cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שמות רחובות בחיפה
רחובות על שם נשים
נכון לשנת 2022 יש בעיר פי תשעה רחובות על שם גברים מאשר על שם נשים. נעשו כמה וכמה פניות בנושא לחברי וחברות מועצת העיר, שבמסגרתן הוצע לעירייה לקדם החלפת שמות רחובות נייטרלים (של עצים, אתרים ועוד) לשמות נשים. עד כה לא התקבל מענה לפניות אלה.
מדריכי רחובות חיפה
החל מ-1956 החלה עיריית חיפה להוציא ספרים בשם לקסיקון או מדריך רחובות חיפה. אליעזר בונה שערך חלק מהלקסיקונים בהיותו עובד עירייה, זכה בעצמו להנצחה במפרץ חיפה.
כחלק מהסכם פשרה בין עיריית חיפה ואוניברסיטת חיפה, על ענייני ארנונה, הוחלט להוציא מדריך חדש בעריכת אמציה פלד. המדריך משמש גם כיום (2022) כבסיס לאתר ההנדסה של העירייה ולשילוט בעיר. המדריך לא עודכן ולא נוכשו בו טעויות (שנות לידה, תעתיקים שגויים, תקלדות).
נוהל קביעת השמות
על פי נוהלי ועדת השמות של עיריית חיפה, כל תושב יכול להציע שמות לרחובות. באם ההצעה עומדת בתנאי הנוהל (למשל זיקה מהותית לחיפה, בעלי שיעור קומה לאומיים או בינלאומיים, מן ההיסטוריה של העם היהודי ומדינת ישראל או חסידי אומות עולם), עוברת ההצעה להחלטת הוועדה. אחרי החלטת הוועדה, על מועצת העיר לאשר את השם החדש. שינוי שמות רחובות דורש רוב של 2/3 מחברי המועצה.
עמדת העירייה בראשות קליש
העירייה המשיכה בהנצחות כפולות כאבי רן, שוערה של מכבי חיפה ונבחרת ישראל, ורובי שפירא, בעל הקבוצה היריבה הפועל חיפה (כדורגל).
מחלף חוף שמן
מחלף חוף שמן הוא מחלף המחבר את כביש 22 לדרך סלמן, רחוב חלץ (חיבור לגשר פז) ורחוב אופיר. המחלף נחנך בשנת 2010 ונבנה במסגרת סלילת נתיבי המפרץ.
בתוך המחלף נמצאת תחנת הכיבוי האזורית הראשית של חיפה.
צורת המחלף
המחלף דומה בצורתו למחלף כיכר.
פאן-אפריקניות
פאן־אפריקניות היא תנועה הקוראת לאיחוד מדיני, חברתי וכלכלי בין העמים והמדינות ביבשת אפריקה, מתוך הרעיון לפיו לעמים ממוצא אפריקאי קיימים אינטרסים משותפים ויש לאחד אותם. הוגי הפאן־אפריקניות, מבקשים רמות שונות של איחוד כזה, החל מגוף בין־ממשלתי הנועד לשמש כמעין ועידה (כגון האיחוד האפריקאי), ועד גוף אשר ישמש איחוד מדיני של ממש (כגון ארצות הברית של אפריקה). לדברי תומכי הרעיון, ביתור אפריקה למדינות היה פעולה קולוניאליסטית שרירותית ולכן המעשה הדה־קולוניאליסטי העליון הוא ביטול החלוקה השרירותית למדינות ואיחוד היבשת מחדש. הדרך לגירוש האירופאים ולהשגת שלטון עצמי, גורס הרעיון הפאן־אפריקאי, עוברת דרך אחדות אפריקאית והתעלות מעל הסכסוכים השבטיים.
היסטוריית הפאן־אפריקניזם
הרעיון הפאן־אפריקני צמח בבריטניה ובארצות הברית בעיקר בקרב ג'מייקנים וטרינידדים. הלאומיות הפאן־אפריקנית צמחה בעידן הלאומיות האירופית במחצית השנייה של המאה ה־19, כחלק מהתרסה נגד תורות הגזע שהחלו לפרוח וכנגד תפיסת הלבנים את השחורים כ"פראיים" או "פרימיטיביים". ראשיתו של הרעיון הפאן־אפריקאי צמח עם תחילת שחרורם של עבדים (בעיקר באיים הקריביים), אז צמחו תנועות כמו "תנועת החזרה לאפריקה" שעודדו עבדים משוחררים לשוב למולדתם. כיוון שהעבדים הובאו מקרב שבטים שונים, יעד חזרתם המשותף הייתה אפריקה בכללותה ולא אזור מסוים.
עד אמצע המאה ה־20 הייתה אפריקה (למעט אתיופיה) כבושה על ידי אימפריות קולוניאליסטיות אירופאיות, שהשתמשו בסכסוכים שבטיים על מנת לנקוט במדיניות הפרד ומשול. בהקשר זה, הרעיון הפאן־אפריקאי מבקש להציע שהדרך לגירוש האירופאים ולהשגת שלטון עצמי עוברת דרך אחדות אפריקאית והתעלות מעל הסכסוכים השבטיים.
בשנת 1847 ייסדו עבדים משוחררים מארצות הברית את "ארץ החופש", ליבריה העצמאית ובראשה עמדו ליברים־אמריקאים, אמריקאים שחורים ששוחררו מעבדות ונשלחו לקולוניה אמריקאית ייעודית בליבריה, שבהמשך קיבלה את עצמאותה. תקומתה של מדינה אפריקנית עצמאית העניקה תקווה ללאומיות השחורה ורוח גבית לפאן־אפריקניות המתגבשת. גם בסיירה לאון התיישבו עבדים משוחררים. המתיישבים החדשים ראו ברעיון המולדת ההיסטורית פתרון אישי וקיבוצי שישים קץ לדיכוי ולרגשי הנחיתות של השחורים בפזורותיהם. למרות התקווה, יש לציין כי החזרה של האפרו־אמריקאים למולדתם יצרה לא פעם חיכוכים, בעקבות תפיסת המקומיים אותם כקולוניאליסטים לכל דבר, והקמת המדינות החדשות לוותה בקשיים פוליטיים רבים.
עם תחילת המאה ה־20 קמו תנועות מאבק רבות ברחבי ארצות הברית ואפריקה למען סולידריות ולמען מאבק בקולוניאליזם האירופי, ואף כונסה הוועידה הפאן־אפריקנית הראשונה (1900). ההתעוררות הלאומית באפריקה הושפעה רבות ממאבקי השחורים באמריקה בחברה הלבנה וביחסה המבזה כלפיהם – שהובילו לגיבוש זהות עצמית שחורה חיובית, הזדהות עם המולדת ומורשתה וטיפוח אחווה כלל־גזעית. גם המהפכים שיצרה מלחמת העולם הראשונה לא סייעו לשחורים להיות חלק שוויוני ובלתי נפרד מהאומה האמריקנית הלבנה והאנגלו־סקסית, וכחלק מתהליך הפוליטיזציה של השחורים בארצות הברית זכה רעיון השיבה לאפריקה לפריחה מחודשת.
רעיונות מרכזיים של פאן־אפריקניזם
ראשית הרעיון של פאן־אפריקניות נעוץ בתפיסה בקרב עבדים משוחררים באיים הקריביים (שזכו לשחרור כבר בשנות ה־40 של המאה ה־19 בזכות פעולות של תנועות כגון תנועת "Quobna Ottobah Cugoano", שפעלה באנגליה בסוף המאה ה־18 נגד העבדות באימפריה הבריטית), לפיה הדרך להשגת זכויות אזרחיות מחייבת חזרה לאפריקה, בה יוכלו להקים חברה צודקת. תנועות שונות עודדו עבדים משוחררים לחזור לאפריקה, ומכיוון שהעבדים הובאו מקרב שבטים רבים ושונים יעד החזרה היה "אפריקה" ככלל ולא ניתנה עדיפות לשבט או לאזור מסוים. השינויים ההיסטוריים הם רק הרקע לצמיחתו של הרעיון, כאשר ביטויו המידי ביותר של פאן־אפריקניזם הוא פוליטי; דרך תנועות פוליטיות או תרבותיות שדחפו לרמות שונות של איחוד אפריקה עוד מימי הקולוניאליזם הבריטי והצרפתי. במונחים כלליים יותר, פאן־אפריקניזם היא תחושת שייכות משותפת שיש לאותם האנשים ממוצא אפריקאי כלפי מוצאם (בשונה מלאומיות שחורה שמהותה סולידריות שחורה אך אינה מתבססת על זיקה גאוגרפית לאדמת אפריקה).
הנושא הגזעני היה מניע חשוב בהתפתחות הפאן־אפריקניזם לא רק בקרב עבדים משוחררים אלא בקרב שחורים מכל שכבות האוכלוסייה. הטענה הגזענית שהשחורים הם חסרי תרבות והיסטוריה דחפה אינטלקטואלים אמריקאים שחורים לחקור את מורשתם ששורשיה באפריקה וכך להתמודד עם הטענה בדבר מוצאם הפראי והצורך שלהם באדם הלבן בשביל תרבות והתפתחות. כך התפתח רעיון הזהות הגזעית, "אישיות אפריקנית" בעלת ייחוד וזהות חזקה העומדת בפני עצמה, ממנה מתפתחת גם "גאוות גזע". זהות זו מלווה את הפאן־אפריקניזם על כל גלגוליו, ומצטרפת לרעיון השוויון בין זכויותיהם של בני האדם.
מבחינה רעיונית, הפאן־אפריקניזם שלל את רעיון הלאומיות הטריטוריאלית של מדינה אחת וראה בה הנצחה של הישות הקולוניאלית שהייתה בעייתית עבור האפריקאים. האלטרנטיבה שלהם הייתה כינון איחוד פוליטי של כל מדינות היבשת, באופן אידיאלי, או לפחות חלוקה לאזורים מאוחדים.
הפאן־אפריקניזם הוא סוג של לאומיות כלל־גזעית וכלל־יבשתית, שרעיון אחדות הגזע השחור הוא בסיסה והזיקה לאפריקה מולדתם היא מטרתה. מבחינה רעיונית הפאן־אפריקניזם דומה לעיתים לרעיון הציוני: כוננותה של התנועה הפאן־אפריקנית כ"לאומיות של שחרור", "לאומיות של מיעוט", ו"לאומיות של פזורה" מציבה קווי דמיון בינה לבין התנועה הציונית, שהחלה גם היא כניסיון לאחד גזע שלם סביב ייחודו וליצור סולידריות שתוביל לנקיטת פעולה משותפת תוך זיקה חברתית, תרבותית וגאוגרפית.
דגלים פאן־אפריקנים
"הדגל הפאן אפריקאי" תוכנן על ידי מרקוס גארבי, והוא ידוע בשם "אדום, שחור וירוק". דגל זה מסמל את המאבק לאיחוד ושחרור של אנשים באפריקה. השחור הוא צבע עורם של תושבי אפריקה, האדום מסמל צבע דמם המכובד של השחורים אשר נשפך בכיבוש אפריקה והירוק מייצג את הצמחייה של אפריקה ואת יופייה.
כיום בין שליש לחצי (21 במספר) מדגלי מדינות אפריקה, נושאים שלושה או ארבע מכלל צבעים אלו (אדום, צהוב, שחור וירוק).
מפלגות וארגונים
"השיבה לאפריקה" היא תנועה אותה הקים מרטין דילייני, רופא ועיתונאי אמריקני. רעיון השיבה לאפריקה החל להתגבש בקרב הקהילות השחורות ב"עולם החדש" במחצית הראשונה של המאה ה־19. גלי העלייה לאפריקה גברו בתקופות של רדיפות קשות, כמו מהומות הגזע בשנת 1829. הזיקה בין השחורים משני עברי האוקיינוס האטלנטי הועמקה הן בכנסים והן בפעילות של ארגונים ותנועות שהדגישו את האחווה בין הפזורה למולדת. רבים גרסו וביניהם דילייני כי אפריקה גאה וחזקה תביא מזור להמוני השחורים המדוכאים בפזורה. בפאן־אפריקניזם היבשתי כללה המסגרת הטריטוריאלית את כל אפריקה ולא רק את אפריקה השחורה. בשנת 1900 כינס סילווסטד וילאמס את הוועידה הפאן־אפריקנית (Pan African Conference) בלונדון וכמו כן, את התנועה הפאן־אפריקנית (Pan African Movement) שארגנה קונגרסים בפריז (1919), בלונדון (1921), בליסבון (1923), בניו יורק (1927) ובמנצ'סטר (1945). בפריז צמחו ארגונים פאן־אפריקנים בהנהגת אינטלקטואלים פרנקפוניים מסנגל, דהומיי (היום בנין), סודאן הצרפתית (היום מאלי) וגם מהאיים הקריביים הצרפתיים. החשובים שבהם היו "הליגה האוניברסלית להגנת הגזע השחור" (Ligue Universalle pour la Defense de la Race Noire) בראשות איש דהומיי מרק קוג'ו טובלו הוונו, אשר נוסדה בשנות ה־30 בפריז על ידי משכילים אפריקנים פרנקופוניים. התנועה פרסמה קריאה להקמת "מדינה כושית גדולה על בסיס מודרני – ציונות אפריקנית". מטרותיה של "הליגה האוניברסלית להגנת הגזע השחור" הן דוגמה למטרות פרו־לאומיות בין מלחמות העולם כגון חופש העיתונות, רפורמות משפטיות, ביטול "חוק הילידים" שהיה קובץ חוקים אחיד שהגדיר את מעמדם ואופן התנהגותם הרצוי של הנתינים בכל המושבות הצרפתיות במערב אפריקה, הגדלת ההשתתפות של הילידים במוסדות ציבור, הקמת מוסד להשכלה גבוהה בקמרון, הקמת בתי ספר תיכוניים, מסחריים וחלקאיים, ייצוג בפרלמנט הצרפתי, ביטול של עבודות כפייה, הבטחת שכר מינימום, הלאמת תעשיות גדולות ורפורמה במיסוי.
"הוועד להגנת הגזע השחור" בראשות הסנגלי למין סנגור (Lamine Senghor ו"הליגה להגנת הגזע הכושי" בראשות איש סודאן הצרפתית טיימוקו גרן־קויאטה היו ארגונים בעלי השפעה על אפריקה הצרפתית, ורובם היו מקושרים למפלגה הקומוניסטית הצרפתית. הלך הרוח של הארגונים הללו משתמעת מקריאתו של סנגור: "הכושים היו בתרדמה זמן רב מדי. אירופה שימי לב, אלה שישנו אינם חוזרים לישון כשהם מתעוררים. היום השחורים מתעוררים."
בשנת 1914 עמד מרקוס גארבי בראש תנועת (UNIA (Universal Negro improvement Association And African Communities League. רצונה של תנועה זו היה לכונן באפריקה "אימפריה כושית" שאליה יזרמו המוני שחורים מכל הפזורות, והיא פעלה למען זה תוך בניית תשתית לכך; גארבי הקים כנסיות אפריקניות "לאומיות", גרעין של צבא שתפקידו היה לשחרר את אפריקה, וקו ספנות "הכוכב השחור" להחזרת הגולים למולדת. אמנם תוכניותיו של גארבי נכשלו ותנועתו התפוררה לימים, אך התרומה שלו להתעוררות הלאומית באפריקה הייתה תרומה גדולה, האפריקאים הושפעו השפעה עמוקה מגארבי, מתורתו ובשורתו.
בשנות השלושים ג'ורג' פדמור מטרינידד וטובגו, היה משכיל גדול, למד באוניברסיטת ניו יורק ולאחר מכן בהווארד, סופר, עיתונאי ופעיל פאן־אפריקאי, היה ראש תנועת המחאה כנגד כיבוש אתיופיה על ידי בניטו מוסוליני. תנועת מחאה שתרמה מאוד לצמיחת הלאומיות האנטי־קולוניאלית. הוא ייסד את התנועה הבין־לאומית "החברים האפריקנים של חבש" (International African Friends of Abyssinia) ומאוחר יותר התנועה הייתה "הפדרציה הפאן־אפריקאית".
ההישג העיקרי של הפאן־אפריקניזם היבשתי היה בשנת 1963 כאשר הוקם "הארגון לאחדות אפריקה" (OAU (Organization Of Afican Unity שלימים בשנת 2002 נהפך הארגון ל"איחוד האפריקני" (African Union). אלו היו שני ארגונים בין מדינתיים, אשר חברות בהם כל מדינות היבשת. "הארגון לאחדות אפריקה" הוקם כמענה לשתי מגמות נוגדות שרווחו באפריקה בשנות החמישים, ובעיקר בראשית שנות השישים, כשמדינות רבות יצאו לעצמאות. מגמה ראשונה הייתה הפאן־אפריקניות, שהדגישה את אחדות היבשת, את העבר הקולוניאלי המשותף, את אחוות האפריקנים, את הצורך במדינה חזקה וגדולה. מייצגה של תנועה זו היה קוואמה נקרומה, מנהיג אפריקאי אנטי קולוניאלי (ראה בהמשך: מגמות נגד לפאן אפריקניות), אשר היה מייסדה ונשאיה הראשון של גאנה, ששאף לכונן את "ארצות הברית של אפריקה", שמתגברת על הגבולות המלאכותיים והקולוניאליים. הארגון לאחדות אפריקה הוקם באדיס אבבה, שהייתה גם למקום מושבו ולמרכז מוסדותיו. הארגון כיבד את ריבונות כל המדינות והכריז על התנגדות לכל שינוי גבול. בכך התייצב הארגון נגד הפאן־אפריקניזם ונגד כל בדלנות אתנית. אמנת הארגון כוננה לשיתוף פעולה בין מדינות ריבוניות, ובכך הוא דומה יותר לאו"ם מאשר לארצות הברית. כאשר נהפך הארגון ל"איחוד האפריקני" (African Union), היו לארגון זה מספר מטרות עיקריות; להשיג אחדות בין מדינות אפריקה ועמי אפריקה, להגן על הריבונות, על השלמות הטריטוריאלית ועל עצמאות המדינות החברות, לקדם עמדות משותפות האפריקניות בסוגיות חשובות ליבש ולעמיה ולהגן עליהן, לקדם שלום, ביטחון ויציבות ביבשת ולעודד שיתוף פעולה בין־לאומי בהתחשב כראוי במגילת האו"ם ובהצהרה הכללית על זכויות האדם.
הארגון לאחדות אפריקה (OAU) ויורשו האיחוד האפריקני (AU) הם ארגונים בין מדינתיים, שחברות בהם כל מדינות היבשת. הארגון לאחדות אפריקה הוקם למעשה כמענה לשתי מגמות נוגדות רווחו באפריקה בשנות החמישים, ובעיקר בראשית שנות השישים, כשמדינות רבות יצאו לעצמאות. האחת הייתה המגמה הפאן־אפריקנית, שהדגישה את אחדות היבשת, את העבר הקולוניאלי המשותף, את אחוות האפריקנים, את הצורך במדינה חזקה וגדולה. מייצג למגמה זו היה קוואמה נקרומה, ששאף לכונן את "ארצות הברית של אפריקה", שתגבר על הגבולות המלאכותיים והקולוניאליים. המגמה השנייה הייתה היפוכה של הראשונה והדגישה את ריבונות המדינות החדשות, את "קדושת" הגבולות ואת הצורך "לבנות אומה" בגבולות הקיימים. מגמה זו הדגישה בעקיפין את הניגודים בין המדינות האפריקניות – בין מדינות ערביות ואפריקניות, בין מדינות אנגלופויות ופרנקפוניות וכמו כן, בין מדינות רדיקליות ושמרניות.
להלן רשימה של מפלגות פוליטיות וארגונים פאן־אפריקנים:
מגמות נגד לפאן־אפריקניזם
הלאומיות האנטי־קולוניאלית התפתחה ברוב המושבות לאחר מלחמת העולם השנייה, ושאפה לעצמאות שונה מזו של הפאן־אפריקניזם המסורתי. היא אמנם הדגישה את יבשת אפריקה אבל טענה שהלאומיות הפאן־אפריקאית אינה פתרון לבעיות השחורים, הן באפריקה עצמה והן מחוצה לה (בעיקר הפזורה השחורה באמריקה). לאומיות זו היא בפירוש פוליטית וטריטוריאלית בדרישותיה הלאומיות הברורות להגדרה עצמית, והעצמאות המשתמעת ממנה. ללאומיות האנטי־קולוניאלית היו שלבים שונים של התפתחות עד לגיוס ההמונים ל"לאומיות של המון". דוברה המוביל היה קוואמה נקרומה והוא קרא לצאת לפעולה ולמאבק בלתי מתפשר שיכריע את המעצמה הקולוניאלית לסגת ולהפסיק את הדיכוי וההשפלה של העמים הנחשלים באפריקה. קריאתו של נקרומה לייסוד "ממלכה פוליטית" שתפתח את אפריקה, איחדה את ההמונים במאבקם לעצמאות.
בלאומיות האנטי קולוניאלית הדגש היה במישור הפוליטי, אך היו בתוכו גם זרם סוציאליסטי ואף מרקסיסטי חזק, ואלה ביקשו להדגיש את הפיתוח, התיעוש, המודרניזציה והקדמה. סגנון הלאומיות החדשה היה מיליטנטי, אם כי לא היה אלים בהכרח, וזאת משום שהושפע עמוקות מרעיונותיו של מהטמה גנדי. גנדי היה מנהיג פוליטי ורוחני הודי, שהוביל את תנועת העצמאות ההודית במאבקה נגד שלטון האימפריה הבריטית. גנדי נחשב לסמל ההתנגדות הלא־אלימה בזכות הגייתה ויישומה של הסאטיאגרהא – פילוסופיה הממוקדת בחיפוש אחר האמת ובהתנגדות לרשע באמצעות התנגדות פעילה אך לא אלימה – דבר שהוביל לעצמאות הודו ועורר השראה אצל תנועות שונות לזכויות אדם ולחופש ברחבי העולם.
עם זאת התפתח גם זן לאומי אנטי קולוניאלי אלים (בעיקר במושבות של התיישבות לבנה – בקניה, באנגולה, בקמרון, במוזמביק, בגינאה ביסאו, ברודזיה, זימבבווה, ובדרום מערב אפריקה – נמיביה). אף שהלאומיות האנטי קולוניאלית הייתה בעיקרה טריטוריאלית, נשמר גם בה גוון גזעי מובהק.
בתחילת שנות השישים נראה היה שאפריקה מתפצלת לא רק למדינות ריבוניות, אלא גם לגושים יריבים. הארגון המשותף ה"אפרו־מלגשי" (OCAM) הוקם על ידי הפרנקופונים השמרנים שנכללו בו חוף השנהב, בנין, וולטה עילית, קמרון, הרפובליקה המרכז־אפריקאית, צ'אד, הרפובליקה של קונגו, גבון, הרפובליקה המלגשית, מאוריטניה, ניז'ר וסנגל. כנגדם הוקם בשנת 1961 גוש קזבלנקה הרדיקלי, שנכללו בו מרוקו והממשלה הגולה של אלג'יריה, לוב, מצרים, גאנה, מאלי וגינאה. תגובת הנגד הייתה הקמת גוש מונרוביה מצירוף של מדינות הארגון האפרו־מלגשי הפרנקופוניות ושל מדינות אנגלופוניות שמרניות (ניגריה, ליבריה, סיירה לאון) כמו גם אתיופיה ותוניסיה. לוב, בהנהגת המלך אידריס סנוסי, השתייכה באותה עת לשני הגושים.
ותודיענו
"ותודיענו" היא תפילת הבדלה המיועדת לתפילת ערבית למוצאי שבת שהיא גם ערבית של יום טוב, במקום תפילת "אתה חוננתנו" שנאמרת במוצאי שבת רגילים.
מקור הנוסח
נוסח זה תוקן על ידי רב ושמואל בבבל ונוסחו המקורי הוא: "ותודיענו ה' אלהינו את משפטי צדקך ותלמדנו לעשות חקי רצונך ותנחילנו זמני ששון וחגי נדבה ותורישנו קדושת שבת וכבוד מועד וחגיגת הרגל בין קדושת שבת לקדושת יום טוב הבדלת ואת יום השביעי מששת ימי המעשה קדשת". במהלך הדורות נעשו שינויים בנוסח.
יש משערים שאחד השינויים, התוספת "הבדלת וקדשת את עמך ישראל בקדושתך", הצליח להשתרבב לגמרא מתוך הסידור, שכן התוספות (פסחים ק"ד) ציינו שנוסח זה לא נמצא בגמרא שלהם.
בנוסח אשכנז ונוסח ספרד נוסף לנוסח ותודיענו גם: "ותבדל ה' אלוקינו בין קדש לחול בין אור לחושך בין ישראל לעמים בין יום השביעי לששת ימי המעשה". מדובר בתוספת מאוחרת שכן נוסח זה לא נמצא בגמרא, במשנה תורה, בסדר רב עמרם גאון, בסידורים כתבי יד ובנוסחי התפילה של שאר עדות ישראל. התוספת נעשתה על מנת שנוסח "ותודיענו" יכיל את כל ה"הבדלות" המצויות בנוסח הרגיל למוצאי שבת (בין קודש לחול, בין אור לחושך וכו').
המטה הלאומי ללוחמה כלכלית בטרור
המטה הלאומי ללוחמה כלכלית בטרור (בראשי-תיבות: מט"ל) הוא גוף לוחמה בטרור במשרד הביטחון, שהעומד בראשו כפוף ישירות לשר הביטחון. מט"ל אחראי על יישום חוק קיזוז משכורות מחבלים וירכז את המערכה הכלכלית של מדינת ישראל נגד ארגוני הטרור בישראל ומחוצה לה.
תפקידו של המט"ל, כפי שנקבע, הוא לגבש, לרכז ולתאם את הפעילות הממשלתית למאבק בתשתיות הפיננסיות של ארגוני הטרור, פעילי טרור וגורמים המעורבים במימון טרור.
בראש המטה עומד עו"ד פול לנדס.
היסטוריה
המטה הלאומי ללוחמה כלכלית בטרור במשרד הביטחון הוקם בחודש מרץ 2018 בהחלטת הקבינט המדיני-ביטחוני מס' ב/273 מתאריך 11 במרץ 2018.
בהקימו את המט"ל, שר הביטחון אביגדור ליברמן נימק את החלטתו להקים גוף זה כשאמר: "המלחמה בטרור נשענת על שתי רגליים – ביטחונית וכלכלית", והוסיף כי במקביל למלחמה בטרור באמצעים צבאיים, המט"ל יסייע במאמץ המשולב בזירה הכלכלית ובמקורות למימון הטרור באופן גלוי וסמוי בישראל ומחוצה לה.
מבנה
המטה הלאומי ללוחמה כלכלית בטרור פועל בכפיפות לשר הביטחון ומורכב מנציגים קבועים של צה"ל, משרד הביטחון, משרד ראש הממשלה, משטרת ישראל והרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור במשרד המשפטים.
פעילות
חוק המאבק בטרור מסמיך את שר הביטחון להכריז כי חבר בני אדם הוא ארגון טרור, על בסיס בקשה מנומקת של ראש רשות ביטחון (שב"כ, צה"ל, המוסד, משטרת ישראל) ובאישור היועץ המשפטי לממשלה. תהליך ההכרזה אורך מספר חודשים בו ניתנת לארגון הטרור אפשרות תגובה. אם ארגון טרור מוכרז סופית ככזה, מוסמך המט"ל לפעול למימוש וביצוע סמכויות שר הביטחון בנוגע להכרזות על ארגוני טרור ולתפיסה וחילוט של רכוש הקשור לטרור.
קיזוז משכורות מחבלים
מט"ל אמון על גיבוש דוח לשר הביטחון ולקבינט המדיני-ביטחוני בסוף כל שנה, בהתאם לחוק קיזוז משכורות מחבלים, שקובע את גובה הסכומים שמשלמת הרשות הפלסטינית בזיקה לטרור מדי שנה. על בסיס הדוח, מקזזת מדינת ישראל מכספי המיסים שהיא גובה עבור הרשות הפלסטינית סכום שווה ערך לתשלומי הרשות למחבלים ומקפיאה אותו.
פעילות בינלאומית
נוכח ההנחה כי פעילות מימון הטרור היא פעילות חוצת גבולות, המט"ל פועל בתיאום עם הגורמים הרלוונטיים במדינה וכן מול גורמים מקבילים ורשויות נוספות בעולם כדי לאתר ולסכל פעילויות אלו.
ראש המט"ל
ראש המט"ל אחראי על כלל הפעילות של המטה הלאומי ללוחמה בטרור, הכוללת תיאום, ריכוז והתווית מדיניות אכיפה ברמה הלאומית בין משרדי ממשלה, יחידות הסמך שלה ורשויות המדינה בעניין התשתיות הפיננסיות של ארגוני טרור, פעילי טרור, גורמים הקשורים באלו וגורמים המעורבים במימון טרור.
ראש המט"ל ממונה על ידי שר הביטחון בהתייעצות עם ראש הממשלה והוא פועל בכפיפות לשר הביטחון.
בראש המטה עומד כיום עו"ד פול לנדס, שימש כראש הרשות לאיסור הלבנת הון ומימון טרור במשרד המשפטים והיה בתפקיד בכיר במשרד ראש הממשלה בתחום המאבק הכלכלי בטרור.
סופיה אנטוניה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל
סופיה אנטוניה, דוכסית בראונשווייג-וולפנביטל (בגרמנית: Sophie Antonie von Braunschweig-Wolfenbüttel; 13 בינואר 1724 - 17 במאי 1802), הייתה סבתו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים, וסבתא רבתא של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, לאופולד השני, מלך הבלגים ופרננדו השני, מלך פורטוגל.
ביוגרפיה
סופיה אנטוניה נולדה בוולפנביטל ב-13 בינואר 1724 לפרדיננד אלברכט השני, דוכס בראונשווייג-וולפנביטל ולאנטוניטה, נסיכת בראונשווייג-לינבורג, בתם של לודוויג רודולף, דוכס בראונשווייג-לינבורג וכריסטינה לואיזה, נסיכת אטינגן-אטינגן. סופיה אנטוניה הייתה דודניתם של מריה תרזה ופיוטר השני, קיסר רוסיה, גיסתו של פרידריך השני, מלך פרוסיה ודודתו של פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה.
בשל ייחוסה הרם היו לסופיה אנטוניה הרבה הצעות נישואין, אולם בשל כך שהייתה לא יפה דחו אותה מחזרים רבים. לבסוף התחתנה סופיה אנטוניה ב-23 באפריל 1749 עם ארנסט פרידריך, נסיך סקסוניה-קובורג-זאלפלד, שנדחה על ידי נשים רבים בשל מבטו, ולשניים נולדו 7 ילדים. בשנת 1764 מת חמיה פרנץ יוזיאס, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ובעלה ארנסט פרידריך עלה במקומו לשלטון. עם עלותו לשלטון העביר ארנסט פרידריך את בירתו לקובורג. בשנת 1773 חייב יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את ארנסט פרידריך לעבוד עם ועדה לסידור חובותיו, עקב החובות הגבוהים שהיו לדוכסות. הוועדה פעלה בשטחי הדוכסות למעלה מ-30 שנים, עד לפירוק האימפריה הרומית הקדושה.
בשנת 1088 מת בעלה ארנסט פרידריך, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ובנה פרנץ, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד עלה לשלטון במקומו, וב-17 במאי 1802 מתה סופיה אנטוניה בקובורג.
משפחתה
ב-23 באפריל 1749 התחתנה סופיה אנטוניה עם ארנסט פרידריך, דוכס סקסוניה-קובורג-זאלפלד, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
מחלף אתא דרום
מחלף אתא דרום הוא מחלף המחבר בין נתיבי המפרץ לדרך דשנים, בסמוך לקריית אתא.
היסטוריה
המחלף נחנך בשנת 2012.
צורה
המחלף הוא מחלף יהלום.
לאיוש יאמבור
לאיוש יאמבור (במקור פרומר, בהונגרית: Jámbor Lajos; פשט, 31 באוקטובר 1869 – בודפשט, 6 בנובמבר 1955) היה אדריכל יהודי-הונגרי, אחת הדמויות המצטיינות בארכיטקטורת האר-נובו ההונגרית.
ביוגרפיה
לאיוש פרומר נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר איגנץ פרומר ושל פאני וינטר (1837–1902). הוא למד באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה ואחר כך עבד זמן מה במשרדו של אלאיוש האוזמן. מאוחר יותר עבד בקבוצת הבניינים ההיסטוריים של הפארק העירוני של בודפשט וניהל אותה לצד איגנץ אלפר, ולאחר מכן הועסק במשרד האדריכלות של אדן לכנר. בשנת 1897 הוא פתח את משרד האדריכלים שלו יחד עם זולטאן באלינט. הוא יצר איתו כמה וכמה עבודות, למשל הביתן ההונגרי של התערוכה העולמית של פריז (1889), בניין מטה המחוז בדברצן, הארמון של בנק החיסכון באסטרגום ולשכת ביקורת המדינה לשעבר (כיום משרד החוץ).
בשנת 1901 התקבל ל"תא דמוקרטיה" של הבונים החופשיים, למעשה הלך בעקבות שותפו, זולטאן באלינט. כיצירת מופת של הבונים החופשיים, הם תכננו את אכסנייתו של "תא המלך לאסלו" באוראדיה בשנת 1901.
יהדות סקוטלנד
התקופה המוקדמת ביותר בה הגיעו יהודים לסקוטלנד שנויה במחלוקת. האזור, שנקרא בפי הרומאים "קלדוניה", מעולם לא סופח לאימפריה, אולם הרומאים כבשו לפרק זמן קצר את דרום סקוטלנד. ההיסטוריה של יהודי בריטניה תמיד מתוארת מתוך זווית ראייה אנגלית, בעוד שהמימד הסקוטי נדחק לשוליים. מוצאם של רוב יהודי סקוטלנד בגלות אשכנז, בפרט ממדינת ליטא.
תקופת ימי הביניים עד האיחוד עם אנגליה
כמו מדינות נוצריות רבות, הסקוטים בתקופת ימי הביניים האמינו שהם בעלי זיקה תנ"כית. הצהרת ארברואת' (מה- 6 באפריל 1320), מאשרת את מעמדה של סקוטלנד כמדינה ריבונית, עצמאית ובעלת זכות להשתמש בכוח צבאי אם תותקף באופן חד צדדי. נוסח ההצהרה קובע שבעיני האל: cum non sit Pondus nec distinccio Judei et Greci, Scoti aut Anglici (כלומר אין הבדל או עדיפות בין יהודי, יווני, סקוטי או אנגלי).
התקופה שלאחר האיחוד
רוב ההגירה היהודית התרחשה לאחר 1707. המשמעות היא שהיהודים באותה תקופה היו נתונים לחוקים אנטישמיים בריטיים. אוליבר קרומוול התיר מחדש כניסת יהודים לממלכה האנגלית בפרוטקטורט ב-1656, והשפיע על המצב בסקוטלנד. סקוטלנד הייתה גם תחת שיפוט חוק היהודים שנחקק ב-1753, ובוטל בשנה שלאחר מכן.
ב-1795 ידוע על הרמן ליון, שקנה חלקת קבר באדינבורו. הוא היה במקורו מגרמניה, והיה רופא שיניים ורגליים. הוא הגיע לסקוטלנד ב-1788. אין זכר לחלקת הקבר כיום, אך היא מסומנת במפת סקר מ-1852.
הקהילה היהודית הראשונה באדינבורו נוסדה ב-1816, בגלאזגו ב-1823 ובאברדין ב-1893. בית הקברות היהודי בדנדי מראה שהייתה גם בעיר זו קהילה יהודית מאז המאה ה-19.
היהודי בן גלאזגו אשר אשר (1837-1889) היה היהודי הסקוטי הראשון שהיה רופא. הוא כתב ספר על טקס ברית המילה היהודי (1873).
ב-1878, יהודים נקשרו לאריסטוקרטיה הסקוטית כשחנה דה רוטשילד, שנולדה באנגליה, נישאה לארצ'יבולד פרימרוז. היא נפטרה בדאלמני. בנה, הארי, היה שר החוץ של סקוטלנד במשך שנה ב-1945.
בבורחם מרדיפות באימפריה הרוסית, התיישבו יהודים רבים בערים הגדולות בממלכה המאוחדת, כולל בסקוטלנד, ובעיקר בגלאזגו. כמו כן מעט יותר באדינבורו, ומעט באברדין, דנדי, גרינוק ואייר. רובם הגיעו ממערב האימפריה, ובמיוחד מליטא.
המאה ה-20
ההגירה נמשכה לתוך המאה ה-20 וב-1905 ממדי ההגירה הגיעו לכדי 8,000 יהודים. האוכלוסייה של יהדות סקוטלנד גדלה משמעותית באמצע המאה ה-20 כאשר זרם של פליטי רדיפות הנאצים ומלחמת העולם השנייה הגיעו לסקוטלנד. ב-1939 הגיע מאוסטריה הרב זאב וולף גוטליב שליווה קבוצה של ילדים שהוסעו לבריטניה במסגרת ה"קינדרטרנספורט". הוא כיהן בשנים 1950–1976 כרב הראשי של סקוטלנד, רב בית הכנסת קווינ"ס פארק ואב בית הדין של גלאזגו.
המאה ה-21
ע"פ מדגם אוכלוסין שנערך ב-2011 כ-5,887 יהודים מתגוררים בסקוטלנד, בעיקר באדינבורו, גלאזגו ובדנדי. רוב האוכלוסייה היהודית מתגוררת באזורים העירוניים.
בימי השיא מנתה הקהילה היהודית המקומית כ-15,000 יהודים בגלאזגו לבדה. כעת הצטמקו המספרים משמעותית. רוב הצעירים מהגרים דרומה, לאנגליה. בודדים עלו בשנים האחרונות לישראל.
הארגון היהודי הגדול ביותר הוא מועצת הקהילות היהודיות בסקוטלנד, שהיא הגוף המייצג את כל הקהילות היהודיות בסקוטלנד. מועצת הקהילות מייצגת את הקהילה היהודית בסקוטלנד בממשלה הסקוטית וגם בגופים רשמיים אחרים. המועצה מתאמת עם שרים, חברי ממשלה, כנסיות, איגודים מקצועיים, ואחרים בנושאים המשפיעים על הקהילה היהודית. מועצת הקהילות גם מספקת סיוע ועזרה לקהילות קטנות, ליחידים ולמשפחות אשר גרות רחוק מקהילה יהודית. המועצה עוזרת לארגונים בקהילה היהודית לעמוד בדרישות רגולטוריות שונות. סקוג"ק גם מקדמת דיאלוג והבנה בין הקהילה היהודית וקהילות אחרות סקוטלנד.
Weka (למידת מכונה)
Weka (ראשי התיבות של Waikato Environment for Knowledge Analysis; מבוטא בחריזה עם המילה "מכה") היא חבילה פופולרית של התוכנות הנפוצות ללמידת מכונה, שנכתבו בשפת Java, שפותחה באוניברסיטת Waikato, ניו זילנד. Weka היא תוכנה חופשית תחת הרישיון הציבורי הכללי של גנו. החבילה קרויה על שם רלית הווקה אשר נפוצה בניו זילנד בלבד.
תיאור
Weka היא יישום שולחן עבודה המכיל אוסף של כלי ויזואליזציה ואלגוריתמים לניתוח נתונים וחיזוי מודלים, יחד עם ממשקי משתמש גרפיים עבור גישה קלה לפונקציות אלה. הגרסה העדכנית והמלאה יותר המבוססת ג'אווה (Weka 3), עבורה התחיל הפיתוח בשנת 1997, משמשת כעת בכל מיני תחומי יישום, בפרט למטרות לימוד ומחקר.
היתרונות של Weka כוללים: כל הטכניקות של Weka מושתתים על ההנחה כי הנתונים זמינים כקובץ או ביחס שטוח אחד, כאשר כל נקודת נתונים מתוארת על ידי מספר קבוע של תכונות (בדרך כלל, תכונות מספריות או נומינליות, אך סוגים מסוימים של תכונות אחרות גם נתמכים). Weka מספקת גישת מסדי נתונים של SQL באמצעות קישוריות מסד נתונים Java ויכולה לעבד את התוצאה שהוחזרה על ידי שאילתת מסד נתונים. היא אינה מסוגלת לבצע כריית נתונים רב-יחסיים, אך ישנה תוכנה נפרדת להמרת אוסף טבלאות למסד נתונים המקושר לטבלה אחת כך שיתאים לעיבוד באמצעות Weka. תחום חשוב נוסף שכיום אינו מכוסה באלגוריתם שכלול בWeka הוא מודל רציף.
ממשקי משתמש
ממשק המשתמש הראשי של Weka הוא ה - Explorer, אך בעצם ניתן לגשת לאותה פונקציונליות דרך ממשק מבוסס רכיב, זרימת ידע, ומתוך שורת הפקודה. בנוסף, קיים הנסיין, אשר מאפשר השוואה שיטתית עבור ביצועים חזויים של האלגוריתמים במסגרת הלמידה החישובית של Weka, על אוסף של מערכי נתונים.
סייר הממשק כולל מספר לוחות הבטחת גישה למרכיבים העיקריים של שולחן העבודה:
חבילות הרחבה
בגרסת 3.7.2 (שאינה זמינה בגרסת ה"ספר" של Weka) התווסף מנהל חבילות, על מנת לאפשר התקנה קלה של חבילות הרחבה. מספר שימושים שהיו בעבר כלולים ב-Weka הועברו לתוך חבילות הרחבה, אך השינוי הזה גם מקל על אחרים לתרום להרחבות ב-Weka ולשמור על התוכנה, כמו הארכיטקטורה המודולרית המאפשרת עדכונים עצמאיים של ליבת Weka והרחבות אינדיוידואליות.
היסטוריה
גרסת Weka המקורית שאינה מבוססת Java הייתה Tcl/Tk חזיתי (בעיקר צד שלישי) של מודלים אלגוריתמים אשר יושמו בשפות תכנות אחרות, בתוספת לכלי עזר עיבוד מקדים של נתונים בשפת C, ומערכת מבוססת-מקאפי (Makefile) לעריכת ניסויי למידת מכונה. גרסה מקורית זו נועדה בראש ובראשונה ככלי לניתוח נתונים מתחומים חקלאיים.
נסיכת הזמן
נסיכת הזמן (במקור: Léna, rêve d'étoile, באנגלית: Find Me in Paris) היא סדרת טלוויזיה צרפתית-גרמנית מסוגת דרמה והרפתקאות לבני נוער, שיצרו ג'יל גירלינג ולורי מאתר-וולך. הסדרה שודרה לראשונה בצרפת בערוץ דיסני הצרפתי ב-14 באפריל 2018. בישראל כל פרקי העונה הראשונה פורסמו לראשונה ב-HOT VOD Young ב-8 באפריל 2019 במסגרת "חגיגת פסח מטורפת". כיום יש לסדרה 3 עונות ו-78 פרקים באורך 25 דקות. שפת המקור של הסדרה היא אנגלית.
לסדרה הוזמנה עונה שלישית ואחרונה שתכלול 26 פרקים, שצפויה לעלות ב-21 באוגוסט 2020.
תקציר העלילה
הסדרה עוסקת בלינה גריסקי, נסיכה מרוסיה שלומדת בבית ספר לבלט בפריז של שנת 1905. כשלינה מגלה שהוריה רוצים להחזיר אותה לרוסיה, ולהפריד בינה ובין הנרי, החבר שלה, היא מחליטה לברוח. במקום לברוח מן ההורים, היא עוברת בטעות בפורטל זמן ומגיעה לפריז של שנת 2018. כעת לינה צריכה להשתלב בבית ספר לבלט כתלמידה רגילה, ולא לעורר את חשדם של חבריה לכיתה עד שהנרי יצליח להחזיר אותה הביתה לשנת 1905. אם הסוד של לינה ייחשף אז היא תהיה בסכנה, ואספני הזמן המחפשים אחריה ואחר השרשרת שעל צווארה ימצאו אותה.
מחשבה (הלכה)
בהלכה, למחשבה משמעות רבה, או לחלופין להחלטה של אדם מתבצעת חלות הלכתית.
הרהור כדיבור
במסכת ברכות נחלקו אמוראים האם הרהור - מחשבה - נחשבת כדיבור, או לא. לפי רב חסדא מחשבה אינה נחשבת כדיבור, והראיה היא מכך שאדם טמא, שאסור לו לומר דברי קדושה, צריך להרהר את מילות ברכת המזון במחשבתו, ומכאן שמחשבה אינה נחשבת כדיבור ועליו להרהרה כדי שלא יהיה בטל מדברי קדושה בעוד האחרים עוסקים בברכות השבח. לפי רבינא הרהור כדיבור, ולכן המשנה מצווה על אדם כזה להרהר במחשבתו את מילות ברכת המזון, ומכאן שגם המחשבה נחשבת כדיבור, אלא שמצווה זו שהגוף יהיה טהור בעת דיבורי קדושה, היא רק במילות דיבור ולא במילות הנאמרות במחשבה, כמו בהר סיני, שם הוא המקור המחייב להטהר לפני דברי קדושה, ומכיוון ששם היו דיבורי קדושה, החובה לשמור על גוף טהור היא רק בעת דיבורי קדושה.
בשולחן ערוך נפסק שהמהרהר בדברי תורה אינו צריך לברך ברכת התורה, אבל הכותב בדברי תורה צריך לברך ברכת התורה. המגן אברהם ושאר פרשני השולחן ערוך תמהים על פסק זה, שכן אם ההרהור אינו נחשב לדיבור, מדוע על הכותב בדברי תורה צריך לברך, ולכן הם פוסקים שגם הכותב דברי תורה לא יברך מספק. הגר"א חלוק על הדברים, וכותב שגם הרהור בדברי תורה נחשב ללימוד התורה, שכן בפסוק המצווה על לימוד התורה נאמר "והגית בם יומם ולילה", ו"הגיון" היא כינוי למחשבה - "יהיו לרצון אמרי פי והגיון לבי".
רבי שניאור זלמן מלאדי חלוק על הדברים, והוא מכריע בין הדעות, מתוך הפסוק עצמו: "לא ימושו ספר התורה הזה מפיך והגית בו יומם ולילה", בתחילת הפסוק נאמר "מפיך", ומכאן שאין אדם יוצא ידי חובת תלמוד תורה אלא אם כן הוא אומר את המילים בפיו; אך כאשר אינו מסוגל לומר בפיו, שכן ישנם זמנים בהם אדם צריך לעיין בעמקות דברי התורה, אז הוא יוצא ידי חובתו גם במחשבה בלבד, ייתכן כי ההסבר לכך הוא מהמשך הפסוק "והגית בו יומם ולילה".
רבי מרדכי יפה בעל הלבוש מסביר את הסתירה בין פסקי השולחן ערוך ברעיון משלו, וזאת על פי הכלל שאין מברכין על המחשבה, גם אם היא מצווה, ולכן הכותב בדברי תורה צריך לברך, אבל החושב בדברי תורה אינו צריך לברך, למרות שהמחשבה נחשבת כמצווה.
מצוות
התורה אוסרת להרהר ולחשוב בהרהורים המביאים לידי עבירה, בפסוק "ולא תתורו אחרי לבבכם ואחרי עיניכם אשר אתם זונים אחריהם", במסכת ברכות דורשים חז"ל כי התורה אוסרת לפנות אחרי דברים המנתקים את האדם מבוראו, "לבבכם" - זו מחשבת מינות, "ואחרי עיניכם" - אלו מחשבות עבירה, "אשר אתם זונים" אלו מחשבות עבודה זרה. עם זאת, מחשבה רעה שהאדם לא עשאה לבסוף וחזר בו ממחשבתו הרעה, אין הוא נענש עליה, מלבד על מחשבת עבודה זרה.
ההבדל בין מחשבה למעשה
בהלכה, יש חלויות רבות, המתרחשות על ידי מחשבה המייחדת כלי מסוים לתשמיש מסוים. הכלל אומר כי קטן אין לו מחשבה, כלומר אין בכוח הרוחני לבצע חלות על ידי מחשבה, אבל יש לו מעשה.
בכך יש שלוש דרגות:
1. מחשבה - יחוד כלי לתשמישו. דוגמה אחת היא באדם המוצא אגוז, ומייחד אותו במחשבתו שיהיה כלי קיבול לאוכל או דבר אחר. על ידי שהאגוז נהפך לשמש ככלי, הוא נעשה מוכשר לקבל טומאה, כיוון שדיני טומאה וטהרה חלים על כל כלי שהוא, ומכיוון שמעתה והלאה הוא נהפך לכלי, אם נגע בו אדם טמא - הוא נהפך לטמא. קטן שייחד אגוז כזה במחשבתו, לא עשה כלום.
2. מעשה - דוגמה: יחוד כלי לתשמישו, על ידי מעשה בכלי ממנו נראה כי הכלי מיועד לכך, כמו אדם המוצא אגוז, וחוקק בו כדי להכינו לקבל דבר מסוים. קטן שחקק אגוז כדי להפוך אותו לכלי, הפך אותו בכך לכלי המקבל טומאה.
במסכת חולין מסתפק האמורא רבי אמי, האם באופן כזה, שמחשבתו ניכרת מתוך מעשיו, יש משמעות למעשיו, ומסקנת הדיון הוא שלמרות שמהתורה אין משמעות למעשיו, החמירו חז"ל ואמרו שיש משמעות למעשיו באופן כזה.
דוגמה: התורה קובעת, שפירות מוכשרים לקבל טומאה, רק אם נפלו עליהם מים, לרצונו של בעליהם. באופן רגיל די בכך שאדם שמח במחשבתו שהמים נפלו על הפירות. אך קטן, אין לו מחשבה, כלומר אם בעליו של הפירות הוא קטן, והוא העלה את הפירות לגג במטרה שיפלו עליו מים, ואין לדעת עדיין מתוך מעשיו אם הוא אכן התכווין להעלותם למטרה כזו או אחרת, אין מועלת מחשבתו כדי להעניק למים שנפלו על הפירות כמים שנפלו לרצון בעליהם, אך אם לאחר ההעלאה, ולאחר שנפלו עליהם מים, הוא הפך את הפירות במטרה שהגשם ישטוף את הפרי מכל צדדיו, במצב כזה ניתן להסיק לכאורה, כי הקטן אכן רוצה שיפלו מים על הפירות, ולכן נחשבת פעולה כזו ל"מחשבתו ניכרת מתוך מעשיו", שיש לה משמעות הלכתית מתקנת חז"ל.
מחשבה מוציאה מידי מחשבה - בכלי
למרות שאדם יכול להחיל ולייחד כלי במחשבתו, וכך למשל יכול אדם לחשוב ולהחליט על חתיכת עור שמעכשיו היא תשמש כמצע למיטה במקום לעבד אותה לנעל, לאחר שהוא ייחד אותה במחשבתו, אין הוא יכול במחשבה נוספת לבטל את הדבר משימושו הקודם על ידי מחשבה, שכן אין מחשבה מוציאה מידי מחשבה, ורק על ידי מעשה בו הוא מוכיח כי הכלי לא מיועד יותר לשימושו הקודם, ניתן להפקיע את הייחוד שנוצר על ידי המחשבה, שכן מעשה מוציא מידי מחשבה.
אין מחשבה מוציאה מידי מחשבה - בידות אוכלים
יש מחכמי הגמרא הסבורים, שדין זה שאין מחשבה מוציאה מידי מחשבה, סיבתו היא שכן המחשבה הראשונה גרמה לכלי לשמש כלי, ואין מחשבה יכולה להפקיע כלי משם הכלי שנוצר בו; כלומר - למרות שהמחשבה מפקיעה את המחשבה וההחלטה הקודמת לייחד את הכלי לכלי, אין די בכך, שכן המחשבה יצרה חלות של כלי, שלא ניתן להפקיע אותו על ידי מחשבה. לפי זה, כאשר אדם מייחד דבר לאוכל, למשל ידות של אוכלים, שהוא חלק המחובר לאוכל (כמו קליפה) ומשמש אותו כ"יד" לאחיזה או כדי שלא יתפזר, שנחשב לחלק מהאוכל אם הוא רוצה בכך, אבל במחשבה ניתן לעקור אותה, שכן אין הידות נחשבים לכלי ודבר חשוב, ושמם נפקע מעליהם בקלות.
מידה כנגד מידה (תורת המשחקים)
מידה כנגד מידה (באנגלית Tit for Tat) היא תכסיס כלומר גישת התנהגות סדרתית (אסטרטגיה) שבה טובה גוררת טובה ובגידה גוררת בגידה. במשחק לא שיתופי בו שני השחקנים בוחרים תכסיס זה, לאורך זמן הם יוצאים מורווחים, והיא מנצחת את הגישות האחרות במקרה של בעיית דילמת אסיר נמשכת. גישה זו רווחת בהתנהגות עולם החי, כפי שנצפה הן במדעי ההתנהגות והן בחקר ההתפתחות במדעי החיים.
מידה כנגד מידה היא גישה לפיה התנהגות טובה אליי נענית בטוב, והימנעות מטובה אלי, תמנע ממני להשיב בטוב. בגישת מידה כנגד מידה מגיבים להתנהגות האחר. אם האחר פועל לטובתנו, בפעם הבאה גם אנו נמשיך התנהגות משתפת פעולה (או התנהגות לטובתו) אך אם נחוש שתגובתו הייתה לרעתנו, או שהוא לא נקט בפעולה לטובתנו, אנו נימנע מהטבה לו, או אף נפעל לרעתו.
בניסויי דילמת אסיר נמשכת (איטרטיבית), בו בדקו אנטול רפפורט ורוברט אקסלרוד גישות ושיטות אפשריות להשבה על סדרת שאלות שבהן התנאים הם תנאי בעיית האסיר (אם נאמין זה בזה נצליח שנינו במידה מעטה, אם שננו נבגוד זה בזה נפסיד במידת מה, אך אם האחד יבגוד והשני יאמין, הפתי ייענש קשות, והבוגד יזוכה כליל), נמצא שגישת הגמול, ("כאשר עשה כן יֵעָשֶׂה לו" - כמאמר המקרא) היא גישה פשוטה לזיכרון ולביצוע, וגם הגישה המנצחת לאחר מספר חזרות.
בשנת 1971 רוברט טריברס טבע את המונח התחשבות הדדית - אלטרואיזם רסיפרוקלי (נקראת גם באופן מסורבל "זולתנות מוּשֶׁבֶת") המסביר את השתלשלות ההתפתחות והאבולוציה של התנהגות שיתוף הפעולה בבעלי חיים המגיע אף למצבי הקרבה עצמית, למרות שלכאורה היצור המתנהג כך מפסיד כתוצאה מפעולתו (כאשר אין מצב של "זה נהנה וזה לא חסר"). לפי טריברס, היצור מפסיד אמנם כרגע, אך בהמשך יקבל את התמורה, וכך לטווח הארוך ההתנהגות הזו כדאית.
המדענים שבדקו את גישת "מידה כנגד מידה" בתורת המשחקים וגילו שנקיטת עמדה על פיה מביאה בטווח הארוך לתוצאה של שיתוף פעולה, הסבירו באמצעותה את התנהגות ההתחשבות ההדדית (אלטרואיזם רסיפרוקלי) בטבע, וכיצד לאורך זמן ולטווח הארוך, פעולה שנראית כהקרבה עצמית, בסופו של דבר מטיבה עם המטיבים, שהרי היא בהכרח תביא להטבה חוזרת מצד מקבל ההטבה, הנמנה גם הוא עם הנוקטים בדרך זו.
זהו הסבר סביר הן במדעי ההתנהגות והן במדעי ההתפתחות (האבולוציה), להתהוות תרבות של שיתוף פעולה בחברה, ולהתהוות רקמות חיות ויצורים חיים - כשיתוף פעולה בין-תאי, וכן לקיום חברות חי בשיתוף פעולה בין-מיני, פורץ גבולות. דוגמה לשיתוף פעולה פורץ גבול הוא שילובם של אברוני המיטוכונדריה הנושמים את האוויר עבור תאי החי נושמי האוויר כולם. דוגמאות נוספות הן שיתוף הפעולה של חיידקי אי קולי המעכלים את המזון במעיהם של בעלי-החוליות, וכמו הסימביוזה - ההיצמדות ההדדית החיונית הקיימת בין סוגים שונים של חי, כמו האצה והפטריה שחברו יחד ליצירת חזזית על סלע.
בתחום תורת המשחקים
זוהי שיטה טובה ונכונה, כל עוד נמצאים במצב בו הצדדים אינם יודעים את הגישה של הצד השני, ואין להם הטיה או ידע כלשהו שיכול להשפיע על ידיעת הפעולה של השני. אם שני הצדדים בוחרים את שיטת "מידה כנגד מידה" התוצאה תהיה שיתוף פעולה, אך אם צד אחד יודע את שיטת האחר ושיטה זו אינה "מידה כנגד מידה" ניתן אולי לנצל ידע זה ולהשיג תוצאות טובות יותר לפרט, דווקא בלי התחשבות בו, או (במקרה של הטיה של הצד השני לבוגדנות) אפילו מנקיטת עמדה עוינת.
בתחום מדעי הנפש
בטיפול הנפשי ובפסיכולוגיה חברתית נמצאה גישה אסטרטגית זו בצורתה הסלחנית, כשיטה טובה למניעת מחלוקות ומריבות (קונפליקט).
למרות שבכל סבב שבו יש תנאים של בעיית האסיר, ההסתברות הבלתי מחושבת היא שלש מתוך ארבע לאי שיתוף פעולה, וההחלטה המחושבת נגד שיתוף הפעולה גדולה הרבה יותר, ולמרות שלאורך זמן, בנקיטת מידה כנגד מידה שלש מתוך כל ארבע מקרים יובילו להינעלות של אי שיתוף פעולה, ובמצב של אפשרות שגיאה הסיכוי לשיתוף פעולה קטן עוד בהרבה, הרי שהעמדה הסלחנית מובילה כמעט תמיד לשיתוף פעולה, ושיתוף פעולה הדוק מוביל גם לנעילת אפשרויות בגידה, ולביטחונות וערבות הדדית, המגבירים את המשכיות שיתוף הפעולה ומורידים את המניע והעידוד לבגידה.
לשיטה כמה יתרונות הגורמים לאימוצה:
חישובי כדאיות כלכלית
בגישת מידה כנגד מידה, מעתיקים את הבחירה של השחקן הקודם. אם השחקנים משתפים פעולה בתיתם אמון זה בזה, כלומר מהלך של משחק (א, א) הם ימשיכו לשתף פעולה לנצח.
שיתוף הפעולה משתלם באופן הבא (כאשר \delta הוא מקדם ההנחה הניתנת):
סדרה הנדסית (טור גאומטרי) המסתכם בחישוב
אם שחקן משנה את התנהגותו ובוחר לבגוד (ב), אזי בסיבוב הבא הוא יענש. התוצאה היא חילופים חוזרים ונשנים בין מצב שבו שחקן מספר 1 נאמן ושחק מספר 2 בוגד, ולמצב ההפוך בו שחקן א' בוגד, והפעם שחקן ב' נאמן.
הפניה משיתוף פעולה כך משתלם באופן הבא:
סכום שתי הסדרות ההנדסיות:
המשך לסמוך אם:
ביקורת
בעוד אקסלרוד הראה באופן נסיוני שגישה זו היא היעילה ביותר והאופטימלית במקרים מסוימים של תחרות ישירה, עדיין שני הסוכנים הנוקטים בגישת מידה כנגד מידה עלולים להיפגע ומצבם אינו מיטבי. שגיאה חד פעמית אחת (של סיבית יחידה) בתרגום הפעולה של האחד בעיני השני, עלול להכניס את המשחק לנפילה אל תוך "מעגל מוות", ואם אחד בוחר לבגוד, הם נכנסים למעגל חוזר ונשנה של בגידה בידי אחד הצדדים, אשר בטווח הארוך מביא תוצאה פחות טובה מאשר שיתוף הפעולה. מצב זה מתעורר במחלוקות במציאות, בעולם האמיתי, ממריבות בכיתה ובבית הספר, בלמלחמות אזרחים, ובקרבות בין מדינות. הסיבה לכך היא שגישת מידה כנגד מידה איננה משוואה מושלמת של תת משחק אלא אם כן מדובר במקרים על "חודו של תער" בחישובי תועלת כלכלית.
כדי להיות משוואה מושלמת על כל תת-משחק להיות בשווי משקל נאש.
הכנסת מעט רעש לתת המשחק תוציא אותו באופן מסתבר מכלל סכנה של היתקעות במעגל של בגידה. תת משחק שהוא אכן משוואה מושלמת הוא מידה כנגד מידה של תשובה, בה המגיב מעדיף באופן מובנה את שיתוף הפעולה בבחנו את המצב הכללי של שני הצדדים שיבוא לאחר פעולתו, ולא רק את מעשיו הקודמים של השני. "שיווי משקל על חודו של תער" מוגדר כשיווי משקל הקיים רק בערכים חיצוניים (אקסוגניים) מסוימים ומעטים. כל שינוי בערכים אלו, אפילו הקטן ביותר, יבטל את שיווי המשקל.
לדוגמה: במקרה של X = 0, אין שינוי רווחי השונה מ (רד, שמאלה) או (עלה, ימינה). אבל עם ערך X משתנה ולו במידה הקלה ביותר, זעיר ככל שיהיה, אזי המשוואה כבר אינה בשיווי משקל. הופך רווחי לעלות, אם ל-X יש ערך של 0.000001 במקום אפס. כך משוואה זו "בלתי יציבה".
כדי להתגבר על כך אפשר להשתמש בתכסיס מידה כנגד שתי מידות בו נוקמים רק אחרי שתי בגידות, ובשאר שומרים על אמון.
מידה כנגד מידה סלחנית - הוא תכסיס שבו מוכנסים "רחמים" כדי למנוע את "מעגל האימה" של אי-שיתוף הפעולה. כאשר הצד השני בוחר לבגוד, הצד האוחז בתכסיס נותן מדי פעם חלון הזדמנות, ולא נוקם, אלא ממשיך לבחור באימון. ההסתברות הנדרשת של הסלחנות המוֹחלת כדי להשיג תוצאה של שיתוף פעולה תלויה בתכסיס הננקט בידי הצד השני, הקובע למעשה את "מידת בוגדנותו".
מידה כנגד מידה, גם בצורתה הלא סלחנית, גוררת אחריה מצב של אמון חלק מהזמן ואצל חלק מהצדדים, אלא אם (בהסתברות של אחד מתוך שאר ארבעת המצבים) שני הצדדים מחליטים על בגידה. התכסיס בכל זאת סלחני יותר מאשר גישת "ההדק העגום" על פיו ברגע שיש בגידה על ידי הצד השני, לעולם נמשיך לנקום. (תכסיס ההדק העגום נקרא בספרו של אקסלרוד "פרידמן", על שם חיים זאב (ג'יימס וולף) פרידמן אשר כתב מאמר עליה.
ענת ליליאור
ענת ליליאור (נולדה ב־29 באפריל 2000) היא גולשת גלים ישראלית שייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020).
ביוגרפיה
ליליאור נולדה בתל אביב, לאמה הציירת אתי יעקובי ולאביה יוחאי ליליאור. החלה לגלוש בגיל 5 כשאביה היה מוציא אותה לים התיכון בחופי תל אביב. לה אחות צעירה נועה ליליאור שגולשת גם כן, שביקשה במקום לעשות אירוע לבת המצווה ב-2015, לקחת את המשפחה לתחרויות גלישה בחו"ל - ובזכות כך דחפה גם את אחותה הגדולה ענת לזירה של הגדולים. מועדון הגלישה שלה "גלים" הוא בבעלות שלומי עיני וענבר.
משרתת בצה"ל.
ב-2015 השתתפה ביחד עם אחותה נועה ליליאור בסרטון ויראלי בעמוד הפייסבוק העולמי של חברת הגלישה האוסטרלית "Billabong" ובחסותה, שצולם בישראל.
ב-2020 נבחרה להשתתף בקמפיין טלוויזיוני להעצמה נשית (נבחרו גם אגם בוחבוט, אור שפיץ, ובר מיניאלי, כשכל אחת הופיעה בתשדיר בנפרד) של חברת ההיגיינה הנשית האמריקאית "Kotex" בישראל.
קריירת גלישה
ליליאור הייתה סגנית אלופת אירופה פרו ג'וניור 2018 בליגת הגלישה העולמית (WSL).
היא גם זכתה ב- Deeply Pro Anglet 2019, אירוע 1,500 מסדרת המוקדמות של ה- WSL (QS) בשמברה ד'אמור.
בשנת 2022 השתתפה במכביה ה21 בענף הגלישת גלים שהתקיים בחוף פולג נתניה וזכתה במקום הראשון. זאת הייתה פעם ראשונה שגלישת גלים השתתפה במשחקי המכביה בעקבות הוספת הענף לאולימפיאדה.
אולימפיידת טוקיו 2020
ליליאור הבטיחה השתתפותה במשחקים האולימפיים בתחרות הנשים בגלישה בגלשנים קלאסיים, העפילה לגלישה באולימפיאדת טוקיו 2020, לאחר שסיימה כגולשת המדורגת הגבוהה ביותר מאירופה (ישראל נחשבת לחלק מאירופה, על פי פרוטוקול הוועד האולימפי הבינלאומי) ואחת משלושת הגולשים המובילים בחטיבה הפתוחה הכוללת בשנת 2019 במשחקי הגלישה העולמיים של ISA במיאזאקי, יפן. המכסות בענף ניתנות לספורטאים בשמם. זו הופעה ראשונה של ענף גלישת הגלים במשחקים האולימפיים.
ליליאור סיימה במקום ה-17 בתחרות.
מושל נברסקה
מושל נברסקה (באנגלית: Governor of Nebraska) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת נברסקה שבארצות הברית.
סגן המושל
משרת סגן מושל נברסקה נוצרה רק ב-1877. סגן המושל כפוף גם הוא לאותן דרישות ומגבלות כמו אלו של המושל, והוא נבחר יחד עם המושל באותו פתק הצבעה. במקרה שבו נבצר מהמושל למלא זמנית את תפקידו או שהוא נמצא מחוץ לגבולות המדינה, משמש סגן המושל כמושל בפועל. במקרה של התפנות משרת המושל באופן קבוע, מושבע סגן המושל כמושל ומכהן עד תום תקופת הכהונה המתוכננת של המושל. במקרה של התפנות שתי המשרות, הבא בסדר הירושה הוא יושב ראש בית המחוקקים המדינתי.
היסטוריה
התקיימה החל משנת 1854 בשטח שכיום משתרעות עליו מדינות ויומינג, דקוטה הדרומית, דקוטה הצפונית, קולורדו, מונטנה ונברסקה. בתקופות קיומה של הטריטוריה כיהנו בה מושלים שמונו לתפקידם על ידי נשיא ארצות הברית. בשנים 1861–1863 הועברו בשלושה שלבים חלקים מהטריטוריה ל, ל, ול. ב-1 במרץ 1867 הוקמה על השטח שנותר מדינת נברסקה. מושל המדינה הראשון דייוויד באטלר, הושבע לכהונתו ב-21 בפברואר אותה שנה.
38 גברים ואישה אחת כיהנו כמושלים מיום כינונה של נברסקה כמדינה ועד היום ב-40 תקופות כהונה. צ'ארלס בריאן הוא המושל היחידי שכיהן שתי תקופות כהונה בלתי רצופות. בנוסף אליהם כיהן ויליאם ג'יימס כמושל בפועל מתוקף תפקידו כמזכיר המדינה (באותה תקופה לא היה קיים עדיין תפקיד סגן המושל), לאחר הדחתו של המושל הראשון דייוויד באטלר, ועד להשבעתו של המושל השני, רוברט וילקינסון פורנס. המושל שמשך כהונתו הייתה הארוכה ביותר הוא דייב היינמן, שכיהן שנתיים במקום קודמו בתפקיד שהתפטר, ולאחר מכן נבחר פעמיים בזכות עצמו לשתי תקופות כהונה מלאות, ובסך הכל כיהן עשר שנים מ-2005 ועד 2015.
ברכת לשמור חוקיו
ברכת לשמור חוקיו היא ברכת המצוות שהייתה נהוגה בנוסח ארץ ישראל כברכה על מעשה חליצת התפילין, בתום הנחתן. הברכה מופיעה בתלמוד הירושלמי ונזכרת גם בתלמוד הבבלי.
מקור ונוסח הברכה
הברכה מופיעה בתלמוד הירושלמי יחד עם שאר ברכות התפילין:. הברכה נזכרת דרך אגב גם בתלמוד הבבלי כמנהגם של "בני מערבא" (כלומר, בני ארץ ישראל):
הירושלמי מציין כי לשון הברכה לקוח מן הפסוק, ומבוסס על הדעה כי החוקה האמורה בפסוק היא חוקת תפילין (בניגוד לשיטה שהוא עוסק בחוקת הפסח).
לדעת רבינו תם ברכה זו הייתה רק לאחר קיום מצוות תפילין, אך לדעת ראשונים אחרים בני ארץ ישראל היו מברכים ברכה זו לאחר כל סיום מצווה.
עדויות שונות לברכה
בספר על הכל הביא שהיו בזמנו מחזורים שהייתה מודפסת בהם ברכת 'לשמור חוקיו', וכתב ששיבוש הוא כי ברכה זו לא נתקנה אלא לפי בני ארץ ישראל.
בספר המאירי (ברכות מ"ד ע"ב) כתב: "ויש נוהגים כן [לברך ברכת לשמור חוקיו] בזמן הזה", עדות נוספת לברכה זו היא בספר הרוקח (סי' שסו) שם כתב: "ואין מנהג לברך אלא על תפילין [ולא בסיום מצוות אחרות]". אף ראבי"ה פסק לברך ברכה זו בחליצת תפילין, והעיד שכך המנהג הרווח בימיו.
פסיקת ההלכה
כדי להוציא מאותן דעות שכתבו לברך, כתב בשולחן ערוך.
ובספר באר היטב כתב שלכן עדיף לחלוץ התפילין ביד שמאל, להראות שאינה טעונה ברכה, שהרי כל מצווה שמברכין עליה יש להחזיקה בידו הימנית, משום חשיבות.
יש שכתבו כי נכון להסיר את התפילין בעת אמירת "שנשמור חוקיך" שבסוף קדושה דסידרא, כדי לחוש לבני ארץ ישראל, אך דעה זו נדחתה, שמשום שאין הלכה כמותם – אין צורך לעשות רמז לכך. אמנם יש שנהגו להסיר את כריכת הרצועות שעל האצבעות בעת אמירת "שנשמור חוקיך", ויש ששללו אף את זה מאותה הסיבה.
המלחמה הקרימינלית בטוליאטי
המלחמה הקרימינלית בטוליאטי (ברוסית: Тольяттинская криминальная война) היא המלחמה הקרימינלית הגדולה ביותר ברוסיה המודרנית. המלחמה הייתה בין ארגוני פשע בעיר טוליאטי על השליטה בחברה לייצור כלי רכב אווטוואז. המלחמה התחילה בשנות ה-90 וקיבלה המשך חלקי במאה ה-21. לפי ההערכות הצנועות ביותר נהרגו במלחמה כ-500 בני אדם.
רקע
באמצע שנות ה-60, בתקופה של צמיחה כלכלית ועלייה ניכרת בסמכותה של ברית המועצות בזירה הבינלאומית, ממשלת המדינה, בראשותו של אלכסיי קוסיגין, קיבלה החלטה לגבי העיר סטברופול, לבנות מפעל לייצור כלי רכב VAZ, הידועים כיום בשם אווטוואז. במשך כמה שנים, אוכלוסיית סטברופול גדלה ל-700 אלף איש, והוחלט לשנות את שמה לטוליאטי, לכבוד מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית האיטלקית פלמירו טוליאטי.
בשנות ה-90, דור חדש של עבריינים מקומיים, כמו בשאר המדינה, החל להתקרב לאבטוואז, וראה בו, כארגון יוצר בעיר שייתן שליטה על העיר כולה. במרדף אחר השליטה באבטוואז במהלך 10 השנים הבאות בטוליאטי, פרצה מלחמת הדמים הגדולה ביותר בהיסטוריה הקרימינלית של רוסיה המודרנית.
7 פרקים של תוכנית הטלוויזיה רוסיה הקרימינלית מוקדשים למלחמה.
סולוטו
סולוטו בע"מ (באנגלית: Soluto) הייתה חברת תוכנה ישראלית שהתמחתה בזיהוי ותיקון תקלות ב-Microsoft Windows.
היסטוריה
סולוטו הוקמה בשנת 2008, על ידי תומר דביר וישי גרין. המוצר המקורי של החברה היה תוכנת מחשב שנועדה לטיפול בתקלות ושיפור ביצועי המחשב במערכת ההפעלה Windows XP. עם הזמן שינתה סולוטו את הכיוון העסקי שלה והשיקה שירותים המאפשרים לנהל, לפתור תקלות ולתמוך מרחוק במחשבים ובמכשירים ניידים. בספטמבר 2009 מונה נפתלי בנט למנכ"ל החברה, תפקיד שבו כיהן במשך מספר חודשים. שנה לאחר מכן, זכתה החברה בתחרות הסטארטאפים היוקרתית TechCrunch, מה שהקנה לה פרסום עולמי. החברה גייסה כ-18 מיליון דולר, ומנתה 40 עובדים במשרדיה בתל אביב.
ב-2013 נרכשה סולוטו על ידי אשוריון (Asurion), חברה אמריקאית פרטית שעוסקת בשירותי תמיכה ותיקונים למכשירי סלולר, בסכום המוערך ב-130 מיליון דולר. בעקבות העסקה הפכה סולוטו למרכז הפיתוח של אשוריון בישראל, לה זו הייתה הרכישה הראשונה בישראל.
ב-2022 הודיעה אשוריון על סגירת מרכז הפיתוח של סולוטו בישראל.
מחלף אתא צפון
מחלף אתא צפון הוא מחלף בעמק זבולון המחבר בין כביש 22 לכביש 781.
נמלי אש
נמלי אש (שם מדעי: Solenopsis, או "להבית" בעברית) הוא סוג של נמלים עוקצות, מתוך סוגים רבים אחרים של נמלים עוקצות. ישנם מינים רבים של נמלים המכונים "נמלת אש", והם אינם קרובים זה לזה.
מראה
גופה של נמלת האש, כמו גופם של חרקים רבים, מתחלק לשלושה חלקים: הראש, בית החזה והבטן, עם שלושה זוגות של רגליים וזוג מחושים. נמלי האש מתייחדות מנמלים אחרות בצבע ראשן שהוא חום-נחושת, ובבטנן הכהה.