברסיטה המשודרת, אותן הובילה מאז באופן עצמאי ולפי החלטותיה.
תרצה יובל נפטרה ממחלת הסרטן ונטמנה בבית עלמין ירקון. הותירה את בעלה ושני בנים.
Annabelle: Creation (פסקול)
Annabelle: Creation: Original Motion Picture Soundtrack הוא פסקול סרט האימה העל-טבעי האמריקאי "אנאבל: הבריאה" (2017), שהולחן על ידי המלחין ומפיק הסרטים הבריטי בנג'מין וולפיש. הפסקול יצא לאור ב-17 באוגוסט 2017, על ידי חברת התקליטים ווטר-טאוור מיוזיק.
רקע והלחנה
בתוך Annabelle: Creation נכללים שירים בסגנון האלקטרוני הקאנטרי והמוזיקה הקלאסית. כל שירי הפסקול פרט לשיר "Your Are My Sunshine", הולחנו על ידי המלחין ומפיק הסרטים הבריטי בנג'מין וולפיש. את השיר "Your Are My Sunshine", כתב צ'ארלס מיטשל, והוא מהווה כשיר הסיום של הסרט "אנאבל: הבריאה" (2017).
השיר אשר הושמע בסצנות רבות בסרט היה, "Your Are My Sunshine", שנוגן באמצעות פטיפון, שניצב בחדרה של אנאבל.
סנדי ולש
ביוגרפיה
ולש נולדה בעיר צ'סטר שבאנגליה. היא בוגרת בית הספר הלאומי לקולנוע ולטלוויזיה.
כתסריטאית כתבה ולש סדרות טלוויזיה רבות עבור ה-BBC. בין השאר כתבה את "The Magnificent 7", עיבוד לרומן "ידידנו המשותף" מאת צ'ארלס דיקנס, ומיני-סדרה "צפון ודרום" עיבוד לרומן באותו שם מאת אליזבת גאסקל. עוד כתבה את התסריט למיני-סדרה "ג'יין אייר" המבוססת על הרומן מאת שרלוט ברונטה ששודר לראשונה ב-2006. ב-2009 עיבדה את הרומן "אמה" מאת ג'יין אוסטן ואת הסיפור "בטבעת החנק".
ב-1999 זכתה ולש בפרס באפט"א לסדרת הדרמה הטובה ביותר על המיני-סדרה "ידידנו המשותף". היא חלקה את הפרס עם קתרין ורינג וג'וליאן פרינו. ב-1999 הייתה מועמדת לפרס אדגר לסרט הטלוויזיה או המיני-סידרה הטובים ביותר עבור "A Dark Adapted Eye". ב-2007 הייתה ולש מועמדת לפרס אמי לתסריט מצטיין למיני-סדרה סרט או ספיישל דרמה עבור המיני-סדרה "ג'יין אייר".
חיים אישיים
ב-1983 התחתנה ולש עם המחזאי סטיבן פוליאקוף. לבני הזוג יש שני ילדים.
אנהדואנה
אנהדואנה או אן-הדו-אנה ( בשומרית: 𒂗𒃶𒌌𒀭𒈾, "קישוט השמיים" , תעתיק באנגלית: En-hedu-ana) הייתה הכוהנת של אל הירח נאננה (סין) בעיר השומרית אור. היא ביתו של סרגון מאכד, מקים האימפריה האכדית ומייסד העיר אכד. ככל הנראה היא מונתה על ידי אביה כמנהיגת הפולחן הדתי באור כדי ליצור קשרים בין הדת האכדית של אביה לבין הדת השומרית המקומית.
אנהדואנה תוארה כמחבר וכמחברת הראשונה הידועה בכל ההיסטוריה המתועדת. זאת מכיוון שמספר יצירות בספרות השומרית כגון מזמורי המקדש השומרי עשויות להיות יצירות שהיא חיברה. עם זאת, קיים ויכוח רב בקרב חוקרים מודרניים המבוססים על נימוקים לשוניים וארכאולוגיים בשאלה האם היא אכן כתבה או הלחינה את היצירות שהתגלו ויוחסו לה. בנוסף, כתבי היד היחידים של היצירות המיוחסות לה נכתבו על ידי סופרים באימפריה הבבלית הראשונה שש מאות שנה לאחר מותה ונכתבו בניב מאוחר יותר של השפה השומרית. סופרים אלה אולי ייחסו לה את היצירות הללו כחלק מהסיפורים האגדיים של שושלת סרגון מאכד במסורות הבבליות המאוחרות יותר.
הזיכרון התרבותי של אנהדואנה והיצירות שיוחסו לה אבדו זמן מה לאחר תום האימפריה הבבלית הראשונה. קיומה של אנהדואנה התגלה מחדש לראשונה על ידי הארכאולוגיה המודרנית בשנת 1927, כאשר סר לנרד וולי חפר בשרידי העיר אור. ומצאה דיסקת בהט עם שמה, שקושר לסרגון מאכד, ועיסוק כתוב מאחור. אזכורים לשמה התגלו מאוחר יותר ביצירות של ספרות שומרית. הגילוי הארכאולוגי של אנהדואנה משך כמות ניכרת של תשומת לב ווויכוחים מלומדים בתקופה המודרנית הקשורים לייחוס הפוטנציאלי שלה כסופרת הידועה הראשונה. היא זכתה לתשומת לב רבה גם בפמיניזם, והעבודות המיוחסות לה נחקרו גם בתור אב מוקדם של הרטוריקה הקלאסית. תרגומים לאנגלית של יצירותיה היוו גם השראה למספר עיבודים וייצוגים ספרותיים.
פארסים
פארסים (בפרסית پارسى, שמשמעותה "פרסי"; בגוג'ראטית : પારસી = פֵּארֵסי) הם בני קבוצה אתנית שהיגרו לתת־היבשת ההודית מפרס במהלך הכיבוש המוסלמי בשנים 636–651 ובעקבות התמוטטות האימפריה הסאסאנית. הדת האתנית של הפארסים היא דת זרתוסטרא. האפוס "סיפורה של סנג'אן" מתאר את ראשית התיישבותם של הפארסים בהודו, ולפיו נמשכה הגירת הפארסים גם בין המאות ה-8 וה-10 לגוג'ראט, שם קיבלו מקלט מרדיפות הדת של המוסלמים. גל אחר של זורואסטרים היגר מאיראן להודו בתקופת השושלת הקאג'ארית (1794–1925) והם מכונים בהודו "איראני".
מספר הפארסים בהודו נמצא בירידה בשל שילוב של הגירה וילודה נמוכה. בסקר האוכלוסין של הודו משנת 2011 הוערך מספר הפארסים בהודו כ־57 אלף נפשות.
עם הפארסים הנודעים נמנים פרדי מרקיורי, זובין מהטה, נרימן מהטה והומי באבא. מייסד קבוצת טאטא וראשי התאגיד לדורותיהם הם פארסים.
דמות ספרותית פארסית היא אאודה מהספר מסביב לעולם בשמונים יום של ז'ול ורן.
E (קבוע מתמטי)
e (נקרא גם קבוע אוילר על שם לאונרד אוילר, או קבוע נפייר על שם ג'ון נפייר) הוא קבוע מתמטי טרנסצנדנטי חשוב שערכו בקירוב 2.71828182845904, המשמש כבסיס הלוגריתם הטבעי.
ניתן להגדיר את הקבוע e בדרכים אחדות, השקולות זו לזו. הקבוע e מתאר את הגידול בסוף השנה בהפקדת סכום כסף בריבית של 100% לשנה, לו היה הבנק מחשב את סכומי הריבית המגיעים למפקיד בכל רגע ומפקיד אותם מיד באותם תנאים. באופן זה e מוגדר כגבול הערך כאשר n שואף לאינסוף. מכיוון שתהליכים בטבע מצייתים לחוקי התנהגות רגעיים, הקבוע מופיע כמו מעצמו בתיאור של תופעות רבות בהן קיים שינוי רציף, כמו גם בחישובי ריבית.
הסימון באות מיוחדת עבור e הוכנס לשימוש על ידי לאונרד אוילר ב-1727.
היסטוריה
האזכור הראשון לקבוע זה פורסם ב-1618 בטבלה בסוף עבודה על לוגריתמים מאת ג'ון נפייר. אולם, הטבלה לא כללה את המספר עצמו אלא רק רשימת לוגריתמים שחושבו על פי הקבוע. ההנחה הרווחת היא שהטבלה נכתבה על ידי ויליאם אוטרד. ההתייחסות הראשונה למספר בתור קבוע הייתה של יאקוב ברנולי, כשניסה למצוא את הערך של הביטוי:
השימוש הראשון לקבוע, שסומן אז בתור b, הוא במכתב ששלח גוטפריד לייבניץ אל כריסטיאן הויגנס ב-1690. לאונרד אוילר סימן לראשונה את הקבוע כ-e ב-1727, והפרסום הראשון שעשה שימוש בסימון זה היה ספרו של אוילר "מכניקה" מ-1736. אף על פי שבשנים הראשונות חלק מן החוקרים השתמשו באות c, האות e הייתה נפוצה יותר ולבסוף הפכה לסטנדרט המדעי.
הגדרה
1. הגבול של הסדרה הבאה:
הגדרה זו למעשה מתארת 'גידול המשכי', המופיע הן בחישובי ריבית דריבית והן בגדילה וצמיחה בעולם החי, בו התאים משכפלים את עצמם והצמיחה היא בקצב אחיד לאורך תקופות. על כך בהרחבה בהמשך.
2. מהגדרה זו נובע שעד כדי כפל בקבוע, הפונקציה e^x היא היחידה השווה לנגזרת של עצמה ולכן e הוא היחס y(1)/y(0) כאשר y(x) היא פונקציה המקיימת את המשוואה הדיפרנציאלית ואיננה זהותית 0.
3. פיתוח עובדה זו לטור טיילור (או חישוב הגבול באינסוף של הסדרה הנ"ל בעזרת הבינום של ניוטון) מספק טור אינסופי המסתכם ל-.
4. המספר \,x המקיים:
תכונות
e הוא מספר אי-רציונלי. יתרה מכך, הוא גם מספר טרנסצנדנטי, כלומר – e אינו שורש של פולינום בעל מקדמים רציונליים.
לפונקציה המעריכית \!\, e^x (אקספוננט) יש תכונה מיוחדת: הנגזרת שלה שווה לפונקציה עצמה. כלומר:. תכונה זו ייחודית לפונקציית האקספוננט (ולכפולות שלה בקבועים). את פונקציית האקספוננט נהוג לרשום גם כ-\ \exp(x) ואז \,\exp(1)=e. רישום זה נפוץ בספרים ישנים, שבהם היה קושי להציג נוסחאות מורכבות בגלל מגבלות ההדפסה.
הפונקציה ההפוכה לפונקציית האקספוננט היא פונקציית הלוגריתם הטבעי, המסומנת בקיצור כ-\!\, \ln x.
הפונקציה \ e^x גם משמשת להגדרת הפונקציות הטריגונומטריות (סינוס וקוסינוס) כאשר הארגומנט הוא מספר מדומה, באמצעות נוסחת אוילר:
כאשר נציב בנוסחה זו נקבל את הקשר בין חמשת הקבועים הבסיסיים של המתמטיקה, הידוע בשם זהות אוילר:
הוכחת אי-רציונליות
לכן נוכל לכתוב:
הביטוי האחרון הוא טור הנדסי שאיברו הראשון הוא ומנתו היא, ולפיכך, על פי נוסחת הסכום של טור הנדסי, סכומו הוא לכן, כלומר x הוא מספר חיובי שלם הקטן מ-1. זוהי סתירה ולפיכך e הוא מספר אי-רציונלי.
הוכחת טרנסצנדנטיות
העובדה שהקבוע e הוא מספר טרנסצנדנטי, מספר שאין אפשרות להגדיר אותו באמצעות פעולות אלגבריות של חיבור, חיסור, כפל, חילוק והעלאה בחזקה, נתגלתה בידי שארל הרמיט בשנת 1873. בהמשך המתמטיקאי פרדיננד לינדמן השתמש בעובדת היותו של e מספר טרנסצנדנטי ובאמצעות נוסחת אוילר הקושרת את הקבוע e עם הקבוע פאי, הוכיח שגם פאי הוא מספר טרנסצנדנטי.
גידול המשכי
תהליכי גידול המשכי (נקראים גם גידול מעריכי או גידול אקספוננציאלי) הם תהליכי צמיחה בהם כמות הצמיחה הנוכחית תלויה באופן קבוע בכמות הצמיחה הקודמת. גידול המשכי מתואר כך: יחידה מקורית צומחת בקצב מסוים, וכל חלק חדש הנובע מהצמיחה, עם היווצרו צומח אף הוא באותו הקצב. בתחום הכלכלה ובחישובי ריבית דריבית היחידה המקורית נקראת הקרן. הקבוע e מתאר את כמות הצמיחה כאשר קצב הגידול הוא של הכפלה עצמית בתקופה הנמדדת.
דוגמה: יחידה מקורית צומחת ומכפילה את עצמה במהלך תקופה של אלף ימים. היחידה בנויה מאלף תתי יחידות, אשר לאחר אלף ימים ישוכפלו כולן. בכל יום משוכפלת תת-יחידה אחת, אך מיד עם שכפולה, ברגע שנוצרת תת-היחידה החדשה, גם זו תתחיל בשכפול עצמה בקצב של היחידה המקורית, כלומר ביום הבא, בנוסף לשכפול תת-יחידה, יחל שכפול של אלפית מתת היחידה הקודמת שנוצרה לפני יום.
וכך: וכן הלאה.
לאחר אלף ימים, בנוסף ליחידה המשוכפלת יהיו גם תתי היחידות הנוספות שצמחו. סך כל הצמיחה שנוצרה יהיה e, מעט יותר מפעמיים וחצי מספר תתי היחידות המקורי, ובקירוב: 2718 תתי יחידות, חישוב מקורב של e כפול אלף.
גידול המשכי קיים בתחומים רבים, בהם בטבע ובעולם החי, בנוסחאות מתמטיות וחישוביות, וכן בתופעות אקראיות החוזרות על עצמן ומצטברות. משום כך הקבוע e מופיע בחישובי הסתברות, בניתוחי צמיחה בכלכלה ובמדעי הטבע החיים והסביבה, ותופס מקום חשוב בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי.
ריבית דריבית
בחישובי ריבית דריבית e מהווה קבוע לחישוב החוב כעבור זמן מסוים או כעבור מספר מחזורים מסוים. הקבוע e נתגלה בידי יאקוב ברנולי בעת ניתוח חישובי ריבית דריבית.
לדוגמה, אם אדם מפקיד בבנק סכום של שקל אחד (הקרן היא שקל אחד) ומקבל ריבית של 100% המחושבת אחת לשנה, הוא יצבור סכום של שני שקלים בסוף השנה. אם הבנק יחשב את הריבית מדי חצי שנה בריבית דריבית, כלומר ריבית של 50% בחצי הראשון של השנה שלאחריו יהיה בבנק שקל וחצי, וחישוב ריבית של 50% בחצי השני של השנה, הפעם 50% על שקל וחצי, שהם 50% על הקרן – השקל, ועוד 50% על הריבית שנצברה – חצי השקל שהתקבל בחלק הראשון של השנה. בתום החצי השני של השנה יהיו ברשותו 2.25 שקלים. אם חישוב הריבית יבוצע מדי רבע שנה, יסיים עם 2.44 שקלים. אם חישובי הריבית יבוצעו במרווחי הזמן הקטנים ביותר הסכום שיתקבל יתקרב ל-e כפול הקרן. בדוגמה שלנו הקרן הוא שקל אחד, ולכן בסוף השנה המפקיד יקבל מהבנק e שקלים לפי הנוסחה: שהם בקירוב 2 שקלים ו-72 אגורות.
התפלגות נורמלית
בתורת ההסתברות, פונקציית צפיפות ההסתברות של התפלגות נורמלית נתונה על ידי פונקציה זו נקראת "פעמון גאוס" או "גאוסיאן" על שם המתמטיקאי הנודע קרל פרידריך גאוס. פונקציה זו שימושית ביותר – הן לצורכי תאוריה והן לצרכים ניסיוניים, שכן לפי משפט הגבול המרכזי הממוצע של מספר גורמים אקראיים, בלתי תלויים ובעלי אותה התפלגות, שואף לאחר נירמול מתאים להתפלגות נורמלית.
הקבוע e משמש גם כאן, כתוצאה מ'גידול המשכי' בהגדרת פעמון גאוס, כאשר הצמיחה הולכת וקטנה בתלות בצמיחה הקודמת, ובכך מגדירה את צורת העקומה.
הסתברות לזכייה של אדם המשתתף במספר רב של הגרלות
נניח שאדם מסוים משתתף באופן עקבי בהגרלות כך שבסופו של דבר הוא צפוי להשתתף ב- \,n הגרלות. נניח שההסתברות של אותו אדם לזכות בהגרלה בודדת היא. לצורך הפשטות, נניח הנחה ריאלית ש-\,{0<k<1}. הקבוע e משמש לחישוב הסתברות שאותו אדם יזכה מתוך כל ההגרלות שבהן ישתתף לפחות בהגרלה אחת. אם נניח שאין תלות בין התוצאות של ההגרלות וש-\,n הוא מספר מספיק גדול, אז ההסתברות שמשתתף מסוים לא יזכה באף אחת מההגרלות, קרובה ל- וההסתברות שאותו המשתתף יזכה לפחות באחת מההגרלות היא בקירוב.
החישוב: אם משתתף מסוים משתתף ב-\,n הגרלות, ההסתברות שהמשתתף לא יזכה באף אחת מן ההגרלות מחושבת כך: .
דוגמה: נניח שאדם משתתף ב-\,n=2,500 הגרלות, כשהסתברות הזכייה שלו בהגרלה בודדת היא \,p=10^{-4}. בתנאים אלו, \,k=np=0.25. ההסתברות שלא יזכה באף אחת מההגרלות היא בקירוב. ההסתברות שהאדם יזכה בהגרלה אחת לפחות היא.
בעיית הדוור
בעיה דומה לבעיה הקודמת, נתגלתה בידי פייר ריימונד דה מונטמורט יחד עם ברנולי, ונקראת בעיית הדוור, או בעיית 'בדיקת הכובעים':
דוור מבולבל מחלק באקראי n מכתבים ל-\,n תיבות. הקבוע e משמש לחישוב ההסתברות שאף מכתב לא יגיע ליעדו.
את חישוב ההסתברות ניתן למצוא באמצעות עקרון ההכלה וההפרדה. מקבלים כי ההסתברות שווה לסכום הטור: . טור זה הוא טור טיילור של הפונקציה \ e^{-x} בנקודה 1 (או טור טיילור של הפונקציה \ e^{x} בנקודה \,-1). על כן, כאשר \,n שואף לאינסוף, שואף סכום הטור ל-\frac{1}{e}.
חישוב עצרת לערכים גדולים (נוסחת סטירלינג)
אשר עבור n טבעי מקיימת:.
כל מספר עצרת, מכפיל את כל המספרים הקודמים לו, וכך עצרת למעשה מהווה פונקציה הקשורה בגידול המשכי, ומכאן הקשר לקבוע e.
בפיזיקה
הקבוע e משמש לחישוב דעיכת מהירות חלקיק בזמן, בעקבות חיכוך המשכי, על פי חוקי ניוטון.
לפי החוק השני של ניוטון, התאוטה (כלומר השינוי במהירות) של חלקיק הנע בהשפעת כוח חיכוך המתכונתי למהירותו (כלומר כאשר כוח החיכוך תלוי במהירות הנוכחית), נקבע לפי:
כאשר \ v מהירות החלקיק, \ m המסה שלו ו-\ \mu מקדם החיכוך. המהירות החדשה, בהנחה שהמהירות ההתחלתית של החלקיק היא \ v_0 הוא: .
כלומר, המספר \ e משמש לתיאור דעיכת מהירות החלקיק בזמן.
כמו כן, הקבוע משמש למדידת הדעיכה של זרם כפונקציה של זמן במעגל חשמלי במהלך טעינה או פריקה של קבל לפי נוסחה דומה: כאשר I_0 הוא הזרם ההתחלתי ו-\tau הוא קבוע הזמן ששווה ל-RC – הנגד השקול במעגל כפול הקיבול של הקבל השקול.
במדעי החיים והסביבה
הקבוע e משמש לחישוב הצמיחה והדעיכה של אוכלוסיות, צמחים, איברים ובעלי חיים, כאשר מדובר בתהליכי גידול המשכי. אלו קיימים במקרים רבים בעולם החי, כאשר תאים משכפלים את עצמם ומכפילים את כמותם בקצב קבוע, וגם כאשר התופעות הנמדדות אינן של הכפלה עצמית, אך קצב הצמיחה או הדעיכה שלהן תלוי באוכלוסייה הקודמת. בחישובים אלו, מגדיר את הגדילה, כאשר
במדעי הסביבה, וכן בחישובי התפשטות מחלות במדעי הרפואה, במצבים של משאב מתכלה גידול האוכלוסייה בזמן נתון לפי עקומת גאוס, שנוסחתה תלויה בקבוע e, כאשר בתקופת הצמיחה האוכלוסייה צומחת בגידול המשכי, ואילו לאחר הרוויה היא דועכת באופן דומה.
במתמטיקה
כאמור, הקבוע e הוא המספר היחיד שאם מציבים אותו במקום a בפונקציה f(x)=a^x וגוזרים את הפונקציה לפי x, תתקבל אותה פונקציה עצמה. במילים אחרות, השיפוע של הגרף של y=e^x בכל נקודה נתונה שווה בערכו לגובה הגרף באותה נקודה. בשל כך, הוגדר הלוגריתם הטבעי להיות לוגריתם בבסיס e, והוא בעל חשיבות גדולה בענפי מתמטיקה רבים, בהם חשבון אינפיניטסימלי, ובמיוחד לגבי מספרים מרוכבים – הצגת המספרים המרוכבים באופן גאומטרי, וחישובי פונקציות עם מספרים מרוכבים.
נוסחת אוילר וזהות אוילר
המקרה הפרטי בו x = \pi נקרא זהות אוילר, הקובעת כי, וקושרת חמישה קבועים חשובים במתמטיקה: היחידה (המספר אחד), אפס, קבוע אוילר, פאי (היחס בין הקוטר להיקף המעגל) והיחידה המדומה (המספר i).
ייצוג גאומטרי של מספרים מרוכבים באמצעות הקבוע e
בייצוג גאומטרי של מספרים מרוכבים במישור המרוכב, חיבור שקול לתזוזה במישור המרוכב בשיעור אחד המספרים, ותזוזה נוספת בשיעור המספר האחר. תוצאת פעולת הכפל היא מספר שגודלו הוא מכפלת הערכים המוחלטים של שני המספרים, והזווית שלו מחלקו החיובי של הציר האופקי ("ציר ה-x") היא סכום זוויות אלו של שני המספרים.
בנוסף, ניתן להגדיר כל מספר מדומה z באמצעות הגאומטריה במישור המרוכב: מכאן, לפי משפט אוילר, ניתן לייצג את אותו המשתנה z באמצעות הנוסחה:
בכיוון ההפוך, ניתן לעבור ליצוג המספרים המרוכבים דרך המתמטיקה של חזקות הקבוע e. אם w = a +ib הוא מספר מרוכב כלשהו, כך ש-a ו-b הם ממשיים, אז מגדירים, כמו במספרים הממשיים, ולכן מתקיים:
בעקבות הזהות הזו, וכללי החזקה המתקיימים גם במספרים מרוכבים, ניתן להבין את הסיבה לפעולת החיבור בין הזוויות הנדרשת כדי לפתור פעולת כפל בין שני מספרים מרוכבים, כפי שמחברים את המעריכים כאשר שני מספרים בעלי אותו הבסיס (במקרה זה הקבוע e) מוכפלים זה בזה. באותו הזמן פעולת הכפל הרגילה נדרשת על מנת לבצע את מכפלת הערכים (המרחקים). באופן זה בייצוג הגאומטרי על המישור המרוכב, פעולות מכפלה של מספרים מרוכבים הופכות לפעולות סיבוב (רוטציה) ומתיחה (סקאליזציה).
טקסון
במיון עולם הטבע, טַקסוֹן (בכתב לטיני: taxon, מיוונית: τάξις/taxis, מיקום או סידור; בעברית: יחידת מיון) היא קבוצה שמקבצת את כל האורגניזמים בעלי תכונות משותפות. אומנם לפי הגדרה זו, מיון של טקסון אמור להיות חד-ערכי, אולם ישנם מקרים בהם הטקסונומים חלוקים באשר לסיווג של טקסונים מסוימים, בדרך כלל בשל מחלוקת בנוגע לקריטריונים המאחדים את הטקסון.
E (קבוע מתמטי)
קוריוזים מתמטיים
לכל x מתקיים. זהו המספר היחיד המקיים תכונה זו.
טקסון
הטקסונים מסווגים לעיתים כטקסון טוב (טבעי) או לא טוב (טקסון שאינו טבעי או אמיתי). טקסון טבעי הוא טקסון אשר לכל האורגניזמים המקובצים תחתיו יש מכנה משותף המתבטא בדמיון במקטעי DNA. כיום הטקסונים הפילוגנטיים (ענף / קלייד) נחשבים כאלה. לדוגמה, ללטימריה אב קדמון משותף קרוב יותר לאדם הנבון מאשר לטרוטה, למרות ששניהם דגים. טקסון לא-טבעי הוא טקסון אשר קיים דמיון חיצוני אך לא גנטי.
E (קבוע מתמטי)
קוריוזים מתמטיים
בדומה לקירוב הידוע של \pi, הנותן את \pi בדיוק של 6 ספרות מימין לנקודה העשרונית, קיים הקירוב ל-e: , הנותן את e בדיוק של 4 ספרות מימין לנקודה העשרונית.
טקסון
שם הטקסון, בדרך כלל, מגדיר את השם המדעי, ולכל דרגת מיון קיימת סיומת ייחודית לדרגת המיון. למשל, משפחה בממלכת בעלי חיים תסתיים ב-"idae", ואילו סדרה בממלכת בעלי החיים תסתיים ב-"formes".
E (קבוע מתמטי)
קוריוזים מתמטיים
המספר \ e^\pi (או (-1)^i לפי זהות אוילר) ידוע כקבוע גלפונד, והטרנסצנדנטיות שלו נובעת ממשפט גלפונד-שניידר. על המספר \ \pi^e לא ידוע האם הוא אלגברי או טרנסצנדנטי.
e בפולקלור
מדען המחשב דונלד קנות' ממספר את הגרסאות של תוכנת Metafont כך שילכו ויתקרבו ל-e: גרסה 2, גרסה 2.7, גרסה 2.71, וכו'. נכון ל-2020, הגרסה היציבה האחרונה (מתאריך 2014-01-07) היא 2.7182818.
הכוכב האדום
הכוכב האדום הוא אחד מסמלי הקומוניזם. לכוכב זה חמש פינות והוא מסמל את חמש אצבעות הפועל וכן את חמש היבשות המיושבות.
הכוכב האדום מופיע על דגלים וסמלים של מדינות קומוניסטיות, כגון דגל יוגוסלביה ודגל ברית המועצות. כמו כן, מספר מועדוני ספורט נקראו על שמו, כגון "הכוכב האדום בלגרד" (בכדורגל, בכדורסל, בכדוריד ובהוקי קרח).
לאחר נפילת הגוש הסובייטי הפך סמל זה מוקצה, ובחלק מהמדינות (לדוגמה: הונגריה) הפכה הצגתו לעבירה פלילית (ראו בקוד הפלילים ההונגרי, 269/B.§ (1993.)
ברוסיה נותר הכוכב האדום בראש מגדלי הקרמלין - מגדל ספאסקאיה ומגדל טרויצקאיה.
תיכון וולטר
תיכון וולטר (בצרפתית: Lycée Voltaire) הוא בית ספר תיכון עיוני וטכנולוגי בפריז, בירת צרפת, והשוכן בשדרות דה לה רפובליק (Avenue de la République) מס.101 ברובע 11.
היסטוריה
התיכון, הקרוי לפי שם הסופר והפילוסוף הצרפתי וולטר, תוכנן על ידי האדריכל אז'ן טרן. הוא נחנך בשנת 1890 על ידי נשיא צרפת, סאדי קרנו. למשך תקופה ממושכת הוא היה התיכון היחיד בצפון-מזרחה של פריז. מאז פתיחתו תיכון וולטר היה בית ספר שנועד לבנים בלבד, עד שבשנת 1973 הפך לבית ספר מעורב.
יום השוקולד הלאומי של ארצות הברית
יום השוקולד הלאומי של ארצות הברית הוא יום הנחגג בארצות הברית בכל שנה ב-13 בספטמבר. התאגדות יצרני הממתקים של ארצות הברית הצהירה כי ה-13 בספטמבר הוא התאריך הרשמי למאורע בארצות הברית. החגיגה כוללת צריכת שוקולד. היום מתרחש ביום ההולדת של נואל ווילר ומילטון ס. הרשי, ממתקן אמריקאי, נדבן, ומייסד חברת השוקולד הרשי ו"עיר החברה" של הרשי, פנסילבניה.
מוזיאון פיטרסן
מוזיאון פיטרסן (באנגלית: Petersen Automotive Museum) הוא מוזיאון רכב הנמצא בשדרות ווילשיר, לוס אנג'לס. המוזיאון, שהוקם בשנת 1994 על ידי בני הזוג רוברט ומרגי פיטרסן, נחשב לאחד ממוזיאוני הרכב הגדולים בעולם. המקום מנוהל בידי קרן מוזיאון פיטרסן, מלכ"ר העוסק בהיסטוריה של עולם הרכב ומקיים תוכניות חינוכיות בנושא.
היסטוריה
המוזיאון נוסד על ידי רוברט פיטרסון, מו"ל של מגזינים רבים במיוחד בתחום הרכב ואשתו מרג'י. בשנת 1994 תרמו בני הזוג 40 מיליון דולר והקימו את קרן מוזיאון פיטרסן. ב-11 ביוני אותה שנה נפתח המוזיאון בתוך המוזיאון להיסטוריה של הטבע בלוס אנג'לס. לאחר מכן עבר המוזיאון לבניין ששימש בעברו כחנות כלבו. המבנה נחנך בשנת 1962 כחלק מרשת החנויות של סייבו (Seibu) היפנית. בשנת 1965 הפך הבניין לחלק מרשת אורבך (Ohrbach) עד לסגירה בשנת 1986. שש שנים לאחר סגירת הרשת רכש פיטרסן את המבנה. החלל הגדול והמחסור בחלונות היוו מקום אידיאלי מבחינתו להקמת מוזיאון, ללא חשש מפגיעה ישירה של אור השמש.
בשנת 2015 עבר המוזיאון שיפוץ נרחב בעלות של 125 מיליון דולרים. השיפוץ תוכנן על ידי משרד האדריכלים קוהן פדרסן פוקס ובמהלכו עוצבה מחדש חזיתו החיצונית של הבניין. החזית החדשה נבנתה כרצועת פלדת אל-חלד שהורכבה מ-308 חלקים במשקל כולל של 100 טון פלדה שחוברו יחדיו באמצעות 140,000 ברגים. ב-7 בדצמבר נפתח המוזיאון המחודש לציבור.
תצוגות
במוזיאון מוצגים למעלה מ-100 מכוניות המחלוקת ל-25 אזורי תצוגה. קומת המרתף של המוזיאון מכונה "הכספת". בקומה נמצאים כמאה מכוניות נוספות, אך הגישה לקומה זאת היא מוגבלת. קומת הכניסה למוזיאון מוקדשת לאומנות הרכב ומציגה שורה של מכוניות בעיצוב אקסטרווגנטי. הקומה השנייה מוקדשת לתהליכי ההנדסה והייצור של רכבים וכוללת שורה של מוצגים אינטראקטיביים בעלי אופי חינוכי.
האג'רה ח'אן
האג'רה ח'אן (באורדו: ہاجرہ خان; נולדה ב-29 בדצמבר 1993) היא כדורגלנית פקיסטנית, והקפטן של נבחרת פקיסטן בכדורגל נשים. היא משחקת בתפקיד חלוצה או קשרית. היא הצטרפה לנבחרת הלאומית ב-2009 ומובילה אותה כקפטן מאז 2014.
תחילת דרכה
ח'אן נולדה ב-29 בדצמבר 1993 בקראצ'י, פקיסטן. מגיל צעיר חלמה להיות ספורטאית מקצועית, אך לא שיחקה אז כדורגל, אלא התמקדה בכדורסל ואתלטיקה. היא התגלתה על ידי מאמנת מועדון כדורגל נשים דייה (DWFC), סעדיה שייח', כשערכה הליכי גיוס להקמת קבוצה מחוזית. ח'אן שיחקה לראשונה בגיל 14 והבקיעה תשעה שערים בשלושה משחקים עבור DWFC, אשר זיכה אותה בתואר מלכת השערים של הטורניר.
קריירה מקומית
בינואר 2014 החליטה לעזוב את DWFC ולהצטרף למועדון בלוצ'יסטן יונייטד. ח'אן זכתה באליפות פקיסטן בכדורגל נשים עם קבוצה זו ב-2014, והבקיעה את השער היחיד נגד המועדון הקודם שלה בגמר. לאחר מכן היא קיבלה הצעה לשחק עבור המועדון המלדיבי Sun Hotels and Resorts FC (SHR) באליפות האיים המלדיביים בכדורגל נשים.
בכרך
בכרך (Bacharach; ידועה גם כבכרך שעל הריין) היא עיירה במחוז מיינץ-בינגן במדינת ריינלנד-פפאלץ, בגרמניה. העיירה שייכת מוניציפלית ל-Rhein-Nahe, אף כי עיירה זו אינה נמצאת בגבולותיה. שמה המקורי של העיירה, בכראכוס (Baccaracus), מעיד על שרשיה הקלטיים. מעל העיר מתנשא המבצר העתיק שטאהלק (Burg Stahleck), כיום אכסניית נוער.
האג'רה ח'אן
קריירה מקומית
בקיץ 2015, ח'אן הייתה במבחנים בגרמניה למשך חודש, אך לא יכלה לקבל הצעה לבוא לשחק עבור מועדון גרמני בדואיסבורג, בשל בעיות ויזה.
בכרך
יהודי בכרך
רשומות ממסע הצלב השני (1146) מזכירות את המלומדים היהודים של בכרך, אלכסנדר בן משה, מר אברהם בן שמואל, ומר קלונימוס בר מרדכי. אלה, יחד עם משקי הבית שלהם, ביקשו מקלט בטירת שטאלהק, שם הם נרצחו. שרידיהם הובאו לקבורה במיינץ.
ב-19 באפריל 1283 (שביעי של פסח, כ"א בניסן ה'מ"ג) נרצחו בעיירה עשרים וששה יהודים. בשנת 1287 היו יהודי בכרך נתונים לרדיפות שהתעוררו בעקבות הרצח של נער בשם וורנר, שהוכרז כקדוש מעונה על ידי הכנסייה. על פי עלילת הדם, נער בן 16 נרצח ב"יום חמישי הקדוש" בשנת 1287 על ידי חברי הקהילה היהודית המקומית, שעשו לאחר מכן שימוש בדמו במהלך הפסח. תחת עילה זו של רצח פולחני לכאורה, פתח ההמון האנטישמי בפוגרום, שבמהלכה נמחו קהילות יהודיות לא רק על הריין התיכון, אלא גם אלה שעל המוזל ובאזור הריין התחתון. בתרבות הנוצרית העממית נוצר פולחן סביב מותו של ורנר, שהוצא מלוח השנה הבישופי של טריר רק בשנת 1963.
האג'רה ח'אן
קריירה מקומית
ח'אן חזרה הביתה והמשיכה לשחק במועדונים בלוצ'יסטן יונייטד ו-SHR, ובנבחרת פקיסטן. היא הכדורגלנית הפקיסטנית היחידה (מכל מגדר) להבקיע 100 שערים בקריירת המועדון.
קריירה בינלאומית
בשנת 2009, ח'אן הצטרפה לנבחרת פקיסטן למשחקי דרום אסיה 2010 שנערכו בדאקה, בנגלדש. לאחר השתתפותה באירוע הזה, איחוד הכדורגל של פקיסטן (PFF) בחר בח'אן להשתתף בקורס אימון כדורגל נשים מטעם פיפ"א בקולומבו, סרי לנקה. בדצמבר 2010, היא שיחקה במשחקי הבכורה של אליפות נשים SAFF (פדרציית הכדורגל של דרום אסיה), והגיעה עם נבחרת פקיסטן לחצי הגמר.
בכרך
יהודי בכרך
רדיפה זו תוארה על ידי היינריך היינה ב של הרומן ההיסטורי היהודי שלו, "הרבי מבכרך", שנכתב בשנת 1824 לערך וראה אור לבסוף בשנת 1840 ושעל שמו נקרא רחוב בצפון יפו.
האג'רה ח'אן
קריירה בינלאומית
ח'אן עשתה היסטוריה כשהוזמנה למבחנים בגרמניה מטעם שלושה מועדונים בגיל 21, הכדורגלנית הראשונה מפקיסטן להיות מגויסת מטעם קבוצה בינלאומית.
היא אז הפכה לכדורגלנית הפקיסטנית הראשונה (מכל מגדר) לחתום על חוזה בינלאומי ב-2014 כשהצטרפה למועדון SHA באיים המלדיביים.
בכרך
יהודי בכרך
בשנת 1337 תקף אספסוף תחת הנהגתו של ארמלדר את היהודים; וב- 1349, בגזירות המגפה השחורה, נטבחו רבים מיהודי העיר. בשנות 1365-1370 פרס השלטון חסות על מספר יהודים והתיר להם להתיישב בבכרך; ובשנת 1510 חודשה הרשאת ההתיישבות. בשנת 1722 חיו בעיירה רק שתי משפחות יהודיות, ובשנת 1901 גדל מספר התושבים היהודים לארבעים ושישה.
בין תושביה היהודים של העיר ניתן למנות את הרב יאיר חיים בכרך (המאה הי"ז), מחברה הידוע של שו"ת "חוות יאיר", ואת אלקן לוי בכרך.
האג'רה ח'אן
קריירה בינלאומית
היא הייתה לקפטן הנבחרת הלאומית של פקיסטן בגיל 20.
2021 בזמביה
אירועים בשנת 2021 בזמביה.
אירועים
מתמשך – מגפת הקורונה בזמביה
יחסי אסוואטיני–ספרד
יחסים דיפלומטיים
חילופי דברים רשמיים ומסחריים בין המדינות הם מעטים מאוד. נכון לשנת 2021 חיים באסוואטיני רק 8 ספרדים; בנוסף, קבוצות תיירים ספוראדיות עוברות במדינה במסלול דרך דרום אפריקה. בקשות הוויזה לתושבי סווזילנד לנסוע לאזור שנגן מנוהלות על ידי שגרירות ספרד במפוטו. באופן כללי מדובר בטיולים לספרד מטעמי תיירות, לימודים או עסקים.