cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
טולבוי
12 בנובמבר 1944 - (מבצע קטכיזם)
במבצע הסופי בו טובעה ה"טירפיץ", בעקפות פגיעה ישירה של שלוש פצצות טולבוי בנוסף לעוד מספר פצצות שנפלו בקרבתה. חלק מהפצצות פגעו במחסום הרשת נגד הטורפדו שנפרסה סביבה האנייה וגרמו למכתשים גדולים בקרקעית הים. פיצוצים אלו הרסו חלק גדול ממחסום החול שנבנה כדי למנוע את התהפכות של האוניה. פצצה אחת חדרה לסיפון האנייה בין צריחיה אך לא התפוצצה. פצצה שנייה פגעה באמצע הספינה בין מעוט המטוס לארובה, והרסה לחלוטין את כל חגורת השריון של האנייה ופוצצה חור גדול בצד ובקרקעית האנייה שגרם להצפה ולהטיית האנייה ב-60 מעלות. פצצה שלישית פגעה בצידו השמאלי של הצריח הראשי של האוניה, והובילה בסופו של דבר לפיצוץ מחסני תחמושת ולהתהפכות האנייה.
דצמבר 1944 - אפריל 1945
הפצצת רציפי צוללות גרמניות, דצמבר 1944 - אפריל 1945
15 בדצמבר 1944 - IJmuiden בחוף הולנד
טייסת 617 תקפה רציפי צוללות בעזרת פצצות טולבוי. מסך עשן הפריע להפצצה ולא ניתן היה לראות את התוצאות.
12 בינואר 1945 - ברגן
32 מטוסי לנקסטר מלווים במטוס מוסקיטו יחיד תקפו רציפים של צוללות ומספנות בנמל ברגן. שלושה לנקסטרים מטייסת 617 ואחד מטייסת 9 אבדו; הנאצים סיפרו לתושבים המקומיים ש -11 מפציצים הופלו. בדו"ח מקומי נכתב כי שלוש פצצות טולבוי חדרו לגג הענק בעובי 3 מטר וגרמו נזק קשה לסדנאות, משרדים ולמחסנים.
3 בפברואר 1945 - IJmuiden & Poortershaven
36 מטוסי לנקסטר תקפו רציפים ב- IJmuiden וב-Poortershaven בעזרת פצצות טולבוי. נרשמו פגיעות בשתי המטרות ללא אבדות לתוקפים.
9 באפריל 1945 - המבורג
טייסת 617 תקפה בעזרת פצצות טולבוי וגרנד סלאם מטרות בעיר המבורג. חלק מהפצצות פגעו במטרה ואף כלי טיס לא אבד.
18 באפריל 1945 - הליגולנד
969 מטוסים השתתפו בתקיפה: 617 לנקסטר, 332 הליפלקס ו-20 מוסקיטו. מטרות התקיפה היו הבסיס הימי, שדה התעופה והעיירה. שלושה מטוסי הליפקס אבדו; בעקבות התקיפה האיים פונו.
19 באפריל 1945 - הליגולנד
36 מטוסי לנקסטר השתמשו בפצצות טולבוי כנגד עמדות החוף.
8 בדצמבר ו- 11 בדצמבר 1944
סכר האורפט, 48 קילומטרים דרומית מערבית לקלן, הותקף כדי למנוע מהנאצים להציף את האזור עם התקדמות כוחות אמריקאים. שפת הסכר נפגעה, אך הגרמנים מנעו נזק נוסף על ידי הורדת מפלס המים.
14 במרץ 1945 - גשרי דרכים בבילפלד ו-ארנסברג
גשרי הדרכים הותקפו על ידי טייסות 617 ו-9 בעזרת פצצות טולבוי וגראנד סלאם. הגשר בארנסברג שרד. בליפלד התקיפה גרמה לקריסה כתוצאה מאפקט רעידת האדמה של הפצצות.
16 באפריל 1945 - ספינת קרב הקטנה Lützow
הספינה ליצוב הותקפה על ידי טייסת 617. למרות ירי נ"מ אינטנסיבי, 15 מטוסים הצליחו להפציץ את המטרה באמצעות טולבוי ופצצות . החטאה הקרובה של פצצת טולבוי קרעה חור גדול בתחתית הליצוב וגרמה לשקיעתה במים הרדודים. מטוס לנקסטר אחד הופל (הלנקסטר האחרון שהופל במלחמה). פצצה אחת נותרה שקועה בסמוך ל- Świnoujście באמצע השלוחה הראשית של תעלת Piast במשך 74 שנים. הפצצה שנחשפה במהלך עבודות ההכנה להעמקה של התעלה בספטמבר 2019.
25 באפריל 1945 - ברגהוף
בית הנופש של היטלר, ברגהוף, ליד ברכטסגאדן הותקף בכוח מעורב שכלל שישה מטוסי לנקסטר מטייסת 617 שהפילו את פצצות הטולבוי האחרונות במלחמת העולם השנייה. ההפצצה הייתה מדויקת ויעילה.
לאחר המלחמה
אחרון מפציצי ה- V - ה- Handley Page Victor - תוכנן לשאת מטען פצצה שיכול לכלול שני טולבוי, או גרנד סלאם אחד בתוספת כלי נשק קטנים יותר.
השימוש על ידי ארצות הברית
פצצת T-10 נבנתה כגרסה האמריקנית של הטולבוי במשקל 5,400 קילוגרם, תוך שימוש במרכיבים אמריקנים. הפיתוח החל בשנת 1944 והתוכנית הייתה להשתמש בפצצות כריכוך לפני הפלישה לאיים המבוצרים באוקיינוס השקט. בסופו של דבר לא נעשה בהם שימוש בגלל הכניעה של יפן לאחר השימוש בפצצות האטום. בסוף שנות החמישים של המאה ה-20 הוחלף שם הפצצה ל-M-121. במהלך מלחמת קוריאה מספר פצצות הוסבו לפצצות מונחות רדיו מסוג טרזון, פצצות אלו הוטלו על ידי מפציץ בואינג B-29 סופרפורטרס במטרה להשמיד גשרי רכבת וסכרים.
עם סיום מלחמת קוריאה והוצאתם משירות של מפציצי B-29 ו- B-36, לחיל האוויר של ארצות הברית לא נשארו כלי טיס היכולים להטיל את ה-M-121, והפצצות הוכנסו לאחסון. ייצור ה-M-121 הסתיים בשנת 1955 ומטוס ה-B-36 היה המטוס המבצעי האחרון שיכול היה להפיל פצצה מסוג טולבוי. במהלך מלחמת וייטנאם, כמה פצצות ה-M-121 נשלחו לווייטנאם לאחר שהוסרו מהם תכריכי הזרימה האחוריים ומכלולי סנפיר הזנב לצורך שימוש במשימות קומנדו. בווייטנאם שולבו ראשי הקרב של הפצצה ב-BLU-82 שהוטלו על ידי C-130 באמצעות בקרת מכ"ם. ראשי הקרב הותקנו גם על משטחים והוטלו מחוברים במצנחים מרמפת הטעינה האחורית של C-130. לאחר שהוטלו מהמטוס, המצנחים ייצבו את ראש הקרב הגדול עד לפגיעה. אף עם מרעום באורך מטר וחצי שהורכב על ראש הפצצה פוצץ את הפצצה במרחק הנכון מהקרקע. אחד מהפצצות האחרונות שנותרו ממלחמת העולם השנייה הוטלה במהלך משימת קומנדו במטרה לפנות אזור נחיתה למסוקים על רכס במהלך הקרב על גבעת המבורגר בווייטנאם ב־1969. הפצצה הוטלה מגובה ופגעה בדיוק במטרה.
פצצה דומה שעדיין בשירות היא ה-T-12 Cloudmaker במשקל, הנישאת על ידי ה-Convair B-36 A.
לא יכול לישון עכשיו
לא יכול לישון עכשיו הוא אלבום אוסף של הזמר שלום חנוך שיצא בשנת 1992.
האוסף הוא קבוצה של שירים שקטים (חלקם מתוך סיבוב הופעות אקוסטי שנקרא "מישהו הפסיק את הזרם"), ובנוסף יש בו שיר אחד חדש, "מביאה הכל", שהוקדש לידידתו של חנוך, השחקנית טליה שפירא, שנפטרה מעט לפני יציאת האוסף.
שאנן סטריט
שׁאֲנָן דוד סטריט (נולד ב-6 במאי 1971) הוא מוזיקאי, תסריטאי ואיש טלוויזיה ישראלי, ידוע בעיקר כסולן להקת ההיפ הופ "הדג נחש".
ביוגרפיה
סטריט נולד בירושלים, לזוג עולים מארצות הברית ובה גדל וחי. הוא למד בבית הספר הניסויי ירושלים והמשיך לבית ספר התיכון לחינוך סביבתי במדרשת בן-גוריון שבנגב, עובדה שבאה לידי ביטוי לא אחת בשירים שכתב (כגון "ג'רוזלם" ו"גן התות"). היה חבר ומדריך בתנועת הנוער נוע"ם ובשומר הצעיר, והתגייס לגרעין נח"ל של השומר הצעיר (אזכור לכך מופיע בשיר "מספרים"). בגיל 14 החל לכתוב שירים, אך את הקריירה המוזיקלית החל לממש רק בגיל 25, לאחר פגישה מקרית עם דודוש קלמס מלהקת "מנדו", שבעקבותיה הוקמה להקת הדג נחש. באלבום הראשון של הלהקה, "המכונה של הגרוב" (2000) כתב סטריט את רוב השירים, אך באלבומים הבאים באה לידי ביטוי גם כתיבה של חברים אחרים בלהקה.
בשנת 2001 הקים סטריט את עמותת "פסטיבל בשקל", שמארגנת מדי שנה הופעות של אמנים בשכונות ובפריפריה, תמורת דמי כניסה סמלים של שקל אחד, מתוך תפיסה שתרבות אינה מותרות ועליה להיות נגישה לכל. כמו כן חבר סטריט בוועד הציבורי של העמותה. עמדותיו החברתיות של סטריט השתקפו גם בכמה משיריו (כגון "אף אחד" או "מספרים"). בשנת 2002 השתתף סטריט בשני שירים באלבום "איפה טעינו" של הראפר סגול 59 ("ירושלים 2-תל אביב 0" ו"ועידת פיסגה"), בו השתתף גם הראפר תאמר נפאר. בהמשך שיתף סטריט פעולה עם סגול 59 מספר פעמים נוספות.
בשנת 2007 הוציא סטריט את אלבום הסולו הראשון שלו, "הבזק אור חולף". הוא תכנן בתחילה להפיק אלבום שבו אמנים אחרים יבצעו שירים שכתב, אך לאחר שהחל לעבוד עם אבי ליבוביץ', שהלחין את רוב השירים באלבום, החליט לבצע אותם בעצמו. האלבום שונה באופיו מאלבומי "הדג נחש" הן בטקסטים, שרבים מהם אישיים יותר, והן בלחנים ובעיבודים, שמאופיינים בצלילים רכים יותר, ובשימוש נרחב בכלי מיתר. באלבום שיתף סטריט פעולה, בין היתר, עם חוה אלברשטיין, אהובה עוזרי ודנה עדיני.
בשנת 2013 כתב את התסריט לסרט "פלאות" ביחד עם אבי נשר ואף שיחק בו.
בשנת 2014 הוציא את האלבום "הכל לטובה". האלבום מכיל 12 שירים העוסקים כל אחד בחודש מתוך שנת האבל על מותה של אחותו של שאנן סטריט, טובה, ממחלת הסרטן. האלבום כולו נכתב באנגלית והוקלט בברצלונה והשירים הולחנו על ידי אומנים ישראליים בולטים ובהם שלומי שבן, חוה אלברשטיין, ברי סחרוף. אלבום זה זכה בפרס אקו"ם על שם עוזי חיטמן על הישג השנה.
בתחילת שנת 2021 הוציא סטריט את אלבום הסולו השלישי שלו - "אידיאלים". האלבום הוקלט במשך שנתיים ומציג מגוון משתתפים, מקצבים, קולות והשפעות. בין השאר מתארחים באלבום דודו טסה, ברי סחרוף, קרולינה, ריף כהן וקותימאן. הטקסטים באלבום נכתבו על ידי סטריט, למעט השיר הפותח "קום תקום" שנלקח מנאום של מנחם בגין, והשיר העוקב "ואמרתי לעצב" שנכתב על ידי מרים ילן-שטקליס. סטריט מבצע באלבום גם שיר בשפה הערבית, "ערביאתי אלמכסורה" ("הערבית השבורה שלי"), עם ענאן קוסים.
שאנן ביצע והיה שותף להלחנה (עם בועז בריסקר) של השיר "איזה סקסאפיל יש למשוררים זקנים" של דוד אבידן אשר יצא לאור במרץ 2021 כחלק מ"פרויקט גורע וזורח".
בדצמבר 2021 ראה אור הרומן הראשון של שאנן סטריט, "רגע נצח" (בהוצאת לוקוס) - סיפור התבגרות שבמרכזו הסקטבורדיסט אֶלְנָה, אלנתן אופק, צעיר ירושלמי שחולם ללמוד אמנות, עובד בנגרייה של דודו, גולש ומצייר על קירות.
במקביל לקריירה המוזיקלית, כתב סטריט טורים במקומונים שונים, בהם "טיים אאוט ירושלים" ו"כל העיר", וכן החזיק טור בשם "נווה שאנן", העוסק בפאבים, במקומון הירושלמי "כל הזמן".
בטלוויזיה
ב-2010 הופיע בהופעת אורח בתפקיד עצמו בפרק 24 של העונה הראשונה של הסדרה עספור. ב-2015 החל להגיש את התוכנית "חיות במה" בטלוויזיה החינוכית.
בשנת 2017 יצר והגיש את סדרת הדוקו "אהבת חיי", העוסקת בקבוצות כדורגל בבעלות אוהדים.
ב-2018 החל להגיש את הסדרה "מתנה לחג" בכאן 11 העוסקת בחגי ישראל ומועדיו מנקודת מבטם של אנשים שונים.
לקראת מונדיאל 2018 הגיש את הסרט הדוקומנטרי הקצר "השלג של השכן" העוסק בהתפתחות הכדורגל באיסלנד.
חיים אישיים
סטריט נשוי ואב לשלושה. מתגורר בירושלים. סטריט היה אחד מבעלי הבר הירושלמי "קזינו דה פריז" עד לסגירתו.
ב-2005 פורסם כי סטריט השתחרר משירות מילואים דרך קצין בריאות הנפש והתגאה בכך שעשה זאת על רקע אידאולוגי. ב-2014 נטל חלק באירוע הקראת עדויות של שוברים שתיקה. הוא חבר המועצה הציבורית של הקרן החדשה לישראל.
גרינשפון
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Ratchet & Clank Future: Tools of Destruction
Ratchet & Clank Future: Tools of Destruction או Ratchet & Clank: Tools of Destruction הוא משחק וידאו משנת 2007, שפותח על ידי Insomniac Games ופורסם על ידי Sony Computer Entertainment עבור פלייסטיישן 3. זהו החלק הראשון בטרילוגיית "Ratchet & Clank Future". המשחק דומה למשחקים קודמים בסדרה והוא המשחק הראשון בסדרה ברזולציית HD.
עלילה
המשחק עוקב אחר ההרפתקה של ראצ'ט וקלאנק שבמהלכה ראצ'ט לומד על הזן שלו - הלומבקסים, ונלחם באויב - פרסיבל טקיון.
משחקיות
ראצ'ט הוא הדמות שבשליטה ברוב המשחק, וקלאנק בחלקים מהמשחק.
במהלך המשחק ניתן לאסוף גאדג'טים ו-15 כלי נשק. לכל כלי נשק יש 10 רמות כוח: 5 במצב רגיל ו-5 ב"מצב אתגר" שנפתח לאחר סיום המשחק בפעם הראשונה).
למך בן מתושלח
לֶמֶךְ הוא דמות מקראית, בנו של מתושלח, הנזכרת בספר בראשית כאחת מראשוני סדר הדורות (דור תשיעי מאדם הראשון), אביו של נח וסבם של שם, חם ויפת.
במסורת היהודית
לפי חישוב של השנים המופיעות בתורה, למך נולד בשנת תתע"ד לבריאת העולם (2887 לפני הספירה) ומת בשנת א'תרנ"א לבריאת העולם (2110 לפנה"ס), בגיל 777 שנה. לפי המסופר בספר בראשית, נוח, בנו של למך, נולד כשהיה למך בן 182. את השם שבחר לבנו מנמק הכתוב: . מלבד למך בן מתושלח, נזכרת בסמוך גם דמות נוספת בשם למך בן מתושאל, מצאצאי קין, אך אין לבלבל בין השניים.
על פי הספרים החיצוניים, שם אשתו של למך היה "בת־אנוש". שמה זה נשתמר רק במגילה החיצונית לבראשית ובספר היובלים:.
בספר הישר מסופר שלמך מת בגיל צעיר יחסית לדורו מכיוון שהיה צדיק – וה' רצה שיעלה לתיבה, אך גם לא רצה שיחזה ברעה אשר הוא מביא על בני האדם – ועל כן מת 5 שנים לפני המבול.
במסורת הנוצרית
למך מוזכר בברית החדשה כחלק מרשימת היוחסין של ישו:.
לוסיטנים
הלוּסִיטָנִים (בלטינית: Lusitani) היה עם קדוּם שחי במערב איבריה, בפורטוגל של היום.
נדידתם והתבססותם של הלוסיטנים
הלוסיטנים היו שבט, או מספר שבטים, שהתיישבו במערב איבריה. רואים את הפורטוגלים כצאצאיהם. המפורסם שבין הלוסיטנים הוא ויריאתוס.
היסטוריונים וארכאולוגים עדיין דנים במקורם האתני של הלוסיטנים. לפי חלק מהחוקרים, הלוסיטנים הגיעו מהרי האלפים השווייצרים, ומשם נדדו דרום-מערבה והתיישבו בצפון מזרח איבריה במאה השישית לפנה"ס. החוקר לאמְבְּרִינוֹ טען שהלוסיטנים הם קבוצה שבטית ממקור קלטי שקשורים ללוסונים (עם שהתיישב במזרח איבריה), ושיער ששני העמים הגיעו מהרי האלפים השווייצרים. לעומתם, חלק מהחוקרים בני ימינו טוענים כי הלוסיטנים היו ילידי פורטוגל ונשלטו על ידי הקלטים לפני שקיבלו עצמאות מהם.
האזור הראשון שיישבו הלוסיטנים היה צפון פורטוגל (אזור הדורו). הם נשארו שם עד שניצחו שבטים קלטים אחרים ואז הרחיבו את הטריטוריה שלהם דרומה לאסטרמדורה ולמרכז פורטוגל. כשהגיעו הרומאים לאזור, שלטו הלוסיטנים ברובה של פורטוגל של ימינו.
תרבות ואורח-חיים
הלוסיטנים ככל הנראה היו חלק מהתרבות הקלטית, או שהושפעו ממנה. הם היו עם מפותח יחסית, לא כמו יוון ורומא, אך הרומאים בהחלט היו מופתעים מיכולותיהם בקרב ובכלי-הנשק המתקדמים יחסית שלהם.
הלוסיטנים השתמשו בכלי-נשק כמו פגיונות, רומחים מברזל וחניתות ארד. הם שמנו את גופם, ונהגו להתרחץ באמבטיות אדים לפני שהתרחצו במים רגילים; הם בדרך-כלל אכלו פעם אחת ביום. הם ידועים בכך שהם הקריבו בני-אדם, כמו האצטקים, אך בצורה קצת שונה. הם דקרו אסירות בהריון ברחם, ואז נבאו את העתיד לפי הדרך בה הן התמוטטו. הם הקריבו למען קאריוקקוס, אל המלחמה: לא רק בני-אדם אלא גם סוסים ועזים. הם התאמנו בפעולות ספורטיביות כמו מרוצים, איגרוף וסימולציות קרב. הם אסרו על נישואין עם יותר מאישה אחת; הם נעלו מגפיים עשויים עור וחטבו עצים.
הלוסיטנים חיו בבתי אבן מרובעים כשהקיר הפונה צפונה מעוגל, עם דלת אחת. בגדיהם היו עשויים צמר או עור עזים. הם נהגו לענוד שרשראות זהב שרוקעו בעזרת פטיש. הם נהגו לשתות יין רק בחגיגות; ביום יום הם שתו מים, בירה וחלב עזים.
מסמכים רומים קדומים מחשיבים אותם כשכירי-חרב של קרתגו; זה נבע מידיעות מוקדמות על לוסיטנים הנלחמים לצד הקרתגים בהרי הפירנאים בדרך לרומא.
דת
ללוסיטנים הייתה דת פוליתאיסטית (אמונה בהרבה אלים). את האלים שלהם הם ריצו בעיקר בעזרת הקרבות של סוסים ועזים, אך הרומים מספרים גם על הקרבות בני-אדם. אלי המיתולוגיה הלוסיטנית:
הלוסיטנים האמינו גם בעבודת המתים. כאשר כבשו הרומים את איבריה, חלק מהאלים הלוסיטנים נפוצו באימפריה, וכמו כן, הרבה אלים זוהו כגרסאות לוסיטניות של אלים רומיים.
שפה
חוקרים רבים טוענים כי השפה הלוסיטנית מקורה בניבים קלטים, בעיקר קלטיברים. בלי שום ספק, מקורה אינדו-אירופאי. עם זאת, יש אלו שטוענים כי מקור השפה הוא דווקא מאיטליה. ולבסוף, החוקר הגרמני אולריך שמול הכין ענף חדש, ששמו "גאליצית-לוסיטנית".
שבטים
הלוסיטנים היו שבט יחיד שחי בין נהר הדורו העובר דרך העיר פורטו לבין הנהר טאגוס העובר דרך ליסבון. מאוחר יותר, השם אומץ בידי שבטים סמוכים הקשורים אתנית ללוסיטנים, בפורטוגל של היום ובגליסיה, ובסופו של דבר לכל השבטים האזוריים הנלחמים נגד הרומאים. שבטים, חלקם ידועים רק בשמם הלטיני, אשר שכנו לפני השלטון הרומי בלוסיטניה:
המלחמה נגד הרומים והרומניזציה
משנת 193 לפנה"ס החלו הלוסיטנים להילחם נגד הרומים. בשנת 150 לפנה"ס, הם הובסו בידי פראיטור סרביוס גלבה: בכך שהטמין מלכודת מתוחכמת, הוא הצליח להרוג 9,000 לוסיטנים ומכר 20,000 לוסיטנים כעבדים בגאליה (צרפת של היום). שלוש שנים לאחר מכן (147 לפנה"ס), וריאתוס הפך להיות מנהיג הלוסיטנים וגרם לנזק כבד בשלטון הרומי בלוסיטניה. עשור מאוחר יותר, בשנת 137 לפנה"ס, נרצח וריאתוס בידי שלושה מחבריו לאחר ששוחדו בידי הנציב סרביליוס קיפיאנוס.
לאחר שלטון וריאתוס, הלוסיטנים נטמעו בתרבות והשפה רומית; הערים הלוסיטניות, כמו שאר תושבי איבריה, קיבלו אזרחות רומית. הפורטוגזית בפני עצמה היא התפתחות מקומית של לטינית.
דודה מיים
דודה מיים (באנגלית: Auntie Mame) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1958, עם רוזלינד ראסל בתפקיד הראשי.
התסריט מבוסס על רב המכר "דודה מיים" של פטריק דניס משנת 1955. הסרט עובד למחזה בשנת 1956 והוצג בברודוויי בכיכובה של רוזלינד ראסל, תפקיד שהקנה לה מועמדות לפרס טוני. ב-1966 עובד למחזמר שלפיו הופק הסרט Mame ב-1974 בכיכובה של לוסיל בול.
תקציר העלילה
מיים דניס (רוזלינד ראסל) היא רווקה עשירה מניו יורק שגרה בדירה מפוארת עם שני משרתים ומארגנת מסיבות בביתה לחברה הגבוהה בניו יורק. אחיה העשיר משיקגו מת לפתע בשנת 1928 ושולח את בנו היחיד פטריק (ג'אן הנדזליק) לגור בביתה.
פטריק הנער נדהם מהחיים הסוערים שלה ומתחיל להעריץ אותה. הבעיה היא שאביו הפקיד למענו בצוואה סכום גדול ומינה את פקיד הבנק דוויט בבקוק (פרד קלארק) להיות אחראי על חינוכו של פטריק.
כאשר נגד החלטתו היא שולחת אותו לבית ספר בו מנוהלים שיעורים בעירום, מגיע בבקוק ומוציא את פטריק מסמכותה ושולח אותו לבית ספר מהוגן בקונטיקט.
בינתיים מתרסקת הבורסה בוול סטריט ומיים מאבדת את כל רכושה. היא מנסה למצוא עבודה כשחקנית בעזרת ידידתה השחקנית ורה צ'ארלס (קורל בראון) אך הורסת את ההצגה. לאחר מכן היא עובדת כמרכזנית ו"תוקעת" את כל השיחות. לבסוף היא מצליחה להשיג עבודה במייסיס אך מפוטרת משם לאחר שלא הצליחה לטפל באחד הלקוחות. הלקוח הזה, בו ברנהרסט (פורסט טאקר) הוא חוואי עשיר מטקסס. הוא מתאהב בה ומזמין אותה לאחוזת המשפחה שם בדרך נס היא מצליחה להשתתף בציד שועל כשהיא רכובה על סוס וללכוד את השועל.
לאחר הצלחה זו הם מתחתנים ומטיילים בכל העולם. עד שלבסוף נופל בו למותו בעלייה למטרהורן. מיים כעת היא אלמנה עשירה. היא מתחילה לכתוב ספר זכרונות ושוכרת את המזכירה אגנס גוץ' (פגי קאס), את בריאן או'בניון כעורך (רובין יוז) ואת לינדסי ווסלי (פטריק נולנס) כמוציא לאור.
פטריק מתאהב בדוריס (לי פטריק) ורוצה להביא אותה לביתו. כדי להיפטר מאגנס ובריאן, מלבישה מיים את אגנס בשמלה חושפנית פנים ומורידה את משקפיה. אגנס יוצאת עם בריאן, שותה אלכוהול ולבסוף נכנסת להיריון ולא יודעת איך זה קרה...
מיים מבקרת אצל הוריה של דוריס ומסתבר לה שהם סנובים אנטישמים שמבקשים ממנה להשתתף בקניית חלקה סמוך לביתה כדי שלא ירכשו אותה יהודים.
לבסוף מכינה מיים מסיבה לכולם ומציידת את הסלון ברהיטים עולים ויורדם. כעת יש לה מזכירה חדשה, פייג'ין ראיין (פיפה סקוט) שפטריק מתאהב בה במבט ראשון. אגנס עושה להם "בושות". היא אומרת להורי דוריס כי בכסף שתקבל ממכירת זכרונותיה היא תקנה את השטח ליד ביתם כדי להקים בו בית אבות יהודי. גלוריה מדברת עליהם בזלזול, מה שמסיים את יחסיה עם פטריק.
כעבור מספר שנים - פטריק ופגי מביאים את בנם מייקל שישהה בחברת דודה מיים המקבלת אותו כפי שקבלה בזמנו את אביו, פטריק.
פרסים
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר:
הדר שחף-מעיין
הדר שחף-מעיין (נולדה ב-31 באוגוסט 1976) היא שחקנית, מדבבת, במאית דיבוב, מאמנת כושר וזמרת ישראלית. דמויות בולטות אותן דיבבה הן הגרסאות בעברית של אי. טי. בסרט "אי.טי. - חבר מכוכב אחר" ובארט סימפסון בסרט "משפחת סימפסון".
ביוגרפיה
שירתה בצה"ל בלהקת חיל החינוך. בוגרת הסטודיו של יורם לוינשטיין בשנת 2000. החלה את דרכה ב-2002 כשחקנית וזמרת ב"שלגיה". מאז דיבבה כ-250 דמויות והשתתפה כשחקנית בשישה סרטים.
אחיה הצעיר הוא המדבב גילן שחף. בפברואר 2022 התגרשה מבעלה.
קריירת משחק
שחף שיחקה בשנת 1996 במחזמר "הגיבן מנוטרדם" בהפקת תיאטרון יובל ולירן הפקות, בשנת 2001 שיחקה במחזמר "שלגיה", בשנת 2005 שיחקה בסדרה הקומית "בצפר" בתור מספר דמויות, ובמחזמר "בילבי" בהפקת ציפי מייזלר הפקות בתור דמויות שונות, בשנת 2006 שיחקה בהצגה "הגליל והתחתון", ובהצגת הילדים "עכבר העיר ועכבר הכפר" בהפקת התיאטרון שלנו, ובשנת 2007 שיחקה בהצגת הילדים "הדייג ודג הזהב" בהפקת התיאטרון שלנו בתפקיד המספרת.
בשנת 2017 שיחקה במחזה "מלך הכלבים" בתיאטרון בית ליסין.
קרל וניג
קרל וניג (ברוסית: Карл Вениг;  26 בפברואר 1830 - 6 בפברואר 1908) היה צייר בלטי-גרמני של סצנות היסטוריות ודתיות. במשך שנים רבות היה פרופסור באקדמיה האימפריאלית לאמנויות.
ביוגרפיה
בשנת 1860 הוענק לו התואר "אקדמאי" על ציורו "הקבר". שנתיים לאחר מכן, הוא הוכר כאמן ציור היסטורי בזכות תיאורו של "שני מלאכים המכריזים על הרס סדום". הוא החל ללמד ציור באקדמיה באותה שנה.
בשנת 1869 הוא הפך לפרופסור חבר וקודם לפרופסור מלא בשנת 1876. לאחר 1871, כיהן כחבר במועצת המנהלים של האקדמיה. בנוסף לבדי הקנבס שלו, הוא יצר כמה ציורי קיר ואייקונים דקורטיביים בקתדרלת ישו המושיע.
גם אחיו, בוגדן וניג ופיוטר וניג (1849–1888) הפכו לציירים.
רעידת האדמה בצ'ילה (2010)
רעידת האדמה בצ'ילה בשנת 2010 התרחשה מול חופי מחוז מאולה (בספרדית: VII Región del Maule) שבצ'ילה ב-20 בפברואר 2010 בשעה 03:34 לפי שעון צ'ילה (06:34 UTC) בגודל 8.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט ונמשכה כשלוש דקות. הערים שהושפעו במידה החזקה ביותר - VIII (הרסנית) בסולם מרקאלי - הן טלקוואנו, אראוקו, לוטה, צ'יגואינטה, קנייטה וסן אנטוניו. הרעש הורגש גם בבירה סנטיאגו בעוצמה VII (חזקה מאוד) לפי סולם מרקאלי. רעידות קלות הורגשו גם בערים רבות בארגנטינה, בהן בואנוס איירס, קורדובה, מנדוסה, ולה ריוחה. בעקבות הרעש, קיבלו 53 מדינות אזהרות צונאמי, וצונמי בגובה כ-2.6 מטרים תועד בים מול ולפראיסו שבצ'ילה. נשיאת צ'ילה, מיצ'ל בצ'לט, הכריזה על מצב אסון במדינה ודיווחה שמניין ההרוגים עומד על 795 לפחות, אולם מאז השתנה המספר פעמים רבות, ולבסוף נקבע על 562 הרוגים, לאחר שנעדרים רבים יצרו קשר עם משפחותיהם. בחלקים מעיר הבירה סנטיאגו נפלו רשתות החשמל והטלפון, מה שהקשה על הדיווחים מהאזור.
רקע גאולוגי
רעידת האדמה התרחשה לאורך הגבול שבין שני לוחות טקטוניים: הלוח הדרום-אמריקאי ולוח נסקה. הלוחות מתקרבים אחד לכיוון השני בקצב של כ-8 סנטימטרים בשנה, במסגרתה חודר לוח נסקה אל מתחת ללוח הדרום-אמריקאי. תנועה זו יוצרת פעילות סייסמית וגעשית ערה לאורך צ'ילה.
אזור החוף של צ'ילה ידע בעבר רעידות אדמה חזקות בגבול זה בין הלוחות, בהן רעידת האדמה בוואלדיביה (1960) (הנקראת גם "רעידת האדמה הצ'יליאנית הגדולה") בה נהרגו אלפי אנשים, ורעש האדמה שהתרחש שם ב-2007, שגרם לשני הרוגים ולהרס של כ-4,000 בתים.
רעשי משנה
רעש משנה במגניטודה 6.2 תועד כ-20 דקות לאחר רעידת האדמה. שניים נוספים במגניטודות 5.4 ו-5.6 באו בעקבותיו. המכון הגאולוגי האמריקאי (ה-USGS) הודיע כי רצף של רעידות משנה חזקות צפוי לאחר רעידת האדמה הזו. עד ל-1 במרץ בשעה 00:00 לפי ה-UTC, תועדו יותר מ-100 רעידות משנה, מהן 8 במגניטודה שמעל 6.0.
נזקי רעידת האדמה
מניין ההרוגים הרשמי, כפי שאושר על ידי נשיאת צ'ילה, עמד על 795. אחד הגורמים למיעוט הנפגעים הוא האוכלוסייה הדלילה באזור זה. מאות אלפי תושבים ביפן ובמדינות נוספות נקראו לפנות את בתיהם בעקבות אזהרות צונאמי. מוערך כי כ-1,500,000 בתים ניזוקו כתוצאה מהרעש. רוב הבתים שהתמוטטו היו ישנים יותר, וביניהם מבנים רבים בעלי ערך היסטורי. כ-90% ממרכז העיר ההיסטורי של קוריקו נהרסו. כבישים וגשרים רבים באזור רעידת האדמה נפגעו או נהרסו כליל. באי רובינזון קרוזו נהרס רוב הכפר ו-5 בני אדם נהרגו, הגלים הגיעו לגובה של 5 מטר.
משבר בני הערובה בשגרירות ישראל בבנגקוק (1972)
משבר בני הערובה בשגרירות ישראל בבנגקוק היה פיגוע מיקוח שבוצע בבניין שגרירות ישראל בבנגקוק ב-28 בדצמבר 1972, אשר במהלכו חטפו ארבעה חברי ארגון ספטמבר השחור שישה דיפלומטיים ישראלים, בהם שגריר ישראל בקמבודיה שמעון אבימור, והחזיקו כבני ערובה. לאחר 19 שעות של משא ומתן, החוטפים הסכימו לעזוב את השגרירות ובתמורה הם הוטסו בביטחה למצרים.
לאחר משא ומתן ממושך עם החוטפים שנמשך כיממה האירוע הסתיים בשחרור החטופים ללא שימוש בכוח וללא נפגעים. הדבר התאפשר בין השאר הודות להתערבותו של ראמה התשיעי, מלך תאילנד, ושיתוף הפעולה הנדיר עם השגריר המצרי.
החטיפה
ב-28 בדצמבר 1972 הסתננו שני מחבלים פלסטינים שהשתייכו לארגון ספטמבר השחור אל בניין שגרירות ישראל בבנגקוק שבתאילנד. המחבלים ניצלו את העובדה שבתאילנד צוין טקס ההכתרה של יורש העצר התאילנדי ולכן המדינה כולה הייתה נתונה ביום שבתון והשגרירות שהייתה אמורה להיות סגורה הייתה פתוחה על מנת לאפשר חפיפה בין שני הדיפלומטים הישראלים וצוותם.
לאחר ששני המחבלים הראשונים היו בתוך הבניין, שני מחבלים נוספים חברו אליהם לאחר שטיפסו מעל לחומה המקיפה את בניין השגרירות כשהם נושאים עמו מקלעים. לאחר מכן השתלטה החוליה על השגרירות.
לאחר 19 שעות של משא ומתן, שכלל התערבות ישירה של מלך תאילנד בעצמו, הושג הסכם עם החוטפים אשר במסגרתו הובטח לחוטפים כי הם יועברו בביטחה במטוס, שסופק על ידי מועמר קדאפי, לקהיר, בלווית שני שרים תאים ורמטכ"ל הצבא התאילנדי, ובתמורה הם יעבירו את בני הערובה לרשויות של תאילנד.
בין החטופים היו:
שמעון אבימור - שגריר ישראל בקמבודיה, שנקלע לשגרירות.
פנחס לביא - שימש בזמן החטיפה בתפקיד דיפלומט ולימים הפך שגריר בעצמו.
גינאה במשחקים האולימפיים לנוער
גינאה משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מגינאה לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתפות של ספורטאי הנוער מגינאה היא סמלית.
משחקי הקיץ
המשלחת הראשונה של גינאה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שלושה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפי ספורט. ספורטאי המשלחת העפילו לחצי הגמר במשחה 50 מטר שחיית חזה נערים בענף השחייה. המשלחת לא הגיעה להישגים בענפים אתלטיקה והיאבקות והשתתפה בהן באופן סמלי. המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה ארבעה ספורטאים שהתחרו בשלושה ענפים. המשלחת סיימה במקומות האחרונים בענף האתלטיקה. אולם, הוועד האולימפי הבינלאומי אסר את השתתפותם של הספורטאים שהיו עתידים להתחרות בענפים ג'ודו ושחייה במטרה למנוע מהפצת נגיף האבולה בעקבות התפרצות האבולה במערב אפריקה.
תיירי הנרי
תיירי דניאל הנרי (בצרפתית: Thierry Daniel Henry - נהגה: טְיֶירי אַנְרִי; נולד ב-17 באוגוסט 1977) הוא כדורגלן עבר צרפתי, ששיחק בעמדת החלוץ וכיום עוזר מאמן נבחרת בלגיה.
הנרי נולד וגדל בלז אולי, פרוור של פריז, שם שיחק בילדותו במספר קבוצות מקומיות וגילה פוטנציאל גדול כחלוץ. מונקו זיהתה את כישרונו ובמדיה הופיע לראשונה כמקצוען. לאחר ששיחק במונקו, עבר הנרי לשחק ביובנטוס שהייתה אלופת איטליה. בתום חצי עונה בקבוצה הצטרף לקבוצת ארסנל.
בארסנל זכה הנרי לתהילה ככדורגלן. הוא הפך למלך השערים של הקבוצה בכל הזמנים, ולזכותו 228 שערים בכל המסגרות. הנרי זכה עם ארסנל בשתי אליפויות, שלושה גביעים אנגליים, היה מועמד פעמיים לכדורגלן השנה בעולם, נבחר פעמיים לכדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת הכדורגלנים ושלוש פעמים לכדורגלן השנה בליגה האנגלית על פי בחירת העיתונאים. בשתי עונותיו האחרונות בארסנל כיהן כקפטן הקבוצה, והוביל אותה לגמר ליגת האלופות לשנת 2006. ביוני 2007, לאחר שמונה שנים בלונדון, עבר הנרי לברצלונה, ועימה זכה בפעם הראשונה בליגת האלופות.
הנרי הפגין את כישוריו גם במדי הנבחרת הצרפתית, וזכה עימה במונדיאל 1998 וביורו 2000. באוקטובר 2007 הוא שבר את שיאו של מישל פלאטיני כמלך השערים של הנבחרת בכל הזמנים.
משפחתו ונעוריו
הוריו של הנרי נולדו בשני איים קריביים השייכים לצרפת. אביו, אנטואן הנרי, היגר מגוואדלופ, ואמו, מריס הנרי, היגרה ממרטיניק. הוא נולד וגדל בסביבה העירונית של העיר לז אולי, בפרוור של פריז. על אף היות המקום פרבר עני יחסית של פריז, בלז אולי היו להנרי תנאים טובים יחסית לפיתוח כישרונו, כולל מספר קבוצות ילדים מקומיות ותשתיות אימון חדישות. עוד כשהיה בן שש הפגין הנרי פוטנציאל יוצא דופן, מה שהביא את קלוד שזל לגייס אותו לקבוצה המקומית "סי.או. לז אולי". אביו לחץ עליו להגיע לאימונים, אף-על-פי שהילד לא נמשך במיוחד לכדורגל. בשנת 1989 הצטרף הנרי ל"יו.אס. פאלזו", קבוצה מקומית נוספת מהקומונה השכנה ששיחקה אז בליגות הנמוכות בצרפת, אך אחרי שנה הייתה מחלוקת בין המועדון לאביו, ולכן הנרי עבר ל"וורסאי שאטיון", קבוצה מקצוענית-למחצה, לשנתיים. מאמן "יו.אס פלזו", ז'אן מרי פנזה, המדריך לעתיד של הנרי, עבר עמו לשם.
תחילת הקריירה
בשנת 1990 שלחה קבוצת מונקו את אחד מציידי הכישרונות שלה לצפות במשחק של הנרי. הנרי הבקיע את כל ששת שערי קבוצתו, ורסאי שאטיון, וזו ניצחה 6–0. מאתר-הכישרונות הציע לו להצטרף למונקו ללא מבחני קבלה, ולאחר מכן ביקש שהנרי ישלים קורס בודד במקצוע שייבחר באקדמיית הכדורגל קלרפונטן היוקרתית. לאחר סיום הקורס הצטרף למונקו של ארסן ונגר כשחקן נוער. לאחר מכן חתם הנרי על חוזה מקצועי עם הקבוצה וערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1994. מכיוון שהאמין שמהירותו, שליטתו בכדור וכישרונו יעזרו לו להביס את מגני הקבוצות היריבות, שיבץ ונגר את הנרי כקיצוני שמאלי, שחקן שמשחק בעיקר בצדו השמאלי של המגרש ומנסה לפרוץ את ההגנה בעזרת כדרור ומהירות. בעונתו הראשונה במדי מונקו הבקיע הנרי שלושה שערים ב-18 הופעות.
ונגר החל לחפש אחר העמדה המתאימה ביותר להנרי, ובשלב מסוים שקל לשנות את תפקידו לחלוץ, עם עזיבתו של החלוץ הבכיר בקבוצה, סוני אנדרסון. בחסות מאמנו זכה הנרי בתואר השחקן הצרפתי הצעיר הטוב ביותר של שנת 1996. בעונת הבקיע הנרי תשעה שערי ליגה ועזר למועדון לזכות באליפות צרפת. בעונת היה להנרי תפקיד מפתח בהובלת הקבוצה לחצי גמר ליגת האלופות, ובין היתר גם קבע שיא צרפתי בכך שהבקיע שבעה שערים בתחרות. בעונתו השלישית במונקו נקרא הנרי לסגל נבחרת צרפת, ולקח חלק בזכיית הנבחרת במונדיאל 1998. גם בתקופה ששיחק במונקו המשיך הנרי בביצועיו המרשימים, ובמשך חמש עונותיו עם המועדון הצרפתי הבקיע 20 שערי ליגה ב-105 הופעות.
בינואר 1999 עזב הנרי את מונקו ועבר ליובנטוס, אשר שילמה עבורו 10.5 מיליון לירה שטרלינג - סכום נאה לשחקן בגילו באותה עת. ביובנטוס שיחק הנרי כקיצוני, אך בגלל חוסר יכולתו להתמודד עם שחקני ההגנה של הליגה האיטלקית בתפקיד שהוצב בו, הבקיע רק שלושה שערים ב-16 הופעות.
ארסנל (1999–2007)
לאחר שלא הצליח להתבסס באיטליה, נמכר כרטיס-השחקן של הנרי על ידי יובנטוס באוגוסט 1999 לארסנל במחיר של 10.5 מיליון לירה שטרלינג, שם חזר שוב לעבוד עם מאמנו לשעבר במונקו, ארסן ונגר, שהיה משוכנע שכישרונו של הנרי מצדיק את מחירו. ונגר העביר את הנרי לתפקיד חלוץ, מהלך שהניב תוצאות מעולות בשנים לאחר מכן. אף-על-פי-כן, כאשר לא הצליח להבקיע בכל שמונה הופעותיו הראשונות בקבוצה, עלו ספקות לגבי יכולתו להסתגל למשחק הקשוח והזריז של הכדורגל האנגלי. לאחר מספר חודשים קשים באנגליה, התוודה הנרי שנאלץ "ללמוד את כל אמנות ההבקעה מחדש". הספקות בטלו כאשר סיים את עונת עם כמות מרשימה של 26 שערים.
עונת הייתה מוצלחת במיוחד עבור ארסנל והנרי. ארסנל, עם הנרי בחוד ההתקפה, זכתה ב"" שלישי בהיסטוריה של המועדון. נוסף לזכייה בתאריו הראשונים עם המועדון, הוכתר הנרי כמלך השערים של הליגה, עם 24 שערים. אוהדי נבחרת צרפת שאפו שהנרי, יחד עם זינדין זידאן, יובילו את הנבחרת לזכייה במונדיאל 2002, בעקבות יכולתו הטובה במדי קבוצתו, אך אלופת העולם לא הצליחה לעבור את שלב הבתים וכך נכשלה בהגנה על התואר.
עונת הייתה מוצלחת אף יותר מקודמתה עבור הנרי, שהבקיע 42 שערים ו"" 23 נוספים. הנרי זכה עם ארסנל בגביע האנגלי בפעם השנייה ברציפות. על אף שעמדה בראש הליגה האנגלית במשך רוב העונה, איבדה ארסנל את יתרונה, ולבסוף מנצ'סטר יונייטד זכתה בתואר. במשך העונה התחרה הנרי ברוד ואן ניסטלרוי ממנצ'סטר יונייטד על תואר מלך השערים של הליגה, אך בסופה הפסיד לו בהפרש של שער בודד. בתום העונה נבחר הנרי ככדורגלן השנה בליגה האנגלית על ידי השחקנים ומטעם העיתונאים. כאשר זכה הנרי בתואר סגן שחקן השנה בעולם לשנת 2003, התבסס מעמדו כאחד משחקני הכדורגל הטובים בעולם.
בעונת איבדה ארסנל את האליפות לצ'לסי, והתנחמה בזכייה בגביע האנגלי. הנרי שמר על שמו כאחד החלוצים המובילים באירופה כשסיים שוב כמלך שערי הליגה, ועם 31 שערים בכל המסגרות, הוא זכה בנעל הזהב האירופית במשותף עם דייגו פורלאן. בעקבות עזיבתו של פטריק ויירה באמצע 2005 הציבו את הנרי בתפקיד הקפטן כדי לקשור אותו לקבוצה, אף על פי שהעמדות המועדפות לתפקיד כמנהיגי הקבוצה הן ההגנה או הקישור, שלשחקנים בהן מיקום טוב יותר העוזר להם להבין את המשחק. בתפקידו כקפטן, היה עליו להנהיג את שאר שחקני הקבוצה, שרובם היו צעירים וחסרי ניסיון.
עונת הייתה עונה מוצלחת עבורו. ב-17 באוקטובר 2005 הבקיע הנרי שני שערים במשחק מול ספרטה פראג בליגת האלופות, ובכך שבר את שיאו של איאן רייט כמלך שערי הקבוצה בכל זמנים, עם 185 שערים בקבוצה. ב-1 בפברואר 2006 הבקיע הנרי שער לרשתה של וסטהאם יונייטד, שהעלה את סך שעריו בליגה ל-151, ובכך שבר את שיאו של השחקן קליף באסטין כמלך השערים של הקבוצה בליגה. הנרי הבקיע מעל ל-100 שערים באצטדיון הייבורי, הישג שאין כמוהו בהיסטוריה של המועדון, והישג ייחודי בפרמייר ליג. הוא סיים את העונה כמלך שערי הליגה וזכה בפעם השלישית בקריירה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות העיתונאים.
למרות הצלחתו האישית של הנרי, קבוצתו כשלה שוב בניסיונה לזכות באליפות הליגה. הישג השיא של הנרי בליגת האלופות בתקופתו עם ארסנל היה ההגעה לגמר הטורניר במאי 2006. ארסנל הפסידה לברצלונה, ובכך סיימו עונה נוספת ללא אליפות או גביע. דבר זה, בשילוב עם חוסר ניסיונם של שחקנים רבים בקבוצה, הוביל להשערות רבות כי הנרי יעבור למועדון אחר. למרות זאת, הוא הכריז על אהבתו למועדון וחתם על חוזה לארבע שנים, ואף אמר שיישאר בארסנל לנצח. סגן יושב-ראש הקבוצה, דייוויד דין, חשף כי לפני שהנרי חתם על הארכת החוזה דחתה הנהלת ארסנל שתי הצעות של 50 מיליון פאונד ממועדונים ספרדיים. אילו ההעברה הייתה מתממשת, היא הייתה היקרה ביותר בכל הזמנים, אף יותר מזו של זינדין זידאן שעבר מיובנטוס לריאל מדריד בתמורה ל-47 מיליון פאונד.
את רוב עונת החמיץ הנרי עקב פציעות. הוא הספיק להבקיע 10 שערים ב-17 משחקי ליגה במדי ארסנל לפני הופעתו האחרונה בעונה בפברואר. לאחר שסבל מפציעות בברכיו, רגליו וגבו, נקבע כי הוא כשיר לשחק, והוא נכנס כמחליף בדקות האחרונות במשחק ליגת האלופות נגד פ.ס.ו איינדהובן, אך החל לצלוע זמן קצר לאחר כניסתו. סריקות ביום שלמחרת גילו כי יזדקק לשלושה חודשי החלמה לפחות עקב פציעות חדשות במפשעה ובבטנו. כתוצאה מהפציעות נאלץ הנרי להחמיץ את יתר העונה. ונגר ייחס את הגורם לפציעותיו המרובות של הנרי למספר המשחקים הרב והעומס בעונה הקודמת, שכן הנרי השתתף במספר רב של תחרויות; הוא חזר והדגיש כי הנרי יישאר במועדון ויתאקלם מחדש בקבוצה בעונת 2007/08.
ברצלונה (2007–2010)
ב-25 ביוני 2007, לאחר סדרת שמועות והכחשות, הועבר הנרי לברצלונה בתמורה ל-16.1 מיליון פאונד. הוא חתם על חוזה לארבע עונות, ובעיתונות דווח כי משכורתו 6.8 מיליון אירו לעונה. כמו כן, נחשף כי הסכום הנקוב בסעיף השחרור שלו הוא 125 מיליון אירו. הנרי הסביר שעזיבתו של דין ואי-הוודאות המתמשכת בנוגע לעתידו של ונגר הן הסיבות לעזיבתו; כמו כן, הוא לא היה מרוצה ממספר התארים בהם זכתה ארסנל, והעובדה שהיא הייתה תלויה בו באופן משמעותי. הנרי עזב את ארסנל כמלך שערי הקבוצה בליגה בכל הזמנים עם 174 שערים, וכמלך שעריה במסגרות האירופיות עם 42 שערים.
הנרי פתח היטב את העונה בקבוצה החדשה. ב-19 בספטמבר 2007 הבקיע את שערו הראשון בעונה במשחק ליגת האלופות מול ליון, שבו ניצחה ברצלונה 3–0. הוא המשיך את ביצועיו הטובים בשלושער מול לבאנטה. למרות הפתיחה המוצלחת, עם הצבתו כשחקן כנף במשך רוב העונה, לא הצליח הנרי לחזור על הישגיו הגדולים בארסנל. יתר על כן, הייתה זו העונה השנייה ברציפות שבה לא זכתה ברצלונה בתואר משמעותי. מבחינה אישית, סיים הנרי את העונה כמלך השערים של קבוצתו עם 19 שערים, אחד יותר מסמואל אטו ושלושה יותר מליונל מסי, שני שחקני התקפה בולטים של ברצלונה.
בקיץ 2008 היו ספקולציות לגבי עזיבתו של הנרי בחזרה לליגה האנגלית, אך הוא נשאר לבסוף בברצלונה. את עונת פתח הנרי בצורה לא טובה, כאשר מיעט להבקיע שערים בפתיחת העונה. עם זאת, יכולתו השתפרה בהמשך, ועונתו השנייה בברצלונה הייתה מוצלחת בהרבה מעונתו הראשונה. הוא כבש 19 שערי ליגה, בהם שלושער מול ולנסיה, והיה חלק מרכזי בזכייתה של קבוצתו באליפות ספרד ובגביע המלך הספרדי. הנרי כבש באותה עונה שישה שערים בליגת האלופות, וזכה עם ברצלונה בטורניר, לאחר ניצחון בגמר על מנצ'סטר יונייטד. הייתה זו זכייתו הראשונה בקריירה בתואר זה.
בעונה הבאה כשל הנרי בשחזור היכולת מהעונה שקדמה לה. בתחילת העונה מעמדו בהרכב היה זהה, אך מעמדו בהרכב ירד לאחר פציעה בירך הימנית באמצע אוקטובר, שהשביתה אותו מעל לשבועיים. יכולת דלה שלו לאחר ההתאוששות מהפציעה, לצד עלייתו של השחקן הספרדי הצעיר פדרו רודריגס, הובילו להחלטת המאמן ז'וזפ גוארדיולה לשתף את הנרי פחות במשחקי הקבוצה. הנרי פתח ב-15 משחקי ליגה בלבד באותה עונה, והצליח להבקיע ארבעה שערים בודדים - שניים מתוכם מול הקבוצה שסיימה במקום האחרון בליגה, חרס.
ניו יורק רד בולס (2010–2014)
ביולי 2010, לאחר סיום מונדיאל 2010, עבר הנרי לניו יורק רד בולס מה-MLS האמריקנית. את הופעת הבכורה שלו ב-MLS ערך ב-31 ביולי במשחק נגד קבוצת יוסטון דינמו שהסתיים בתיקו 2-2 ובמהלכו בישל את שני שערי קבוצתו. ב-16 בספטמבר 2010 פצע את הכדורגלן קווין הרטמן ממועדון הכדורגל דאלאס בעת שחגג הבקעת שער, ועל כך נקנס הנרי על סך 2,000 דולר בשל התנהלות חסרת אחריות.
במהלך תקופת הפגרה של עונת ה-MLS שב הנרי למגרשי האימונים של ארסנל כדי לשמור על כושרו הגופני בחורף. ב-6 בינואר 2012, הושאל הנרי על ידי קבוצתו לקבוצת ארסנל שבה שיחק בעבר, זאת לאחר שהתאמן עם ארסנל במהלך הפגרה בליגת ה-MLS. הנרי הושאל לתקופה של חודשיים, בעיקר בשביל לעזור למלא את מקומם של ז'רביניו ומרואן שמאח' שהשתתפו עם נבחרותיהם בגביע אפריקה לאומות 2012. את הבכורה המחודשת שלו בארסנל, ערך הנרי במשחק נגד לידס יונייטד במסגרת הסיבוב השלישי בגביע הליגה, כאשר הוא נכנס בדקה ה-68 למשחק. כעבור 10 דקות, קיבל הנרי כדור ברחבה, הצליח להכניע את שוער לידס וקבע את תוצאת המשחק. בכך עזר הנרי לארסנל להעפיל לסיבוב הבא בגביע הליגה. לפני תום ההשאלה שנמשכה קצת יותר מחודש, הוא הספיק לתרום עוד שני שערים במשחקי הליגה (בניצחון הביתי 7:1 על בלקבורן, ואת שער הניצחון שהשלים מהפך בזמן פציעות נגד סנדרלנד במשחק חוץ). משחקו האחרון היה בהפסד 0:4 מול מילאן, במשחק הראשון בין הקבוצות במסגרת שמינית גמר ליגת האלופות. ארסנל ניסתה להאריך את ההשאלה, אולם הנרי חזר לארצות הברית לאחר משחק זה. בסה"כ הנרי כבש 3 שערים בתקופת ההשאלה, והעמיד את מספר השערים שכבש במדי ארסנל על 229 (הגבוה בתולדות המועדון).
ב-17 בפברואר 2012 חזר הנרי לרד בולס על מנת להתכונן לעונת 2012 של ה-MLS. ב-31 במרץ 2012 הבקיע הנרי את השלושער הראשון שלו ב-MLS בניצחון 2–5 על מונטריאול אימפקט. הוא זכה בתואר "שחקן ה-MLS של החודש" באותו החודש. ב-2012 העלאת המשכורת הבסיסית שלו אצל הרד בולס, 5 מיליון דולר (5.6 מיליון דולרים מובטחים), הפכה אותו לשחקן בעל השכר הגבוה ביותר ב-MLS, כשהוא עובר את דייוויד בקהאם שמשכורתו הופחתה בעונתו האחרונה בלוס אנג'לס גלאקסי. ב-2013 משכורתו של הנרי הופחתה ל-3.75 מיליון דולר, מה שהשאיר אותו מאחורי רובי קין בעל המשכורת הבסיסית של 4 מיליון דולר. למרות זאת, עם בונוסים הנרי נשאר השחקן הכי מרוויח ב-MLS עם 4.35 מיליון דולר לעומת רובי קין 4.33 מיליון דולר.
ב-1 בדצמבר 2014 הודיע הנרי על עזיבת הקבוצה. ב-16 בדצמבר 2014 הודיע כי הוא פורש ממשחק פעיל.
נבחרת לאומית
להנרי הייתה קריירה מוצלחת בנבחרת צרפת. בזכות משחקים טובים במונקו, זומן הנרי לראשונה בחייו להשתתף במשחק בינלאומי בנבחרת הצעירה של צרפת ביוני 1997. במדי הנבחרת הצעירה שיחק באליפות העולם לנוער 1997. תוך ארבעה חודשים זימן מאמן הנבחרת הבוגרת את הנרי לנבחרת. השחקן, שהיה אז בן 20, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי צרפת ב-11 באוקטובר 1997, בניצחון צרפת על נבחרת דרום אפריקה. המאמן התרשם מאוד מהנרי, ומשום כך כלל אותו בסגל הנבחרת במונדיאל 1998. הנרי פרץ לתודעה הבינלאומית כשסיים את הטורניר כמלך שערי הנבחרת עם שלושה שערים. לאחר המונדיאל, ביום הבסטיליה 1998, הוענק להנרי אות לגיון הכבוד בדרגת אביר.
הנרי היה מעורב בזכייתה של הנבחרת ביורו 2000. בטורניר הבקיע שלושה שערים, ביניהם שער השוויון במשחק נגד נבחרת פורטוגל בחצי הגמר. בזכות שלושת השערים הוא היה למלך השערים של הנבחרת פעם נוספת. צרפת ניצחה את פורטוגל בתוספת הזמן בזכות בעיטת עונשין של זינדין זידאן, ובגמר את נבחרת איטליה בתוספת הזמן. הודות לניצחון בגמר, זכה הנרי במדליה הבינלאומית השנייה בקריירה שלו.
במונדיאל 2002 הודחה נבחרת צרפת כבר בשלב הבתים בלי שהבקיעה שער אחד בכל שלושת המשחקים. צרפת הפסידה במשחק הראשון בבתים, ובמשחק לאחר מכן קיבל הנרי כרטיס אדום על עבירה מסוכנת. עקב ההרחקה לא שיחק במשחק השלישי, שבו הפסידה צרפת 0–2 לנבחרת דנמרק.
הנרי חזר לשחק היטב במדי נבחרתו בגביע הקונפדרציות 2003. על אף חסרונם של שחקני המפתח זינדין זידאן ופטריק ויירה, צרפת זכתה בטורניר, בעיקר בזכות הנרי, שהוכרז כאיש המשחק על ידי פיפ"א בשלושה מתוך חמשת משחקיה של צרפת. בגמר, במשחק נגד קמרון, הבקיע הנרי את שער הניצחון בתוספת הזמן, שהעניק לצרפת את הגביע. הנרי נבחר לשחקן המצטיין של התחרות על ידי אדידס וכן זכה בנעל הזהב של הטורניר, שכן היה מלך השערים עם ארבעה שערים.
ביורו 2004 הנרי שותף בכל משחקי הנבחרת והבקיע שני שערים. צרפת ניצחה את נבחרת אנגליה בשלב הבתים אך הפסידה לאלופה העתידית, יוון, 1-0 ברבע הגמר. במונדיאל 2006 הנרי עדיין היה אחד מהשחקנים הקבועים ב-11 הפותחים. הוא שובץ כחלוץ בודד, ולמרות התחלה פושרת בטורניר הוא היה אחד השחקנים הבולטים. הוא הבקיע שלושה שערים, כולל שער נגד האלופה המגנה, ברזיל. אף-על-פי-כן, צרפה הפסידה לאיטליה בבעיטות עונשין בגמר. הנרי היה אחד מעשרת המועמדים לפרס כדור הזהב של הטורניר, פרס שהוענק בסופו של דבר לחברו לנבחרת, זידאן. הנרי נבחר ל-FIFPRo XI, רשימה אליה נכנסים השחקנים הטובים בעולם באותה שנה (לפי בחירת חברי איגוד FIFPro).
ב-17 באוקטובר 2007 הוא הבקיע צמד שערים במשחק נגד ליטא, שבזכותם עקף את מספר השערים של מי שהיה עד אז מלך שערי הנבחרת בכל הזמנים, מישל פלאטיני. ב-3 ביוני 2007 הופיע הנרי בפעם ה-100 במדי הנבחרת הלאומית, במשחק מול נבחרת קולומביה. בכך, היה השחקן הצרפתי השישי אי-פעם שהגיע להישג כזה.
ביורו 2008 החמיץ את משחק הפתיחה של נבחרתו עקב פציעה. הנרי הבקיע את שערה היחיד של נבחרת צרפת בטורניר בהפסד 1–4 לנבחרת הולנד. בזכות השער הפך לשחקן השלישי בהיסטוריה של אליפות אירופה שמבקיע בשלושה טורנירים שונים, אחרי יורגן קלינסמן וולדימיר שמיצר. במשחק השלישי והמכריע בשלב הבתים, ענד הנרי את סרט הקפטן. צרפת הפסידה לנבחרת איטליה והודחה מן הטורניר. מאז משחק זה מכהן הנרי כקפטן הנבחרת.
במשחק הפלייאוף על ההעפלה למונדיאל 2010, שנערך בסטאד דה פראנס מול נבחרת אירלנד, נעזר הנרי בידו על מנת לבשל את שער השוויון במשחק לוויליאם גאלאס, שבזכותו העפילה נבחרת צרפת לטורניר. הנרי הודה כי הוא אכן נגע בידו בכדור, והוסיף כי הדבר לא היה בכוונה. שופט המשחק לא פסל את השער.
סגנון משחק
אף-על-פי ששיחק כחלוץ בנעוריו, שיחק הנרי במונקו וביובנטוס כקיצוני. כשהצטרף לארסנל בשנת 1999, הציב ונגר את הנרי כחלוץ, תפקיד נעוריו, כאשר לרוב שיחק לצדו ההולנדי דניס ברגקאמפ. בעונת 2005/2006 עבר ונגר לשחק במערך של 4-5-1 בתכיפות גבוהה, לאחר שבמשך שנים כמעט שלא סר ממערך של 4-4-2. השינוי אילץ את הנרי להסתגל מחדש להרכב הקבוצה, והוא שיחק מספר רב של משחקים כחלוץ בודד. למרות זאת היה להנרי חלק עיקרי בשערים רבים של הקבוצה. ונגר אמר על בן ארצו החלוץ: "תיירי הנרי יכול לקחת את הכדור במחצית המגרש ולהבקיע שער שאף אחד אחר בעולם לא מסוגל". תחת מאמניו בברצלונה, פרנק רייקארד וז'וזפ גוארדיולה, שיחק בעיקר כקיצוני שמאלי, אם כי סגנון המשחק של הקבוצה הסתמך על החלפת עמדות תכופה שלו עם שני השחקנים האחרים בשלישייה הקדמית של הקבוצה.
אחת הסיבות להצלחתו של הנרי כחלוץ היא שמירתו על קור רוח במצבי אחד על אחד ויכולתו להבקיע ממצבים כאלה. יתרון זה, בשילוב עם קצב רגליו הזריז, הוביל לכך שבאופן רגיל הוא חדר את הגנת היריב והבקיע. כאשר הוא משחק בהתקפה, הנרי ידוע בכך שהוא נוהג להתקרב לאגף השמאלי, מה שמאפשר לו לתרום מספר בישולים רב. בין העונות 2002/2003 ו-2004/2005 "בישל" הנרי כמעט 50 פעמים בסך הכול, ולזכות כך אפשר לזקוף את סגנון המשחק שלו ואת רצונו, כפי שטען במספר ראיונות, ליצור מצבים עבור חבריו לקבוצה. בשל הרבגוניות שלו במשחק - ביכולתו לשחק גם כקיצוני וגם כחלוץ - הנרי איננו חלוץ אופייני, אך הוא באופן עקבי אחד החלוצים היעילים באירופה. הנרי היה הבחירה הראשונה לבעיטת בעיטות חופשיות ובעיטות עונשין במדי ארסנל, ומשום כך מספר רב של שערים נזקפים לזכותו ממצבים אלו.
קריירת אימון
באוגוסט 2016 מונה הנרי לעוזר המאמן השני של נבחרת בלגיה.
ב-22 באוגוסט 2018 פורסם כי הנרי סיכם על חוזה אימון עם קבוצת ז'ירונדן דה בורדו מהליגה 1, ויחליף את המאמן גוסטבו פוייט אחרי פתיחת עונה רעה. דבר שבסופו של דבר לא יצא לפועל.
ב-13 באוקטובר 2018 מונה הנרי למאמנה של מונקו מהליגה הצרפתית. ב-24 בינואר, לאחר 20 משחקים בכל המסגרות מתוכם השיג רק ארבעה ניצחונות, פוטר הנרי מהקבוצה.
בנובמבר 2019 מונה למאמן מונטריאול אימפקט מליגת ה-MLS האמריקאית. ב-25 בפברואר 2021 הודיע על עזיבתו את הקבוצה מסיבות אישיות.
פרסים וכבוד
הנרי זכה בפרסים רבים בקריירת הכדורגל שלו. הוא נבחר לסגן כדורגלן השנה בעולם ב-2003 וב-2004. באותן שנים נבחר גם לכדורגלן השנה מטעם התאחדות השחקנים. הנרי הוא השחקן היחיד שנבחר לכדורגלן השנה לפי בחירת העיתונאים שלוש פעמים, בשנים 2003, 2004 ו-2006, וגם היחיד שזכה בתואר כדורגלן השנה של צרפת ארבע פעמים. בשנת 2003 הוא נכלל בנבחרת העשור של השחקנים הזרים בפרמייר ליג, ובשנת 2004, פלה, שחקן כדורגל הנחשב כטוב ביותר בתולדות הכדורגל, כלל אותו ברשימת 125 הכדורגלנים הגדולים בכל הזמנים שעדיין בחיים, פיפ"א 100.
מבחינת כמות שערים, זכה הנרי בשנים 2004 ו-2005 בנעל הזהב האירופית. בשנת 2005 חלק הנרי את התואר עם שחקנה של ויאריאל, דייגו פורלאן. הנרי הוא השחקן הראשון אי-פעם שזכה בתואר שנתיים ברציפות. יתר על כן, הוא היה מלך השערים של הפרמייר ליג בארבע עונות (2002, 2004, 2005 ו-2006). הנרי היה הכדורגלן הראשון שהבקיע מעל ל-20 שערים לעונה במשך 5 עונות רצופות, והוא עשה זאת בין השנים 2002 ו-2006. הוא השחקן שהבקיע את מספר השערים השלישי בגודלו בליגה האנגלית, אחרי אלן שירר ואנדי קול, ששיחקו מספר עונות רב הרבה יותר מזה של הנרי. ב-17 באוקטובר 2007 הבקיע הנרי את שערו ה-42 עבור נבחרת צרפת ובכך הפך למלך שעריה בכל הזמנים, לפני מישל פלאטיני, מלך השערים הקודם עם 41.
בעקבות הישגיו הוא נחשב בשיאו בעיני מספר רב של מאמנים, כדורגלנים ואוהדי כדורגל כאחד מהכדורגלנים הטובים בתבל. בנובמבר 2007 הוא דורג במקום ה-33 באיגוד הסטטיסטיקנים של הכדורגל ברשימת "הכדורגלנים הטובים אי פעם". ב-2008 הוא הוכנס להיכל התהילה של הכדורגל האנגלי.
ב-10 בדצמבר 2011, לרגל חגיגות 125 שנים להיווסדה של ארסנל, הוצב פסל ברונזה בדמותו של הנרי מחוץ לאצטדיון האמירויות.
חיים אישיים
הנרי התחתן עם הדוגמנית האנגלייה קלייר מרי, אותה פגש ב-5 ביולי 2003 בזמן צילומים לפרסומת. ב-27 במאי 2005 נולדה לזוג ילדה. הנרי חי עם משפחתו בבית יוקרתי בפרוור הלונדוני המפסטד. זמן קצר לאחר שעבר לברצלונה בקיץ 2007, הצהירו הוא ואשתו על גירושיהם. הונם חולק, ומרי ובתם נותרו עם כ-8 מיליון ליש"ט.
הנרי השתתף בסרט גול!, וגם בסרטי ההמשך שלו.
מעורבות חברתית
הנרי חבר בצוות יוניצ"ף-פיפ"א, שבו הופיע לצד כדורגלנים אחרים בסדרה של תוכניות טלוויזיה שנצפו על ידי מיליוני אוהדים ברחבי העולם בזמן מונדיאל 2002 ו-2006. בתוכניות הללו מקדמים השחקנים את הכדורגל כמשחק שחייב להירתם לעזרת הילדים.
הנרי הוא דובר פעיל במלחמה נגד גזענות בכדורגל. הוא עצמו היה קורבן לגזענות בעבר; המאורע הגזעני הבולט ביותר שהנרי סבל ממנו היה בזמן משחק ידידות מול נבחרת ספרד ב-2004. אנשי צוות הטלוויזיה הספרדית שמו לב שלואיס ארגונס, מאמן נבחרת ספרד, התייחס להנרי כ"חרא שחור". המאורע גרר תגובות נרעשות בתקשורת הבריטית, והיו קריאות לפיטוריו של ארגונס. הנרי וחברת נייקי החלו בקמפיין נגד הגזענות בכדורגל לאחר המאורע. בשנת 2007 הציג אותו "טיים מגזין" בקטגוריית "הגיבורים והחלוצים" ברשימת "מאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם" (Time 100).
הופעות בפרסום מסחרי
בשנת 2006 הוערך הנרי כאחד מעשרת הכדורגלנים הרווחיים ביותר מבחינה מסחרית. ב-2001 היה הנרי הדמות המרכזית בפרסומת למכונית המשפחתית רנו קליאו. הפרסומת הפכה את המושג "וה וה וום" (va-va-voom, "חיים" או "תשוקה") לפופולרי. המילה אף הוספה למילון אוקספורד. במהלך מונדיאל 2006 לקח הנרי חלק עיקרי בפרסומת של נייקי בשם "ז'וגה בוניטו", ביטוי שפירושו בפורטוגזית "לשחק יפה". קשריו עם נייקי פסקו לאחר מונדיאל 2006, כאשר חתם על עסקה עם ריבוק. הוא הופיע בפרסומות תחת הכותרת "אני מה שאני" (I am What I am). בפברואר 2007 נבחר הנרי לאחד משלושת השגרירים של ג'ילט ב"תוכנית האלופים". התוכנית, שהתיימרה לכלול את שלושת ה"אתלטים המוכרים, המוערכים והמצליחים ביותר כיום", כללה גם את רוג'ר פדרר ואת טייגר וודס.
סטטיסטיקות מועדונים
1 אחד מהגולים שהנרי הבקיע בניצחון 1–7 של ארסנל על בלקברן רוברס הוחשב כגול עצמי של סקוט דאן, מה שהוריד את כמות הגולים לקבוצה שלו ל-228. למרות זאת, ניתן לו קרדיט על הבישול.
הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר
הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר הוא שיר שחיבר יהודה עמיחי ופורסם ב-1962. השיר ידוע בביצועם של צמד הדודאים משנת 1972, בלחנו של מוני אמריליו ובעיבודו של מישה סגל.
ישראל גוריון, שהרכיב את צמד הדודאים יחד עם בני אמדורסקי, אמר בריאיון בשנת 2010 כי הוא ואמדורסקי קיבלו את השיר לידיהם לקראת ערב שירי משוררים שהפיקה תחנת גלי צה"ל, ואמר כי "בזכות זה אני מכיר את השיר. אני מודה שלפני כן לא הכרתי כל כך את יהודה עמיחי".
ניתוח
השיר מדבר על גבר ואישה, כנראה זוג אוהבים, שביניהם מובלט הניגוד דרך שיערם, שיערה הארוך ושיערו הקָצֵר. השיר מתחיל בשורות "שיערו גולח כשבא למחנה, שיערה נשאר ארוך ובלי מענה", מה שמרמז על חייל שחוזר לאהובתו מהמלחמה (בהמשך השיר אומר הגבר לאישה "חזרתי אלייך, אבל הייתי אחר"). בצבא גילח את שיערו, ובינתיים האריך שיערה של אהובתו. כשחוזר החייל מהקרב, נעשים היחסים בינו לבין הנערה קרים יותר, מנוכרים - "אחר כך שתקו, כצעדים מתרחקים".
הבית השני מדבר על הפרחים ש"כל הקיץ התאמנו לפרוח", אך בבית השלישי "הרוח שיברה את העץ, העץ את הרוח". אלו שני דימויים מעולם הצומח, שמדברים על האהבה שחיכתה לפרוח, ועל התממשותה בפועל. אורית פראג כותבת, כי "החורף שיכול היה להפריח את זרעי האהבה שנרמזה בתחילת הקיץ מביא את שברוני ענניו וקדרותו ועצבּוֹניו".
הבית האחרון מציין: "השמים נפתחו, נסגרו ספרי החוקים". ישראל גוריון התייחס לשורה זו, ואמר כי "מבינים שהולך לקרות משהו יותר מסתם דיבורים... ספרי החוקים נסגרו ונותר רק חוק אחד, האהבה".
כל בית בשיר מסתיים בשורה "שיערך הארוך, נערה, שיערך הקצר". המילה קָצֵר מהווה שימוש בלתי סטנדרטי במשקל פָעֵל בעברית העכשווית. מאיר אריאל שאל מיהודה עמיחי שימוש זה, בשירו "טרמינל לומינלט", בשורה "קשתית, שני רימונים, עגיל גדול, שיער קָצֵר".
גרסאות כיסוי
גרסאות כיסוי לשיר בוצעו בין היתר על ידי עודד בן חור ושלומית אהרון, הפרברים, נורית גלרון, אסף אמדורסקי (בנו של בני אמדורסקי) לצד ישראל גוריון, אלון אופיר, דנה ברגר ומיכה שטרית, ישראל גוריון בביצוע סולו, חוה אלברשטיין, החברים של בני ועינת שרוף, מיטל טרבלסי (במספר גרסאות: ביצוע סולו ודואטים עם עמוס בן דוד, עם בועז פייפר, עם נתן דטנר ועם יוריק בן דוד), דואט של ישראל גוריון וקרן פלס, חנן יובל לצד סלעית להב וענבר עינן, דודו טסה וקרן פלס, ששי קשת, מיקה קרני ורמי הראל, וכן אלון עדר ושלומי שבן.
נגן מדיה נייד
נגן מדיה נייד (באנגלית: portable multimedia player או PMP) המכונה לעיתים גם נגן וידאו נייד (portable video player או PVP), הוא מכשיר אלקטרוני אשר מסוגל לאחסן ולנגן מדיה דיגיטלית. מכשירי נגני המדיה הניידים מספקים יכולות דומות לתוכנות נגני המדיה, הן מבחינת המגוון והן מבחינת ההיקף. ישנם נגנים בעלי יכולת שמע ווידאו, וחלקם האחר מתמקדים בשמע בלבד.
בנוסף ליכולות הנ"ל, מכשירים אלו הם זולים, קטנים וניידים יותר, בהשוואה למחשבים (שעליהם תוכנת נגן מדיה). נגני המדיה מכילים אמצעי לאחסון נתונים כלשהו, בין אם בצורה חיצונית (כגון דיסקמן המנגן קובצי MP3), או אמצעי פנימי כגון זיכרון הבזק, דיסק קשיח או MicroDrive.
מאפיינים נוספים שמשולבים בחלק מנגני המדיה הניידים:
עם הזמן, התווספה יכולת נגינת המדיה גם לסוגי מכשירים נוספים, כגון מקלטי רדיו לרכב, מערכות סטריאו וטלפונים סלולריים.
ברק שחור (סרט, 2009)
ברק שחור (ברוסית: Чёрная Молния) הוא סרט גיבורי על מדע בדיוני, בבימוים של אלכסנדר ווייטינסקי ודמיטרי קיסליוב ובהפקתו של טימור בקממבטוב. זהו סרט גיבורי העל הראשון מסוגו שנוצר ברוסיה. ל-2012 תוכננה יציאתו לאקרנים של סרט ההמשך "ברק שחור 2" אך תוכניות אלה נגנזו.
עלילת הסרט
סצנת פתיחה: השנה היא 2009. איש העסקים קופצוב מסתכל במכונת קידוח ענקית. אחד המדענים, מסתכל על המסכים ומכריז: "זהו הבסיס הגאולוגי של מוסקבה! אם הוא ייסדק ... העיר תקרוס" כאשר איש העסקים ממלמל: "היהלומים שלי!", לפתע מהירות הקידוח יורדת ואיש העסקים עוזב את החדר עם המדענים.