cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
עקיבה יוסף שלזינגר
המחלוקת סביבו
בספרו "בית יוסף חדש" כתב כי במקרה שאדם מישראל עולה לארץ ישראל ואשתו אינה מסכימה להתלוות אליו - הריהו רשאי לשאת אשה שנייה על פניה בארץ ישראל, למרות החרם דרבנו גרשום. תקיפי ירושלים התקוממו כנגדו והכריזו עליו חרם. כל בני כולל אונגרין היו צריכים לחתום על הסכמתם לחרם או על כתב פלסתר שנשלח לחו"ל - בשעה שבאו לקבל את קצבת ה"חלוקה". על השולחן היה מונח ה"כתב" וכל אחד "נתבקש" לחתום לפני קבלו את הכסף. רק בודדים עמדו בלחץ הזה. ביניהם היו יהושע שטמפפר ור' מנחם מאניש שיינברגר, רעיו ועמיתיו של הרב שלזינגר. ר' מנחם מאניש הכה באגרופו על השולחן עד שהועף ממנו ה"כתב" וצעק: "צלם העמידו על השולחן הזה, וַישתחוו לו כולם עבור כסף נמאס!". נמנע ממנו לקבל מכספי החלוקה וקרוביו הוצרכו לשלוח כסף לפרנסת משפחתו.
מתנגדיו ביישוב הישן איימו לפגוע בו פיזית, עד שנאלץ להסתגר בביתו. הקונסול האוסטרי הציע לו חסות והגנה אך הוא סירב. כמו כן סירב להצעת משפחתו לשוב לכהן בהונגריה כרב קהילה גדולה וכתב להם "טוב למות בירושלים מלמלוך במצרים".
בעקבות בקשתו לחדש את תכלת הציצית, תקיעת השופר בירושלים בראש השנה שחל בשבת, והקרבת קרבן הפסח במקום המקדש, התקיפוהו קנאים ורדפוהו.
בתגובה למלחמה בו, הוציא את הספר בית יוסף החדש ואת החוברת שמרו משפט בהם התריע כנגד העיוותים בכולל אונגרין. בתגובת נגד יצאו החוברות ניתוץ הבית ושומר ישראל. רבנים אף פסקו שספריו של הרב שלזינגר אינם טעונים גניזה אלא שרפה כדינם של ספרי מינים ואפיקורסים, אף על פי כן, עם פטירתו חלק לו הרב יוסף חיים זוננפלד כבוד, וספד לו.
דמותו בספרות העברית החדשה
שמואל יוסף עגנון מזכיר אותו בספרו "תמול שלשום" ואת הצרות שעברו עליו.
הנצחתו
נכדו הרב הילל שלזינגר יסד על שמו מכון "לב העיברי" המתעסק בעריכת והדפסת כתביו. כהיום המכון מנוהל על ידי צאצאיו, כאשר העורך הראשי הוא נכדו שמעון שמואל שפירא.
על שמו נקרא היישוב בני עי"ש שליד גדרה. על שם ספרו, לב העיברי, קרוי רחוב לב העיברי, בשכונת טלביה בירושלים.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
יחסי טרנסניסטריה–רומניה
יחסי רומניה–טרנסניסטריה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה המולדובנית הפרידנסטרובית, המוכרת בינלאומית כחלק ממולדובה, לרומניה. רומניה אינה מכירה בעצמאותה של טרנסניסטריה.
היסטוריה
בשנת 2010 הסכימה ממשלת רומניה להשתתף במערכת ההגנה מפני טילים של נאט"ו. כתגובה הציעה ממשלת טרנסניסטריה פריסה של טילי איסקנדר לטווח בינוני בטרנסניסטריה. שלוש שנים לאחר מכן, מומחים ראו כי תרחיש זה אינו סביר.
בשנת 2016, משרד העיתונות של משרד החוץ של טרנסניסטריה מחה על חדירתם לכאורה של חדירת מטוסים רומניים למרחב האווירי הטרנסניסטרי.
רומניה היא שותפת הייצוא השלישית בגודלה בטרנסניסטריה.
בטרנסניסטריה, רומניה נתפסת באופן מסורתי כאויבת.
נרוויק (סרט)
נרוויק (בנורווגית: Kampen om Narvik - Hitlers første nederlag, מילולית: "קרב נרוויק: התבוסה הראשונה של היטלר") הוא סרט מלחמה נורווגי משנת 2022 בבימויו של אריק סקולדברג, שהופק על ידי Nordisk Film ובהפצת נטפליקס. הסרט מגולל את סיפורו של קרב נרוויק מ-9 באפריל עד 8 ביוני 1940.
הסרט הוקרן בנורווגיה בדצמבר 2022 והופץ בשאר העולם בנטפליקס בינואר 2023.
הפקה והפצה
תחילת העבודה על ההפקה החלה עוד בשנת 2016 כאשר חברת Aage Aaberge, שבבעלות Nordisk Films, חתמה על חוזה הפקה. הסרט תוכנן לצאת לאקרנים בדצמבר 2020 אך יציאתו לאקרנים נדחתה בעקבות ההגבלות שהוטלו על בתי הקולנוע במדינה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה בנורווגיה. תחילה הסרט נדחה לשנת 2021 אך לבסוף תאריך הבכורה הוזז ל-18 במרץ 2022, אך ההקרנה נדחתה שוב, הפעם בשל הפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022, לאחר הערכה לפיה זה לא הזמן המתאים להראות דרמת מלחמה מציאותית בקולנוע. לאחר דחיות אלו, הסרט הוצג בבכורה עולמית ב-Narvik Torg ב-10 בדצמבר 2022 והקרנת בכורה בקולנוע נערכה ב-25 בדצמבר של אותה שנה.
ב-23 בינואר 2023, הסרט הפך זמין בשירות הסטרימינג נטפליקס, תחת השם "Narvik", במספר מדינות בהן הוא לא הוצג בבתי קולנוע. לאחר יומיים, הסרט הפך לסרט הנצפה ביותר של נטפליקס ב-49 מדינות, בנוסף להיותו ברשימת עשרת המובילים ב-89 מדינות.
אי דיוק היסטורי
משפחת טופטה המופיעה בעלילה היא פיקטיבית, אבל רוב השחקנים המרכזיים, הקרבות והאירועים הם היסטוריים. התסריטאי ביצע מספר שינויים משמעותיים בסיפור כדי לבנות את הנרטיב של הסרט:
ואן-פאנץ' מאן
ואן-פאנץ' מאן (ביפנית: ワンパンマン; באנגלית: One-Punch Man, "איש האגרוף האחד") הוא זיכיון יפני מצליח שנוצר תחילה כוובקומיקס ומאוחר יותר התפתחה למאנגה מודפסת ולסדרת אנימה.
הוובקומיקס המקורי נוצר על ידי אמן אלמוני, בעל שם העט "One" , והועלה לרשת בתחילת 2009. הסדרה הפכה ויראלית במהירות ולכן בשנת 2012 נרכשו הזכויות כדי להפיקה מחדש כמאנגה מודפסת בידי חברת Viz Media. גרסת אנימה טלוויזיונית בהפקת החברה Madhouse עלתה לאוויר לראשונה בשנת 2015. האנימה זכתה לפופולריות רבה ולשבחי המבקרים ומדורגת במקום ה-55 ברשימת סדרות הטלוויזיה עם הדירוג הגבוה ביותר באתר IMDb. בנוסף הסדרה היא האנימה בעל הדרוג השני בגובהו ברשימה (אחרי Hunter x Hunter). העונה השנייה של האנימה יצאה ביפן באפריל 2019 ושודרה עד יולי 2019, כאשר הבמאי וחברת ההפקה הוחלפו מהעונה הראשונה. ב-18 באוגוסט 2022 הוכרזה רשמית יציאתה העתידית של העונה השלישית של האנימה.
עלילה
מקום ההתרחשות הוא בעולם שמחולק למחוזות לפי האלפבית הלטיני מ-A-Z, שהן תחת מתקפה מתמדת של גופים וארגונים או יחידים של מפלצות וכדומה.
גיבור הסדרה הוא סאיטמה (サイタマ Saitama) והוא מתגורר בעיר הדמיונית Z. סאיטמה הוא גיבור על שנוהג להציל את העולם בתור תחביב ("בשביל הכיף").
מקור כוחו העצום של סאיטמה מוסבר בכך שהוא התאמן במשך שלוש שנים באימוני כושר מפרכים הכוללים 100 שכיבות סמיכה, 100 כפיפות בטן, 100 סקוואטים וריצה של 10 קילומטרים מדי יום, תוך הימנעות בשימוש במיזוג אוויר, עד ששיערו נשר במשך הזמן מרוב מאמץ והוא נותר קירח לחלוטין. דבר זה הפך אצלו לסימן זיהוי, ואף השפיע על שמו הרשמי כגיבור על שניתן לו על ידי "ארגון הגיבורים" - "האגמאנטו" - גלימה קירחת (שכן מדי הגיבור שלו כוללים גלימה). למרות האימונים הסטנדרטיים והלא ייחודיים לכאורה, הוא התחזק בצורה בלתי רגילה ומביס את אויביו באגרוף אחד (מקור שם הסדרה). משום כך, חייו של סאיטמה משעממים וחסרי סיפוק שכן אין אף אויב היכול להוות לו אתגר.
במהלך הסדרה סאיטמה פוגש בסייבורג ג'נוס (ジェノス Genos). ג'נוס, שהפך לסייבורג במיוחד כדי להילחם בפשע, מעריץ את סאיטמה לאחר שהתוודע לכוחו הלא רגיל ומתעקש להפוך לתלמידו.
בהמשך הסדרה סאיטמה מגלה להפתעתו שאף על פי שהציל את העולם פעמים רבות, הוא נשאר אנונימי רק משום שאינו רשום כגיבור על רשמי, וחלק מהאנשים אף זיהו אותו כעבריין המחובר לארגוני פשיעה, בשל חזותו החיצונית המיוחדת שהזכירה כמה פושעים מפורסמים. כדי להפוך לגיבור על רשמי ולזכות בהכרה, הוא מצטרף ל"ארגון הגיבורים". אולם גם לאחר הצטרפותו לארגון הגיבורים, על אף שהמשיך להציל המוני אנשים מסכנות משמעותיות, נתפס סאיטמה בעיני הציבור כגונב קרדיטים מגיבורים וותיקים ומתקדמים, ושמתקדם במהירות במעלי הדרגות בצורה לא ישרה.
ב"ארגון הגיבורים" הגיבורים מדורגים על פי ארבעה מעמדות - S, A, B ו-C (כאשר S (סופר) הוא הגבוה ביותר ו-C הוא הנמוך ביותר). הדירוג נקבע על פי הציונים במבחני הכניסה ומשתנה בהמשך בהתאם להישגי הגיבורים בשטח. ככל שהגיבור מדורג במעמד גבוה יותר, הוא נקרא על ידי ארגון הגיבורים למשימות קשות ומסוכנות יותר. רמות הסיכון מחולקות ל-5 דרגות: רמת סיכון "זאב" - הופעה של ישות או קבוצה מסוכנת המהווה איום על הציבור, רמת סיכון "טיגריס" - משבר המאיים על אובדן חיים המוני, רמת סיכון "שד" - משבר המאיים על עצירת תפקוד העיר או החרבתה, רמת סיכון "דרקון" - משבר המאיים על החרבתם של מספר ערים, רמת סיכון "אל" - משבר המאיים על הכחדת האנושות.
בתחילת דרכו כגיבור מדורג סאיטמה כגיבור ממעמד C, וזאת בשל כישלון במבחנים העיוניים של ארגון הגיבורים, על אף ששבר בפער עצום כל שיא במבחנים הפיזיים. לקראת סוף העונה הראשונה של האנימה עולה סאיטמה לגיבור ממעמד B, ולפי עלילות הוובקומיקס והמאנגה, לאחר סאגת המלחמה בארגון המפלצות והבסת גארו, מטפס סאיטמה לגיבור ממעמד A. לעומתו, ג'נוס קיבל ציון מלא הן במבחנים העיוניים והן במבחנים הפיזיים, וכמו כן נחזה במקרה על ידי ארגון הגיבורים שפעל לחיסול בניין "בית האבולוציה" - ארגון עוין ש"ארגון הגיבורים" ביצע מאמצים רבים כדי לזהות ולנטרל אותו. כלל הישגים אלו הרשימו את מנהלי ארגון הגיבורים שבחרו לתת לג'נוס בצעד יוצא דופן מעמד S עוד בתחילת דרכו. ג'נוס משתמש במעמדו הבכיר בארגון הגיבורים כדי לסייע לסאיטמה בפעולותיו.
משחקי וידאו
ב-25 ביוני 2019, הוכרז על משחק One-Punch Man: A Hero Nobody Knows. המשחק יצא ב--28 בפברואר 2020 ל-Playstation 4, ל-Xbox One ולמחשב האישי.
ב-22 באוגוסט 2019, יצא לאור המשחק One Punch Man: Road to Hero למכשירי iOS ו-Android.
הערות שוליים
3.https://www.gamespot.com/articles/yes-a-one-punch-man-game-now-exists/1100-6468022/
4. https://www.animenewsnetwork.com/press-release/2019-08-23/oasis-games-launches-the-official-one-punch-man-mobile-game-one-punch-man-road-to-hero/.150354
שוואב
שוואב הוא שם משפחה אשכנזי ממקור גרמני שפירושו "יוצא שוואביה".
יאזלובייץ
יאזלובייץ (באוקראינית: Язловець; בפולנית: Jazłowiec) היא עיירה קטנה במחוז טרנופול שבמערב אוקראינה, כ-16 ק"מ דרומית לבוצ'אץ', בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב
יאזלובייץ נוסדה במחצית הראשונה של המאה ה-15, ובשנת 1519 הוענקו לה זכויות עיר, ונקבעו בה ירידים שנתיים, ימי שוק שבועיים ותחנת מכס. בשנת 1647 עמדו תושבי העיירה בפני מצור שהטילו עליהם גייסותיו של חמלניצקי, ובשנת 1669 נהרסה העיירה בידי הטורקים, אשר שלטו בה 7 שנים לאחר מכן.
בחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה העיירה בתחום אוסטריה, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי יאזלובייץ
יהודים ישבו בעיירה מהמאה ה-16, ומהמחצית השנייה של המאה ה-18 היוו היהודים רוב בקרב תושבי העיירה. בשנת 1880 נמנו בעיירה 1,642 יהודים, אולם בשנים שלאחר מכן היגרו מהעיירה רוב יהודיה.
עם פרוץ מבצע ברברוסה בסוף יוני 1941, ונסיגת הצבא האדום מאזור העיירה, החלו האוקראינים המקומיים בביצוע מעשי התעללות ושוד בקרב יהודיה. לאחר כניסת הגרמנים ליישוב, החלה המשטרה האוקראינית בהחרמת רכוש ודירות היהודים בו, ובגיוסם לעבודות כפייה מפרכות ומשפילות. בחודשים הראשונים לכיבוש הגרמני הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים מכפרי הסביבה, אשר נמלטו ממעשי הטבח שביצעו בהם האוקראינים, ומספר היהודים בעיירה הגיע לכ-1,200 איש.
בסתיו 1942 גורשו כל יהודי העיירה לגטו בוצ'אץ', ושם חלקו את גורל יתר יהודי המקום. מקהילת יאזלובייץ שרדו את השואה יהודים בודדים.
עינוי פין ואשכים
עינוי פין ואשכים (באנגלית: Cock and ball torture (CBT)) היא פעילות מינית הכרוכה בכאב או התכווצות בפין או באשכים. היא עשויה להיות כרוכה בפעילויות כואבות ישירות, כגון פירסינג באברי המין, משחק שעווה באיברי המין, מעיכה, מחיצת אשכים, מכות באברי המין, משחק בשופכה, עינוי דיגדוגים, גירוי ארוטי בעזרת חשמל או הכאה. המעונה עשוי לקבל הנאה פיזית ישירה באמצעות סאדומאזוכיזם, או הנאה רגשית באמצעות השפלה ארוטית, או ידיעה שהמחזה נעים למענה הסדיסטי. רבות מהשיטות הללו נושאות סיכונים בריאותיים משמעותיים.
מכשירים ושיטות עבודה
בדומה לפעילויות מיניות רבות אחרות, ניתן לבצע עינוי פין ואשכים באמצעות אביזר מין או מכשיר עינוג על מנת להפוך את הפין והאשכים ל"נגישים יותר" או למטרות משחק מקדים.
מותח אשכים
מותח אשכים הוא אביזר מין המשמש להארכת שק האשכים ולסיפוק תחושת כובד שמושך את האשכים מהגוף. האביזר משמש למטרת העצמת האינטנסיביות של האורגזמה, מכיוון שמונעים מהאשכים לזוז למעלה. נועד לגרום לאשכיו של הלובש להתלות באופן נמוך מהרגיל (אם משתמשים בו באופן קבוע לפרקי זמן ממושכים), אביזר זה עלול להזיק לאיבר המין במקרים שהוא מהודק מדי, עקב זרימת דם נמוכה.
בעוד מותחי האשכים העשויים עור הן הנפוצות ביותר, דגמים אחרים מורכבים מטבעות פלדה הנצמדות באמצעות ברגים, מה שמוסיף משקל לא נוח נוסף לאשכיו של הלובש. אורך מותח האשכים הוא 2.5-10 סנטימטרים. סוג מסוכן יותר של מותחי אשכים יכול להיות תוצרת בית פשוט על ידי קשירת חבל או חוט סביב שק האשכים עד שהוא נמתח בסופו של דבר לאורך הרצוי.
מוחץ אשכים
מוחץ אשכים (באנגלית: "Ball Buster") הוא מכשיר העשוי מתכת או חומר אקרילי שקוף המוחץ את האשכים לאט על ידי סיבוב אום או בורג. רמת ההידוק תלויה ברמת סבילות הכאב של הלובש. מוחץ האשכים משולב לעיתים קרובות עם קשירת הפרטנר, בין אם עם בן זוג או בעצמו.
מצנח
"מצנח" הוא מעין אביזר בצורת צווארון, בדרך כלל עשוי מעור, הנצמד סביב שק האשכים, וממנו ניתן לתלות משקולות. צורתו חרוטית, תחתיו תלויות שלוש או ארבע שרשראות קצרות, שאליהן ניתן לחבר משקולות.
פעולה זה משולבת לעיתים עם BDSM. המצנח מספק גרירה מתמדת ואפקט סחיטה על האשכים. משקל המצנח הבינוני הניתן לתלייה הוא 3–5 ק"ג. במיוחד בזמן שיעבוד, רמת המשקל המשומשת גבוהה יותר. ניתן להשתמש במשקולות קטנות יותר כאשר המשתתף הלובש אותו חופשי לזוז, האפקט המתנדנד של המשקל יכול להגביל תנועות פתאומיות, כמו גם לספק גירוי חזותי לשותף הדומיננטי.
האמבלר
ה"האמבלר" הוא מכשיר ריסון פיזי המשתמש ב-BDSM על מנת הגבלת תנועתו של משתתף הכנוע בזמן BDSM.
ההאמבלר מורכב ממכשיר קשירת אשך הנצמד סביב בסיס שק האשכים, המותקן במרכז מוט שחולף מאחורי הירכיים בבסיס הישבן. הדבר מאלץ את הלובש לשמור על רגליו מקופלות קדימה, שכן כל ניסיון ליישר את הרגליים מושך אפילו מעט את שק האשכים, וגורם לכל דבר החל מאי־נוחות ניכרת ועד לכאב קיצוני.
אזיקי אשך
אזיקי אשכים הם מכשיר בצורת טבעת מסביב לשק האשכים שבין הגוף לאשכים. כאשר סגור, אינו מאפשר לאשכים להחליק דרכו. לסוג הנפוץ ביותר יש שני חפתים מחוברים. האחד סביב שק האשכים ואילו השני סביב בסיס הפין.
המשתתפים הפסיביים נהנים מהתחושה שהם בבעלות, בעוד שהמשתתף האקטיבי נהנה מהתחושה של "בעלות" על הפרטנר. התשוקה המרכזית שבעקבותה משתמשים באזיקי האשכים היא מעין "הטלת בעלות" של האשכים על הפרטנר. יש בכך רמה של השפלה, שבאמצעותה הם מוצאים עוררות מינית. מטרת האזיקים היא להוות חלק מפטיש מיני של הלובש או בן זוגם.
עם זאת, מדובר בשימושים קיצוניים באזיקי האשך. באופן מקובל יותר, המכשיר מוריד את האשכים ושומר אותם שם במהלך גירוי, שיש לו מספר יתרונות:
רתמת פין
רתמת פין היא צעצוע מיני לפין המיועד ללבישה סביב הפין ושק האשכים. תפקידו דומה לתפקוד של טבעת פין. מכשירים אלה קשורים לעיתים קרובות לפעילויות BDSM. רתמת הפין הוא מכשיר צניעות גברי המורכב מטבעות פין מרובות. שיני קאלי הוא צמיד מתכת עם קוצים פנימיים שנסגר סביב הפין וניתן להשתמש בו למניעה או להכאיב בעת זיקפה.
ריסוק אשכים
"ריסוק אשכים" הוא מעשה של בעיטה או הכאה באשכים. הוא נושא מספר סיכונים רפואיים, כולל סכנת קרע באשכים כתוצאה מטראומה משמעותית.
תרבות עינוי פין במזרח
בעיטת אשך (ביפנית: "玉 蹴 り", תיעתוק: "טאמאקרי") הוא פטיש ותת -ז'אנר מיני של BDSM בו מתעללים באשכיו של גבר. הז'אנר מכונה באנגלית "ballbusting" (או בקיצור "bb") (בתרגום חופשי לעברית: הכאת אשכים). המונח Tamakeri היפני משמש אנשים רבים שאינם יפנים לתיאור אמצעי תקשורת בהם משתתפים אנשים אסייתים בעיקר נשים. הדינמיקה של טמאקארי מורכבת ממזוכיסט שהאשך שלו נפגע מסדיסט. הפטיש פופולרי בקרב גברים ונשים הטרוסקסואליים והומוסקסואלים.
עיסוי חשמלי (ביפנית: "電 気 按摩", תיעתוק: "דנקיאנמה") היא מתיחה יפנית פופולרית המתרחשת בין שני אנשים, כאשר אדם אחד מכניס את כף רגלו לאזור איברי המין של האחר ומנער אותה בתנועה רוטטת. לעיתים קרובות הדבר נעשה על ידי אחיזה ברגליו של האדם האחר, הרמתן ולאחר מכן הנחת רגלו שלו על מפשעתו והרטטת הרגל. הדבר נעשה לעיתים קרובות בין נערים בגילאי בית הספר כמתיחה הדומה ל"קאנצ'ו" ונתפשת בקרב הקהל המערבי כסוג של בריונות.
בטיחות
אובדן זרימת הדם הוא אחד הסיכונים הגדולים ביותר בעינוי פין, ועלול לגרום לנזק בלתי הפיך. דימום הוא סימן להתנהלות לא בטוחה. רמת הכאב אינו מצביע על בעיה וסימני סכנה כוללים אובדן צבע או הכחלה ובצקות. יש הטוענים כי קשירת האשכים לאובייקט אחר מסוכן במיוחד, ומגדיל את הסיכון לפגיעה באשכים באמצעות מתח מוגזם או משיכה, לכן יש לנקוט במשנה זהירות.
הפציעות החמורות ביותר הן קרע באשכים, תסביב אשך וחסימת האשכים, שהם מצבי חירום רפואיים הדורשים טיפול רפואי דחוף.
מערך השליטה הימית
מערך השליטה הימית בחיל הים הישראלי אחראי על יצירת התמונה הימית הכוללת את כל כלי השיט הנמצאים במרחב הימי של מדינת ישראל וסביבתה ושליטה על הכוחות הנמצאים בים. המערך ממונה על פיקוח על התנועה בכל המרחב הימי של ישראל, וכן על גילוי וזיהוי ניסיונות חדירה למרחב הימי של מדינת ישראל, והכוונת פלגות הבט"ש של החיל אל עבר מטרות ימיות חשודות. הכוח המפעיל את המערך הוא בקריות השליטה הימית וקציני השליטה ימית. המערך מחולק למוצבי שליטה זירתיים (מש"ז) בבסיס חיפה, בסיס אשדוד ובסיס אילת ובעבר גם במוצבי שליטה אזוריים (מש"א) בכגון במעבר ארז, גבעת אולגה, סטלה מאריס וראש הנקרה, שהועברו לתוך המש״זים, אשר מספקים כיסוי של המרחב הימי של מדינת ישראל וסביבתה באמצעות מכמ"ים ואמצעי גילוי נוספים. על כל מש"ז מפקד קצין בדרגת רב-סרן או סרן. בראש יחידת השליטה הימית (יש"י), המרכזת את המידע מכלל הזירות, עומד קצין בדרגת אלוף-משנה. ליחידת השליטה קיימים גם כשני מוצבים משלה, אשר מתפקדים בשיתוף עם שאר המוצבים בארץ.
גילוי וזיהוי
על-פי חוקי השיט הבינלאומיים, חייב כל כלי שיט שמתקרב למרחק מסוים מגבולות ישראל, על-פי סוגו, להזדהות מול מערך השליטה הימית. במקרה שכלי שיט לא מזדהה מול מערך השליטה, לא תאושר כניסתו למים הטריטוריאליים של מדינת ישראל. במידה ועולים חשדות לחדירה, מוזנקים לכיוונו כלי בט"ש, שמתקרבים, ובודקים כי לא מדובר באיום.
יוסף קאליש
רבי יוסף קאליש (תרל"ח, 1878 – ג' בשבט תרצ"ו, ינואר 1936) היה האדמו"ר השלישי מאמשינוב, ורבה של אוסטרוב מזובייצקה.
ביוגרפיה
בנם הגדול של רבי מנחם ואסתר גולדה לבית אלברשטיין. נישא לשרה וקס בתו של רבי חיים אלעזר וקס, ה"נפש חיה". בצעירותו, כבן 27, הוכתר לכהן ברבנות אוסטרוב מזובייצקה, בה הייתה קהילה יהודית גדולה ולמדנית, על מקומו של הרב הקודם יהודה לייב גורדין. הוא נבחר לרב בהשתדלות הרב בן ציון אוסטרובר, שהצליח להשפיע על תושביה הלא-חסידים של העיר לקבלו כרב. הוא זכה להצלחה בתפקידו ורבים מהמתנגדים בעיירה הפכו לחסידיו. כשנפטר אביו, והוא נקרא למלא את מקומו באמשינוב, ניסו בני אוסטרוב לשכנעו להישאר בעירם, כשהם מתחייבים לבנות עבורו "הויף" - חצר חסידית ושאר הצרכים ככל שיידרשו. אחרי שעבר לאמשינוב, הוקמו קלויזים של חסידיו באוסטרוב ובערי הסביבה, כמו ציז'וב, גוברובה, אוסטרולנקה, דלוגה-שודלה, מאקאוו, פאלטוסק, רוז'אן ווישקאוו; בכולן לא היו קיימים לפני כן בתי כנסת ושטיבלאך חסידיים.
באוסטרוב יסד את "חברת מאכל כשר" שדאג להספקת מזון לחיילים היהודים; בקרבת העיר חנו בקביעות שני גדודים של חיל רגלים רוסי, שמנו עד אלפיים חיילים, ומתוכם נמצאו תמיד מאתיים עד שלוש מאות חיילים יהודים. הצבא הרוסי לא דאג ליהודים לאוכל כשר, והם נאלצו לאכול במטבח הכללי, הטרף, או שנאלצו לרעוב. הרב קאליש הקים את המוסד כדי לדאוג לאותם חיילים, ומוסד זה התקיים עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. הבסיס הכלכלי למפעל היה התנדבויות חודשיות של התושבים, שנגבו על ידי בחורי בית המדרש, וכן אירועי התרמה, בדרך כלל במהלך חתונות. בנוסף, לפני כל חג ומועד השתדל להשיג שחרור עבור החיילים היהודים מהצבא, כשלצורך כך הוא משחד את הקצינים. החיילים היו מתארחים על שולחן התושבים, כמו גם על שולחן הרב.
עמד על משמר הדת בצורה תקיפה, ובתקופת רבנותו כל החנויות היהודיות בעיר היו סגורות בשבתות ובחגים. גם כשניסו להקים בעיר קולנוע הפעיל את כל כובד השפעתו, ואכן הצליח למנוע את הקמתו.
בשנת תרע"ח נפטר אביו, והוא נקרא למלא את מקומו ברבנות ואדמו"רות אמשינוב. כדרכה של חסידות אמשינוב-וורקא, נהג באהבת ישראל, ובלט בהכנסת האורחים שלו. גם חסידיו היו מתאכסנים אצלו כשהיו נוסעים לחצרו. עם זאת, גם כאן, כשהיה צורך לעמוד על משמר הדת עשה זאת בצורה תקיפה, וכשניסו אנשי "המזרחי" להקים באמשינוב בית ספר משלהם בשם "תחכמוני", דפק הרבי על הבימה במהלך אירוע סיום הש"ס והכנסת ספר תורה ומחה נמרצות במקימים, ובית הספר אכן לא הוקם.
נודע כמתמיד, וכתוצאה מעיונו, חלה במחלת עיניים והתעוור.
לא היה מהאדמו"רים הפעילים באגודת ישראל, אך חתם על הכרוזים שפורסמו מטעם אגודת ישראל בענייני דת. כמו כן חתם על הכרוזים בעניין הבחירות לסיים הפולני ולקהילות היהודיות המקומיות. בשנת תרפ"ט (1929) השתתף ונאם בכנסייה הגדולה השנייה ב.
בשנותיו האחרונות חלה בלבו, ועבר לאוטבוצק, עיירת נופש בה התגורר ונהג באדמו"רות אחיו רבי שמעון שלום קאליש, עמו היה בקשר טוב. אליו התלווה בנו רבי יצחק, לימים האדמו"ר בארצות הברית. בכסלו תרצ"ה הוסיפו לו את השם "ירחמיאל אהרן", כסגולה לרפואה, אך כעבור שנה, בשבט תרצ"ו, נפטר. בהלווייתו שיצאה מאוטבוצק לכיוון ורשה השתתפו אלפי מלוים, והוא נקבר באוהל אביו, בבית הקברות היהודי בוורשה (גנשא).
מתלמידיו ומקורביו היה הרב ישראל יצחק פיקרסקי.
משפחתו
אחיו היה רבי שמעון שלום, האדמו"ר באמשינוב באוטבוצק ולאחר השואה בארצות הברית.
ילדיו היו:
מרבית ילדיו, בני זוגם וילדיהם נספו בשואה.
רוזנבלט
רוזנבלט (בגרמנית: Rosenblatt) הוא שם משפחה יהודי אשכנזי. פירושו מגרמנית הוא: "עלה של ורד".
מסילה (מתמטיקה)
בטופולוגיה, מסילה היא פונקציה רציפה מקטע ממשי כלשהו (לרוב מתייחסים לקטע היחידה) למרחב טופולוגי. מסילות מאפשרות ללמוד את המבנה הפנימי של המרחב המדובר, למשל, על ידי חקירת מרכיבי קשירות מסילתית, או על ידי מבנים של מסילות, כדוגמת החבורה היסודית. מסילות מאפשרות גם לחקור שינוי רציף של מרחב אחד למשנהו, תחום שבו מטפלת תורת ההומוטופיות. בפיזיקה, אפשר לחשב פרמטרים של תנועה לאורך מסילה באמצעות אינטגרלים מסילתיים, שלהם תפקיד חשוב גם באנליזה מרוכבת.
שְמן מגיע מן העובדה, שניתן לחשוב על מסילות אל המרחב האוקלידי כמסלולי טיול רציפים במרחב; אל הנקודות בקטע המקור מתייחסים כמייצגות זמן והנקודות על תמונת המסילה מייצגות את המיקום במרחב בזמן הנתון. למשל, המסילה:, המוגדרת לפי ההתאמה: היא מסילה המייצגת טיול סביב מעגל היחידה במישור, כשבזמן t נמצאים בזווית t רדיאנים ביחס לציר ה-x.
סוג מיוחד של מסילה מכונה לולאה או מסילה סגורה, והיא מוגדרת כמסילה שמקבלת את אותם ערכים על קצוות הקטע. כך המסילה שבדוגמה הקודמת היא לולאה, שכן הפונקציות הטריגונומטריות הן פונקציות מחזוריות בעלות מחזור 2\pi. באופן שקול, ניתן לחשוב על לולאה כעל פונקציה רציפה מהצורה, כאשר S^1 הוא מעגל היחידה. מסילה שאינה "מבקרת" פעמיים באותה נקודה (פרט אולי לנקודות הקצה), כלומר היא אינה חותכת עצמה, כלומר היא חד חד ערכית, נקראת מסילה פשוטה. ללולאות פשוטות יש תכונה בסיסית המתוארת במשפט העקום של ז'ורדן, לפיה הן מחלקות את המישור לשני רכיבי קשירות: פנימי וחיצוני. אף על פי שקביעה זו אינטואיטיבית למדי, ההוכחה לה אינה פשוטה כל כך.
מסילה, שתחומה הוא מרחב נורמי נקראת מסילה דיפרנציאבילית, אם היא גזירה ברציפות בכל הקטע; מסילה דיפרנציאבילית למקוטעין היא מסילה שגזירה ברציפות בכל הקטע, למעט מספר סופי של נקודות.
באנליזה מרוכבת, יש חשיבות למספר הפעמים שמסילה נתונה במישור המרוכב מקיפה נקודה שאיננה על המסילה. מספר זה נקרא האינדקס של המסילה ביחס לנקודה, והוא מוגדר על-פי הנוסחה:, המחזירה מספר שלם עבור כל מסילה דיפרנציאבילית וסגורה. אם המסילה נעה נגד כיוון השעון, האינדקס יהיה חיובי, בעוד שהאינדקס של המסילה ההפוכה:, יהיה שלילי.
שרשור מסילות הוא יצירת מסילה חדשה משתי מסילות קיימות. למשל, אם קיימות שתי מסילות:, כאשר ראש המסילה השנייה (נקודת הקצה) מתלכד עם זנבה של הראשונה , שרשור המסילות יהיה מסילה חדשה - שתחומה [0,2], המעניקה את הערכים \alpha(x) עבור x בין 0 ל-1, ואת הערכים \beta(x-1) עבור x בין 1 ל-2.
אורכה של מסילה
האורך של מסילה במרחב מטרי הוא המספר הקטן ביותר הגדול מסכום המרחקים לכל סדרה סופית של נקודות  המונחות בסדר זה על המסילה. הגדרה זו, הגם שהיא מובלעת בחישובי שטחים ונפחים מאז אוקלידס, לא הופיעה בצורתה זו במפורש, אלא בתקופתם של ניוטון ולייבניץ, מייסדי החשבון האינפיניטסימלי.
קישורים חיצוניים
Lacet (mathématiques)
אדגר דווידס
אדגר סטיבן דווידס (בהולנדית: Edgar Steven Davids ; נולד ב-13 במרץ 1973 בפרמריבו, שבסורינאם) הוא כדורגלן עבר הולנדי-סורינאמי ממוצא יהודי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום עוזר מאמן נבחרת הולנד.
ביוגרפיה
דווידס החל את הקריירה בקבוצת אייאקס בשנת 1991. כעבור חמש עונות בהן שיחק 120 פעם וכבש עשרים שערים עבר לקבוצת מילאן האיטלקית, שם לא הרבה לשחק ועבר לקבוצת יובנטוס בשנת 1998, שם שיחק 4 עונות. ב-17 במאי 2001 הושעה דווידס על ידי פיפ"א לאחר שבגופו נמצאו סטרואידים. כעבור עונה אחת כמושאל במועדון הספרדי ברצלונה, עבר לקבוצת אינטר מילאנו למשך עונה אחת ובאוגוסט 2005 עבר לקבוצת טוטנהאם הוטספר האנגלית בהעברה חופשית.
דווידס נודע באופיו הבעייתי ונטייתו להסתכסך עם מאמנים כמו במקרה המתוקשר בו אמר דווידס למאמן נבחרת הולנד "שק לי בתחת!", וסולק מהנבחרת. עם זאת, הוא נחשב לאחד מכוכבי נבחרת הולנד על אף שמעולם לא זכה באף תואר במדים הכתומים. הישגו הגדול ביותר עם הנבחרת הגיע במונדיאל 1998 בצרפת, בסיבוב השני נגד נבחרת יוגוסלביה, שם הבקיע שער בוולה, מה שהעלה את הנבחרת לרבע הגמר שם ניצחו את ארגנטינה. בסופו של דבר הודחה הולנד בחצי הגמר במשחק נגד ברזיל.
דווידס סובל מגלאוקומה, מה שאילץ אותו לשחק עם משקפיים. במרץ 2004 נבחר דווידס על ידי פלה לאחד מ-100 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם.
באוגוסט 2010 חזר דווידס מהפרישה, וחתם בקבוצת קריסטל פאלאס האנגלית לעונה אחת בחוזה לפיו הוא מקבל שכר לפי מספר משחקיו. ב-8 בנובמבר 2010 עזב את הקבוצה כשהוא מודיע שזאת הייתה "אחת החוויות הגדולות של חייו".
ב-11 באוקטובר 2012 שב דווידס לאחר היעדרות בת שנתיים לקבוצת בארנט בליגה הרביעית באנגליה, שם הוא שימש כמאמן/שחקן. בינואר 2014 עזב דוידס את תפקידו בקבוצה.
באוגוסט 2020 מונה לעוזר מאמן בקבוצת SC Telstar מליגת המשנה ההולנדית.
ב-4 בינואר 2021 מונה למאמנה של אולהאננסה מהליגה הפורטוגלית השלישית. ב-19 ביולי פוטר מתפקידו.
במאי 2022 מונה לעוזר מאמן נבחרת הולנד.
סימבוספונדילוס
סימבוספונדילוס (שם מדעי: Cymbospondylus; מילולית: "שדרת ספינה") הוא סוג של זוחל ימי נכחד מסדרת האיכתיוזאוריה ששחה בימי הטריאס לפני 240-210 מיליון שנה.
מאפיינים
היצור היה מהגדולים שבאיכתיוזאורים והגיע לאורך 6 עד 10 מטרים. בניגוד לרוב האיכתיוזאורים לא היה לו סנפיר גבי גבוה, המזכיר סנפיר דולפין, אלא גוף מוארך עם גב נמוך וסנפירים קצרים. הזנב גם היה חסר אונות, והיצור היה גמיש בצורתו. הלסתות הזכירו את קרוביו ונועדו לתפיסת דגים ורכיכות קדומות כמו אמוניטים ובלמניטים.
יצור זה כנראה צד במים עמוקים בבגרותו והגיע למים רדודים יותר רק לעיתים נדירות או כשהיה טרף שופע. הוא ילד ולדות חיים ולא הטיל ביצים. לבוגרים לא היו כנראה טורפים יותר גדולים.
במראהו הוא הזכיר מאוד את התלאטוארכון, אשר חי באותו אזור והיה טורף חזק של זוחלי ים אחרים או דגים.
בתרבות
זוחל ימי זה הופיע בסדרה מפלצות ים ובמשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
פארק הפוטומק המערבי
פארק הפוטומק המערבי מהווה למעשה את חלקו המערבי של המול.
הפארק כולל גם את אזור אנדרטת פרנקלין דלנו רוזוולט ואת אנדרטת ג'פרסון ואגן הגאות של נהר הפוטומק - אגם מלאכותי שנבנה במאה ה־19.
האגם מוקף עצי דובדבן ומהווה אטרקציה תיירותית בעת פריחת הדובדבנים בכל אביב.
עצי הדובדבן
עצי הסאקורה (עצי דובדבן יפניים) שעל גדת אגם הגאות מהווים את האטרקציה המרכזית בפסטיבל פריחת הדובדבן. אליזה רות'מן סקידאמור, בעקבות ביקור ביפן, העלתה רעיון לנטוע עצי דובדבן בוושינגטון. רעיונה התקבל, אך לא בוצע במשך 24 השנים הבאות. רק בשנת 1906 ייבא הבוטנאי ד"ר דייוויד פיירצ'ד הבוטנאי 75 עצי דובדבן פורחים ו-25 יחידי-פרח מיוקוהאמה. הצלחת העצים הייתה גדולה, ועד היום רבים באים לנוח ולטייל בין העצים.
מפתח:
מוריס גארן
מוריס-פרנסואה גארן (בצרפתית: Maurice-Francois Garin; 3 במרץ 1871 – 19 בפברואר 1957) היה רוכב אופניים איטלקי-צרפתי שהתמחה במרוצי כביש. גארן התפרסם בעיקר הודות לניצחונו במרוץ הטור דה פראנס הראשון שנערך ב-1903, ועל כך שניצחונו השני במרוץ, ב-1904, נשלל ממנו על ידי מארגני המרוץ, כנראה בגלל טענה למעשה מרמה ספורטיבי במהלך המרוץ.
ילדות ונעורים
גארן נולד בארווייה (Arvier) כפר קטן בואלה ד'אאוסטה, בצפון מערב איטליה, קרוב לגבול עם צרפת. שם המשפחה שלו היה הנפוץ ביותר בכפר דובר הצרפתית שגר בו וחמש משפחות מתוך השבע שבכפר היו בעלות שם משפחה זה. אביו הפועל היה בן 36 בעת שנשא לאשה את אמו, מריה תרזה אוזלו, בת 19, שעבדה במלון הכפר. גארן היה הבן הראשון מתוך תשעה ילדיהם, והבית בו גדל עדיין עומד על תילו כחורבה. בשנת 1885 עזבה המשפחה את הכפר ועברה לצפון מזרח צרפת.
בגיל 15, לאחר שעבר לריימס, החל גארן לעבוד כמנקה ארובות וזמן קצר לאחר מכן עבר לשרלרואה שבבלגיה, אך ב-1889 החליט לחזור לצרפת והתמקם בעיירה מובז' (Maubeuge) שבמחוז נור. הוא קנה לעצמו את אופניו הראשונים בכ-405 פרנק צרפתי, סכום המקביל לשכר עבודה של כשבועיים לעובד כפיים באותם זמנים. מרוצי אופניים לא עניינו אותו, אך הוא רכב להנאתו בעיירה במהירות מסחררת וכונה “המשוגע” (le fou בצרפתית).
כחובבן
לאחר שהפך לאזרח צרפתי ב-1892, החל גארן להשקיע יותר ויותר ברכיבה. כעבור זמן קצר, שכנע אותו מזכיר מועדון הרכיבה של האזור להתחרות במרוץ. בסיום המרוץ שארך כ-200 קילומטרים, סיים גארן במקום החמישי.
הוא החליט להמשיך בתחום הרכיבה התחרותית, וב-1893 זכה בניצחונו הראשון במרוץ בין הערים נאמור, דינאן וז'יווה (Givet) בבלגיה. אורך מסלול המרוץ היה 102 ק"מ וגארן הוביל במרוץ כשהגיעו לדינאן. הוא סבל מתקר באופניו אך הבחין ב-Soigneur (עוזר בקבוצת אופניים) של רוכב יריב שהחזיק בצד הדרך אופניים חלופיים עבור הרוכב שלו. גארן חטף מידי העוזר את האופניים ורכב עימם עד לסיום, ניצח במרוץ ואז השיב את האופניים לבעליהם.
קריירה מקצועית
גארן החל את הקריירה המקצועית שלו באופן בלתי מתוכנן. הוא ביקש להשתתף במרוץ שנערך באזור מגוריו, אך כשהגיע למקום הזינוק גילה להפתעתו שההשתתפות מוגבלת לרוכבים מקצוענים בלבד. גארן, שלא רצה לוותר על ההזדמנות להתחרות, חיכה עד לאחר הזינוק, ואז זינק לבדו והצטרף למרוץ. הוא חצה כמנצח את קו הסיום והתקבל בהתלהבות על ידי הקהל, אולם מארגני המרוץ סירבו להעניק לו את סכום הזכייה שהובטח למנצח. גארן קיבל פיצוי כשקיבל סכום נאה שהצופים בקהל אספו עבורו באופן ספונטני.
ניצחונו הראשון כמקצוען היה ב-1893, במרוץ שנערך במשך 24 שעות רצופות, ברכיבה מעגלית בפארק השאן דה מארס של מגדל אייפל שבפריז. התנאים הקשים והקור הביאו לפרישתם של רוכבים רבים. גארן השלים 701 ק"מ וניצח את המתחרה הנוסף היחיד ששרד בכ-49 ק"מ. בתום התחרות הוא סיפר שבמהלך 24 השעות הללו, הוא ניזון מכמויות גדולות של יין, שוקו, תה, ביצים, תערובת של קפה ושמפניה, קציצות, טפיוקה, אורז וצדפות.
הטור דה פראנס
מרוץ אופני הכביש הטור דה פראנס הראשון החל כרעיונו של אנרי דגראנז', עורך עיתון הספורט הצרפתי, "ל'אוטו", במטרה להרחיב את תפוצת העיתון. תחילה תכנן דגראנז' לערוך מרוץ של חמישה שבועות - שיימשך מסוף חודש מאי ועד תחילת יולי. רק בודדים נרשמו למרוץ המאתגר ולכן הוחלט לקצר את המרוץ ל-6 קטעים שיימשכו על פני 19 ימים. כ-60 רוכבים זינקו מפריז למרוץ שארך 2,428 קילומטר והקיף את צרפת עד הסיום בפריז. הקטע הארוך ביותר היה הקטע השישי והאחרון, בין נאנט ופריז - 471 קילומטר. רק 21 רוכבים סיימו את המרוץ. גארן שניצח במרוץ בזמן של 94:33:14 שעות והקדים את הרוכב שסיים שני, לוסיין פוטייה (Lucien Pothier), בכמעט שלוש שעות, זכה בפרס כספי של 3,000 פרנק צרפתי שאיפשר לו להמשיך בקריירה המקצוענית. לפני שעזב את פריז, אל קבלת פנים חגיגית שערכה לו עירו, לאנס, ביקר אצל דגראנז' ומסר לו מכתב בו תיאר את תחושותיו לגבי המרוץ.
אבשלום מזרחי
אבשלום מזרחי (נולד ב-1937, ה'תרצ"ח) הוא ביוכימאי ישראלי. הוא שימש כראש מחלקה לביוטכנולוגיה במכון למחקר ביולוגי בנס ציונה. מזרחי פעיל בתחום הרפואה הטבעית והאלטרנטיבית כיום הוא המנהל האקדמי ומרכז מגמת הנטורופתיה של מכללת רידמן לרפואה משלימה.
מזרחי נולד לאַדִיב אַלמִשְׁרְקִי, אשר עלה לארץ ישראל מתימן כיתום בשנת ה'תרע"ד (1914), ולמזל לבית ערוסי, אשר נולדה בשכונת נחלת ציון בירושלים. הוא היה בן יחיד וגדל בצפון תל אביב. במהלך שירותו הצבאי, היה מזרחי בין השנים 1955–1957 בנח"ל; כחייל מילואים שירת בתור מדען בחיל המודיעין. את שלושת תאריו למד באוניברסיטה העברית. בין השאר למד אצל פרופ' ישעיהו ליבוביץ.
מוריס גארן
הטור דה פראנס
גארן ניצח בשנית בטור דה פראנס השני שנערך ב-1904. מרוץ זה היה רצוף במעשי אלימות של צופים ואוהדים כלפי הרוכבים, כגון חסימת והכאת רוכבים (גם גארן ואחיו שהשתתף במרוץ הוכו על ידי צופים) ומעשי מרמה מצד חלק מהרוכבים שכללו נסיעה ברכבות ובמכוניות, משיכה על ידי מכונית, פיזור נעצים ועוד. כ-6 חודשים לאחר סיום המרוץ פסל האיגוד הצרפתי לאופניים את תוצאותיהם של 12 מהרוכבים שסיימו את המרוץ, כולל הארבעה שסיימו במקומות הראשונים במרוץ וכמנצח הוכרז אנרי קורנה (Henri Cornet), הרוכב שסיים חמישי. פרטים מדויקים בנושא הפסילה לא פורסמו ואינם ידועים עד היום, מאחר שארכיונים רבים אבדו ב-1940 כאשר צרפת ניסתה להעבירם ובכך למנוע מהם להגיע לידם של הגרמנים במהלך מלחמת העולם השנייה. הטענה המקובלת כיום היא שגארן נפסל מאחר שנעזר בקטע מסוים של המרוץ בנסיעה ברכבת. גארן הושעה לשנתיים מהשתתפות במרוצים.
אבשלום מזרחי
בהיותו בשבתון ב-1977, בבית החולים "Roswell Park Memorial Institute" לחולי סרטן בעיר באפלו שבמדינת ניו יורק עסק בפיתוח תהליך לייצור אינטרפרון, חלבון המופרש מכדוריות דם לבנות (לימפוציטים) המשמש לטיפול במחלות הסרטן. בעיצומה של עשייה מדעית מערבית-קונבנציונלית זו, הוא החל לשאול את עצמו שאלות, ולאחריהן הבין כי "הרפואה הקונבנציונלית" לא נותנת מענה לכל ובפרט כי "עולם המדע והרפואה המערביים אינו מכיל את תחומי הנפש והרוח בתפיסה הכוללת של חיים, בריאות, רפואה וחולי."
SPARC
SPARC (קיצור באנגלית של Scalable Processor ARChitecture ולעיתים נכתב כמו "spark" - ניצוץ) היא ארכיטקטורת מעבדי מחשב שפותחה בשנת 1985 על ידי סאן מיקרוסיסטמס (כיום בבעלות אורקל).
אבשלום מזרחי
בשנת 1983 ייסד עמותה שעניינה היה הסדרת העיסוק ברפואה הוליסטית: "המועצה הציבורית לתזונה ולאורח חיים בריא". בשנות השמונים והתשעים הוא שימש עורך של שני ביטאוני בריאות טבעית: "טבע און" ו"בריאות על בוריה".
מוריס גארן
פרישה והנצחה
לאחר השעייתו פרש גארן מרכיבת אופניים תחרותית והתפרנס ממוסך שפתח בעיר מגוריו, לאנס. בתקופה מסוימת המשיך להיות מעורב במרוצי אופניים כשהקים לאחר מלחמת העולם השנייה קבוצה תחת שמו וזו זכתה להצלחה מוגבלת. ברוב שנותיו לא נהנה גארן מפרסום ומהתעניינות התקשורת בהישגי העבר שלו. הוא חזר לכפר הולדתו פעם אחת בלבד, ב-1949, בעת שהטור דה פראנס עבר שם. ב-1953, לכבוד חגיגות היובל למרוץ, היה גארן אחד מאורחי הכבוד שחיכו לרוכבים בסיום המרוץ.
SPARC
השם SPARC הוא סימן רשום של תאגיד SPARC International, Inc, שהוקם ב־1989 לקידום SPARC ובחינתו. הודות לפעולתו ארכיטקטורת SPARC היא פתוחה ולא משויכת קניינית ליצרן כלשהו. ישנו יישום קוד פתוח שלה הנקרא LEON שנכתב ב־VHDL.
אבשלום מזרחי
מזרחי עבד כשלושים שנה (בשנים 1961–1991) במכון הביולוגי בנס ציונה, מתוכן כשבע שנים כראש המחלקה לביוטכנולוגיה. במכון זה עסק במחקר, בפיתוח ובייצור של חומרים ביולוגיים ממיקרואורגניזמים. הוא לימד קורסים בביוטכנולוגיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית ובמחלקה להנדסה כימית באוניברסיטת בן-גוריון, פרסם מאמרים רבים בספרות המדעית וערך סדרה של ספרים (ארבע עשר כרכים) בביוטכנולוגיה. בשנת 1991 עזב את עבודתו כמדען כדי שיוכל להתמסר לרפואה אלטרנטיבית. כמו כן הוא עוסק בחקר הרפואה במסורת היהודית ומסורת יהדות תימן. הוא לימד קורסים בנושא באוניברסיטת בר-אילן.
מוריס גארן
פרישה והנצחה
בשנת 1933 נבנה ולודרום בלאנס ונקרא על שמו של גארן, וב-1938 העניק לו שר הספורט הצרפתי את מדליית הזהב של החינוך הגופני. גארן זכור בתור אדם נמוך קומה (1.62 מטר), בעל אופי נחוש וסמכותי. בזקנתו, החל להתבלבל ולהזות, כפי שכתב הביוגרף שלו, פרנקו קואז:
SPARC
בראשית היו מעבדי SPARC מיועדים לתחנות עבודה, אך לאחר מכן נפוצו יותר בשרתים מתוצרת סאן ופוג'יטסו, המריצים לרוב את מערכת ההפעלה סולאריס של סאן. ישנן גם גרסאות של לינוקס ו־FreeBSD למעבדי SPARC.
מוריס גארן
פרישה והנצחה
בשנת 2003, במלאת 100 שנים לניצחונו בטור דה פראנס הראשון, נקרא על שמו רחוב בעיירה מובז' בה התגורר מספר שנים. בשנת 2004 הונחה על ידי אגודת ידידי מרוץ פריז–רובה אבן מרצפת (Pavé) ממסלול המרוץ על מצבתו - כדוגמת האבן המוענקת כיום למנצחי המרוץ ונחשבת כאחד הפרסים היוקרתיים ביותר במרוצי אופני כביש.
SPARC
בגרסה 9 של SPARC הוצגה תמיכה ב־64 ביט. הגרסאות עם התמיכה ב־64 ביטים נקראות UltraSPARC.
גלמפינג
גלמפינג (באנגלית: Glamping) הוא מושג בתחום תרבות הפנאי והנופש המתייחס למתקני לינה ואירוח בסגנון מחנאות מהודר בתנאים גבוהים ביותר, הממוקמים בפינות חמד בחיק הטבע. מקור המילה בהלחם המילים Glamorous (זוהר, מפואר) ו-Camping (מחנאות).
מהות הגלמפינג
נהוג שאתרי הגלמפינג מציעים לאורחיהם שירותים ברמה גבוהה ביותר כולל ארוחות גורמה, משקאות ופעילויות המערבות את האורחים עם הסביבה הטבעית בה נמצא אתר הגלמפינג.
גלמפינג בעולם ובישראל
ראשית הגלמפינג באירופה בתחילת המאה ה-21. עד מהרה התפשטה האופנה הזו גם לארצות הברית ואתרי גלמפינג החלו לצוץ בנקודות טבע מרהיבות ברחבי היבשת. במקביל, החלו לעלות ברשת אתרי אינטרנט העוסקים באופנת הגלמפינג. אתרים אלה כוללים אינדקסים לאתרי גלמפינג בעולם כולו, חוות דעת ועדכונים שוטפים מהנעשה בתחום.
מדיה מגנטית
מדיה מגנטית היא אמצעי לאחסון נתונים המבוסס על מגנוט.
מדיה מגנטית היא זיכרון בלתי נדיף, כלומר כזה השומר על המידע שנכתב עליו ללא תלות בכוח חשמלי רצוף. בראשית ימי המחשוב שימשה מדיה מגנטית גם כזיכרון גישה אקראית נדיף.
היסטוריה
הקלטה על מדיה מגנטית (תחילה חוט פלדה, ובהמשך סרט מגנטי) הומצאה ב-1898 ועברה שיפורים רבים לאורך השנים. הרשמקול השימושי הראשון שהתבסס על סרט מגנטי הוצג ב-1935 על ידי החברות הגרמניות: חברת AEG יצרנית המכשיר וחברת BASF יצרנית הסרט המגנטי. תוך כדי מלחמת העולם השנייה שיפרו הגרמנים את מכשירי ההקלטה ואת הסרט המגנטי שהפכו לטכנולוגיה צבאית, טכנולוגיה זו לא הייתה ידועה במדינות שהשתייכו לבעלות הברית. עם סיום המלחמה נלקחו שני מכשירי הקלטה וסרט מגנטי באורך 1000 מטר (רוחב הסרט היה 6.5 מילימטר) מרדיו פרנקפורט והועברו כשלל מלחמה מגרמניה לארצות הברית. המכשירים נבדקו וכבר בשנת 1947 החלו לייצר מכשירי הקלטה וסרטי הקלטה (ברוחב של 6.3 מילימטר) בארצות הברית. קלטת השמע, שהייתה בשימוש נרחב עד לסוף המאה ה-20, התבססה על שיפורים שונים של טכנולוגיה זו.
בחג המולד של שנת 1932 השתמש ה-BBC לראשונה בהקלטה על מדיה מגנטית - סרט פלדה דק (0.08 מילימטר) ושטוח, ברוחב 3 מילימטר. כדי לקבל איכות צליל ראויה, היה על הסרט לחלוף במהירות של 90 מטר בשנייה מתחת לראשי ההקלטה וההשמעה של המכשיר; כלומר, תוכנית שנמשכה חצי שעה דרשה סליל סרט באורך 3 קילומטרים. משקלו של סליל שלם היה 25 ק"ג.
סרט מגנטי
סרט מגנטי הוא סרט ארוך, עשוי מחומר פלסטי דק, המצופה בשכבה דקה המכילה חלקיקים של תחמוצת הברזל, אשר משנים את התכונות המגנטיות שלהם בהתאם לשדה מגנטי שיוצר ראש ההקלטה של מכשיר ההקלטה. הסרט משמש להקלטת אותות אנלוגיים או דיגיטליים. רוחב נפוץ של סרטים מגנטיים היה 1/2 אינץ' (במחשבים) ו-1/4 אינץ' (ברשמקולים).
בראשית ימיו סרט מגנטי היה מלופף על גלגל יחיד, ולשם שימוש בו נדרש גלגל נוסף, ריק, שאליו עבר הסרט במהלך קריאתו או כתיבתו. בהמשך הוחלפו סרטים אלה בקלטות, המכילות במארז אחד שני גלגלים, אחד לאספקת הסרט והשני לקליטתו.
סרט מגנטי משמש באלקטרוניקה בידורית, להקלטה של צליל בפורמטים שונים על גבי סרטי הקלטה וכן בקלטת אודיו רגילה או קלטת אודיו דיגיטלית מסוג DAT, וכן להקלטה של תמונה וקול בקלטת וידאו. במחשבים משמש הסרט המגנטי לאחסון של נתונים.
קלטת שמע
קלטת שֶמע היא מארז מלבני עשוי פלסטיק שבתוכו סרט מגנטי, המשמשת להקלטה או להשמעת קול באמצעות רשמקול קלטות. את קלטת השמע הציגה חברת פיליפס בשנת 1963 כמדיום להקלטה ולהשמעה של מלל ולשימוש כדיקטפון. עקב הנוחות בשימוש וממדיה הקטנים החלו להשתמש בקלטת להקלטה ולהשמעת מוזיקה.
קלטת VHS
קלטת VHS היא קלטת וידאו שהייתה נפוצה מאוד בשוק הווידאו הביתי מסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 ועד לתחילת המאה ה-21, שאז דחקו ה-DVD וטכנולוגיות דיגיטליות אחרות את רגליו. רוחב הסרט בקלטת הוא 1/2 אינץ' ואורכו המרבי הוא 430 מטר, אורך המאפשר הקלטת וידאו באורך של עד 11 שעות (בהתאם לאורך הסרט וטכניקת ההקלטה).
תקליטון (דיסקט)
תקליטון (דיסקט) הוא אמצעי לאחסון נתונים על דיסקה שטוחה מחומר פלסטי המצופה בשכבה של חומר הניתן למגנוט. התקליטונים נכנסו לשימוש מסחרי בשנת 1971, והיו נפוצים מאוד בשנות ה-80 וה-90 עם התרחבות השימוש במחשבים אישיים. השימוש העיקרי בתקליטונים היה הפצת תוכנה, העברת נתונים בין מחשבים ויצירת גיבויים לקבצים קטנים. לפני התרחבות השימוש בדיסקים קשיחים שימשו התקליטונים גם לאחסון מערכות הפעלה ויישומים אחרים. בסוף המאה ה-20 נפסק השימוש בתקליטונים, עקב המעבר לאמצעי אחסון עדיפים.
דיסק קשיח
דיסק קשיח הוא רכיב במחשב המשמש לאחסון נתונים. הדיסק הקשיח עשוי מדיסקית אלומיניום או זכוכית המצופה בתחמוצת הברזל, או מדיסקיות אחדות הנמצאות זו מעל זו. לכל דיסקה יש ראש קורא/כותב משלה. הדיסק הקשיח מאפשר אחסנה אמינה של נתונים דיגיטלים בנפח גדול ובזמן גישה קצר יחסית להתקני זיכרון מכניים אחרים. בהשוואה להתקני זיכרון אחרים באותה הקיבולת, הכונן הקשיח זול משמעותית, אולם זמן הגישה לנתונים בכונן ארוך בהשוואה לזיכרון הפנימי (RAM) - דיסק קשיח מכני איטי פי 100,000 מהזיכרון הפנימי (RAM). המחשב הראשון שהותקן בו דיסק קשיח היה ה־IBM 305 RAMAC, בשנת 1956.
במשך שנים רבות הכוננים הקשיחים היו מכשירים גדולים ומגושמים, אך בה בעת רגישים מאוד, ולכן התאימו לשימוש רק בחדרי מחשבים או במשרדים גדולים. לפני שנות השמונים המוקדמות, היו רוב הכוננים בקוטר של 20 ס"מ (8 אינץ') או 35 ס"מ (14 אינץ'). השימוש בהם דרש ארונות ייעודיים או שטח רצפה גדול מאוד, בעיקר בדגמים בעלי מדיה נתיקה, שכונו "מכונות כביסה" בשל גודלם. מסיבות אלה השימוש בהם בשילוב עם מיקרו מחשבים לא היה נפוץ עד שנת 1980, אז הוציאה חברת סיגייט את ה-ST-506, דיסק קשיח בגודל 5.25 אינץ' ובנפח 5 מגה בייט.
פס מגנטי
פס מגנטי הוא אמצעי אחסון קטן ממדים הנמצא על כרטיס אשראי, כרטיס חיוב, כרטיס חיוג וכרטיסים נוספים, ומשמש לאחסון פרטים מזהים של הכרטיס. כתיבת המידע על הכרטיס היא בדרך כלל חד-פעמית, עם יצירת הכרטיס, והוא נקרא פעמים רבות, עם כל שימוש בכרטיס. קריאת הפס המגנטי נעשית באמצעות העברתו ברכיב הקרוי שפתיים. לעיתים נרשם בפס המגנטי ערך כספי, המתעדכן עם כל שימוש בכרטיס.
רפי בלומנפלד
רפי (רפאל) בלומנפלד (1923, ברלין – 1989, תל אביב) היה מעצב פנים ישראלי.
ביוגרפיה
אביו קורט בלומנפלד היה מגדולי ציונות גרמניה, נשיא קרן היסוד. אמו, ז'ניה, הייתה בתו של מיכאל הורביץ, סוחר עצים נודע וציוני ותיק, ואחותה של אסתר, אשתו של משה זמורה. במהלך חייה פעלה רבות במסגרת תנועת ויצו ואף שימשה כנשיאת הארגון. לזוג נולדו שלושה ילדים: נעמי, רפאל ורחל. בשנת 1933 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה תחילה בשכונת רחביה שבירושלים. בלומנפלד התגייס לבריגדה ולאחר שנפצע השתחרר מהשירות ופנה ללימודים אקדמיים בבית הספר לאמנות ואדריכלות באוניברסיטת קינגסטון שבלונדון. עוד בהיותו סטודנט השתתף בעיצוב הפנים של בניין שגרירות ישראל בלונדון. עם שובו ארצה התגייס ושירת בחיל ההנדסה כאדריכל. עבודתו הראשונה כעצמאי הייתה עיצוב הפנים למלון השרון שבחוף הים בהרצליה (בתכנון האדריכל זאב רכטר). לאחר מכן עיצב את מלון שרתון הישן שמצפון לגן העצמאות בתל אביב, ואת מלון נאות מדבר בבאר שבע.
פתח משרד בשותפות עם האדריכל לזר חזקיה, שותפות זו החזיקה מספר שנים. ולאחר מעבר לזר חזקיה לקנדה, התחילה השותפות עם אדריכל מאיר פינצ'וק שהתקיימה עד יום מותו, אלה היו שנות פעילות גדולה באדריכלות פנים של מלונות שנבנו בקנה מידה עולמי ברחבי הארץ ואפיינה את המשרד בהתמודדות עם שפה מקומית, חומרים מקומיים, ואמנות מקומית. שיתוף פעולה עם אדריכל יהודה פייגין, עיצוב הפנים של מלונות פלזה טבריה, פלזה ירושלים, שלמה המלך אילת, ונוספים.
במהלך חייו עיצב גם מבני מגורים רבים ובהם בית גיטה שרובר בירושלים, בית עמוס חורב, בית אייזיק וולפסון, דירת יצחק רבין. כמו כן עיצב מבני ציבור רבים ובהם קמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית, מבנים רבים בקמפוס מכון ויצמן ברחובות ובהם אולם ויקס, בניין וולפסון למחקר ביולוגי, מועדון סן מרטין ובית הארחה על-שם הרמן מאיר (בית צרפת). בית חולים שערי צדק, אולם המליאה במשכן הכנסת (בשיתוף דורה גד), כל-בו שלום (בשיתוף דורה גד), שגרירויות ישראל במוסקבה ובקהיר, אתר ההנצחה בגבעת התחמושת, סינמטק תל אביב, "החדר הישראלי" במרכז קנדי בוושינגטון, בית העיתונאים על שם סוקולוב (בתכנון האדריכלים שולמית ומיכאל נדלר), פנימית "כפר עופרים", וכן ספריות ציבוריות, בתי יד לבנים ועוד.
בלומנפלד היה פעיל פוליטית, וממייסדי מפלגת שינוי וד"ש.
האורז המר
האורז המר (באיטלקית: Riso amaro) הוא סרט דרמה איטלקי משנת 1949 בהפקתו של דינו דה לורנטיס ובימויו של ג'וזפה דה סאנטיס, עם סילבנה מנגנו, ויטוריו גסמן, ראף ואלונה ודוריס דאולינג בתפקידים הראשיים.
בסרט יש סצנות רבות בהן נראות הבחורות העומדות כפופות בתוך המים ושותלות אורז תחת השמש הקופחת וגם בגשם שוטף כדי לא להפסיד ימי עבודה ולפגוע בשכרן.
תקציר העלילה
אל הרכבת בעיר עולות מאות בחורות בדרכן לחוות האורז הגדולה. ביניהן נמצאת סילבנה (סילבנה מנגנו), צעירה יפהפייה ושופעת בעלת אופי חם ומתפרץ.
למקום מגיעים זוג צעירים הנמלטים מהמשטרה לאחר שוד שרשרת יהלומים שביצעו בבית מלון. הצעיר הוא ולטר (ויטוריו גסמן) ובת זוגו פרנצ'סקה (דוריס דאולינג). השוטרים רודפים אחרי ולטר בעוד שפרנצ'סקה עולה לרכבת ונפגשת עם סילבנה. לפרנצ'סקה אין אישור עבודה והיא נחשבת ללא חוקית ומועמדת לגירוש. סילבנה וחברותיה מארגנות שביתת מחאה כדי להשאיר אותן ומצליחות בכך.
פרנצ'סקה מראה לסילבנה את השרשרת היקרה וזאת לוקחת אותו ממנה בלי רשות, עונדת על צוארה ויוצאת לרקוד בערב לתשואות כולם. מרקו מגיע למקום ופרנצ'סקה מספרת לו על הענק הגנוב. בינתיים מגיע ולטר למקום. הוא נמשך לריקוד הארוטי של סילבנה ומתחיל לרקוד אתה לקצב של האנשים. מרקו מפסיק את הריקוד וקורע את השרשרת מסילבנה. זה מביא להתנגשות אלימה עם ולטר.
ולטר העבריין כובש את ליבה של סילבנה והיא נכנעת לו ומוכנה למלא את כל בקשותיו. ולטר מתגורר באסם ומתכנן עם כמה נהגים לגנוב כמות גדולה של אורז.
הוא מצווה על סילבנה להציף את שדות האורז כדי שכולם יהיו עסוקים בעצירת השיטפון והוא יוכל לצאת עם המשאיות הטעונות באורז גנוב.
פרנצ'סקה ומרקו מגיעים לאסם כדי למנוע את הגנבה. ולטר פוצע את מרקו בסכין ופרנצ'סקה יורה עליו באקדחו של מרקו ופוצעת אותו. ולטר מוסר את אקדחו לסילבנה ופוקד עליה להרוג את פרנצ'סקה ומרקו אבל היא לא מסוגלת. היא זורקת את המחרוזת לפרנצ'סקה ומבקשת שתעזוב אותם תמורת זאת אבל אז פרנצ'סקה מגלה לה שהמחרוזת מזויפת וכי ולטר ידע מכך וניצל אותה. סילבנה יורה והורגת את ולטר ואחר כך עולה למגדל האסם ומשליכה עצמה מגובה רב.
בסצנה האחרונה זורות העובדות אורז על גופתה של סילבנה ואחר כך עוזבות את החווה. חלק מהן תחזורנה שוב לחווה בשנה הבאה.
לוקאס רומרו
לוקאס דניאל רומרו (בספרדית: Lucas Daniel Romero; נולד ב-18 באפריל 1994 בלומה ארמוסה שבבואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אינדפנדיינטה.
קריירת מועדונים
רומרו נולד בלומה ארמוסה שבפרובינציית בואנוס איירס, ארגנטינה. הוא גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד. ב-8 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת הבוגרת, כשנכנס כמחליף בדקה ה-82 בתיקו 0-0 נגד אסטודיאנטס לה פלאטה במסגרת ליגת העל הארגנטינאית. בעונתו הראשונה עזר לקבוצה לזכות באיניסיאל, ובהמשך נכנס כמחליף בסופרפינאל. רומרו שותף כמחליף במשחק הסופר קאפ הארגנטינאי נגד ארסנאל דה סארנדי שהסתיים בניצחון של ולס סארספילד.
ב-2 בפברואר 2016 חתם רומרו בקרוזיירו.
נסטור אראוחו
נסטור אלחנדרו אראוחו ראסו (בספרדית: Néstor Alejandro Araujo Razo; נולד ב-29 באוגוסט 1991 בגוודלחרה שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בעמדת הבלם בקבוצת קלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת מקסיקו.
קריירת מועדונים
אראוחו גדל במחלקת הנוער של קרוס אסול. ב-19 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 0–3 על קרטרו במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 49 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-5 ביוני 2013 הושאל אראוחו לסנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית, ובהמשך חתם במועדון באופן קבוע. בסך הכל ערך 136 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שלושה שערים.
ב-14 ביוני 2018 חתם אראוחו על חוזה לחמש עונות בסלטה ויגו מלה ליגה. ב-18 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד אספניול במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2018/2019. ב-11 בינואר 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–4 לראיו ואיקאנו במסגרת המחזור ה-19 בליגה. הוא שיחק במועדון במשך ארבע עונות, בהן ערך 133 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים.
ב-24 ביוני 2022 חתם אראוחו בקלוב אמריקה מליגת העל המקסיקנית. ב-10 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2–3 למונטריי במסגרת הליגה.
קריירה בינלאומית
ב-4 ביולי 2011 ערך אראוחו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, בהפסד 1–2 לנבחרת צ'ילה במסגרת קופה אמריקה 2011. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת.
אראוחו היה חלק מסגל נבחרת מקסיקו בטורנירים קופה אמריקה 2011, קופה אמריקה 2016, גביע הקונפדרציות 2017, גביע הזהב 2019 וגביע הזהב 2021. בגביע הזהב 2019 זכה עם נבחרתו. כמו-כן, זכה עם הנבחרת האולימפית של מקסיקו במדליית זהב בטורניר הכדורגל באולימפיאדת לונדון (2012).
ניית'ן קולינס
ניית'ן מייקל קולינס (באנגלית: Nathan Michael Collins; נולד ב-30 באפריל 2001 בליקסליפ שבאירלנד) הוא כדורגלן אירי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת ברנטפורד מהפרמייר ליג ובנבחרת אירלנד.
קריירת מועדונים
קולינס גדל במחלקות הנוער של צ'רי אורצ'רד וסטוק סיטי. הוא ערך 39 הופעות ליגה במדי סטוק סיטי במסגרת הפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, בהן הבקיע שני שערים.
ב-24 ביוני 2021 חתם קולינס על חוזה לארבע שנים בברנלי מהפרמייר ליג. ב-25 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד לניוקאסל יונייטד במסגרת הסיבוב השני של גביע הפוטבול ליג לעונת. ב-2 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 0-0 נגד נוריץ' סיטי במסגרת המחזור השביעי בליגה לעונת 2021/2022. ב-6 באפריל 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על אברטון במסגרת המחזור ה-19 בליגה. בסך הכל ערך 19 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-12 ביולי 2022 חתם קולינס על חוזה לחמש שנים בוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג. ב-6 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 1-0 ללידס יונייטד במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2022/2023.
ב-4 ביולי 2023 חתם קולינס בברנטפורד.
קריירה בינלאומית
ב-12 באוקטובר 2021 ערך קולינס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אירלנד, בניצחון 4-0 על נבחרת קטר במשחק ידידות. ב-14 ביוני 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 1-1 נגד נבחרת אוקראינה במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
דמיטרי פבלוב
דמיטרי גריגורביץ' פבלוב (23 באוקטובר 1897 - 22 ביולי 1941) היה גנרל רוסי שפיקד על החזית המערבית של ברית המועצות בתחילת מבצע ברברוסה והוצא להורג לאחר תבוסת כוחותיו בימים הראשונים של המערכה.
קריירה צבאית
בשנים 1936–1937 השתתף במלחמת האזרחים בספרד כמפקד בריגדת טנקים סובייטיים בצבא הרפובליקני. על כך קיבל עיטור של גיבור ברית המועצות.
פבלוב הצליח לעבור את הטיהורים הגדולים. הוא דגל בשילוב טנקים ביחידות רגלים ולא ביחידות נפרדות, דעה שהוכחה במלחמה כבלתי נכונה. הוא השתתף במספר סכסוכי גבול עם יפן ובמלחמת החורף עם פינלנד.
מבצע ברברוסה
מבצע ברברוסה החל ב-22 ביוני 1941 ותוך מספר ימים הצליחו הגרמנים לכתר בקרב ביאליסטוק-מינסק מאות אלפי חיילים סובייטים ולהתקדם במהירות לתוך ברית המועצות. הם הצליחו להשמיד כמעט את כל המטוסים בחזית דבר שהקנה להם עליונות אווירית.
ב-30 ביוני 1941 הודח פבלוב מתפקידו.
מאסר והוצאה להורג
ב-4 ביולי נעצר פבלוב והועמד לדין. הוא הואשם בתחילה בקשר נגד המדינה, במורך לב ובחוסר תפקוד שאפשרו קריסת הפיקוד והפקרת נשק ללא קרב בידי הגרמנים דבר שאפשר פריצת האויב דרך שורות הצבא האדום ויש בזה בגידה במולדת. בית הדין קבע שהוא אשם באי מילוי תפקידו אך לא בבגידה וגזר עליו מוות. גזר הדין ניתן ב-22 ביולי 1941. באותו יום הוסרו דרגותיו, רכושו הוחרם והוא הוצא להורג על ידי אנשי הנ.ק.וו.ד בשדה עזוב ליד מוסקבה ונקבר שם.
גם קצינים נוספים מהחזית המערבית זכו לגורל דומה:
הם זוכו ב-1956 "מחוסר הוכחות".
T-38 טאלון
T-38 טאלון (Talon) הוא מטוס אימונים סילוני דו־מנועי על־קולי, שפותח עבור חיל האוויר האמריקאי בסוף שנות ה־50 של המאה ה־20 על ידי חברת נורת'רופ. המטוסים הראשונים נכנסו לשירות במרץ 1961.
המטוס נחשב מוצלח מאוד, אמין, זול ופשוט לתחזוקה, בעל ביצועים טובים ובטוח מאוד. כתוצאה מכך, הוא עדיין נמצא בשימוש בחיל האוויר האמריקאי, וכן בסוכנות החלל האמריקאית.