cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שלמה זלמן גייגר
חיבוריו
פרסם קונטרס בשם "אגרת מלאכת מחשבת" ובו הערות על ספרו של רבי יצחק דוב הלוי במברגר "מלאכת שמים" בהלכות כתיבת סת"ם. כן פרסם מאמרים בכתבי עת, ובהם ביקר את סגנונות הכתיבה המליצית של דורו. אולם, חיבורו החשוב ביותר, שעל שמו נתפרסם, הוא "דברי קהלת", על מנהגי עירו פרנקפורט.
דברי קהלת
הספר "דברי קְהִלֹּת" עוסק בפרוטרוט ובהרחבה במנהגי התפילה בעיר פרנקפורט ובטעמיהם. הספר יצא לאור בשתים עשרה חוברות נפרדות, החל מיום הולדתו השבעים של המחבר בשנת ה'תרכ"ב (1862).
באופן ייחודי, הספר סודר לפי ימיה של שנה אחת, כך שעל כל יום ויום נכתבים המנהגים השייכים בו, החל מכ"ד בסיוון ה'תקע"ח עד שבת פרשת קרח ה'תקע"ט. הספר יצא לאור שנים רבות לאחר מכן, אך הוא כותב בהקדמתו שבחר לסדר את המנהגים לפי השנה הזו, משום שזו הייתה השנה האחרונה שבה אביו היה בחיים והוא יכול היה לראות את מנהגיו. גם סבו היה בחיים עדין בשנה זו. נראה, שכתיבת החיבור החלה בשנה זו, כשתיעד את מנהגי אביו וסבו.
למרות ספרים קודמים שנכתבו כדי לתעד את מנהגיה של פרנקפורט (כגון 'יוסף אומץ' לרבי יוסף יוזפא האן נוירלינגן), הספר מתייחד בדגש המושם בו על פירוט מנהגי כל יום ויום, לרבות הניגונים השונים ודקדוקי נוסח התפילה. כן מקפיד המחבר לספק טעמים וסיבות למנהגים שבהם מנהג פרנקפורט שונה ממנהג שאר הקהילות. ייחוד נוסף בספר הוא בדגש המושם בו על ענייני דקדוק. במקומות רבים הקפידו בפרנקפורט על שימור הנוסח הישן גם כאשר הוא שונה משיקולים לשוניים בידי מדקדקים כר' שבתי סופר, ר' זלמן הענא או רוו"ה. במקרים כאלה, דן הספר בהבדלים בין הנסוח הישן והנוסח המתוקן ומביע את דעתו בשאלה הלשונית. משום כך, מהווה הספר מקור חשוב לא רק בחקר המנהג האשכנזי אלא גם בחקר דקדוק לשון התפילה ומסורות הלשון האשכנזיות.
טל שאול
קורות חייו
בשנת 1993, לאחר שמפקד חיל הים, האלוף אלכס טל, סירב לקדמו מבלי שיפקד על סטי"ל, נענה לבקשת מפקד חיל הים (עמי אילון) ואלוף פיקוד הדרום דאז, מתן וילנאי, ושימש כמפקד יחידת שמשון. שאול הוביל את היחידה במבצעים מיוחדים כנגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה הראשונה, תחת פיקודם של מפקדי אוגדת עזה דאז תא"ל יום טוב סמיה ואחריו תא"ל דורון אלמוג תוך שיתוף פעולה הדוק עם השב"כ. בתקופת פיקודו של שאול פותחה על ידי יחידת שמשון, תוך כדי ביצוע מאות מבצעים מוצלחים, התורה שכונתה סיר לחץ (תפיסה זו מוסדה על ידי תא"ל סמיה במטרה להביא ללכידת מחבלים תוך סיכון מינימלי לחיילי צה"ל). בשיטה זו הצליחה היחידה בפיקודו של שאול להביא ללכידת מחבלים מסוכנים ביותר ללא אף הרוג בקרב היחידה. בין היתר, פיקד על מבצע בו הרגו לוחמי היחידה בפיקודו את עימאד עקל שרצח במו ידיו עשרה חיילים ואזרחים. בתפקידו כמפקד היחידה הוביל את אנשיו בפעילות קרבית ובפעילות מסתערבת. בשנים 1996-1994 פיקד על פלגת הלוחמים בשייטת 13. בשנים אלו פעלה שייטת 13 במגוון משימות מבצעיות התקפיות ומודיעיניות במגוון יעדים ייעודיים ליחידה ובלחימה ברצועת הביטחון.
לאחר רצח רבין, בעקבות פנייתם של ראש השב"כ עמי אילון (שהובא לשקם את השב"כ לאחר רצח רבין) וראש אגף האבטחה בשב"כ דאז אבי דיכטר, פרש טל שאול מצה"ל, והתגייס לשב"כ.  בשנים 1997–2000 פיקד על היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות. תחילת דרכו של שאול בשב"כ ביחידה לאבטחת אישים עוררה התנגדויות, והיו שסברו שניתן היה למנות מפקד ליחידה מתוך השב"כ. אולם בשנים אלו הוביל שאול את שיקום היחידה לאבטחת אישים ואת גיבוש תורת הפעלתה. במסגרת זו שונו שיטות פעולה, תהליכי עבודה והמבנה הארגוני, והותאמו למציאות שאחרי רצח ראש הממשלה. בשנות פיקודו על היחידה ביצעה היחידה מאות מבצעי אבטחה מורכבים בארץ ובעולם. בין השאר אבטחה את ביקור האפיפיור בשנת  2000, ועידות בינלאומיות ועוד. שאול הוביל את הטמעת המלצות דו"ח ועדת החקירה הממלכתית בראשות השופט שמגר שחקרה את רצח רבין, ושינויים בהתאם לדוחות מעקב של מבקר המדינה. בתוך כך שיפר את שיתוף הפעולה עם משטרת ישראל, שהיה קשה להסדרה על רקע המתיחות בין השב"כ למשטרה בעקבות רצח רבין, והחששות של שני הגופים מהשלכות אחריותם לרצח נוסף.
לאחר סיום תפקידו זה, עבר שאול הכשרה כמבצע ומפקד באגף המבצעים בשב"כ והתמנה בהמשך לכך למפקד יחידה מבצעית באגף. במסגרת תפקידו זה הוביל שאול את היחידה במאות מבצעים נגד הטרור הפלסטיני באינתיפאדה השנייה, ובמבצעי מודיעין מגוונים בשיתוף פעולה הדוק עם צה"ל, הימ"מ והמשטרה. בהמשך שימש בתפקיד סגן ראש אגף המבצעים בשב"כ וראש המטה המבצעי שלו. בשנת 2005 מונה לתפקיד ראש אגף אבטחה. בתפקידו זה הוביל שאול רפורמה עמוקה ורחבה באגף האבטחה ובגופים המונחים על ידו (אגף הביטחון באל על, חטיבת הביטחון במשרד החוץ ועוד). בשנים 2009–2011 מילא תפקיד ראש אגף ההדרכה בשב"כ. לאחר מכן פרש מן השירות ומונה למנהל מחוז ירושלים של קופת חולים מאוחדת. לאחר כשש שנים בתפקיד מנהל מחוז ירושלים קודם שאול לתפקיד סמנכ"ל התפעול של קופת חולים מאוחדת.
חייו הפרטיים
שאול, נשוי ואב לארבע. בעל תואר ראשון במדע המדינה מטעם אוניברסיטת חיפה ותואר שני במדיניות ציבורית וממשל מהמרכז הבינתחומי בהרצליה.
שאול זכה לפרסום בציבור בעקבות הסרט מבצע סבתא שיצר אחיו, דרור שאול, שכן שימש השראה לדמות גיבור הסרט "קרמבו".
קלהארי
מדבר קלהארי הוא מדבר באפריקה הדרומית ששטחו עולה על 900,000 קילומטר רבוע. המדבר מכסה את מרבית שטחי בוטסואנה, חלקים מנמיביה ודרום אפריקה.
סביב המדבר נמצא אגן מדבר קלהארי ששטחו 2.5 מיליון קמ"ר, והוא מכסה את יתרת שטחי בוטסואנה וכן חלקים מאנגולה, זמביה וזימבבואה.
אטימולוגיה
מקורו של שם המדבר בשפה הטסוואנית במילה "קגאלאגאדי" שמשמעה "הצימאון הגדול".
אקלים
מדבר קלהארי מכוסה חול בצבע אדום חום, וברובו צומחת צמחייה ערבתית. כמות המשקעים הממוצעת בקלהארי היא מעל 250 מ"מ גשם בשנה, ועל כן רוב המדבר אינו מדבר אמיתי (למעט דרום מערב המדבר בו יורדים 175 מ"מ גשם בשנה). הטמפרטורות בקיץ נעות בין 20° ל-40° צלזיוס. בחורף, הטמפרטורות יורדות מתחת ל-0°C.
שמורות טבע
בקלהארי מספר שמורות טבע. שמורת הטבע מרכז קלהארי היא שמורת הטבע השנייה בגודלה בעולם. שמורות נוספות הן שמורת קוטסה וקגאלגאדי פארק. בעלי החיים המוגנים החיים בשמורות הן צבועים, אריות, סוריקטות, פילי מדבר, אנטילופות שונות כדוגמת: ראם הצבי, אילנד, דלגן, צביון, וקודו, עופות שונים וזוחלים רבים. אף שמרבית שטח הקלהארי מכוסה עשב ערבתי, בקלהארי מעל 400 סוגי צמחים מזוהים.
שבטים מקומיים
התנאים הגאוגרפים של מדבר קלהארי, שהופכים אותו לשטח שאינו מתאים לחקלאות, גרמו לכך שבעוד בשטחים רבים אחרים של אפריקה הדרומית התפתחו בהדרגה התיישבויות חקלאיות ב-1,500 השנים האחרונות, נותר מדבר קלהארי שטחם של ציידים לקטים ששימרו מאפיינים תרבותיים עתיקים שאבדו במקומות אחרים.
בתקופה המודרנית, מדבר קלהארי הוא אזור מגורי הבושמנים. במדבר מתגוררים מספר רב של שבטים, שאין להם שם בו הם מכנים את עצמם. השם "בושמני" מקורו בשפה האנגלית (איש הערבה). בשפת החויחוי נקראים תושבי האזור בשם "סאן" שמשמעו "אדם חיצוני" ובשפת ההררו הם נקראים "באסארווה" שמשמעו "אדם בלא כל רכוש". אנתרופולוגים משערים כי הבושמנים מתגוררים באזור זה ברציפות כציידים-לקטים למעלה מ-22,000 שנה, והיו בני האדם הראשונים שהתיישבו באזור.
משאבים טבעיים
במדבר מצויים פחם, נחושת, ניקל ואורניום. כמו כן באזור אוראפה בצפון מזרח הקלהארי מצוי מכרה היהלומים הגדול בעולם.
יישוב מחדש של שבטים מקומיים
בשנת 2002 הכריחה ממשלת בוטסואנה את כל הבושמנים לעזוב את אדמותיהם ולעבור להתגורר במחנות שנבנו עבורם. ההצדקה שניתנה לכך הייתה שהדבר בוצע לשם שימור הטבע, על מנת לחסוך בעלויות אספקת המים לבושמנים וגם על מנת להביא את הציוויליזציה אל הבושמנים.
קבוצת שמירת הטבע הבינלאומית סורביבל אינטרנשיונל טוענת כי הסיבה האמיתית למיקום מחדש של הבושמנים הייתה לאפשר כרייה יותר נרחבת של יהלומים.
פרשת כי תבוא
פָּרָשַׁת כִּי תָבוֹא היא פרשת השבוע השביעית בספר דברים. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב.
פרשת כי תבוא תמיד נקראת שתי שבתות לפני ראש השנה (בין ט"ז באלול לכ"א באלול), כיוון שמופיעה בה פרשת הברכות והקללות ואין רוצים לסיים את השנה בדבר רע. פרשה זו מכונה "פרשת התוכחה הגדולה" (בניגוד לפרשת בחוקותי שמכונה "פרשת התוכחה הקטנה"), מכיוון שיש בה תוכחה רבה וארוכה ומתוארות בה הברכות והקללות שיבואו על עם ישראל על פי מעשיו.
ביכורים ומעשר
הפרשה נפתחת בחלק האחרון של נאום המצוות שנשא משה רבנו לפני מותו. חלק זה עוסק בשתי מצוות התלויות בארץ המתקיימות בדיבור: מצוות מקרא ביכורים ומצוות וידוי מעשרות. לאחר תיאור מצוות אלו, מוזכרת הברית בין אלוהים לעם ישראל.
ציווי על מעמד הברכה והקללה
משה וזקני ישראל מתארים את הטקס שנצטוו בני ישראל לקיים עם כניסתם לארץ ישראל, ועיקרו כריתה מחדש של הברית בינם ובין ה'. לפי הציווי, יש להקים מזבח בהר עיבל ועליו להקריב קרבנות. ולאחר מכן לקיים את מעמד הר גריזים והר עיבל, בו יכרתו עם ישראל ברית עם ה' על המצוות המנויות בספר (מפרשת ראה עד פרשת כי תבוא), שהתווספו על המצוות המופיעות בספרים הקודמים שעליהן כבר נכרתה ברית עם ה' בפרשת בחוקותי.
בעת כריתת הברית מחצית משבטי ישראל יעמדו על הר גריזים ומחציתם על הר עיבל, ושבט לוי, עם ארון הברית, יעמדו בין ההרים, ושם ימנו אזהרות מיוחדות (כל אחת מהן נפתחת במילה "ארור") על רשימה של חטאים חמורים. לאחר מכן ייקראו בפני עם ישראל רשימה קצרה של הברכות שתבאנה על העם אם יקיימו את הברית וישמרו את מצוות הארץ, ורשימה ארוכה ומפורטת של הקללות שתחולנה על העם באם יפרו את הברית.
פירוט הקללות
חלק ניכר מהפרשה עוסק בפירוט הקללות הצפויות לאדם שלא יקיים מצוות. חלק מהקללות מנוסחות באופן הופכי לרשימת הברכות המתוארות בפסוקים הקודמים. המעבר בין פירוט הברכות לקללות מופיע ב:
בסיום הפרשה מופיעה סקירה היסטורית קצרה על קורות יציאת מצרים, ההליכה במדבר סיני וכיבוש עבר הירדן המזרחי.
מבנה הפרשה
בפרשת כי תבוא יש 122 פסוקים, אשר מאוגדים ב-5 פרשיות פתוחות ועוד 16 סתומות. הפרשה מכילה 2 סדרים, כאשר הפרשה מתחילה בתחילת סדר ומסתיימת בסוף סדר וזאת בניגוד לכך שהיא מתחילה בתחילת פרק ומסתיימת באמצע פרק לפי החלוקה לפרקים.
תאריכי הקריאה
השבת בה קוראים את פרשת כי תבוא יכולה לחול בארבעה תאריכים שונים:
הפטרה
ההפטרה הבבלית המקורית של פרשת כי תבוא, הקשורה לפרשת השבוע, היא ב ("אז יבנה") עד. הפטרה זו מתועדת במשנה תורה לרמב"ם, וכך נוהגים במנהג איטליה שנוהגים רק שלש הפטרות דנחמה.
אולם, בשאר הקהילות (חוץ מקהילות איטליה) החל בתקופת הראשונים התקבל מנהג לקרוא בשבתות לאחר תשעה באב סדרה של הפטרות העוסקות בנבואות נחמה ונקראות שבע דנחמתא. לכן, אין קוראים את הפטרת הפרשה, ובמקומה קוראים את ההפטרה הששית משבע דנחמתא. מפטירים ב:
לקריאה נוספת
חיים טלבי, השתלשלות מנהגי קריאת התורה בפרשות התוכחה, בתוך כנישתא ב, עמ' לא-סה.
הלכות ארבעת המינים
הלכות ארבעת המינים הניטלים בחג הסוכות, הן הלכות העוסקות בסדרה של תנאים שלמדו חכמים מפסוקי התורה, שחסרונו של אחד מהם באחד מארבעת המינים הניטלים, פוסל את כשרותו של אותו המין לנטילה. בנוסף לכך, ישנם קריטריונים הלכתיים נוספים שהקפדה עליהם מוסיפה הידור בקיום המצווה.
מקור הדין
חכמים דרשו את המילה וּלְקַחְתֶּם כאילו נקראה 'ולקח-תם' שמשמעותה היא - קחו לקיחה תמה ושלימה. ומכאן למדו חכמים שצריך לקחת את כל ארבעת המינים ביחד. עוד למדו מכך חכמים, שעל כל מין מארבעת המינים להיות שלם בעת נטילתו. ואם נחסר - נפסל.
מהמילה לָכֶם חכמים למדו שאם אחד מארבעת המינים גזול או אף שאול - הוא פסול לנטילה. בנוסף לכך, לגבי האתרוג שהוא פרי, דרשו חכמים מהמילה לָכֶם שהאתרוג צריך להיות ראוי לאכילה, אך אם היה פרי ערלה או טבל - פסול כל שבעת ימי החג.
מהמילה הָדָר למדו חכמים שעל ארבעת המינים להיות מהודרים, ואם נפגע הדרו של אחד המינים באופן ניכר(למשל הדס כשר אם נקטם ראשו) - הוא פסול לנטילה.
מהקונפליקט שבפסוק זה, שבראשו נכתב "בַּיוֹם הָרִאשוֹן", ובסופו "שִבְעַת יָמִים", למדו חכמים שמצוות נטילת לולב חלה מן התורה במקדש שבעה ימים, ובשאר המקומות רק ביום הראשון. אמנם לאחר חורבן בית המקדש התקין רבן יוחנן בן זכאי ובית דינו ליטול את ארבעת המינים בכל מקום שבעה ימים, זכר למקדש. וכאשר התקינו זאת, קבעו שחלק מדיני ארבעת המינים שעליהם הקפידה התורה ינהגו גם בשאר ימות החג בהם הנטילה מדברי חכמים וחלק לא ינהגו אלא ביום הראשון, ולכן התקינו שכאשר יום טוב הראשון של חג הסוכות חל בשבת, לא ייטלו את ארבעת המינים, מחשש שירצה ללמוד איך לנענע או לברך, וילך לבקיא, ונמצא שטילטל את הלולב ארבע אמות ברשות הרבים ועבר באיסור תורה.
כללי הפסולים
חמישה סוגי פְסול פוסלים את ארבעת המינים מחמת פגמים בגוף המין, והם: סוג המינים, שינוי צורה של המינים, שיעור (גודל) מינימלי, שיהיה בהם "הדר", שיהיו שלמים. בעוד ששלושת הפסולים הראשונים פסולים כל שבעת הימים, הפסול החמישי פוסל רק ביום הראשון, ולגבי הרביעי נחלקו הפוסקים:
א. ארבעת המינים צריכים להיות אלו שצוותה התורה ולא מינים אחרים. ולכן- פרי עץ הדר הוא אתרוג בלבד. ענף עץ עבות הוא הדס. כמו כן צריך ליטול ערבה ולא ענף של צפצפה (הדומה לערבה). לגבי הלולב אין ספק בהיותו ענף עץ הדקל, שכך הוא מכונה בתורה, כפות תמרים. אמנם התעורר פולמוס לגבי מין דקל שלולבו מכונה לולב קנרי, כפי שיבואר בהמשך.
ב. נשתנתה צורתו מדרך ברייתו. כגון לולב שעליו צומחים רק בצד אחד, או הדס וערבה שנשרו רוב עליהם.
ג. שאין בו את השיעור המספיק - כאשר אחד המינים קטן בצורה משמעותית מן הרגילות, הוא אינו ראוי להיקרא 'פרי עץ הדר' או 'כפות תמרים' או 'ענף עץ עבות' או 'ערבי נחל'.
ד. אינו הדר, היינו שהמין לא נשתנה כל כך. אבל איבד את צורתו הטבעית הנאה, כגון שהתייבש לגמרי. לרוב הפוסקים מין הנפסל משום הדר פסול רק ביום הראשון. ויש אומרים שהוא פסול כל שבעת הימים.
ה. חסר- באתרוג - שחסר מבשרו. בלולב - שנפתחה תיומתו (העלה האמצעי של הלולב או עליו). פְסול 'חסר' פוסל רק ביום הראשון שבו המינים צריכים להיות תמימים, אבל בשאר הימים אינו פוסל.
מלבד אלו יש עוד שני פסולים שאינם נוגעים לגופם של ארבעת המינים:
א. מין ממיני ארבעת המינים שהושג בגזל או גנבה - פסול לנטילה.
ב. מין שהושאל לאדם אחר - אין השואל יוצא בו ידי חובת מצוות נטילת לולב ביום הראשון. אך בשאר הימים ניתן לצאת ידי חובה בארבעת המינים שאולים.
בשעת הדחק, כאשר אין שום אפשרות להשיג מין כשר, אפשר לקיים את המצווה במין שנפסל מחמת "הדר" או "חסר" (הסוג הרביעי והחמישי), כגון לולב יבש או שנחלקה תיומתו. ולדעת רוב הפוסקים אף מברכים על נטילתו, ויש אומרים שאין מברכים.
פגמים במראה הלולב
א. ענפי הלולב צומחים משני צדדיו וחופפים את שדרתו. במקרה שהלולב פגום באופן שרק מצד אחד שלשדרתו צמחו עלים והצד השני נותר ערום – פסול כל שבעת ימי החג.
ב. דרך הלולב שעליו צומחים זה על זה ומכסים את כל שדרתו. היו עליו קצרים עד שאין העלה מגיעים לתחילת העלה שמעליו – פסול, שאינו הדר.
ג. לכתחילה טוב שעלי הלולב יהיו צמודים לשדרתו באופן שאם יניחו אותו, עליו יהיו צמודים בלא סיוע. התחילו עליו של הלולב להיפתח, כל זמן שניתן לאוגדם ולהצמידם לשדרה – כשר, וזהו לולב ש'נפרדו עליו'. ואם העלים שהחלו להיפתח התקשו, עד שלא ניתן לאוגדם ולהצמידם לשדרה באופן חלק כדרך שהיו בתחילה, הלולב פסול, וזהו לולב ש'נפרצו עליו'.
ד. התעקם הלולב מאוד עד שנעשה כמגל, היינו כחצי עיגול – פסול. התעקם פחות – כשר אבל אינו מהודר, שאחד מהידורי הלולב שיהיה ישר. וגם אם התעקם כמגל, אם העיקום היה כלפי שדרתו, כיוון שעיקום זה טבעי ללולב ומצוי לפעמים, הלולב כשר.
ה. נכפפה שדרתו של הלולב כפיפה עמוקה בזווית – פסול.
'''ו. נכפפו עלי הלולב, אם נכפפו עלים רבים בראש הלולב כפיפה עמוקה, הלולב פסול. אבל אם רק קצה העלים העליונים נכפף כצורת אות ו (אשורית, בכתב מרובע) – כשר, שכך דרך גידולם של חלק מהלולבים.'''
נכפף רק קצה העלים העליונים כפיפה עמוקה:
לולב שנקטמו עליו
לולב שרוב עליו העליונים נקטמו או העלה העליון האמצעי שלו (התיומת) נקטם – פסול ביום הראשון.
אורך הלולב
שיעורו המינימלי של שידרתו של הלולב הוא ארבעה טפחים (שלושה טפחים כאורך ההדס, ועוד טפח לנענע- להחזיק). אם שדרתו של הלולב פחותה משיעור זה- הלולב פסול כל שבעת ימי החג.
התיומת ועלי הלולב
כל עלה ועלה שבלולב מורכב משני עלים שמחוברים זה לזה בגבם. חיבור זה נקרא "תיומת", שעל ידו נעשים שני העלים כתאומים צמודים. כאשר הלולבים ממשיכים לצמוח לקראת היותם "חריות", ראשי העלים הולכים ונפתחים, והראשון להיפתח הוא העלה המרכזי העליון שבלולב. וכיוון שטבעו של הלולב שעליו סגורים על ידי חיבור ה'תיומת', הרי שאם התיומת נפתחה, ישנו חיסרון בלולב, ולכן למרות שהוא עדיין נראה לולב, הוא פסול לנטילה ביום הראשון מדין 'חסר'. אבל בשאר הימים הוא כשר.
נחלקו הפוסקים בשאלה, מהי הגדרת "נחלקה התיומת": יש אומרים, שרק כאשר נחלקה רוב התיומת של רוב העלים – הלולב פסול. ויש אומרים, שדין נחלקה ה'תיומת' נאמר על העלה האמצעי העליון, שהואיל והוא הבולט והניכר שבעלים, אם נחלקה רוב תיומתו – הלולב פסול. וכך נוהגים למעשה, שלא ליטול ביום הראשון לולב שרוב תיומתו של העלה המרכזי שבו נפתחה.
היו בראש הלולב שני עלים עליונים אמצעיים, צריך שבכל אחד מהם רוב התיומת תישאר שלימה. אבל אם שני העלים הללו נפרדו זה מזה, כיוון שהם שני עלים נפרדים, הלולב כשר.
אם נמשך בסוף העלה העליון כמין קוץ, אין הוא נחשב כחלק מהעלה, וגם אם נחרך או נחתך, הלולב כשר למהדרין.
לולב שהעלה העליון שלו מסתיים בזיגזג כפי שמצוי לפעמים, כשר לכתחילה.
לולב יבש
לולב שרוב עליו התייבשו, עד שנעשו לבנים בלא שמץ של ירוק – פסול שאין זה 'הדר'.
לולב קנרי
בדורות האחרונים התעוררה שאלה לגבי כשרותו של לולב קנרי, שצומח על זן מיוחד של דקל שהובא מהאיים הקנריים. הדקל הקנרי שונה בכמה דברים משאר זני הדקלים המוכרים לנו, עליו קצרים, צפופים ורכים יותר, שדרתו רכה ונוטה להתכופף לצד שמטים אותו, צבעו ירוק יותר ופירותיו אינם טעימים.
המכשירים סוברים שהואיל וככלל הוא דקל שמצמיח תמרים, למרות כל השינויים הוא כשר. ויש אומרים, שהואיל ופירותיו אינם ראויים כל כך לאכילה, וגם יש בו שינויים רבים מדקל רגיל, אין זה "כפות תמרים".
קורא
יש מהדרים (בעיקר אצל הספרדים) שתהיה מעין קליפה חומה דקה בגבו של הלולב (המכונה לעיתים "קוֹירֶה") המבטיחה את שלמותו. לעומת זאת, יש האומרים שקליפה זו אינה מאפשרת לראות אם הלולב נחלק כ"" או נפתח או נחסר, וכן אינה מאפשרת לכסכס את עלי הלולב בשעת מצוות הנענועים כפי שנפסק ברמ"א.
אתרוג מורכב
בפועל, כיום המנהג הוא להקפיד על רכישת אתרוג שיש עליו פיקוח המעיד שגדל בשדה המוחזק בגידול אתרוגים בלתי מורכבים.
דיני כתמים על האתרוג
לעיתים נראה על האתרוג כעין פצע מוגלתי, המכונה בלשון המשנה בשם 'חזזית', ודינה שאם היא מכסה את רוב שטח האתרוג, או אפילו אם היא עצמה אינה מכסה את רובו, אבל היא מתפשטת על פני שניים-שלושה מקומות המקיפים את רוב שטחו של האתרוג - האתרוג פסול, לפי שהאתרוג נראה מנומר ואין זה הדר.
וכן הדין כאשר החזזית נמצאת על חוטמו של האתרוג, שהוא החלק הבולט שבו, אף שאינה מכסה את רוב שטחו - כל שניכרת לעין בראייה שטחית - האתרוג פסול.
וכך הדין גם לגבי כתם גדול בצבע שחור או לבן שנמצא באתרוג, שפוסל ברוב שטחו או היקפו של האתרוג, או בגודל בולט על חוטמו, ואם לא - אינו פוסל. אמנם ככל שהאתרוג נקי יותר מנקודות שחורות או לבנות שאינן ניכרות בראייה שטחית, הוא נחשב יותר מהודר.
לגבי כתמים חומים או צהבהבים המכונים בלשון הפוסקים בלטלך או בלעטלאך, אם הם אינם מורגשים במגע יד על פני האתרוג - האתרוג כשר. ואם הם בולטים ומורגשים, ולא ניתן לקלפם מבלי להחסיר מבשר האתרוג, יש אומרים שלכתחילה דינם כדין חזזית, ורק בשעת הדחק ניתן ליטול אתרוג זה. ויש אומרים שאתרוג זה כשר לכתחילה לנטילה, הואיל וכך דרכם של אתרוגים רבים, ואין זה מראה חריג שפוגע בהדרו של האתרוג.
דיני חיסרון באתרוג
אתרוג שנחסר מבשרו כלשהו - פסול לנטילה ביום הראשון וכשר בשאר הימים. ואם יש ספק אם נחסר בעקבות פגיעת קוץ - כשר אף ביום הראשון. ואם נחסר מבשרו אך הפצע הגליד - כשר אף ביום הראשון.
דיני הפיטם
על ראשו של האתרוג צומח כעין 'מקל' המכונה בלשון ההלכה 'פיטם'. על ראשו של הפיטם ישנה 'כיפה' המכונה בלשון ההלכה 'שושנתא'. לרוב הפיטם מתעצה (נעשה עץ) בעודו צומח על האילן, ונושר עוד בטרם נקטף, ובמצב זה האתרוג כשר לנטילה ללא פקפוק.
אולם ישנם זנים שבהם הפיטם חזק יותר ושורד גם לאחר הקטיף, ואז דינו של הפיטם הן לעניין נשירתו והן לעניין כתמים שנראו בו, מתחלק לשניים על פי שני סוגי הפיטמים:
דיני העוקץ
העוקץ הוא אבר בתחתית האתרוג המחבר אותו אל העץ. אם נשר העוקץ כולו עד שנגלה בשר האתרוג - הוא פסול ביום הראשון מדין 'חסר'. וכשר בשאר הימים. אם נשאר מעט מעץ העוקץ - האתרוג כשר.
גודל האתרוג
על האתרוג להיות בגודל של 'כביצה' לפחות. שיעור נפח ביצה שנוי במחלוקת, יש אומרים שהוא כ-50 סמ"ק. יש אומרים שהוא כ-57 סמ"ק, ויש אומרים שהוא כ-100 סמ"ק. וגם לשיטת הסוברים שדי ב-50 סמ"ק, יש הידור לקחת אתרוג גדול שנפחו לפחות 100 סמ"ק. אמנם אין שיעור עליון לגודלו של האתרוג, ואפילו אם יידרש שימוש בשתי הידיים לשם אחיזת האתרוג - הוא כשר.
צבע האתרוג
צבעו הטבעי של האתרוג הוא צהוב או ירוק בהיר. אם צבעו של האתרוג כהה מאוד עד שנראה כשחור - פסול. ואם צבעו ירוק חזק וכהה, אם זה בגלל שנקטף בעודו בוסר, ואין הוא עתיד להצהיב מעט - פסול. אך אם כאשר ישימו אותו על יד תפוחים וכדומה הוא יצהיב, אף שכעת הוא ירוק מאוד - כשר.
כשר לאכילה
על האתרוג להיות כשר לאכילה. לכן אתרוג של ערלה - פסול. וכן אתרוג שהוא טבל, שלא הופרשו עליו תרומות ומעשרות - פסול. וכן אתרוג של תרומה שנטמאה - פסול.
אתרוג יבש
אתרוג שהתייבש כל כך עד שאם יתקעו בו מחט בצד של החוט, החוט יישאר יבש ולא יתלחלח - האתרוג פסול. ואתרוג שעברה עליו שנה הוא בחזקת יבש. אך אם אחסנו אותו בתנאים מיוחדים של קירור או ואקום והוא נשמר בטריותו - כשר.
שינוי צורה
אתרוג בעל צורה משונה, כגון שהוא עגול ככדור - פסול. וכן אם גידלו אותו בדפוס של צורה שאינה אופיינית לאתרוגים - פסול. אך אתרוג עם שני ראשים - כשר, שאין זה שינוי צורה מוחלט.
עלים משולשים
על עלי ההדס להיות משולשים, דהיינו ששלושת העלים היוצאים מכל 'קן' של ההדס יצאו בגובה שווה. אך אם אחד העלים יוצא מעל או מתחת לשניים האחרים, ההדס נקרא 'הדס שוטה' והוא פסול לנטילה. וכל שנראה לעיני אדם ממוצע שהעלים יוצאים בשווה, אף אם כאשר ידקדק בהתבוננות מקרוב יראה שיש הפרש מועט ביניהם - ההדס כשר.
אורך ההדס
לכתחילה, אורכו המינימלי של ההדס, כמו הערבה, הוא שלושה טפחים. ישנה מחלוקת באשר לאורכו של טפח. יש אומרים שאורך טפח הוא כ-7.6 ס"מ, ושלושה טפחים כ-23 ס"מ, יש אומרים שהטפח הוא 8, ויש אומרים שאורך טפח הוא 9.6 ס"מ, ושלושה טפחים הם 28.8 ס"מ.
אמנם בדיעבד או בשעת הדחק די שאורך ההדס יהיה שניים וחצי טפחים (20\24 ס"מ בהתאמה).
אורך ההדס נמדד מתחילת עצו של ההדס ועד העלים המסיימים את שלושת הטפחים. אם שלושת העלים האחרונים היו פחות משלושה טפחים מתחילת עצו, אף שאחריהם יש עוד ענף המשלים לשלושה טפחים - ההדס כשר רק בדיעבד.
שטח השילוש
לכתחילה צריך שהעלים המשולשים יכסו את כל שלושת הטפחים של ההדס, הואיל ולדעת הגאונים בלא זאת ההדס פסול. אמנם גם אם העלים המשולשים מכסים את רוב שטח שלושת הטפחים של ההדס הוא כשר, שכך דעת רוב הפוסקים. כאשר רוב שלושת הטפחים העליונים משולש, ההדס כשר גם אם הוא ארוך הרבה משלושה טפחים.
ענבי ההדס
על ענפי ההדס צומחים פירות (לא אכילים) כעין ענבים. בשוקי ארבעת המינים בדרך כלל נמכרים הדסים שענבי ההדס הוסרו מהם, אך הקוטף באופן עצמאי עשוי למצוא ענבים בין עלי ההדס. כאשר הענבים ירוקים - ההדס כשר בכל אופן, כי נחשב חלק ממראה ההדס. כאשר הענבים אדומים או נוטים לשחור - אם מספר הענבים גדול ממספר עלי ההדס בשלושת הטפחים העליונים - ההדס פסול. ואם לא - ההדס כשר. גם כאשר ההדס פסול בשל ריבוי הענבים, ניתן ללקט אותם ולהמעיטם ובכך להכשירו. אך ביום טוב אסור לעשות כן, מפני שהוא כמתקן כלי
כאשר אין בנמצא הדס אחר מלבד זה שענביו האדומים מרובים מעליו, ייטול אותו אך לא יברך על הנטילה.
נקטם ראשו
נקטם ראשו של ההדס - מוטב ליטול הדס אחר, שיש סוברים שהדס קטום פסול. אם אין הדס אחר, יחתוך את הענף באופן שהעלים של ההדס יסתירו את קטימת הענף ואז יהיה כשר לנטילה ואף לברכה.
הבדלתה מצפצפה
לערבה שלושה סימני זיהוי המבדילים אותה מעץ הצפצפה שדומה במראהו לעץ הערבה אך אינו נחשב לערבה ופסול לנטילה.
שלושת הסימנים הם:
ערבה שאינה גדלה ליד נחל
על אף שבתורה מכונה הערבה הניטלת במסגרת ארבעת המינים בשם עַרְבֵי נָחָל, גם ערבות הגדלות במקומות שאינם סמוכים לנחל או מעיין כשרות לכתחילה לנטילה.
אורך הערבה
לכתחילה, אורכה המינימלי של הערבה, כמו ההדס, הוא שלושה טפחים. ישנה מחלוקת באשר לאורכו של טפח. יש אומרים שאורך טפח הוא 7.6 ס"מ, ושלושה טפחים הם 22.8 ס"מ. יש אומרים שאורך טפח 8 ס"מ, ושלושה טפחים הם 24 ס"מ. ויש אומרים שאורך טפח הוא 9.6 ס"מ, ושלושה טפחים הם 28.8 ס"מ.
אמנם בדיעבד או בשעת הדחק די שאורך הערבה יהיה שניים וחצי טפחים (19\20\24 ס"מ בהתאמה).
אין אורך מקסימלי לערבה.
ערבה יבשה וכמושה
ערבה יבשה פסולה וכמושה כשרה. שיעור היובש הפוסל הוא כאשר מראה הירקות נעלם מרוב עלי שלושת הטפחים העליונים של הערבה, והיא נעשית קשה, שבירה ופריכה. מכיוון שהערבה היא עץ הנזקק למים רבים כדי להתקיים, כאשר ענף הערבה נקטף הוא נוטה להתייבש במהרה. ומסיבה זו, העלות הנמוכה של ענפי הערבה (לעומת ההדסים) וזמינותה, רבים מקפידים להחליף את ענפי הערבה במהלך חג הסוכות לפחות פעם אחת, ולפחות מקפידים לשומרן בתוך נרתיק אטום או להשרותן במים.
נקטם ראשה
ערבה שנקטם ראשה, היינו חלק מן העץ שבראש הענף - לדעת הרמב"ם כשרה, אך רוב הפוסקים פסלוה, וכך פוסקים להלכה. אמנם אם רק העלה שבראש הערבה נשר, והגבעול נותר שלם - הערבה כשרה. אמנם יש המקפידים ליטול ערבה שלראשה עלה צעיר המכונה 'לבלוב', המעיד על כך שהענף לא נקטם.
מכללת BPM
מכללת BPM היא מוסד לימוד למקצועות המוזיקה, הסאונד וההפקה המוזיקלית אשר ממוקם בתל אביב. בשנת הלימודים תשע"ח למדו במוסד כ-1,000 תלמידים. מוגדרת כמכללה מקצועית, ועל כן לא-מוסמכת להעניק תואר אקדמי.
היסטוריה
BPM הוקמה בשנת 2003 בחיפה על ידי יריב עציון ועידן חנה כמוסד לימודי למקצועות ההפקה המוזיקלית והתקלוט. בשנת 2006, בעקבות השבתת מתקן הלימודים עקב אירועי מלחמת לבנון השנייה, עבר מתקן המכללה לתל אביב, שם הפך לקמפוס המרכזי של המכללה. בשנת 2019, BPM פתחה שלוחה חדשה של המכללה בחיפה.
בשנת 2008 המכללה הוכרה כמוסד מוסמך רשמית להכשרה על תוכנת ההפקה קיובייס, על ידי יצרנית התוכנה סטיינברג. בשנת 2010 המכללה קיבלה הסמכה דומה לתוכנת ההפקה לייב, על ידי יצרנית התוכנה אייבלטון , ב-2011 קיבלה הסמכה לתוכנת Logic Pro על ידי חברת אפל וב-2017 הוסמכה על ידי היצרניות פיוניר לתוכנת רקורדבוקס, ועל ידי אימג'-ליין , לתוכנת FL Studio. מכללת BPM היא המוסד הראשון והיחיד בישראל עם ההסמכות הרשמיות הללו.
לימודים
המכללה היא מוסד מוסמך רשמית על ידי החברות Ableton, Steinberg, Image-Line ו-Pioneer DJ להכשרה על תוכנות המוזיקה הרלוונטיות (Live, Cubase, Fruity Loops ו-Rekordbox DJ ע"פ הסדר). המכללה מוגדרת כמכללה מקצועית ואינה-מוסמכת להעניק תואר אקדמי.
מסלולי הלימוד המרכזיים במכללה הם הקורס המקיף ללימודי סאונד והפקה, הקורס להפקה ויצירה במוזיקה אלקטרונית, הקורס לזמרים-יוצרים והקורס להפקה באולפן ביתי. מלבד המסלולים המקיפים קיימים מסלולי לימוד קצרים יותר בתחומים שונים הקשורים לתעשיית המוזיקה, בעיקר בתחום מקצועות הסאונד והשימוש בתוכנות ליצירת מוזיקה אך גם בתאוריה מוזיקלית, כתיבת שירים, DJ והיכרות עם תעשיית המוזיקה. בחלק מהתחומים קיימים קורסים ייעודיים לנוער.
אורכי הקורסים והמסלולים במכללה נעים על הטווח של בין שלושה חודשים של מפגשים חד-שבועיים באורך שלוש עד ארבע שעות למפגש (כדוגמת קורסי התוכנה השונים), דרך קורסי נוער בפורמט "מרתון" של 7 מפגשים באורך 3 שעות אשר מתפרסים לאורך כשבוע וחצי, ועד מסלולי הליבה המורחבים שמגיעים לאורך של שנה וחצי עד שנתיים בפורמט של שניים עד שלושה מפגשים שבועיים של כ-6 שעות לימוד (כדוגמת מסלול BSP המקיף להפקה מוזיקלית).
צוות מורי המכללה כולל את: יריב עציון, גיא בן-צבי, דויד פרץ, יחזקאל רז, חגי דוידוף, שי רביב, אייל גולדמן, יוסי סאסי, עדי אולמנסקי, אופיר ונדר, יוסי פיין, גל פדה, דניאל רווה, ברוך בן-יצחק, עמית מגן, ג'ורדן שולץ, עומר סנש, שקל ועוד. בעבר לימדו במכללה קורין אלאל, חיים לרוז, יורם וזאן, שרון מולדאבי, דנה ברגר, קוואמי (אייל פרידמן), יואב קוטנר.
חלק מהשיעורים המועברים במכללה משודרים בדף הפייסבוק של המכללה, לצד ביצועים חיים של תלמידים. מדי שבועיים מתארח במכללה אמן או בעל תפקיד מרכזי בתעשיית המוזיקה, בפורמט של סדנת אמן הפתוחה לקהל הרחב. בין המשתתפים: אינפקטד מאשרום, אסף אמדורסקי, ערן צור ועוד.
פרויקטים
המכללה מקיימת פרויקטים מוזיקליים שונים בעזרת התלמידים וצוות המכללה, לעיתים בשיתוף גופי מדיה אחרים. בין השאר מקיימת המכללה פרויקטים בהם מוקלטים ביצועים חיים של אמנים ישראלים ואת פרויקט ״תהודת גמר״ בו מפיקים התלמידים קטע מוזיקלי של אמן פעיל בישראל. המכללה משתתפת מתל אביב גם בפרויקט BalconyTV הבינלאומי, בו מצולמים קליפים וביצועים חיים של אמני אינדי מקומיים על גגות ומרפסות, בהפקה, עריכת סאונד ולעיתים אף ביצוע של בוגרים וסטודנטים של המכללה.
בנוסף מקיימת המכללה מדי שנה תחרות יצירת רמיקסים לשיר נבחר ותחרות לזמרים-יוצרים, שתיהן פתוחות לקהל הרחב.
טירת שנונסו
טירת שנונסו (צרפתית: Château de Chenonceau), הנמצאת במחוז אנדרה ולואר שבעמק הלואר בצרפת, נבנתה על אתר ליד הנהר שר שבו הייתה בעבר טחנה ישנה. הטירה הראשונה נבנתה במקום לפני האזכור הראשון שלה בכתובים במאה ה-11, והמבנה הנוכחי עוצב בתקופת הרנסאנס הצרפתי על ידי האדריכל פיליבר דלורם. כיום ניתן לראות בה ערבוב של אדריכלות גותית מאוחרת ואדריכלות רנסאנסית מוקדמת.
היסטוריה
הטירה המקורית באתר נשרפה על ידי כוחות מלכותיים ב-1411 כעונש על מעשה הסתה של בעליה, ז'אן מרקה. הוא בנה מחדש את הטירה וכן טחנה מבוצרת בשנות השלושים של המאה ה-15. יורשו פייר מכר את הטירה ב-1513 לתומאס בוייה, ראש הלשכה של המלך שארל השמיני, כדי לכסות את חובותיו. בוייה הרס את הטירה הקיימת ובנה בית מגורים חדש לגמרי בין 1515 ל-1521. העבודה פוקחה לעיתים על ידי אשתו, קתרין בריסונה, שנהגה לארח את האצולה הצרפתית ובראשה את המלך פרנסואה הראשון.
לבסוף נלקחה הטירה מבנו של בוייה על ידי פרנסואה הראשון בשל חובות לא משולמים לכתר, ולאחר מותו של פרנסואה בשנת 1547 בנו, אנרי השני, העניק את הטירה כמתנה לפילגשו, דיאן דה פואטייה, שנקשרה בהתלהבות אל המבנה ואל נוף הנהר הנשקף ממנו. היא ציוותה על הקמת הגשר בעל הקשתות שחיבר את הטירה לגדה הנגדית של הנהר וכן על שתילת גני ירק ופרחים נרחבים. הגנים מעוצבים בארבעה משולשים על גדות הנהר אולם מוגנים משיטפונות על ידי מרפסות אבן.
דיאן הייתה ללא ספק גבירת הטירה, אולם הבעלות נשארה אצל הכתר הצרפתי עד 1555, אז שנים רבות של תמרונים משפטיים עדינים העניקו לה לבסוף את הבעלות. אולם לאחר מותו של אנרי ב-1559 אלמנתו, קטרינה דה מדיצ'י, גירשה את דיאן מהאחוזה. משום שהטירה לא הייתה שייכת עוד לכתר לא הייתה לקתרין חזקה עליה, ומשום כך היא שכנעה את דיאן לעזוב בתמורה לטירה אחרת, טירת שומון. המלכה קטרינה הפכה את שנונסו למעון האהוב עליה והוסיפה גנים נוספים.
כעוצרת של צרפת קטרינה בזבזה הון על הטירה ועל נשפים ליליים מרהיבים שנערכו בה. ב-1560 תצוגת הזיקוקים הראשונה בצרפת התרחשה בשנונסו במהלך החגיגות לכבוד הכתרתו של פרנסואה השני, בנה של קטרינה. הגלריה הגדולה, שהשתרעה לאורך הגשר וחצתה את הנהר, הוקמה ב-1577.
עם מותה של קטרינה ב-1589 עברה הטירה לכלתה, לואיז מלורן-וודמון, אשתו של המלך אנרי השלישי. לואיז קיבלה את הידיעה על ההתנקשות בבעלה בשנונסו, שם היא נכנסה לדיכאון כבד ובילתה את שאר ימיה בשיטוטים חסרי תכלית בבגדי אבל ברחבי הטירה, שכוסתה בשטיחי קיר שחורים וקודרים עם תיאורים של גולגולות ועצמות.
ב-1624 קיבלה את הטירה פילגש מלכותית נוספת, גבריאל ד'אסטרה, אהובתו של המלך אנרי הרביעי. לאחר מכן הייתה הטירה בבעלות בנה של גבריאל, סזאר, דוכס ונדום, ואשתו, פרנסואז מלורן. הטירה עברה ללא הפרעה בין צאצאי בית ולואה במשך מאה שנה, אך לא תמיד הייתה מאוכלסת.
דוכס בורבון רכש את הטירה ב-1720 ובהדרגה החל למכור את כל תכולתו. רבים מהפסלים הנאים שהיו בטירה הגיעו לבסוף לורסאי. האחוזה נמכרה לבסוף לבעל אדמות בשם קלוד דופן. לואיז, אשתו של קלוד (שהייתה בתו של סמואל ברנאר, הבנקאי של לואי הארבעה עשר, וכן סבתה של הסופרת ז'ורז' סאנד), החזירה את הארמון לחיים כאשר אירחו בו את מנהיגי עידן הנאורות כמו וולטר, מונטסקיו, רוסו, ברנאר דה פונטנל ועוד. היא הצילה את הארמון מהריסה במהלך המהפכה הצרפתית בכך ששכנעה את המשמר המהפכני שהוא חשוב לצורכי נסיעה ומסחר, שכן הוא היווה את הדרך היחידה לחציית נהר השר בכל האזור. מספרים כי היא הייתה אחראית לשינוי האיות של שם הטירה, שהיה בעבר Chenonceaux, כדי לשמח את האזרחים ולמחוק את הקשר העתיק בין הארמון לבין המלוכה השנואה.
ב-1864 נרכשה הטירה בידי סקוטי שעשה את הונו בהתקנת מנורות גז ברחבי פריז, והוא העניק אותה במתנה לבתו. כמו קטרינה דה מדיצ'י, היא בזבזה הון על מסיבות מפוארות עד שכספה נגמר. הטירה הוחרמה על ידי המדינה ונמכר למילונר קובני ב-1891. ב-1913 רכשה את הטירה משפחת מנייה (Menier), המפורסמת במותג השוקולדים שלה, והיא מחזיקה בה עד היום.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שימשה הגלריה כבית חולים צבאי. במהלך מלחמת העולם השנייה שימשה הטירה דרך לבריחה מהנאצים, שכן המבנה עצמו היה על השטח הכבוש, בעוד שהגשר על נהר השר נפתח אל אדמת וישי.
ב-1951 דאגה משפחת מנייה לשיקום הטירה והגנים, שנהרסו במהלך המלחמה, כדי להחזירם לתפארתם הישנה.
החצר הקדמית ומגדל "מרקה"
כשתומאס בוייה בנה את הטירה מחדש במאה ה-16 הוא הרס את המצודה הישנה ואת הטחנה המבוצרת של משפחת מרקה, ובנה את הטירה החדשה על העמודים התומכים של הטחנה הישנה, בעודו שומר רק על הצריח המבוצר העתיק, מגדל מרקה, אותו הוא שינה בסגנון רנסאנסי. החצר הקדמית הייתה כמעט זהה לזו של הטירה העתיקה. ליד המגדל ניתן למצוא באר המעוטרת בכימרה ונשר, הסמל של משפחת מרקה.
הכניסה המרהיבה לטירה, שהוקמה בזמנו של פרנסואה הראשון, עשויה מעץ מפוסל ומצויר. על דלת הכניסה ניתן לראות את שלט האצולה של תומאס בוייה בצד שמאל ואת זה של אשתו, קתרין בריסונה, בצד ימין. מעל נמצאת דמות של סלמנדרה, סמלו של פרנסואה הראשון, והכיתוב: "פרנסואה, בחסד האל, מלך צרפת, וקלוד, מלכת הצרפתים".
חדר השומרים
במקור החדר שימש חדר מנוחה לשומרי הטירה.
בחדר ניתן למצוא ארובה מהמאה ה-16 המעוטרת בסמלו של תומאס בוייה, וכן דלת מאותה תקופה המתארת את דמויותיהם של הקדושים המגנים של בני הזוג בוייה, תומאס הקדוש וקתרין הקדושה, ומתחת להם המוטו של בני הזוג: "אם אצליח לבנות את שנונסו, יזכרו אותי".
על הקירות ניתן לראות סדרה של שטיחי קיר פלמים המתארים סצנות מחיי האצולה, בקשת נישואין וציד. ישנן בחדר תיבות גותיות ורנסאנסיות שבמאה ה-16 החזיקו בתוכן כלי כסף וכלי חרס, וכן שטיחי קיר אותם העבירו יחד עם החצר ממעון אחד לשני.
התקרה, בעלת קורות חשופות, שזורה עם אותיות "H" ו-"C" בשביל אנרי השני וקטרינה דה מדיצ'י, אולם בשל אהבתו לדיאן דה פואטייה אנרי ציווה שהשילוב בין שתי האותיות יראה כאות "D", לכבודה.
הקפלה
הדלת המפרידה בין חדר השומרים לקפלה מפוסלת בתיאור ישו ותומאס הקדוש עם הכיתוב מהבשורה על פי יוחנן: "הבא את אצבעך הנה וראה את ידי...אדוני ואלהי" (הבשורה על-פי יוחנן, כ', 27-28).
הויטראז'ים המקוריים בקפלה נהרסו על ידי פצצה שנפלה בסמוך ב-1944 והחלונות הנוכחיים נעשו ב-1954. על מרכז הקפלה שולטת גלריה מלכותית משנת 1521 שם המלכות נכחו במיסות היומיות.
שומריה הסקוטים של מרי סטוארט השאירו כתובות על קירות הקפלה. בקירות הימניים ניתן לראות כתובת מ-1543: "כעס האנשים לא מבצע את צדק האל", ומ-1546: "אל תתן לרוע לכבוש אותך". על הקירות ניתן גם לראות מספר ציורים בעלי נושאים דתיים.
הגלריה
ב-1576 קטרינה דה מדיצ'י בנתה גלריית נשפים מרהיבה על הגשר של דיאן דה פואטייה. אורכו שישים מטר, רוחבו שישה מטרים והוא מואר על ידי 18 חלונות.
הגלריה נחנכה ב-1577 במהלך חגיגות שנערכו בטירה לכבוד בנה אנרי השלישי.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הבעלים של שנונסו הקים בגלריה, על חשבונו, בית חולים שטיפל בחיילים הפצועים. במהלך מלחמת העולם השנייה ניצלו אנשים רבים את המיקום המיוחד של הגלריה כמחברת בין האזור הכבוש לאזור וישי.
חדר השינה של דיאן דה פואטייה
בחדר ישנה מיטה מתחילת המאה ה-17 וכן שני שטיחי קיר פלמים ענקיים מהמאה ה-16 המראים דמויות אלגוריות של הכוח והצדקה וסביבן סצנות מהברית הישנה.
חדר העבודה הירוק
קטרינה דה מדיצ'י שלטה בצרפת מחדר זה. על התקרה המקורית ניתן לראות שני "C" שזורים אחד בשני, המונוגרמה של קתרין.
בחדר נמצאים שני ארונות איטלקיים מהמאה ה-16 וכן שטיח קיר מרהיב מאותה המאה המתאר את גילויה של אמריקה ואת הפאונה והפלורה הנמצאים בה. ניתן לראות בשטיח פסיונים, אננסים, סחלבים, רימונים, ועוד חיות וירקות רבים שלא היו ידועים עד אז באירופה.
על קירות החדר ישנם ציורים של טינטורטו, ניקולא פוסן, אנתוני ואן דייק ואמנים חשובים אחרים.
הספרייה
לחדר הקטן, שהיה בשימוש קטרינה דה מדיצ'י, יש נוף מרהיב אל נהר שר ואל גני דיאן דה פואטייה. התקרה המקושטת בקישוטים משושים (coffer ceiling) משנת 1525 היא אחת הראשונות בצרפת.
חדר השינה של פרנסואה הראשון
בחדר ישנה ארובה מרהיבה מתקופת הרנסאנס עם סמליו של תומאס בוייה. הריהוט הוא מהמאה ה-15 וה-16 וכולל שידה מרהיבה בעל שיבוץ פנינה שניתן כמתנת חתונה לפרנסואה השני ומרי, מלכת הסקוטים.
על קיר אחר ישנו דיוקן של גבריאל ד'אסטרה, המתוארת אף היא בתור האלה דיאנה. בחדר ישנן תמונות רבות נוספות, בעיקר מהולנד ומגרמניה.
חדר השינה של לואיז מלורן
לאחר ההתנקשות בחייו של אנרי השלישי ב-1589 אשתו, לואיז מלורן, פרשה לחיי תפילה והרהורים בשנונסו. היא הקיפה את עצמה בנזירות שחיו בטירה ולבשה תמיד לבן, לפי מנהג האבל המלכותי. לכן כינוייה היה "המלכה הלבנה".
חדר השינה שלה מקושט בחפצי אבל כמו דמעות עשויות כסף, חגורת אלמנות, כתרי קוצים ועוד, ומעוטר באותיות "L" ו-"H" שזורות אחת בשנייה, כדי לסמל את נישואיהם של אנרי ולואיז.
האווירה האדוקה והעגומה של החדר מודגשת על ידי ציור על עץ מהמאה ה-16 המתאר את ישו עם כתר קוצים. הריהוט בחדר הוא מאותה מאה.
המטבחים
מטבחי שנונסו נמצאים בבסיס העמודים התומכים היושבים על קרקעיים נהר שר. למטבח יש יציאה אל הנהר דרכה העלו מצרכים מהסירות שעברו. במהלך מלחמת העולם הראשונה חודשו המטבחים מתקופת הרנסאנס עם ציוד מודרני שנדרש לבית החולים במקום.
חדר המגורים של לואי ה-14
לזכר הביקור שהוא ערך בשנונסו ב-14 ביולי 1650, לואי הארבעה עשר העניק לדודו, סזאר, דוכס ונדום, את הפורטרט שלו שצויר על ידי היאסינת ריגו. הפורטרט, הנמצא בתוך מסגרת עץ מרהיבה, תלוי כיום בחדר זה.
הארובה מתקופה הרנסאנס מעוטרת בסלמנדרה וסמור, סמליהם של פרנסואה הראשון ואשתו קלוד. מעל לשידה ניתן לראות ציור של פטר פאול רובנס, אשר נקנה ב-1889 במכירת האוסף של מלך ספרד, אחיו של נפוליאון.
חדר השינה של חמש המלכות
שמו של החדר קרוי על שם שתי בנותיה ושלוש כלותיה של קטרינה דה מדיצ'י: מרגריט דה ולואה (שנישאה למלך צרפת אנרי הרביעי), אליזבת דה ולואה (שנישאה למלך ספרד פליפה השני), מרי סטוארט (אשתו של פרנסואה השני), אליזבת מאוסטריה (אשתו של שארל התשיעי) ולואיז מלורן (אשתו של אנרי השלישי).
התקרה מהמאה ה-16 מעוטרת בסמלי חמשת המלכות. הקירות מכוסים בשטיחי קיר מהמאה ה-16 המתארים את המצור על טרויה וחטיפת הלנה, את המשחקים בקולוסיאום, את הכתרתו של המלך דוד ואת חיי שמשון.
חדר השינה של קטרינה דה מדיצ'י
בחדר שינה זה ניתן למצוא ריהוט מהמאה ה-16 וכן שטיחי קיר פלמים מאותה המאה המתארים את חייו של שמשון. שטיחי אלו מרהיבים במיוחד בשל שוליהם המלאים בחיות המסמלות פתגמים ומשלים.
הגנים
הטירה מוקפת בשני גנים מרהיבים, אחד בכל צד. משמאל לטירה נמצאים גני דיאן דה פואטייה, ומימין גני קטרינה דה מדיצ'י, שתי אהובותיו של אנרי השני. הגנים מוקפים במרפסות מוגבהות המגינות עליהם משיטפונות נהר.
אליסון סטדמן
אליסון סטדמן, OBE (באנגלית: Alison Steadman; נולדה ב-26 באוגוסט 1946) היא שחקנית אנגלייה. ב-1991 זכתה בפרס איגוד המבקרים האמריקני לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה בסרט "מותק של חיים" של מייק לי, וב-1993 זכתה בפרס אוליבייה לשחקנית הטובה ביותר על תפקידה כמרי בהפקה המקורית של המחזה "קול קטן".
ההופעה המקצועית הראשונה שלה על הבמה הייתה ב-1968, ואחר כך ביססה את הקריירה שלה בהופעות במחזות של מייק לי משנות השבעים של המאה העשרים. ב-1976 השתתפה במחזה "Nuts in May" וב-1977 במחזה "המסיבה של אביגייל". ב-1986 הייתה מועמדת לפרס באפט"א לטלוויזיה על תפקידה בסדרה "הבלש המזמר" של ה-BBC, וב-2001 הייתה מועמדת לפרס על הופעתה בסדרת הדרמה "גדולים מהחיים" של ITV. תפקידים נוספים שלה בטלוויזיה היו בסדרה "גאווה ודעה קדומה" (1995) ובסדרה הקומית "גאווין וסטייסי" (2007–2010). בקולנוע השתתפה בסרטים " A Private Function" (מ-1984), "בקצב השעון" (1986), "שירלי ולנטיין" (1989), "טופסי טורווי" (1999) וב"החיים על פי פיטר סלרס" (2004).
ביוגרפיה
סטדמן נולדה בליברפול, הצעירה מבין שלוש הבנות של מרג'ורי (שם נעורים אוונס) וג'ורג' פרסיבל סטדמן. היא למדה בבית הספר התיכון לבנות "צ'יילדוול ואלי" שבפרוור צ'יילדוול בליברפול. אחרי כן בסתיו 1966 התקבלה לבית הספר למשחק "East 15 Acting School", ובמהלך שנת הלימודים השנייה היא פגשה את מייק לי.
תיאטרון
ב-1968 לאחר שעזבה את בית הספר בלוטון שבאסקס, שיחקה סטדמן בתיאטרון רפרטוארי והופיעה בהתחלה בעיר לינקולן. תפקידה הראשון היה כתלמידה המפתה סנדי, במחזה "פריחתה של מיס בורדי". במחזה של מייק לי "המסיבה של אביגיל" גילמה את דמותה של בוורלי המפלצתית, והופיעה שוב באותו תפקיד בעיבוד הטלוויזיוני של המחזה. סטדמה זכתה בפרס אוליבייה על תפקידה במחזה "קול קטן", וכן שיחקה ב"חתולה על גג פח לוהט", ב-"Entertaining Mr Sloane", ב"מלון פרדיסו" ועוד. בין התיאטראות בהם הופיעה היו תיאטרון רויאל קורט, התיאטרון המלכותי, תיאטרון האולד ויק, תיאטרון המפסטד, נוטינגהאם פלייהאוס, אברימן ליברפול והתיאטרון המלכותי הלאומי. ב-1983 כיכבה בתפקיד אלמיר בהפקה של הלהקה השייקספירית המלכותית למחזה "טרטיף" מאת מולייר. ב-2010 שיחקה בתפקיד מאדאם ארקאטי בהפקה מחודשת של "Blithe Spirit" מאת נואל קאוורד, והשתתפה בסיבוב הופעות מנובמבר 2010 ועד מרץ 2011.
קולנוע
סטדמן השתתפה בסרטי קולנוע רבים בהם "P'tang, Yang, Kipperbang", "A Private Function", "אלופים", "בקצב השעון", "יום שני הסוער", "הרפתקאות הברון מינכהאוזן", "שירלי ולנטיין", "Wilt", "מותק של חיים", "Blame It on the Bellboy", "טופסי טורווי" ובסרט "קונפטי". בשנת 2021 תשחק בסרט הפעולה הבריטי-אמריקאי "קינגס מן: ההתחלה", מהווה פריקוול והפרק השלישי בסדרת סרטי קינגסמן.
דאנו הלסל
ביוגרפיה
הלסל נולד בז'נבה לאם ילידת שווייץ ולאב יליד ג'מייקה.
שיאן עולם
ב-21 ביולי 1985 בתחרות שחייה שנערכה בבלינזונה, שווייץ שבר הלסל במשחה ל-50 מטר חופשי את השיא העולמי והעמיד אותו על 22.52 שניות. הוא קיזז שתי מאיות השנייה מהשיא הקודם של רובין לימי מארצות הברית. השיא העולמי החזיק מספר חודשים וב-6 בדצמבר אותה שנה טום ג'אגר מארצות הברית שיפר את השיא וקבע זמן של 22.40 שניות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בסופיה, בולגריה בתחילת אוגוסט אותה שנה הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 55.03 שניות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 50.96 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:47.34 דקות) ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:26.45 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במדריד, ספרד 1986 זכה הלסל במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.80 שניות אחרי המנצח והשיאן העולמי הקודם טום ג'אגר שקבע זמן של 22.49 שניות ולפני מאט ביונדי (22.85 שניות) שהיה השיאן העולמי במשחה זה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בשטרסבורג, צרפת בשנת 1987 סיים הלסל במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 23.09 שניות ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.65 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום חמישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב (3:48.15 דקות).
באולימפיאדת סיאול (1988) סיים הלסל במקום רביעי בתוצאה של 22.83 מאית לפני בן ארצו השחיין סטפן וולרי ואחרי ביונדי שקבע שיא עולם חדש בתוצאה של 22.14 שניות, ג'אגר (22.36 שניות) וגנדי פריגודה מברית המועצות (22.71 שניות) ובמקום 23 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 51.21 שניות. בנוסף, הוא סיים במקום תשיעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:48.09 דקות.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בבון, לשעבר מערב גרמניה באוגוסט 1989 סיים הלסל במקום רביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.89 שניות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 סיים הלסל במקום השישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.83 שניות. המנצחים היו טום ג'אגר (22.16 שניות) מאט ביונדי (22.26 שניות) וגנדי פריגודה (22.62 שניות).
באליפות אירופה בשחייה שנערכה באתונה, יוון באוגוסט אותה שנה סיים הלסל במקום שביעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.97 שניות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) הלסל לא שחה היטב. בשלב המוקדמות הוא סיים במקום ה-17 בתוצאה חלשה יחסית של 23.15 שניות. למזלו אחד השחיינים נמחק ממשחה גמר ב' ולכן הוא יכל להשתתף. בגמר ב' הוא שחה וגם הפעם לא שחה היטב וסיים אחרון ומקום 16 כללי בתוצאה של 23.18 שניות.
לאחר המשחקים האולימפיים בשנת 1992 הלסל הוותיק החליט על פרישה משחייה תחרותית.
אליסון סטדמן
טלוויזיה
היא השתתפה בדרמות לטלוויזיה שביים מייק לי בהם "Nuts in May", "Hard Labour" ו"המסיבה של אביגיל". עוד השתתפה בסדרה הקומית "The Worst Week of My Life" של ה-BBC. ב-2007 שיחקה בתוכנית "Coming Home" של BBC ויילס על אודות משפחתה הוולשית.
בין השנים 2007 ו-2009 הופיעה סטדמן בסדרה הקומית של ה-BBC "גאווין וסטייסי" בתפקיד פאם שיפמן, אמו של גאווין. עוד שיחקה בשנת 2007 בעיבוד של BBC Four לרומן "פאני היל".
ב-2014 השתתפה סטדמן בפרק סדרה "הסודות", וב-2015 שיחקה בעונה השלישית של הסדרה "אורפן בלאק".
בשנת 2020 החלה לככב בסדרה דרמה של ה-BBC "חיים ביחד" בתפקיד ראשי של גייל ריינולדס, אישה המגלה אי-שביעות רצון בנישואים שלה.
חיים אישיים
בעת צילומי הסרט "Hard Labour" במנצ'סטר 1972, נסע הבמאי מייק לי לליברפול לראות את המחזה "The Foursome" מאת טד וייטהד (סטדמן שיחקה באותה עת בהצגה עם "ליברפול אברימן"). לי הזמין את סטדמן להופיע בסרט שלו, ובמהלך עשיית הסרט הם היו לזוג. השניים התחתנו ב-1973 ונולדו להם שני בנים, טובי (יליד 1978) וליאו (יליד 1981). בני הזוג נפרדו ב-1995 והתגרשו בשנת 2001.
בן זוגה של סטדמן הוא השחקן מייקל אלווין, הם חיים בהייגייט שבלונדון.
בית השעווה
בית השעווה (באנגלית: House of Wax) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2005 שבוים על ידי ז'אומה קולייט-סרה. הסרט הוא רימייק רופף על סרט בעל אותו שם משנת 1988 שהיה רימייק לסרט שיצא ב-1953 אשר הוא עצמו רימייק של סרט משנת 1933, "מסתורין במוזיאון השעווה". הסרט עלה לאקרנים לבתי הקולנוע ב-6 במאי 2005.
עלילה
קרלי ובן זוגה וייד יוצאים לדרך עם קבוצת חברים במטרה להגיע למשחק אליפות פוטבול מקומי; לשניים מצטרפים חברתה הטובה של קרלי - פייג', בן זוגה של פייג' - בלייק, אחיה התאום והבעייתי של קרלי - ניק, חברו הטוב - דלטון ובת זוגו - ג'ניפר (מופיעה רק בגרסת ה-DVD של הסרט). בשעת לילה החבורה מחליטה לעצור ולהקים מחנה בצד הדרך, באמצע יער שומם, שם הם פוגשים תושב מקומי מסתורי. בבוא הבוקר לא מצליח וייד להתניע את מכוניתו, ובזמן שהשאר ממשיכים בדרכם למשחק, וייד וקרלי עושים את דרכם לעיירה הסמוכה על מנת לתקן את המכונית. הם מגיעים לעיירה קטנה בשם אמברוז ומוצאים אותה נטושה לחלוטין, מלבד אתר תיירות אחד ויחיד - "מוזיאון בית השעווה". מהר מאוד הם מגלים מדוע פסלי השעווה נראים כל כך אמיתיים, וכי שני אחים רוצחים מעוניינים להפוך אותם למוצג הבא במוזיאון.
מנקודת זמן זו והלאה הצעירים בורחים מרוצחיהם אשר לוכדים אותם בהדרגה. ראשית ג'ניפר נרצחת בכך שהרוצח מכה את ראשה דרך השמשה של המכונית (רק בגרסת ה-DVD). לאחר מכן וייד נרצח בכך שכולו צופה בשעווה. דאלטון נרצח כאשר ראשו נערף על ידי שני פגיונות. בלייק שוסף בגרון ובסוף פייג' משופדת במצח על ידי מוט ברזל. קרלי וניק הם היחידים שניצלו. סצנת הסיום מתרחשת במוזיאון, ובשיאה קרלי וניק הורגים את שני הרוצחים, והמוזיאון מושמד. כאשר מחולצים שני הניצולים, המשטרה מגיעה ומדווחת כי אמברוז נטושה כבר עשר שנים מאז שנסגר מפעל הסוכר כשניק וקרלי נלקחים לבית חולים, לשריף נודע שלבני זוג סינקלייר היה בן שלישי. כלומר אחד האחים עדיין חופשי. כשאר הניצולים מפונים באמבולנס, קרלי רואה את האח השלישי עם כלבו, מנופף להם לשלום.
מכירת כרטיסים
הסרט הוצג ב-3,111 בתי קולנוע וגרף 12 מיליון דולר בשלושת הימים הראשונים להצגתו. על אף שמרבית המבקרים לא התרשמו מהסרט, הכנסותיו ברחבי העולם הסתכמו ב-$68,766,121. על פי האתר Rottentomatoes.com, הסרט הכניס עוד 42 מיליון דולר בשל השכרות DVD וקלטות וידאו.
תביעה משפטית
בינואר 2006 הכריזו בעליו של אולפן Warner Roadshow, Village Theme Park Management ו-Warner World Australia, על תביעת 7 מיליון דולר ממומחה האפקטים המיוחדים דייוויד פלטצ'ר ו-Wax Productions בשל שרפה שפרצה במהלך הפקת הסרט. על פי טענת התובעים, השניים התרשלו בעבודתם וגרמו בכך לשרפה שהחריבה אולפן שהיה בבעלותם. עילת הרשלנות נובעת מהבערת אש על יד אביזרי במה עשויים עץ ומאי-שימוש בכבאים בכוננות.
מדליית קופלי
מדליית קופלי (באנגלית: Copley Medal) היא מדליית כסף, אשר מוענקת מדי שנה על ידי החברה המלכותית בלונדון מאז שנת 1731. המדליה מוענקת עבור הישגים בתחום מדעי הטבע או מדעי החיים.
המדליה קרויה על שם גודפרי קופלי, שהוריש בשנת 1709, 100 ליש"ט לחברה המלכותית.
בנוסף למדליה, הפרס כולל 25,000 ליש"ט.
דורותי קרופוט הודג'קין, זוכת מדליית קופלי לשנת 1976, היא האשה הראשונה שזכתה במדליה וג'וסלין בל ברנל, זוכת מדליית קופלי לשנת 2021, היא האשה השנייה שזכתה במדליה.
וין אדאמי
קאי וין אדאמי (באנגלית: Winn Adami) היא דמות בדיונית אנטגוניסטית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיעה בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". דמותה מגולמת בידי השחקנית לואיז פלטשר.
בתחילה וין משמשת כ-"ודק", אשת כמורה באג'ורנית. בהמשך, ובעקבות מותה של קאי אופקה סולאן, היא מתמנה לתפקיד ה-"קאי", המנהיגה הרוחנית העליונה של העם הבאג'ורני, ובמשך זמן קצר אף משמשת כממלאת-מקום השר הראשון (תואר המקביל ל-"ראש ממשלה בפועל"). בסופו של דבר, וין מתנערת מ-"הנביאים האמיתיים" של באג'ור (החייזרים החיים בתוך חור התולעת), והולכת בעקבותיהם של אויביהם - "נביאי השקר" (רוחות הפא).
ביוגרפיה של הדמות
וין אדאמי החזיקה את התואר "ודק" במהלך הכיבוש הקרדאסי של באג'ור, וטענה לאחר מכן כי הוכתה נמרצות על שלימדה לימודי דת. היא בזה לבאג'ורנים אשר נלחמו בתאי התנגדות מחתרתיים, משום שחשה שהיא לא קיבלה מספיק הכרה על עזרתה במאבק לשיחרור באג'ור.
ודק וין, בהופעתה הראשונה בסדרה, מביעה התנגדות ללימודיה של קייקו או'בריאן בבית-הספר שהקימה על תחנת החלל חלל עמוק 9. בפרט, היא מתנגדת לכך שקייקו מלמדת אודות חור התולעת מנקודת מבט מדעית-אינפורמטיבית בלבד, במקום ללמד את המיתוסים הדתיים הבאג'ורניים, המתייחסים אל חור התולעת כאל "המקדש השמיימי". וין רואה בלימודים המבוססים על מדע בלבד כחילול הקודש, ובסופו של דבר - השפעתה מובילה לכך שכל התלמידים הבאג'ורניים מפסיקים את לימודם בבית הספר. מאוחר יותר, פצצה מתפוצצת בתוך בית-הספר. קומנדר סיסקו נפגש על באג'ור עם ודק בראייל, ומבקש ממנו לנזוף בווין באופן פומבי, לפני שהיא מעוררת עוד אלימות, אולם הוא מסרב להיכנס לעימות. וין מנחה את אחת מתומכיה להתנקש בבראייל, היריב העיקרי של וין בעצרת הוודקים. במהלך נאומו של בראייל, הקורא לקץ הסכסוך בנוגע לבית-ספר, מתבצע ניסיון ההתנקשות - אשר נכשל. למרות חשדותיה של מייג'ור קירה, מעורבותה של וין בניסיון ההתנקשות מעולם לא הוכח.
מאוחר יותר, וין, השאפתנית והאופורטוניסטית, מטפחת קשרים עם קבוצה קיצונית של באג'ורנים בשם "המעגל", המונהגת על ידי השר ג'ארו אסה. מטרתו של חוג זה הייתה לסלק מבאג'ור את כל ההשפעות החיצוניות, לרבות הפדרציה. מטרה זו משרתת את וין, המעוניינת להיפטר מקומנדר סיסקו, שכן היא ממורמרת שהוא, שאיננו באג'ורני, נבחר להיות השליח של הנביאים. הגמול שאנשי המעגל מציעים לה בתמורה לתמיכתה בהם: הערובה להפיכתה לקאי הבאה. אולם בסופו של דבר מתגלה כי הקרדאסים היו אלו אשר סיפקו ציוד ונשק לאנשי "המעגל". מייג'ור קירה מצליח להסתנן אל תוך ישיבת מועצה, ומציגה את הראיות לכך בפני השרים. וין מיד "עוברת צד", ואומרת בפומבי לשר ג'ארו כי אם אכן הוא מאמין שהקרדאסים לא סיפקו נשק לאנשי "המעגל" - לא צריכה להיות לו התנגדות כי הראיות ייבחנו.