cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
גורדוניה
היסטוריה
בשנת 1940 התאחדה גורדוניה עם תנועת המכבי הצעיר ובשנת 1945 התמזגה עם פלג מהמחנות העולים שהזדהה עם מפא"י. התנועה החדשה היא התנועה המאוחדת שהייתה תנועת נוער לומד ששמה דגש על עקרון הכלליות. מתוך תפיסה זו של כלליות, התאחדה ב-1959 התנועה המאוחדת עם תנועת הנוער העובד ויצרה את הנוער העובד והלומד.
דת' מטאל
דת'-דום
דת'-דום (Death-Doom) הוא סגנון מטאל המשלב דום מטאל ודת' מטאל, ובפרט את הקצב האיטי והאווירה הפסימית של הדום מטאל עם שאגות הגראולינג העמוקות של הדת' מטאל, ותיפוף ה"דאבל-קיק". הדת'-דום מתאפיין בשירת גראולינג, קצב נגינה איטי עד בינוני, ליריקה אפלה וחזרות רבות. בתורו, הדת'-דום הוליד את תת-הז'אנר הקשור בקשר הדוק, פיונרל דום, וכן את המטאל הגותי הנחשב למלודי, קודר ורומנטי יותר.
גורדוניה
אידאולוגיה
גורדוניה הייתה תנועת נוער יהודית-ציונית-סוציאליסטית בעלת נופך צופי. גורדוניה שמה בראש מעייניה את ערך ההגשמה החלוצית ושאבה השראה רבה ממשנתו של א"ד גורדון.
דת' מטאל
דת'-דום
להקות בולטת בתחום: Paradise Lost, Hooded Menace, Swallow the Sun, Autopsy ו-Katatonia המוקדמת.
גורדוניה
אידאולוגיה
בוועידה הראשונה בדנציג ב-1928 התקבלו העקרונות הבאים:
דת' מטאל
פיונרל דום
פיונרל דום (באנגלית: Funeral Doom; תרגום חופשי: דום לוויות) הוא סגנון של דום מטאל שניתן לתאר כמעין סגנון מלנכולי של דת'-דום, בעל קצב נגינה איטי במיוחד, בהשראת שירי לוויה ואבל (dirge). פיונרל דום שם דגש על יצירת תחושה של ריקנות, ייאוש ומצב רוח דיכאוני. נעשה שימוש רב בדיסטורשן של הגיטרות החשמליות, ואלמנטים של דארק אמביינט, כגון שימוש בקלידים, משמשים לעיתים כדי ליצור אווירה דמוית-חלום. השירה נעשית בדרך כלל במזמורים מלאי-אבל וגראולינג. הלהקות החלוצות של הפיונרל דום הן Mournful Congregation (אוסטרליה), Esoteric (בריטניה), Evoken (ארצות הברית), Funeral (נורווגיה), Thergothon ו-Skepticism (פינלנד). להקות ידועות אחרות בסגנון זה הן Shape of Despair, Frowning ו-Remembrance.
גורדוניה
י"ג מידות גורדוניה
כמו בתנועות נוער צופיות מקבילות כדוגמת השומר הצעיר ומכבי הצעיר כך גם לגורדוניה היו דיברות, אשר מטרתן הייתה לשמש מצפן ערכי לחברי התנועה.
דת' מטאל
אולד סקול דת' מטאל
אולד סקול דת' מטאל (Old School Death Metal), או בקיצור OSDM, הוא סגנון של דת' מטאל המתייחס לדרכים הישנות יותר (סוף שנות ה-80/תחילת שנות ה-90) לנגן דת' מטאל, בסגנון של חלוצי הסוגה. אולד סקול דת' מטאל מאופיין במבני השיר הפשוטים והאיטיים יותר שלו, כפי שהיה נהוג לנגן בתחילת הדרך, ופחות במהירות הנגינה ובהיבטים הטכניים שהתפתחו מאוחר יותר. כיום, להקות שעדיין מנגנות בסגנון של חלוצי הסוגה, נחשבות ללהקות "אולד סקול דת' מטאל", ולעיתים נכללות בתוך מה שנקרא "הגל החדש של האולד סקול דת' מטאל" (New Wave Of Old School Death Metal או כמו שנהוג לקצר NWOOSDM).
להקות בולטת בתחום: Necrophagia, Autopsy ו-Morbid Angel.
דת'קור
דת'קור (Deathcore) הוא מונח המשמש לתיאור להקות שמנגנות פיוז'ן של דת' מטאל ומטאלקור. דת'קור משלב מאפיינים של דת' מטאל כמו בלאסט ביטס וגראולינג יחד עם מאפיינים של מטאלקור כמו שימוש רב בברייקדאונים (breakdowns). השירה לרוב משלבת בין גראולינג בטונים נמוכים, המאפיין את הדת' מטאל, לבין צעקות וצרחות, המאפיינות את המטאלקור. טכניקה נוספת שבה משתמשים מספר סולני דת'קור היא מה שמכונה "pig squeals".
להקות בולטות בתחום: Suicide Silence, Whitechapel ו-Carnifex.
דת'גריינד
דת'גריינד (Deathgrind) הוא מונח המשמש לתיאור להקות שמנגנות פיוז'ן של דת' מטאל וגריינדקור. עם הפופולריות ההולכת וגוברת של גריינדקור בקרב קהילת המטאל, מספר לא קטן של להקות דת' מטאל צוינו כבעלות כמות כבדה של השפעות גריינדקור, ובסופו של דבר הלהקות הללו נקראו "דת'גריינד" (לפעמים נכתב בתור death-grind או death/grind).
להקות לדוגמה: Terrorizer, Cattle Decapitation, Exhumed ו-Misery Index.
גורגריינד
גורגריינד (Goregrind) הוא סגנון של דת'גריינד המאופיין בליריקה שעוסקת בגור, פתולוגיה, מוות, אונס ועינויים. הכתיבה עוסקת רבות בגוף האדם ומכילה ידע רב בנושא זה. השירה בגורגריינד היא נמוכה במיוחד, וקצב הנגינה הוא מהיר. אלמנטים של דת' מטאל ברוטאלי שכיחים. לפעמים, על האלבומים של להקות גורגריינד יוצגו תמונות גור אמיתיות, לרוב גופות של אנשים שמתו בתאונות, טרגדיות או במקרים קיצוניים אחרים. ללהקות גורגריינד יש את הנטייה לא לקחת את עצמן או את הליריקה שלהן יותר מדי ברצינות.
להקות לדוגמה: Carcass המוקדמת, General Surgery, Last Days of Humanity ו-The County Medical Examiners.
פורנוגריינד
פורנוגריינד (Pornogrind), הידוע גם בתור פורנגריינד (Porngrind) או פורנוגור (Pornogore), הוא סגנון של דת'גריינד ושל גורגריינד המאופיין בליריקה עם דגש כבד על מיניות, כשההתמקדות היא בעיקר בנושאי יחסי מין, פורנוגרפיה, אונס, זנות ואלימות מינית, בשילוב סימפולים מסרטי פורנו. הסיטואציות המתוארות בשירי פורנוגריינד הן לרוב דמיוניות ולא ריאליסטיות. מבחינה מוזיקלית, הסגנון לרוב דומה לגורגריינד, אך מעט איטי יותר, ומשתמש בהרבה גרוב. אלמנטים של דת' מטאל ברוטאלי שכיחים. בדומה ללהקות גורגריינד, ללהקות פורנוגריינד יש את הנטייה לא לקחת את עצמן או את הליריקה שלהן יותר מדי ברצינות.
להקות לדוגמה: Cock and Ball Torture, Gut ו-Meat Shits.
הנסיכה הספרדייה
הנסיכה הספרדייה (באנגלית: The Spanish Princess) היא מיני-סדרה מסוגת דרמה היסטורית, שנכתבה על ידי אמה פרוסט ומתיו גרהם, עבור ערוץ Starz. הסדרה מבוססת על הרומנים "קתרין מארגון" ו"קללת המלך" מאת פיליפה גרגורי. זוהי סדרת המשך לסדרות "מלכה לבנה" ו"נסיכה לבנה". העלילה מתמקדת בקתרין מאראגון (בגילומה של שארלוט הופ), הנסיכה הספרדייה שהופכת למלכת אנגלייה, אשתו הראשונה של המלך הנרי השמיני (בגילומו של רוארי אוקונור).
שידור הבכורה של הסדרה היה ב-5 במאי 2019, אז שודרו שמונה פרקים. ב-3 ביוני 2019, הזמינה Starz שמונה פרקים נוספים. העונה השנייה שודרה החל מ-11 באוקטובר 2020. בישראל הסדרה משודרת ב-yes.
תקציר עלילה
הנסיכה הצעירה קתרין מאראגון, בתם של מלכי ספרד איזבלה ופרדיננד, נוסעת לאנגליה, כדי לפגוש את בעלה, ארתור, נסיך ויילס, יורש העצר של הנרי השביעי, מלך אנגליה. קתרין הייתה מאורסת לארתור מאז היותה ילדה. היא אינה מתקבלת בברכה על ידי כולם, אבל יחד עם אנשי החצר שלה, ביניהם בת הלוויה לינה, ממוצא מורי, הם משתדלים להסתגל למנהגים האנגליים. קתרין נחרדת כשהיא מבינה שאחיו הצעיר של ארתור, הנרי (המלך הנרי השמיני) הוא זה שכתב לה מכתבי אהבה. כשארתור מת בפתאומיות, גורלה כמי שתביא שלום בין ספרד לאנגליה מוטל בספק, עד שהיא שמה לה למטרה להינשא לנסיך הארי.
פיתוח
ב-15 במרץ 2018 פורסם ש-Starz אישר את ההפקה. אמה פרוסט ומתיו גרהם נבחרו כמפתחים, בנוסף להיותם מפיקים בפועל, יחד עם קולין קלנדר, סקוט האף, צ'ארלי פטינסון וצ'ארלי המפטון. חברות ההפקה של הסדרה היו All3 Media’s New Pictures ו-Playground.
ב-17 במאי 2018 דווח שאת שני הפרקים הראשונים תביים בריג'יט סטרמוס, וגם שאר הפרקים יבויימו על ידי נשים.
ב-3 ביוני 2019 הוכרז שהסדרה תכלול שמונה פרקים נוספים שישודרו ב-2020. שארלוט הופ ורואיירי או'קונור יחזרו לגלם את קתרין והנרי.
ליהוק
עם ההכרזה על הבימוי, אושר ששארלוט הופ, סטפני לוי-ג'ון, אנגוס אימרי, הארייט וולטר, לורה קרמייקל, רואיירי או'קונור, ג'ורג'י הנלי, אליוט קוואן, אלכסנדרה מואן, פיליפ קומבוס, נדיה פארקס, אהרון קובהם, אלן מק'קנה, ריצ'רד פפר, אולי ריקס, ג'ונדן רנצו, דניאל סרקווירה, ואליסיה בורצ'רו, לוהקו להופיע בסדרה.
צילומים
שלב הצילומים של הסדרה החל ב-15 במאי 2018 בקתדרלת ולס שבוולס בסאמרסט.
הצילומים לחלק השני של הסדרה החלו ב-26 בספטמבר 2019, וייסתיימו ב-11 במרץ 2020.
מוראד מגמאדוב
מוראד מגמאדוב (ברוסית: Мурад Магомедов; נולד ב-25 בספטמבר 1973) הוא כדורגלן עבר רוסי ששיחק בעמדת הבלם. מגמאדוב התאזרח כישראלי, והוא השחקן הזר בעל מספר ההופעות הגבוה ביותר בליגת העל הישראלית.
קריירה
מגמאדוב נולד במחצ'קלה בירת דאגסטן שבברית המועצות לשעבר (כיום רפובליקת דאגסטן ברוסיה), והוא משתייך לקבוצה האתנית של הקומיקים-המוסלמים. מגמאדוב ייצג את נבחרת רוסיה עד גיל 20, ושיחק ב-1993 בגביע העולם לנבחרות עד גיל 20 ורשם 4 הופעות בודדות, עובדה זו מנעה ממנו לשחק במדי נבחרת ישראל. בשנת 1995 הגיע לישראל והצטרף למכבי פתח תקווה.
מגמאדוב הוא השחקן שספג הכי הרבה כרטיסים אדומים בתולדות הליגה הבכירה בישראל, עם 13 כרטיסים אדומים שנשלפו לחובתו.
ב-7 במאי 2011 פרש מגמאדוב ממשחק פעיל בגיל 38 במשחק במסגרת ליגת העל בין מכבי פתח תקווה לבין הפועל באר שבע, שהסתיים בתיקו 1–1. מגמאדוב מונה לעוזר המאמן של הקבוצה, תחת המאמן הראשי מרקו בלבול.ב-16 באפריל 2012 חזר מפרישתו במשחק ההפסד 0–1 להפועל באר שבע, לאחר שמכבי פתח תקווה נקלעה לתחתית הטבלה. בתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית ומגמאדוב חזר לסגל הקבוצה. בתום עונת 2012/2013, לאחר שמכבי פתח תקווה העפילה בחזרה לליגת העל, הודיע מגמאדוב פעם נוספת על פרישה, וקיבל תפקיד במחלקת הנוער של המועדון.
בנוסף לתפקידו במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, הצטרף מגמאדוב לסגל קבוצת מכבי עמישב פתח תקווה מליגה א'. ב-2016 הצטרף לקבוצת עירוני בית דגן מליגה ב' וכבש שער בהופעת הבכורה שלו נגד הפועל פרדסיה.
פדרציית הכדורגל האיראנית
פדרציית הכדורגל האיראנית היא הגוף הממונה על ענף כדורגל המקצועי באיראן והגוף המנהל של נבחרת איראן בכדורגל.
הפדרציה נוסדה ב-1920 והצטרפה לארגון פיפ"א ב-1945. הפדרציה שייכת להתאחדות הכדורגל של אסיה. נשיא הפדרציה, נכון ל-2018, הוא דוקטור מחדי טאג'.
תחרויות
פדרציית הכדורגל האיראנית מקיימת מספר תחרויות:
אביגור (שד)
אביגור במיתולוגיה הנוצרית המוקדמת הוא אחד השדים הראשיים בגיהנום, בעל התואר הדוכס הגדול של הגיהנום. תחת פיקודו משרתים כ-60 לגיונות שדים. הוא מגלה הנסתרות ויודע את גורל המלחמות ומוכן למכור את מרכולתו תמורת נשמתו של הקונה.
הוא מתואר כרוכב על סוס מכונף.
מעגל הגיר הקווקזי
מעגל הגיר הקווקזי (בגרמנית: Der Kaukasische Kreidekreis) הוא מחזה מאת ברטולט ברכט, שנכתב בזמן שבו ברכט חי בגלות בארצות הברית ב-1944.
הוא מתרחש בגאורגיה הפאודלית, שבהרי קווקז, בתקופת מלחמתה של איראן נגד הממלכה המאוחדת של גאורגיה. הוא שואל האם הצדק המשפטי הוא מוסרי והאם זכות הקניין, שעומדת במרכז חיינו, עדיפה על הצדק.
מבנה המחזה
במחזה מתקיימים שני מעגלים: סיפור המסגרת הוא על תקופת תום מלחמת העולם השנייה, כאשר בעלי הקרקעות המקוריים בברית המועצות דורשים את רכושם בחזרה, בעוד החקלאים שחיו במקום שזמן רב, בנו את ביתם ועיבדו את הקרקע, טוענים אף הם לבעלות. כדי לשכנע שהאדמה שייכת למעבדיה ולא לבעלים המקוריים הם מעלים הצגה.
הסיפור הפנימי הוא על השתייכותו של ילד קטן: האם הוא שייך לאימו העשירה שנטשה אותו (כאשר ידוע כי לפני בריחתה היא אספה את השמלות וברחה, אך את התינוק שכחה לקחת), או למשרתת שגידלה אותו והצילה את חייו, כשהיא מסכנת את חייה מספר פעמים.
סיפור העלילה
המחזה נפתח בפרולוג – מחלוקת בין שתי קבוצות אנשים של העמק. מחד הזקן אומר שהעמק שייך מאז ומעולם לו, לפי חוק. ומנגד החייל, נציג השלטון, המסרב לאפשר לו לשהות במקום.
לאחר מכן מתחיל הסיפור הפנימי שעוסק במרד הנסיכים הגדול בדוכס, שבמסגרתו נרצח המושל. אשתו מעדיפה להתעסק באריזת בגדיה היקרים ונמלטת, תוך שהיא נוטשת את בנם הקטן, מיכאל (מישל).
גרושה, המשרתת, מצילה את הילד ובחירוף נפש עושה עמו את דרכה להרים למצוא שם מקלט. בדרך היא נתקלת בסכנות רבות שהגדולה שבהן היא חיילי משמר הברזל שרוצים להרוג את היורש הקטן.
השופט אצדק אינו שופט רגיל, אלא דמות ציורית שמונתה כהלצה בימי האנרכיה של ההפיכה. הוא נוטה לשכרות, ומעדיף להשתמש בספר החוקים כבמשענת לכיסא, ובניגוד לשופטים רגילים מעדיף את העניים על העשירים והחזקים. ידוע לצופה על פסיקות אחרות שלו, שבהן לא הסכים להרשיע רופא שכרת את הרגל הלא נכונה של פצוע והרשיע בעל אחוזות שפרותיו נגנבו. ברכט יוצר בטקסט השוואות רבות בין אצדק לבין ישו. פסק הדין דומה למשפט שלמה: השופט אצדק מצייר מעגל של גיר ומעמיד את הילד במרכזו. הוא קורא לנשים לאחוז בילד, ומכריז כי האישה שתצליח לאחוז חזק יותר ולמשוך את הילד אל מחוץ למעגל הגיר, היא שתזכה בו. אמו של הילד מושכת אותו בחוזקה. ואילו גרושה, המשרתת שגידלה את הילד כאם, אינה רוצה שהילד ייפגע ומרפה מידו. השופט פוסק כי הילד יימסר לגרושה. המחזה קרוי על שם אותו מעגל גיר מצויר, שבעטיו נקבע פסק הדין, (ולא משיקולים ערכיים של טובת הילד, ולא לאחר דיון של ממש בעניין). לפי פסק הדין הילד מגיע למשרתת שגידלה אותו, ואחוזותיו יהפכו לגן ציבורי לילדים שייקרא "גן אצדק" על שם השופט. לאחר הפסיקה, השופט אצדק פורש מכסאו ונעלם תוך כדי מסיבה רועשת.
דיון וניתוח
המחזה מנסה לעורר את השאלות מדוע גרושה צריכה להפסיד במשפט, והאם הורות ביולוגית גוברת על הורות נרכשת. ברכט למעשה מבקר בחריפות את שרירות הלב של מערכת המשפט והחוקים האנושית. דרך הילד מישל הוא שואל האם יש בכלל זכויות של קניין: למי שייך מפעל, למשל, לאדם שעובד בו מיום עד ליל, או לבעל המפעל החוקי, שמגיע לקחת את הרווח בסוף החודש? למי שייכת אחוזה, למשרתים המטפלים בה, או לבעלי האחוזה, שמושווים במחזה לפשפשים על סדין צחור.
לאורך המחזה כולו, המושפע מרוח הקומוניזם, מוצג עולם המעמדות - העניים מול העשירים. כשגרושה, "הדמות הטובה", מנסה להתחזות לעשירה, כדי להציל את התינוק, מבינות האצילות שהיא לא משלהן כי היא יודעת לקפל סדין.
ברכט בורא את השופט הליצן אצדק כדי להראות שצדק בעולם כזה יכול לקום רק כשהשופט שיכור. כשהשופט מציע לגרושה לוותר על הילד כי כך יחיה כעשיר, היא אומרת שהיא מעדיפה שיחיה כעני, כי "אם יצעד בסנדלי זהב\ צונן ליבו יהיה כטל\ ינצל אנשים זקופי גו\ הוא ישכחני בנקל".
ביקורת
שני המושגים השונים (1) קניין על רכוש ולעומתו (2) חזקה על ילד משמשים במחזה בערבוביה, למרות שמערכות משפט רבות מבחינות ביניהם ואף מתנגדות לרעיון קיומה של בעלות על בני אדם בכלל (עבדות) ובעלות על ילדים על ידי הוריהם בפרט.
המחזה בישראל
שבע הפקות של "מעגל הגיר הקווקזי" הועלו בתאטרות הרפרטוארים בישראל, נכון לשנת 2012:
הרפובליקה של קונגו במשחקים האולימפיים
הרפובליקה של קונגו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת טוקיו (1964). היא נעדרה מאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), ואת אולימפיאדת מונטריאול (1976) החרימה, כמרבית מדינות אפריקה, במחאה על סירובו של הוועד האולימפי הבינלאומי להשעות את ניו זילנד, שנבחרת הרוגבי שלה קיימה משחק עם נבחרתה של דרום אפריקה חרף החרם שהוטל על האחרונה בשל משטר האפרטהייד. מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980) משתתפת קונגו במשחקים ברציפות. היא מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
המשלחות ששלחה קונגו למשחקים השונים היו בנות משתתפים בודדים בדרך כלל. רוב הישגיהם של הספורטאים הקונגולזים היו נמוכים, ועד כה, איש מהם לא זכה במדליה אולימפית. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) היה האתלט פרנק אלמבה קרוב לכך, כשסיים במקום הרביעי בהדיפת כדור ברזל.
אליפות העולם בשחייה 2005
קיום האליפות במונטריאול הועמד בספק, לאחר שמארגני האירוע לא הצליחו להוכיח תמיכה כלכלית מספקת. בפברואר 2005 הוחלט להעביר את המשחקים ממונטריאול לאחת הערים שהיו מעוניינות לארח אותם. בסופו של דבר, לאחר הבטחה של גורמים ממשלתיים בדבר תמיכה כלכלית באירוע, מונטריאול הוכרזה בשנית והאירוע התקיים כסידרו.
ארצות הברית ניצחה בתחרות, עם 17 מדליות זהב ו-39 בסך הכל. אוסטרליה סיימה שנייה עם 13 מדליות זהב ו-25 בסך הכל וסין  סיימה במקום השלישי עם 5 מדליות זהב, ו-17 מדליות בסך הכל.
השחייניות הבולטות
ליבי טריקט (לנטון), זכתה ב-5 מדליות (3 זהב ו-2 כסף), לייזל ג'ונס , זכתה ב-3 מדליות זהב וקבעה שיא עולם חדש, ג'סיקה שיפר , זכתה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף) וקבעה שיא עולם חדש וג'ודי הנרי , זכתה ב-3 מדליות זהב. קייטי הוף, זכתה ב-3 מדליות זהב וקייט זיגלר זכתה ב-2 מדליות זהב וקירסטי קובנטרי  זכתה ב-4 מדליות (2 זהב ו-2 כסף).
השחיינים הבולטים
מייקל פלפס , זכה ב-6 מדליות (5 זהב ו-1 כסף), ארון פירסול, זכה ב-3 מדליות זהב וקבע שיא עולם חדש, ברנדן הנסן , זכה ב-3 מדליות זהב, איאן קרוקר זכה ב-3 מדליות (2 מדליות זהב ו-1 כסף) ושיא עולם חדש. גרנט האקט, זכה ב-5 מדליות (3 זהב במשחים הארוכים, 1 כסף ו-1 ארד) עם שיא עולם חדש ורולנד סקומן זכה ב-3 מדליות (2 זהב ו-1 כסף) ושיא עולם חדש.
שיאי עולם
באליפות ניקבעו 9 שיאי עולם חדשים (4 לנשים ו-5 לגברים). נוסף לכך, נקבעו 15 שיאי תחרות חדשים (10 לנשים ו-5 לגברים).
כדורמים
{| cellpadding="2"
נשים
10 - 7  8 - 3
גברים
8 - 7 הונגריה 11 - 10
משפט צבאי
משפט צבאי הוא המשפט החל על פעולתו של הצבא ועל המשרתים בו. כמו כן חל המשפט הצבאי באופן חלקי על תושבים הנמצאים במצב של ממשל/משטר צבאי או במצב של כיבוש.
מערכת משפט צבאי נפרדת מהמשפט האזרחי הרגיל קיימת בכמעט כל מדינות העולם, כאשר חריג בולט היא גרמניה בה בוטל המשפט הצבאי בעקבות מלחמת העולם השנייה.
לרוב המשפט הצבאי מתחלק למשפט צבאי פלילי (בו מועמדים לדין החיילים על עבירות "רגילות") ולמשפט משמעתי בו נשפטים החיילים על עבירות משמעת שלרוב אינן מהוות עבירות במשפט האזרחי.
במדינת ישראל
במדינת ישראל הדין הצבאי מבוסס על פירמידת נורמות המשלבת בין חוקי מדינת ישראל ומערכת דינים ספציפית של הצבא: חוקי יסוד> חוק השיפוט הצבאי, חוק שירות ביטחון, חוק שירות מילואים> הוראות פיקוד עליון >פקודות מטכ"ל > הוראות כלליות.
במדינת ישראל חל על המשרתים בצה"ל חוק השיפוט הצבאי, התשט"ו-1955, המעניק סמכות בעניין עבירות המבוצעות על ידם לבתי דין צבאיים. בתי דין צבאיים, דנים בהרכב בו יושבים קצינים שהוסמכו לכך אך הם חסרי השכלה משפטית, וכן קצינים משפטנים. בכך הוא דומה לבית הדין לעבודה בו יושבים נציגי ציבור לצד שופט או שהוא משפטן בהשכלתו.
דין משמעתי
להוציא את בתי הדין הצבאיים קיימות ערכאות שיפוט נוספות בצבא. שיפוט בפני קציני שיפוט בהליך משמעתי. כל קצין בדרגת סגן ומעלה נחשב קצין-שיפוט, בתנאי שקיבל הסמכת קצין-שיפוט מהפרקליט הצבאי הראשי (פצ"ר), או מקצין אחר שהפצ"ר האציל לו את סמכות האישור. קצינים מקבלים הסמכה כזו לאחר שעברו בהצלחה קורס ובוחן דין משמעתי (שלרוב גם הוא מבוצע במסגרת קורס צבאי אחר כגון קורס מ"פים). קציני שיפוט נחלקים לקש"ז (קצין שיפוט זוטר - עד דרגת סרן) ולקש"ב (קצין שיפוט בכיר - מדרגת רב-סרן ואילך).
קצין בעל סמכות כמתואר לעיל יכול לשפוט חייל. המשפט מתנהל על גבי טופס שנקרא "טופס 630". החייל חייב להיכנס כשהוא מלווה בחייל נוסף (המכניס אותו למשפט) אשר נשאר איתו כל עת המשפט כדי למנוע מצב בו יעשו דברים שאינם חוקיים. במידה והחייל העומד לדין נמצא אשם, חייב הקצין לגזור עליו עונש כלשהו: התראה, ריתוק לבסיס, נזיפה, נזיפה חמורה, קנס, או ימי מחבוש (מאסר).
אייזנבך
אייזנבך (בגרמנית: Eisenbach) הוא שמן של ערים ונהרות בגרמניה, ושל אישים שונים.
דוד צבי בנעט
דוד צבי (הַרְטְוִויג) בָּנֵעט (בגרמנית: David Hartwig (Zvi) Baneth; 1893, קרוטושין – כ"ט באייר תשל"ג 1973, ירושלים) היה חוקר של הפילוסופיה הדתית של האסלאם הימי-ביניימי וחוקר במדעי היהדות.
ביוגרפיה
דוד צבי בנעט נולד בקרוטושין שבקיסרות הגרמנית, בנו של פרופ' אדוארד בנעט, שהיה רב ולימד בבית המדרש הגבוה למדעי היהדות בברלין. דוד צבי בנעט שימש כמנהל המחלקה המזרחנית בספרייה הלאומית בארץ ישראל והיה ממייסדי המכון למדעי המזרח באוניברסיטה העברית. מ-1936 עד 1959 היה מרצה בכיר ואחר כך פרופסור בחוג לשפה ולספרות ערבית שבאוניברסיטה העברית. הוא ממניחי המסד לחקר הערבית היהודית, תחום שבו המשיך תלמידו יהושע בלאו.
במלחמת העצמאות שירת ביחידת שפ"ן - שירות פענוח נסתרות, בתחום פיצוח צפנים.
בנעט הלך לעולמו בירושלים ב-1973.
רבי יהודה הלוי ואלגזאלי
במאמרו זה משווה בנעט בין ההוגה היהודי לאסלאמי. בנעט מציג את אל-ע'זאלי כהוגה דעות מוסלמי השסוע בין רציונליות צרופה לבין יאוש מיסטי מן האפשרות להמשיג את האל בכוח המחשבה. בנעט רואה את ר' יהודה הלוי כמי שדגל בהגעה להגשמה עצמית על ידי קיום מצוות הדת בד בבד עם קבלת המדע היווני. בעוד שאלגזאלי ראה את קיום המצוות כשלב מקדים להגעה לשלמות מוסרית, הרי שיהודה הלוי מציב התנהגות מוסרית כתנאי מקדים לקיומה של פרקטיקה דתית וקיום מצוות הדת כחלק מהקהילה כעדיפה על חיי נזירות בבדידות מזהרת. בנעט חקר את ספר הכוזרי כל ימי חייו והוא מתאר את תפישת יהודה הלוי את הדתות השונות כשלב מקדים לבואו של המשיח, עת האנושות תתאחד תחת כנפיה של דת אחת, היא הדת היהודית.
בנעט חדר גם לעומקה של הפילוסופיה של בחיי אבן פקודה ותפש אותו, כמו את רבי יהודה הלוי, כמי שמעמיד את המעשים במרכזה של הדת, אולם תנאי לכך היא תשתית מוסרית הולמת העומדת בבסיסם של המעשים.
הרמב"ם
מבין ההוגים שחקר, הייתה זו דמותו של הרמב"ם שבנעט העריץ יותר מכל. הוא ערך את התכתבותו של הרמב"ם יחד עם תלמידו יוסף בן יהודה אבן שמעון והוסיף לה הגהה ופרשנות.
אריקה דוראנס
אריקה דוראנס (באנגלית: Erica Durance; נולדה ב-21 ביוני 1978) היא שחקנית קנדית, המוכרת בעיקר בשל תפקידה בתור לויס ליין בסדרת גיבורי העל האמריקאית "סמולוויל" (2011-2004) בזכות תפקידה בתור ד"ר אלכס ריד בסדרת הדרמה הרפואית הקנדית "נס רפואי" (2017-2012) ובשל תפקידה בתור אלורה זור-אל (אנ') בסדרה "סופרגירל" (2019-2017) מבית DC קומיקס והיא חלק מיקום החץ.
קריירה
בשנת 2004 ביצעה הופעות אורח במספר סדרות וביניהם "מרוץ לאתמול", שם גילמה את אנג'לה טוד, מתמודדת בתחרות יופי מול אלייזה דושקו, בסדרת המדע-בדיוני "סטארגייט SG-1", שם גילמה את מושא אהבתו של טיאלק (כריסטופר ג'אדג'), ושיחקה בין היתר בסדרות "The Chris Isaak Show", "אנדרומדה" ו"אספן הנשמות".
בזמן שעבדה כשחקנית במשרה חלקית, דוראנס עבד כסוכנת שחקנים עד אשר לוהקה לתפקיד של לויס ליין לעונה הרביעית של הסדרה "סמולוויל" בשנת 2004. היא גילמה את לויס, מתבגרת חצופה עם חוכמת רחוב. דמותה הייתה משנית בעונה הרביעית אך מהעונה החמישית ואילך קיבלה קרדיט של שחקנית ראשית עד לסיומה של הסדרה בעונה העשירית.
בין השנים 2012–2017 שיחקה את הדמות הראשית במשך חמש עונות של סדרת הדרמה הרפואית "נס רפואי" של רשת הטלוויזיה CTV, בדמותה של ד"ר אלכס ריד, רופאה-מנתחת שיחד עם ארוסה, צ'ארלי, נקלעה לתאונת דרכים בדרכם לחתונתם שהכניסה את צ'ארלי לתרדמת.
בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "סופרגירל" של רשת The CW, בתפקיד חוזר בתור אלורה זור-אל (אנ'), אמה הקריפטונית של סופר-גירל / קארה זור-אל.
דוראנס ושותפה לסדרה "סמולוויל", טום ולינג, שיחזרו את תפקידיהם בתור לויס ליין וקלארק קנט בפרק "המשבר בעולמות האינסופיים" מתוך הסדרה "באטוומן" בשנת 2019.
בשנת 2022, שיחקה דוראנס בסרט המקורי של ערוץ לייפטיים "Girl in the Shed: The Kidnapping of Abby Hernandez", שמספר את סיפור חייה האמיתיים ילדה בת 14 שנחטפה וכיצד היא שרדה כנגד כל הסיכויים, דוראנס גילמה את אמה של הדמות הראשית, זניה. באותה שנה דוראנס גילמה את אמה, אמו של אמן מוכשר עם תסמונת דאון בסרט "Color My World With Love"; סרט מקורי פורץ דרך של ערוץ הולמרק שבמרכזו סיפור אהבה הכולל שתי דמויות ראשיות עם תסמונת דאון.
חקלאות ברומא העתיקה
החקלאות ברומא העתיקה התפרשה למעלה מאלף שנים, והתבססה ברובה על גידול דגנים, זיתים וענבים.
גידולים חקלאיים
חיטה הייתה המרכיב העיקרי בסל המזון של תושבי האימפריה, ובמידה פחותה גם קטניות. שעורה הייתה נפוצה בעיקר לייצור בירה וכמזון לבעלי חיים. יין היה מקובל כמשקה בסיסי בקרב כל שכבות האוכלוסייה, כך שגידול גפנים היה נפוץ מאוד ואף התפשט לצפון גאליה. כדי למנוע תחרות, אסרו הרומים ב-154 לגדל גפנים מחוץ לחצי האי האפניני, אך איסור זה לא נאכף עקב הביקוש הרב ליין. זיתים גודלו בכל ארצות הים התיכון, פרט למצרים, שם איכותו של הזית הייתה ירודה. שמן הזית שהופק מהם שימש למאכל, למאור, לייצור סבון, תרופות ותמרוקים, וכן לסיכת הגוף בתחרויות ספורט. הייתה אף תפוצה חקלאית רחבה של פשתה לשם ייצור בדים.
בין הירקות הנפוצים היו כרוב, קישואים, גזר, צנון, צנונית, לפת, בצל וחסה. עצי הפרי הנפוצים היו התאנה, השקד, התפוח, המשמש, האגוז והחרוב.
בעלי חיים מבויתים
חזירים היו סוג הבשר הנפוץ ביותר בקרב אוכלוסיית האימפריה. נוסף על כך, היו סוגים נוספים של חיות שגודלו למטרות בשר, כגון תרנוגלות ואווזים. בקר שימש לחרישה, להובלת משאות, וכן להפקת חלב, בשר ועורות. עזים סיפקו חלב ובשר, וכבשים - בעיקר צמר. גידול דבורים היה שכיח מאוד, כיוון שדבש היה אחד מממתיקי המזון הנפוצים באימפריה.
חמורים ופרדים גודלו לשם הובלה ורכיבה עבור פשוטי העם, ואילו סוסים גודלו לשם רכיבה בחברה האריסטוקרטית, ושימשו עבור פרשים, מרוצי סוסים וכו'.
מקורות מידע
אחד החיבורים העוסקים בנושא הוא חיבורו בן חמישה עשר הספרים של פלדיוס, שנכתב בשלהי המאה ה-4 או בראשית המאה ה-5 וקרוי בשם Opus agriculturae (עבודת החקלאות). על פי שפתו של החיבור, ניתן להסיק כי פלדיוס היה בעל אדמות בסביבות רומא, שהתמצא בעבודה החקלאית.
בעבודתו נעזר פלדיוס בחיבוריהם של קולומלה ושל גרגיליוס מרטיאליס, שנכתבו כמה מאות שנים קודם לו. חרף התקופה הארוכה שחלפה בין מועדי הכתיבה של פלדיוס ושל קולומלה וגרגיליוס מרטיאליס, אופן העבודה החקלאית לא השתנה רבות בשנים אלו, לרבות בתחומי שגרת העבודה והזריעה, בכלי העיבוד ובשיטותיו, ובמיני הגידולים, שהיו לרוב דגנים וקטניות. למרות זאת, בחיבורו של פלדיוס כמעט שלא הוזכרו עבדים. עובדה זו הובילה חלק מהחוקרים להניח כי במרוצת השנים הפכה החקלאות הרומית מכזו המבוססת על עבדים לכזו שדמתה יותר למשטר הפיאודלי. עם זאת, חוקרים אחרים חלקו על דעתם.
חקלאות על פי אזור
אופי החקלאות באימפריה הרומית השתנה בהתאם לסביבה האקלימית והגאוגרפית שבה התגורר החקלאי: כך, למשל, באזורים הרריים קשה היה לגדל תבואה, ומשום כך העבודה החקלאית המועדפת שם הייתה מרעה. נוסף על כך, בכל אזור היו גידולים המיוחדים לו. כך, למשל, במצרים, עונת הגאות של הנילוס אפשרה סחף שהפך את הקרקע פורייה יותר, ומשום כך מצרים הייתה יצואנית החיטה וצמח גומא הפפירוס הגדולה ביותר באימפריה. גידול זיתים היה נפוץ בארצות צפון אפריקה ובחצי האי האיברי, ואילו גידול גמלים היה נהוג בערביה.
שינויים והתפתחויות
עד המאה ה-20 הייתה הסברה הנפוצה בקרב חוקרי רומא העתיקה, שהתבססה על כתבים רומיים המתוארכים לתקופת שלהי האימפריה הרומית, כי בתקופה זו החלו חקלאים עמידים ומבוססים רוכשים אדמות משכניהם בעלי המעמד הנמוך. זאת, בתמורה להגנה שיספקו להם החקלאים המבוססים מפני שודדים. כך האדמות החקלאיות עברו מידיהם של חקלאים זעירים, ובמקום זאת נבנו שם אחוזות גדולות. תופעה זו הייתה נפוצה בחלקה המערבי של האימפריה, בעוד שבחבל הבלקן נותרו עדויות לחקלאים זעירים עוד ב.
כל המבנים ששימשו את התוצרת החקלאית (לרבות בתי מגורים, מכלאות ואסמים) נקראו בשם כולל וילה (Villa), ומכאן שאול המושג המודרני וילה, המתאר בית רחב ידיים. חוקרים נוטים להגדיר ארבעה סוגי וילות: האחת וילה קטנה, שבתיה עשויים מעץ, ממלט ומסלע, ואוישה על ידי איכרים זעירים או אריסים; השנייה וילה בינונית, שתוכננה מראש עבור בעלי משק עשירים יותר ולעיתים אף כללה בתוכה מבנים מורכבים, לרבות פסיפס; השלישית וילה גדולה, שכללה בתוכה סימנים יקרי ערך, לרבות מבנים העשויים משיש; והרביעית וילה בגודל של כפר, שבה התגוררו בדרך כלל איכרים רבים שעיבדו את האדמות לחוד. על פי מחקר ארכאולוגי, לא נמצאו וילות גדולות רבות המתוארכות לשלהי ימיה של האימפריה הרומית. לפיכך, הסברה בה החזיקו החוקרים בעבר אינה עוד מקובלת בראשית המאה ה-21. עם זאת, מספר השרידים הארכאולוגים המתוארכים לתקופה זו הפך קטן במידה ניכרת בהשוואה לתקופות שקדמו לה. סברה אחת היא שהחלקאות אכן נפגעה בתקופה זו ומשום כך ממדיה הצטמצמו, עקב תקיפות שודדים, עמים שפלשו לאימפריה הרומית ונטל המיסים הגבוה. סברה אחרת היא שהחקלאים נטשו בתקופה זו את הווילות שבהן התגוררו לטובת וילות פשוטות יותר, אך בקרב החוקרים אין דעה מקובלת בנושא.
אביגיל
אֲבִיגַיִל, דמות מקראית, הייתה אשתו של נבל הכרמלי, ולאחר מותו, אשתו של דוד המלך.
אטימולוגיה של השם
לפי משה צבי סגל, פירוש השם אביגיל הוא אבי הגִיל או השמחה. מה שמרמז על שמחת האב לפירוש אחר, משמעות המילה גיל בשמה היא גאולה. דיעה אחרת קושרת את שמה לשם השומרי אבּיגל (abigall) בהוראת כוהנת שעיסוקה בפולחנות טכסי קבורה. מושאל לאכדית בהגיית: אבּיגלֻ (abigallu) בהוראת-כוהנת.
הסיפור במקרא
על פי המסופר בספר שמואל א, אביגיל הייתה נשואה לנבל הכרמלי, שהתגורר במעון, בהרי יהודה.
לפי המסופר, מיהרה אביגיל לקראת דוד שצעד עם ארבע מאות חמושים במטרה להרוג את נבל ובני ביתו, והצליחה לשכנע אותו שלא להרוג את נבל, לאחר שזה סירב לבקשת נערי דוד וגם הביע זלזול כלפי דוד.
לפני שיצאה לדרכה, לקחה אביגיל שי עבור דוד, כפיצוי על מה שביקש מנבל ולא קיבל, וכמנחה שנועדה לשכנע את דוד שלא לפגוע בנבל ובני ביתו. כשהגיעה אביגיל אל דוד היא פעלה בחוכמה ושכנעה את דוד שהריגת נבל והזכרים במשפחתו עתידה להזיק ולהיות למכשול.
כשחזרה לביתה, גילתה אביגיל שנבל בעלה עסוק במשתה גדול והוא שיכור עד מאוד. בבוקר, לאחר שהתפכח, סיפרה אביגיל לנבל את אשר קרה, וכששמע זאת, מת ליבו בקרבו והוא היה לאבן (על פי פירושים שונים: לקה בצער ובחרדה משתקת, או אולי אף נתקף בשיתוק פיזי). כעבור כעשרה ימים מת.
לאחר מותו של נבל, שלח אליה דוד את נעריו וביקש ממנה להינשא לו. אביגיל הסכימה ונישאה לדוד. ברבות הימים, ילדה אביגיל לדוד בן אחד בשם כלאב (כך על פי ספר שמואל. בספר דברי הימים שמו של בן אביגיל: דניאל, בתרגום השבעים: דלויה).
אפיון דמותה על פי המקרא
נבל מתואר בהנגדה לאביגיל אשתו:. לתיאורה של אביגיל אין אח ורע במקרא זולת תיאורו של דוד לפני שהוצג בפני שאול כשיא השלמות:. הזיקה לדוד המתוארת בפסוקים אלו תורמת לעיצוב דמותה החיובית של אביגיל. אביגיל משמשת כדמות תומכת לדוד, כמעין אם העוזרת ותומכת בדעותיו.
בתיאור התנהגותה של אביגיל מהדהד סיפור התנהגותו של יעקב, כאשר הוא חוזר לכנען מחרן, לפגוש בעשו אחיו. שניהם חוששים מהאויב, שנמצא מולם ושניהם מכינים מנחות מבעוד מועד.
נאום אביגיל
נאומה של אביגיל בנוי משני חלקים:
המקרא מתאר את פגישת דוד ואביגיל באריכות יתרה, ובמיוחד את נאומה בפני דוד. בראותה את דוד, ממהרת אביגיל בכל פעולותיה. השורש מ־ה־ר הוא שורש מנחה בפרק. בנוסף לזריזות, מאפיין את אביגיל גם הכבוד שהיא רוחשת לדוד: היא יודעת להחניף ולהפגין התנהגות כנועה, והיא מרבה להשתחוות לפני דוד. אביגיל פותחת את נאומה בקבלת אחריות עוון בעלה, על עצמה. בכפל מילים היא משמיעה את דבריה לדוד: ומבקשת כי דוד לא ישים לב לנבל ואף מגנה את בעלה. היא דורשת את שמו של בעלה לגנאי ובכך נופלת האשמה על נבל, שכן אין ערך לדבריו של אדם שפל שכזה. בכך שאביגיל מגיעה בעצמה לדוד, ואומרת כאשתו דברים בגנות בעלה, יש כדי לפעול לריכוכו ולפיוסו של דוד. בנוסף, באמצעים רטוריים משכנעת אביגיל את דוד להימנע משפיכות דמים. היא מכנה אותו 'אדוני' ארבע עשרה פעם, ואת עצמה 'אמתך' או 'שפחתך' שש פעמים. אביגיל מציינת כי היא לא נכחה במפגש בין עבדי דוד לנבל. היא מברכת מצד אחד את דוד, שה' מנע ממנו שפיכות דמים ומצד שני היא מאחלת לו, שסופם של כל אויביו יהיה כסופו של נבל. בנאומה היא מפנה את תשומת לבו של דוד לאויבים אחרים כמו שאול אשר רודף אחריו. אביגיל משכנעת את דוד להימנע משפיכות דמים, מאחר שה' הועיד אותו למלוכה. אביגיל מסיימת את דבריה במסר של איסור שפיכות דמים, הפתרון לטעמה הוא במשפט האל. ה' הוא שיציל את דוד ויפגע באויביו בכך אף ייתכן שהיא רומזת לניצחונו של דוד על גוליית, באמצעות הקלע. דוד מודה לאביגיל על שמנעה ממנו שפיכות דמים.
נאומה הארוך של אביגיל מצביע על חוכמת הנשים שהייתה בה, בכך שהוא מכוון בדיוק כלפי הגורמים המשפיעים על דוד. למשל, היא אמרה בנאומה:. פוקה היא סיוט או טראומה ובמכשול לב הכוונה היא לצער שהרגיש לאחר שהרג אנשים במהלך חייו. אביגיל ידעה שהמלחמות גורמות לדוד צער, עצב וסיוטים, בייחוד כשמדובר בבני עמו. לכן השתמשה בכך בנאומה כדי לחזק את טיעונה נגד הרג נבל ומשפחתו ולמנוע מלחמות נקם. בנוסף אביגיל מחזקת את דוד ואומרת לו:,. כלומר המלחמות שאתה נלחם בהן, הן למען הייעוד האלוהי שלך, אתה נועדת להיות משיח ה'.
כתיבה (תהליך קוגניטיבי)
התהליך הקוגניטיבי האחראי לכתיבה הוא תהליך רב-שלבי המאפשר לכתוב מילים מוכרות וחדשות, לאיית מילים בעל-פה או להקלידן. הפסיכולוגיה הקוגניטיבית משתמשת במודל כתיבת המילה כדי לתאר תהליך זה באמצעות מערכת רכיבים קוגניטיביים כגון המערכת הסמנטית, הלקסיקון הפונולוגי, לקסיקון הפלט האורתוגרפי, הבאפר הפונולוגי והגרפמי או ההמרה הפונמית-גרפמית.
אביגיל
נאום אביגיל
בסוף הנאום של אביגיל פונה אליה דוד ואומר לה: בפסוק זה, שבו מברך דוד שלוש פעמים ניתן ביטוי לכך שדוד שמח. הוא שמח על כך שנמנע מלפגוע בנבל, ומכך למדים שהוא אינו איש דמים.
כתיבה (תהליך קוגניטיבי)
מודל זה מסייע גם להבנת הסיבות להפרעות כתיבה שונות, לאבחונן ולטיפול בהן, בעזרת שיוכם של סוגים שונים של טעויות כתיבה לפגיעה ברכיב זה או אחר במערכת (ראו: דיסגרפיה).
אביגיל
דמותה של אביגיל על פי חז"ל
על פי חז"ל, הייתה אביגיל אחת משבע נביאות שקמו לישראל.
התלמוד הבבלי מספר שאביגיל נטלה דם נידה והראתה לדוד וביקשה שיפסוק לה הלכה אם דם טמא או טהור הוא. "אמר לה: וכי מראין דם בלילה?" והרי קשה להבחין בין הגוונים המותרים והאסורים! אמרה לו: "וכי דנין דיני נפשות בלילה?" כך רמזה לו להמתין מההחלטה להרוג את נבל ובני ביתו. אמר לה: נבל בעלך "מורד במלכות הוא" ולא חלות עליו המגבלות של הדין בלילה. אמרה לו: "עדיין שאול קיים" והוא המלך, ואילו אתה טרם יצא שמך כמלך בעולם. אמר לה: "ברוך טעמך וברוכה את אשר כליתני היום הזה מבוא בדמים".
כתיבה (תהליך קוגניטיבי)
לקסיקון פונולוגי
הלקסיקון הפונולוגי הוא מאגר זיכרון ארוך טווח למילים מושמעות. מכיל מידע לגבי הצורה הנשמעת של מילים, לגבי העיצורים והתנועות, מספר ההברות במילה ומיקום הטעם.
אביגיל
דמותה של אביגיל על פי חז"ל
התלמוד הבבלי מונה את אביגיל בין "ארבע נשים יפהפיות שהיו בעולם", ומסופר שהיא חשפה את שוקה ודוד המלך התאווה לה:. באופן דומה נאמר ב כי כאשר עמדה אביגיל מול דוד ונעריו, "הוקרו כולם" (מלשון קרי).
כתיבה (תהליך קוגניטיבי)
המערכת הסמנטית
המערכת הסמנטית מכילה מידע לגבי משמעות המילים. מידע זה משותף למערכות שונות (כתיבה, קריאה, דיבור).
אביגיל
דמותה של אביגיל על פי חז"ל
לפי המדרש, הייתה אביגיל טובה לדוד יותר מכל הקורבנות שבעולם, שכן אילו היה פוגע בנבל, לא היה מתכפר לו העוון גם אילו היה מקריב כל הקורבנות בעולם – והיא באה אליו ומילטה אותו מהמעשה (מלכתחילה).
את דבריה סיימה במילים "והיטיב ה' לאדוני וזכרת את אמתך", אותם רואים חז"ל כרמז לבקשה לשאתה לאישה בעתיד.
כתיבה (תהליך קוגניטיבי)
לקסיקון פלט אורתוגרפי
לקסיקון הפלט האורתוגרפי הוא מאגר זיכרון לטווח ארוך המכיל ייצוגים של תבניות אורתוגרפיות (צורתן הכתובה) של מילים. בעת כתיבת מילים מוכרות הייצוגים האורתוגרפים הרלוונטיים עוברים אקטיבציה.
הבאפר הפונולוגי
הבאפר הפונולוגי משמש כמאגר זיכרון קצר טווח שתפקידו להחזיק את המידע שהגיע מהלקסיקון הפונולוגי.
באפר פלט גרפמי
באפר הפלט הגרפמי הוא מאגר זיכרון קצר טווח אשר משותף לשני מסלולי הכתיבה (הלקסיקלי והסב-לקסיקלי). הבאפר משמש כמעין צומת המקשר בין תהליכים מרכזיים שאחראים לשליפת הייצוג האורתוגרפי לבין תהליכים פריפריאליים מאוחרים יותר, במהלכם הייצוגים המופשטים של האותיות מומרים לפלט אורתוגרפי. באפר הפלט הגרפמי אחראי על שמירת שני סוגי מידע עד לכתיבת המילה: מידע אודות זהות האותיות ומידע אודות סדר האותיות.
השלב האלוגרפי
בשלב זה מתבצעת המרה אלוגרפית, זהו תהליך בו נקבעת זהוּת האות המתאימה וצורתה הספציפית, למשל בחירה בסגנון כתיבה מסוים של האות מ (כמו: כתיבת או <font size=4 face="David">מ ).
תבניות גרפמיות-מוטוריות
בשלב זה מתבצע רצף הפעולות המוטוריות של הכתיבה, ונקבע מהי מידת הכוח שיופעל לשם ביצוע הכתיבה, כיוון הכתיבה, צורת האות וגודלה. המידע שמתקבל משלב זה יבוא לידי ביטוי על ידי הפעלת מערכות השרירים המתאימות, עד להשלמת משימת הכתיבה.
מסלולי הכתיבה
מודל כתיבת המילה מתאר את תהליך הכתיבה באמצעות שני מסלולים לכתיבה, האחד לקסיקלי שדרכו ניתן לכתוב מילים מוכרות והשני סב-לקסיקלי, שבאמצעותו ניתן לכתוב מילים חדשות אך גם מילים מוכרות בתנאי שאופן כתיבתן מציית לחוקי המרת פונמות לאותיות כתובות.
כתיבה דרך המסלול הסב-לקסיקלי
הכתיבה דרך המסלול הסב-לקסיקלי מתאפיינת בכתיבה דרך המרה מצליל לאות, כלומר דרך המרה פונמית-גרפמית, בניגוד לכתיבה הנעזרת בידע לקסיקלי. מסלול זה משמש לכתיבת מילים מוכרות אשר אופן כתיבתן מציית לחוקי המרה פונמיים-גרפמיים ולמילים חדשות (ומילות תפל). תהליך ההמרה הפונמית-גרפמית כולל מספר שלבים: פירוק המילה ליחידות הפונולוגיות המרכיבות אותה, המרה מיחידות פונולוגיות ליחידות אורתוגרפיות, ואיסוף האותיות לקראת כתיבת הרצף. כתיבה דרך מסלול זה יכולה להיות כתיבה להכתבה, או כתיבה חופשית. כתיבה סב-לקסיקאלית להכתבה מתחילה בניתוח אודיטורי של הקלט השמיעתי, שלאחריו מתבצעת ההמרה מפונמות לגרפמות, ולבסוף בחירה של גרפמה מתאימה.
כתיבה דרך המסלול הלקסיקלי
מילים אי רגולריות (כמו "צאן" או "גיא") הן מילים אשר כתיבתן אינה מצייתת לחוקי המרה פונמיים-גרפמיים, ולכן כתיבתן באמצעות המרה פונמית גרפמית תוביל לכתיבה שגויה מבחינה אורתוגרפית (למשל כתיבת "צון" במקום "צאן") אך נכונה מבחינה פונולוגית. כתיבה נכונה של מילים אלו מבוססת אם כן, על לקסיקון הפלט האורתוגרפי. היות שבעברית יש אותיות הומופוניות רבות (ט/ת, ק/כ וכדומה), מסלול זה רלוונטי גם לכתיבת מילים רגולריות רבות המכילות אותיות הומופוניות, שכן גם במילים כאלה הסתמכות בלעדית על הממיר עלולה להוביל לשגיאות כתיב. מסלול הכתיבה הנשען על הלקסיקון מתחיל במערכת הסמנטית שעושה אקטיבציה לערך המתאים בלקסיקון הפלט האורתוגרפי, ובכך הייצוג האורתוגרפי של המילה הופך זמין עבור תהליך הכתיבה. אם הכתיבה היא כתיבה להכתבה, קודמים לגישה למערכת הסמנטית זיהוי המילה הנשמעת, וגישה לערך שלה בלקסיקון הקלט הפונולוגי. מסלול לקסיקלי נוסף- חלק מהחוקרים מציעים מסלול לקסיקלי נוסף שאינו מתווך משמעות, שבו בכתיבה להכתבה לקסיקון הפלט הפונולוגי עושה אקטיבציה ישירה ללקסיקון הפלט האורתוגרפי.
אטקסיה
אָטַקְסִיָּיה (Ataxia; בעברית: שִׁגָּשׁוֹן, שיגשון) היא חוסר קואורדינציה או תנועות מגושמות של הגפיים, שאינן כתוצאה מחולשת שרירים. אטקסיה נוצרת כתוצאה מבעיות במערכת שיווי המשקל (המערכת הווסטיבולרית), המוחון, או מערכת תחושת המנח (המערכת הפרופריוצפטיבית). אטקסיה יכולה להשפיע על תנועות עיניים, דיבור, גפיים ויציבה.
מקובל לחלק את סוגי האטקסיות לשלושה סוגים: אטקסיה וסטיבולרית, אטקסיה צרברלית ואטקסיה תחושתית (סנסורית).
אטקסיה וסטיבולרית
מאופיינת בקיום של ורטיגו וניד (ניסטגמוס), ללא דיסארתריה. הניד הוא באופן טיפוסי חד-צדדי ומודגש במבט לצד הנגדי של הפגיעה הווסטיבולרית. כאשר מבקשים ממטופל עם אטקסיה וסטיבולרית לעמוד כששתי רגליו צמודות, הוא יהיה מסוגל לעשות זאת, אולם יתקשה לעשות כן כשעיניו יהיו עצומות. אטקסיה וסטיבולרית יכולה להיגרם מנגעים המערבים את האוזן הפנימית, גזע המוח או הצרבלום.
אטקסיה צרבלרית
אטקסיה כזו נוצרת מנגעים הקיימים על המוחון או אחד מחיבוריו של המוחון למוח הגדול או לגזע המוח. המאפיינים הקליניים של אטקסיה כזו כוללים אי-סדירות בקצב התנועה, במקצבה, במשרעתה ובכוח של תנועות רצוניות. לעיתים קרובות, אטקסיה צרבלרית קשורה פעמים רבות לטונוס ירוד של השרירים – היפוטוניה – אשר מתייצג בצורה של שמירה לקויה על היציבה ולאפשרות הנעה של הגפיים בקלות בידי אדם אחר. ההחזרים הגידיים במצב זה יהיו בעלי אופי של מטוטלת, ומבחן ריבאונד, הנקרא גם מבחן הולמס, שבו לוקחים את יד הנבדק, מבקשים ממנו להתנגד למשיכה ולאחר מכן עוזבים את היד בפתאומיות, יהיה חיובי, כלומר הנבדק יתקשה לעצור את תנועת היד והיא תפגע בפניו. כמו כן, יהיה רעד בתנועה ודיסמטריה (קושי באמדן מרחק) של התנועה ככל שהגפה המעורבת תתקדם למטרה (אוברשוט של תנועה). תנועות הדורשות שינויי כיוון מהירים, כמו הליכה, הן הנפגעות ביותר באטקסיה צרבלרית.
מאחר שהמוחון הוא בעל תפקיד חשוב בשליטה על תנועות העיניים, מחלות של המוחון מתבטאות לעיתים קרובות בהפרעה של תנועות העיניים, כגון קיום ניד או תנועות מעקב איטיות של העיניים. החלוקה האנטומית של הפגיעה במוחון היא זו אשר תשפיע על הסימנים הקליניים השונים:
קיימת קבוצת מחלות תורשתיות המאופיינות בהתפתחות פרוגרסיבית של אטקסיה צרבלרית, כגון אטקסיה על שם פרידריך. מחלות אלו מאופיינות בהשפעה מוקדמת על ההליכה, רובן מורשות בתורשה אוטוזומלית ומחמירות מדור לדור. רוב המחלות האלו קשורות לחזרות של נוקלאוטידים. במחלות אלו יש אטרופיה של המוחון, ולעיתים של גזע המוח, אולם על מנת לאבחן באופן סופי יש לערוך בדיקה גנטית. מחלת משאדו-ז'וזף היא דוגמה של מחלה מסוג זה.
אטקסיה תחושתית
אטקסיה תחושתית נובעת מפגיעה של מסלולים האחראיים על התחושה עמוקה, ובפרט תחושת המנח, כלומר הימצאות הגוף ואיבריו במרחב. פגיעה בתחושה עמוקה יכולה להיגרם כתוצאה מפגיעה בעצבים תחושתיים במערכת העצבים ההיקפית, בשורשי עצב תחושתיים, בעמודות האחוריות של חוט השדרה או באזור העניבה התיכונה (medial lemniscus) בו עוברות התחושות העמוקות. התחושה של מנח המפרקים והגוף עוברת החל מגופיף פצ'יני, דרך קצות עצבים בקופסיות של מפרקים בגוף, המשך בסיבי עצב עטופים במיאלין ועד הקרן האחורית בעמוד השדרה. משם המסלולים עולים ללא הצלבה בעמודות האחוריות של חוט השדרה, כאשר מידע מן הרגליים עולה באזור העמודה העדינה שהיא אמצעית יותר, ומידע מהידיים עובר באזור העמודה היתדית שהיא צדית יותר. מסלולים אלו עושים סינפסה במוח המוארך, ולאחר מכן מצטלבים ועוברים לצד הנגדי, ממשיכים לתלמוס, ומשם מבצעים סינפסה נוספת ומגיעים לקליפת המוח הקודקודית. אטקסיה סנסורית בדרך כלל מביאה לסימן רומברג חיובי, שבו המטופל מסוגל לעמוד על בסיס צר כשעיניו פקוחות, אך לא עצומות, וכן לתחושת מנח ותחושת רטט פגועות. החזר אכילס מדוכא או חסר, בניגוד לסוגי אטקסיות אחרות, ולרוב אין ורטיגו, ניד או דיסארתריה. זאת בשונה ממצב של אטקסיה וסטיבולרית. בחולים עם אטקסיה סנסורית נפוצות תלונות של נימול או דגדוג ברגליים. חולים אלו לרוב מדווחים על שיפור ההליכה כשהם מביטים ברגליהם בזמן ההליכה, או כשהם נעזרים במקל הליכה או יד של מלווה.
להב הלוי
להב הלוי (נולד ב-12 בינואר 1965) הוא מעצב גרפי, רעיונאי, מרצה, עיתונאי ופעיל זכויות אדם. זוכה פרס העיצוב לשנת 2014 מטעם משרד התרבות והספורט.
קורות חיים
הוא בוגר המחלקה לעיצוב גרפי מבצלאל, משנת 1991.
במהלך שנות התשעים התגורר בניו יורק.
משנת 2004 מרצה במכון הטכנולוגי בחולון, בשנקר ובבצלאל, בו הוא ממשיך להרצות גם היום.
בשנים 2001—2012 היה הלוי בעליו של סטודיו "עיניים גדולות" לעיצוב.
משנת 2013 הלוי הוא הבעלים, הרעיונאי והמעצב של "Blue Collar - Working Group", סטודיו לעיצוב, מיתוג ופרסום.
החל את דרכו בעיצוב כרזות לסרטים, בתכני תרבות ופוליטיקה שונים, והמשיך גם למיתוג של עסקים מסחריים.
בשנת 2009 שימש כעורך שותף, חבר מערכת, עורך גרפי ומעצב ב-"Programma magazine", מגזין אמנות בשפה האנגלית.
במשך שנת 2012, היה בעליו של טור פוליטי-חזותי במהדורת סוף השבוע של עיתון "הארץ".
החל משנת 2019, הלוי מפרסם את הטור "שבוע שבוע", הכולל מדי שבוע כרזה גרפית אקטואלית ב"מוסף כלכליסט".
יחסי לבנון–קנדה
יחסי לבנון–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הלבנונית לבין קנדה.
לבנונים רבים חיים בקנדה. בנוסף, שתי המדינות חברות בארגון לה פרנקופוני.
היסטוריה
ההגירה הלבנונית הראשונה בקנדה נערכה בשנת 1882, כאשר לבנון הייתה עדיין חלק מהאימפריה העות'מאנית. בשנת 1946, כשלוש שנים לאחר שקיבלה את עצמאותה מצרפת, פתחה לבנון קונסוליה ממונטריאול. הקונסוליה שודרגה לדרגת קונסוליה כללית ב-1949. ב-1954, קנדה כוננה יחסים דיפלומטים רשמיים עם לבנון, וב-1958 לבנון פתחה שגרירות באוטווה וקנדה פתחה שגרירות בביירות.
בין 1975 ל-1990, נכנסה לבנון למלחמת אזרחים בין פלגים דתיים שונים במדינה. ב-1985, קנדה סגרה את שגרירותה בלבנון. במהלך מלחמת האזרחים, אלפי פליטים לבנונים היגרו לקנדה, דבר שהפך את קנדה למדינה בה ישנה הכי הרבה גולים לבנונים. קנדה פתחה מחדש את שגרירותה בביירות.
בקנדה יש כ-190 אלף קנדים ממוצא לבנוני, ו-45 אלף קנדים מתגוררים בלבנון.
יחסי מסחר
בשנת 2015, הסתכם הסחר בין לבנון לקנדה בכ-142 מיליון דולר קנדי. הייצוא העיקרי של קנדה ללבנון כולל: חלקי כלי רכב, מוצרי רוקחות, חלקי מטוסים, ירקות, מכונות, נייר ועץ. הייצוא העיקרי של לבנון לקנדה כולל: מזון משומר, משקאות, קפה, תבלינים, שמן זית, סוכר וממתקים.
יחסים דו-צדדיים
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם הגנה על השקעות זרות (1997), הסכם הובלה אווירית (1998) ומזכר הבנות (2013) במטרה לחזק את שיתוף הפעולה בסחר וההשקעות בין המדינות.
ביקורים מדיניים
ביקורי ראשי ממשלות ונשיאי לבנון בקנדה: ביקורי ראשי ממשלות קנדה בלבנון:
יחסים דיפלומטים
לבנון מחזיקה בשגרירות באוטווה וקונסוליה בהליפקס ומונטריאול. מאידך, קנדה מחזיקה בשגרירות בביירות.
תענית
ביהדות, תַּעֲנִית היא יום צום בעל משמעות דתית. ישנן שש תעניות קבועות במהלך השנה: יום הכיפורים שהוא חיוב מן התורה ומטרתו תשובה וכפרה על חטאים, תשעה באב, שבעה עשר בתמוז, צום גדליה, עשרה בטבת שהן תעניות אבל על אירועים מצערים שאירעו בתאריכים אלו, ותענית אסתר שהיא לזכר התענית שהתענו יהודי שושן בעקבות גזירות המן. בנוסף, ההלכה עוסקת בתעניות אחרות, באופנים שיחידים או קהילות מחליטים לצום, או באופנים שונים שיש לצום או שראוי לצום בעקבות או לרגל אירועים שונים. ההלכות הקשורות לתעניות מפורטות במשנה ובתלמוד בעיקר במסכת תענית, וכן במסכת יומא העוסקת ביום הכיפורים.
שורש המילה תענית הוא ע-נ-ה, במשמעות של עינוי עצמי, ואולי במובן של רצון למענה.
מטרת התעניות
בנבואות ישעיה, יואל ועמוס מופיעה ביקורת על תעניות הנעשות באופן טקסי מן השפה ולחוץ בלא הכנעה פנימית ותשובה על עיוות הדרכים.
בתלמוד בבלי מבואר ש, כלומר ששכר התענית, קיומה האידיאלי, הוא בחלוקת צדקה המבטאת את התשובה.
הרמב"ם וחכמים אחרים חזרו והדגישו כי מטרת הצום והתענית היא חזרה בתשובה, וכי התענית עצמה אינה מועילה אם אין שינוי של המעשים הרעים של האדם.
התעניות הקבועות
התעניות הקבועות הן תעניות הקבועות בלוח השנה וחוזרות על עצמן מדי שנה ללא תלות באירוע מסוים. בין התעניות הקבועות ישנן תעניות החובה, שחייבים להתענות בהן מדאורייתא (יום הכיפורים) או מדרבנן (תעניות החורבן), ישנן תעניות רשות שמקורן במנהג, וישנן גם תעניות רשות של יחידים, שלא נהוגות בידי כל הציבור אלא רק בידי בודדים הבוחרים לצום בהן.
אני לא רוקד כשעצוב
אני לא רוקד כשעצוב הוא סינגל שהקליטה להקת הרוק הישראלית החברים של נטאשה, בהשתתפות הזמר אלון אולארצ'יק. את השיר הוציאה לאור בשנת 1994 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה ה־24 באלבום האולפן השלישי של הלהקה, "רדיו בלה בלה".
תענית
יום הכיפורים
תענית אחת בלבד מצווה מדאורייתא, והיא יום הכיפורים. תענית זו חלה בתאריך י' בתשרי, ונחשבת ליום גזירת הדין וליום הקדוש בשנה. מטרת תענית זו אינה אבלות, אלא עינוי הגוף לצורך התעלות והיטהרות הנפש. תענית זו נחשבת לחמורה יותר - מלבד שחיובה מהתורה בניגוד לשאר התעניות, בכך שכוללת חמישה עינויים: אכילה, שתייה, סיכה, נעילת הסנדל ותשמיש המיטה. ביום כיפור חלה התענית כבר משעות הערב שלפניו. בפרטים אלו דומה לה רק תענית תשעה באב.
אני לא רוקד כשעצוב
על השיר
את השיר כתבו מיכה שטרית ואולארצ'יק והלחין ארקדי דוכין, שגם הפיק אותו לצד יזהר אשדות. הוא הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג' ב־7 באוגוסט 1994. בשבוע שלאחר מכן דורג במקום ה־26. ב־9 באוקטובר עלה למקום השני – הגבוה ביותר שהגיע אליו. ב־18 בדצמבר יצא מהדירוג השבועי לאחר שצעד בו במשך 16 שבועות רצופים. במצעד הפזמונים העברי השנתי של ה'תשנ"ה דורג "אני לא רוקד כשעצוב" במקום ה־33.
תענית
ארבע תעניות
בעקבות החורבן של בית המקדש הראשון ושל בית המקדש השני, נקבעו ארבעה ימי תענית המציינים אבלות על החורבן:
אני לא רוקד כשעצוב
על השיר
השיר (באורך 4:17 דקות) ראה אור גם ב"אל תרקוד", אי־פי לשדרים שיצא ב־1994, וכלל לצידו חמישה שירים נוספים שהופיעו בחלק "הפי" של האלבום "רדיו בלה בלה".
תענית
ארבע תעניות
ארבע תעניות אלו, או לכל הפחות תעניות מקבילות בארבעת החודשים האלו, מוזכרות בתנ"ך בספר זכריה:
תענית אסתר
מלבד תעניות אלו, נהוגה תענית קבועה נוספת – תענית אסתר בי"ג באדר, היום לפני חג הפורים. שנקבעה לזכר התעניות שהתענו בעקבות גזירות המן. לדעת הרמב"ם - כזכר לשלשת ימי התענית שהתענו לפני שניגשה אסתר המלכה אל אחשוורוש, ולדעת רב אחאי גאון ורבינו תם כזכר לתענית שלדבריהם התענו בעת הקרב שהיה לאחר ביטול הגזירה. המהרי"ט מסביר בדעת הרמב"ם, שאף על פי ששלשת ימי התענית ההם היו בניסן, היות שההלכה האוסרת להתענות בניסן, הקדימו את התענית בחודש.
תענית בכורות
תענית מיוחדת, הנוהגת ברוב הקהילות ומקורה במסכת סופרים, היא תענית בכורים בערב פסח. תענית זו אינה נחשבת ליום אבל או תשובה, אלא רק כזכר להצלת בכורי ישראל ממכת בכורות (אשר הייתה בליל פסח). לעומת זאת, יש בתענית זו החמרה, שאף הילדים הבכורים מחויבים בצום, והאב (ולחלק מהמנהגים האם כשהאב אף הוא בכור) מתענים במקומם. למעשה נהוג להיפטר מהתענית על ידי השתתפות בסיום מסכת.
שובבי"ם
מנהג אשכנזי ישן לצום בימי פרשות שמות עד משפטים של שנה מעוברת. על פי הקבלה הוכנס מנהג זה בכל השנים, ובשנים מעוברות נוספו גם פרשיות תרומה תצווה (שובבי"ם + ת"ת). לפי מנהגים שונים, יש הצמים רק בימי שני וחמישי ויש אומרים שרק ביום חמישי. צדיקים ומקובלים גדולים היו צמים אף ממוצאי שבת ועד לאחר קידוש השבת הבאה ברצף מלא - תענית שנקראת "תענית הפסקה". יש מקומות הנוהגים לומר סליחות בימי הצום, והרש"ש תיקן סליחות עם כוונות מיוחדות.
על פי הקבלה מסוגלים ימים אלו לתיקון פגמים הנוצרים מעבירות שונות, ובעיקר מהוצאת זרע לבטלה. כשלכל חטא ישנו מספר תעניות שאותו יש לצום בשביל הכפרה, וקיום התעניות בימי השובבי"ם מועיל לכך, לדוגמה, על הוצאת זרע לבטלה יש לצום פ"ד תעניות, כדי למלא את פ"ד התעניות ממש נהוג לצום בכל ימי השבוע, ופעמים במהלך תקופת השובבי"ם לצום יומיים רצוף (צום כפול כזה הוא שווה ערך לכ"ז תעניות) - סה"כ פ"ד תעניות (54 משני הצומות הכפולים ועוד 30 יום בכל השבועות). ישנם סדרי תפילה מיוחדים לימי הצומות האלו, והם נערכים בעיקר בישיבות המקובלים שבירושלים, כגון 'שער השמים' 'השלום' ו'נהר שלום'
ימי השובבי"ם מסוגלים אף לפדיון התעניות הנזכרות בצדקה על פי מפתח מסוים של נתינת ערך כספי כנגד יום תענית. את הפדיון לחטא עורכים בתפילת מנחה של השבוע המתאים ובה מוסיפים את תפילת "עננו" של הרש"ש. התפילה מלאה יסודות קבליים שבהם מבקש האדם לצרף ולזכך את נפשו מכל סיגיה וחטאיה (זאת על ידי הזכרת וכוונת שמות קודש שונים על ידי השליח ציבור). במהלך התפילה והתענית תוקעים בשופרות, לומדים תורה ומתוודים על העוונות.
יום כיפור קטן
הרמ"ק תיקן לצום בערב ראש חודש, המכונה "יום כיפור קטן", עקב היות ראש חודש זמן כפרה, ומכיוון שאסור לצום בראש חודש, הנהיג הרמ"ק לצום בערב ראש חודש. בדורות האחרונים כמעט אין מתענים ביום זה, אך בחלק מן הקהילות בציבור הליטאי נהוג לומר סליחות ביום זה. בחלק מהקהילות נהוג לציין יום זה בסליחות וצום רק בערב ראש חודש ניסן ואלול. לעיתים מתפרסמת קריאה לכלל הציבור לנהוג תענית ביום זה בשל אירועים מיוחדים, לדוגמה בעת פרוץ מגפת הקורונה.
ימים נוראים
בימים הנוראים היו נהוגות תעניות נוספות מלבד צום גדליה ויום כיפור. במדרש תנחומא מובא שבעשרת ימי תשובה צמים רבים, וכן פסק הרמ"א (על פי המרדכי) שהמדקדקים יצומו בעשרת ימי תשובה אך מספיק צום של חצי יום. גאוני ארץ ישראל קבעו שיש חובה לצום בכל עשרת ימי תשובה והמדקדקים החלו לצום שבעה ימים לפני ראש השנה, אך גאוני בבל סברו שזהו רק מנהג טוב. המהרי"ל כתב שאין צמים בחגים ושבתות של עשרת ימי תשובה ועל כן יש לצום בימי הסליחות שלפני ראש השנה. במשך הדורות הופסקו התעניות, והטור כותב שנוהגים לצום ביום הראשון של סליחות. במהלך הדורות גם צום זה הופסק.
במדרש תנחומא (פרשת אמור) נאמר שבערב ראש השנה גדולי הדור צריכים לצום. בטור מביא שמנהג אשכנז להתענות ביום זה וכן פסק בשולחן ערוך. המהרי"ל אמר שאף ילדים צריכים לצום ביום זה. המשנה ברורה כותב שתענית זו נחשבת כתענית ציבור, ואין צורך לקבל אותה ביום שלפני כמו בתעניות שיחיד מקבל על עצמו.
תענית צדיקים
יש הנוהגים להתענות בימים שבהם, על פי המסורת, אירעו צרות גדולות. גם תעניות אלו נחשבות לתענית יחיד וחלקן מכונות בשם "תעניות צדיקים".
התאריכים ע"פ המסורת והאירוע הבולט שבהם המסמל את צרות התקופה:
תענית יחיד
על פי ההלכה, אדם יכול לקבל על עצמו תענית אם הוא מרגיש צורך בכך. אדם זה צריך לקבל עליו את התענית על פי נוסח מיוחד בתפילת מנחה ביום שלפני התענית. כמו כן ניתן להתענות זמנים קצרים יותר, עד חצות היום או עד זמן מנחה, אופנים אלו מכונים "תענית שעות".
כמו כן, יש המתענים תענית יחיד בשביל תיקון על עבירות. בספרות הראשונים והמקובלים יש סדרי צומות מיוחדים לכל עבירה. כמו כן יש מקרים בהם נפסק בהלכה לצום, כמו אם נפלו לאדם התפילין או שראה ספר תורה שנפל.
תענית חלום
אדם שחלם חלום רע וחושש ממשמעותו - יכול לקבל על עצמו "תענית חלום" על פי הנאמר בגמרא שתענית מסוגלת לבטל את הגזירה שאולי נרמזה בחלום. לפי רוב הדעות מדובר לכל היותר בהמלצה בלבד, אך ישנם שכתבו ש"צריך" להתענות או שהיא "קרבוה להיות חובה" למי שמצטער מהחלום הרבה, כמו החיוב בתענית בעת צרה. או מאחר שהחלום נועד לעוררו לתשובה, שמתבטאת ונגרמת על ידי תענית. תענית זו, מטבע הדברים, אינה צריכה קבלה מראש כשאר תעניות. והיא מועילה אך ורק אם מקיימים אותה ביום החלום.
תענית זו מתענים אף בשבת וביום טוב. אך צריך להתענות שוב באחד מימי השבוע ככפרה על שביטל מצוות עונג שבת. אדם שהתענה פעם אחת תענית חלום בראש השנה מחויב מכאן ואילך להתענות בראש השנה בכל השנים הבאות.
ישנם דעות שבזמן הזה, שאיננו בקיאים בפתרון חלומות, בטל העניין בתענית חלום, ולפיכך היא אסורה בשבת.