cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תחיה עבד אל נאצר
ביוגרפיה
תחיה קאזם נולדה ב-28 בפברואר 1918, במנסורה שבמצרים לאב איראני ולאם מצרית. הכירה את גמאל עבד אל נאצר באלכסנדריה, בעת שהיה חברו של אביה, סוחר שטיחים אמיד. היא קיבלה את אישור אביה להינשא לנאצר בשנת 1944 והזוג נישא באותה השנה. נולדו להם נולדו 5 ילדים, שתי בנות ושלושה בנים. ב-23 ביוני 1956 אושרר מינויו של נאצר כנשיא במשאל עם נרחב, אם כי אמינותו מוטלת בספק. בתוך כך, הפכה קאזם לגברת הראשונה של מצרים.
בתור הגברת הראשונה, תחיה עבד אל נאצר תמכה בקריירה הפוליטית של בעלה ובקידום מטרות חברתיות שונות במצרים. היא נודעה בצניעותה, בפשטותה ובמסירותה לשירות הציבורי. היא הייתה מעורבת באופן פעיל במספר יוזמות צדקה ורווחה חברתית, במיוחד תוך התמקדות בשיפור חייהם של נשים וילדים. היא פעלה לשיפור נגישותן של נשים לחינוך ולהזדמנויות תעסוקה, ופעלה למען זכויותיהן.
עם מותו של נאצר ב-28 בספטמבר 1970 פרשה מהחיים הציבוריים.
קאזם נפטרה ב-25 במרץ 1992 ונקברה לצד בעלה, על פי צוואתה.
המרד על סטורוז'בוי
המרד על הספינה סטורוז'בוי (ברוסית: Сторожевой - שומר או זקיף) היה אירוע בו השתלט קצין מורד בצי הסובייטי על פריגטה נגד צוללות מסוג בורביסטניק בים הבלטי, בנובמבר 1975. האירוע היווה השראה לספר "המרדף אחר אוקטובר האדום" מאת טום קלנסי.
המרד על הפריגטה סטורז'בוי
תוכן הנאום אינו ידוע במדויק אך קיימת סברה כי סבלין תכנן לומר את אשר היה אסור לומר באותה בעת בברית המועצות בציבור, אך נאמר בחדרי חדרים, כי הסוציאליזם והמולדת מצויים בסכנה; רשויות השלטון נגועות בשחיתות רבה וכי המדינה סוטה ממסלול המהפכה שהוביל לנין.
בערב ה-9 בנובמבר 1975, הונה סבלין את מפקד האונייה והובילו לסיפוניה התחתונים בטענה כי אחד מקציני האונייה פועל באופן לא תקין. כאשר רב החובל הגיע לסיפון התחתון, כלא אותו סבלין יחד עם קצינים נוספים בחדר הסונאר הקדמי ותפס פיקוד על הספינה. לאחר השתלטותו, זימן סבלין את 15 הקצינים והמפקדים הנותרים, פרס בפניהם את תוכניתו ובסוף הדיון ערך הצבעה בה זכה לתמיכה של שבעה קצינים מתוכם. הקצינים הנותרים, שלא רצו לקחת חלק במרד, נכלאו אף הם בבטן האונייה.
לאחר תום השלב הראשון בתוכניתו, פעל סבלין לזכות בתמיכתם של כ-150 המלחים ששירתו באונייה. הוא ניצל את עובדת היותו קצין פופולרי ומוערך בקרב החיילים וזכה בתמיכתם. אולם, אחד מהקצינים, אשר הצביע תחילה בעד המרד, הצליח לברוח מהאנייה ולהפעיל את האזעקה על החוף, אך השומרים לא האמינו לקצין ולא סגרו את שערי המעגן.
לכשהתגלה דבר בריחתו של הקצין, ומתוך חשש כי תוכניתו תסוכל, הורה סבלין לצוות האונייה לעזוב את המעגן ולשוט מיידית אל מחוץ למפרץ ריגה תוך שהוא מכבה את מכשירי הקשר והמכ"ם על מנת למנוע את גילוי הספינה.
עם הגעת הידיעה בדבר המרד לפיקוד הסובייטי, כחצי מהצי הבלטי נשלח ליירט את הספינה. הכוח כלל 13 ספינות וכ-60 מטוסים, שתקפו במקלעים ובפצצות את הפריגטה. כתוצאה מהתקיפה, מערכות ההיגוי של הספינה ניזוקו והספינה נעצרה. לבסוף כוחות קומנדו של חיל הנחתים הסובייטי עלו על הספינה ודיכאו סופית את המרד. מוביל המרד ולרי סבלין, נורה בידי חבריו לספינה אשר גם שחררו את רב החובל.
כל משתתפי המרד נעצרו על ידי כוחות הביטחון הסובייטים, אך רק סבלין וסגנו נשפטו והורשעו. ולרי סבלין נמצא אשם בבגידה בנסיבות מחמירות והוצא להורג בירייה ב-3 באוגוסט 1976 בעוד שסגנו נידון למאסר ושוחרר כעבור 8 שנים. שאר המשתתפים במרד שוחררו עם קלון מהצי.
המרד בתרבות הפופולרית
דבר המרד נשמר כסוד מדינה במשך שנים רבות ופורסם ברבים רק בשנות ה-90 לאחר נפילת ברית המועצות. עם זאת, ידיעות בדבר המרד דלפו למערב והיוו השראה לספר המרדף אחר אוקטובר האדום של טום קלנסי ולאחר מכן לסרט בכיכובם של שון קונרי ואלק בולדווין.
ספינת רקטות
ספינת רקטות (באנגלית: rocket vessel) הייתה אוניית מפרשים מלחמתית מן המאה ה-19, חמושה ברקטות. האונייה המפורסמת ביותר מסוג זה הייתה אה"מ "אֶרֶבּוּס", אשר בקרב בולטימור ב-1814 ירתה את הרקטות שמראה מעופן באוויר מונצח בהמנון האמריקאי, "הדגל זרוע הכוכבים", שכתב המשורר פרנסיס סקוט קי.
הצי המלכותי הבריטי השתמש בספינות רקטות גם בהתקפה על הצי הצרפתי בבולון-סור-מר ב-1806 ובקרב קופנהגן השני ב-1807. בקרב איל ד'אקס (Île-d'Aix) ב-1809 נטלו חלק לא פחות משלוש אוניות, שהותקנו במיוחד לירי רקטות: שני הקאטרים החמושים השכורים "קינג ג'ורג'" ו"נימרוד" והסקונר אה"מ "וויטינג" (Whiting).
רקטות קונגריב (Congreve rocket) של אותה תקופה היו בלתי אמינות ומאוד לא מדויקות, ושימשו בעיקר כדי לזרוע פחד ובהלה לצד כלי הנשק היעילים מהם, כמו פגזי מרגמות שנורו מספינות הרעשה.
אה"מ "ארבוס" חומשה בסוללת רקטות של 32 ליטראות, שהותקנה מתחת לסיפון הראשי. הרקטות נורו דרך פתחים שנקרעו בדופן האונייה. אחדות מספינות הרקטות של הצי המלכותי היו סירות קטנות, שנשאו משגר רקטות קשור אל התורן, שהונף והורד באמצעות מעלנים (חבלים).
עונת 1962/1963 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
עונת 1962/1963 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה השישית של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
המשחק הראשון התקיים ב-11 בנובמבר 1962 ותחרות הסתיימה ב-1 באוגוסט 1963. בתחרות השתתפו 26 קבוצות. בפעם הראשונה הלצורך קביעת מנצח התחרות נדרש משחק שלישי. התחרות הסתיימה בניצחון של צסק"א מוסקבה, בפעם בשנייה בתולדות המועדון. זה היה הפעם השישית שנציגות ברית המועצות זכו בתחרות.
מהלך התחרות
בשלב המוקדם נקבעו 11 עולות לשלב שמינית הגמר בנוסף ל-3 קבוצות שהעפילו ישירות לשמינית הגמר. מנצחת התחרות בעונה הקודמת דימנו טביליסי העפילה ישירות לרבע הגמר.
ישראל בתחרות
מכבי תל אביב הפסידה בשלב המוקדם לאולימפיה ליובליאנה 72:71 ו-46:60.
הליגה הרוסית הראשונה בכדורגל
הליגה הרוסית הראשונה בכדורגל (ברוסית: Первая лига России по футболу) או בפשטות הליגה הראשונה (ברוסית: Первая Лига, לשעבר אליפות ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, Первенство Футбольной Национальной Лиги) היא ליגת המשנה הרוסית בכדורגל, ליגת הכדורגל המקצוענית השנייה בחשיבותה ברוסיה, אחרי ליגת העל הרוסית בכדורגל. הליגה מנוהלת על ידי ליגת הכדורגל הלאומית (Национальная футбольная лига), ארגון כדורגל האחראי לניהול הליגה השנייה והשלישית ברוסיה.
בליגה ישנן 20 קבוצות. בתום כל עונה, ארבע הקבוצות הטובות ביותר בטבלה עולות לליגת העל הרוסית בכדורגל (קבוצות ממקומות 1 ו-2 מעפילות ישירות, בעוד הקבוצות ממקומות 3 ו-4 מתמודדות בטורניר העפלה) בעוד שארבע הקבוצות האחרונות בטבלה יורדות לליגה הרוסית השנייה (הליגה השלישית בחשיבותה). לראשונה בתולדותיה, בעונת 2019/2020, הוכרזו האלופה וסגניתה לפני תום העונה בעקבות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה שחייב את השבתת מרבית ליגות הספורט במדינה.
מעונת 2018/2019 ועד עונת 2022/2023, הליגה נקראה בשם "אולימפ-אליפות רוסיה בקרב מועדוני ליגת הכדורגל הלאומית" (ברוסית: Олимп-Первенство России по футболу среди команд клубов ФНЛ) ופעלה בחסות סוכנות ההימורים "אולימפ".
היסטוריה
עם התפרקות ברית המועצות בשנת 1992 הוקמה התאחדות הכדורגל הרוסית, שהנהיגה ליגה אחת בכירה במדינה ועוד מספר ליגות תחתיה, כאשר ליגת המשנה נקראה "הליגה הראשונה של ליגת הכדורגל המקצוענית" (Первая лига ПФЛ) והייתה מחולקת לשלושה מחוזות לפי מיקומן הגאוגרפי של הקבוצות. כל הליגות נוהלו על ידי ארגון ליגת הכדורגל המקצוענית.
בעונת 1994 אוחדו הליגות לליגת משנה אחת. ב-1998 נקראה הליגה "הדיוויזיה הראשונה" (Пе́рвый дивизио́н) וזה היה שמה עד עונת 2011.
בדצמבר 2010 אורגנה הליגה מחדש, והוקמה ליגת הכדורגל הלאומית כמחליפת הליגה הראשונה וכליגת המשנה הרוסית. את הליגה החל לנהל ארגון ליגת הכדורגל הלאומית, שהחל לנהל את ליגת המשנה במקום ארגון ליגת הכדורגל המקצוענית.
בקיץ 2022 שונה שם הליגה להליגה הראשונה (Первая лига).
מבנה
מבנה הליגה השתנה לאורך השנים: ב-1992 חולקה הליגה לשלושה מחוזות ("מערב", "מרכז" שהכילו 18 קבוצות כל אחת ו"מזרח" שהכילה 16 קבוצות). ב-1993 השתנה מספר הקבוצות ("מערב" הכילה 22 קבוצות, "מרכז" - 20 ו"מזרח" - 16).
בעונת 1994 אוחדו כל המחוזות לטבלת ליגה מאוחדת ועד 1999 כללה הליגה 22 קבוצות, בעונת 2000 - 20 קבוצות, 18 קבוצות בשנים 2001–2002, בשנים 2003–2008 כללה 22 קבוצות ומ-2009 ועד עונת 2012/2013 הכילה 20 קבוצות. בעונת 2012/2013 הכילה הליגה 17 מועדוני כדורגל. מעונת 2016/2017 מכילה 20 קבוצות.
בעונת 2020/2021 הכילה 22 קבוצות. אך בעונת 2021/2022 כבר מכילה 20 קבוצות במסגרת מיתוג מחדש שיצא לדרך בשנת 2020. במסגרת הרפורמה בליגה הוחלט כי החל מעונת 2021/2022, הליגה המקצוענית פוזרה ובמקומה ליגת הכדורגל הלאומית פוצלה לשתי חטיבות. כאשר בחטיבה הראשונה יהיו 20 קבוצות, ובשנייה הקבוצות מהליגה המקצוענית שפורקה. החטיבה השנייה תחולק לארבעה בתים.
זכויות שידור
בשנות ה-90 של המאה ה-20 חלק ממשחקי הליגה בסנקט פטרבורג שודרו על ידי ערוץ 5.
ב-2007, רשת TV Center המוסקבאית שידרה בשידור חי את משחקיה של טורפדו מוסקבה בליגה. בשנים 2010—2011 שידורים חיים הועברו על ידי פורטל האינטרנט Onedivision.ru ובעונת 2011/12 שודרו גם בפורטל SportLive. בנוסף VGTRK חתמה על הסכם זכויות שידור, כאשר משחק אחד מכל מחזור שודר בערוץ רוסיה-2 והם שודרו עד עונת 2013/2014, במקביל לזכויות שנרכשו על ידי TeleSport. בעונת 2016/17 המשחקים הועברו לשידור באמצעות ערוץ Match! Nash Sport מבית Match TV, עם התמקדות במשחקיה של דינמו מוסקבה. בשנת 2012 שידורי המשחקים הועברו גם בפורטל האינטרנט Sportbox.ru.
בשנת 2018, ליגת הכדורגל הלאומית חתמה על הסכם זכויות שידור עם יאנדקס וחברת InStat והמשחקים החלו להיות משודרים בפורטל יאנדקס. שידור. החל מעונת 2020/2021 Sportrecs.com חתמה על הסכם שידור משחקי הליגה מחוץ לרוסיה, בעוד משחקי הליגה ברוסיה נגישים דרך יאנדקס ואתר האינטרנט Sportbox.ru. במרץ 2021 הצטרפה להסכם זכויות השידור חברת הלווין טריקולור.
מסאנורי אוגאטה
פרופ' מַסַאנוֹרִי אוֹגַאטָה (ביפנית: 緒方正規, 5 בדצמבר 1853 – 30 ביולי 1919) היה רופא ובקטריולוג, מחלוצי תורת ההיגיינה והבקטריולוגיה ביפן.
קורות חייו
מסאנורי אוגאטה נולד ב-5 בדצמבר 1853 ביַאטְסוּשִׁירוֹ (Yatsushiro) שבמחוז קוממוטו, צאצא לשבט אוגאטה, לאוגאטה גֵּנְקוּן (Ogata Genkun) רופא במקצועו. בתום לימודיו בבית הספר התקבל ללימודי רפואה באוניברסיטה החדשה שהוקמה במחוז קוממוטו, אולם באוקטובר 1871 החליט לעבור לטוקיו על מנת להשלים את לימודיו. ב-12 ביולי 1880 סיים את לימודי הרפואה ובנובמבר אותה השנה, תודות למלגה אשר קיבל מממשלת יפן, יצא להשתלמות בגרמניה. תחילה בחר להשתלם בנושא ההיגיינה תחת הנחייתו של מקס פון פטנקופר באוניברסיטת מינכן, ובשנת 1882 בבקטריולוגיה תחת הנחייתו של רוברט קוך באוניברסיטת הומבולדט שבברלין. בשנת 1883, עם חזרתו ליפן, קיבל מינוי במחלקה להיגיינה באוניברסיטה הקיסרית בטוקיו ובמקביל פתח מעבדה לבריאות הציבור בעיר. בהמשך אותה השנה קיבל את קיטסאטו שיבסבורו לעבודה בתור עוזר מחקר במעבדתו והיה זה אשר שכנע אותו לנסוע להשתלמות אצל רוברט קוך.
אוגאטה נודע ביפן בתור חלוץ בתחומי בקטריולוגיה, היגיינה ומניעת מחלות זיהומיות, ובמשך הקריירה שלו חקר מחלות ומגפות רבות ביפן ומדינות השכנות לה. כך למשל בשנת 1890 טען לראשונה כי לנסיוב הדם, שמקורו בפרטים העמידים למחלת הגחלת, קיימות סגולות רפואיות בטיפול בפרטים החולים במחלה. בשנת 1897 נסע לטאיוואן על מנת לחקור את האפידמיולוגיה מאחורי התפרצות מגפת הדבר באי. במהלך עבודתו הצליח להפיק את חיידקי ה-Yersinia pestis, מחוללי המחלה, מתוך פרעושי החולדה (Xenopsylla cheopis) שזה עתה ניזונו מדמה. על מנת לבדוק את השערתו כי פרעוש החולדה מהווה וקטור להעברת חיידקי הדבר, ריסק אוגאטה את הפרעושים הנגועים ואת התמיסה הזריק לעכברים בריאים. זמן קצר לאחר מכן פיתחו אותם העכברים תסמינים של דבר. אוגאטה היה לראשון שאפיין והדגיש את הקשר של פרעוש החולדה להפצת המחלה בסביבה ובקרב בני האדם ובמאמר שפרסם בעקבות עבודתו בטאיוואן כתב: בשנת 1901 פרסם מאמר אודות מחלת השחפת ובו טען כי אין כל קשר בין סטטוס חברתי לבין התפשטותה בקרב האוכלוסייה, מנגד טען כי קיים קשר גנטי אשר גורם לקבוצות מסוימות באוכלוסייה להיות פגיעות הרבה יותר בהשוואה לאחרות. באותו המאמר אף תקף ישירות את ממשלת יפן על אוזלת היד שהיא מפגינה בהתמודדותה עם המחלה שלטענתו מהווה גורם סיכון בריאותי מרכזי ביפן.
קלרה סאות'רן
קלרה סאות'רן (באנגלית: Clara Southern; 3 באוקטובר 1860 – 15 בדצמבר 1940) הייתה אמנית אוסטרלית הקשורה לאסכולת היידלברג, הידועה גם בשם האימפרסיוניזם האוסטרלי. היא הייתה פעילה בין השנים 1883 עד למותה בשנת 1940.
ביוגרפיה
ב-1908 הקימה קהילה אמנותית של ציירי נוף צעירים יותר ב, עיירה בירה, כ-30 ק"מ ממלבורן. הקהילה כללה את פנלי בויד ו. המורה והמנטור שלה וולטר ווית'רס ביקר אותה לעיתים קרובות בוורנדיט כדי לצייר את הנוף.
שם יצרה את 'אוונסונג' ו'פינה מגניבה', ועודדה אמנים צעירים רבים לבקר בסטודיו שלה. בשלב מסוים היא נחשבה לאמנית הנוף הבולטת במלבורן.
ב-9 בנובמבר 1905 התחתנה קלרה סאות'רן עם הכורה המקומי ג'ון ארתור פלין בכנסיית סנט ג'ון האנגליקנית ב. יחד הם בנו בית, ואחר כך סטודיו, בבליית' בנק, וורנדיט. גם לאחר נישואיה, היא המשיכה להציג בשמה הידוע.
הציור "חוות דבורים ותיקה", המוחזק על ידי הגלריה הלאומית של ויקטוריה היא אחת מיצירותיה הידועות ביותר. הוא היה אחד מ-56 הציורים שנכללו בציוריו האוסטרליים הקלאסיים של לויד אוניל, ושימש כאיור הכריכה לספרו של קיי שפר משנת 1988, "נשים והערבה: כוחות התשוקה במסורת התרבותית האוסטרלית".
סאות'רן הייתה חברה ב, ב, ב, ב וב. היא סללה את הדרך למעורבות נשים באמנויות, והחברה הנשית הראשונה באיגוד האמנים האוסטרלי.
קלרה תמכה גם במאמצי הצדקה והסיוע, ותמכה בויולט טיג ובאחותה אונה בתערוכה עבור אספקת המים של מיסיון הרמנסבורג ב. שריפות שפרצו היוו סיכון הרסני בעיירתה וורנדיט. לרוע המזל זמן מה לאחר שעברה אל ביתה החדש הבית אבד בשריפה.
נכתב עליה ב-1914: "העלמה קלרה סאות'רן (גברת ג'יי פלין) היא "מלחינה" מקורית של הנוף האוסטרלי בצבע, אשר על ידי השימוש המיומן ביותר בפיגמנטים שלה, היא הבינה אותו במלוא יופיו וקסמו...אנחנו כמעט יכולים לשמוע את הרוח נאנחת ומתייפחת בין עציה ואת אותה תנועת חיים חטופה מתחת לסבך היפהפה שרציירה. הנופים שלה הם באמת ליריים, מלאים ברגש ובתחושה." - 'ציירת לירית', "קינטון גרדיאן", 14 במרץ 1914.
קלרה סאות'רן נפטרה במלבורן ב-15 בדצמבר 1940.
רמת ביקון
רמת ביקון (באנגלית: Beacon Heights) הם מקבץ פסגות (רמה) בהרי קווטרמיין, באזור חוף סקוט, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הרמה ממוקמת בין עמק ביקון ועמק ארנה.
מקור השם
שמה של הרמה ניתן לה על ידי הרטלי פראר, גאולוג שהיה חלק מהמשלחת האנטארקטיקה הבריטית (משלחת דיסקברי) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901– 1904).
הרמה נקראת על שם מאובני הביקונייט (Beaconites) המצויים באבני החול שברמה.
לקריאה נוספת
• P. J. Barrett (1981), History of the Ross Sea region during the deposition of the Beacon Supergroup 400 - 180 million years ago, Journal of the Royal Society of New Zealand, 11:4, 447-458, DOI: 10.1080/03036758.1981.10423334
• P. N. Webb (1963), Geological investigations in southern Victoria land, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 6:3, 361-387, DOI: 10.1080/00288306.1963.10422069
• O. S. Vialov (1962), Problematica of the Beacon Sandstone at Beacon Height West, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 5:5, 718-732, DOI: 10.1080/00288306.1962.10417633
שלמנאסר השלישי
שלמנאסר השלישי היה מלך האימפריה האשורית החדשה בשנים 858 עד 824 לפנה"ס.
שלמנאסר השלישי היה בנו של אשורנצירפל השני ואביו של שמשי-אדד החמישי. שמו מורכב משם האל שֻלְמָנֻ (Sulmanu) והמילה אָסַרֶדוּ (Asaredu) שפירושה: הראשון במעלה.
הממלכה שירש שלמנאסר מאביו השתרעה על השטח שמנהר החבור במערב עד הרי כורדיסטן והזגרוס במזרח, ומהחידקל העליון בצפון עד בבל בדרום. רוב הממלכות הסמוכות היו משועבדות (וסאליות) לאשור.
שלמנאסר הרחיב את העיר אימגור-אנליל שבנה אביו אשורצירפל במרחק יום הליכה מן הבירה האשורית כלח. באתר הארכאולוגי של העיר נמצאו זוג שערים הנקראים "שערי בלאוואת" שהיו עשויים במקורם מעץ ארז, ועליהם רצועות מתכת מברונזה המתארות סצנות ממסעות המלחמה של המלך, וכתובת מלכותית המתארת את הישגיו בתשע שנות מלכותו הראשונות.
מסעות המלחמה
בעת עליית שלמנאסר לשלטון הקיפה ממלכתו כמעט את כל המרחב הצפוני שבין החידקל והפרת (הג'זירה של ימינו), ובשנותיו הראשונות הוא הכניע את ממלכת בית עדן הארמית, והשלים את ההשתלטות על מרחב זה. ההתעניינות הצבאית האשורית החלה לחרוג אז אל מעבר למה שנתפס כארץ אשור הרחבה. במהלך השליש הראשון של מלכותו היה שלמנאסר עסוק בעיקר בחזית המערבית ההולכת ומתרחקת אל עבר מרכז סוריה והים התיכון, ובמידה פחותה גם בחזית הצפונית. בכל שנה כמעט הוא יצא עם צבאו באחד מן הכיוונים הללו או אף בשניהם.
כאשר עלה שלמנאסר על כס המלכות באשור הוא ירש מאבותיו מצב ארוך-שנים של שלום עם בבל, מצב שאיפשר לשתי הממלכות להמשיך להתאושש מן המשבר הממושך שפקד את האזור במאות השנים שקדמו, ואף לשגשג ולהרחיב את מרחב ההשפעה שלהן בכיוונים אחרים. שלום זה נוסד בתחילת המאה התשיעית בידי הסבא-רבא של שלמנאסר אדד-ניררי השני (911­ - 891 לפסה"נ), בהסכם ובנישואין בין משפחות המלוכה, ונמשך ככל הנראה בלא תוקף רשמי גם בימיו של אביו, אשורנצירפל ב' (883 ­- 859 לפנה"ס). שלמנאסר, בתורו, חידש את ההסכם הרשמי עם נבו-אפלה-אידינה, המלך הבבלי הזקן. זאת, בהתאם למה שנראה כאילו הוא העניין הברור של כל אחד משני הצדדים: השאיפה של נבו-אפלה-אידינה להשאיר ליורשו ממלכה יציבה, מחד, והשאיפה של שלמנאסר להרחיב את שטח שלטונו לצפון ובעיקר הרחק למערב, מאידך.
הוא חדר ללב הרי הטאורוס והרי זגרוס, והגיע לחופי המפרץ הפרסי. הוא פשט על ארצות חדשות, צר על ערים חדשות, והתעמת עם אויבים חדשים. אך האויבים נגדם נלחם שלמנאסר היו חזקים הרבה יותר מאשר הארמים של אזור הג'זירה והשבטים הקטנים של כורדיסטן העיראקית נגדם נלחם אביו, ולפיכך לצד ניצחונותיו נחל שלמנאסר גם כישלונות.
בשנת 858 לפנה"ס יצא שלמנאסר למסע כיבוש במערב, נתקל בברית מלכי סוריה וחזר על עקבותיו. גם מאמציו החוזרים של שלמנאסר להשתלט על סוריה נחלו כישלון דומה. השליטים הנאו-חיתיים והארמיים, שהופתעו בלתי מוכנים על ידי אשורנצירפל השני, אביו, התכוננו מאז לקראת העימות הבא עם האשורים, וההשפעה המיידית שהייתה למסע של אשורנצירפל עליהם הייתה התאחדות נגד אשור.
לשלמנאסר נדרשו שלושה מסעות כדי לחסל את ממלכת בית-עדן (בשנים 857 - 855 לפנה"ס) ולהקים ראש גשר על נהר הפרת, משום שממלכה זו חסמה את דרכה של אשור למערב. ב-856 לפנה"ס נכבשה תיל ברסיפ (כיום תל אחמר), עיר הבירה של בית-עדן, ואוכלסה במתיישבים אשוריים ושמה שונה לכר-שלמנאשארד. על ראש הגבעה המשקיפה על הפרת נבנה ארמון ששימש כבסיס לפעולות בחזית המערבית. בהמשך המסעות לפנים סוריה, אם היה זה בכיוון קיליקיה או בכיוון דמשק, שלמנאסר נתקל בקואליציות של השליטים המקומיים. ב-853 לפנה"ס יצא שלמנאסר לסוריה התיכונה, וכנגדו התייצבה קואליציה של תריסר "מלכי חוף הים" שבראשם מלך חמת ומלך ארם דמשק (אדד-אידרי, הוא בן הדד השני המקראי). קואליציה זו, בה נטל חלק גם אחאב מלך ישראל, הציבה כנגד האשורים חיל שמנה 62,900 רגלים, 1,900 פרשים, 3,900 מרכבות ו-1,000 גמלים שנשלחו על ידי גינדיבו מערב. הקרב התנהל בקרקר שעל האורונטס, לא הרחק מחמת. ואלו דברי הכתובת במונולית מכורח על תוצאות קרב זה:
למרות התפארותו של שלמנאסר שהרג 14,000 מלוחמי הקואליציה, הרי הוא לא הצליח להכניע לא את חמת ולא את דמשק, ואף נאלץ להילחם בממלכות הסוריות שהיו כפופות לאשור וניסו להיחלץ ממנה. במשך כשתים-עשרה שנה נהדף הצבא האשורי ושלמנאסר לא הצליח לעבור את ממלכת חמת דרומה. במהלך התקופה הזאת הוא עשה מאמץ לייצב את גבולו הדרומי וערך מסעות לבבל שבהם הוא ייצב את השלטון המקומי, תקף אויבים שלו וערך פעילות דתית בערי הקודש.
ב-841 לפנה"ס הצליח שלמנאסר יותר, וזאת מאחר שעקב המהפכות בדמשק (חזאל החליף בשלטון את אדד-אידרי) ובישראל (מרד יהוא), התפרקה הקואליציה ושלמנאסר יכול היה לצאת ישירות נגד דמשק. וזהו התיאור של מסע זה באנלים של שלמנאסר :
במהדורת אנלים אחרת של שלמנאסר נוספו הפרטים הבאים:
בשולי האובליסק השחור, שם מוצגת תמונתו של יהוא מלך ישראל כשהוא כורע לרגלי שלמנאסר השלישי, נמצאת הכתובת הבאה המפרשת את התמונה:
מלך דמשק הובס בקרב שהתנהל באזור הר החרמון (שניר), אך הוא עצמו נסוג לדמשק והסתגר בתוך חומות העיר. שלמנאסר לא יכול היה לכבוש את דמשק, וגם לא להטיל עליה מצור ממושך, והעדיף על-כן להסתפק בביזת האזור שבסביבות העיר ולהמשיך במסעו לעבר המישור העשיר של החורן, ומשם לחוף הים באזור הכרמל (או ראש הנקרה), שם קיבל מס כניעה ממלכי צור וצידון, ומ"יהוא בן עמרי" מלך ישראל (למרות שיהוא ביצע הפיכה, בעיני האשורים הוא נחשב משושלת עמרי). מאמץ נוסף שנערך ב-838 לכבוש את דמשק נכשל, ושלמנאסר לא חזר יותר לסוריה.
ב-839 ערך שלמנאסר מסע נגד ממלכת קוה בקיליקיה ובין השנים 833–837 יצא לארבעה מסעות באנטוליה והגיע עד לממלכת תַּבַּל (במקרא: תובל) ברכסי הטאורוס, המסע נערך ממניעים כלכליים.
בסיכום תקופת מלכותו מתקבל הרושם של משימה שלא הושלמה, של מאמץ ענק עם תוצאות קטנות מאוד. כך למשל, בצפון הרחיק שלמנאסר מעבר לימת ואן ("הים של נאירי") וחדר לטריטוריה של אוררטו, ממלכה שנוצרה זה לא מכבר בלב ההרים הגבוהים של ארמניה. אך למרות ההתפארות האשורית בהצלחה באזור זה, המציאות הייתה שונה, ובמרוצת המאה הבאה עתידה הייתה אוררטו (אררט) להיהפך ליריבתה ומתחרתה העיקרית של אשור; שלמנאסר הצליח להחריב את העיר אַרזַשכֻּן, בירתה של אררט, אך מאוחר יותר היא הצליחה להשיב לו מלחמה. במזרח הגיעו האשורים לכלל מגע עם המדיים והפרסים, שישבו אז סביב אגם אורמיה. אך ההתנגשות שם הייתה קצרה וללא תוצאות שנשתמרו לזמן רב. המדיים והפרסים נותרו חופשיים לחזק ולבצר את מעמדם באיראן, ובסופו של דבר הם שהנחיתו את מכת המוות על ממלכת אשור. שלמנאסר כבש את בבל והפך אותה למדינה וסלית.
כתובת של המלך מופיעה על גבי סלע במנהרת החידקל שבטורקיה.
Boyfriend (שיר של טיגן ושרה)
Boyfriend הוא סינגל של הצמד המוזיקלי הקנדי, טיגן ושרה. השיר יצא כסינגל מוביל של אלבום האולפן השמיני של הצמד, Love You to Death. השיר נכתב על ידי הצמד בשיתוף פעולה עם גרג קורסטין, שגם הופק על ידו. השיר יצא, על ידי חברות התקליטים ואפוק רקורדס ווורנר רקורדס, ב-8 באפריל 2016.
עם יציאתו של השיר, "Boyfriend" זכה לביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה. בקנדה, השיר הגיע, בשיאו, למקום ה-64 בקנדה הוט 100.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-16 מיליון פעמים בספוטיפיי.
מילים ולחן
"Boyfriend" הוא שיר סינת'פופ עם אלמנטים של גל חדש, שנכתב על ידי הצמד וגרג קורסטין, והופק על ידי גרג קורסטין.
נושא השיר מתמודד עם הגדרת מערכת יחסים, כשהפזמון מפרט התנהגות סותרת שגורמת למספר להרגיש לפעמים כמו מאהב ופעמים אחרות כמו חבר. בהשראת משולש אהבה מעברה של שרה קווין, שבו יצאה עם אישה ביסקסואלית שמעולם לא יצאה עם אישה אחרת ועדיין יצאה גם עם גבר, "Boyfriend" נוגע גם בנושאים להט"בים, כולל הטרונורמטיביות חברתית. על הקשר של השיר, שרה קווין הסבירה כי: "ברור שבהיותי גיי, יש סוג של טוויסט מגדרי בשיר... שלפעמים לא נראה מקושר מיד לכולם. אבל ... כולנו היינו במצב שבו אנחנו באמת אוהבים מישהו ואנחנו רוצים לעשות את זה רשמי והוא לא מוכן, ועל זה השיר מדבר."
ביקורת
הבלוג האמריקאי, Idolator, העניק לשיר 7.3/10 בהתבסס על ביקורות של שלושה תורמים.
ג'ן פלי, מפיצ'פורק, כתבה שהפזמון "נוטע את עצמו בחוזקה בגולגולת שלך" ושהוא "מעורר השראה" איך טיגן ושרה "באים לידי ביטוי" בשיר. בסקירה מוקדמת של האלבום, כריסטופר בוהלסן מ-Renowned for Sound, אמר כי השיר הוא "דוגמה מצוינת לאיכות העצומה של הכתיבה של האחיות [בשל יכולתן] לחתוך ישר ללב הרגשי של הקונספט". בוהלסן גם שיבח את ההפקה של קורסטין ואת השפה ה-"מגדרית".
המגזין בילבורד דירג את השיר "Boyfriend" במקום ה-87 ברשימת 100 שירי הפופ הטובים ביותר של בילבורד לשנת 2016: בחירות המבקרים.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ של השיר, שבוים על ידי קליאה דובאל, יצא לראשונה בערוץ היוטיוב של הצמד ב-27 באפריל 2016. נכון ליוני 2022, הווידאו קליפ נצפה למעלה מ-4.8 מיליון פעמים.
גנדלמן
גנדלמן הוא שם משפחה יהודי-אשכנזי ממקור גרמני. "גנדלמן" היא ההגייה הרוסית של הנדלמן (ראו הנדלר), שפירושו סוחר.
בירשטונאס
בירשטונאס (ביידיש: בירשטאן) היא עיירת נופש, ספא וטיפולי מים אחרים, המרכז המנהלי של מחוז המשנה בירשטונאס במחוז קובנה שבמרכז ליטא.
העיר ממוקמת 40 קילומטרים דרומית לקובנה, ו- 90 ק"מ מערבית לוילנה, על הגדה הימנית של הניימן.
היסטוריה
העיר מתאפיינת במעיינות המינרליים וביערות שסביבה, כבר בימי הביניים היה במקום ארמון קיט וציד של נסיכי ליטא. באמצע המאה ה-19 פיתחו בעלי האחוזות באזור את העיר כמקום מרפא. גרו בבירשטונאס יהודים בודדים ובמשך כמה שנים במפנה המאה ה-19 נאסרה ישיבת יהודים במקום.
תגלת-פלאסר השלישי
תִּגְלַת-פַּלְאֶסֶר השלישי (באכדית: תוכולתי-אפיל-אשארה) היה מלך באשור בשנים 745 עד 727 לפנה"ס ואחד החשובים במלכיה. הוא יותר מהכפיל את גודלה של האימפריה האשורית החדשה באמצעות כיבושים רחבי היקף באזור בבל בדרום וכן חלקים נרחבים מהלבנט. על פי ספר מלכים ב' הוא הגלה חלק מעשרת השבטים של ממלכת ישראל.
ראשית חייו
תגלת פלאסר השלישי היה כנראה ממוצא לא מלכותי - כנראה גנרל בצבא אשור ומושל העיר כלח, אף על פי שבכתובת מתקופתו הוא הציג את עצמו כבנו של אדד-ניררי השלישי. המידע לגבי ראשית חייו של תגלת-פלאסר אינו רב.
עלייתו לשלטון
תגלת-פלאסר השלישי פתח בעלייתו לכס ממלכת אשור תקופה חדשה בתולדות האימפריה, ובזמנו הסתמן שינוי יסודי במדיניותה ובאופי פעילותה הצבאית.
כיבושיו
תגלת-פלאסר השלישי הציב לעצמו את כיבוש בבל וריסון הכשדים כמטרה ראשונית. מאוחר יותר, פנה להענשת אוררטו.
בשנת 740 לפנה"ס חזרה אשור בהנהגתו של תגלת-פלאסר לפעילות צבאית במערב. באותה שנה נכבשה ארפד, ובשנת 738 נכבשה כלנה. בכך הושלמה השתלטותה של אשור על צפון סוריה. הוא לחם בה עד שנת 732. עליונות אשור מבחינה צבאית-מדינית הופגנה בכל מערב אסיה.
בשנים 738–734 פלש המלך האשורי לפלשת והכניע את יושביה ועריה החזקות, בהן עזה. תוך זמן קצר באה גם פלישת המלך לממלכת ישראל; חבלי ארץ רבים עברו לידי אשור, ומס הוטל על מנחם בן גדי, מלך ישראל.
הכרת שליטי האזור בעובדה זו משתקפת ברשימת המלכים שהעלו מס לתגלת-פלאסר ב-738. ביניהם נכללו שליטים של מרכז סוריה (כמו חמת) ודרום סוריה (דמשק) וכן רצועת החוף הפיניקית (גבל וצור), אך גם מלכים רחוקים יותר כמו מנחם בן גדי מלך ישראל ("מנחם השומרוני"), זביבה מלכת הערבים וכן שבט קדר. לאחר שהשתלט על סוריה וארץ ישראל הוא פנה להילחם בממלכת אוררטו שממזרח לאשור. הוא צר על בירתה תושפע אך לא הצליח לכבוש אותה. הוא כבש גם את בבל (שמלך בה מוכין זרי), ונעזר לשם כך בשני שבטים ארמים שדאגו לאספקה של הצבא, וכך הפך גם למלך בבל.
במקרא הוא מכונה גם בשם "פּול". כינוי זה ניתן לו כאשר נעשה מלך גם על בבל בשנת 729 לפנה"ס. יש הסבורים ש"פול" הוא קיצור של השם "תגלת‐פלאסר", שהוא הצורה המקראית של השם המקורי תֻּכֻלְתִ‐אַפִּל‐אֵשָׁרָא.
פועלו כשליט אשור
בעקבות שיטת ההגליה הדו-סטרית שפותחה ושוכללה בתקופה זו, חלו גם שינויים ניכרים בהרכב האוכלוסייה של פחוות אלו. ארצות אחרות שבאו תחת עול אשור זכו להתקיים במעמד של ממלכות גרורות. המרקם האתני והחברתי שלהן לא נפגע, או שנפגע במידה מועטה בלבד, ושליטיהן והמינהל העצמי שלהן נשארו על כנם. אולם מעמד זה היה מותנה בנאמנות מדינית לאשור ובחובות כלכליים, בעיקר בצורת מסים, שהפרתן הייתה עלולה לגרור ביטול המעמד של מדינה גרורה ולסיפוחה בתור פחווה לאשור תוך ביטול האוטונומיה שניתנה לה קודם לכן.
אמה אלפי
אמה אלפי (נולדה ב-7 ביולי 2003) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה
בשנת 2019, בגיל 15, שיחקה גם בסדרה "אמא מביכה", את דמותה של יהלי.
בשנת 2020 שיחקה בסדרה, "הבאר", בה גילמה את דמותה של שי.
בהמשך בשנים 2021-2023 שיחקה בסדרה, "האחיין שלי בנץ", במסגרתה שיחקה אלפי את דמותה של יולי דהן, מלכת הכיתה.
בשנת 2023 שיחקה גם בסדרה, "מדרסה", אשר בוימה על ידי אביה, שם שיחקה את דמותה של גילי לוי. כמו כן באותה שנה שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "השגרירות". באותה השנה התארחה בתוכנית האירוח הסאטירית "מה שתגידו" של כאן 11, ובסדרה "יניב" שמשודרת בערוץ 13.
2012 ברוסיה
נפטרו
(קטגוריה:רוסים שנפטרו ב-2012)
טרמינל 3
אהרון עצמו אחראי למרבית המילים והלחנים, לצד טקסטים ולחנים של דיקלה, אופיר כהן, נאור סינואני, אבי אוחיון ואסף צרויה. על העיבודים וההפקה המוזיקלית עבד אהרון עם יעקב למאי, תמיר צור, רביד קשתי ודודו קומה.
ביניהם הלהיטים "טרמינל 3", "עוברת מולי", "ואם היינו יחד", "משהו טוב" ו-"משהו קורה פה" וכן הדואט "הכל קורה בתל אביב" עם מייק שריף.
השיר טרמינל 3 מוקדש לחברתו.
סויוז T-5
סויוז T-5 (ברוסית: Союз Т-5) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-13 במאי 1982 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן כשעל סיפונה צוות קוסמונאוטים: אנטולי ברזובוי וולנטין לבדב (טיסה שנייה). המטרה העיקרית של הטיסה היה ביצוע מחקרים שונים.
החללית הייתה צריכה לעגון בתחנת החלל סליוט 7 החדשה והעגינה בוצעה ב-14 במאי. במהלך שהות הצוות בתחנת החלל הם קלטו 2 משלחות מאוישות (סויוז T-6 וסויוז T-7) ו-4 משאיות חלל עם מטענים שונים.
ב-30 ביולי הקוסמונאוטים יצאו מהתחנה לחלל הפתוח לצורך עבודות שונות שנמשכו כשעתיים וחצי. במהלך זה, הם בין היתר שחררו חללית תקשורת.
במהלך טיסתם אנטולי ברזובוי וולנטין לבדב ביצעו מחקרים שונים.
ב-26 במאי 1981 התנתקה החללית מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה 3 קוסמונאוטים: לאוניד פופוב, אלכסנדר סרברוב וסבטלנה סביצקאיה.
אנטולי ברזובוי וולנטין לבדב חזרו לכדור הארץ על סיפונה של חללית סויוז T-7 ב-10 בדצמבר 1982.
שנינות
שנינות היא סוג של הומור אינטליגנטי, המתבטא ביכולת לבטא דברים חכמים ומשעשעים. כאשר נאמר על מישהו שהוא שנון, הכוונה היא לאדם שהתבטאויותיו משעשעות, והבנתן מצריכה תחכום ואינטליגנציה גבוהה.
אפיון
הערות שנונות עשויות להתאים למצבים שונים. לעיתים הערה שנונה תהיה כזו המשלבת הומור עם רמה גבוהה של הבנה, מה שמשרה חוכמה ואף גאונות. עם זאת, לעיתים הערות שנונות יהיו עוקצניות ובכך יכולות להביא לפגיעה או להיתפס כמתנשאות.
בספרות ובשירה
שנינות בשירה מאפיינת את הסגנון המטאפיזי, והייתה רווחת בתקופתו של המחזאי האנגלי ויליאם שייקספיר, שהגה את הביטוי "עדיפה טיפשות שנונה מאשר שנינות טיפשית". בספרות ובשירה משמשת השנינות לעיתים ככיסוי למסרים ורגשות עמוקים. כיוון שבשנינות משולב הומור עם תחכום, הכותב יכול להביע באמצעותה את מסריו מבלי להרחיב בדיבור, ובו בזמן להשאיר את המסר ברור. המשורר האנגלי ג'ון דאן נודע בשימושו בסגנון זה.
וסט ביקון
גובהה של הפסגה 2,345 מטרים מעל פני הים, והיא הפסגה הגבוהה ביותר ברמת ביקון.
מקור השם
שמה של רמת ביקון ניתן לה על ידי הארטלי פראר, גאולוג שהיה חלק מהמשלחת האנטארקטיקה הבריטית (משלחת דיסקברי) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901– 1904).
הרמה נקראת על שם מאובני הביקונייט (Beaconites) המצויים באבני החול שברמה.
לימים קוצר השם, לשם הנוכחי, על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959).
לקריאה נוספת
• P. J. Barrett (1981), History of the Ross Sea region during the deposition of the Beacon Supergroup 400 - 180 million years ago, Journal of the Royal Society of New Zealand, 11:4, 447-458, DOI: 10.1080/03036758.1981.10423334
• P. N. Webb (1963), Geological investigations in southern Victoria land, Antarctica, New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 6:3, 361-387, DOI: 10.1080/00288306.1963.10422069
ליאו ראש
ראשית חייו
גרין נולד לשני זמרי גוספל. לדבריו, הוא רצה להיות מתאבק מקצוען מאז שהיה בן 5. בתור נער התמודד ראש עם בעיות בבריאות הנפש, בשלב מסוים הוא אף היה צריך להתאשפז לכמה ימים.
MCW
ראש החל להופיע בתור "לי גרין", אך בהמשך שינה את שם הבמה שלו ל"לנון דאפי". הוא למד להתאבק ב-2014 במרכז האימונים של MCW. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ביחד עם פטריק קלארק (כיום ידוע בתור ולווטין דרים, שנמצא אף הוא ב-NXT). ב-18 ביולי 2014, הוא זכה בגביע בתחרות לזכרו של שיין שמרוק, כשניצח חמישה מתאבקים אחרים בקרב פסילות. ב-3 באוקטובר, הוא הפך לאלוף הזוגות של MCW ביחד עם פטריק קלארק, אבל השניים הפסידו את התואר ל-Ecktourage. במקביל הוא גם החל להופיע בארגון Evolve, שבו ניצח את הקרב שלו ב-6 בנובמבר נגד פרד יהי. אך למחרת, הפסיד לאייתן פייג'. הארגון "לוצ'ה ליברה אליט" הודיע שגרין (כ-ליאו ראש) ייקח חלק בטורניר "אליפות העולם אליט", הוא פתח את הטורניר עם ניצחון על דייוויד טיטא, והעפיל עקב כך לרבע הגמר, אבל שם הדרך שלו בטורניר הגיעה לסיומה לאחר שהפסיד למייקל אלגין. בפברואר 2017, ערך ראש את הופעת הבכורה שלו בארגון "Pro Wrestling Guerilla", באירוע "רק מלכים מבינים זה את זה", והפסיד לריקושט.
ROH
חצי שנה לאחר הופעת הבכורה שלו בתור מתאבק מקצוען, הוא התחרה במחנה האימונים של Ring of Honor (ROH), אך לא התקבל. לאחר שצבר ניסיון, הוא התחרה בעוד מחנה אימונים של הארגון והפעם התקבל וחתם על חוזה בארגון. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בדצמבר 2015, שם ניצח את ג'ימי מרסגילה. ראש ניצח את טורניר המועמדים בארגון, לאחר שבסיבוב הראשון גבר על ג'ייסון קינקייד, בחצי הגמר ניצח את פאנישר מרטינז, ובגמר שהתקיים ב-6 בפברואר 2016 ניצח את בריאן פיורי. ב-1 באפריל, ראש איתגר את ג'יי לית'ל לקרב על אליפות העולם של ROH, אך הפסיד בו. באירוע Survival of the Fittest, ראש ניצח את מיסטריוס ג'וניור ואת שו, אך נפסל מהקרב על ידי בובי פיש. באירוע "הקרב הסופי", ראש החליף את ACH בקרב על אליפות השלשות של ROH, כשהוא נלחם עם קושידה וג'יי וייט נגד "הממלכה", הצוות של ראש הפסיד.
WWE
באוגוסט 2019, חתם ראש ב-WWE. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NXT (ליגת הפיתוח שבבעלות ה-WWE), ב-4 באוקטובר, הוא הותקף על ידי ולווטין דרים (פטריק קלארק, שותפו לשעבר). שבוע לאחר מכן, ראש הפסיד לולווטין דרים. ב-27 באוקטובר, ראש התבדח בטוויטר על אמה, מתאבקת ששוחררה מה-WWE, הציוץ שלו עורר סערה והוא התנצל מאוחר יותר על דבריו. בעקבות כך, ראש הושעה עד 30 בנובמבר מאירועי NXT. הוא חזר והפסיד ללארס סאליבן.
ראש התקדם לסגל הראשי של ה-WWE, והחל להופיע בתוכנית 205 לייב. הוא ניצח את נועם דר, אקירה טוזאווה, ושלושה "ג'וברים" תחילה. לאחר מכן, הוא השתתף בקרב מחומש על הטוען הראשי לאליפות ה-WWE במשקל קל, אך הפסיד בקרב לאחר ניצחונו של טוני ניס. לאחר כמה שבועות, הפסיד ראש גם לסדריק אלכסנדר.
הציוות עם בובי לאשלי
הקרב האחרון שלו בתקופה הזו ב-205 לייב היה קרב מרובע, שבסופו אקירה טוזאווה ניצח.
לאשלי וראש פתחו בפיוד נגד פין באלור, מה שהוביל לבסוף לקרב האנדיקאפ ביניהם לבין באלור באירוע תא ההדחות, שבו באלור ניצח לאחר שהצמיד את ראש וזכה באליפות הבין-יבשתית. לאחר תום הקרב, לאשלי תקף את ראש והשאיר אותו לבדו בזירה. בתוכנית Raw למחרת, ראש ולאשלי הפסידו לבאלור ולריקושט. בשבוע לאחר מכן, ראש הפסיד לבאלור בקרב על האליפות הבין יבשתית. ב-11 במרץ, ראש סייע ללאשלי לנצח את באלור ולזכות שוב באליפות הבין יבשתית. שבוע לאחר מכן, לאשלי וראש הפסידו לברון סטרומן ובאלור בקרב זוגות.
בחודש מאי, הגיעו דיווחים שראש לא מכבד את המתאבקים הוותיקים בחדר הלבשה, והוא אף הסיר כל אזכור ל-WWE ברשת החברתית טוויטר ובכך הפר כללים לא כתובים. בסופו של דבר, ביוני הוא הכין את הקרקע לחזרה שלו לארגון, אך האתר PWinsider דיווח שזה חזרה ל-NXT.
אלוף במשקל קל ב-NXT
ב-18 בספטמבר, ראש חזר ל-NXT וניצח את אוני לורקאן והפך לטוען הראשי לאליפות ה-NXT במשקל קל, כשב-9 באוקטובר, הוא ניצח את דרו גולאק וזכה בתואר. ב-25 באוקטובר בתוכנית 205 לייב, ראש גבר על אוני לורקאן בקרב שאינו היה על חגורת האליפות. בשבועיים שבאו לאחר מכן, ראש ניצח את ראול מנדוזה בקרבות יחידים שאינם היו על התואר. ב-13 בנובמבר, ראש הגן בהצלחה על התואר נגד אנג'ל גרזה. במופע המקדים לאירוע סדרת ההישרדות, שנערך ב-24 בנובמבר, ראש שמר על התואר בקרב משולש נגד אקירה טוזאווה וקאליסטו. שלושה ימים לאחר מכן בתוכנית NXT, הוא הגן בהצלחה שוב על התואר נגד אותו טוזאווה. הוא איבד את התואר לאנג'ל גרזה ב-11 בדצמבר כתוצאה מהכנעה. שבועיים לאחר מכן, ליאו ראש וקית' לי ניצחו בקרב זוגות את דמיאן פריסט וטוני ניס. ב-15 בינואר 2020, ראש התחרה נגד אייזיאה "סוורב" סקוט וטיילר בריז בקרב משולש אשר קבע את אחד המועמדים לאליפות ה-NXT במשקל קל באירוע Worlds Collide, שבסופו סקוט ניצח. ב-24 בינואר, ראש הפסיד לטוני ניס כתוצאה מספירת חוץ. ב-12 בפברואר, ראש ניצח את אנג'ל גרזה בקרב אשר קבע את הטוען לכתר לאליפות ה-NXT במשקל קל. מנגד, הוא כשל בניסיונו לזכות בתואר בשבוע לאחר מכן לאחר שהפסיד לאלוף, ג'ורדן דבלין. ב-15 באפריל, ראש שוחרר מהחוזה שלו עקב קיצוצים בתקציב.
חיים אישיים
ראש נישא לשרה ווא בדצמבר 2018, ולשניים שני ילדים.
במדיות אחרות
ראש השתתף במשחק הווידאו WWE 2K19. באוגוסט 2019, ראש הוציא את שירו הראשון בתור ראפר, הוא נקרא "Scenic Lullaby".
רותי גרטווגן
רותי גרטווגן (1952 – 28 בפברואר 2022) הייתה מרצה בכירה בחוג להיסטוריה במכללה האקדמית אורנים, ובחוג ללימודים ביזנטיים ולימודי יוון המודרנית באוניברסיטת חיפה, וחוקרת ישראלית ובינלאומית בתחום ההיסטוריה הימית וארכאולוגיה ימית בים התיכון.
ביוגרפיה
בשנת 1976 גרטווגן סיימה תואר הראשון במחלקה להיסטוריה כללית ומחלקת המקרא באוניברסיטת חיפה, ובשנת 1982 סיימה תואר השני בהיסטוריה של ציוויליזציות ימיות באוניברסיטת חיפה. בשנת 2000 סיימה את הדוקטורט שלה באוניברסיטה העברית בירושלים בשיתוף פעולה עם הפקולטה להיסטוריה של הארכיטקטורה של אוניברסיטת וונציה. בשנים 1994–1996 עמדה בראש ארגון הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת חיפה.
בשנת 1991 הייתה מהמארגנים של ועידה בינלאומית שהתקיימה בעכו, בנושא "עכו, עיר היסטורית חיה מימי הביניים". בשנת 2004 הייתה שותפה לייסוד רשת אקדמית בשם "Mediterranean Maritime History Network", שנועדה ליצור קשרים ושיתופי פעולה בין חוקרים במדינות הים התיכון, ולסייע להם לחשוף את תוצאות מחקריהם ולחלוק מידע לקידום מחקרים נוספים. בשנת 2006 יזמה וכיהנה כראש הסדנה הבינלאומית שהתקיימה בוונציה, בנושא "אינטראקציות בין אדם לסביבה באזור הים התיכון מהתקופה הרומית ועד המאה ה-19: היסטוריה ונקודת מבט אקולוגית על פעילויות דיג". בשנים 2004–2010 הייתה חברה בפרויקט "ההיסטוריה של אוכלוסיית החיות הימיות" של HMAP (הפרויקט להיסטוריה סביבתית ואקולוגיה ימית), ובאותן שנים כיהנה גם כיו"ר וחברה בקבוצת היגוי מדעית בנושא אוכלוסיית בעלי החיים הימיים בים השחור ובים התיכון של HMAP. בין השנים 2005–2011 כיהנה כיו"ר ומתאמת של הפרויקט הלגונה הוונציאני וצפון הים האדיראטי במסגרת (HMAP). בנוסף, כיהנה כנציגת ישראל בשנים 2008–2010 בוועדה למינוים של האגודה להיסטוריה ימית הבינלאומית (ICMHA).
בשנת 2009 הייתה מארגנת ראשית ויו"ר מחנה קיץ בינלאומי לדוקטורנטים ופוסט דוקטורנטים שהתקיים בטריאסטה באיטליה בנושא "כאשר המדעים ההוניים פוגשים באקולוגיה: שינויים היסטוריים בים התיכון ובים השחור במערך הביולוגי ימי ובמערכת האקולוגיה הימית מהתקופה הרומית ועד היום." שפות המדעים, המתדולוגיות והפרספקטיבות. בשנים 2012–2009 כיהנה כיו"ר האגודה הבינלאומית להיסטוריה הכלכלית הימית (IMEHA), ונמנתה על צוות העורכים של כתב העת הבינלאומי של היסטוריה ימית (IJMH). בשנת 2011 הייתה מהמארגנים של כנס בנושא "אוכל, מזון וקולינריה בראי ההיסטוריה" שנערך במכללה האקדמית אורנים, בשנת 2012 הייתה חברה בוועדה המארגנת והמדעית של ועידה בינלאומית בנושא חילופי תרבות בין ביזנטיון, מזרח ומערב בתקופה הביזנטית המאוחרת (המאה ה-11 עד המאה ה-16) שנערכה באוניברסיטת חיפה. בשנים 2012–2016 כיהנה כנציגת ישראל בוועד המנהל באגודה הבינלאומית להיסטוריה הכלכלית הימית (IMEHA). בשנים 2014-2012 הייתה חברת הוועדה המדעית של הוועידה העולמית השנייה של היסטוריה סביבתית שהתקיימה בפורטוגל, בשנת 2014, הייתה חברה בוועדה המדעית במסגרת כנס בינלאומי של ארגון ההיסטוריה הימית הים תיכונית, שהתקיים בברצלונה, ספרד. באותה השנה הייתה בין המארגנים של ויו"ר הסדנה בינלאומית באוניברסיטת חיפה בנושא היסטוריה אקולוגית ימית בתקופה העתיקה ובימי הביניים ביוון ובים התיכון המזרחי. בשנת 2015 כיהנה כחברת הוועדה המדעית של הקונגרס העולמי השני להיסטוריה של הסביבה (WCEH) שנערך בפורטוגל. בשנת 2016 הייתה חברה בוועדה המדעית במסגרת ועידה בינלאומית – הכנס הבינלאומי השישי של ההיסטוריה הכלכלית הימית הבינלאומית שנערכה באוניברסיטת מרדוק, פרת', אוסטרליה. בשנים 2019-2014 כיהנה כציר ישראלי וחברת הנהלה בוועדה בפרויקט COST אירופי בינלאומי.
בשנת 2018 הייתה חברת הוועד המנהל הבינלאומי כציר הישראלי של ועידה בינלאומית במסגרת הביאנלה הרביעית שעסקה בשיקום אורבני ואדריכלי של ערי נמל לאורך ציר תרבותי המשתרע פועל לאורך הים התיכון החל מקפריסין ורודוס דרך יוון ועד לספרד. באותה השנה ארגנה וכיהנה כיו"ר ועידה בינלאומית שנערכה בחיפה ובעכו בנושא המורשת התרבותית הנסתרת מתחת למים, מתחת לאדמה ובתוך מבנים. בשנים 2020-2019 הייתה מהמארגנים של תערוכה בינלאומית באוניברסיטת חיפה במסגרת פרויקט בינלאומי בנושא הפלגות בתקופה הביזנטית של ספינה דמיונית בשם OLKAS II מהים השחור דרך איסטנבול (קונסטנטינופול הביזנטית) והים האגאי לקפריסין ולעכו. התערוכה התקיימה בחסות החברה ללימודי קפריסין בשיתוף פעולה עם המרכז האירופאי למונומנטים ביזנטיים ופוסט-ביזנטיים וכללה יום עיון בינלאומי באוניברסיטת חיפה.
מחקרים ופרסומים
גרטווגן הייתה היסטוריונית העוסקת בתחום ההיסטוריה והארכאולוגיה ימית של התקופות הביזנטית, וימי הביניים של הים התיכון (המאה ה-6 עד המאה ה-16), במתודה מחקרית שהיא אינטרדיסציפלנרית הכוללת היסטוריה, ארכאולוגיה (ימית ויבשתית), ארכיטקטורה, גאולוגיה ו-הנדסת מבנים. גרטווגן היא החוקרת הראשונה שהתעסקה בתחום המחקר הבינלאומי של בניית נמלים ותחזוקם בתקופות הביזנטית וימי הביניים בים התיכון (המאה ה-11 עד המאה ה-16), בחקר התפתחותה של האימפריה הימית הונצאינית ובמאבקי השליטה שלה בים התיכון עד המאה סוף המאה ה-15. תחומי העיסוק העיקריים שלה כוללים מעצמות ימיות: כלכלה, סחר, פירטיות, לוחמה ימית, נמלים וערי נמל, כלי שיט ונתיבי שייט, וההיסטוריה של הסביבה הימית בים התיכון ובים השחור. בישראל התמקדה עבודתה בתחום הארכאולוגיה של ימי הביניים בארץ ישראל, והיא ניהלה חפירות הצלה בעכו ואת החפירות בתל חנתון ובית שאן; כמו כן היא ניהלה סקרים ימיים במכמורת ובעכו, וחפירת הצלה תת-ימית בעכו; בים התיכון ערכה סקרים ארכיטקטוניים של ערי נמל ושרידיהן מעל היבשה ותחת המים במרחבי האימפריה הוונציאנית לשעבר בים היוני ובהים האגאי.
בשנת 2016 פרסמה ד"ר גרטווגן עם פרופסור טונס נילסן בקר ספר הכולל אסופת מאמרים בנושא האקולוגיה הימית ההיסטורית של הים התיכון והים השחור, בשנת 2018 ייעצה להוצאה לאור Routledge Editorial House member of Taylor & Francis Group, ספרו של ד"ר טום סינקלייר "בין אירן לים היכון בימה"ב המאוחרים: מסעו של פגולוטי בין איאס לטבריז וההקשר הכלכלי שלו".
לאורה פלדברה
לאורה פלדברה (באסטונית: Laura Põldvere; נולדה ב-30 באוגוסט 1988) היא זמרת אסטונית.
ביוגרפיה
פלדברה נולדה ב-30 באוגוסט 1988 בטרטו שבאסטוניה.
היא למדה באקדמיה האסטונית למוזיקה ותיאטרון. בשנת 2005 ייצגה את אסטוניה באירוויזיון כחלק מלהקת "סאנטרייב", לאחר מכן היא ניסתה מספר פעמים נוספות לייצג את המדינה בתחרות.
בשנים 2007 ו-2009 הכריזה על הניקוד האסטוני באירוויזיון.
ב-2007 יצא אלבומה הראשון הנקרא "Muusa" ובאותה שנה החלה ללמוד במכללת ברקלי למוזיקה.
ב-2009 יצא אלבומה השני "Ultra", ב-2011 הוציאה את האלבום "Sädemeid taevast" המכיל סינגלים שהוציאה בין השנים 2005 ל-2011.
בשנת 2017 ייצגה שוב את אסטוניה באירוויזיון 2017 עם השיר Verona, אותו ביצעה עם קויט טומה. השיר לא העפיל לשלב הגמר.
בשנת 2020 היא השתתפה בקדם האסטוני לאירוויזיון 2020. היא העפילה לגמר וזכתה ב-100% מהצבעות הציבור האסטוני. ב-29 בפברואר, פלדברה זכתה במקום ה-11, ולא נבחרה לייצג את ארצה באירוויזיון. ב-20 בפברואר 2021, לאורה זכתה במקום השביעי והאחרון בקדם הפיני לאירוויזיון 2021.
חייה האישיים
לורה נישאה לפסנתרן ג'ואל רסמוס רמל בשנת 2013. הם התגרשו בשנת 2016.
אפקט הגדה
התופעה
כשאוניה שטה בים החרטום דוחף מים קדימה, לצדדים ולמטה. במרחב הפתוח גלים אלה מתפזרים ואינם משפיעים על ניווט הספינה, אך בנתיב מים צר כמו תעלה יש להם השפעה ניכרת. המסלול הבטוח הוא במרכז התעלה, אך כשכלי שיט נמצא קרוב לשפת התעלה, גלי החרטום נתקלים בגדה ונוצרת "כרית" (cushion) שדוחפת את החרטום לכיוון מרכז התעלה. בו בזמן המים מגל החרטום נדחקים ברווח הצר שבין האוניה לגדה כדי למלא את החלל שנוצר עם התקדמותה. המים במעבר הצר זורמים מהר יותר, ופירוש הדבר הוא שהלחץ שלהם נמוך יותר מהלחץ בצד השני של האוניה (כפי שמתבטא במשוואת ברנולי). כתוצאה מהפרש הלחצים בחלקים השונים של האוניה הירכתיים נמשכים לכיוון הגדה בעוד החרטום נמשך אל מרכז התעלה, הספינה מסתובבת בזווית לגדה, וקשה לשלוט על כיוונה.
התופעה יכולה לקרות בכל כלי שיט בלי קשר לגודלו, והיא מושפעת במיוחד ממהירות ההפלגה, וכן מצורת האונייה, מצורת הגדה ומעומק המים.
יש השערות שאפקט הגדה תרם לחסימת תעלת סואץ בשנת 2021, כשבניסיון לנווט את הספינה אוור גיוון מול פרצי רוח שמטים אותה, הספינה התקרבה יותר מדי לגדה המערבית של התעלה ומשם הוסטה לכיוון הגדה המזרחית. מעצם האינרציה העצומה שלה החרטום נתקע עמוק בגדה המזרחית.
מיובטרכיים
צפרדעים אלה בגודלי של מ-1.5 ס"מ עד ל-12 ס"מ, אצל ה-Mixophyes iteratus, שהיא הגדולה בצפרדעי אוסטרליה. כל המינים חיים על פני האדמה או במים, אך לא בין העצים.
הם ניזונים מחרקים ומיצורים קטנים דומים, אותם הם תופסים עם לשונם הדביקה והנשלפת.
Scapy
סקאפי (באנגלית: Scapy) היא תוכנית קוד פתוח, כתובה בשפת פייתון ומספקת ניתוח תעבורת רשת, שליחה ובדיקת חבילות מידע בפרוטוקולים שונים ובעלת יכולות לתקיפת רשתות באמצעות כתיבת סקריפטים. התוכנית נכתבה על ידי פיליפ ביונדי בשפת התכנות פייתון (באנגלית: Python), כדי לבדוק את רמת האבטחה של פרוטוקולים כגון: TCP/IP, HTTP, ARP.
בזכות יכולות האבטחה שלו, הפך לכלי שימושי עבור האקרים הנוהגים להשתמש בו לצורכי תקיפה בלתי חוקיים, לצורך שינוי כתובות MAC, IP, זיוף בקשות ARP, Echo Request ושימוש זדוני בפרוטוקולי תקשורת.
התוכנית בעלת יכולות סריקה ומעקב אחר תעבורה ברשת, סריקת פורטים ויצירת חבילות מידע ברשת המקומית. על מנת לעבוד עם סקאפי באופן יעיל מומלץ להשתמש בכלי המנתח תנועת רשת (Wireshark).
ניתן להריץ את סקאפי בכל מערכת הפעלה שבה מותקנת פייתון באמצעות כתיבת הפקודה scapy, התוכנה בנויה ממשתנים ומסקריפטים הנכתבים בתוך סוגריים, הסקריפטים גמישים וניתנים לשינוי על פי צורכי המשתמש.
פקודות בסיסיות
quit - יציאה מסקאפי
len - מונה תווים
ls - רשימה של פרוטוקולים
send - שליחה
sr - שליחת בקשה וקבלת תשובה.
sniff - הסנפת פקטות
קישורים חיצוניים
עמוד הבית של סקאפי
גרסת סקאפי המותאמת לפייתון 3, באתר Github
עאדל וסמירה
עאדל וסמירה הייתה סדרת טלוויזיה (הסיטקום הישראלי הראשון), בשפה הערבית, ששודרה בין השנים 1971- 1972, בטלוויזיה הישראלית. הסדרה בכיכובם של ז'אק כהן ולילית נגר, עסקה בחייהם של בני זוג ערבי ישראלי.
הסדרה הופקה על ידי שולמית בן-שלום והבמאים היו ויקטור קמר ונחמד בן ישי, בחלק מן הפרקים הייתה המפיקה רבקה פרידמן.
לשני כוכבי הסדרה נגר וכהן, עבר מצרי. בעוד שכהן נולד במצרים, ועלה לישראל בגיל 5, נגר נולדה בתל אביב, אך בעודה תינוקת עברה עם משפחתה להתגורר במצרים, ושבה לישראל בהיותה בת 15. עבר זה מסביר את הערבית העסיסית שבפיהם של הצמד, אשר היטיבו להציג את חייהם של זוג ערבי ישראלי. הסדרה הציגה אירועים שונים, בחיי הזוג, מתוך זווית ראייה הומוריסטית.
מתוך הפרקים: עבודות בית, סמירה חושדת‬ בבעלה, אורחים מאמריקה, עאדל מתקין מדף, עאדל חולה, סיגריות של אבא, עאדל חושד בסמירה, ועוד.
הצלחת הסדרה, הביאה את השניים, בשיתוף פעולה עם עוד גורמי תיאטרון נוספים, להפיק הצגה בשם "תפוס כפי יכולתך", בה ירדו עאדל וסמירה (ז'אק ולילית) מן המסכים אל בימת התיאטרון.
קאמיל (זמרת)
קאמיל דונט (נולדה ב-12 ביוני 2001), המוכרת בשם הבמה קאמיל (בהולנדית: Camille) ומילו (בהולנדית: Millo), היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה בלגית. זוכת העונה השנייה של "הזמר במסכה".
ביוגרפיה
דונט הייתה חלק מהאנסמבל של של המחזמר "האבירים של שולחן המטבח העגול" מאת דיפ ברידג'.
כזמרת היא התפרסמה בין היתר מכמה סרטונים ביוטיוב, שבהם שרה כל מיני קאברים. ב-2017 היא הופיעה ב-Marathonradio בתחנת הרדיו הפלמית MNM (בשמה הפרטי) וב-Qmusic תחת שם הבמה מילו.
בשנת 2019 שיחקה דונט בסדרה "#LikeMe" שמשודרת בערוץ Ketnet, בה גילמה את הדמות קאמיל ואן בים. באפריל 2019, היא ושאר שחקני "#LikeMe" ערכו שני קונצרטים באזור לוטו באנטוורפן, ולאחר מכן סיבוב קונצרטים בערים שונות.
מאז 2020 היא הסולנית לצד דין דלנואיט בלהקת הקאברים פלוטו וואס אפלאנט.
בשנת 2020 זכתה דונט בפרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון לשנת 2020 עבור כישרון אהוב.
דונט שיתפה פעולה עם הדי ג'יי רג'י ושרה את האלבום "Forget The Time". בנוסף, היא חתמה על חוזה ההקלטות הראשון שלה עם CNR Records ב-2020.
באוקטובר 2020, הסינגל הראשון שלה עם רג'י הופיע לראשונה במקום ה-7 באולטרה-טופ. במרץ 2021 דונט הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "Fireworks". שבוע לאחר מכן, השיר הגיע למקום ה-12 באולטרה-טופ 50.
בשנת 2022 היא הייתה שגרירת STIP IT יחד עם עוד שלושה אנשים בשבוע נגד בריונות. עם השיר "Diamant" שכתבה בעצמה - מאלבומה השני - היא הוציאה את סינגל הסולו השני שלה כשיר קמפיין נגד בריונות.
בספטמבר 2021 היא השתתפה בתוכנית "Love For Music" ששודרה באביב 2022 בערוץ VTM.
בשנת 2022 החלה להשתתף בעונה השנייה של תוכנית המציאות הבלגית "הזמר במסכה" בתור "גברת חתלתולה" וזכתה במקום הראשון בגמר.
אלבומים
2021: Vuurwerk
סינגלים
2020: Vergeet de tijd (עם רג'י, פלטינום)
2020: Vechter (עם רג'י, פלטינום)
2021: Vuurwerk (פלטינה כפולה)
2022: Diamant (זהב)
2022: Lift U Up / Hou Vol (מתוך "Love Fore Music")
2022: Beter zo (מתוך "Love Fore Music")
ארווין סאנצ'ס
ארווין סאנצ'ס (נולד ב-19 באוקטובר 1969 בסנטה קרוס דה לה סיירה שבבוליביה) הוא כדורגלן עבר בוליביאני ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמן כדורגל המאמן את קבוצת אוריינטה פטרולרו.
ביוגרפיה
סאנצ'ס כונה פלאטיני, על שמו של מישל פלאטיני, שיחק את רוב הקריירה בליגת העל הפורטוגלית, שבה הבקיע 59 שערים ב-288 הופעות וב-13 עונות, שבהן שיחק בבנפיקה ליסבון ובבואבישטה.
סאנצ'ס החל את הקריירה במועדון דסטרוירס מעירו סנטה קרוס, ובהמשך עבר לבוליבר. בשנת 1990 עבר לבנפיקה ליסבון, אך ללא הצלחה רבה, ושיחק בהמשך כמושאל באשטוריל.
בשנת 1992 שוחרר מבנפיקה, וחתם בבואבישטה, שם הפך לשחקן חשוב ומוערך.
לאחר חמש עונות בבואבישטה, בהן הבקיע 25 שערים, חזר סאנצ'ס לבנפיקה ליסבון, ושוב לא התאקלם, וחזר לבואבישטה כעבור שנה בהשאלה, ואחר כך נרכש סופית.
בשנת 2001 היה סאנצ'ס חלק חשוב מהזכייה ההיסטורית של בואבישטה באליפות.
בשנת 2004, לאחר שקרע את הרצועה הצולבת, איבד סאנצ'ס מחשיבותו בבואבישטה, וחתם בליגה הבוליביאנית באוריינטה פטרולרו, שם שיחק עד לגיל 36. במשחקו האחרון, עלב סאנצ'ס בשופט במשחק מול בלומינג, והושעה לשנה וחצי.
נוסף על הקריירה העשירה של סאנצ'ס בפורטוגל, הוא ערך 57 הופעות בנבחרת בוליביה בכדורגל. סאנצ'ס הבקיע את שערה היחיד של בוליביה במונדיאל 1994 בהפסד 1–3 לנבחרת ספרד בכדורגל. זהו השער היחיד של בוליביה אי פעם במונדיאל. סאנצ'ס השתתף עם בוליביה בנוסף בשישה טורנירים של קופה אמריקה ובגביע הקונפדרציות 1999, אליו הגיעה בוליביה בזכות הסיום במקום השני בקופה אמריקה 1997.
לאחר פרישתו מכדורגל, החל לאמן, תחילה בבואבישטה לאחר מכן, בין השנים 2006 ו-2009 אימן את נבחרת בוליביה בכדורגל, ופוטר בעקבות הכישלון במוקדמות מונדיאל 2010. בהמשך אימן את אוריינטה פטרולרו ואת בלומינג הבוליביאניות.
בשנת 2015 חזר סאנצ'ס לאמן את בואבישטה.
הרולד נייט
הרולד נייט (באנגלית: Harold Knight; 27 בינואר 1874 – 3 באוקטובר 1961) היה צייר פורטרטים, ז'אנר וצייר נוף אנגלי.
ביוגרפיה
נייט נולד בנוטינגהאם, אנגליה, בנו של ויליאם נייט, אדריכל, ולמד בבית הספר לאמנות בנוטינגהאם בפיקוחו של וילסון פוסטר.