cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ארנולד זומרפלד
תפקידים ופרסים
בשנת 1918 החליף את איינשטיין כראש האגודה הגרמנית לפיזיקה. פעילותו העיקרית בתפקיד זה הייתה הקמת כתב עת חדש לפיזיקה. בעקבות הצלחת כתב העת פוצל ממנו כתב העת לפיזיקה Zeitschrift für Physik אשר עסק בפרסום עבודה מקורית. העיתון פרסם מאמרים של פיזיקאים בעלי שם ללא ביקורת עמיתים, דבר שזירז את תהליך הפרסום עד לשבועיים מקבלת המאמר. מייחסים לעיתון ולאופן הפעילות חשיבות גדולה בהתפתחות הפיזיקה התאורטית ותורת הקוונטים בגרמניה באותה תקופה. העיתון היה הכלי המועדף על תאורטיקנים של תורת הקוונטים בעלי השקפות חלוציות לפרסום עבודותיהם.
בשנים 1928–1929 זומרפלד נסע ברחבי העולם עם עצירות מרכזיות בהודו, סין, יפן וארצות הברית.
כהכרה בהישגיו זומרפלד נבחר כחבר החברה המלכותית, האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית), האקדמיה הרוסית למדעים, וגם כחבר באקדמיות של הודו, ברלין, מינכן, גטינגן ווינה. הוא זכה לתואר של כבוד מאוניברסיטאות רוסטוק, אאכן כלכותה ואתונה.
זומרפלד זכה במדליית מקס פלאנק (1931) ומדליית לורנץ (1939) על תרומתו לפיזיקה התאורטית, ובמדליית אורסטד (1949) על תרומתו ללימוד הפיזיקה.
לאחר פרישתו ב-1935 נשאר זומרפלד בתפקידו כראש המכון לפיזיקה תאורטית עד למציאת יורשו. התהליך היה ארוך עקב הפער בין בחירת הפקולטה, למשרד החינוך ותומכי תנועת הפיזיקה הגרמנית הגזענית והאנטישמית, אשר התנגדה למה שכונה "פיזיקה יהודית" וכללה את התורות הפיזיקליות המתקדמות באותה תקופה, תורת הקוונטים ותורת היחסות. לבסוף נבחר וילהלם מילר (Wilhelm Müller) שלא היה פיזיקאי כלל. מינוי זה הוגדר כחבלה בחינוך פיזיקלי בגרמניה במכתבים של דמויות בכירות בפיזיקה ובתעשייה בגרמניה אל בכירים בממשל הרייך.
זומרפלד נפטר כתוצאה מפציעה בתאונת דרכים בשנת 1951, כאשר טייל עם נכדיו.
מוקגווצי מסיסי
מוקגווצי אריק קבטסווה מסיסי (באנגלית: Mokgweetsi Eric Keabetswe Masisi; נולד ב-21 ביולי 1962) הוא נשיא בוטסואנה החמישי והנוכחי, המכהן בתפקיד זה מאז 2018, לאחר מותו של הנשיא הקודם. הוא מכהן גם כשר החינוך מאז 2014, ולפני כן היה גם שר לענייני נשיאות ומינהל ציבורי (בשנים 2011 עד 2014). הוא נבחר לראשונה לפרלמנט בשנת 2009. באוקטובר 2019 נבחר מסיסי לתפקיד נשיא בוטסואנה. בבחירות הכלליות בבוטסואנה בשנת 2019, ניצח כשקיבל 52.65% מהקולות.
דיבלר
הדיבלר (שם מדעי: Parantechinus apicalis) הוא מין של טורף כיס אוסטרלי זעיר ממשפחת נמיות הכיס המהווה מין יחיד בסוגו ואנדמי לדרום-מערב יבשת אוסטרליה. בעבר, טווח התפוצה של הדיבלר היה רחב ביותר והשתרע על מרבית אזור החוף המערבי של היבשת. לאחר הגעת האירופאים ליבשת, אוכלוסיית הדיבלר צנחה בדרסטיות כתוצאה מאובדן בית גידול והכנסת טורפים פולשים כדוגמת חתול הבית והשועל האדום; בין 1904 ל-1967, הדיבלר היה נחשב למין נכחד, עד שהתגלתה אוכלוסייה יבשתית בקו החוף הדרומי ושתי אוכלוסיות נוספות על איים מול קו החוף המערבי. כיום, הדיבלר נחשב לטורף כיס נדיר למדי אשר מרחפים עליו מספר איומים חמורים, אך בכל זאת, אוכלוסייתו מתאוששת בהדרגה תודות למאמצי שימור נרחבים.
טקסונומיה ושמות
הדיבלר תואר מדעית לראשונה בשנת 1842 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון אדוארד גריי, אשר מיקם אותו בסוג פסקוגל - טורפי כיס קטנים דמויי עכבר - על בסיס הדמיון החיצוני ביניהם; גריי גם ציין בדו"ח שלו שהמין אנדמי כנראה ליבשת אוסטרליה בדומה לפסקוגלים האחרים, אף שלא צוין מקורה של הדגימה שקיבל. הדיבלר קיבל מעמד של סוג נפרד בשנת 1947 על ידי הזואולוג ג'ורג' הנרי המילטון טייט ושמו המדעי נקבע כ-Parantechinus apicalis. בתחילה, סווג לצידו מין נוסף מהסוג אנטכינוס מדומה, שחי בצפון אוסטרליה, אך מאוחר יותר הוא זוהה כשייך לסוג אחר; בעקבות זאת, הדיבלר נותר מין יחיד בסוגו. בטקסונומיות מסוימות יש עד היום חילוקי דעות בנוגע לסיווג טורפי הכיס עקב בדיקות מולקולריות שמצביעות על דמיון למינים מסוגים שונים. האטימולוגיה של שמו המדעי של הדיבלר היא כדלהלן: שם הסוג, "Parantechinus", מציין שמדובר ביונק "דמוי אנטכינוס"; שם המין, "apicalis", מציין את החוטם ה"מחודד" של מין זה.
על פי החוקר האוסטרלי ג'ון גולד, שאסף מידע על אודות המין, שמו הרשמי של המין באנגלית, דיבלר, הוא במקור כינוי עבור יונק זה בשפתם של השבטים האבוריג'יניים אשר שכנו במפרץ המלך ג'ורג'. כינויים נוספים שלו בשפות מקומיות אחרות היו "ויאלונג" ו"מארנדרן". גולד עצמו כינה את המין "אנטכינוס מנומש" ואחרים כינו אותו "עכבר כיס מנומר". שמו המקורי נשמר עד היום ולא הוחלף בכינוי אירופי, עקב המדיניות האוסטרלית המעדיפה לקבוע שמות למינים אוסטרלים על בסיס הכינוי שלהם בפי הילידים. אף על פי שהשם דיבלר בסתמא מתייחס למין זה, אחד הכינויים הנפוצים לאנטכינוס מדומה אבן-חול (Pseudantechinus bilarni) שסווג בעבר לצידו הוא "דיבלר צפוני" או "דיבלר אבן-חול"; על כן, חוקרים שמשתמשים בשמות הללו עבור האנטכינוס המדומה, מכנים את המין המקורי "דיבלר דרומי" על מנת למנוע בלבול בין השניים. הדיבלר נבדל מהאנטכינוס בכך שיש לו דמיון רב יותר לסנאי זעיר מאשר לעכבר והוא כהה באופן ניכר ובעל מאפיינים ייחודיים; למעשה, מבחינה גנטית וחיצונית הוא קרוב במיוחד לקאלוטה האדומה האנדמית לאזור הפילבארה במערב אוסטרליה.
אנטומיה ומראה
הפרווה של הדיבלר גסה וזיפית ובעלת מראה קוצני; צבעה הכללי של הפרווה הוא חום-אפור, אך היא מנומשת גם בלבן, באפרפר בהיר ובצהבהב אשר יוצרים מראה מנומר. הפרווה הופכת לאפרפרה וחיוורת יותר באזור הצוואר והלחי, והיא לבנבנה או צהבהבה באזור הגחון והמפשעה. האוזניים של הדיבלר דלילות בשיער וצבען החום בהיר בולט למדי על רקע הראש. חוטמו של הדיבלר בהיר יותר משאר הגוף, והאף הקטנטן בצבע אדמדם. סביב העיניים הגדולות והשחורות של הדיבלר ישנן טבעות לבנות ייחודיות ובולטות שמעניקות לו מראה ממושקף ומהוות סימן היכר בולט.
תפוצה וסביבת מחיה
הדיבלר הוא יונק אנדמי לאוסטרליה. תפוצתו השתרעה בעבר על חלקים גדולים מדרום אוסטרליה המערבית (כל אזור החוף הדרומי והחוף הדרום מערבי) ועל פי שרידים ומאובנים אף באוסטרליה הדרומית. עם הגעת האירופאים ליבשת, האוכלוסייה שלו צנחה במהירות מטריפה על ידי מינים פולשים ומאובדן בית גידול, והפעם האחרונה שנאספה דגימה שלו הייתה בשנת 1904; במשך כ-50 שנה הוא נחשב למין נכחד, עד שהתגלה מחדש בשנת 1967 בחוף צ'יין מזרחית לעיר אולבני. בהמשך, התגלו שתי אוכלוסיות נוספות שלו על האיים ויטלוק ובולאנגר  במפרץ ג'ורין מול חופי אוסטרליה המערבית, וישנה השערה שקיימות אוכלוסיות יבשתיות לא ידועות נוספות. האיים ויטלוק ובולאנגר מופרדים זה מזה באמצעות 300 מטר של מים רדודים, ובתקופות שפל נחשף שרטון ארוך המקשר ביניהם ואשר עשוי להוביל לתנועה של הדילברים בין האיים. הדיבלר גם שוחרר על ידי רשויות השימור האוסטרליות לאי אסכף הנמצא אף הוא במפרץ ג'ורין ולמספר פארקים לאומיים ביבשת שטוהרו מנוכחות מינים פולשים. מרבית האוכלוסייה היבשתית של הדיבלר נמצאת באזורי השימור הבאים: שמורת פניופ, הפארק הלאומי נהר פיצג'רלד והפארק הלאומי רכס סטרילינג. תפוצתו הנוכחית של הדיבלר מהווה כ-10% בלבד מתפוצתו ההיסטורית.
בעבר סביר להניח שהדיבלר אכלס מגוון בתי גידול באוסטרליה המערבית; בית הגידול הנוכחי של הדיבלר מורכב ממישור חולי או מסולע במקצת עם גבעות טרשיות או חוליות. הדיבלר מעדיף בית גידול סבוך במיוחד כדוגמת בתה, לרוב עם חופת שיחים צפופה בגובה של מטר לפחות אשר לא חוותה שרפה במשך 10 שנים לפחות; במספר אזורים, הדיבלר מעדיף בית גידול עם נוכחות של בעלי פרחים כגון פרוטאיים והדסיים. הצורך של הדיבלר בצמחייה צפופה וארוכה שלא חוותה שרפה, קשור לצפיפויות הגבוהות של חסרי חוליות בה, כמו גם מחמת העובדה שהיא מסתירה אותו מעופות דורסים וטורפים יבשתיים. בהיעדר טורפים יבשתיים, הדיבלר מתפשר גם על צמחייה צפופה שחוותה שרפה זמן קצר קודם לכן.
באיים ויטלוק ובולאנגר ישנו אקלים ים-תיכוני המאופיין בקיץ יבש ובחורף גשום, ובית הגידול של הדיבלר בהם שונה לחלוטין מבתי הגידול ביבשת. האי בולאנגר מורכב כמעט כולו משכבה עבה של חול, למעט מספר סלעי גיר; הצמחייה באי נמוכה ומורכבת משיחים בלבד (לועניתיים, מורכבים, כף-אווז, ועוד). האי ויטלוק לעומת זאת, מורכב מגבעות נמוכות של אבן גיר, עם צמחייה נמוכה הנשלטת על ידי עצי שיטה, אספרגאים, ומינים פרחוניים מהמימוסיים והפואתיים. באי אסכף, יש שטחי גיר נרחבים עם צמחייה צפופה ומגוונת יותר מהאיים האחרים.
התנהגות ופעילות
הדיבלר הוא פעיל דמדומים; שעות הציד שלו הן בשחר ובין הערביים, כאשר הוא יוצא לפעילות בשעות הצהריים המאוחרות עד זמן קצר לפני השקיעה, ושוב מעלות השחר עד כשתי שעות לאחר הזריחה. בשאר הזמן, הדיבלר שוהה או נח בדרך כלל במחסה מוגן מעל פני האדמה, כמו נקיקי סלעים וכיסי סבך, אך משתמש גם במחילות שנוצרו באופן טבעי או נחפרו על ידי בעלי חיים אחרים; הדיבלר גמיש בבחירת מקום מסתור, והוא אינו משתמש באותו מקום בקביעות. במחקר שנעשה באחד האיים, נמצא שהדיבלר השתמש באותה מחילה במשך 3 ימים בלבד, בטרם עבר למקום מסתור אחר. בחופים ובאיים, הדיבלר נצפה לעיתים קרובות בסביבת מחילות וקינים של עופות ים, אך לא ברור האם הוא נכנס לתוכן על מנת לחפש מזון או בשביל לנוח. הדיבלר הוא יונק זריז במיוחד המסוגל לנוע בקלות דרך שיחים צפופים כמעט בלתי חדירים או בדיונות החול הנמוכות והחלקלקות לאורך החופים; ציפורניו החדות והרפידות הדביקות ברגליו מסייעות לו בעת הצורך לטפס בזריזות על עצים או סלעים חלקים. הפרווה הזיפית והחדגונית שלו מספקת לו הסוואה מושלמת בתוך כיסי הסבך, והוא נמנע מלשהות בשטח פתוח.
תזונה
הדיבלר הוא טורף קטן; תזונתו העיקרית (כ-65%) מורכבת מחרקים בכל הגדלים והסוגים, והוא אוכל כל רמש הנקרא בדרכו, על מנת לאגור שומן למקרה הצורך. בין החרקים שנצרכים על ידו ניתן למנות טרמיטים, נמליים, עכבישים, תיקנים, חיפושיות וחגבאים. באיים, הוא ניזון גם מעכברים אשר נפוצים בהם במיוחד ומתחרים איתו על מקורות המזון, ובקיבתו נמצאו גם שרידים של עופות קטנים ולטאות. באופן די יוצא דופן לקרוביו, בין 20 ל-25% מתזונת הדיבלר מבוססת על מזון מהצומח (במיוחד פירות יער כדוגמת תות חופים מלוח - Chenopodium candolleanum), והדבר בולט במיוחד אצל הדיבלרים החיים באיים; ההשערה היא, שמדובר בהסתגלות מיוחדת של הדיבלר למקרים של מחסור במזון מהחי, ובהיעדר מקור מים באיים, הצמחייה מספקת לו גם את הלחות הנדרשת לקיומו. הוא יונק גם צוף מדי פעם. הדיבלר מסתייע בזריזותו, בקפיצותיו וביכולת הטיפוס שלו על מנת להדביק את טרפו, ושיטת ההריגה שלו היא נשיכות מהירות ובהמשך ממושכות בראש הטרף, המובילות למוות מהיר כתוצאה מלסתותיו החזקות ומשיניו החדות.
רבייה ומחזור חיים
הדיבלר הוא בעל חיים פוליגמי, ועונת הרבייה הקצרה והאיטנסיבית שלו נמשכת לאורך מרץ ואפריל (כ-3 שבועות). הנקבות מסוגלות להתרבות רק פעם אחת בשנה, לעומת הזכרים אשר יכולים להתרבות בכל העונות. זמן קצר לפני עונת הרבייה, הזכרים והנקבות מרחרחים זה את זה בקביעות, והתנהגות זאת גוברת בתדירותה לאחר התחלת העונה. הן הזכר והן הנקבה נוהגים לרדוף זה אחר זה, תוך השמעת שריקות. ההזדווגות עשויה להימשך מספר שעות, במהלכן הזכר לופת את הנקבה בצוואר. ההריון של הדיבלרית ארוך יחסית לטורפי כיס זעירים אחרים, ונמשך 44–53 ימים. לאחר מכן, הדיבלרית ממליטה שגר של עד כ-8 צאצאים, אשר נישאים על כיס קטן הצמוד לפטמות. הדיבלרים הצעירים תלויים באימם 3–4 חודשים, ובספטמבר ואוקטובר הם הופכים לעצמאיים. הם מגיעים לבגרות לאחר 10–11 חודשים.
אצל טורפי כיס מסוימים (בעיקר האנטכינוס והפסקוגל), הזכרים מתים בהמוניהם לאחר עונת הרבייה, מתשישות ומשינויים פיזיולוגים בגוף. תופעה זאת נמצאת גם אצל הדיבלר, וההערכה היא שמדובר בהסתגלות טבעית של המין לתנאים סביבתיים קשים המתאפיינים במחסור במזון, ותפקידה לאפשר לנקבות לגדל את הצאצאים שלהם ללא תחרות על מקורות מזון עם הזכרים. תופעה זאת ידועה בעיקר מאוכלוסיות הדיבלרים באיים שבהם המחסור במזון בולט יותר, אך כמעט ואינה מוכרת בקרב האוכלוסיות היבשתיות. באיים גופה, התופעה מתרחשת בקביעות באי בולאנגר, אך לא באי ויטלוק; ההסבר טמון בכך שבאי ויטלוק מקננים מינים רבים יותר של עופות ים, אשר מדשנים את האדמה בצואתם ומגדילים משמעותית את אוכלוסיות החרקים השונות. בהתאם לכך, סיכויי ההישרדות של הזכרים המותשים לאחר עונת הרבייה באי ויטלוק גבוהים משמעותית מבאי בולאנגר לאור המזון הזמין.
תוחלת החיים של הדיבלר היא 2–3 שנים לזכר או אף פחות (תלוי כאמור באזור), ועד 4 שנים לנקבה.
איומים ושימור
הדילבר מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה (EN), בהתחשב בירידה הדרסטית בטווח התפוצה ההיסטורי שלו, ובטווח תפוצה הנוכחי שקטן במיוחד וגודלו הכולל אינו עולה על 500 קמ"ר. האיומים עליו רבים ומגוונים. ביבשת, הסבת שטחים גדולים למרעה וחקלאות במערב אוסטרליה הובילו בעבר לצניחה הדרסטית בטווח התפוצה של הדיבלר; כיום, חתול הבית והשועל האדום שהובאו על ידי האדם ליבשת, נחשבים לאיום הקיומי והמשמעותי ביותר על הישרדות המין. באיים אמנם הם אינם נמצאים, אולם ההכנסה של הטורפים הללו בטעות לאחד האיים עשויה להוביל להשמדה מוחלטת שלהם. שריפות בר, הם האיום השני בחומרתו על קיום המין הן ביבשת והן באיים; מאחר שהדיבלר מוגבל לסבך צפוף במיוחד העשיר בחרקים ומשמש לו כמקלט מטורפיו, שרפה בבית גידול כזה משליכה באופן חמור על האוכלוסיות למשך עשורים. איום נוסף הוא מחלת הצמחים Phytophthora cinnamomi (מקבוצת הסטראמנופילס) אשר גורמת לריקבון השורשים ולנזק נרחב לפלורה; המחלה נחשבת למאיימת במיוחד על הפלורה בחוף הדרומי והמערבי של היבשת שבהם מיני צמחים רגישים לזיהומים. באיים לעומת זאת, קרקעות הגיר וסוגי הצמחים עמידים יותר, כך שהתפשטות המחלה לתוך האיים פחות סבירה. עם זאת, באיים ישנם מספר איומים בולטים על הדיבלר: עכבר הבית אשר מצוי באופן נרחב באיים ויטלוק ובולאנגר, עשוי להתחרות עם הדיבלר על מזון ושטחי מחיה חרף העובדה שהדיבלר טורף אותו לפרקים, והעכבר גם משמש כנשא פוטנציאלי של מחלות שונות. האיים ויטלוק ובולאנגר נגישים בקלות לאוסטרלים מערי החוף, והם עשויים להכניס בטעות מינים פולשים כמו חולדה מצויה ועשבים לא מקומיים ומזיקים אחרים שישפיעו בדרסטיות על הגומחות האקולוגיות שבהם. כמו כן, הגודל הקטן של האיים, הופך אותם לפגיעים מפני סופות ציקלון אשר עלולות למחוק את אוכלוסיות הדיבלרים בהם.
שלושת התחומים היבשתיים שבהם הדיבלר נמצא כיום נמצאים בתוך אזורי שימור המנוהלים על ידי מחלקת הסביבה והשימור של מערב אוסטרליה. בשנת 1992, ארגון השימור IUCN פיתח תוכנית הבראה ושימור למין אשר נועדה להתמודד עם מרבית האיומים הניצבים בפניו. הוקמו מספר פארקים לאומיים שבהם יש מעקב וניטור קפדני של האוכלוסייה, בין השאר באמצעות שבבי רדיו שהוצמדו לדיבלרים. סריקה אווירית קבועה נעשית באזורי המחיה של הדיבלר ביבשת על מנת למגר את אוכלוסיית השועל. צוות של מחלקת איכות הסביבה והשימור מבקר בקביעות באיים ויטלוק, בולאנגר ואסכף. ניהול שריפות מתרחש בפארקים הלאומיים עבור בעלי חיים הדורשים סבך צפוף, וכולל צוות כיבוי מהיר שנשלח מיד עם הימצאות סימן לאש. בפארק הלאומי נהר פיצג'רלד יש שטחים קטנים הנגועים במחלת הצמחים הנזכרת, ופקחי הפארק מבצעים עבודה ממושכת על מנת לשלוט בהם ולמנוע את התפשטותם. בגן החיות של פרת', ישנו גרעין רבייה גדול של הדיבלר אשר משוחררים ממנו מדי שנה כ-50 פרטים לטבע והוא אחד הפרויקטים המוצלחים ביותר עבור שימור הדיבלר. מחקרים גנטיים ואקולוגיים בוצעו על ידי אוניברסיטת מערב אוסטרליה במטרה ללמוד טוב יותר את הביולוגיה של הדיבלר ולסייע במאמצי השימור שלו. בנוסף, מבוצעים חיפושים ברחבי הטווח ההיסטורי של הדיבלר בתקווה למצוא אוכלוסיות בר נוספות לא ידועות.
פרס אריאל
אריאל (בספרדית: Ariel) הוא פרס האקדמיה המקסיקנית לקולנוע. הפרס מוענק מדי שנה מאז 1947. הפרס מכיר בהצטיינות בקולנוע מקסיקני, לרבות בתחומי המשחק, הבימוי והתסריטאות. פרס זה נחשב לפרס היוקרתי ביותר בתעשיית הקולנוע המקסיקני. בקולנוע, פרס זה נחשב המקבילה של מקסיקו לפרס האוסקר האמריקאי.
פסלון הפרס מעוצב בדמותו של אדם והוא עוצב על ידי הפסל איגנסיו אסונזולו. הפסלון המקורי נמצא בתוך Estudios Churubusco - אולפן קולנוע במקסיקו סיטי. המקור לשם "אריאל" הוא El Ariel - סדרת כתבים קצרים של הסופר האורוגוואני חוסה אנריקה רודו, ששימש השראה עבור דורות של צעירים באמריקה הלטינית בעשורים הראשונים של המאה העשרים.
אלוזאוריים
אלוזאוריים (שם מדעי: Allosauridae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת התרופודה שחיו ביורה העליון.
בני המשפחה היו טורפי על ענקיים כשהאלוזאורוס הגיע לאורך של 9 מטר ושקל 2 טונות.
לבני המשפחה היו לסתות גדולות שנועדו לרסק עצמות ושיניים חדות כמו סכינים. הגולגולת הייתה קצרה עם עיניים בעלות בליטה קרנית. הרגליים היו עבות וחסונות והזנב הארוך עזר בהיגוי. ואולם מעריכים שהאלוזאוריים לא רדפו אחרי טרפם שהיה מהיר אלא ארבו לו וחיכו שהתקרב לפני שתפסו אותו.
סוגים
מספר סוגים נחשבים לקרובים למשפחה זו וחלקם מכונים בטעות "אלוזאורוס", אך לא קשורים אליה, למשל האוסטרלונטור.
פיזיקה תאורטית
300px|ממוזער|שמאל|המחשה ויזואלית של [[חור תולעת|חור התולעת של שוורצשילד.
קיומה של התופעה נובע ממודלים מתמטיים ומתורת היחסות הכללית אם כי היא לא נצפתה או אומתה על ידי ניסוי.]] פיזיקה תאורטית היא ענף בפיזיקה המשתמש במודלים מתמטיים ומערכות פיזיקליות מופשטות כדי לתאר ולנבא התנהגות של מערכות פיזיקליות טבעיות. זאת בניגוד לפיזיקה ניסויית המשתמשת בכלים ניסויים כדי לבדוק מערכות אלו.
התקדמות המדע תלויה באופן כללי ביחס בין מחקרים ניסויים לבין התאוריה. במקרים מסוימים, התאוריה מוגבלת על ידי כללים מתמטיים ומשאירה מעט משקל לתצפיות ותוצאות מחקר. לדוגמה כאשר פיתח אלברט איינשטיין את תורת היחסות הכללית, היה מוטרד מכך שטרנספורמציות לורנץ משאירות את משוואות מקסוול אינווריאנטיות, אך היה חסר עניין בניסוי מייקלסון-מורלי של מעבר כדור הארץ באתר (פיזיקה). מצד שני זכה בפרס נובל על הסבר האפקט הפוטואלקטרי, אשר היה עד אז אוסף תצפיות מחוסרות תאוריה שתסביר אותן.
נחל דומה
נַחַל דּוּמָה הוא נחל אכזב קצר בדרום שפלת יהודה, המהווה אחד מיובליו של נחל אדוריים.
ראשיתו של הנחל ברום של כ-600 מטרים מעל פני הים, למרגלות הכפר ח'רבת דומה שבדרום מערב הר חברון. יישוב זה זוהה בידי אוסביוס בחיבורו האונומסטיקון מתחילת המאה ה-4 לספירה עם דוּמָה המקראית שבהר חברון, ומכאן שמו של הנחל.
קרחון פרוספקט (אנטארקטיקה)
קרחון פרוספקט (באנגלית: Prospect Glacier) הוא קרחון בארץ פאלמר בחוף המערבי של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
הקרחון ממוקם בין הרי קיניר וגבעות מאייר.
הקרחון זורם לכיוון צפון ונשפך אל הדום הקרח פורסטר.
גילוי ומיפוי הקרחון
הקרחון נסקר מחדש על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1958. סקר זה לא מצא את "מעבר פרוספקט".
מקור השם
שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הוועדה קראה למעבר ההרים שבין קרחון יוריקה לקרחון זה בשם "מעבר פרוספקט" (Prospect Pass), ונתנה לקרחון זה את השם על שם המעבר הסמוך.
לאחר סקר שטחי חסות איי פוקלנד, ואף שהתגלה שהמעבר לא נמצא, הושאר לקרחון שם זה.
לקריאה נוספת
• Jane G. Ferrigno, Alison J. Cook, Amy M. Mathie, Richard S. Williams, Jr., Charles Swithinbank, Kevin M. Foley, Adrian J. Fox, Janet W. Thomson, and Jörn Sievers, Coastal-Change and Glaciological Map of the Larsen Ice Shelf Area, Antarctica: 1940–2005, U.S. Geological Survey Geologic Investigations Series Map I–2600–B, 1 map sheet, 28-p
אסתי שושן
אסתי (אסתר) ביטון שושן (נולדה בכ"ט באלול תשל"ז, 11 בספטמבר 1977) היא פובליציסטית, פרסומאית, במאית, משוררת ופעילה חרדית פמיניסטית. מייסדת תנועת "נבחרות-נשים חרדיות לייצוג שוויון וקול" וקמפיין המאבק "לא נבחרות, לא בוחרות" למען ייצוג לנשים חרדיות בכנסת ובמוקדי קבלת החלטות.
ביוגרפיה
שושן נולדה וגדלה בצפת, בת בכורה למשפחה ברוכת ילדים. התחנכה בסמינר "הרב וולף" בבני ברק. אם לארבעה ילדים.
היא עוסקת בפרסום ובמיתוג עסקים וחברות, ביצירת קולנוע ובפעילות חברתית ותקשורתית למען זכויות וייצוג לנשים חרדיות.
פעילותה הציבורית
את דרכה בעולם התקשורת החלה בכתיבה פובליציסטית במקומונים חרדיים, בהמשך כתבה טור אקטואליה קבוע בשבועון החרדי "משפחה" בשם א. שושן, לטענתה עורך העיתון אמר לה שעליה להצניע את שמה הפרטי - כי הקורא החרדי לא בשל לקבל דעה מאשה.
1964 בקולנוע
פרסים
פרס אוסקר
אסתי שושן
פעילותה הציבורית
לקראת הבחירות לכנסת ה-20 הובילה קמפיין שהעלה לסדר היום את נושא העדר הייצוג של נשים חרדיות בכנסת וברשויות המקומיות. ב-2015 הצטרפו לקמפיין אסתי רידר אינדורסקי, ששימשה כמנכ"ל משותף בין השנים 2016–2018 טלי פרקש, רחלי איבנבוים ומיכל צ'רנוביצקי, כולן נשות תקשורת ופעילות חברתיות חרדיות מוכרות. למרות הסיקור התקשורתי הרב שקיבלה המחאה מהתקשורת הכללית, היא התקבלה בביקורת רבה במיינסטרים החרדי, לא ניכרו שינויים בדפוסי ההצבעה של נשים חרדיות ורשימה מקומית של מיכל צ'רנוביצקי שהתמודדה באלעד בשם "עיר ואם" זכתה ב-260 קולות ולא עברה את אחוז החסימה.
במסגרת לימודיה בבית הספר לקולנוע חשיפה כתבה וביימה שושן סרט קצר כעבודת גמר, בשם "עקרה" העוסק בסוגיית טאבו מגזרית סביב משפחות ברוכות ילדים והלחץ החברתי להיות להורים בגיל מוקדם. הסרט זכה לליווי קרנות גשר וסנונית והוקרן בפסטיבלים ברחבי העולם.
בשנת 2020 ביימה סרט דוקומנטרי קצר בשם "אחד מי יודע" לפרויקט "מה נשתנה של הוט 8 בו במאים ישראלים תיעדו את חג הפסח בצל הגל הראשון של הקורונה.
שושן ייסדה עמותה בשם "נבחרות" נשים חרדיות לשוויון ייצוג וקול, הפועלת בהסברה למען מודעות לזכויות נשים בחברה החרדית ושינוי מדיניות סביב סוגיית אי הייצוג ומכשירה נשים חרדיות למנהיגות ציבורית ופוליטית. היא משמשת גם במנכ"ל בפועל של הארגון.
ב־2017 זכתה בפרס יפה לונדון יערי על עשייתה החברתית.
במרץ 2018, נכללה ברשימת '20 האקטיביסטיות המשפיעות של ישראל לשנת 2018' של ליידי גלובס.
במרץ 2019 זכתה בפרס רפפורט לנשים לנשים פורצות דרך ומובילות שינוי בחברה הישראלית.
בספטמבר 2021 יצא לאקרנים הסרט הדוקומנטרי "אשת חיל" בבימויה של אנה סומרשף. הסרט עוקב אחר חייה של אסתי והפעילות שלה ושל חברותיה בשנים האחרונות.
בנובמבר 2021 שיגרה שושן מכתב למישל קרמרמן, מנכ"לית הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו, בקריאה לעצור את שידוריו של הסופר חיים ולדר, בעקבות תחקיר על פיו היה מעורב בשורה של הטרדות מיניות.
בדצמבר 2021 יצא לאור ספר השירה הראשון שלה "זימרת קרני האור המתנפצות" בעריכת המשורר רועי חסן ובהוצאת טנג'יר. הספר זכה בפרס משרד התרבות לספרי ביכורים 2022.
קישורים חיצוניים
אסתי שושן אצל קובי מידן, חוצה ישראל, מאי 2015
אליפות ישראל בהיאבקות חופשית 2012
אליפות ישראל בהיאבקות חופשית נערכה בבאר שבע ב-14 בינואר 2012.
ראו גם
אליפות ישראל בהיאבקות יוונית-רומית
Baojun 360
היצרן "Baojun" הוא חברת בת של "SAIC-GM-Wuling" (בסינית: "上汽通用五菱汽车股份有限公司") בשליטה ובשיתוף (joint venture) קונצרן הרכב האמריקאי ג'נרל מוטורס, ויצרן הרכב הסיני SAIC.
שטיל קנוטסן
שטיל קנוטסן (בנורווגית: Kjetil Knutsen; נולד ב-2 באוקטובר 1968) הוא מאמן כדורגל נורווגי המאמן את בודה/גלימט.
קריירת אימון
בשנים 1995–2004 אימן קנוטסן את הובדינג מהליגה החמישית בנורווגיה, והעלה אותה עד לליגה השלישית.
בשנת 2004 עבר לבראן מליגת העל הנורווגית, ושימש כראש מערך פיתוח השחקנים.
בשנת 2012 מונה למאמן Fyllingsdalen מהליגה השלישית. בשנים 2014–2016 שימש כמאמנה של Åsane, וכבר בעונתו הראשונה העלה אותה מהליגה השלישית לליגה השנייה.
ב-2017 מונה לעוזר מאמן בבודה/גלימט, שירדה לליגת המשנה הנורווגית בתום עונת 2016 וחזרה לליגת העל הנורווגית בתום עונה אחת. ב-2018, לאחר שהמאמן הראשי עבר לתפקיד המנהל הספורטיבי, עבר קנוטסן לשמש כמאמן הראשי. את עונת 2019 סיימה הקבוצה במקום השני, וקנוטסן זכה בפרס מאמן השנה בליגה.
ב-23 בנובמבר 2020 זכה קנוטסן עם בודה/גלימט באליפות הראשונה בהיסטוריית המועדון לאחר 104 שנות קיומו, 5 מחזורים לפני סיום העונה. בעונה זו הייתה הקבוצה בלתי מנוצחת ב-20 המשחקים הראשונים (מתוכם 10 ניצחונות רצופים), כאשר רוב השחקנים בהרכב הגיעו ממחלקת הנוער של המועדון, וגילו הממוצע של הסגל היה 23.8 שנים בלבד.
קוואצלקואטלוס
קוואצלקואטלוס (שם מדעי: Quetzalcoatlus) הוא זוחל טורף מעופף מהסדרה הנכחדת פטרוזאוריה. הוא השתייך למשפחת האזדרקיים (Azhdarchidae) ונחשב לאחד מהמעופפים העצומים ביותר שחיו מעולם, בצמוד להטצגופטריקס (Hatzegopteryx) שחי באותה תקופה. פטרוזאור עצום זה היה יותר גבוה מג'ירפה והיה מסוגל לאיים על מרבית היצורים הקטנים בתקופתו. הוא התגלה בטקסס ונקרא ע"ש האל האצטקי קצלקואטל.
תיאור
הקוואצלקואטלוס היה ע"פ ההערכות הפטרוזאור הגדול ביותר מעולם. מעריכים שמוטת כנפיו העצומה הגיעה ל-15.5 מ' ישנם מדענים שטוענים שהגודל היה מעט יותר קטן ואחרים שטוענים שהוא היה עשוי להגיע לאורך 21 מ'. מחקרים בזמן האחרון טוענים שהוא לא עבר את ה-11 מ'. שיעור ממדי הגוף הוא גם תעלומה, כשמעריכים שגובהו עד הכתפיים 3 מ' ומשקלו 70-250 ק"ג. הוא היה בעל צוואר ג'ירף גבוה ובראשו מקור עצום ששימש לקטילת טרפו. עם זאת המקורים היו חלולים מבפנים בדומה למקור הטוקן והקלאו.
הקוואצלקואטלוס שוטט בתעופה אווירית מעל המישורים העצומים של אמריקה הצפונית בתקופת הקרטיקון. ייתכן שמבנה חייו דמה לחסידת המרבו הניזונה מנבלות אך גם טורפת יצורים קטנים ואף עופות פלמינגו במקורה העצום. נראה ממאובנים שפטרוזאור זה אכל מפגרים של זאורופודים גדולים כמו אלמוזאורוס. כמו כן ייתכן שהיה צייד אימתני של יצורים קטנים והוא יכול היה לנוע במהירות על הקרקע באמצעות שריריו האחוריים העצומים. כך הוא יכול לטרוף אפילו דינוזאורים קטנים שהיו בסביבתו.
ייתכן גם שניזון מדגים כמו פטרוזאורים קטנים יותר אך מרבית המאובנים נמצאו באזורים הרחוקים מנהרות וימים.
הקוואצלקואטלוס נכחד יחד עם שאר הזוחלים העצומים בהכחדת קרטיקון-פלאוגן לפני 66 מיליוני שנים.
יהא מונח עד שיבוא אליהו
יהא מונח עד שיבוא אליהו הוא פסק הלכתי הקובע כי במצבי ספק שנוצר מוויכוח עובדתי אודות בעלות על חפץ כשנושא הדיון אינו בר הכרעה, קיימת עמדה הלכתית לפיה אין לתיתו לאף אחד מהצדדים כל עוד אין ראיות נוספות, כלומר, יש לשמר את המצב הקיים עד זמן התבררות הספקות על ידי אליהו הנביא, שעל פי המסורת היהודית יבשר את ביאת המשיח:.
מקור הביטוי
המקור הספרותי הראשון בו מופיע ביטוי זה אינו בהקשר של דיני ממונות, אלא בענייני איסור והיתר. המקור הוא הסכוליון למגילת תענית, על תאריך "עשרין ותלתא (23) למרחשון", שם כתוב שאבנים טובות שנמצאו בתקופת החשמונאים, ולא היה ידוע האם הן טמאות או טהורות, נגנזו "עד שיבוא אליהו ויעיד עליהן".
דיפלודוקיים
דיפלודוקיים (שם מדעי: Diplodocidae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת זאורופודה, המאופיינים בין השאר בראש קטן ומוארך עם שיניים דמויות עיפרון, צוואר ארוך וזנב ארוך במיוחד דמוי שוט.
יהא מונח עד שיבוא אליהו
מקור הביטוי
בספרות חז"ל, אליהו, מבשר בואו של המשיח, הוא הגורם אליו נדחות הכרעות בשאלות שאינן ניתנות להכרעה באמצעות הכלים הקיימים. כך מופיע הביטוי 'יהא מונח עד שיבא אליהו' בספרות התנאית בכמה תרחישים שונים.
דיפלודוקיים
מאפיינים
הדיפלודוקיים חיו בתור היורה העליון וסוג אחד - ליינקופל התקיים בקרטיקון התחתון. הם ניזונו בעיקר מצמחייה נמוכה אך כנראה אכלו לעיתים גם מעלי העצים הגבוהים.
יהא מונח עד שיבוא אליהו
דיני ממונות
הביטוי "היא מונח עד שיבוא אליהו" הוא גם בעל משמעות בדיני ממונות בהלכה. במסכת בבא מציעא (פרק ג' משנה ד') נכתב במשנה:
ארמבורגיאניה
ארמבורגיאניה (שם מדעי: Arambourgiania) הוא סוג זוחל טורף מעופף מהסדרה הנכחדת פטרוזאוריה. הוא השתייך למשפחת האזדרקיים ונחשב לאחד מהמעופפים העצומים ביותר שחיו מעולם, בצמוד לקוואצלקואטלוס (Quetzalcoatlus) ולהטצגופטריקס (Hatzegopteryx). מאובניו נמצאו בירדן ובארצות הברית ובהתחלה נחשבו למאובני קוואצלקואטלוס, אך בהמשך נחשב למין עצמאי. הוא קרוי על שם החוקר קמיל ארמבורג' וקודם לכן כונה: טיטאנופטריקס, "Titanopteryx" שפירושו: "כנף טיטאנית".
יהא מונח עד שיבוא אליהו
דיני ממונות
זאת אומרת: במקרה של ספק כששני אנשים טוענים בעלות על הסכום הגדול תנא קמא שמעניקים לכל אחד את החלק הקטן והשאר יהא מונח עד שיבוא אליהו. רבי יוסי חולק וטוען כי מטרתנו היא לגרום לרמאי להודות, ואם ניתן לו את מה ששיך לו ממילא - לא יהיה לו תמריץ לעבוד ולכן לוקחים הכל משניהם וכך הרמאי ירצה את מעט כספו ויודה.
דיפלודוקיים
מאפיינים
הדיפלודוקים היו ארוכים אך רזים יחסית: אורכו של הדיפלודוקוס היה כ-27 מטר ומשקלו לא יותר מ-20 טון. דיפלודוקיים אחרים היו כבדים יותר אך עדיין בעלי מבנה גוף רזה יחסית לטיטאנוזאורים. הגדולים שבמשפחה היו האפטוזאורוס (הדינוזאור הכבד ביותר במשפחה) והסופרזאורוס (הדינוזאור הארוך ביותר במשפחה) והסיסמוזאורוס (שמאוחר יותר סווג מחדש כמין של דיפלודוקוס). הם הגיעו לארכים של עד 34 מטרים, משקל של למעלה מ-40 טונות והיו מן היצורים הארוכים ביותר שחיו אי-פעם עלי אדמות, ומענקי תור היורה.
יהא מונח עד שיבוא אליהו
דיני ממונות
בעלי התוספות מסבירים כי הדין המיוחד הזה קורה רק כאשר וודאי אחד הטוענים רמאי (בשונה מדין שניים אוחזין בטלית שבו אפשרי ששניהם תפסו ביחד ולכן הדין הוא יחלוקו) ויש חזקה לשניהם (בשונה מדין ארבא (=ספינה) שלה שני טוענים אך אין לאף אחד חזקה שבה הדין הוא כל דאלים גבר). בעלי התוספות מסבירים, כי החזקה של שניהם נגרמת כתוצאה מכך שהנפקד תופס בחזקת שניהם כאילו הם עצמם מוחזקים בו.
דיפלודוקיים
מאפיינים
ב-2015 התפרסם ב-PeerJ מחקר שמסווג מחדש את מיני משפחת הדיפלודוקיים, ובין השאר קבע שברונטוזאורוס הוא טקסון תקף ונפרד מאפטוזאורוס.
יהא מונח עד שיבוא אליהו
דיני ממונות
ישנה מחלוקת בין הרמב"ם למרדכי האם מניחים את הממון בבית הנפקד או בבית דין.
שערוריית הפניקס
שערוריית הפניקס או סקנדל הפניקס (בגרמנית: Phönix) היא פרשה אודות פניקס - חברת הביטוח הגדולה ביותר באוסטריה בראשית המאה ה-20. החברה פעלה ברחבי אירופה וגם בארץ ישראל. בשנת 1936 נודע שיש לה גירעון גדול, והיא פורקה על ידי ממשלת אוסטריה.
היסטוריה
חברת "פניקס" הוקמה בשנת 1882. משנת 1914 היה וילהלם ברלינר לאיש החזק בחברה, והוא הוביל אותה במדיניות התרחבות אגרסיבית שכללה מחירים נמוכים מהמתחרים ורכישת תיקי ביטוח של חברות אחרות, כולל מחברות שקרסו. בשנת 1927 היו לחברה סניפים באיטליה, בוואריה, בולגריה, בלגיה, הולנד, הונגריה, צ'כוסלובקיה, יוון, פולין, צרפת, יוגוסלביה ורומניה וכן בטורקיה, מצרים וארץ ישראל. באותה שנה קיבלה החברה רשות להרחיב את עסקיה בכל רחבי גרמניה ובספרד. בשנת 1927, כ-32% מעסקי החברה היו באוסטריה והשאר הגיעו מהסניפים במדינות אחרות. בשנת 1930 היו כ-20% מעסקיה באוסטריה גופה ו-80% מעסקיה היו בסניפים ברחבי אירופה ובמזרח התיכון.
בגרמניה התעמולה הנאצית הטיפה נגד החברה, בגלל שרוב מנהליה היו יהודים, אך החברה סירבה לדרישת השלטונות הנאצים לפטר את עובדיה היהודיים.
ב-17 בפברואר 1936 נפטר בפתאומיות, בגיל 54, מנהלה של החברה, ד"ר וילהלם ברלינר. ממלא מקומו של ברלינר גילה לתדהמתו שהמאזנים האמיתיים של החברה כוללים גירעון עצום והוא פנה אל השלטונות בדיווח ובבקשת סיוע. בסוף מרץ 1936 עדיין פורסמו בעיתונות הודעות הרגעה שכביכול בעיות החברה הן קלות, נובעות מהמשבר הכלכלי העולמי, וניתנות לתיקון, ועל כן המבוטחים לא ייפגעו. אולם בשלב זה כבר עצרה המשטרה כמה מעובדי החברה, בהם שלושה מנהלים ומזכירתו של ברלינר. בעזבונו של ברלינר נמצאה רשימה של מקבלי שוחד מהחברה, בהם שמו של המפקח על הביטוח באוסטריה, היינריך אושנר, שלא בדק את מאזני החברה מאז 1921, והתאבד כשהמשטרה הגיעה אליו. כן נכללו ברשימה עיתונאים שנתבקשו שלא לפרסם את המצב האמיתי של החברה ומפלגות פוליטיות, הסוציאליסטים כמו הנאצים.
באפריל 1936 כבר היה ברור שאין לחברה כל סיכוי. תחילה נסגר ה"קומפס בנק", חברת בת של פניקס ומספר ימים לאחר מכן פורקה החברה על ידי ממשלת אוסטריה, לאחר שמבוטחי החברה צבאו על דלתותיה בניסיון למכור את הפוליסות שלהם חזרה לחברה. הפוליסות שנמכרו באוסטריה עצמה הועברו לחברה חדשה שירשה את נכסיה של חברת פניקס, והונה הוטב על ידי מס שהוטל על שאר חברות הביטוח באוסטריה. ענייני המבוטחים בשאר הסניפים ברחבי העולם נותרו לטיפול בכל מדינה בנפרד. ביוגוסלביה ובצ'כוסלובקיה הביעו מחאה נגד מהלך זה של אוסטריה. כ-1000 פקידים יהודים של החברה באוסטריה איבדו את מקום עבודתם ולסוכנות היהודית הופנתה דרישה להגדיל את מספר הסרטיפיקטים שסופק להם כדי לאפשר למפוטרים לצאת את אוסטריה.
ביוון הודיעה הממשלה שמבוטחי החברה לא יפגעו. בצ'כוסלובקיה, השלטונות העבירו את תיק הביטוח של החברה לחברה אחרת וכ-1,200 פקידים יהודים שעבדו עבור חברת פניקס פוטרו. בעיתונות דווח על גל של מפוטרים שהתאבדו. ההתמוטטות עוררה גל של פרסומים אנטישמיים בצ'כוסלובקיה, באוסטריה ובכל רחבי אירופה.
מנהלי ה"קומפס בנק" הועמדו לדין.
הקרן הקיימת
בשנת 1923 פנה אחד הדירקטורים של חברת פניקס, שהיה פעיל ציוני, לקרן הקיימת, בהצעה שהקרן הקיימת תפעל כסוכן ביטוח עבור החברה והחברה תשלם לקרן הקיימת חצי אחוז מהפוליסות שיוחתמו דרך הקרן הקיימת וכן תשקיע בארץ ישראל את רווחיה מפוליסות אלו. בסוף שנות ה-20 העניקה חברת פניקס לקרן הקיימת הלוואה להקמת בית המוסדות הלאומיים. שיתוף הפעולה של ההסתדרות הציונית עם חברת פניקס התרחב עם השנים ובקרן הקיימת פרסמו את התקבולים שנתקבלו מהחברה תוך ציון שאלו ניתנו ללא פגיעה במבוטחים. בסוף 1932 הגיע היקף הפוליסות שסודרו דרך הקרן הקיימת למעל 12% מפוליסות החברה ובסוף 1933 - לקרוב ל-14%. בשנת 1928 חודש החוזה לשש שנים ובשנת 1933 – ל-10 שנים נוספות. בשנת 1934 ארגנה ויצו הסכם עם החברה על ביטוח לעתיד ילדים. בתחילת 1935 סדרה קרן תל חי הסכם עם פניקס בדומה להסכם של הקרן הקיימת.
בארץ ישראל
לחברת הביטוח פניקס הוינאית הייתה סוכנות ביפו ובירושלים עוד בשנת 1914. בשנות ה-20 החברה הוציאה פרוספקטים ופוליסות בעברית עבור הסוכנות בארץ ישראל ויהודים ברחבי העולם. בשנות ה-20 וה-30 יוצגה החברה בארץ ישראל על ידי זליג ויצמן.
לאחר התמוטטות החברה בשנת 1936 ניסה ויצמן להשיג הסכם עם חברת ביטוח אחרת, אך ללא הצלחה. הוקם ועד של נפגעי החברה ובעזרת ד"ר דב יוסף הוטל עיקול על נכסי החברה בארץ ישראל. בעלי הפוליסות נתבקשו על ידי ועד זמני של בעלי הפוליסות, שלא לעבור לחברה אחרת לבדם אלא לחכות למעבר משותף של המבוטחים כדי להשיג תנאים טובים יותר להצלת לפחות חלק משווי הפוליסות שלהם. עורך דין משה דוכן ניסה לארגן הסכם עם חברה אחרת, אך לאחר שזה לא צלח מונו דוכן וד"ר דב יוסף למפרקים. במסגרת הפירוק הגיע עניינם של מקבלי הלוואות על חשבון הפוליסה לבית המשפט. לאחר מכירת נכסי החברה שנתפסו בארץ ישראל קבלו בעלי הפוליסות קרוב ל-19% משוויין. הקריסה של פניקס ודרך ההתערבות של ממשלת אוסטריה שמשה את חברות הביטוח הארצישראליות ככלי תעמולתי בהסברה מדוע על המבוטחים להעדיף ביטוח בחברה מקומית ולא בחברה שמרכזה במדינה אחרת.
בארץ ישראל היו שייחסו את קריסת החברה לפעילות אנטישמית, שכן החברה הייתה בשליטה יהודית.
סבויה-מרקטי S.55
סבויה-מרקטי S.55 (באיטלקית: Savoia-Marchetti S.55) היה מטוס ימי מסוג "סירה מעופפת" בעל שני גופי ציפה המחוברים יחדיו. מתוצרת יצרנית המטוסים האיטלקית סבויה-מרקטי, אשר יוצר בין השנים 1923 – 1932 באיטליה.
ל"סבויה-מרקטי S.55" היו דגם אזרחי, ששימש כמטוס נוסעים, ודגם צבאי ששימש כמפציץ, כמפציץ טורפדו וגם הופעל במשימות סיור חיפוש והצלה.
חציית האוקיינוס האטלנטי בפברואר 1927 (עם עצירות ביניים)
ה"סבויה-מרקטי S.55" הפך לאחד המטוסים שחצו את האוקיינוס האטלנטי לפני טיסתו של לינדברג במאי 1927. זה קרה בפברואר 1927, כאשר הקברניט פרנצ'סקו דה פינדו הטיס מטוס בשם "סנטה מריה" לפרנמבוקו, ברזיל, עם עצירות בדרך במרוקו ובדקר בסנגל, בחוף המערבי של אפריקה. בניגוד למטוסו של לינדברג, ה"סנטה מריה" יכולה לנחות בבטחה על המים. המטוס היה מצויד במזקק מי ים, רפסודת הצלה וציוד דיג.
משפט האידיאל הראשי
משפט האידיאל הראשי של ולפגנג קרול קובע שבתחום שלמות נתרי, אידיאל ראשוני שהוא מינימלי מעל איבר, הוא מינימלי. משפט זה, והכללות שלו, מאפשר לחשב את הגובה של אידיאלים ראשוניים, ודרך זה את ממד קרול של חוגים שונים.
אומרים שאידיאל ראשוני P הוא מינימלי מעל a אם אין ראשוני, וסתם מינימלי אם אין ראשוני Q כך ש-. לפי ההגדרה, ראשוני מינימלי הוא ראשוני בעל גובה 1 לכל היותר.
מן המשפט נובעת גם התוצאה הכללית יותר ("משפט האידיאל הראשי המוכלל"), שאידיאל ראשוני שהוא מינימלי מעל הוא מגובה n לכל היותר. בפרט, הגובה של אידיאל ראשוני חסום (מלמעלה) על ידי מספר היוצרים שלו. ולהפך: אידיאל מגובה n אי-אפשר ליצור בפחות מ-n איברים. בפרט, בחוג נתרי קומוטטיבי לכל אידיאל ראשוני יש גובה סופי. מכיוון שממד קרול הוא הסופרימום של גבהי האידיאלים המקסימליים, נובע מכאן גם שלתחום שלמות מקומי יש ממד קרול סופי.
אורניתומימיים
אורניתומימיים (שם מדעי: Ornithomimidae) היא משפחה של דינוזאורים מקבוצת הקלורוזאורים.
האורניתומימים היו דמויי יען ושכנו בלאוראסיה (היום צפון אמריקה, אסיה ואירופה). הם היו קלי תנועה בשל רגליהם האחוריות הארוכות. הגפיים הקדמיות שימשו להם לאחיזה. צווארם היה ארוך וראשם קטן. חסרו להם כל השיניים, ובמקומן היה להם מקור קרני. הם כנראה היו אומניבורים (אוכלי-כל) שניזונו מחולייתנים קטנים, פרוקי-רגליים, ביצים וצמחים.
שרידי עקבות של מין מהמשפחה, כנראה או סטרותיומימוס או של אלפרוזאורוס (Elaphrosaurus) שבעבר זוהה כאורניתומימיי, נמצאו בבית זית.
פייר נקורונזיזה
פייר נקורונזיזה (18 בדצמבר 1964 – 8 ביוני 2020) היה פוליטיקאי בורונדי, שכיהן כנשיא התשיעי של בורונדי כמעט 15 שנה, מאוגוסט 2005 ועד מותו ביוני 2020. פייר היה חלק מהקבוצה האתנית הוטו.
ביוגרפיה
לפני שהשתלב בפוליטיקה הוא היה מורה לחינוך גופני. הוא הצטרף לפוליטיקה במהלך מלחמת האזרחים בבורונדי, כחלק מהמועצה הלאומית למורדים להגנת הדמוקרטיה (CNDD – FDD), והפך למנהיג בשנת 2000. ה-CNDD – FDD הפכה למפלגה פוליטית בסוף מלחמת האזרחים, ונקורונזיזה נבחר לנשיא. הוא מילא את התפקיד במשך שלוש קדנציות.
לאחר שהודיע על כוונתו שלא לנסות להיבחר מחדש בשנת 2020, נפטר נקורונזיזה במפתיע ב-8 ביוני 2020, מעט לפני מועד סיום כהונתו הרשמי. הוא היה הנשיא בעל השלטון הארוך ביותר בתולדות בורונדי.
עם היבחרו באוגוסט 2005, פעל ליישם שינויים מבניים בהתאם להסכמי ארושה שהביאו לסיום מלחמת האזרחים בבורונדי שנחתמו עוד לפני היבחרו ב-2000, וחלוקה של הכוח בהתאם לחלוקה אתנית של בני ההוטו, בני הטוטסי ובני הטווה. הכוחות לשחרור בני ההוטו (Forces nationales de libération; FNL) התפרקו מנשקם ב-2008. לצד הצלחותיו עלו, ספגה ממשלתו של נקורונזיזה ביקורת גוברת בשל פלגנות, שחיתות ובעיות ביטחוניות. הוא נבחר בשנית ב-2010. ב-2015 העמיד עצמו לבחירה פעם שלישית, בניגוד להסכמות ארושה, ובעקבות זאת פרצו מהומות מצד האופוזיציה, שדוכאו באלימות על ידי הממשל. מספר הממשל פעל נגד האופוזיציה, עיתונאים ופעילי זכויות אדם, ומוערך כי 1,700 אזרחים נהרגו וכי 390,000 פליטים נמלטו מהמדינה.
גאזיאבאד
גאזיאבאד (בהינדית: ग़ाज़ियाबाद; באורדו: غازی آباد،; באנגלית: Ghaziabad) היא עיר בהודו אשר ממוקמת במחוז גאזיאבאד שבמדינה ההודית אוטר פרדש. מספר התושבים בעיר היה 2,358,525 נכון ל-2011. גאזיאבאד ממוקמת בגובה 214 מטר מעל פני הים.
דפוסי אקלים
בין אפריל ליולי החום בגאזיאבאד כבד, ועולה לעיתים קרובות על 40 מעלות. ביולי ואוגוסט מגיעים גשמי המונסון הכבדים המפחיתים את החום אך מלווים בעלייה בלחות, כשלאחריהם חוזר החום. החורף נמשך בין נובמבר לינואר, ומתאפיין בערפל כבד ובראות לקויה. מזג האוויר הנוח והנעים ביותר הוא במהלך החודשים פברואר ומרץ.
שושנים עצובות
שושנים עצובות הוא פזמון עברי אשר נכתב, הולחן ובוצע על ידי עידן רייכל. השיר יצא לאור בדצמבר 2002, כחלק מאלבום הבכורה של הפרויקט של עידן רייכל, הפרויקט של עידן רייכל, על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע והפקה
השיר הופק על ידי עידן רייכל ועובד על ידי רייכל בשיתוף גלעד שמואלי, שותפו הקבוע לעיבודי הפרויקט של עידן רייכל, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בסגנון מוזיקת עולם. השיר הוא אחד מבין שני השירים אותם ביצע רייכל, לצד השיר "הנך יפה". את השיר מלווה בקולות רקע באמהרית טגדה שרון רטה. רייכל סיפר כי זהו השיר הראשון שכתב עבור הפרויקט.
גוסטו
ביוגרפיה
גוסטו, נולד בבית חולים שערי צדק בירושלים בשם פרץ אברהם שמעון, ליוסף פרץ בעל בית מלאכה לתיקים ומזוודות ולסוזן עקרת בית שעלו מקזבלנקה ומראקש במרוקו. גדל במעברת אזבסטונים בקריית היובל בירושלים ובגיל 3, עבר עם הוריו וששת אחיו לשיכונים בשכונת שמואל הנביא בירושלים. גוסטו התחנך בבית ספר יסודי ממלכתי דתי ובהמשך למד בישיבות, שם השתתף בלימודי שירה, חזנות ופיוט.
כבר בילדותו החל גוסטו לעסוק במוזיקה ואת צעדיו הראשונים בעולם המוזיקה החל בשנת 1988, אז הקליט מספר שירים שלא הגיעו להפצה מלאה. בשנת 1989, הניח למוזיקה במישור המקצועי ופנה לתחום העסקים המשפחתי.
שנת 2005, הייתה נקודת המפנה של גוסטו, אז השתתף בפרויקט מוזיקת עולם בשם "חאמרה" של יובל לוי בהוצאת הד ארצי, לאחריו הוציא את הסינגלים: "שיר עצוב של זוהר", "קצת ממך", "(א)נמות עלייכ" ואף שיתף פעולה עם דויד ברוזה (ניגן בגיטרה אקוסטית) ויחד עם מוריס אל מדיוני, חידשו את הלהיט "האישה שאיתי" – בעיבוד חדש ומקורי של זיו קוז'וקרו שהפיק את השיר.
בשנת 2007, הוציא את אלבומו הראשון בשם "גוסטו". הסינגל הראשון מהאלבום "מה הייתי בלעדייך" זכה להערכה גדולה ולהשמעות רבות ברדיו. סינגלים נוספים מהאלבום היו: שיר של (זהר ארגוב) אותו הקליט כסינגל בשנת 2006, "האישה שאיתי" ו"אנמות עליכ". באלבום לקחו חלק נגנים ידועים ביניהם ז'אן פול זימבריס, אבי עילם אמזלג, דודו טסה ועוד. את רוב שירי האלבום (למעט 3 שירים) כתב והלחין גוסטו והוא זכה לאהדת שדרנים שונים.
בשנת 2009, כתב והלחין למרגלית צנעני את השיר "מתנה מהשכנה" ובאותה השנה הוציא את הסינגל "מיליון" - סינגל ראשון מתוך אלבומו השני "כל מה שאני", שראה אור בשנת 2010. רוב שירי האלבום הולחנו על ידי גוסטו ונכתבו בשיתוף עם אסף אטדגי ונדב ביטון ביניהם החידוש לשיר "רק עוד כוס קפה אחת איתך" של בוב דילן. עוד בשנת 2010 כתב והלחין לתזמורת ירושלים מזרח ומערב בניצוחו של תום כהן, אלבום מקורי ממנו יצא הסינגל איתי לעולם בביצועו של אמיל זריהן.
בשנת 2012, יצא אלבומו השלישי "בין השורות, אותו הפיק שמוליק דניאל. האלבום מורכב ממקצבים עשירים בכלי נגינה אותנטיים (אקוסטיים וחשמליים) מקצוות עולם – כלי קשת, כלי נשיפה ואנסמבל מתוך תזמורת ירושלים מזרח ומערב. כל שירי האלבום (פרט לשיר "מלך העולם שנכתב על ידי מיקה קרני), נכתבו על ידי גוסטו והוא זכה להשמעות רבות ברדיו. בנובמבר 2012, במסגרת פרויקט "צעד קדימה", חידש את השיר "יד קטנה" של אושיק לוי. בשנת 2013 הלחין את השיר "פסנתר" אותו כתב אסף אטדגי לאוריאל שלומי, הלחין את השיר "למות בשביל חייך" אותו כתב רפאל פרץ לאורן חן, ובמקביל התחיל לעבוד על אלבום נוסף מתוכו הוציא את הסינגל "איך השתניתי".
בשנת 2014, הוציא את הסינגל "חראם עליכ" ו "מי אני" ובשנת 2015 הוציא את הסינגלים "צליל מכוון" בו התארח וניגן יצחק קלפטר ו"ברהם". שיר העוסק במוזיקאי המרוקאי המפורסם ברהם סווירי שעלה ממרוקו והתפרנס בירושלים מדוכן חוטים בשוק ולא זכה להכרה הראויה.
בשנת 2016, הלחין את השיר "תראי אותי" אותו כתב בר רפאל פרץ לעופר לוי ואת השיר" אל תוותרי עליי "והוציא את הסינגל "שיר על אהבה" שכתב והלחין עבורו יצחק קלפטר.
בשנת 2018 יצא אלבומו הרביעי "עפאכ", אלבום בשפת האם ערבית מרוקאית (ערבית מוגרבית) עליה גדל גוסטו וממנה שאב את השפעותיו המוזיקליות. את האלבום "עפאכ" כמו את שלושת אלבומיו הקודמים הפיק שמוליק דניאל ובו מארח גוסטו את מוריס מדיוני ובו שר בדואט את החידוש "ראי רוק רומבה" ואת מירי מסיקה ביחד הם שרים את הדואט "עלא סלאמתכ" בסגנון רומבה פלמנקו. השיר השני בשפה הערבית מרוקאית שנכנס לפלייליסט יום בגלגלצ, האלבום הופק בסיוע יועצים לשוניים וד"ר לשפה המוגרבית ובו משתתפים נגנים מהארץ ומהעולם וביניהם תום כהן, המנהל המוזיקלי של התזמורת האנדלוסית על המנדולינה. מוריס אל מדיוני על הפסנתר. אתי תבל, נדב ביטון, אמיר שחסאר, איתמר דוארי, אדל מנע, עימד דאלל ועוד. לאלבום צולמו סדרת קליפים במרוקו. באותה השנה כתב גוסטו את השיר "מענדי" לנסרין קדרי ואת השיר "אשת חייל" לחיים ישראל.
עוד באותה השנה, חבר גוסטו לתזמורת ירושלים מזרח ומערב (לשעבר התזמורת האנדלוסית ירושלים) אשר בחרו במסגרת הופעות העשור לתזמורת להקדיש מופע שלם ליצירתו של גוסטו בעיבודים חדשים של תום כהן לתזמורת, למופע "דיאלנא" בשיתוף עם מירי מסיקה ובניצוחו של תום כהן. ביוני 2018 השתתף בפסטיבל "ליבי במזרח" עם המופע "עאפאכּ".
בסוף 2020 הקליט גרסת כיסוי לשיר "לא צריך הרבה" של חוה אלברשטיין, בעידודה ובהשתתפותה בבית האחרון,
ב־2022 השתתף בכתיבת השיר "אוּחְתִּי" של שמעון בוסקילה.
חיים אישיים
בשנת 1991 התחתן, אבא לשני ילדים.
יצירות ושירים לאמנים
יצירות ושירים לאמנים אחרים:
2009 - למרגלית צנעני את השיר "מתנה מהשכנה"
2010 – לתזמורת מזרח מערב וסולנה אמיל זריהן את השיר איתי לעולם
2013 - הלחין את השירים "פסנתר" אותו כתב אסף אטדגי לאוריאל שלומי, ו "למות בשביל חייך" אותו כתב רפאל פרץ (בנו של גוסטו ) לאורן חן,
2016,- הלחין את השיר "תראי אותי" אותו כתב בר רפאל פרץ לעופר לוי
ובנוסף כתב והלחין לו את "אל תוותרי עליי"
יונתן (מושב)
יוֹנָתָן הוא מושב שיתופי של תנועת הפועל המזרחי הממוקם במרכז רמת הגולן. היישוב נקרא על שמו של, שנפל כשריונר במלחמת יום הכיפורים.
גוסטו
יצירות ושירים לאמנים
2017, - כתב למירי מסיקה את השיר "זהרה" בערבית מרוקאית, ללחן של אופיר כהן. השיר יצא באלבומה "אלוהי הדברים הקטנים" ונכנס אל פלייליסט יום בגלגלצ
יונתן (מושב)
היסטוריה
היישוב הוקם בגולן על ידי ראש ממשלת ישראל יצחק רבין, יחד עם ארבעה יישובים נוספים. הוא הוקם בתגובה לגינוי הציונות באו"ם. חברי הגרעין המייסד היו חבריו לגרעין הנח"ל של יונתן רוזנמן, ומיד לאחר תום המלחמה התארגנו המייסדים להקמת יישוב לזכרו. ב-1975 נוסד היישוב באופן זמני בתוך שטחי הקיבוץ מרום גולן, וכשנה אחר כך עבר לתל פארג'. רק ב-1978 עבר היישוב לאתר הקבע שלו. בשנת 2020 הוחלט כי רחובות היישוב ייקראו על שם נושאים הקשורים לגולן כגון: "דליות","שיאון", "חלמונית", "חוחית", "אירוס הגולן" ועוד.
גאוגרפיה
אתר הקבע נמצא בגובה של 570 מטרים מעל פני הים, סמוך לנחל תנוריה, לעין תנוריה, לעינות פחם ולגלגל רפאים. היישוב נמצא שבעה קילומטרים מהגבול בין ישראל וסוריה, סמוך למושב קשת, גם הוא מושב שיתופי של תנועת הפועל המזרחי.
גוסטו
יצירות ושירים לאמנים
2022 – השתתף בכתיבת מילות השיר "אוּחְתִּי" של שמעון בוסקילה.
יונתן (מושב)
אוכלוסייה
נכון לשנת 2020 התגוררו ביישוב כ-140 משפחות ו-770 תושבים. רב היישוב הוא הרב ישי סמואל, ראש כולל ההלכה בישיבת הגולן וראש מחלקת הכשרות של הרבנות האזורית גולן. במושב סניף של תנועת בני עקיבא.
גוסטו
פרויקטים מיוחדים
2011, השתתף ב"שני צדדים למטבע" בגרסת כיסוי ל"לוליטה" של אתי אנקרי והופיע בפסטיבל ישראל.
2012, השתתף ב "צעד קדימה",פרויקט ריקודי עם, חידוש לשיר "יד קטנה" של אושיק לוי.
2014, הוציא את הסינגל "חראם עליכ" ו"מי אני".
2015 הוציא את הסינגלים "צליל מכוון" בו התארח וניגן יצחק קלפטר[8] ו"ברהם". שיר העוסק במוזיקאי המרוקאי המפורסם ברהם סווירי שעלה ממרוקו והתפרנס בירושלים מדוכן חוטים בשוק ולא זכה להכרה הראויה.
2016, הוציא את הסינגל "שיר על אהבה" שכתב והלחין עבורו יצחק קלפטר.
2017, התזמורת ירושלים מזרח ומערב[9] בניהולו של תום כהן השיקה סבב מופעים ברחבי הארץ עם גוסטו זמרים ממרוקו ומכאן פנחס כהן והאחים קרוצ'י בניצוחה של אתי תבל.
2018. תזמורת ירושלים מזרח ומערב בחרו, במסגרת הופעות העשור לתזמורת, להקדיש מופע שלם ליצירתו של גוסטו בעיבוד תום כהן, ונוצר המופע "דיאלנא" בשיתוף עם מירי מסיקה.
2018 בכורה בפסטיבל "ליבי במזרח" במופע "עאפאכּ"[12] ומשם בסבב ברחבי הארץ.
2019 כתב מוזיקה ושיר נושא : לסרט של הבמאי המוערך חיים בוזגלו "באב אל ווארד".
יונתן (מושב)
כלכלה
כלכלת היישוב מתבססת על מטעי תפוחים, שזיפים ועל גידול ענבים להפקת יין. ליישוב מטעי מנגו ופסיפלורה בבקעת בית צידה וגידולי שלחין (כותנה, תירס, עגבניות לתעשייה, חיטה ובקיה). ליישוב שטחי מרעה, לולים ורפת - השנייה בגודלה בארץ (2007) שתוצרתה, החלב, נשלחת לתנובה. כמו כן, היישוב היה שותף, יחד עם ארבעת היישובים הדתיים האחרים בגולן (רמת מגשימים, אבני איתן, נוב, ואלוני הבשן), בהקמת בית המלון המצליח על חוף הכנרת (אבל בשטח המועצה האזורית): "כינר - גליל".
בהרחבת היישוב מתגוררים גם בעלי מקצועות חופשיים שונים - רופאים, מורים ועוד.
אליפות העולם בכדוריד 1958
אליפות העולם בכדוריד 1958 היא אליפות העולם השלישית והיא נערכה על ידי איגוד הכדוריד העולמי. הטורניר התקיים בגרמניה המזרחית בין ה-27 בפברואר ל-8 במרץ 1958. המשחקים נערכו במספר ערים. משחקים של שלב הגמר נערכו ברלין ב-Werner-Seelenbinder-Halle שהיה יכול להכליל כ-10,000 צופים.
זכתה באליפות בפעם השנייה ברציפות.
מתכונת התחרות
נבחרת גרמניה כללה ספורטאים מגרמניה המערבית ומגרמניה המזרחית.
בית א'
המשחקים נערכו בארפורט באולם Thüringenhalle תוכנן ל-10,000 מקומות.
בית ב'
המשחקים נערכו בברלין ב-Werner-Seelenbinder-Halle שהיה יכול להכליל כ-10,000 צופים.
בית ג'
המשחקים נערכו במגדבורג באולם Hermann-Gieseler-Halle שמכיל כ-2,000 מקומות.
בית העפלה א'
המשחקים נערכו בברלין.
בית העפלה ב'
המשחקים נערכו בלייפציג באולם DHfK Halle
משחקי הגמר
כל המשחקים נערכו בברלין.
במשחק האליפות נפגשה עם  וניצחה 11:22.
במשחק על המקום השלישי נפגשה עם  וניצחה 13:16.
במשחק על המקום החמישי נפגשה עם  וניצחה 18:20.
במשחק על המקום השביעי נפגשה עם  וניצחה 16:24.
אברהם יעקב גרשון לסר
הרב אברהם יעקב גרשון לסר (בכתיב יידי: לעססער; כ"ג בכסלו ה'תקצ"ד, 5 בדצמבר 1833 - ליל יום הכיפורים, י' בתשרי ה'תרפ"ה, 7 באוקטובר 1924) היה רב ליטאי-אמריקאי. רבן של כמה עיירות בליטא ואחר כך רב בשיקגו ובסינסינטי ונשיא אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה.
ביוגרפיה
נולד לרב עזריאל מאיר לסר בעיירה מיר, למד בישיבת מיר ואחר כך בישיבתו של רבי גרשון תנחום ממינסק. היה תלמידם המובהק של רבי יוסף המו"צ מקלצק ושל רבי שמואל אביגדור תוספאה מקרלין, שאף העניק לו סמיכה לרבנות. הוא נסמך לרבנות גם על ידי רבי יוסף רייזין מסלונים ורבי יחיאל הלר מחבר "עמודי אור", רבי יצחק אלחנן ספקטור ורבי יהושע יצחק שפירא (ר' אייזיל חריף) מסלונים.
בשנת ה'תרכ"א, 1861, קיבל משרת רבנות ראשונה באמסטיבאווה שבפלך גרודנו, ואחריה כיהן בהאלינקה  שליד סובאלק, בהורודוק הסמוכה לוולוז'ין ובלודווינוב  שבפלך סובאלק.
הוא הוזמן בידי בני עירו שהשתקעו בארצות הברית לבא לכהן כרבם, ובשנת ה'תרמ"ב, 1882, היגר לארצות הברית והתמנה כרבן של קהילות בית המדרש הגדול ו"בני יעקב" בשיקגו. בשנת ה'תרנ"ח, 1898, נקרא לכהן כאב"ד סינסינטי. הוא עבר לעיר וכיהן כרבן של שלוש קהילות של יוצאי רוסיה ופולין, קהילות "בית תפילה". הוא היה מראשוני הרבנים הבכירים שהגיעו לארצות הברית, והיה שותף לייסוד אגודת הרבנים דארצות הברית וקנדה ונשיאה הראשון של האגודה (תרס"ב, 1902) בתור זקן הרבנים האורתודוקסים בארצות הברית. לאחר שהתפטר מתפקידו זה, מונה לנשיא הכבוד של האגודה. השתתף גם בייסוד "עזרת תורה".
הוא נפטר בליל יום הכיפורים, י' בתשרי ה'תרפ"ה, 7 באוקטובר 1924.
דרך אמונה
דרך אמונה הוא חיבור הלכתי העוסק בהלכות המצוות התלויות בארץ ישראל שחיבר הרב חיים קניבסקי על ספר זרעים במשנה תורה לרמב"ם. הספר נחשב לחיבור הלכה מרכזי בתחום המצוות התלויות בארץ ישראל.
שם הספר מבוסס על דרשת ריש לקיש על הפסוק
תיאור הספר
ספר דרך אמונה נכתב במתכונת ספר משנה ברורה, כשבבסיסו הוא מהווה פירוש על הלכות זרעים במשנה תורה להרמב"ם. הספר מפרש ומרחיב את דברי הרמב"ם עם ההכרעה המעשית להלכה בנושאים הנידונים על בסיס הספרות ההלכתית שנכתבה בעניינים אלו. מרבית ההכרעות מבוססות על הוראות החזון איש כפי שהעלה הרב קניבסקי מספריו או שמע מפיו.
בדומה למשנה ברורה, המורכב משלשת החלקים "משנה ברורה", "ביאור הלכה" ו"שער הציון", גם "דרך אמונה" נכתב בשלשה חלקים:
הספר כולל חמישה חלקים ומשמש כספר בסיסי להלכות המצוות התלויות בארץ.
למרות היותו חיבור הלכתי ובמתכונת המשנה ברורה מדגיש המחבר בשער הספר ובהקדמתו כי "ח"ו להורות הלכה למעשה מספר זה".
לפני הדפסתו עבר על הספר הרב דב לנדו ראש ישיבת סלבודקה לבקשת המחבר.
מטרת כתיבת הספר
בהקדמתו מסביר המחבר את מטרת חיבורו וכותב שהפוסקים קיצרו מאוד בדיני המצות התלויות בארץ כי רובם לא התגוררו בארץ ישראל וענייני המצוות התלויות בארץ לא היו מעשיים עבורם. וגם השולחן ערוך שהביא חלק מהלכות התלויות בארץ הביא זאת בתמצות ובקיצור, כי בזמנו היישוב בארץ ישראל היה קטן מאוד והקרקעות לא היו בבעלות יהודית. וכיום שהיישוב בארץ ישראל התרחב ומרבית הקרקעות בבעלות של יהודים התעורר צורך מעשי יומיומי לבירור ההלכות הללו ולכן הוא חיבר את הספר.
בהתייחס לפסקי החזון איש בעניינים אלו כותב הרב קניבסקי בהקדמתו:
מבנה הספר
החיבור כולל בהדפסתו חמישה חלקים, על פי נושאים שונים בהלכות התלויות בארץ:
חלק ראשון
הלכות כלאים - כולל כל דיני הרכבה, כלאי זרעים, כלאי הכרם, כלאי בהמה דהרבעה והנהגה ודיני שעטנז.
הלכות מתנות עניים - כולל כל דיני פאה, לקט, פרט ועוללות, שכחה ודיני צדקה.
חלק שני
הלכות תרומות - כולל כל דיני הפרשת תרומה, נתינתן, אכילתן, שמירתן ותערובתן.
חלק שלישי
הלכות מעשר - כולל כל דיני מעשר ראשון, טבל ודמאי.
הלכות מעשר שני - כולל כל דיני מעשר שני, נטע רבעי, ערלה, ביעור ווידוי.
חלק רביעי
הלכות ביכורים ושאר מתנות כהונה שבגבולין - כולל כל הלכות ביכורים, חלה, מתנות, ראשית הגז, פדיון הבן ופדיון פטר חמור.
הלכות שמטה ויובל - כולל כל דיני שביעית, עבודתה ואכילתן בקדושה, שמיטת כספים, דיני יובל, בתי אחוזה, בתי ערי חומה וערי הלוויים.