cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מעגילה (חקלאות)
במהלך נסיעת הטרקטור התוף מתגלגל על הערוגה ומשטח אותן.
מרסל אליקים
מרסל אליקים (1921 - מרץ 2013) היה רופא ישראלי, חתן פרס ישראל לרפואה לשנת תשס"א (2001). זוכה אות יקיר ירושלים לשנת 1998.
ביוגרפיה
אליקים נולד בפלובדיב שבבולגריה. אמו נפטרה כשהיה בן שבע, ואביו גורש בשנת 1939 אל צרפת ונפטר בה כעבור שנתיים. אליקים נתמך על ידי משפחת אביו, וסיים את לימודיו בבית הספר הצרפתי בעיר הולדתו ובקולג' האמריקני בסופיה. הוא החל בלימודי רפואה באוניברסיטת סופיה (1944–1949), עלה בשנת 1949 למדינת ישראל ובשנת 1952 השלים את לימודיו במחזור הראשון של בוגרי בית הספר לרפואה באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך שנות לימודיו בישראל, הוא עסק ברפואה כמתנדב במעברת ראש העין. בשנים 1952–1954 שירת בצה"ל במסגרת חיל המדע ובמכון הביולוגי בנס ציונה. במקביל החל לעבוד כרופא במחלקה הפנימית של בית החולים האוניברסיטאי "הדסה", תחת משה רחמילביץ'.
בשנים 1960–1962 קיים אליקים עבודת פוסט-דוקטורט במחלקה לפרמקולוגיה של אוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1960 הוא הצטרף גם לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים, תחילה כמרצה בכיר, משנת 1963 כפרופסור חבר ומשנת 1969 כפרופסור מן המניין. בשנים 1960–1969 הוא הועסק גם כרופא הראשי של בית החולים האוניברסיטאי "הדסה", תוך שהוא מסיים את פוסט הדוקטורט ומתמנה ב-1963 למומחה ברפואה פנימית ובקרדיולוגיה. בשנת 1964 נוסד על ידו בית הספר הראשון בישראל ללימודי המשך ברפואה, שפעל בשיתוף האוניברסיטה העברית, בית החולים "הדסה", וקופת חולים כללית. בשנים 1970–1976 ניהל אליקים את המכון ללימודי המשך. במהלך השנים, שימש כחבר מועצת המנהלים של בית החולים "הדסה", חבר בוועדות ובסנאט האוניברסיטה ובשנים 1976–1979 חבר המועצה להשכלה גבוהה.
בתחום המחקר תרם אליקים לחקר מחלות לב ומחלות כבד והיה בין הראשונים למציאת טיפול במחלת הקדחת הים התיכונית. בשנים 1974–1980 הוא כיהן כיו"ר הראשון של המועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית, יו"ר ועדת המחקר של האיגוד האסיאתי לקרדיולוגיה (1968–1972), וכן יו"ר מייסד של האיגוד הישראלי לחקר הכבד (1972–1976). במהלך שנות עבודתו פורסמו על ידו למעלה מ-200 מאמרים, כמו גם הספר "Recurrent Polyserositis" ושלושה ספרים נוספים שערך.
עבודתו ארוכת השנים בתחום הרפואה זיכתה אותו בפרסים רבים: פרס בן ארי לרפואה פנימית (1950), פרס פרדגרין למחקר שטח הקרדיו-וסקולרי (1952), פרס צוילינג לתרומה מצטיינת לעיתון "רפואה" (1952), תואר התלמיד המצטיין בכל הזמנים מטעם בית החולים האוניברסיטאי "הדסה" (1987), פרס על תרומתו להפחתת התמותה של נשים הרות (1997), פרס על תרומתו לחקר הקדחת הים התיכונית (1997), אות יקיר ירושלים (1998) ופרס ישראל לרפואה (2001).
בין תלמידיו : פרופ' ראובן ויסקופר.
אליקים נפטר ב-2013, נטמן בהר המנוחות והותיר אחריו שני בנים רופאים, רמי ואלון אליקים, שניהם מנהלי מחלקות.
לאטיס
לאטיס (Latis) הוא שמם של אל ושל אלה במיתולוגיה הקלטית אשר פולחנם היה קיים בבריטניה בתקופה הרומית.
בבריטניה התגלו שתי כתובות - האחת מוקדשת לאלה בשם זה ("Dea Latis" - דאה לאטיס) והשנייה לאל בשם זה ("Deus Latis" - דאוס לאטיס).
האלה לאטיס הייתה אלת נהר או אלת מים וכן אלת בירה.
לכבוד האל לאטיס נבנה מזבח במצודה הרומית אבאלאווה וכן בקאמבריה. על המזבח נכתב:
מקור השם של האלים ככל הנראה במילה הפרוטו קלטית "לאטי" שמשמעה "משקה חריף" או מ"לאטו" משמעה "תשוקה".
קופי (זמרת)
מיקיילה סימפסון (נולדה ב-16 בפברואר 2000), הידועה יותר בשם קופי, היא זמרת רגאיי ג'מייקנית, כותבת שירים, ראפרית, דיגיי וגיטריסטית מספאניש טאון. היא הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "Burning", בשנת 2017 ובשנת 2019 חתמה עם קולומביה רקורדס. ב-2019 זכתה בטקס פרסי גראמי ה-62 בפרס גראמי לאלבום הרגאיי הטוב ביותר עם המיני-אלבום "Rapture" והייתה לאשה היחידה שזכתה בפרס ולזוכה הצעירה ביותר שזכתה בקטגוריה זו.
ביוגרפיה
אמה של קופי הייתה שחקנית מזדמנת, השתייכה לכנסייה האדוונטיסטית, והייתה עובדת משרד הבריאות.
קריירה מוזיקלית
בשנת 2016 היא זכתה במופע כישרונות צעירים בבית הספר התיכון בקינגסטון מבלי שידעה שזה היה אודישן הכניסה ללימודים. היא המשיכה ללמוד תאוריית מוזיקה וטכניקה ווקלית במקהלה התיכונית. רגע מכונן עבור קופי אירע במהלך שנת הלימודים האחרונה שלה בתיכון, כשהופיעה במופע הכישרונות הצעירים של בית הספר עם אמנים מחוננים אחרים מול כאלף איש. היא ציינה שהתוכנית העניקה לה את הביטחון הראשון להופיע מול קהל בלייב.
קופי צברה פופולריות לאחר שהעלתה סרטון שבו היא שרה לאינסטגרם. בשנת 2017 הוציאה את הסינגל הראשון שלה, "אגדה" שכלל אך ורק שירה ונגינה בגיטרה אקוסטית. השיר היה מחווה לאצן הג'מייקני יוסיין בולט, והפך ויראלי ברגע שהאתלט שיתף אותו באינסטגרם שלו. אלימות ובעיות חברתיות שהייתה עדה להן בצעירותה השפיעו על כתיבתה ובנוסף לפרוטוג'יי היא מציינת גם ראפרים וזמרי רגאיי אחרים כמי שהיוו לה השראה, למשל קרוניקס, ג'יגס וסופר קאט  כמו גם אמני רגאיי קלאסיים כולל הג'מייקנים הגדולים ברס המונד , דניס בראון , ובוב מארלי.
בינואר 2018, חודש לפני יום הולדתה ה-18, במהלך פסטיבל הרגאיי השנתי Rebel Salute, הזמר-יוצר הוותיק, קוקו-תי הציג את קופי בפני קהל עצום.
סינגל הבכורה שלה "Burning" שיצא ב-2018 היה להיט אזורי בארצות הברית. הוא כיכב שלושה שבועות במקום הראשון במצעד הטופ-30 ברגאיי של רשת רדיו אזורית המכסה את ניו יורק ואת דרום פלורידה.
הסינגל "Raggamuffin" של קופי מדצמבר 2018, יצא נגד אלימות תוך שימוש בנשק חם והזנחה ממשלתית של בני נוער. רדיו BBC 1Xtra כינה את קופי אחת מ"האמנים החמים של שנת 2019". הסינגל הבא שלה נקרא "טוסט" והוא הופק על ידי הדיג'יים של הרכב המוזיקה האלקטרונית האמריקאי מייג'ור לייזר. גם הכרוניקס וגם פרוטוג'יי מופיעים בווידאו קליפ. בשנת 2019, הראפר הקנדי טורי לנז עשה רימיקס ל"טוסט" כחלק מפרויקט בינלאומי שלו.
בשנת 2018 היא גם חתמה עם קולומביה רקורדס, ומיני אלבום הבכורה שלה "Rapture" יצא תחת הלייבל ב-14 במרץ 2019. הקליפ של "Throne", שלוקח את הצופים לסיור בעיר הולדתה בספאניש טאון, ג'מייקה, עלה לראשונה במגזין המוזיקלי "The Fader" ב־22 בינואר 2019. במאי 2019, זכתה להשתתף בתוכנית "אפל מיוזיק: הבא".
ב־26 בנובמבר 2019 הוציאה לאור קופי את הסינגל השיתופי הראשון שלה "W", בשיתוף פעולה עם הראפר האמריקאי גאנה.
המיני-אלבום "Rapture" זכה בפרס גראמי בקטגוריית הרגאיי הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי השנתי ה-62, מה שהפך את קופי גם לאשה היחידה שזכתה בפרס זה אי פעם וגם לזוכה הצעירה ביותר בקטגוריה הזו.
ב-2020 קופי תופיע כהופעת חימום בכמה הופעות מתוך סיבוב ההופעות של הארי סטיילס בצפון אמריקה ובאמריקה הלטינית.
היינריך אברבאך
גנרל היינריך קורט אלפונס וילי אברבאך (בגרמנית - Heinrich Kurt Alfons Willy Eberbach) (24 בנובמבר 1895 – 13 ביולי 1992), היה מפקד שריון בכיר בוורמאכט במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת
אברבאך נולד ב-24 בנובמבר 1895 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-180 (וירטמברג ה-10), ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת לוטננט, ובמהלך הלחימה בשמפאן נפצע אברבאך ונפל בשבי הצרפתי, שממנו חזר בשנת 1917. לאחר מכן הועבר לקורפוס אסיה, ולחם עמו בקרבות בארץ ישראל. לסגנו ב-18 באוקטובר 1918 הועלה לדרגת אובר לוטננט, ולקראת סוף המלחמה חלה במלריה ונפל בשבי הבריטי. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף אברבאך למשטרה, ומילא בה תפקידי פיקוד ומטה, וב-1 במרץ 1933 הועלה אברבאך לדרגת מיור במשטרה. בקיץ 1935 עבר אברבאך לוורמאכט, ובסוף קיץ 1935 מונה לתפקיד מטה בפיקוד הכוחות הממונעים. ב-15 באוקטובר 1935 מונה למפקד פלוגת הנ"ט ה-12, וב-1 באוקטובר 1937 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 באוגוסט 1938 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-6, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-35.
מלחמת העולם השנייה
ב-1 ביוני 1944 מונה אברבאך לתפקיד מטה בקבוצת ארמיות B, וב-5 ביולי 1944 מונה למפקד ארמיית הפאנצר החמישית. ב-22 באוגוסט 194 מונה אברבאך למפקד הארמייה השביעית, אך ב-31 באוגוסט נפל בשבי הבריטי בעת שהיה בסיור ליד נהר הסן.
לאחר המלחמה
אברבאך שוחרר מהשבי ב-6 בינואר 1948. לאחר שחרורו התגורר בעיר נוצינגן, עד למותו ב-13 ביולי 1992, והוא בן 96 שנים.
בתוככי הרייך השלישי
בתוככי הרייך השלישי (בגרמנית: Erinnerungen, "זיכרונות") הוא ספר זיכרונותיו של אלברט שפר, אשר שימש בתקופת הרייך השלישי כאדריכל הראשי ושר החימוש, והיה אחד האנשים המקורבים ביותר לאדולף היטלר. הספר נכתב במהלך שהותו של שפר בכלא שפנדאו בברלין, לריצוי עונש המאסר שנגזר עליו במשפטי נירנברג בעוון השימוש בעובדי כפייה במסגרת תפקידו כשר החימוש במשטר הנאצי. הספר יצא לאור לראשונה לאחר שיחרורו בשנת 1969, ומהווה את אחד המקורות החשובים אודות התנהלות החוג הפנימי של ההנהגה הנאצית. עם זאת, שפר סילף או שיקר לגבי פרטים רבים במאמץ לשקם את תדמיתו ולהימנע מעונש מוות; לנוכח ממצאי המחקר המאוחר, התגלה בבירור שהספר מוטה מאוד ובמקרים רבים אינו אמין.
תוכן הספר
הספר כתוב בסגנון אוטוביוגרפי למחצה. הוא מתחיל בתיאור ילדותו של המחבר, וממשיך בתיאורים של פעילותו במסגרת המשטר הנאצי. על פי תיאורו הייתה התקדמותו בהירארכיה הנאצית תוצר של צירופי מקרים אשר גרמו בסופו של התהליך להתוודעות קרובה במיוחד בינו לבין היטלר, והפיכתו לאחד מחברי המעגל המקורבים ביותר שלו. שפר מתאר בספרו כיצד בתחילת דרכו בצמרת הנאצית עסק בעיקר בתחום האדריכלות אולם עם מותו של פריץ טודט מונה על ידי היטלר לשר החימוש של הרייך, ובשלב מסוים ניהל ושלט על רוב הפעילות הכלכלית בגרמניה ובשטחים שנכבשו על ידה.
שפר מתאר כיצד במסגרת תפקידו כשר החימוש ישם רפורמות כלכליות אשר כבר יושמו במדינות המערב בשלבים קודמים של המלחמה כגון, העברת מפעלים אזרחיים ליצור מוצרים צבאיים, והגברת עבודת נשים, וכל זאת באמצעות השלטת כוח כמקובל במשטר דיקטטורי.
שפר טוען כי בשלבי הסיום של המלחמה כאשר תבוסתה של גרמניה הובררה באופן סופי, חלה אצלו התפכחות מאשליית הנאציזם, המלחמה, והיטלר עצמו. למרות שהיה אחד ממקורביו של היטלר פעל, לטענתו, כדי לחבל בפקודת ניהול מדיניות האדמה החרוכה שנקבעה על ידי היטלר. בסיומו של הספר מתפלמס שפר עם תוצאות משפטי נירנברג בהם הורשע ונידון כאחד מראשי המשטר הנאצי לעונש של 20 שנות מאסר.
חשיבות היסטורית
פרסומו של הספר בתוככי הרייך השלישי היווה מקור למידע רב אודות המשטר הנאצי ואופן פעילותו בהקשר של קבלת ההחלטות, ניהול המדיניות וענייני המדינה.
בתקופה שקדמה לפרסומו הייתה הסברה המקובלת בקרב ההיסטוריונים חוקרי התקופה כי גרמניה הנאצית התנהלה באופן אוטוריטארי-מונוליטי, לפחות לאורך התקופה שקדמה לתבוסותיה ככל שהתקדם מהלך המלחמה. לעומת זאת שפר חושף בסיפרו כי החל מהתחלת תקופת השלטון הנאצי, התחלקה השליטה בפועל בין גורמים שונים כאשר ההחלטות שהתקבלו בסופו של דבר הושפעו בעיקר מכוחם היחסי של הצדדים המעורבים לקידום האינטרסים שלהם, ובעיקר בהיבט של מידת השפעתם על קביעת החלטותיו של המנהיג העליון. בעוד דמותו של היטלר הצטיירה כשל מנהיג דומיננטי אינטליגנטי והחלטי, מתאר אותו שפר בספרו כעצלן הנתון למצבי רוח משתנים אשר בהתאם להם נקבעות החלטותיו. שפר מתאר את היטלר כאדם לא מקצועי בהתנהלותו, פשטני במחשבתו וחסר שאר רוח לכל תכנון עתידי שאינו בעל אפקטיביות מיידית.
את חבורת מקורביו של היטלר מרבה שפר לתאר בעליבותם כרודפי שררה וכיבודים. גם כאשר "הבית בוער" הם מקפידים להתחנף להיטלר ולהשמיע באוזניו את מה שידוע להם כי הוא מבקש לשמוע, אינם עומדים על דעתם, מתרפסים, ומחפשים כל דרך כדי להימנע מלהיקלע לחמת זעמו ולשבט לשונו. שפר מספק לאורך הספר דוגמאות שונות כיצד כתוצאה מכך נגרם חוסר תפקוד של הממשלה, ולקבלת החלטות שגויה או חסרה לגמרי אשר הובילו בסופו של דבר לתבוסת גרמניה.
ביקורת
למרות שהיה מראשי המשטר הנאצי ואחד מחברי חוגו הקרובים ביותר של היטלר, מכחיש שפר בספרו כל קשר או מידע שהיה לו בקשר לשואה. לטענתו למרות שידע על קיומה של עבודת כפייה במפעלי היצור הרי שהוא פעל להטבת תנאי העובדים ולהשתמש פחות ככל האפשר בכוח עבודה זה. ההיסטוריון יואכים פסט שסייע בעריכת הספר טוען כי המידע בספר אינו עקבי עם עדותו של שפר במשפטי נירנברג ובעיקר בהקשר דבקותו בהיטלר עד לסוף המלחמה למרות הטענה בספר כי עשה זאת מתוך תחושת נאמנות אישית. שפר טוען בספרו כי שקל להצטרף לקושרים נגד היטלר אך לא נמצאה לכך כל הוכחה משמעותית.
היסטוריונים שבחנו את טענותיו לאורך השנים סתרו את התדמית הא-פוליטית ששפר ניסה לשוות לעצמו בספר. בין היתר, בניגוד לכתוב, היה מעורב עמוקות בתחרות הפנימית על שררה בתוך המפלגה ואף היה בעל-בריתו של ריינהרד היידריך. כמו כן, הסתיר את חברותו הקרובה עם קרל ברנדט, האחראי על תוכנית T4 - אותנסיה.
למרות ששימש כאחד מראשי המשטר הנאצי לאורך כל תקופת המלחמה, והיה שותף לתהליכים משמעותיים של ניהול הכלכלה, טוען שפר כי הוא חש אשמה בכל הקשור להשמדת העם שבוצעה, ומנסה להצדיק את פעולותיו ואת תמיכת העם במשטר ובפעולותיו. לקראת סוף חייו אף טען כי פעילותו במסגרת המשטר הנאצי הייתה בבחינת כריתת ברית עם השטן.
מבקריו של שפר טוענים כי כל טענותיו וניסיונות ההצטדקות שלו באו במטרה אחת בלבד והיא להימנע מהוצאה להורג במשפט נירנברג כפי שקרה לרוב שותפיו להנהגה הנאצית. הם מתארים את שפר כאדם אינטליגנטי במיוחד אשר יעשה הכל ויאמר הכל למען הגנתו האישית.
תיאור נוסף של העמדת הפנים הזו של שפר ניתן לראות בסרט התיעודי "שפר בדרך להוליווד" של הבמאית והמפיקה ונסה לאפא. הסרט מציג סרטונים מקוריים מהתקופה הנאצית ושיחות עם שפאר, בהם מתגלה הטיוח הגדול שהוא ניסה להציג במשפטי נירנברג ובספרו.
רובין אולסן
רובין אולסן (בדנית: Robin Olsen; נולד ב-8 בינואר 1990) הוא כדורגלן שוודי המשחק בעמדת השוער באסטון וילה ובנבחרת שוודיה.
קריירת מועדונים
אולסן נולד בשוודיה להורים דנים, ואף בעל אזרחות דנית. אולסן התחיל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מאלמה. בהמשך שיחק גם באולימפיק מאלמה ופ.צ. מאלמה. בגיל 16 עבר ללימהן בונקפלו ובגיל 17 הצטרף לקבוצה הבוגרת. בשנת נפצע ברכו, ולאחר שהחלים, עזב את ליהמן ושיחק בבונקפלו וקלגשאם.
בשנת חתם במאלמה. ב-1 באוקטובר 2012 ערך אולסן את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד בניצחון 0–2 סריאנסקה. ב-5 באפריל 2013 נכנס כמחליף במשחק הליגה נגד אטוידברגס לאחר שדהלין, השוער הראשון נפצע. אולסן, ששימש כשוער הראשון כאשר דהלין היה פצוע, גילה יכולת גבוהה ונשאר השוער הראשון גם לאחר שדהלין החלים. בסיום העונה, מאלמה אף זכתה באליפות. אולסן היה שותף לעליה של מאלמה לשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2014/2015. בסיום העונה, נבחר אולסן לשוער העונה בליגת העל השוודית.
ב-1 ביולי 2015 אולסן חתם בפאוק סלוניקי מליגת העל היוונית תמורת 650 אלף אירו.
ב-26 בינואר 2016 אולסן הושאל לפ.צ. קופנהגן עד לסיום העונה, כמחליפו של סטפן אנדרסן הפצוע. ב-24 במאי 2016 אולסן חתם בקופנהגן לארבע שנים תמורת 600 אלף אירו.
ב-24 ביולי 2018 אולסן חתם ברומא מהסרייה א' תמורת 12 מיליון אירו, כמחליפו של אליסון שחתם בליברפול. ב-19 באוגוסט 2018 אולסן ערך את הופעת הבכורה שלו ברומא בניצחון 0–1 נגד טורינו.
ב-30 באוגוסט 2019 אולסן הושאל לקליארי לעונה אחת.
ב-6 באוקטובר הושאל לאברטון מהפרמייר ליג. ב-1 בנובמבר ערך הופעת בכורה בהפסדה של אברטון 1–2 לניוקאסל יונייטד.
ב-31 באוגוסט 2021 הושאל לעונה אחת לשפילד יונייטד מהצ'מפיונשיפ. ב-14 בספטמבר ערך את הופעתו הבכורה בתיקו 2-2 נגד פרסטון נורת' אנד.
ב-18 בינואר 2022 הושאל לאסטון וילה עד לסוף העונה. ב-4 ביוני 2022 רכשה אותו אסטון וילה.
קריירה בינלאומית
אולסן שמחזיק באזרחות שוודית ודנית, היה יכול לייצג אחת משתי המדינות. בשנת הצהיר כי הוא מעוניין לייצג את דנמרק, אך כעבור שנתיים נענה לזימון ממורטן אולסן, מאמן נבחרת שוודיה.
ב-15 בינואר 2015 אולסן ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת במשחק ידידות נגד. לאחר פרישתו של אנדראס איסאקסון מהנבחרת, אולסן הפך לשוער הבכיר.
Twitch.tv
נכון לפברואר 2018, יש באתר 2 מיליון שידורים חודשיים וכ-15 מיליון משתמשים פעילים מדי יום.
היסטוריה
באוקטובר 2013, היו באתר 45 מיליון צופים ייחודיים. נכון לפברואר 2014, הוא נחשב למקור הרביעי בגודלו של תעבורת האינטרנט בארצות הברית. במקביל, חברת האם, Justin.tv, מותגה מחדש כ-Twitch Interactive על מנת לייצג את השינוי בהתמקדותה. האתר Justin.tv נסגר סופית באוגוסט 2014. באותו חודש, השירות נרכש על ידי אמזון עבור 970 מיליון דולר, אשר מאוחר יותר הובילה להכנסת סינרגיה עם שירות המנויים של החברה, אמזון פריים. מאוחר יותר רכשה Twitch את קלסה, מפעילה של קהילות מקוונות שעוסקות במשחקי וידאו והציגה אמצעי לרכוש משחקים באמצעות לינקים על זרמים יחד עם תוכנית המאפשרת לשדרנים (סטרימרים) לקבל עמלות על מכירת המשחקים שהם משחקים.
עד 2015, היו באתר יותר מ-1.5 מיליון שידורים וכ 100 מיליון צופים בחודש. נכון לרבעון השלישי של 2017, Twitch עדיין מהווה את שירות הווידאו הזורם החי המוביל למשחקי וידאו בארצות הברית, ויש לו יתרון על פני השירות המקביל יוטיוב, "יוטיוב גיימינג".
משחקי זירת קרב מרובת משתתפים (MOBA), כמו "League of Legends" ו"Dota 2", הם המשחקים הפופולריים ביותר עבור ה-esports. בשנת 2020, תחרות World Championship של משחק "League of Legends" שברה שיא צפייה עם מעל 1.8 מיליון צופים.
ספורט אלקטרוני
Twitch היא הפלטפורמה המפורסמת ביותר לשידור Esports. הפלטפורמה ממלאת תפקיד מרכזי בפופולריות הגוברת של הפעילות הזו.
משתמשי האתר
קהל היעד של האתר מאוד מגוון מבחינת מיקומו הגאוגרפי, וגילאי המשתמשים בו. האתר מציע תכנים שונים לקהל שלו. משתמשים יכולים לצפות במשחקי מחשב וקונסולות. הם יכולים גם לכתוב לשחקן באופן פומבי בצ'אט. אפשר גם ללמוד פעילויות שונות ביחד עם יוצרי התוכן (סטרימרים) כמו לבשל, או לנגן על גיטרה. ברוב המקרים המשתתפים בוחרים לא לקחת חלק פעיל ורק לצפות במה שמתרחש במסך המחשב שלהם. הקהל גם יכול להיות פרשן של משחקי הווידאו, כלומר, להסביר את האירועים שמתרחשים במשחק ככה שגם צופה שאיננו מכיר את המשחק יכול להבין את מהלכו. רוב המשתמשים נכנסים לאתר בשביל ההנאה האישית שלהם, שנובעת בדרך כלל מצפייה במשחקים עצמם ורק לאחר הצפייה לעיתים ירכשו את המשחק. ניתן גם לתמוך בסטרימר כספית, כדי להביע הערכה של המשתמש והרצון שלו שהסטרימר הזה ימשיך לקריין את המשחקים.
בנוסף, חלק ממשתמשי האתר צופים בשידורים כדי לצבור ניסיון, ולשדרג את מיומנותם במשחקים המוצעים באתר. הז'אנרים הפופולרים ביותר בפלטפורמה הם משחקי הפעולה, משחקי האסטרטגיות (MOBA) ומשחק ירי בגוף ראשון (Online FPS).
גביע הקונפדרציות 2009
גביע הקונפדרציות של שנת 2009 נערך בדרום אפריקה מ-14 ביוני עד 28 ביוני, כטורניר מקדים למונדיאל 2010. זו הייתה הפעם השמינית שבה מתקיים טורניר גביע הקונפדרציות, המפגיש בין זוכות האליפויות היבשתיות, זוכת טורניר גביע העולם ומארחת גביע העולם. משחק הפתיחה של הטורניר נערך באצטדיון קוקה-קולה פארק שביוהנסבורג. נבחרת ברזיל, אלופת דרום אמריקה, ניצחה בגמר בתוצאה 2-3 את נבחרת ארצות הברית, אלופת צפון אמריקה. במהלך בטורניר נפוץ השימוש בכלי הנגינה וובוזלה, שנאסר לשימוש ובלחץ האוהדים הותר בחזרה לשימוש.
הטורניר
שמונה הנבחרות המשתתפות הוגרלו לשני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי הנבחרות שסיימו ראשונות בכל בית עלו לשלב חצי הגמר. המנצחות של חצאי הגמר עלו למשחק הגמר, בעוד שהמפסידות שלהם התמודדו ביניהן על המקום השלישי.
פרסים
בטקס סיום הטורניר הוענקו פרסים אישיים: "כדור הזהב" לשחקן המצטיין בטורניר, "נעל הזהב" למלך השערים, "כפפת הזהב" לשוער המצטיין, ופרס על משחק הוגן.
רבן שמעון בן גמליאל הזקן
רַבַּן שִׁמְעוֹן בֶּן גַּמְלִיאֵל הַזָּקֵן (רשב"ג הראשון) – (נפטר לערך בשנת 70) היה תנא בשלהי הדור הראשון של התנאים ונשיא הסנהדרין סמוך לחורבן בית שני. צאצא למשפחת הלל הזקן, ואחד מעשרת הרוגי מלכות. היה מראשי השלטון בירושלים, יחד עם הכהנים הגדולים חנן בן חנן ויהושע בן גמלא.
משפחתו
רבן שמעון היה נין של הלל הזקן. הוא מילא את מקומו של אביו, רבן גמליאל הזקן, כנשיא הסנהדרין.
בנו היה רבן גמליאל דיבנה. בתו,, נישאה לרבי אליעזר בן הורקנוס, מגדולי תלמידי רבן יוחנן בן זכאי (בבלי, בבא מציעא נט ע"ב).
המנהיג והתקופה
רבן שמעון בן גמליאל נולד בירושלים. הוא נתמנה לנשיא כ-18 שנה לפני החורבן, והיה אחרון הנשיאים בתקופת בית המקדש. התלמוד (בבלי, שבת טו ע"א) מביא ברייתא בזו הלשון:
בתקופתו מקום מושבה של הסנהדרין היה בירושלים, אבל לא במקום הטבעי, לשכת הגזית, אלא ב"גלות" הראשונה של הסנהדרין – חנויות שבהר הבית, לשם נדדה הסנהדרין בימי אביו.
יוסף בן מתתיהו מתאר אותו באוטוביוגרפיה שלו:.
במרד הגדול
בתקופת נשיאותו היה המרד הגדול נגד הרומאים. רבן שמעון בן גמליאל נמנה עם מחנה המתונים, יחד עם רבן יוחנן בן זכאי, והיה מקורב לממשלת המרד המתונה שהוקמה בתחילתו. לפי יוסף בן מתתיהו, תמך רבן שמעון במרד, אף־על־פי שנמנה עם מחנה המתונים:
יוסף בן מתתיהו כתב את שבחיו לעיל על שמעון, אולם מיד לאחריהם הוא מספר כי שמעון פעל להדחתו מתפקידו כמושל הצבאי של הגליל מטעם ממשלת המרד. לדבריו, היו אז בינו ובין שמעון חילוקי דעות. שמעון היה "רעו ומיודעו" של יוחנן מגוש חלב, יריבו של יוסף, ושמעון נענה לבקשתו ושכנע את הכהנים הגדולים חנן בן חנן ויהושע בן גמלא ואחרים, להדיח את יוסף מתפקידו, אולם חנן החליט שאין למהר לעשות זאת ללא הוכחות. לטענת יוסף, שמעון לא ויתר על מאמצו להדיחו, והוא אף מאשים אותו במזימה: שמעון הורה לאחיו של יוחנן לשלוח מתנות לחנן וחברי סיעתו כדי שישנו את דעתם, ואלה החליטו בעקבות זאת לשלוח שליחים לגליל, ללא ידיעת הממשלה, כדי להדיח את יוסף. לטענתו, שליחת השליחים לגליל ללא ידיעת הממשלה, עוררה בירושלים זעם גדול על שמעון וחנן. ממשלת המרד המתונה לא החזיקה מעמד זמן רב, והופלה על ידי הקנאים.
רשב"ג נהרג במהלך המרד, כפי שמובא במקורות הגאונים:.
ממעשיו המפורסמים והנהגותיו
במקורות נמסרו רק דברים מועטים בשמו של רבן שמעון, אך חלק מתורתו מובא כדברי "בית הלל".
דבריו במסכת אבות
המאמר הבא במסכת אבות מיוחס לרבן שמעון:
זיהוי זה מקורו בפירוש התוספות יום טוב למשנה זו, שמדגיש כי מדובר בבנו של רבן גמליאל הזקן, להבדיל מרבן שמעון בן גמליאל השני.
הוזלת מחיר הקינים
מן המפורסמות שבפעולותיו של רבן שמעון, הייתה הוראתו בנושא הקינים. "קן" היא זוג תורים או בני יונה, שנדרשים לקרבן של יולדת, מצורע ועוד. <BR> מספרת המשנה (כריתות א, ז): מעשה שעמדו קינים בירושלים בדינרי זהב – מחירו של כל קן (זוג עופות) היה דינר זהב, מחיר מופקע במושגים של אותם ימים (שווה ל-25 דינרי כסף). <BR> אמר רבן שמעון בן גמליאל (הזקן): המעון הזה! (לשון שבועה בבית המקדש), לא אלין הלילה עד שיהו בדינרין – לא אלך לישון עד שיהיה המחיר זול ויהיה כל קן נמכר בדינרי כסף, כלומר בזול. <BR> נכנס לבית דין ולימד: האשה שיש עליה חמש לידות ודאות או חמש זיבות ודאות (לא בספק), מביאה קרבן אחד – על לידה אחת או זיבה אחת, קן שהוא עולה וחטאת, ואוכלת בזבחים – נטהרה ויכולה לאכול בבשר קדשים, ואין השאר עליה חובה – אינה חייבת להשלים קרבנותיה של ארבע לידות או זיבות. דבר זה הוא הוראה יוצאת דופן, שכן לפי הדין המקורי (שמביאה המשנה לפני המעשה) חייבת היא להשלים שאר הקרבנות. ואולם רשב"ג הקל בהוראה זו, והסתמך על הכלל – "עת לעשות לה' הפרו תורתך", כדי להביא להוזלת הקינים, וכדי למנוע מצב שבו חייבי הקרבנות יימנעו מהבאת הקרבנות לגמרי, בשל מחירם המופרז. <BR> (קיים פירוש אחר הגורס שלא הייתה כאן כל חריגה מההלכה, אלא הנשים טעו בתחילה בחושבן שאינן טהורות עד להקרבת כל חמשת הקרבנות. ורשב"ג עמד ופרסם את ההלכה, שלעניין טהרה מספיק קרבן אחד, "ואין השאר עליה חובה" לצורך טהרה לאכול בקדשים.) <BR> מסכמת המשנה: ועמדו קינים בו ביום ברִבעתיים – הוזלו הקינים באופן משמעותי, וכל קן נמכר עתה ברבע דינר כסף (הוזלה פי מאה) או – לפירוש אחר – בחצי דינר כסף (הוזלה פי חמישים).
הריגתו
על פי האגדה, ניבא שמואל הקטן בשעת פטירתו את מותו של רבן שמעון, וכה אמר: (בבלי, סוטה מח ע"ב). בתרגום לעברית, על פי פירוש רש"י: רבן שמעון בן גמליאל ורבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול – ייהרגו בחרב, וחבריהם להריגה בשאר מיתות, ושאר העם לביזה, וצרות גדולות עתידות לבוא על העולם.
רבן שמעון הוּצא להורג, על פי המסורת, יחד עם רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול, בתאריך כ"ה בסיוון (טור אורח חיים סימן תקפ).
הרב אהרן הימן משער שרבן שמעון הוצא להורג על ידי הקנאים, בהיותו מתנגד לדרכם, אך אין לכך מקור בדברי חז"ל.
במסכת שמחות, מן המסכתות הקטנות (פרק ח), מסופר, שלפני הוצאתם להורג בכה האחד. שאל אותו רעהו: מפני מה אתה אתה בוכה? הרי "לשתי פסיעות אתה נתון בחלקם של צדיקים", כלומר: מרחק שתי פסיעות בלבד מבדיל בינך ובין הצדיקים שבגן עדן; ואתה בוכה?! אמר לו: אני בוכה על שאנו נהרגים כעובדי עבודה זרה, כמחללי שבתות, כמגלֵּי עריות וכשופכי דמים. אמר לו: רבי, שמא סועד היית או ישֵן, ובאה אישה לשאול על נידתה ועל טומאתה וטהרתה, ואמרת לה: המתיני עד שאישן; והתורה אמרה "כל אלמנה ויתום לא תענון אם ענה תענה אותו ... והרגתי אתכם בחרב".
במקור קדום יותר מסופרים דברים דומים:
השמועה על מותם הגיעה לרבי עקיבא ולרבי יהודה בן בתירא, והם חגרו מתניהם שׂק וקרעו בגדיהם ואמרו :
הרומאים לא הסכימו לאפשר לבנו, רבן גמליאל, לרשת את התפקיד, ואף רצו להורגו. רבן יוחנן בן זכאי ביקש מהם להימנע מכך, ונענה בהסכמה. עם הריגתו של רבן שמעון, תפס רבן יוחנן בן זכאי את תפקיד הנשיא למשך שנים אחדות, שבהן תיקן תקנות והרים מעט את רוח העם לאחר החורבן, תוך שהוא מעביר את בירת התורה מירושלים החרבה ליבנה. לאחר מכן מסר את התפקיד לבנו של רבן שמעון, רבן גמליאל דיבנה.
קברו
הקבר מצוי בכפר כנא, אשר בגליל. במהלך מהומות אוקטובר 2000 הוצת הקבר.
אומייזאורוס
אומייזאורוס (שם מדעי: Omeisaurus; מילולית, "לטאת אומיי") היא סוג של דינוזאור זאורופוד מתקופת יורה עליון שתחום התפוצה שלו היה באזור סין של ימינו. מקור שמו בהר אומיי, שם התגלו עצמותיו לראשונה.
מאפיינים
כזאורופודים אחרים היה האומייזאורוס הרביוור גדול. אורכו נע בין 10 ל-15.2 מטרים, גובהו ארבעה מטרים ומשקלו ארבעה טון. כמו דינוזאורים אחרים בתת-הסוג שלו הוא ניחן בגוף גדול ובצוואר ארוך. אך שלא כמו זאורופודים רבים היו נחיריו ממוקמים קרוב לקצה אפו. גבו היה גבוה יותר בירכיים מאשר בכתפיים.
לא זו בלבד שאומייזאורוס ניחן בצוואר ארוך, אלא שהיו לו גם יותר חוליות צוואריות מאשר לזאורופד ממוצע (17). החוליות בעצמן היו ארוכות וגדולות יותר. עדרים גדולים של אומייזאורים רעו במישורים של תקופת היורה העליונה לצדם של סטגוזאוריים מתקופת היורה העליונה כדוגמת הטואוג'יאנגוזאורוס. ככל הנראה היה האומייזאורוס הזאורופוד הנפוץ ביותר בסין של תקופת היורה העליונה.
אומייזאורוס תואר לראשונה ב-1939. הוא קרוי על שם ההר הקדוש לבודהיזם, הר אומיי, מקום בו נתגלו לראשונה מאובנים של אומייזאורוס. מרבית השלדים של אומייזאור נתגלו בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 בתקופת "הבהלה הגדולה לדינוזאורים בסין". עד כה סווגו שישה מינים של אומייזאור: O. junghsiensis, O. changshouensis, O. fuxiensis, O. tianfuensis, O. luoquanensis ו-O. maoianus. שמות כל המינים, למעט האחרון, נקבעו על פי המקום בו נתגלו. O. fuxiensis היה המין הקטן ביותר ואורכו כ-10.5 מטרים. ל-O. tianfuensis היה הצוואר הארוך ביותר מבין המינים, כ-9 מטרים, שני באורכו בין כל סוגי הדינוזאורים לממנצ'יזאורוס. מאובן של זנב בצורת אלה, שנתגלה באותו אתר שבו נתגלו מאובנים של אומייזאור, ונחשב בתחילה כשייך לסוג זה, מסווג כיום כשייך לפרט גדול של שונוזאורוס.
סבטלנה אלכסייביץ'
סבטלנה אלכסנדרובנה אלכסייביץ' (ברוסית: Светлана Александровна Алексиевич; בבלארוסית: Святлана Аляксандраўна Алексіевіч)  נולדה ב-31 במאי 1948) היא סופרת ועיתונאית בלארוסית, זוכת פרס נובל לספרות לשנת 2015.
קורי בבית הלבן
קורי בבית הלבן (באנגלית: Cory in the House) היא קומדיית מצבים לילדים של חברת וולט דיסני. הסדרה, ששודרה לראשונה ב-12 בינואר 2007, היא ספין אוף של הסדרה "כל כך רייבן", שמתארת את משפחתה של רייבן שעוברת לוושינגטון. כוכב הסדרה הפעם הוא אחיה הקטן, קורי.
סבטלנה אלכסייביץ'
חייה
אלכסייביץ' נולדה בעיר סטניסלב במערב אוקראינה לאב בלארוסי ולאם אוקראינית. אביה היה איש צבא ששב למולדתו לאחר שפרש מהכוחות המזוינים, והיא גדלה בבלארוס. ב-1966 החלה לעבוד ככתבת במספר מקומונים, וב-1972 סיימה תואר בעיתונות באוניברסיטת המדינה הבלארוסית במינסק. בין 1976 ל-1984 הועסקה כעורכת ובעלת טור בירחון הספרותי "ניוֹמן". ב-1983 התקבלה לאגודת הסופרים הכל-סובייטית, ומ-1989 היא חברה בסניף פא"ן בבלארוס.
קורי בבית הלבן
תקציר העלילה
ויקטור בקסטר (אביהם של רייבן וקורי מ"כל כך רייבן") מתחיל לעבוד כשף
סבטלנה אלכסייביץ'
חייה
היא המשיכה לקריירה בעיתונאות, ועסקה בראיונות עם עדים לאירועים הדרמטיים ביותר במדינה, כגון מלחמת העולם השנייה, מלחמת אפגניסטן, התפרקות ברית המועצות, ואסון צ'רנוביל. לאחר רדיפה על ידי משטר לוקשנקו, עזבה בשנת 2000 את בלארוס. בעשור הבא של חייה קיבלה מקלט בערים פריז, גטבורג וברלין. בשנת 2013 חזרה אלכסייביץ' למינסק.
קורי בבית הלבן
תקציר העלילה
בבית הלבן לאחר שרייבן התחילה ללמוד בקולג' לאופנה ועובדת אצל דנה קבנה ואשתו בלימודים בבריטניה. קורי בנו, עובר לגור עם אביו בבית הלבן, ולומד בבית הספר היוקרתי של וושינגטון. בבית הספר, קורי מכיר שני חברים שבאים ממשפחות מצליחות ועשירות, ניוט, הרוקיסט "קשה ההבנה", מנגן על גיטרה, לא כל כך חכם ואוהב להגיד "that rocks" (זה קול), ומינה, הנערה הבאהווית. קורי התאהב בה מהפרק הראשון ומנסה כל הזמן להרשים אותה ולא תמיד מצליח.
סבטלנה אלכסייביץ'
עבודתה הספרותית
אלכסייביץ' אינה דוברת בלארוסית, וכתבה את כל יצירותיה בשפה הרוסית. ספריה מתוארים ככרוניקה ספרותית של ההיסטוריה הרגשית של האדם הסובייטי והפוסט-סובייטי. בין יצירותיה הבולטות ביותר שתורגמו מבלארוסית לאנגלית, עדויות ממקור ראשון על מלחמת אפגניסטן, והספר 'קולות מצ'רנוביל' המתאר את קורותיהם של נפגעי אסון צ'רנוביל.
ספרה הראשון, 'פניה הבלתי-נשיות של המלחמה', יצא לאור בשנת 1985, הודפס פעמים רבות ונמכר במעל שני מיליון עותקים. ברומן זה היא מביאה מונולוגים של נשים המגוללות את סיפוריהן על מלחמת העולם השנייה, באופן ריאליסטי וקדורני שלא פורסם עד אז.
ספר נוסף, 'העדים האחרונים', מתאר זיכרונות אישיים וכואבים של ילדים במהלך המלחמה. תיאור המלחמה מבעד לעיני נשים וילדים, פורש לעיני הקורא עולם חדש ומלא של רגשות. בשנת 1993, היא פרסמה את הספר 'תחת לחש המוות', שמספר על המציאות ועל ניסיונות התאבדות עקב נפילת ברית המועצות. בתאוריה היא משקפת את האנשים הרבים שחשו שהם חלק בלתי נפרד מהאידאולוגיה הקומוניסטית, ולא היו מסוגלים לקבל את הסדר החדש ואת הפירוש החדש של ההיסטוריה, המגנה את הקומוניזם של ברית המועצות, בו האמינו.
ספריה של אלכסייביץ' תורגמו לשפות רבות ופורסמו ב-19 מדינות, אם כי רק שניים יצאו בארצה, בהוצאה פרטית בלבד; בתי-הדפוס הממשלתיים לא נתנו במה לעבודתה. היא גם זכתה בכמות גדולה יחסית של פרסים ספרותיים בינלאומיים, ביניהם פרס מדיצ'י (2013) פרס פרידריך (1998) ופרס האגודה הלאומית של מבקרי הספרות האמריקנים (2005). עם זאת, לקוראי השפה העברית הייתה סבטלנה אלכסייביץ' פחות מוכרת, ועד זכייתה בפרס נובל לא תורגמו כתביה לעברית.
אמה סטון
אמילי ג'ין "אמה" סטון (באנגלית: Emily Jean "Emma" Stone; נולדה ב-6 בנובמבר 1988) היא שחקנית קולנוע אמריקאית זוכת פרס אוסקר. זכתה לפרסום נרחב לאחר שכיכבה בשני סרטי "ספיידרמן המופלא" ובסרט "בירדמן", עליו קיבלה את המועמדות הראשונה לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 2015. זכתה בפרס אוסקר בקטגוריית השחקנית הראשית הטובה ביותר לשנת 2017 ובפרס גלובוס הזהב על הופעתה בסרט "לה לה לנד".
ביוגרפיה
סטון נולדה בסקוטסדייל, אריזונה שבארצות הברית, למשפחה נוצרית-קתולית ממוצא שוודי, גרמני, ובריטי. הוריה הם קריסטה ג'ין סטון (לבית ייגר) עקרת בית, וג'פרי צ'ארלס סטון קבלן בניין. לה אח צעיר ממנה בשנתיים. סבה של סטון מצד אביה היה ממוצא שוודי, ושם משפחתו אונגלז מ"סטן" ל"סטון" כשמשפחתו היגרה לארצות הברית דרך אליס איילנד.
סטון למדה בתיכון קתולי לבנות בלבד "מכינה לקולג' אקסבייר" כתלמידת שנה ראשונה לסמסטר אחד, ואז נשרה מלימודיה כדי להפוך לשחקנית. היא הכינה מצגת פאוור פוינט להוריה עם השיר של מדונה "הוליווד", כדי לשכנע אותם לתת לה לעבור לקליפורניה בשביל קריירת משחק. ובינואר 2004, עברה עם אמה ללוס אנג'לס, בגיל 15. במשך כשנתיים למדה בבית, כדי שתוכל להשתתף בהפקות שונות.
אף על פי שהיא ידועה כאדמונית, סטון היא בלונדינית טבעית. צבעה הנוכחי בא בעקבות בקשה מצידו של מפיק הסרט "סופרבאד - חרמן על הזמן" ג'אד אפאטו שתצבע את שיערה לצורך תפקידה.
2008–2004: תחילת דרכה
סטון החלה את הקריירה שלה בטלוויזיה לאחר שזכתה בתפקיד לורי פטרידג' ב"בחיפוש אחר משפחת פרטרידג' החדשה" (2004), תוכנית תחרות כישרונות ריאליטי של ערוץ VH1. התוכנית שנוצרה, "משפחת פטרידג' החדשה" (2005), רק הפיקה פרק פיילוט. סטון לאחר מכן הופיעה בסדרות הטלוויזיה "מדיום", "מלקולם באמצע" ו"לאקי לואי". בשנת 2007, היה לה תפקיד קבוע בדרמה של רשת פוקס, "דרייב", בה גילמה את דמותה של ויולט טרימבל, עד שהסדרה בוטלה. היא גם נבחנה לסדרה "גיבורים", וגם שמעה בחדר הליהוק "בסולם של 1 עד 10, את 11" - מנהל הליהוק התכוונו להיידן פנטייר, שלוהקה כקלייר בנט במקום. סטון כינתה חוויה זו "נקודת שפל".
סטון הופיעה בסרטה הראשון בשנת 2007 בקומדיית הנעורים "סופרבאד - חרמן על הזמן" בתפקיד ג'ולס, מושא אהבתו של הדמות הראשית סת' שמגלם ג'ונה היל. בשנת 2008, היא הופיעה בקומדיה "הרוקר", עם ראין וילסון. סטון גילמה את אמיליה, גיטריסטית הבס בלהקה של הזמר טדי גייגר. סטון למדה לנגן בבס בשביל התפקיד. כמו כן, באותה שנה, סטון הופיעה ב"בית השפנפנות", בכיכובה של אנה פריס, לצד קתרין מקפי, קאט דנינגס, רומר ויליס, וקולין הנקס. סטון שיחקה את נשיאת בית האחווה ושרה סינגל מהסרט, "אני יודעת מה בנים אוהבים", גרסת כיסוי של השיר משנת 1982 על ידי המלצריות.
2011–2009: פריצת הדרך
בשנת 2009, סטון הופיעה ב"אקסיות לכל הרוחות", קומדיה רומנטית בבימויו של מארק ווטרס (הבמאי של ילדות רעות), בכיכובו של מתיו מקונוהיי וג'ניפר גארנר. סטון שיחקה את "הרוח של החברות לשעבר". היא כיכבה בקומדיית האימה "ברוכים הבאים לזומבילנד", לצד וודי הרלסון וג'סי אייזנברג.
סטון מגלמת את ויצ'יטה, שורדת/נוכלת מויצ'יטה, קנזס, הנוסעת ברחבי ארצות הברית עם אחותה הקטנה "ליטל רוק" שגילמה אביגייל ברסלין. סטון כיכבה ב"פייפרמן", לצד ג'ף דניאלס, ראיין ריינולדס וליסה קודרו, ובוים על ידי קיירן ומייקל מלרוניי. סטון מגלמת את אבי, שמרטפית שדמותו של דניאלס שוכרת לאחר שעברה ללונג איילנד.
סטון כיכבה ב"טיפש, מטורף, מאוהב" לצד סטיב קארל, ג'וליאן מור, ראיין גוסלינג ומריסה טומיי. הסרט מבית האחים וורנר מספר על בעל (קארל) עם בעיות וקשיים בחיי הנישואין עם ילדיו, צולם ב-16 באפריל 2010, בלוס אנג'לס ויצא לאקרנים ב-29 ביולי 2011. סטון כיכבה ב"העזרה", עיבוד לרומן רב המכר של קתרין סטוקט בעל אותו שם, שיצא באוגוסט 2011.
ואטסו
ואטסו (באנגלית: Watsu, הלחם בסיסים של water (מים) ו-shiatsu (שיאצו) ) היא טכניקת טיפול במגע מתחום ההידרותרפיה (טיפול פיזיותרפי במים), המבוססת על שיטת ה"שיאצו".
אמה סטון
2012–הווה
ב-2013 דיבבה בסרט האנימציה ממוחשבת "הקרודים" את איפ, בתו הבכורה של קרוג שמגלם ניקולס קייג'.
ואטסו
טכניקת הוואטסו פותחה בשנות ה-80 של המאה ה-20 על ידי הרולד דאל, מטפל במים אמריקאי תושב קליפורניה שעסק בטיפולי שיאצו.
אמה סטון
2012–הווה
היא מככבת בסרט הקומדיה הקצרה "ורוניקה" לצד קיראן קולקין ובבימויו של גריפין דאן. הסרט הוא קטע קומדיה שהוא חלק מסרט אנתולוגי הנקרא "Movie 43", המציג את קייט וינסלט, ג'רארד באטלר, יו ג'קמן, אומה תורמן, האלי ברי ואחרים.
סטון הצטרפה לצוות השחקנים של דרמת הפשע "יחידת גנגסטרים" בבימויו של הבמאי של "ברוכים הבאים לזומבילנד", רובן פליישר. בסרט זה שבה לשחק מול ראיין גוסלינג, ומככבים בו גם שון פן, ג'וש ברולין, אנתוני מאקי, ג'ובני ריביסי ומייקל פניה. סטון מגלמת את ג'ין, פאם פאטאל שנתפסת במשולש אהבה עם גוסלינג ודמותו של פן, המאפיונר מיקי כהן.
בשנת 2014 הייתה סטון מועמדת לראשונה בקריירה שלה לפרס האוסקר בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד סאם תומסון בדרמה הקומית של אלחנדרו גונסלס איניאריטו, "בירדמן".
בשנת 2016 שיחקה בסרט המוזיקלי של הבמאי דמיאן שאזל, "לה לה לנד". היא גילמה את תפקידה של מיה דולן, מלצרית המנסה להתפרסם כשחקנית, ומנהלת רומן עם סבסטיאן, פנסתרן ג'אז, אותו גילם ריאן גוסלינג. על תפקידה בסרט זכתה סטון בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי ובפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים של ונציה.
ואטסו
דרך הטיפול
במהלך הטיפול הנמשך בין דקות אחדות ליותר משעה, מציף המטפל את המטופל על פני המים ובידיו תומך בו בראש–עורף ובאגן-ברכיים. עמידתו ותנועת גופו של המטפל במים דומה לתנועת הגוף המקובלת באמנויות הלחימה ביבשה (טאי-צ'י), המטופל נע בתנועות ערסול עדינות, בקצב אחיד, איטי או דינאמי לפי הצורך וללא מאמץ פיסי.
מטפלי השיטה טוענים כי השילוב של מים חמימים עם החזקת המטפל, התנועה והנשימה הייחודיים לטיפול, מביאים להרפיית שרירים נוקשים והגמשת מפרקים ולרוגע גופני ונפשי תוך איזון זרימת אנרגיית הצ'י בגוף, דבר שבתורו אמור לחזק את המערכת החיסונית ולכן להיות יעיל לטיפול בדלקות פרקים, בעיות אורתופדיות, פיברומיאלגיה, הפרעות שינה, קשב, אכילה, חרדות, דיכאון, דיכאון אחרי לידה, הלם וטראומה.
במהלך המפגש עוקב המטפל אחר תגובות המטופל וקשוב לשינויים עדינים בנשימתו ובמתח השרירים שלו כדי לדייק את הטיפול.
מריו קמפס
קריירת מועדונים
היכולת הגבוהה של החלוץ התמיר לא נעלמה גם מעיני ציידי הכישרונות האירופאים. ב-1976 עבר קמפס לולנסיה מהליגה הספרדית. בספרד הוא זכה לכינוי אל מטאדור. הוא שיחק בקבוצה עד 1984 למעט בין השנים 1981 עד 1982 בה חזר לשחק בארגנטינה במדי ריבר פלייט, איתה זכה באליפות. בסך הכל ערך 185 משחקי ליגה במדי ולנסיה בהם כבש 116 שערים. הוא סיים כמלך שערי הליגה שנתיים רצופות (כבש 24 שערים בעונת 1976/1977 ו-28 שערים בעונת 1977/1978), זכה פעם אחת בגביע המלך הספרדי, גביע המחזיקות ובסופר קאפ האירופאי. קמפס נחשב לאחד מגדולי השחקנים בהיסטוריה של המועדון.
אמה סטון
2012–הווה
ב-2018 כיכבה במיני-סדרה "מטורף" מבית נטפליקס. במיני-סדרה, המבוססת על סדרה נורווגית באותו השם, שיחקה סטון לצד ג'ונה היל, ג'סטין ת'רו וסאלי פילד. בשנת 2019, כיכבה בסרט ההמשך "זומבילנד: ירייה כפולה". באותה שנה הצטלמה לסרט "קרואלה" שעתיד היה לצאת לאקרנים ב-2020, אך לבסוף יציאתו לאקרנים נדחתה למאי 2021. ב-2020, דיבבה את דמותה של איפ בסרט "הקרודים 2: עידן חדש".
מריו קמפס
קריירת מועדונים
לאחר מכן עבר קמפס לשחק בהרקולס אליקנטה למשך שנתיים. ב-1986 עבר לשחק באוסטריה עד שנת 1991 במהלכן שיחק באוסטריה וינה, סנקט פולטן וקרמסר. ב-1995 חזר מפרישה ושיחק עונה אחת בצ'ילה ועונה אחת באינדונזיה בטרם פרש סופית.
אמה סטון
2012–הווה
בשנת 2021 החלה להצטלם לסדרה קומית חדשה מבית שואוטיים בשם "The Curse" שיצרו בני ספדי ונייתן פילדר.
ואטסו
הכשרה והסמכה
המרכז העולמי להכשרת מטפלי מים (The Worldwide Aquatic Bodywork Association - WABA), מפקח ואחראי על ההכשרה והסמכה של מטפלי ואטסו. הארגון מנהל רישום של מתרגלים ומורים מוסמכים. ההכשרה מורכבת מקורסים בסיסיים ומתקדמים וכן תרגול והפגנת שליטה בשיטה.
אמה סטון
חיים אישיים
בשנת 2009 עברה סטון מלוס אנג'לס לגריניץ' וילג' שבניו יורק. ב-2016 היא שבה ללוס אנג'לס.
ואטסו
הכשרה והסמכה
בהסמכה מספר רמות, המטפל צריך לשלוט באנטומיה של האדם ובשיאצו ולעבור קורס בשלוש רמות בזו אחר זו, כל רמה כזו מורכבת מ-50 שעות לימוד אקדמיות. כדי להיות מטפל מוסמך צריך לצבור 620 שעות אקדמיות של עבודה מעשית במים וביבשה.
אמה סטון
חיים אישיים
בשנת 2010 במהלך צילומי סרטם המשותף "ספיידרמן המופלא", החלה בזוגיות עם השחקן הבריטי-אמריקאי ממוצא יהודי, אנדרו גארפילד. השניים נפרדו ב-2015.
מריו קמפס
נבחרת ארגנטינה
רגע השיא מבחינתו של קמפס היה ב-1978 אז אירחה ארגנטינה את המונדיאל וגם זכתה בו. קמפס קיבל את החולצה מספר 10, רמז לתפקיד המרכזי אותו מילא בנבחרת והוביל את ארגנטינה לזכייה היסטורית בגביע העולמי. הוא סיים את הטורניר כמלך השערים עם 6 שערים, שניים מהם במשחק הגמר מול נבחרת הולנד, וזכה גם בתואר השחקן המצטיין של הטורניר.
קריירת אימון וכיום
לאחר פרישתו ממשחק ניסה קמפס קריירת אימון קצרה. הוא הוביל את דה סטרונגסט הבוליביאנית לזכייה באליפות ב-1999, התואר היחיד בו זכה כמאמן. כיום משמש קמפס כפרשן כדורגל עבור רשת ESPN.
אמה סטון
חיים אישיים
בשנת 2017 החלה לצאת עם דייב מק'קרי, מפיק "סאטרדיי נייט לייב". הם התארסו בדצמבר 2019, ונישאו ב-2020. במרץ 2021, נולדה להם בת.
פרסטיטי
פרסטיטי (באיטלקית: prestiti, הלוואות) היו איגרות החוב שהנפיקה ממשלת הרפובליקה של ונציה במאות ה-13, ה-14 וה-15, כדי לממן את מלחמותיה. חשיבותן בכך שהן מספקות לחוקרי ההיסטוריה הכלכלית תיעוד עשיר ורציף של מחיריהן, אשר שופך אור על התנהגותם של שערי ריבית בימי הביניים לאורך זמן.
השוק המשני באגרות
מה שייחד את הפרסטיטי, בהשוואה למלווים דומים באותה העת, היה שממשלת הרפובליקה הייתה מוכנה לעדכן את השמות שהיו רשומים באוצרה כזכאים לתשלום השנתי. היתר זה פתח פתח למסחר ער באגרות, והן הפכו לנכס נזיל ופופולרי בקרב האצולה לא רק בוונציה, אלא בכל רחבי אירופה. תושבי חוץ יכלו לסחור בפרסטיטי רק לאחר שקיבלו אישור ממועצת העיר ונציה. אישורים אלה היו מבוקשים ביותר.
מחירי השוק של האגרות תועדו שנה אחרי שנה על ידי הרשויות. כמעט תמיד הן נסחרו במחיר נמוך מערכן הנקוב. בתקופות שבהן הייתה הרפובליקה בטוחה מאויביה וממעטת ללוות, כגון בשנת 1375, נסק ערכן של הפרסטיטי, הן משום שההיצע היה דל כי הממשלה לא נזקקה להלוואות חדשות, והן משום שהביקוש גבר, לנוכח מידת הסיכון הפחותה שבמתן אשראי לרפובליקה. אולם כאשר נראה היה כי המדינה עצמה בסכנה, כמו בימי המלחמה בין ונציה לג'נובה ב-1377, צנחו מחיריהן עד לשפל של 19 דוקט. באותה תקופה גם השהתה הממשלה, לראשונה, את תשלום הריבית השנתית על האגרות, מה שלא תרם לערכן בשוק.
תנודות אלה במחירי הפרסטיטי, לאורך עשרות ומאות שנים, הושפעו אך ורק משני אלמנטים: סיכון האשראי שלהן, כלומר ההסתברות שלא יהיה ביכולת האוצר לעמוד בהתחייבויותיו, וסיכון שער הרבית הגלום בהן, או הסיכון שערכן בשוק יצנח כתוצאה מעלייה בשער הריבית בשוק. אלמנט הסיכון השלישי שקיים היום ברכישת איגרות חוב - סכנת שחיקת ערכן על ידי אינפלציה - לא היה קיים אז, משום שכל התשלומים התבצעו במטבעות זהב ששמרו על ערכם לאורך זמן.
קסם מדדים
קסם תעודות סל ומוצרי מדדים בע"מ מבית אקסלנס נשואה, המוכרת בשם המקוצר קסם מדדים, היא חברה ישראלית המנפיקה תעודות סל בישראל. החברה מנהלת כ-32.5 מיליארד ש"ח בלמעלה מ-180 תעודות במגוון נרחב של מדדי מניות, סחורות ומטבעות, בישראל ובעולם. לחברה מוצרי מדדים רבים הכוללים תעודות סל על מדדי מניות ב, תעודות סל על מדדי אג"ח ממשלתי, תעודות סל על מדדי אג"ח קונצרני, תעודות סל על מדדי מניות בפיזור עולמי, תעודות סל על סחורות, תעודות ותעודות ממונפות. החברה הוקמה על ידי רוי רגב. מנכ"ל החברה הוא אבנר חדד ויו"ר החברה הוא בועז נגר.
היסטוריה
קסם מדדים נוסדה בשנת 2003 תחת השם "קסם תעודות סל" על ידי רוי רגב. השם "קסם" הוא ראשי תיבות של "קרן סחירה מדדית" - ETF. חברת קסם מדדים הציגה מודל יעילות, על פיו נכון להשקיע במדדים ולהתמקד פחות בהשקעות הכוללות מניות ואיגרות חוב, וזאת מתוך הבנה ואמונה כי בזמן שהמידע גלוי, ידוע ונגיש לכולם, קשה עד בלתי אפשרי להשיג תשואה עודפת ביחס למדדים מובילים
באוקטובר 2003 הונפקה קסם ת"א 100 ומיד אחריה הונפקה קסם תל – טק. בשנת 2005 קבלה החברה רישיון להנפיק תעודת סל אודות מדד המניות המוביל של הודו. קסם מדדים הייתה חברת ההשקעות הראשונה בישראל שאפשרה השקעות בהודו. בשנת 2009 רכשה קסם מדדים מבית ההשקעות פריזמה את תעודות הסל על מדדי MSCI. בשנת 2010 התחילה החברה לפעול בתחום הקרנות המחקות, ובשנת 2013 חצתה את רף ה-30 מיליארד ₪. בשנת 2014 מרבית מפתרונות ההשקעה של החברה מיושמים באמצעות מדדים (הן לטווח הארוך והן לטווח הקצר) ומוצרי המדדים אותם מספקת החברה, נאמדים בכ-45 מיליארד שקלים חדשים.
רוני בראון
רוני בראון (נולד ב-8 בנובמבר 1951) הוא מלחין ומפיק מוזיקלי, מנכ"ל חברת התקליטים "הליקון".
חייו
בראון החל את דרכו בשירותו הצבאי בלהקת פיקוד דרום, בה שימש כזמר ומחבר שירים, והשתתף בתוכניות השונות בתחילת שנות השבעים. לאחר שירותו הצבאי, ולאורך שנות השמונים, עסק בכתיבה ובעיבוד מוזיקליים. בין השאר חיבר מילים לשיר "אשליות" עבור יזהר כהן, יצר את "מקסמים" עבור חברי להקת "ההדים", חיבר את השירים המפורסמים "אתמול היית שונה", "למות בתוכך", "אולי אמצא הערב אהבה" ו"תני לי את הלב" (יחד עם יוריק בן-דוד) עבור שימי תבורי, כתב את "קוראים לי אבנר" עבור אבנר גדסי ואת "אני נגעל מן העולם" עבור שלמה גרוניך, כתב לצביקה פיק את "מישהו אחר" ועיבד את "יש לך".
לאורך השנים עסק בראון בהפקה וניהול, היה שותף בתחילת דרכו בצוות ההנהלה של חברת התקליטים "סי-בי-אס", ואף שימש לאורך תקופה משמעותית כסמנכ"ל החברה, אולם ב-1985 פרש מהחברה והקים לייבל משלו, יחד עם איציק אלשייך, חברת התקליטים "הליקון". מייסדיהּ, איציק אלשיך ורוני בראון, בחרו לקרוא לה על שם ההר "הליקון" שביוון, "אשר על פי המיתולוגיה היוונית שכנו בו תשע המוזות – אלות היצירה, האמנויות והמדעים, שעיקר תפקידן היה להעניק השראה ליוצרים ובעיקר למשוררים, למוזיקאים ולפילוסופים". עם השנים הפכה "הליקון" לאחת מחברות התקליטים המובילות בארץ, וייצגה והפיקה עבור אמנים מובילים, ביניהם קילר הלוהטת, ריטה ורמי קלינשטיין, אתניקס, יהודית רביץ, יוני רכטר, אריק איינשטיין, נורית גלרון, ארקדי דוכין, אביב גפן, אבטיפוס, עידן רייכל, יהודה פוליקר, קובי אוז ורבים אחרים. לאורך השנים החלה "הליקון" לייצג חברות בינלאומיות כמו "וירג'ין", "פוליגרם" ו"אי-אנד-אם".
ב-1979 הפיק את אלבום הפסקול של הסרט "דיזנגוף 99". בשנת 1983 כתב יחד עם בן-דוד את המוזיקה לסרט של יעוד לבנון "הפנימייה", במסגרתה ביצעה הזמרת האלמונית ריטה יאהן-פרוז שיר, והפכה לתגלית. (בראון אף הלחין את המוזיקה לסרט אחר של לבנון, שזכה בפרסים, "צחוק במלבנים לבנים" על פי תסריט מאת אריה קרישק). ב-2003 הפיק את אלבום הפסקול של הסרט "סוף העולם שמאלה". הפיק במסגרת "סי-בי-אס" את האלבומים "עכשיו" ו"אוסף פרטי" של צביקה פיק, ובמסגרת "הליקון" את האלבומים "ריטה" של ריטה, "מנגו" של להקת מנגו, ו"אתניקס", "יללת תן", "אדם ונחש", "אתה", "פופ", "ברוכים הבאים לישראל" ו"מסאלה" של להקת אתניקס.
בשנת 2004, בעונה השנייה של תוכנית הטלוויזיה "כוכב נולד", שימש כשופט לצד ריקי גל וצדי צרפתי. במרץ 2007 פרשו ריטה ורמי קלינשטיין מ"הליקון", והגישו נגדו כתב-תביעה, בגין העלמת כספים המגיעים להם, וזאת לאחר שיתוף פעולה בן 20 שנה. בית המשפט סירב לדון בתביעה זו והפנה את הצדדים לבוררות.
סאיצ'ניה
סאיצ'נייה (שם מדעי: Saichania; ממונגולית: "יפה אחד") הוא סוג של דינוזאור צמחוני ממשפחת האנקילוזאוריים שמאובניו נמצאו בערבות מונגוליה וסין.
מאפיינים
דינוזאור זה חי לצד טורפים גדולים כמו הטרבוזאורוס, וייתכן שהשתמש בזנבו בעל האלה כדי להתגונן ממתקפה. עם זאת לעיתים הטרבוזאורוס גבר עליו, מה שמוכח מסימני שיניים בחלק מהעצמות שהתאימו לשיני הטרבוזאורס.
בתרבות
דינוזאור זה הופיע במשחק פארק היורה 3: בניית פארק.
קרב פורט ארתור
קרב פורט ארתור היה הקרב הפותח של מלחמת רוסיה–יפן. בעקבותיו בא מצור יפני ממושך על פורט ארתור, הנמל החשוב שהיה בידי הרוסים, ומאוחר יותר בחודש אוגוסט - קרב הים הצהוב.
הצי הקיסרי היפני היה תחת פיקודו של אדמירל היהאצ'ירו טוגו וסגנו, אדמירל שיגטו דווה, מפקד הפלגה הראשונה. זה הציע כי הספינות היפניות ינסו להתקיף את הצי הרוסי שעגן בפורט ארתור תחת חסות תותחי החוף. הוא תכנן כי ספינותיו ימשכו את הצי הרוסי לעבר המשחתות הכבדות של טוגו, שהסכים בלב כבד לרעיון לאחר ששמע את דוחות המודיעין של דווה - דוחות שהתבררו כלא מדויקים. הדוחות דיווחו כי רוב הצי הרוסי נמצא בתיקונים (לאחר מתקפה יפנית מוצלחת). למעשה הצי היה מוכן היטב וכשיר לקרב.
היפנים התרכזו בהפגזת סוללות החוף, וירו פגזי 6 ו-8 אינץ' קטנים יחסית בספינות הרוסיות. לאחר כ-30 דקות של לחימה, טוגו הפנה את הצי הראשון, תוך סיכון רב, לאחור, והחל לסגת תחת אש רוסית כבדה.
ה"נוביק" הרוסית שיגרה מטח טורפדו לעבר הסיירות היפניות, ואלו השיבו אש ופגעו בה מתחת לקו המים. בשל המוכנות הרוסית הגבוהה וההתנגדות בה נתקלו, החליט טוגו שלא להשליך אל המערכה את הפלגה השלישית (שהייתה בעתודה) ונסוג.
תוצאת הקרב
לאחר הקרב הימי המינורי, היפנים החלו בסדרת קרבות יבשה גדולים במטרה לכבוש את פורט ארתור מידי הרוסים. קרבות אלו היו קרבות חפירות שנוהלו באמצעות ארטילריה ומכונות ירייה, והקדימו את הקרבות הדומים, טרום עידן הטנק, בחזית המערבית של מלחמת העולם הראשונה, 10 שנים מאוחר יותר. מנהיגי המערב לא הפיקו את הלקחים ממלחמה זו וזלזלו בלוחמים ממזרח. אי ההכרה בכוחם של מכונת היריה וההוביצר תרמה רבות למספר האבדות העצום במלחמת העולם הראשונה.
קישורים חיצוניים
Obrona Port Artur
ארקורה
ברחבי אירופה (בשווייץ, אוסטריה, בלגיה, גרמניה, צרפת, סלובניה ואיטליה של ימינו) התגלו מספר רב של כתובות המוקדשות לאלה. ריכוז הכתובות הגדול ביותר התגלה בשטוטגרט שבגרמניה.
ייתכן שהייתה קודם לכן אלת אדמה קלטית (ובהתאם ניתן לראות תגליפים שלה עם קרן שפע או סלי פירות, ובשל כך זיהוייה כזוגתו של האל סילוואנוס בכתובות שהתגלו בעמק הריין.
שמו של האל ארקוריוס שהתגלה על מזבח אבן בנורת'מברלנד שבאנגליה יכול להיות גרסה גברית של אלה זו.
כותרות היום
כותרות היום (נקרא בעבר חדשות 16:00 ו-16:30) היה מגזין יומי המסקר את אירועי היום עם כתבי ופרשני "חדשות 13" שהוגש על ידי אלי ראכלין שבפעם החליפו אותו עומר ירדני, ינון מילס ואורי קוואל לסירוגין. המגזין שודר החל מ-16 ביולי 2017 בערוץ עשר, ומ-16 בינואר 2019 ועד לקראת סוף ינואר 2020 שודרה בערוץ 13.
היסטוריה
בעקבות פיצול ערוץ 2 העתידי ומעבר ערוצי החדשות לאפיקים חדשים, עזב הפורמט "ערב טוב עם גיא פינס" את ערוץ עשר, ועבר לערוץ החדש המסחרי של זכיינית השידור "קשת". עם עזיבת התוכנית "ערב טוב" הוחלט לשבץ את "הכל כלול" (שהייתה משודרת ב-16:00) בשעה 19:00. בערוץ הוחלט לשבץ בשעה הריקה מגזין חדשותי חדש בשם "16:30", שאותו יגיש אלי ראכלין 4 פעמים בשבוע ועומר ירדני יגיש את התוכנית ביום הנוסף הנותר. לעיתים מגישים את התוכנית גם ינון מילס ואורי קוואל.
פורמט התוכנית מבוסס על המגזין היומי מהדורת 19:00. לעומת זאת בשונה ממהדורת 19:00, 16:30 מציגה את כותרות היום ובכל אופי חדשותי לעומת מהדורת 19:00 שמציגה את כותרות מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ עשר.
ב-15 בינואר 2019 שודרה התוכנית האחרונה בערוץ עשר. החל ב-16 בינואר 2019 משודרת בערוץ 13 בשעה 16:00. התוכנית קוצרה בעקבות המעבר ל-15 דקות.
החל מ-16 ביוני 2019 שודרה התוכנית בשעה 16:50 בעקבות הקדמת התוכנית "הכל כלול" לשעה 16:00. במסגרת השינויים קוצרה התוכנית ב-5 דקות והוסף מבזק קטן באורך 2 דקות בשעה 16:00. גם לאחר יצאת התוכנית "הכול כלול" לפגרה ומעבר התוכנית "הדו"ח היומי" לשעה 16:00, המשיכה התוכנית להיות משודרת באותן שעות שידור.
בדצמבר 2019 הוחלט להחזיר את התוכנית לשעה 16:00. התוכנית שודרה במשבצת שידור זאת עד ירידתה מהאוויר.
ב-16 בינואר 2020, שנתיים וחצי בדיוק לאחר עלייתה, ירדה התוכנית מהאוויר. הסיבה לכך היא העברת "הדו"ח היומי" לשעה 15:30 (בעקבות כך התוכנית הייתה קוטעת את השידור הרציף) והקדמת "החדשות עם יעקב אילון" ל-16:30, שגרמו לכך שהתוכנית נשארה ללא משבצת שידור.
ב-9 בפברואר 2020 עלתה התוכנית "חדשות היום" שקיבלה את רצועת החדשות בשעה 16:00 במקום התוכנית.
מבנה התוכנית
במהלך התוכנית, מוצגים ענייני היום בחדשות בישראל ובעולם, עם דיווחים של כתבי ופרשני "חדשות 13".
בעבר, כששודרה בשעה 16:30, לקראת סוף התוכנית ניתנה גם הצצה לסיפור המרכזי של התוכנית "חמש עם רפי רשף", ששודרה מיד לאחר התוכנית.
הארכיון לא שוכח
בעבר בסוף התוכנית שודרה הפינה של דף הטוויטר "הארכיון לא שוכח", שמנוהל על ידי חגי דותן, בה מציגים קטע קצר מארכיון "חדשות עשר" על אירוע מסוים.
לאנדר דנדונקר
לאנדר דנדונקר (בפלמית: Leander Dendoncker; נולד ב-15 באפריל 1995) הוא כדורגלן בלגי המשחק בעמדת הבלם באסטון וילה ובנבחרת בלגיה.
אנדרלכט
ב-21 ביולי 2013 דנדונקר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד גנק במסגרת הגביע הבלגי. ב-26 בספטמבר של אותה שנה, חתם על חוזה עד.
וולברהמפטון וונדררס
ב-9 באוגוסט 2018 דנדונקר הושאל לוולברהמפטון וונדררס מהפרמייר ליג עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישה. ב-28 באוגוסט דנדונקר ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד שפילד ונסדיי במסגרת גביע הפוטבול ליג.
אסטון וילה
ב-1 בספטמבר 2022 נרכש על ידי אסטון וילה תמורת 15 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית
ב-22 במאי 2015 דנדונקר זומן לראשונה לסגל נבחרת בלגיה. ב-7 ביוני 2015 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 3–4 נגד.
ביוני נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2018, בו הגיעה בלגיה למקום השלישי.
נכלל בסגל נבחרת בלגיה לטורניר מונדיאל 2022.
חורי
{{פירושונים| אישים:
ראו גם
}}