cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
מעברת גדרה
היסטוריה
עם סיום קרבות מלחמת העצמאות, הגיעו לארץ גלי העלייה הגדולים. בתחילת שנת 1950 שיכנה הסוכנות היהודית חלק מעולי העלייה ההמונית הראשונה בגדרה. כשבעים משפחות שהגיעו לארץ במסגרת מבצע "על כנפי נשרים" שוכנו בבתים בכפר הערבי הנטוש קטרה אשר נמצא בסמוך למושבה. עם הזמן הגיעו למעברה עוד ועוד עולים ששוכנו בשתי מעברות. בשנת 1950 הוקמה המעברה הראשונה (היום נמצא היפר גדרה)  ושנה לאחר מכן המעברה השנייה (אזור בית הספר אוהל שלום). הקליטה הראשונית במעברות הייתה באוהלים, בפחונים ובצריפי עץ שהועמדו לרשות בית התינוקות, כיתות הלימוד, המכולת והמטבח. העולים הגיעו מארצות שונות כגון: תימן, מצרים, מרוקו, לוב, הודו, תוניסיה, פולין, פרס, עיראק ורומניה. גדרה, שמנתה בזמן גל הקליטה הראשון כ-920 תושבים, קלטה לאורך שנות ה-50 כ-3,000 עולים. לאחר שהות של שנתיים עד שלוש במעברה, רוב העולים שוכן בבתים בשכונות "נווה ציון" ו"נווה שולמית" במושבה עצמה.
התנאים במעברה
תושבי המעברה לנו באוהלים או בצריפים עשויי פח, "פחונים". מקומות הלינה לא סיפקו בידוד מהחום או מהקור, ובחלקם שכנו עכברים ופשפשים. הפחונים לא היו אטומים או יציבים ומי הגשם דלפו מהגגות. בחצר המעברה היו שני כיורי פח ששימשו לכביסה. כרבע מראשי המשפחות היו זקנים ולא כשירים לעבוד. האנשים שכן יכלו לעבוד היו מורשים לעבוד רק שלושה ימים בשבוע, ועם השכר הצטרכו לפרנס כשבע עד תשע נפשות. הרמה הבריאותית במעברה הייתה נמוכה גם כן. בשנת 1950 שכנו במעברה כ-900 עולים, אך למעברה היה רק רופא אחד, שגר רחוק ולא קיים קשר טלפוני עם המעברה. מכיוון שהרופא לרוב לא היה נגיש, מטפלת המעברה, בת שבע בן אליהו, שאינה מוסמכת, נאלצה להיות אחראית על מקרי הלידה.
הילדים בגילאי בית ספר למדו בכיתות שהוקמו במעברה, חלק מהם למד בבית הספר  "המזרחי " בגדרה (חלק נוסף הצטרף לבית הספר "פינס"). אחדים מהעולים עבדו בשירותים פנימיים במעברה, אך רובם ככולם עבדו בעבודות חקלאיות במושבה או בעבודות יזומות, כגון: ייעור. המחלקה ליישוב עולים הקציבה 800 לירות לשיפור התנאים במעברה, הותקנו מקלחות חמות לילדי הגן, עגלה מוציאה 3 פעמים את האשפה המצטברת על יד הפחונים.
ימים ראשונים במעברת גדרה, מאת: יחיאל אברהמי  (חוקר גדרה, לשעבר מנהל חטה"ב הדתית בגדרה. הגיע לגדרה בשנות ה-50, העדות 2004).
"מראש העין עברנו לגדרה, היינו במשאית הראשונה שהגיעה למעברה בגדרה. הורידו אותנו בשטח חולי עזוב, רק פה ושם שרידים של מטעי שקדים, תאנים.. לא היו בתים, לא היו אוהלים ולא היו צינורות מים..
הצינורות הונחו על פני האדמה בשמש הלוהטת ואי אפשר היה לשתות את המים החמים.. אני זוכר שילד אחד שתה בטעות נפט מקופסה, כי חשב שאלה מים שניסו לקרר אותם.. גם שירותים לא היו והחיים באוהלים היו קשים, אבל אנחנו הילדים היינו שמחים".
קשיי הסתגלות
ריבוי השפות והמבטאים השונים של העולים, הקשה על ההבנה והתקשורת בינם לבין עצמם, ובינם לבין תושבי גדרה. בין העולים פרצו לא פעם חיכוכים על רקע קשיי שפה, מנהגים והשקפות עולם שונות.
פקידי לשכת העבודה שהיו אחראים על חלוקת עבודות לתושבי המעברה, הפלו אנשים לפי דעתם הפוליטית: מי שלא תמך במפא"י, במפ"ם או באחדות העבודה, לא קיבל עבודה או פוטר מעבודתו. תחושת קיפוח זו איחדה בין העולים בבחירות המקומיות, ובשנת 1955 הובילה אותם לבחירה לראשות המועצה באליהו פרנקל, שבא מרשימת "למען גדרה" נציגה של תנועת "חרות", במקום בנציגי תנועת מפא"י שהיו נבחרי המועצה עד אותה שנה.
יחס ותיקי גדרה לעולים החדשים
אנשי היישוב הוותיק התגייסו להגיש עזרה, נשות המושבה אספו הכל. בגדים, שמיכות, כלי מיטה, כלי בית ועוד.
ההתלהבות הייתה רבה, הייתה התרוממות רוח ותחושת נתינה אבל תחושה זו נחלשה עם הזמן ממספר סיבות: 1. הנשים נבהלו כאשר נודע שבין העולים יש חולים במחלות עיניים קשות ומדבקות שעלולות לגרום לעיוורון ושלחלק מהעולים העולים מחלות עור כמו גזזת ושחפת. אמנם עשו להם טיפולים וריסוסים בכדי לחטא אותם ולמנוע מחלות אבל הפחד עירפל את השכל הישר והדברים יצאו מפרופורציה. למרות זאת היו נשים רבות שהמשיכו להיות פעילות.
2. גורם אחר לניכור היה שפת הדיבור והמבטא שהקשו על ההבנה והתקשורת, ואילו בין יושבי המעברות בעיקר יוצאי תימן שהיו אדוקים ושומרי מצוות היו שהזהירו את הילדים.(למשל אל תתקרבו אליהם כי אין להם כיפות והם אוכלי טריפות)
3. גם בתוך העולים היו חיכוכים על רקע קשיי השפה, מנהגים והשקפות עולם שונות, והייתה גם תחרות קשה על מקומות פרנסה ושיכון.
אבל בעתות משבר, למשל בשיטפונות של 1950 נעלמו המחיצות וכולם עזרו לכולם.
בהמשך השנים השתנה המצב לטובה, אנשי קופת החולים טיפלו במחלות, הילדים החלו ללמוד בגנים ובביה"ס, הוקמו סניפים של תנועות נוער ואט אט הלכו ונבנו שיכוני הקבע. כעבור מספר שנים השיכונים ושיכוני הקבע החליפו את הצריפים של המעברה והם נעלמו מנוף המושבה, ובכך תחושת השייכות של העולים היו לנדבך חשוב בבניין המושבה.
חיסול המעברה
בשנת 1954 התחילה בנייה של כ-200 יחידות דיור בגדרה, אשר נועדו לשכן בדירות קבע את העולים שנותרו במעברה. המעברה עצמה חוסלה בין השנים 1955 ל-1957, כשכל תושביה עברו לדירות שנבנו עבורם במושבת גדרה. תושבי מעברת גדרה "פלשו" לבתיהם הם. כתבה מתוך עיתון הארץ 25.11.1954 מתוך אתר עיתונות יהודית היסטורית, הספרייה הלאומית ואוניברסיטת תל אביב: בעקבות החלטת משרד העבודה לתת את השיכונים שהוכנו עבור יושבי המעברה לתושבי כפר העיוורים, החליטו 90 מיושבי המעברה להעביר את מטלטליהם לבתים. לקצין המשטרה שהגיע בעקבות "הפלישה" מסרו הפולשים שאינם רואים עצמם כאלה מכיוון שהם הבעלים החוקיים.
מונעים את חיסול מעברת גדרה. ''כתבה מתוך עיתון הארץ 25.11.1954 מתוך אתר עיתונות יהודית היסטורית, הספרייה הלאומית ואוניברסיטת תל אביב: תושבי כפר העיוורים דורשים לעבור למבני הקבע שנבנו עבור יושבי המעברה. סה"כ מדובר על 80 יחידות דיור גדולות ו-64 יחידות דיור קטנות. בעקבות הפגנה של משפחות העיוורים החליטו להשהות את מעבר יושבי המעברה לשיכונים שנבנו עבורם. יושבי המעברה כבר שילמו על השיכונים שהוכנו להם ודורשים לעבור אליהם כמתוכנן. הפרשה הגיעה עד לשרת העבודה גב' גולדה מאירסון (מאיר) שהתערבה ופסקה לטובת תושבי כפר העיוורים. היא החליטה שתושבי כפר העיוורים יקבלו עדיפות ויקבלו את היחידות הגדולות ואילו יושבי המעברה יקבלו את היחידות הקטנות. אך ברם תושבי כפר העיוורים דורשים את כל היחידות דיור עבורם. בינתיים המעברה שהייתה אמורה להתחסל לא מתחסלת וניזוקה בגשמים.''
פרנסיס סוארס
פרנסיס חאוויר סוארס (באנגלית: Francis Xavier Suarez; נולד ב-1977) הוא עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי המכהן כראש עיריית מיאמי שבפלורידה.
ביוגרפיה
הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת פלורידה אינטרנשיונל וב-2004 סיים תואר JD במשפטים מאוניברסיטת פלורידה. לאחר הלימודים עבד בחברת עורכי הדין "Sinagra, Paul and Toland" ועסק במשפט מסחרי. לאחר מכן שימש יועץ משפטי בחברת "Doctors Management Group" ועבד כעורך דין במשרד קרלטון-פילדס בתחום הנדל"ן ומימון חברות. ב-2009 נבחר לנציג המחוז הרביעי במועצת העיר מיאמי, בשנים 2011 ו-2015 נבחר לתקופות כהונה נוספות.
בנובמבר 2017 נבחר לראשות עיריית מיאמי ברוב של 85.83%. בנובמבר 2021 נבחר לכהונה נוספת.
סוארס נשוי לגלוריה והם הורים לבן.
בועז טביב
בועז טביב (נולד ב-29 במרץ 1963) הוא שחקן טניס שולחן וחבר משלחת ישראל במשחקים הפאראלימפיים בשנת 1992.
טביב גדל באשקלון ושירת בצה"ל בחטיבת הצנחנים. במלחמת שלום הגליל הוא נפצע בהפצצה שגויה של חיל האוויר הישראלי על יחידתו. הנגמ"ש שבו היה התפוצץ והוא נכווה קשות בכל גופו ושתי כפות ידיו נקטעו. במשך כשנה וחצי היה מאושפז ותקופות ארוכות היה מחוסר הכרה.
לאחר תקופת השיקום הראשונית החל טביב להתאמן בבית הלוחם ולשחק טניס שולחן באמצעות קשירת מחבט אל ידו בעזרת תחבושת אלסטית. כעבור למעלה משלושה עשורים, ב-2019 פתוח עבורו על ידי מהנדסי התעשייה האווירית מחבט טניס שולחן חדשני המתחבר לפרוטזה. בטניס שולחן התחרה טביב בתחרויות בארץ ובעולם והוא השתתף ב בתחרויות יחידים וזוגות.
טביב גרוש ואב לשלושה ילדים.
נורמן רוקוול
נורמן רוקוול (באנגלית: Norman Rockwell; 3 בפברואר 1894 - 8 בנובמבר 1978) היה צייר אמריקאי. עבודותיו זכו לפופולריות רבה בארצות הברית, שם היה מוכר במיוחד בזכות ציורי השער שיצר עבור המגזין "סאטרדיי איבנינג פוסט" במשך יותר מארבעה עשורים.
קורות חייו
נורמן רוקוול נולד ב-1894 בניו יורק. בגיל 16 עבר מבית הספר התיכון לבית ספר לאמנות. לאחר מכן למד באקדמיה הלאומית לעיצוב ולבסוף בליגת הסטודנטים לאמנות. עבודותיו המוקדמות נוצרו עבור מגזין סיינט ניקולס, "בוי'ז לייף", מגזין שמוציאה תנועת הצופים האמריקנית, ועוד עיתונים לקהל הצעיר.
פריצת הדרך הראשונה של רוקוול הייתה ב-1912, כשאיוריו פורסמו בספר ילדים.
בזמן מלחמת העולם הראשונה ניסה רוקוול להתגייס לצי האמריקני, אך נתקל בסירוב בטענה שסבל מתת משקל. הוא בילה לילה שלם באכילת בננות, נוזלים וסופגניות, ולמחרת שקל מספיק כדי להתגייס. הוא קיבל תפקיד של אמן צבאי ולא לחם בזמן שירותו הצבאי.
בגיל 21 עבר לניו רושל, ניו יורק וחלק סטודיו עם קלייד פורסיית', אמן קומיקס שעבד ב"סאטרדיי איבנינג פוסט". בסיועו של פורסיית' הגיש את איור השער הראשון שלו למגזין, נער עם עגלת תינוק, שפורסם ב-20 במאי 1916. בשנה הראשונה להעסקתו במגזין צייר רוקוול 8 שערים. הוא צייר עוד 321 שערים במגזין זה ב-47 השנים הבאות.
ב-1916 נשא את אשתו הראשונה, איירין אוקונור. ב-1921 שימשה אוקונור דוגמנית לציור "אם מכסה את בנה לפני השינה" שפורסם במגזין "ליטררי דייג'סט". ב-1930 התגרש הזוג. במהרה נשא רוקוול את אשתו השנייה, המורה מרי בארסטו, ולזוג נולדו שלושה ילדים. ב-1939 עברה משפחת רוקוול לארלינגטון, ורמונט. עיר זו נתנה לו השראה לציורים בהם תיאר את החיים בעיר אמריקנית קטנה.
ב-1943, בזמן מלחמת העולם השנייה, צייר רוקוול סדרה של ציורים בשם "ארבע החירויות". ההשראה לציורים אלה נבעה מנאום ארבע החירויות שנשא הנשיא דאז, פרנקלין דלאנו רוזוולט, בו טען שישנם ארבעה יסודות לזכויות בינלאומיות: חופש ממחסור, חופש ביטוי, חופש דת וחופש מפחד. רוקוול עבד על הציורים במשך שבעה חודשים, ועקב כך איבד כשבעה קילוגרם ממשקלו. לאחר פרסומם, השתמש משרד האוצר האמריקני בציורים לשם קידום קניית איגרות חוב.
באותה שנה פרצה שרפה בסטודיו של רוקוול, והשמידה מספר יצירות מקוריות, תחפושות ואביזרים. ב-1953 מתה אשתו באופן לא צפוי ורוקוול החליט לצאת להפסקה לשם אבלות. בזמן הפסקה זו כתב יחד עם בנו את האוטוביוגרפיה שלו, "הרפתקאותיי כמאייר", שפורסמה ב-1960. "סאטרדיי איבנינג פוסט" פרסם קטעים מהאוטוביוגרפיה בשמונה גיליונות עוקבים, ובראשון נכלל "דיוקן עצמי משולש", ציורו המפורסם של רוקוול.
Po co
Po co (בעברית: בשביל מה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הפולנייה קאיה בשיתוף המוזיקאי הישראלי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-26 באפריל 2017, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים קאייקס.
נורמן רוקוול
קורות חייו
ב-1961 נשא את אשתו השלישית, מולי פאנדרסון. ציורו האחרון ב"סאטרדיי איבנינג פוסט" פורסם ב-1963. בעשר השנים הבאות צייר רוקוול איורים עבור "מגזין לוק". באיורים אלה התבטא עניינו בזכויות האזרח, עוני וחקר החלל.
במשך הקריירה הארוכה שלו, צייר רוקוול דיוקנאות של הנשיאים האמריקניים דווייט אייזנהאואר, ג'ון פ. קנדי, לינדון ג'ונסון וריצ'רד ניקסון, וכן של אישים נוספים מהעולם, בהם גמאל עבד אל נאצר וג'ווהרלל נהרו.
Po co
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי קאיה, הולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי קאיה ויאן סמוצ'ינסקי. השיר הוא בסגנון הפופ.
נורמן רוקוול
קורות חייו
יכולתו של רוקוול "להעביר את הנקודה" בתמונה אחת, וכן כישרונו לדייק בפרטים הקטנים עשו אותו למאייר פופולרי גם בעולם הפרסום. הוזמנו ממנו גם איורים למעל ל-40 ספרים, בהם טום סוייר והאקלברי פין. בנוסף לאלה צייר גם בעשרות לוחות שנה, קטלוגים, כרזות לסרטי קולנוע, בולים, קלפי משחק, ואף ציורי קיר. בשנותיו המאוחרות קיבל רוקוול יותר תשומת לב כצייר אחרי שבחר נושאים רציניים יותר לציור, כמו הסדרה על גזענות במגזין "לוק".
ב-1977 קיבל רוקוול את מדליית החירות הנשיאותית, עבור "דיוקנאות חדים ומלאי חיבה של מדינתנו". מדליה זו היא הפרס האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית. הוא קיבל גם את "פרס ביזון הכסף", הפרס הגבוה ביותר שנותן ארגון הצופים האמריקאי למבוגרים.
Po co
רקע וכתיבה
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שצבר למעלה מ-2 מיליון השמעות.
נורמן רוקוול
קורות חייו
רוקוול מת ב-1978, בגיל 84, מנפחת.
רוקוול היה אמן פורה מאוד, ויצר מעל ל-2,000 עבודות מקוריות, רבות מהן נשרפו או נמצאות באוספים פרטיים. מגזינים מקוריים במצב כמו חדש עם עבודותיו הם נדירים מאוד ועשויים להיות שווים אלפי דולרים. קרוב לביתו של רוקוול, בסטוקברידג', מסצ'וסטס, ישנו מוזיאון נורמן רוקוול המציג 574 מעבודותיו המקוריות.
Po co
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, הועלה לערוץ היוטיוב של חברת קאייקס ב-26 באפריל 2017, בסמוך לצאת הסינגל.
נורמן רוקוול
הערכת יצירתו
רבים מציוריו נראים מתקתקים באופן מוגזם בעיני המבקרים המודרניים, ובמיוחד ציורי השערים של "סאטרדיי איבנינג פוסט", שנטו לתאר את החיים האמריקניים באופן אידיאליסטי או סנטימנטלי. עקב כך לא נחשב רוקוול ל"צייר רציני" בעיני חלק מהאמנים בני זמננו, שמתייחסים לעבודתו כבורגנית וקיטשית. ולדימיר נבוקוב כתב בבוז על שימוש "בנאלי" בטכניקה גאונית, וכתב בספרו "פנין" ש"דאלי הוא אחיו התאום של נורמן רוקוול אשר נחטף על ידי צוענים בינקותו". רוקוול כונה על ידי חלק ממבקריו "מאייר" במקום אמן, אך לא היה לו אכפת מכך, שכן אף הוא כינה עצמו כך. עם זאת, הוא צייר מספר יצירות שנחשבות בעלות עוצמה ורגש עבור כל אחד. דוגמה לכך היא "הבעיה שכולנו חיים איתה", ציור שעוסק באינטגרציה גזעית בבתי ספר בארצות הברית. בציור נראית ילדה אפרו-אמריקאית, רובי ברידג'ס, שלפניה ומאחוריה צועדים מרשלים לבנים. הילדה צועדת לבית הספר וחולפת על פני קיר שהושחת על ידי גרפיטי גזעני. עבודה זו כנראה לא יכלה להופיע על שער מגזין בתחילת הקריירה של רוקוול, אך היא אחת מהמפורסמות בעבודותיו כיום.
Po co
וידאו קליפ
נכון לאפריל 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-20 מיליון.
נורמן רוקוול
הערכת יצירתו
אחד מציוריו הרבים, הציור הטירון מתאר כמה שחקני בייסבול של בוסטון רד סוקס בחדר הלבשה, אליו מצטרף שחקן חדש לכאורה לבוש בבגדי רחוב ונושא מזוודה, יחד עם כפפת הבייסבול שלו ומחבט הבייסבול. הציור נמכר במכירה פומבית של 2014 תמורת למעלה מעשרים מיליון דולר.
תיבת נח (פירושונים)
Noah's Ark (disambiguation)
ספארי KIDS
ספארי KIDS היה ערוץ טבע ישראלי המיועד לילדים ונוער בגילאי 7–17. הערוץ, אשר החל לשדר ב-18 ביוני 2012 והסתיים לשדר ב-2013, נמצא בבעלות משותפת של טלית תקשורת ו - HOT ועוסק בטבע ובעולם בעלי החיים. בערוץ משודרות סדרות עבר שדובבו מחדש כמו "מופע החיות" ("המופע של מוח וסרח") ו"חיות מדהימות" ("הנרי והעולם המופלא").
אנה פופסטפנובה
סיפור ההצלה
נולדה בכפר מאקוצובו בבולגריה למשפחת חקלאים. אביה, גיאורגי דמיאנוב יוטוב היה חבר במפלגת האיכרים של בולגריה ומקורבו של אלכסנדר סטמבוליסקי. בשלהי מלחמת העולם הראשונה נמנה עם ראשי כוחות המורדים במלך פרדיננד הראשון, אשר הקימו את "הרפובליקה של ראדומיר". הוא נתפס ונדון למוות, אך מאוחר יותר זכה לחנינה. ב-1923, במהלך ההפיכה שהובילה להדחתו ולרציחתו של ראש הממשלה אלכסנדר סטמבוליסקי, נתפס גיאורגי דמיאנוב והוצא להורג. אימה של אנה, יוֹרְדָאנָה דמיאנובה נעצרה ונכלאה בעוון מתן מסתור לבעלה המורד.
במהלך שנות ה-30 נישאה אנה לסטפן פופסטפנוב, קצין משטרה אשר סייע למשפחתה. לאחר הפלישה ליוגוסלביה נמסרו שטחי מקדוניה הווארדארית לחזקת בולגריה, וסטפן פופסטפנוב נשלח לסקופיה וכיהן כמפקד תחנת משטרה. אנה הייתה שחקנית תיאטרון והועסקה בתיאטרון הלאומי בסקופיה. במרץ 1943 נתנו בני משפחת פופסטפנוב מחסה למשפחת קאריו שעתידה הייתה להיות מגורשת למחנה ההשמדה טרבלינקה. בהמשך, בגבור הסכנה, מילטה אנה פופסטפנובה את משפחת קאריו לביתה של אנה סרצ'אג'ייבה חברתה לעבודה, ושם שהו במחסה עד שמולטו באמצעות מסמכים מזויפים לאלבניה. ב-1944, לאחר הפיכת חזית המולדת של בולגריה הוצא סטפן פופסטפנוב להורג. בהמשך, נישאה אנה בשנית. ב-21 באפריל 1983 העניק ארגון יד ושם את עיטור חסיד אומות העולם לאנה פופסטפנובה.
ביוני 1983 הלכה אנה פופסטפנובה לעולמה, לאחר התמודדות ארוכה עם מחלת הסרטן.
בן דייוויס (1995)
בנג'מין קית' דייוויס (באנגלית: Benjamin Keith Davies; נולד ב-11 אוגוסט 1995) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת בעמדת הבלם בגלאזגו ריינג'רס.
קריירה
דייוויס נולד בארו-ב-פורנס (Barrow-in-Furness), קאמבריה. הוא חתם במחלקת הנוער בפרסטון נורת' אנד בגיל 11. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון ב-26 בינואר 2013 בתיקו 2–2. נגד קובנטרי סיטי כשהוא בן 17 בלבד.
ב-7 בינואר 2016 הצטרף דייוויס בהשאלה לניופורט קאונטי לחודש אחד, לאחר מכן הוארכה תקופת ההשאלה עד לסיום עונת 2015/2016. ב-2 בינואר 2017, הושאל לפליטווד טאון עד לסיום עונת 2017/2018. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון באותו יום בניצחון קבוצתו 0–1 על שרוסברי טאון.
בפתיחת עונת 2018/2019 חזר דייוויס לפרסטון מהצ'מפיונשיפ, ובסך הכל ערך 135 הופעות ליגה במועדון במהלכן כבש שני שערים.
ב-1 בפברואר 2021 חתם דייוויס בליברפול מהפרמייר ליג.
ב-17 באוגוסט 2021 הושאל לשפילד יונייטד מהצ'מפיונשיפ.
גביע דייוויס 1968
גביע דייוויס 1968 הייתה התחרות ה-57 במניין מאז ייסוד התחרות.
מחזיקי הגביע היו נציגי אוסטרליה ומשחק הגמר נערך באדלייד, אוסטרליה. לתחרות נרשמו 49 נבחרות שחולקו לשלושה בתים: "בית אמריקה", "בית אירופה", ו"בית המזרח". בין מנצחי הבתים נערכו משחקים על הזכות להתמודד עם מחזיקת הגביע על התואר.
המשחק על התואר נערך ב-28-26 בדצמבר 1968 באדלייד, אוסטרליה. המשחק נערך בין נבחרת אוסטרליה לבין נבחרת ארצות הברית והסתיים בניצחון של נבחרת ארצות הברית עם התוצאה 1:4. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר לאחר הפסקה של ארבע שנים ובפעם ה-20 בסך הכל.
בית אמריקה
הבית כלל תשע קבוצות. במשחק המוקדם ונצואלה ניצחה את ארגנטינה.
בית אירופה
הבית כלל 32 קבוצות כולל ברזיל, ניו זילנד, דרום אפריקה, רודזיה, איראן וישראל. לאחר משחקים מוקדמים החלו משחקי רבע הגמר. לאור מספר גדול של הקבוצות הוחלט לפצל את הבית ל-2 ומנצחות תת-הבתים קיבלו זכות לעלות למשחקים בין מנצחי הבתים.
בית המזרח
הבית כלל שמונה נבחרות שחולקו לשני תת-בתים.
בתת-הבית הראשון המשחקים נערכו במהלך מרץ 1969.
תת-הבית השני כלל חמש קבוצות.
המשחק בין מנצחות תת-הבתים התקיים בטוקיו ונבחרת יפן הפסידה לנבחרת הודו עם התוצאה 4:1.
משחקים בין מנצחי הבתים
המשחקים נערכו במהלך אוגוסט-נובמבר 1968.
ישראל בגביע דייוויס
בשנת 1968 נבחרת ישראל שובצה בתת-הבית אירופה ב' ושיחקה נגד נבחרת איראן.
אוניברסיטת מניטובה
אוניברסיטת מניטובה (באנגלית: University of Manitoba) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, הממוקמת בויניפג שבקנדה, אשר הוקמה בשנת 1877. זוהי האוניברסיטה הראשונה במערב המדינה ובעלת מוניטין מחקרי רב. נכון ל-2020, לומדים בה כ-30,000 סטודנטים.
המוסד חבר באיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי, קבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15 וארגון האוניברסיטאות העולמי. מבין אנשי הסגל הבולטים שלימדו באוניברסיטת מניטובה ניתן למנות את זלמן שחטר-שלומי, ואצלב סמיל וקרול שילדס.
אוניברסיטת מניטובה מורכבת מ-24 פקולטות, וחמש מכללות-בת. בנוסף על כך, האוניברסיטה מציעה קורסים ותוכניות מיועדות לאמריקאים ילידים.
היסטוריה
אוניברסיטת מניטובה נפתחה בשנת 1877 ופעלה באמצעות שלוש מכללות שכל אחת מהן מזרם נוצרי שונה. בשנת 1882 בית הספר המקומי לרפואה סופח לאוניברסיטה. בשנת 1919 הוקם בית הספר לאדריכלות. בשנה זו למדו כבר במוסד כ-2,000 סטודנטים (מתוכם כ-250 נשים ובהם הסופרת הקנדית מרגרט לורנס). המכללה למשפטים סופחה באופן מלא לאוניברסיטה בשנת 1966.
עלא אבו רוקן
עלא אבו רוקן (נולד ב-1972) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שימש מזכיר צבאי לנשיא המדינה ונספח צה"ל בסין.
ביוגרפיה
אבו רוקן גדל בעוספיא. סבו, אבי אמו, היה סג"ם (סילון), שנהרג ב-28 בנובמבר 1956 במהלך פעילות מודיעין ברמת הגולן. על פעולתו קיבל לאחר מותו צל"ש מאלוף פיקוד הצפון יצחק רבין.
אבו רוקן למד בבית הספר הריאלי שבחיפה. עם גיוסו לצה"ל, התנדב לצנחנים והתקבל לסיירת צנחנים. הוא עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר בהצטיינות. אבו רוקן שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד באגף המודיעין ובנוסף פיקד על חוות השומר ושימש כנספח צה"ל בסין. באפריל 2019 הוחלט למנותו למזכיר צבאי לנשיא המדינה.
ב-14 באוגוסט 2019 נכנס לתפקידו כמזכיר הצבאי לנשיא המדינה. ב-31 ביולי 2022 סיים את תפקידו ופרש מהקריירה הצבאית לאחר כ-32 שנות שירות.
אבו רוקן בעל תואר ד"ר במדעי המזרח התיכון מאוניברסיטת בר-אילן.
מתגורר בעוספיא, נשוי ואב לארבעה ילדים.
תיבת נח (סדרת טלוויזיה אמריקאית)
תיבת נח (באנגלית: Noah's Arc) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוג דרמה קומית בהפקת ערוץ לוגו, והיא סדרת המקור הנצפית ביותר של הערוץ. הסדרה שודרה מ-19 באוקטובר 2005 ועד ל-4 באוקטובר 2006. לאחר ירידת הסדרה מהאוויר יצא לה בשנת 2008 סרט המשך בשם "תיבת נוח: להקפיץ את הכלה".
הסדרה עוקבת אחר חייהם של חמישה חברים הומואים אפרו-אמריקאים ואמריקאים לטינים, והיא עוסקת בסוגיות מרכזיות בחיי קהילת הלהט"ב, כגון נטייה מינית וזהות מינית, נישואים חד מיניים, הומופוביה, מודעוּת לאיידס והורות להט"בית תוך התייחסות לחיי היום יום של הדמויות הראשיות וליחסים ביניהם. העונה הראשונה של הסדרה צולמה בלוס אנג'לס והעונה השנייה צולמה בוונקובר ובקולומביה הבריטית שבקנדה.
שתי העונות של הסדרה יצאו בשנים 2006 ו-2007 במהדורות DVD מיוחדות.
סרגיי סבטוסלבסקי
סרגיי סבטוסלבסקי (ברוסית: Сергей Светославский; 6 באוקטובר 1857 – 19 בספטמבר 1931 צייר רוסי אוקראיני, ידוע בנופי העיר שצייר.
ביוגרפיה
סבטוסלבסקי נולד בקייב. בין השנים 1875–1883 למד ציור בבית הספר לציור, פיסול ואדריכלות במוסקבה אצל אלכסיי סווראסוב. משנת 1884 השתתף בתערוכות של קבוצת הנודדים - תנועה ריאליסטית באמנות רוסית, והצטרף רשמית לקבוצה בשנת 1891. פאבל טרטיאקוב, אספן אמנות שהקים מאוחר יותר את גלריית טרטיאקוב במוסקבה, קנה את הציור הראשון של סבטוסלבסקי ב-1879. ב-1889 עשה סבטוסלבסקי מסע למרכז אסיה. בין השנים 1890–1894 היה נשוי והתגורר במוסקבה. לאחר גירושיו, הוא השתקע בקייב, וחי עם אמו.
הנופים המוקדמים של סבטוסלבסקי, נופים עירוניים, עשויים בעיקר בצבעי אפור וחום, כפי שהיה אופייני לתנועת הנודדים. לאחר שובו לאוקראינה, החלו להתרבות בציוריו צבעים בהירים יותר. הוא התעניין בעיקר בנופי העיר של קייב ובנופים הכפריים של סביבת העיר. אחד הנושאים האהובים עליו היה הדנייפר.
במשך שנים רבות, סבטוסלבסקי היה תומך פעיל בגן החיות של קייב. בשנת 1909 שכנע סבטוסלבסקי את ידידו ותומך האמנות פאבל טרטיאקוב לתרום תרומה גדולה עבור גן החיות החדש שהוקם. ב-1910 מכר סבטוסלבסקי את אחוזתו וארגן משלחת גדולה (בה גם השתתף) למרכז אסיה כדי לתפוס בעלי חיים לגן החיות של קייב. עד מהרה חלק משמעותי מאוסף גן החיות היו בעלי חיים שנתפסו על ידי המשלחת של סבטוסלבסקי.
ויקטור ואסנצוב השתמש בסבטוסלבסקי כמודל לדמותו של משה בקתדרלת ולדימיר הקדוש בקייב.
מרדכי דוד כהנא
רבי מרדכי דוד כהנא (י"ב בטבת תרצ"א, 1 בינואר 1931 – כ"ד בתמוז תשע"א, 26 ביולי 2011) היה האדמו"ר מספינקא-ירושלים ויו"ר מערכת אוצר הפוסקים.
תולדותיו
נולד באונגוואר כבן בכור של מלכה והרב יוסף מאיר כהנא, דור שמיני למשפחת הרבנים כהנא הלר ודור רביעי לאדמו"ר רבי יוסף מאיר וייס, מייסד חצר חסידות ספינקא. במעמד ברית המילה שלו כובד הרב יוסף אלימלך כהנא בסנדקאות ורבי חיים אלעזר שפירא ממונקאטש שימש כמוהל. את ילדותו המוקדמת עשה בצל סבו האדמו"ר רבי יצחק טייטלבוים מהוסאקוב שהתגורר בסוף ימיו באונגוואר, וחלק מילדותו בילה בעיירה ספינקא בצל סבו רבי צבי הירש רבה של העיירה שנספה בשואה.
בל"ג בעומר תש"א (1941) הגיע ביחד עם בני משפחתו לארץ ישראל, שבועות בודדים לפני שגורשו הנתינים הזרים מאונגוואר לגבול הפולני, שלמעט בודדים, כולם מתו ממחלות ורעב והשאר נרצחו על ידי הנאצים. בתחילת הגעתו ארצה למד תקופה קצרה בתלמוד תורה "תורה ויראה", משם עבר לישיבת תורת אמת, כבר אז נחשב לעילוי ולפיכך למד עמו בחברותא רבה של קטמון הרב דב בער אליעזרוב סוגיות סבוכות בשולחן ערוך, עוד בהיותו כבן שתים-עשרה. כן למד בישיבת "בית יוסף צבי" אצל הרב יוסף צבי דושינסקי, אותו ראה כרבו מובהק. בהיותו כבן שש עשרה נתבקש על ידי הרב שמואל הלוי וואזנר שהתרשם מאוד מלמדנותו, לבוא ללמוד בישיבתו חכמי לובלין בעיר בני ברק, העילוי הצעיר נעתר לבקשה ועשה שם תקופה קצרה כשלאחר מכן שב לישיבת תורת אמת.
בכסלו תשי"ב נישא לרבנית גולדא בת הרב משה מנחם הרשטיג, והחל לשמש בפועל כראש הכולל "ישיבת אמרי יוסף" בירושלים שהייתה תחת נשיאותו של אביו. כעבור מספר שנים הוזמן ליטול חלק בין צוות רבני מכון אוצר הפוסקים, תחילה שימש כעורך ובהמשך כעורך ראשי ויו"ר המערכת, מתוקף תפקידו עמד במשך השנים בקשרים עם גדולי הרבנים בהלכה.
בשבט תשל"ח עם פטירתו של אביו הוכתר על ידי רבה של העדה החרדית בירושלים רבי יצחק יעקב וייס לממשיך דרכו באדמו"רות, בתפקיד זה נשא במשך שלושים ושלוש שנים.
נודע כנואם בחסד עליון, בקי עצום בספרי דרוש, חסידות ופוסקים, ובעיקר בשולחן ערוך אבן העזר. בחייו נדפס ספרו "ברכות אבי" דרושים על ברכת המזון על פי סדר פרשיות השבוע. הותיר אחריו אלפי כתבים בדרוש ובהלכה ולאחר פטירתו יצאו לעת עתה שני ספרים מתוך כתבי היד שלו על ספרי בראשית ושמות תחת השם "גדולת מרדכי".
במשך שנות הנהגתו נהג לנסוע לשבתות ביישובים ברחבי הארץ בהן ערך שולחנות שבת ומסר שיחות מוסר, דרשות ושיעורים בפרקי אבות, אליהם נהרו יהודים מכל החוגים. גולת הכותרת של השבתות אותן ערך הייתה שבת מירון שהתקיימה מדי שנה לקראת הילולת רבי צבי הירש מזידיטשוב, על קבר רבי שמעון בר יוחאי, ובה השתתפו מאות חסידים שהגיעו למקום מכל רחבי הארץ. בשבת זו סעד האדמו"ר את סעודות השבת עם כל המשתתפים בתחילה בחצר המערה, וברבות השנים כאשר הציבור גדל בחדר האוכל של קמפוס בני עקיבא סמוך לקבר הרשב"י. מסורת זו הופסקה כארבע שנים לפני פטירתו, כאשר החלה הרעה במצב בריאותו. בשל היותו כהן מיוחס, התכבד האדמו"ר לפדות מאות רבות של בכורים ביניהם הרב אהרן מרדכי רוקח מבעלזא ועוד בני אדמו"רים ורבנים. עם העלייה הגדולה ממדינות ברית המועצות לשעבר, הוזמן למעמדי פדיון הבן למאות עולים בכורים כשאחד המפורסמים שבהם התקיים במגדל העמק ביוזמתו של הרב יצחק דוד גרוסמן.
נפטר ב בירושלים בכ"ד בתמוז תשע"א, בהלווייתו השתתפו אלפים והוא נקבר בחלקת ספינקא בהר הזיתים בסמוך לקברי אביו ודודו האדמו"ר רבי נחמן כהנא.
הגלקסיה הננסית לווייתן
הגלקסיה הננסית לווייתן היא גלקסיה אליפסואידית ננסית שנמצאת בקבוצת הכוכבים לווייתן במרחק של כ-2.5 מיליון שנות אור ממערכת השמש ושייכת לקבוצה המקומית. הגלקסיה התגלתה בשנת 1999 על ידי אלן וייטינג, ג'ורג' הו ומייק אירווין שסרקו תמונות שצולמו על ידי טלסקופ שמידט וזיהו אזור שבו צפיפות הכוכבים גדולה ביחס לסביבה.
מאפיינים
בניגוד לרוב הגלקסיות מסוגה, שמהוות גלקסיות לוויין של שביל החלב או של גלקסיית אנדרומדה, הגלקסיה הננסית לווייתן אינה קשורה לאף גלקסיה אחרת, בדומה ל, והגלקסיה הקרובה אליה ביותר היא ככל הנראה גלקסיית וולף-לונדמרק-מלוט שנמצאת במרחק זוויתי של כ-7 מעלות מדרום מזרח לה, אך המרחק ביניהן הוא של כ-815,000 שנות אור. הגלקסיה נמצאת כ-8 מעלות מצפון-מערב לכוכב דנב קאיטוס, אך לא ניתן לצפות בה בציוד חובבים. גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-5 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-3,580 שנות אור. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כשליש אלפית ממסת שביל החלב, אך מסת הכוכבים הנראים שבה היא רק כ- מסות שמש, ונראה שהיא מורכבת ברובה מחומר אפל שטיבו אינו ידוע. עוצמת ההארה הכוללת שלה היא פי 3 מיליון מעוצמת ההארה של השמש והמתכתיות של כוכבי הגלקסיה היא כאחוז בלבד מזאת של השמש, כך שכוכבי הגלקסיה הם זקנים יחסית לכוכבי שביל החלב; אין בה כמעט בכלל כוכבים שגילם קטן מ-8 מיליארד שנים וחלק ניכר מכוכביה הם ענקים אדומים זקנים.
בריאן או'קונור
בריאן או'קונור (באנגלית: Bryan D. O'Connor ; נולד ב-6 בספטמבר 1946 אורנג', קליפורניה) הוא טייס קרב ואסטרונאוט בתוכנית מעבורות החלל לשעבר של נאס"א.
קורות חיים
בריאן או'קונור נולד עיירה אורנג' שבמדינת קליפורניה. לאחר לימודי בית הספר הוא סיים תואר ראשון באקדמיה הימית של ארצות הברית בשנת 1968. לאחר סיום הלימודים, בשנת 1968 הוא סיים קורס טיס והחל שירות בחיל הנחתים של ארצות הברית. בשנת 1970 הוא קיבל תואר שני בהנדסת אווירונאוטיקה. או'קונור שירת כטייס קרב במטוסים מדגם "דאגלס A-4 סקייהוק" ו-"הוקר סידלי הרייר".
בשנת 1972 הוא סיים לימודים בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים. בשנת 1975 הוא סיים קורס טיסי ניסוי של חיל הים. במהלך השירות הוא ביצע כ-5000 שעות טיסה בכ-40 מטוסים מדגמים שונים.
שירות בתחום החלל
בשנת 1991 או'קונור פרש מנאס"א וכ-10 חודשים שירת בחיל הנחתים. בשנת 1992 הוא פרש מהחיל וחזר לנאס"א. או'קונור הועמד בראש תוכנית לשיפור בטיחות והוזלת מעבורות חלל. פעילויות לשינוי תכנון מעבורות חלל עלתה כ-3.5 מיליארד $ ונתנה הוזלה של כמיליארד $ בתוכנית מעבורות חלל. זאת תוך הכנסת שיפורים טכנולוגיים רבים. השנת 1996 או'קונור פרש מנאס"א.
לאחר פרישה מנאס"א
לאחר פרישה מנאס"א או'קונור עבד כיועץ בנושאי בטיחות. הוא היה יועץ של גופי ממשל וחברות פרטיות. בשנת 2002 הוא חזר לנאס"א ומונה למנהל בתחום בטיחות. או'קונור סיים את העבודה בשנת 2011.
IMP רקורדס
IMP רקורדס (באנגלית: IMP – Israel Music Publications) היא חברת תקליטים ישראלית.
החברה מתמחה במוזיקת דאנס, כמו כן הוציא את האלבומים הראשונים של דנה אינטרנשיונל ואת אלבום הבכורה של מאיה סימנטוב ועופר ניסים.
בחברה הוחתמו האמנים מיכל אמדורסקי, עופר ניסים ורגב דהן.
היסטוריה
החברה החלה כחנות התקליטים IMP ברחוב קרן היסוד בירושלים בשנת 1982. החנות התמחתה במוזיקה קלאסית, אך כללה גם מחלקת פופ שייבאה סינגלים לדי ג'יים. בין השאר, הייתה היבואנית והמפיצה הרשמית בישראל של ה-DMC – איגוד התקליטנים העולמי וחברת התקליטים מיניסטרי אוף סאונד מהממלכה המאוחדת. החנות הייתה למובילה בישראל לתקליטים לתקליטנים (די ג'יים) ומקור עלייה לרגל מכל הארץ. בתחילת שנות התשעים, עם הניסיון בעבודה מול די ג'יים, החלה החנות להוציאה אוספי מוזיקת דאנס. האוסף הראשון יצא בשנת 1993 ונקרא, "וליום" (Volume). הוא כלל גם את הקטע הראשון של הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל שראה אור – "My Name is Not Saida", אז בשם דנה בלבד. האוסף "וליום" זכה להצלחה רבה ונמכר בכמויות גדולות. החברה המשיכה להוציא אוספים נוספים בסדרה "וליום", בסך הכל הוציא למעלה מ-20 אוספי "וליום", בין השנים 1993–2001.
באותה תקופה התפתחה החנות לרשת חנויות, כשפתחה סניפים בקניון הנגב בבאר שבע, קניון איילון וקניון ירושלים. מהלך שאפשר לה למכור את התקליטים שהוציא ישירות לקהל רחב. בשנת 1994, יצאה האוסף הראשון בסדרת "גוש דאנס", כשם התוכנית ששידר השדרן והתקליטן יורם ואזאנא בתחנת הרדיו הפיראטית רדיו דן – הגל הירוק, כל יום בין 14:00 ל-16:00.
במרץ 1996, יצא האוסף, Dreamland, שכלל את הלהיט הענק של המוזיקאי האיטלקי רוברט מיילס, "Children" (הסינגל נמכר בלמעלה משני מיליון עותקים בכל העולם), האוסף נמכר בלמעלה מ 60,000 עותקים (אלבום פלטינה). בשנת 1998, נסגרה רשת חנויות IMP למעט החנות ברחוב קרן היסוד, ששינתה את שמה לבית המוזיקה. אך חברת התקליטים המשיכה לפעול.
דנה אינטרנשיונל
באפריל 1993 הוציא אי אם פי את אלבומה הראשון של דנה אינטרנשיונל (שנקרא, דנה אינטרנשיונל). שירי האלבום היו ברובם חומרים שאסף עופר ניסים. באותה שנה פרסמה אי אם פי כי דנה אינטרנשיונל הפכה ללהיט גדול בארצות ערב, שם נאסר להפיץ את אלבומיה. להערכת החברה למעלה מחמישה מיליון עותקים של האלבום וקלטת שדרים של "סעידה סולטנה" נמכרו בצורה פיראטית במדינות אלו מבלי לחשוף את היותה ישראלית וטרנסג'נדרית.
ב-1994 הוציאה את אלבומה השני, אומפטמפה. האלבום כלל להיטים רבים, בהם "ישנן בנות" (גרסת כיסוי מעודכנת לשיר של להקת הנח"ל) שלווה בנעימת מארש צה"ל, "אני לא יכולה בלעדיך", שכתב מקס גת-מור והלחין צביקה פיק (שבהמשך גם ביצע בעצמו את השיר בגרסה מעט שונה), "נוסעת לפטרה", שכתב יואב גינאי לכבוד הסכם השלום בין ישראל לירדן, "בתולה" שהלחינה אינטרנשיונל למילים של דודו ברק, "100% גבר", שהלחינה קורין אלאל למילים של המשוררת יונה וולך ועיבוד לפיוט היהודי "דרור יקרא". שירי האלבום, ובמיוחד "אני לא יכולה בלעדיך" ו"ישנן בנות", זכו להשמעות רבות ברדיו ולהצלחה במצעדי השירים. בסוף השנה זכתה בתואר "זמרת השנה" במצעד הפזמונים השנתי ה'תשנ"ה של רשת ג'.
בהמשך יצאה גרסה מחודשת לאלבום שכללה את השיר "לילה טוב אירופה", איתו השתתפה בתחרות קדם-האירוויזיון. אף על פי שנחשבה למיועדת לזכייה בתחרות זו, היא הגיעה לבסוף למקום השני, ובמקום הראשון זכתה ליאורה. עם זאת, האלבום שכלל את השיר הצליח במכירות, והגיע למעמד של אלבום פלטינה על מכירת למעלה מ-40,000 עותקים.
בשנת 1995 עזבה אינטרנשיונל את חברת IMP רקורדס וחתמה על חוזה הקלטות עם הליקון. עם עזיבתה הוציאה חברת התקליטים מיני-אלבום בשם איפיטמפה, שכלל את "אני רוצה לחיות", הדואט "מי שלא רוקד עומד" עם פיק, חידוש בסגנון דאנס לשירה של הזמרת הישראלית עפרה חזה "פלאש גורדון" וגרסאות רמיקס חדשות לשירים "דנה אינטרנשיונל", "בתולה" ו"לילה טוב אירופה".
בשנת 2002, עבדה IMP רקורדס עם אינטרנשיונל בשנית, כשהוציאה את האלבום "החלום האפשרי", שכלל בין השאר את השירים "מכת חום (איי לה דיר לה דה דה)", ששרה במקור עליזה עזיקרי, "תחלום" וגרסה אקוסטית לשיר "ניצחתי".
אוניברסיטת ססקצ'ואן
אוניברסיטת ססקצ'ואן (באנגלית: University of Saskatchewan) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, הממוקמת בססקטון שבקנדה, אשר הוקמה בשנת 1907. אוניברסיטה זו היא הגדולה ביותר בפרובינציה ולה מוניטין מחקרי רב. נכון ל-2020, לומדים בה כ-25,000 סטודנטים. בוגרי האוניברסיטה הבולטים הם ג'ון דיפנבייקר, ריי נטישין, הנרי טאובה וקים קואטס.
המוסד חבר באיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי, קבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15 וארגון האוניברסיטאות העולמי.
ניתוח אשכולות
בכריית מידע, סטטיסטיקה ולמידה חישובית, ניתוח אשכולות (באנגלית: Cluster Analysis) מתייחס למשימה של קיבוץ אובייקטים לקבוצות (אשכולות) כך שהאובייקטים הנמצאים באותה קבוצה דומים זה לזה יותר מאשר לאובייקטים השייכים לקבוצות אחרות.
לניתוח אשכולות יש שימושים רבים במגוון תחומים. לדוגמה במחקר שיווקי, ניתוח אשכולות משמש לביצוע פילוח של הלקוחות לפי התנהגות צרכנים ותכונות דמוגרפיות. ביולוגים מקבצים מידע גנטי לאשכולות כדי לאתר תתי אוכלוסיות או זנים. בסוציולוגיה נעזרים בניתוח אשכולות כדי לחלק את החברה לתת-קבוצות על בסיס קשרים בין-אישיים.
הקיבוץ לאשכולות יכול להיות משני סוגים:
במהלך השנים פותחו אלגוריתמים מסוגים שונים לניתוח אשכולות. להלן המודלים הטיפוסיים: יש כמה שיטות של ניתוח אשכולות. למשל, bag of words, bottom-up, top-down ועוד. פרופ' משה יזראלביץ' מייסד קבוצת למידה מונחית ייסד את שיטה זו.
Cut the Cord
"Cut the Cord" (בעברית: חתוך את החבל) הוא סינגל של להקת הרוק האמריקאית שיינדאון. הסינגל יצא לאור ב-29 ביוני 2015 כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן החמישי שלהם, "Threat to Survival". השיר הגיע למקום הראשון במצעד הרוק המיינסטרימי של מגזין הבילבורד, והיה הסינגל התשיעי של הלהקה שהגיע להישג זה. בשנת 2015 שימש השיר כנעימה הרשמית של אירוע "גיהנום בכלוב" של ה-WWE.
שחרור
השיר יצא ב-29 ביוני 2015 כסרטון הכולל אודיו בלבד וכסינגל. הווידאו קליפ הנלווה יצא יום למחרת.
מכירות
ב-3 באפריל 2019 הכריז איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי על הסינגל כתקליט פלטינה, לאחר שבארצות הברית נמכרו מיליון עותקים ממנו.
מרוץ בכיסאות גלגלים
מרוץ בכיסאות גלגלים הוא ספורט נכים פאראלימפי לנכים ואנשים המוגבלים פיזית. מרוץ כיסאות גלגלים מבחינת חוקים הוא זהה לתחרויות ריצה אלא שהוא מבוצע תוך כדי ישיבה על כיסא גלגלים. כיסאות הגלגלים המשמשים לתחרויות אלה עוצבו במיוחד עבור ספורט זה, ובנויים כך שניתן להגיע איתם למהירות של למעלה מ-30 קמ"ש.
היסטוריה
ספורט זה החל כאשר מלחמות העולם, ששינו את פני החברה המערבית בדרכים רבות, השפיעו באופן משמעותי על השקפת החברה ועל היחס שלה לאנשים עם מוגבלות. לפני המלחמות, אנשים עם מוגבלות נחשבו כנטל על החברה. מאחר ששורדי מלחמה רבים חזרו הביתה עם ליקויים גופניים וצרכים פסיכולוגיים, היה צורך להקים תוכניות חדשות שיעזרו להם לחזור חזרה לחברה. לזכותה של הממשלה הבריטית ייאמר כי היא הראשונה שהכירה בצרכים אלה על ידי פתיחת מרכז לנפגעי עמוד השדרה בבית החולים סטוק מנדוויל באיילסברי, אנגליה, בשנת 1944. סר לודוויג גוטמן, היה זה שלמעשה פיתח את ספורט המרוץ בכיסאות גלגלים, על מנת לספק את הצורך הספורטיבי למטופליו. בהנחייתו של גוטמן נערכו "משחקי הסטוק מנדוויל" הראשונים למשותקים בשנת 1948. בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים התפשט הספורט ברחבי אירופה ובארצות הברית. במהלך תקופה זו צצו ברחבי אירופה תחרויות ואירועי ספורט נוספים עבור אנשים בכיסאות גלגלים. בשנת 1952 אורגנה התחרות הבינלאומית הראשונה לספורטאים בכיסאות גלגלים בין נבחרת בריטניה לנבחרת הולנד. 130 ספורטאים עם חבלות בעמוד השדרה התמודדו בשישה ענפי ספורט. כדי לכבד את הערך החברתי והאנושי הנגזר מתנועת הספורט בכיסאות גלגלים, הוועדה האולימפית הבינלאומית (IOC) הכירה בעבודתו של גוטמן בשנת 1956 והעניקה למשחקי סטוק מנדוויל את גביע סר תומאס פירנלי על הישג ראוי לשירות התנועה האולימפית. מאז תחילת מרוצי כיסאות הגלגלים של סטוק מנדוויל התרחבו תוספי ספורט רבים כמו ירי בחץ קשת על כיסא גלגלים, טניס שולחן, פיינטבול, זריקת כידון ומקצועות נוספים. בשנות השישים החל להופיע גם כדורסל בכיסאות גלגלים והרמת משקולות לנכים. בשנת 1960 הוקמה הפדרציה הבינלאומית לספורט בכיסאות גלגלים של סטוק מנדוויל (ISMWSF) כדי לאפשר את כל התחרויות הבינלאומיות עבור אנשים עם פגיעות בעמוד השדרה. בשנות השישים המאוחרות הורחבו תחרויות הספורט הבינלאומיות וכללו קבוצות מוגבלות אחרות שלא היו זכאיות לאליפות העולם. בנוסף, ארגון הספורט הבינלאומי לנכים (ISOD) הוקם רשמית בפריס בשנת 1964, במטרה לספק הזדמנויות ספורט בינלאומיות לעיוורים ולאנשים עם מוגבלות מוטורית אחרת.
אפיון
המרחקים המבוצעים במרוצי כיסאות גלגלים כוללים מרחקי ספרינט של 100 מ', 200 מ' ו -400 מ', מרחקים בינוניים של 800 מ' ו 1500 מ', מרחקים ארוכים של 5000 מ' ו -10,000 מ' ומרוצי שליחים של 4 × 100 מ' ו -4 × 400 מ'. ישנו גם מרתון על כיסא גלגלים. ספורטאים שנמצאים בכיסא גלגלים יכולים להשתתף גם באירועי שטח; אלה כוללים פיינטבול, הטלת כידון וזריקת דיסקוס. ישנם גם אירועים משולבים כמו פנטאתלון, בו הספורטאי משתתף במרוצי מסלול שטח וכביש, ותחרויות קפיצה וזריקה, תלוי במוגבלות של הספורטאים.
חתיכה בהפתעה
חתיכה בהפתעה (באנגלית: The Hot Chick) הוא סרט קומדיה אמריקאי אשר יצא בשנת 2002. הסרט בוים על ידי הבמאי טום בריידי ומשחקים בו רייצ'ל מקאדמס ורוב שניידר.
עלילה
הסרט מתחיל בסצנה ממצרים העתיקה בה כלה מנסה לברוח מחתונה באמצעות עגילים אותה מעבירה למשרתה ולמעשה הן מחליפות גוף והכלה המיועדת בגופה אך מדובר במשרתת שעתידה להינשא.
משם מממשיכים לסצנה של היום, ג'סיקה ספנסר היא הנערה החתיכה והפופולרית ביותר בתיכון, אפריל היא חברתה הטובה של ג'סיקה והן מעודדות בנבחרת של בית ספר התיכון בו הן לומדות, יום אחד ג'סיקה עושה צחוק בבית ספר מנערה שמנה ומנערה מדת הוויקה, לאחר מכן היא וחברותיה הולכות לקניון, שם הם נכנסות לחנות אפריקאית, ג'סיקה מגלה בחנות שהעגיל שמוצא חן בעיניה אינו למכירה אז היא מחליטה לגנוב אותו.
לאחר שג'סיקה מצליחה לשכנע את חברותיה להאמין לה שהיא אכן היא רק בגוף אחר הם עוזרות לה לברר אודות המקרה של חילופי הגוף, אחת מהם מוצא תמונה של העגיל במרשתת, כשהם חוזרות לחנות שהיו בה, המוכר בחנות מסביר לה איך העגיל עובד ואומר להם שהם חייבות למצוא את העגיל השני ואם לא השינוי יהיה לתמיד.
הגנה הודית
כולן בדרגות שונות נחשבות להגנות היפרמודרניות, שבהן השחור מזמין את לבן לבסס נוכחות מרשימה במרכז עם תוכנית לערער אותה ולהשמיד אותה בסופו של דבר. למרות שההגנות ההודיות שוחקו בשנות העשרים על ידי שחקנים מהאסכולה ההיפרמודרנית, הן לא התקבלו במלואם עד ששחקנים רוסים הראו בסוף שנות הארבעים שמערכות אלה תקינות לשחור. מאז, ההגנות ההודיות הפכו לדרך פופולרית עבור השחור להגיב ל- '''1. ד4''' מכיוון שלעיתים קרובות הן מציעות משחק לא מאוזן עם סיכויי ניצחון לשני הצדדים. ניתן גם להעביר לפתיחות קלאסיות כמו גמביט המלכה וההגנה הסלאבית אך אלו לא נחשבות לפתיחות הודיות.
הלבן יכול למנוע מהשחור כל אחת מהתגובות הללו על ידי דחיית קידום הרגלי מ-ג2 ל-ג4.
לחלופין, הלבן יכול לשחק גם '''2. ר-ז5''' - התקפת טרומפווסקי. תגובות השחור האפשריות הן '''2. ... פ-ה4 או 2. ... ה6'''.
היסטוריה
השימוש המוקדם ביותר הידוע במונח "הגנה הודית" היה בשנת 1884, והשם יוחס לפתיחות ששיחק בהן השחקן ההודי מוהשנדר באנרג'י נגד ג'ון קוקרן.
המונח "הגנה הודית" זכה לפופולריות על ידי סבלי טרטקובר בתחילת שנות העשרים. בספרו, השחמט ההיפרמודרני (Die hypermoderne Schachpartie) מ-1924, טרטקובר מסווג את ההגנות ההודיות תחת הכותרות "הודית ישנה" (... ד6 ובסופו של דבר ... ז6) ו"נאו-הודית" (... ה6 ואולי ... ב6). תחת הכותרת "הודית ישנה", הוא מחשיב את הפתחים הידועות היום כהגנה הודית של המלך והגנת גרינפלד. הוא מציע גם את השמות "פרוטו-הודית" עבור '''1. ד4 ד6, "פסאודו-הודית" עבור 1. ד4 ג5, "חצי-הודית" עבור 1. ד4 פ-ו6 2. פ-ג3 ו"שלושת רבעי הודית" עבור 1. ד4 פ-ו6 2. פ-ד2''', אך אף אחד מהם לא זכה לשימוש רחב יותר.
השמות המודרניים, "הגנה הודית של המלך", "הגנה הודית של המלכה", "הגנה הודית ישנה" ו"התקפה הודית של המלך", יוחסו על ידי ריצ'רד רטי להנס קמוך, אם כי רטי עצמו לא אישר את המונחים הללו. רטי ייחס לקמוך גם את המונחים "הגנה הודית כוללת" (השחור מבצע פיאנקטו לשני הרצים לאחר 1. ד4 פ-ו6) ו"התקפה הודית של המלכה" (הלבן פותח עם 1. פ-ו3 ו - 2. ב3) אך אלה לא נכנסו לשימוש כללי.
הגנה נימצו-הודית 3. פ-ג6 ר-ב4
בתמיכתו של נימצוביץ' כבר בשנת 1913, ההגנה הנימצו-הודית הייתה הראשונה מבין המערכות ההודיות לקבל הסכמה מלאה. זוהי אחת ההגנות הפופולריות והמכובדות ביותר ל- '''1. ד4''', ולבן בוחר לעיתים קרובות במהלכים שנועדו להימנע מכך. השחור תוקף את המרכז בכלים ומוכן להחליף רץ תמורת פרש כדי להחליש את מלכתו של הלבן עם רגלים כפולים.
גמביט בלומנפלד 3. פ-ו3 ג5 4. ד5 ב5
גמביט בלומנפלד דומה בצורה מטעה לגמביט בנקו, מכיוון שהיעדים של השחור שונים מאוד. שחור מבצע גמביט עם רגלי מהכנף כדי לבנות מרכז חזק. הלבן יכול לקבל את הגמביט או לדחות אותו כדי לשמור על יתרון מיקום קטן. למרות שבלומנפלד ניתן למשחק עבור שחור, הוא לא פופולרי במיוחד.
פתיחה קטלאנית 3. ז3
הפתיחה הקטלאנית מאופיינת בפיאנקטו מהיר של רץ המלך הלבן.
הגנת גרינפלד 3. פ-ג3 ד5
ארנסט גרינפלד הציג לראשונה את הגנת גרינפלד בשנת 1922. על ידי המהלך '''3. ... ד5''', גרינפלד התכוון לשפר את ההגנה ההודית של המלך שלא נחשבה מספקת באותה תקופה. הגנה זו אומצה על ידי אלופי העולם סמיסלוב, פישר וקספרוב.
הגנה הודית של המלך 3.פ-ג3 ר-ז7
ההגנה ההודית של המלך אגרסיבית ומסוכנת במקצת, ובדרך כלל מעידה על כך שהשחור לא מסתפק בתיקו. אף על פי ששוחקה מדי פעם בסוף המאה ה-19, ההודית של המלך נחשבה לנחותה עד שנות הארבעים, אז הוצגה במשחקים של ברונשטיין, בולסלבסקי ורשבסקי. זו הייתה ההגנה המועדפת על פישר ל-'''1. ד4''' אך הפופולריות שלה דעכה באמצע שנות השבעים. הצלחותיו של קספרוב עם הגנה זו החזירו את הודית של המלך לגדולה בשנות השמונים.
הגנת בנוני
הגנת בנוני היא ניסיון מסוכן של השחור לאזן את העמדה ולהשיג משחק כלים פעיל במחיר של רוב ללבן במרכז. קו בנוני הנפוץ ביותר הוא בנוני המודרני (3. ד5 ה6 4. פ-ג3). טל הפך את הפתיחה לפופולרית בשנות השישים בכך שניצח איתה בכמה משחקים מבריקים, ובובי פישר אימץ אותה מדי פעם, עם תוצאות טובות, כולל ניצחון במשחקו באליפות העולם ב-1972 נגד בוריס ספאסקי. לעיתים קרובות, השחור מאמץ סדר מהלכים שונה במקצת ומשחק '''2. ... ה6 לפני 3. ... ג5''' על מנת להימנע מהקווים החדים ביותר עבור הלבן.
גמביט בנקו (או גמביט וולגה)
גמביט בנקו (המכונה גמביט וולגה ברוסיה ובמזרח אירופה) היא אחת הדרכים הפופולריות ביותר של השחור לפגוש את '''1. ד4''', אם כי הוא פחות נפוץ ברמת העילית. השחור משחק כדי לפתוח קווים בצד המלכה שבו לבן יהיה נתון ללחץ ניכר. אם הלבן מקבל את הגמביט, הפיצוי של השחור הוא במיקום ולא בטקטיקה, והיוזמה שלו יכולה להימשך גם לאחר חילופי כלים רבים וכניסה למשחק הסיום. הלבן, לעיתים קרובות, בוחר לדחות את הגמביט.
הגנה הודית ישנה 2. ... ד6 3. פ-ג3 ה5
ההגנה ההודית הישנה הוצגה על ידי טאראש בשנת 1902, אך מקושרת יותר לרוב עם צ'יגורין שאימץ אותה חמש שנים מאוחר יותר. היא דומה להודית של המלך בכך ששניהם כוללים הצבת רגלי מרכז ... ד6 ו- ... ה5, אך בהודית הישנה פרש המלך מקודם ל-ה7 במקום להיות מאוגף ב-ז7. ההודית הישנה היא סולידית, אך עמדתו של השחור בדרך כלל מוגבלת והוא חסר את האפשרויות הדינמיות המצויות בהודית של המלך.
2. ... ב6
הגנה הודית של המלכה מואצת ניתנת למשחק אך נחשבת פחות מדויקת מסדר הצעדים של ההגנה ההודית של המלכה הרגילה ( 2. ... ה6 3. פ-ו3 ב6) בגלל האפשרות ל-'''3. פ-ג3 ר-ב7 4. מה-ג2 ד5 (אחרת המהלך ילווה ב-ה4) 5. ג:ד5 פ:ד5 6. פ-ו3!''' והלבן היה טוב יותר באלכין-קניג, וינה 1922. ג'יימס פלסקט וריימונד קין ניתחו קו זה בספרם מ-1987 על הגנה אנגלית.
2. ... ג6
אם השחור משחק אחר כך ... ד5 עוברים להגנת סלאב. אם השחור משחק אחר כך ... ד6 עוברים להודית ישנה או להודית של המלך. אחד מהקווים העצמאיים והאקסצנטרים הוא '''2. ... ג6 3. פ-ו3 ב5!?''' הנקרא לעיתים גמביט קודישביץ על שם האמן הבינלאומי הישראלי דוד קודישביץ.
2 ... פ-ג6
טנגו הפרשים השחורים או הגנה מקסיקנית, אשר הוצגה על ידי קרלוס טורה ב-1925 בבאדן-באדן, חולקת מאפיינים דומים עם הגנת אלכין כשהשחור מנסה להשפיע על ההתקדמות ההתחלתית של רגלי הלבן.
2. ... ד6 3. פ-ג3 ר-ו5
הגנה הודית של ינובסקי.
2. ... ד5?!
הגנת מרשל (בדרך כלל מגיעה אחרי גמביט המלכה 1. ד4 ד5 2. ג4 פ-ו6?!) טובה יותר ללבן.
2. ... ז6 3. פ-ג3 ד5 4. ר-ו4 ר-ז7 5. ה3 0-0 6. ר-ה2
אפשרות נוספת היא התקפת בארי, הפופולרית בקרב שחקני מועדון. הלבן בדרך כלל ממשיך עם פ-ה5 ו-ח2-ח4-ח5, התקפה ישירה על המלך השחור. ההתקפה של בארי נוסתה גם ברמת הרב-אמן על ידי מארק הבדן וג'וליאן הודג'סון.
2. ... פ-ה4
הגנת דורי (2. פ-ו3 פ-ה4 או 2.ג4 ה6 3. פ-ו3 פ-ה4) אינה שכיחה, אך שימשה כנושא לטורניר (בו זכה פאול קרס) בווינה בשנת 1937. לעיתים יהיה מעבר להודית של המלכה אבל יש גם קווים עצמאיים.
רכבת ההרים אותנסיה
רכבת ההרים אותנסיה הוא תכנון של רכבת הרים שמיועדת להרוג את כל נוסעיה. התכנון נוצר על ידי ג'וליוס אורבונאס, דוקטורנט בקולג' המלכותי לאמנות שבלונדון. אורבונאס, שבעברו עבד בפארק שעשועים, ציין שמטרתה של רכבת ההרים שתכנן היא לקיחת חיים "באלגנטיות ובאופוריה". באשר לפרקטיות של התכנון שלו הוא ציין את המילים "המתת חסד" ו"הוצאה להורג". טום אלן, מראשי חברת פילדלפיה טובוגן המייצרת רכבות הרים, תיאר את רכבת האותנסיה כ"רכבת ששולחת 24 נוסעים ומחזירה את כולם מתים".
תוכנית הרכבת
"רכבים ההרים אותנסיה" מתוכננת להיבנות משלד פלדה. הקרון עולה בזווית חדה לגובה 510 מטרים, העלייה לפסגה תיקח שתי דקות ובקרון יהיו 24 נוסעים. עד לעלייה זו נוסעים שירצו לרדת ממנה יוכלו לדרוש זאת והקרון יעצור. משם, תחל ירידה תלולה שתאיץ את מהירות הרכבת ל-360 קמ"ש, וממש לפני המהירות הסופית של הרכבת היא תיכנס לסדרה של 7 לולאות ההולכות וקטנות ונוסעיה יאבדו את הכרתם. קוטרה של כל לולאה ילך וייקטן ביחס ללואה שקדמה לה - הדבר יאפשר הגעה ל-10 כוחות ג'י בעוד שהרכבת מאיטה מכוחות חיכוך ומכוחות נוספים. לאחר מכן הרכבת תסטה אחורה אל מסילה ישרה ויורדו ממנה גופות הנוסעים בטרם טעינת נוסעים חדשים.
ככלי הרג
רכבת ההרים אותנסיה תוכל להרוג את נוסעיה על ידי היפוקסיה של כלי הדם במוח, כלומר על ידי הגבלת החמצן לכלי הדם שבמוח. 7 הלולאות שנמצאות בסופה של המסילה ייכפו על הנוסעים כמות גדולה מאוד של כוחות ג'י לאורך כדקה, עד 10 כוחות ג'י, כוחות אלה ייגרמו לטשטוש הראייה, ראיית מנהרה, עלפון ולבסוף נעילת ג'י (אובדן הכרה כתוצאה מכוחות הג'י החזקים). ריבוי הלולאות והקטנת קוטרן יסייעו בשמירה על מהירות הרכבת הגבוהה וכן על כוחות הג'י כך שגם הנוסעים החסונים והחזקים ביותר לא ישרדו את הנסיעה ברכבת.
מידע נוסף
התכנון של אורבונאס משך את לב התקשורת והוצג כדגם בתערוכת המדע +HUMAN בדבלין מאפריל ועד יוני 2011. מטרת התערוכה הייתה להציג את העתיד של בני האדם והטכנולוגיה. דגם רכבת ההרים אותנסיה הופיע גם בתערוכה דומה שנערכה בברצלונה בשנת 2015.
בספרו של לביא תדהר "ולדימיר צ'ונג בוחר למות" (Vladimir Chong Chooses to Die) רכבת האותנסיה מוזכרת בסיום הסיפור. גם בספרה של ג'ניפר ניבן "כל המקומות המוארים" ישנה התייחסות לרכבת.
התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית
התיקון ה-12 לחוקת ארצות הברית (באנגלית: Twelfth Amendment) קובע את תהליך בחירת נשיא ארצות הברית. התיקון שינה את הפרק השני (חלק ראשון סעיף 3) לחוקת ארצות הברית.
לפני התיקון בחר חבר האלקטורים את נשיא ארצות הברית ואת סגן הנשיא בבחירה אחת. המתמודד שזכה למירב הקולות היה לנשיא, והשני לו - לסגן הנשיא. אם איש לא זכה ברוב הקולות או אם היה תיקו בין המועמדים שקיבלו את המספר הגבוה ביותר של קולות, בית הנבחרים היה מכריע ביניהם בהצבעה, שגם במסגרתה - הראשון היה נבחר לנשיא והשני לו היה נבחר לסגן הנשיא.
בבחירות של שנת 1800 התגלו קשיים בשיטת הבחירה לנשיא, לאור היווצרותן של המפלגות בארצות הברית. על כן ב-9 בדצמבר 1803 הציע הקונגרס את התיקון ה-12, שלפיו במקרה של תיקו ייערכו שתי הצבעות נפרדות: האחת לנשיא, והשנייה לסגן הנשיא. תיקון זה אושר על ידי המדינות ברוב הנדרש עד יוני 1804.
חבר האלקטורים על פי החוקה המקורית
על פי הפרק השני של חוקת ארצות הברית, אופן בחירת הנשיא מבוצעת על ידי הצבעה בלתי ישירה - המדינות בוחרות, בהתאם לכללים הנקבעים על ידי בית הנבחרים של כל מדינה ומדינה, מספר אלקטורים הבוחרים את הנשיא. מספר האלקטרים נקבע על פי מספר חברי הסנאט ומספר חברי בית הנבחרים של כל מדינה (תמיד שני חברי סנאט, ומספר חברי בית נבחרים לפי גודל אוכלוסיית המדינה). אסור לסנאטור, לחבר בית הנבחרים או לכל עובד פדרלי להיות אלקטור.
כל אלקטור בחר שני קולות, ולפחות אחד מהם צריך היה להיות בשביל אדם שאינו תושב המדינה בה האלקטור תושב (אולם ניתן לבחור במועמדים מאותה המדינה אם אותה מדינה אינה המדינה בה האלקטור תושב). כלל זה נועד למנוע בחירה של כל מדינה בבני אותה מדינה.
הקונגרס התאסף לישיבה משותפת מיוחדת שבה נספרו קולות האלקטורים, כאשר נדרש רוב ממספר האלקטורים לבחירת הנשיא. אם היה יותר מאדם אחד ולו רוב קולות (דבר אפשרי שכן כל אלקטור הצביע פעמיים ולכן ייתכנו שני אנשים ולהם רוב), אזי אותו מועמד ולו מספר הקולות הגבוה ביותר נבחר. במקרה של שוויון קולות בין מספר מועמדים עם רוב קולות, בחר בית הנבחרים את הנשיא מבין אלה שהיה ביניהם השוויון, ואם אף אחד לא השיג רוב, בחר בית הנבחרים בין החמישה עם מספר הקולות הרב ביותר. ההצבעה במצב זה הייתה לפי מדינות כאשר כל נציגי אותה מדינה נחשבו כקול אחד. הקוורום הנדרש היה של שני שלישים מהמדינות, ורוב המדינות נדרש לבחירת הנשיא.
בחירת סגן הנשיא נעשתה בצורה פשוטה יותר - המועמד לו ניתן מספר הקולות השני לאחר הנשיא, הפך לסגן הנשיא. לבחירת סגן הנשיא לא נדרש רוב כלשהו. במקרה של שוויון במספר הקולות בין שני מועמדים בחר הסנאט את המועמד מבין שניהם, כאשר לכל סנאטור קול אחד (היינו, שני קולות לכל מדינה). במקרה של תיקו בסנאט - היה נשיא הסנאט (היינו, סגן הנשיא המכהן) בעל הקול המכריע.
חבר האלקטורים לאור התיקון ה-12 לחוקה
התיקון אומץ לאחר בחירות 1800, ונכנס לתוקף בבחירות 1804. התיקון לא שינה את הרכב חבר האלקטורים כי אם את אופן פעולתו.
על פי התיקון בחרו האלקטורים כל אחד במועמד אחד לנשיא ומועמד אחד לסגן הנשיא, כאשר אחד מהם אינו תושב מדינתו של האלקטור, במקום שתי הצבעות לנשיא. אם לאף מועמד אין רוב, בוחר בית הנבחרים את הנשיא, כבשיטה הקודמת. עם זאת, אם קודם בית הנבחרים יכול היה לבחור מבין חמשת המועמדים עם מספר הקולות הרב ביותר במקרה שבו לאף אחד לא היה רוב קולות, הרי שעתה הצטמצמה בחירתו לשלושת המועמדים עם מספר הקולות הרב ביותר.
במקרה של אי בחירת הנשיא קובע התיקון כי אם בית הנבחרים לא יבחר נשיא עד 4 במרץ, יכהן סגן הנשיא הנבחר כנשיא עד לבחירת נשיא. כלל זה תוקן בתיקון ה-20 לחוקת ארצות הברית שקבע את התאריך ל-20 בינואר וכן קבע כי בהיעדר הכרעה לגבי הנשיא וסגן הנשיא, הקונגרס מוסמך לקבוע בחוק מי ישמש כנשיא זמני עד אשר תיפתר המחלוקת.
לבסוף, קבע התיקון מפורשות, כי לכהונה כסגן הנשיא כשיר רק מי שכשיר לכהן כנשיא - קרי, הוא בן למעלה מ-35 שנים, אזרח ארצות הברית מלידה, וגר בה 14 שנים לפחות.
בחירות 1804 - ימינו
מאז שנת 1804 נערכו הבחירות לנשיאות ארצות הברית בהתאם לתיקון. מאז רק פעם אחת בחר בית הנבחרים את הנשיא - בשנת 1824, שבה לאנדרו ג'קסון הצביעו 99 אלקטורים, לג'ון קווינסי אדמס (בנו של ג'ון אדמס) - 84 אלקטורים, לויליאם קרופורד - 41 אלקטורים, ולהנרי קליי - 37 אלקטורים, כאשר הרוב הנדרש עמד על 131 אלקטורים. כל המועמדים היו חברי המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.