cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
שמעון צבר
ביוגרפיה
צבר היה דמות מוכרת בחוגי הבוהמה התל אביבית והירושלמית בראשית שנות השישים של המאה העשרים. בין השאר שיתף פעולה עם סופר המחאה דן עומר. כתב והוציא לאור, תוך שנים מועטות יחסית, שירה וסיפורת, ספרים לילדים ולנוער, ומדריכים לטיולים ולבישול. נשא לאשה את נעמי, בת העדה התימנית, וחדוות הגילוי של המטבח התימני מצאה את ביטויה בספריו. הוא גם עסק הרבה בחקר פטריות המאכל, היה מיקולוג חובב, וגילה באנגליה מין חדש של פטריות מאכל, הקרוי על שמו. הוא היה חבר באגודה המלכותית הבריטית לחקר הפטריות. היה משתתף קבוע במפגשים ובסיורי פטריות בעולם, שאיתם הגיע אפילו עד סיביר.
לאחר מלחמת ששת הימים הגיעה התנגדותו הפוליטית של צבר להחזקת השטחים לכדי התנגשות עם החיים בישראל. כבר ב-22 בספטמבר 1967 פרסם, עם 11 אנשי שמאל, גילוי דעת ב"הארץ", ובו נכתב:
צבר היגר עם משפחתו הצעירה לבריטניה כמהגר מסיבות פוליטיות. הוא התיישב בלונדון, שם הצטרף לקהילת מהגרים מישראל, שראו עצמם כגולים פוליטיים, וניהל יחד עמם מאבק נגד עמדות ממשלות מדינת ישראל. בין אנשים אלו נמנו משה מחובר, עודד פילבסקי, עקיבא אור ורמי היילברון. בלונדון עבד צבר תחילה כנהג מונית ולאחר מכן במשך כ-17 שנה כפועל בניין עד פרישתו לגמלאות. בשנת 1976 נפרד מאשתו. לבני הזוג שני בנים: יואב ורמי. לאחר מכן חי בזוגיות עם יהודית דרוקס. מאז הגירתו ועד מותו שב לישראל רק לביקורים קצרים, ביניהם כאלה הקשורים בהוצאת ספריו ופרסומם.
צבר היה מחברי תנועת "מצפן" משנות השישים, והתמקד בפעילותו הפוליטית המתנגדת לישראל. הוא כתב על כך ספרים, בעברית ובאנגלית, מדריכים וכתבי עת, היה בין ראשוני החותמים על גילויי דעת אנטי ישראליים, והיה דמות בולטת בפזורה של המהגרים מתנגדי ישראל בלונדון ובבריטניה.
סאנדור (איי פארו)
סאנדור (בפארואזית: Sandur, בדנית: Sand - "חוף החול") הוא כפר ורשות מקומית לחופו הדרומי של האי סאנדוי שבאיי פארו, ובו מתגוררים 599 תושבים נכון לסוף 2004. הכפר, שהוא הגדול ביישובי סאנדוי, נמצא על חצי אי בין אגם גרותוסוואטן (Gróthúsvatn) שבצפון-מערב לאגם סאנדסוואטן (Sandsvatn) בדרום-מזרח. החוף, שעל שמו נקראת העיירה, הוא החוף היחידי באיי פארו שבו יש חול.
היסטוריה
סאנדור שימש מקום מושבה של מועצת הת'ינג שהתכנסה מדי שנה. חפירות ארכאולוגיות במקום גילו שרידים של כנסיית עץ מהמאה ה-11. בשנת 1863 בעת שהורחבה חצר הכנסייה התגלה במקום מטמון סאנדור - 98 מטבעות כסף מהמאה ה-11, מחציתם מגרמניה.
בשנת 1989 גילתה חפירה ארכאולוגית בית קברות ויקינגי ובו שלד שלם של אישה, עימה נטמנו שלושה חרוזי ענבר, חרוז מזכוכית כחולה וסכין. בית הקברות מעיד על קיומו של יישוב ויקינגי באי.
תחבורה ותיירות
אל היישוב ניתן להגיע מהבירה טורסהאבן באמצעות מעבורת עד סאנדסוואטן ומשם בדרך מס' 30.
סאנדור מהווה מרכז לתיירים המבקרים באי, שמרביתם באים אליו לדיג ספורטיבי כמו גם לטיולי הליכה בטבע.
מדד מחירי תשומות בסלילה
מדד מחירי תשומות בסלילה הוא מדד המתפרסם על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, המהווה אחד מסוגי מדדי המחירים החודשיים, ומחשב על עלות סלילת ואחזקת קטע כביש.
חישוב המדד
המדד המחושב בטכניקות סטטיסטיות ומיועד למדוד את שינויי המחירים של סל מוצרים ושירותים הדרושים לסלילת ולאחזקת כבישים כגון: מחירי מצע, אספלט, ברזל, שכר עבודה בענף ועוד. המדד נקוב בנקודות המבטאות את היחס במחירי הסל ביחס לתקופת הבסיס, שבה נקבעה רמת המחירים ברמה של 100 נקודות. סל המוצרים ותקופת הבסיס מוחלפים מדי זמן מה, וזאת בהתאם לשינויים הטכנולוגיים, שינויי התקינה והשינויים בביקוש. תקופת הבסיס הנוכחית היא שנת 2004 ותקופת הבסיס שקדמה לה היא 1992.
המדד מורכב משלושה תתי מדדים: תשומות בכבישים עירוניים, תשומות בכבישים בין עירוניים, ותשומות לסלילת כביש חדש. המדד משמש בדרך כלל גורמים בענף התשתית, עבודות עפר ופיתוח סביבתי, לצורך הצמדת סכומים בהתקשרות ביניהם.
סאה בסאה
מהתורה אין איסור ריבית בהלוואה שכזו, אך היא אסורה מדרבנן, מכיוון שישנה אפשרות ששווי הסחורה יתיקר, וממילא אף אם המלווה ישיב את הלואתו באותה כמות סחורה כפי שקיבל, שווי התשלום יהיה גבוה יותר מהסחורה שקיבל כהלוואה.
על מנת להימנע מאיסור ריבית זה, יש צורך להתנות מראש שהחזר ההלוואה יהיה על פי שווי הסחורה בזמן החזר החוב, ולא על פי הכמות שקיבל.
האופנים בהם מותר
חז"ל התירו ללות סאה בסאה, בלא שיעבור על איסור ריבית, במקרה שיש ללווה מסוג הסחורה שלווה בביתו. בתלמוד נחלקו אמוראים, האם יש צורך שיהיה ללווה לפחות כמות של סאה או שדי אפילו בפחות מכך.
להלכה נפסק להקל, שאין צורך שיהיה ללוה בכמות שכנגד כל ההלוואה אלא מספיק שיהיה ברשותו אפילו כלשהו.
היתר נוסף שנזכר בתלמוד הוא במקרה ש"יצא השער", פירוש כאשר נקבע לחפץ או לסחורה מחיר קבוע בשוק, וממילא יכול הלווה לקנות את החפץ בכל זמן, ולכך יש להתייחס אל הסחורה כאילו היא קיימת ברשותו של הלווה.
עד שיבוא בני
במשנה נאמר:. המשנה קובעת, שלמרות שאסור לאדם ללוות מאדם אחר חיטין - שהם אובייקט שאינו נחשב לכסף - ולהחזיר לו אותו בפעם אחרת, דבר האסור באיסור "סאה בסאה", מותר לאדם ללוות מאדם אחר כסף כאשר הוא אינו לווה כדי להשתמש בכסף שאינו בידו באותה שעה, אלא כדי לפתור סיבה טכנית - מפתח של המחסן שבו אצורים החיטים אינו בידיו, אלא ביד בנו או שאבד ואינו יכול לפתוח זמנית את המחסן. מהמשנה אכן ניתן להסיק, כי יש לאדם באוצרו את כמות החיטים הנדרשת לו כעת ושאותה הוא לווה, אלא שמנוע הוא מלהשתמש בו מהסיבה הנזכרת. גדרי ההלכה אינם ברורים, מהו סכום המעות שמותר ללוות במקרה כזה, ורב הונא קובע את גבולות ההיתר:, כלומר - מותר לאדם ללוות חיטים בכמות של סאה אם יש לו באוצרו סאה, ויותר - בהתאם לכמות שבאוצרו. פסיקה זו מנוגדת לשיטתו של הלל הזקן החלוק על משנה זו כמוזכר בהמשך המשנה, ושכמותה פוסק שמואל רבו.
שיטה אחרת מקילה יותר, של רבי יצחק מקילה עוד יותר וקובעת כי "אפילו אם יש לו סאה לווה עליה כמה כורין". בתוספות הוזכרו שתי אפשרויות לפרש את דבריו: שיטת הריב"ן, שכאשר יש לאדם בביתו סחורה בכמות של סאה מותר להלוות סחורה בכמות זו פעמים רבות מפני שבכל פעם בנפרד אין להחשיב את הסחורה כהלוואה אלא כפתרון טכני, מכיוון שיש בידו של הלווה את הסחורה הנדרשת (ובשונה מכל הלוואה שהיא רק כאשר אין ללווה את סכום ההלוואה), ולפי פירוש אחר מותר גם להלוות כמות גדולה של סחורה בפעם אחת, מכיוון שלא יכול לחלוק על אף חלק מהסחורה דיני הלוואה, מכיוון שכל חלק וחלק מההלוואה בנפרד, אין להחשיב אותה כהלוואה מכיוון שיש ללווה את שוויה בבית. ההלכה נפסקת כרבי יצחק, מכיוון שכך נראה מברייתא שאותה מצטט רבי חייא, מסדר הברייתות, שציטט אותה כראיה לדברי רבי יצחק.
פאוור ריינג'רס סמוראי
פאוור ריינג'רס סמוראי (אנגלית: Power Rangers Samurai) היא סדרת פעולה/הרפתקאות אמריקאית לילדים בזיכיון ה"פאוור ריינג'רס". העלילה מתמקדת בעלילותיהם של חמישה בני נוער אמריקאים שנלחמים במאסטר זנדרד ובכוחות השאול, המבקשים להשתלט על היקום.
בדומה לכל הסדרות הקודמות בזיכיון הפאוור ריינג'רס אשר מתבססות ברובן על קטעים מצולמים, תלבושות, ואביזרי במה מהזיכיון היפני סופר סנטאי, הסדרה "פאוור ריינג'רס סמוראי" מתבססת על הסדרה היפנית "Samurai Sentai Shinkenger", שהופקה על ידי טואי אנימציה בין השנים 2009-2010. זו העונה הראשונה שבה יוצאת סדרה של פאוור ריינג'רס לאחר שהמקור היפני יצא כשנתיים לפני הסדרה הנ"ל (עונת RPM הייתה האחרונה ששודרה כשנה אחרי הסדרה היפנית). זאת גם העונה הראשונה שהעלילה שלה היא כמעט אותה עלילה שהייתה בסדרת הסנטאי המקורית, עם מספר שינויים קטנים.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ הילדים בקיץ 2011, וזאת אף על פי שלא כל הפרקים שודרו. בתחילת 2012 עלתה העונה השנייה, שנקראת "פאוור ריינג'רס סופר סמוראי", עונה זו שודרה בערוץ הילדים בינואר 2013.
תקציר העלילה
הנבל המרושע מאסטר זנדרד מצליח לברוח ממתקן הכליאה בו שהה וכעת, הוא זומם להציף את העולם ב"נהר סאנזו" (נהר המורכב מדמעות בני האדם). בעקבות כך חמשת הפאוור ריינג'רים החדשים (ג'יידן, קווין, מייק, מיה ואמילי, במהלך העונה מצטרף גם אנטוניו כפאוור ריינג'רס זהב שישי) יוצאים להילחם בזנדר ובכוחות השאול. לעונה הזאת יש שני חלקים: פאוור ריינג'רס סמוראי ופאוור ריינג'רס סופר סמוראי. בעונה של פאוור ריינג'רס סופר סמוראי אנטוניו מצליח להשלים את פיתוח הקופסה השחורה והיא נותנת לריינג'רס כוח גדול יותר מאי פעם.
הפעם חברי צוות הפאוור רינג'רס חייבים ללמוד כיצד לשלוט בסמלים סמוראים מיסטיים עתיקים על מנת להביס את כוחות השאול אשר מאיימים להשתלט על היקום.
לראשונה בתולדות הפאוור ריינג'רס יש ריינג'רית אדומה שהיא גם אחותו של ג'יידן, שמחליפה את אחיה בזמן שנפצע.
צוות הפאוור ריינג'רס
חסינות לסמל
הנבלים
חיילי רגל
בית הכנסת הפולני בווינה
בית הכנסת "בית ישראל", הידוע כבית הכנסת הפולני (יידיש: די פאלנישע שול; רשמית, בגרמנית: Vereinssynagoge in der Leopoldsgasse 29) היה בית כנסת של יוצאי גליציה בווינה שפעל בין השנים 1893–1938 ברחוב לאופולד מס. 29 ברובע לאופולדשטאדט (הרובע השני). בית כנסת זה נהרס בליל הבדולח.
הקהילה היהודית הפולנית בווינה
קיימות עדויות להתיישבות יהודית בווינה כבר בשנת 1194. כתוצאה מחלוקת פולין שבוצעה בשלושה שלבים בין השנים 1773-1795, אוסטריה סיפחה את האזור הדרומי מערבי של פולין, בו הקימה את ממלכת גליציה ולודומריה, שהפכה בשנת 1804 לאדמת כתר של האימפריה האוסטרית. הקהילה היהודית הייתה הקבוצה הדתית השלישית בגודלה בה וכללה יהודים אורתודוקסים וחסידים.
מעריכים כי החל משנת 1857 הגירת היהודים מגליציה לווינה התנהלה בקצב של 20,000-30,000 איש בעשור. כתוצאה מכך האוכלוסייה היהודית בווינה גדלה מ-1.3% ב-1857 ל-12% בשנת 1890. בסוף המאה ה-19 וינה הייתה אחד המרכזים החשובים של יהדות אירופה. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה האוכלוסייה היהודית בווינה הייתה השלישית בגודלה באירופה, אחרי ורשה ובודפשט.
יהודי וינה היו מרוכזים ברובע השני, לאופולדשטאדט, בו נבנו בתי כנסת רבים של הקהילות השונות. רוב בתי הכנסת נהרסו או ניזוקו בצורה חמורה בליל הבדולח ב-10 בנובמבר 1938. המוזיאון היהודי בווינה, יחד עם האוניברסיטה לאומנות שימושית החל בשנת 2018 בפרויקט הנצחת בתי הכנסת שנהרסו הכולל נכון להיום 26 בתי כנסת.
בשנת 1836, בתמיכתו של רבה של וינה אלעזר הלוי איש הורוויץ, הוקם ביודנגאס, לאצנהוף, ה"לאצנשול" שהיה מיועד ליהודים ממוצא פולני. בשנת 1873 פעל ברחוב אוברה דונאושטראסה 65 בית ספר יסודי יהודי ארבע שנתי לבנים.
תולדות בית הכנסת
בשנת 1882 הוקמה עמותת "בית ישראל" שמטרתה הקמת מקום תפילה ראוי לקהילת יהודי גליציה. בישיבתו מ-17 בדצמבר 1888 החליט הוועד המנהל של בית ישראל על בנייתו של בית כנסת שיוכל לאכלס 750 איש ובמרץ 1892 הוחלט לרכוש לצורך זה חלקת אדמה צרה יחסית, ממוקמת בין שני בניינים, ברחוב לאופולדסגאסה 29 - לשעבר הגבול המערבי של הגטו היהודי - ברובע ב' של וינה. הכסף לבנייה הגיע מאוספים ומתרומות של חברי העמותה, אך גם מהנהלת הקהילה היהודית בווינה ומהגרלה, עבורה תרם הקיסר פרנץ יוזף את הפרס המרכזי, מערכת קפה מכסף לשישה אנשים בסגנון לואי ה-14. עלויות הבנייה הסתכמו ב-75,766.93 גילדן.
האדריכל הווינאי וילהלם שטיאסני, הוזמן לתכנן את הבניין שאמור היה לכלול 450 מושבים לגברים ועזרת נשים ובה 317 מושבים. תוכניות הבנייה אושרו ב-8 ביוני 1892, טקס הנחת אבן הפינה התקיים ב-5 במרץ 1893, וחנוכת הבית ב-8 בספטמבר 1893. המבנה שצורתו כצורת האות "ח" כלל אולם תווך ומשני צדדיו שני אגפים נוספים במרכזם גן סגור בגדר ברזל. על מנת להקנות למבנה נוכחות בולטת, נוספה מעל האגף המרכזי כיפה גדולה בצורת בצל ובראשה מגדל. אבל מאחר שהאגף המרכזי היה מוסג מקו הבניינים אפשר היה להבחין בה רק במבט חזיתי. לכיפה לא היה תפקיד פונקציונלי ואי אפשר היה להבחין בה מתוך המבנה. הכיפה הייתה מאותרת בפסי זהב ומצופה באבן צפחה. האגפים הצדדיים היו מאותרים בפסים בצבעי צהוב ואדום ובאלמנטים אחרים אופייניים לסגנון הנאו מורי. שלוש כניסות הובילו מהגינה הקדמית לפרוזדור ומשם לאולם התפילה המרכזי. עזרת הנשים הקיפה את אולם התפילה המרכזי משלושת צדדיו.
ב-14 באוקטובר 1923 נערך בבית הכנסת כנס ההקמה של הארגון האורתודוקסי "אחדות ישראל", בראשות הרב מאיר מאירזון וישראל הורנשטיין. ארגון זה נאבק על מקום הגליציאנים בממסד היהודי האורתודוקסי בווינה.
אדימקס
אדימקס טכנולוגיה היא חברה טאיוואנית שהוקמה ב-1986. החברה מפתחת, מייצרת ומשווקת פתרונות טכנולוגיים לרשתות תקשורת. החברה הפכה להיות בינלאומית על ידי יצירת קשרים ושותפויות ובה מועסקים כ-750 עובדים במדינות בכל העולם. משרדי ההנהלה של החברה ממוקמים בטאיואן והיא רשומה בבורסה הטאיוואנית מאז 2001 (86% בידי הציבור הכללי בטאיוואן). סך ההשקעות בחברה עד 2012 היו כ-60 מיליון דולר (US), קבוצת החברות אדימקס הרוויחה בשנת 2010 כ-110 מיליון דולר (US), וחילקה דיבידנדים בשנת 2010 בסך כ-700 אלף דולר (US).
מוצרים
קשת המוצרים כוללת פתרונות אלחוטיים, שרתי הדפסה, ראוטרים בשיטת xDSL, נתבים בשיטת אתרנט (משולבים), פתרונות PoE, מתאמים על גבי רשת החשמל (CFL), בקרי כניסה לרשת, מצלמות רשת, פתרונות שיחה על-גבי רשת (VoIP), נתבי KVM, ממירי מדיה, פתרונות אינטגרציה למערכות בידור ביתי ועוד פתרונות רשת לפי צורכי הלקוח.
משרדים
לחברת אדימקס ישנם משרדים ב:
נמל התעופה בילבאו
נמל התעופה בילבאו הוא נמל תעופה בינלאומי המשרת את העיר בילבאו בחבל הבסקים שבספרד. הוא נמל התעופה הגדול ביותר בצפון המדינה. הוא ידוע בשל בניין הטרמינל שלו, שתוכנן על ידי האדריכל סנטיאגו קלטרווה.
מתקנים
בניית נמל התעופה החלה ב-1927 אך הוא נפתח רק בשנת 1948. מתקניו התרחבו עם השנים. ב-1950 נפתח בו הטרמינל המקורי ובמהלך שנות השמונים נפתח גם טרמינל למטענים. ב-1999 נחנך בו מגדל פיקוח חדש ושנה אחר כך נחנך הטרמינל החדש בתכנונו של קלטרווה בשטח של 32,000 מטר רבוע ובקיבולת של 4.5 מיליון נוסעים בשנה. המבנה, הבנוי מבטון לבן וזכוכית, הוא דו קומתי וכולל אלמנט מחודד במרכזו שמשני צידיו מעין כנפיים. בשל כך זכה לכינוי "היונה". בשנת 2009 הוכרז על כוונה להגדיל את הטרמינל, אך הדבר טרם נעשה.
בנמל התעופה שני מסלולי טיסה ושישה גשרי עלייה למטוס.
פעילות
מאז שנת 2000 הלך וגדל מספר הנוסעים השנתי העוברים בנמל, אם כי לא באופן עקבי. ב-2000 היה מספרם 2.55 מיליון, ב-2004 - 3.395 מיליון, ב-2007 - 4.286 מיליון. לאחר שחצה את רף ה-4 מיליון ב-2011 ירד מספר הנוסעים ב-2013 עד ל-3.8 מיליון, ולאחר מכן שב ועלה עד ל-5.469 מיליון ב-2018. מספר תנועות המטוסים עלה מ-45,506 בשנת 2000 עד לשיא של 63,076 ב-2007. לאחר מכן ירד לשפל של 42,590 ב-2013 ועלה עד ל-49,966 ב-2018.
הנמל משרת למעלה מעשרים חברות תעופה, שהבולטות בהן מבחינת מספר הנוסעים הן וולינג איירליינס, לופטהנזה, איבריה, אייר אירופה ואיזיג'ט. הן פועלות בקווים ליעדים רבים בספרד ובמערב אירופה, לרבות צ'כיה, אוסטריה, נורווגיה ושוודיה, וכן לטורקיה ולישראל.
בשנת 2018 היו הקווים העמוסים ביותר לנמל וממנו למדריד (811 אלף נוסעים) וברצלונה (632 אלף), ואחריהם למינכן (302 אלף), סביליה (261 אלף), פרנקפורט (233 אלף) ואמסטרדם (232 אלף).
בשנת 1985 התרסק המטוס שנשא את טיסת איבריה 610 בדרכו לנמל על הר Oiz בצפון ספרד. כל 148 יושביו נספו.
פסי ביראות
פַּסֵי בֵּירָאוֹת ('בֵּירָאוֹת' היא צורת ריבוי של 'בֵּירָא', בארמית 'באר') היא תקנה הלכתית בהלכות ערובין המיועדת להתיר שאיבת מים מבאר ציבורית בשבת לבהמות עולי הרגל הנמצאים בדרכם לבית המקדש וחונים בשטח פתוח על ידי הקפת הבאר במחיצות מינימליות ("פסים").
כיום היתר זה אינו תקף, היות שאין עלייה לרגל לבית המקדש.
רקע
בתלמוד הירושלמי נזכרים אמוראים אשר הורו להמשיך בהיתר זה גם בימיהם:.
התקנה
חכמים תיקנו שבמקרה זה של עולי רגלים, ניתן להפוך את השטח סביב הבאר לרשות היחיד באמצעות מחיצות מינימליות, שהם ארבעה פסים זוויתיים בארבע פינות השטח המוקף, (צורה זו נקראת דיומד - לשון 'שני עמודים') כך שבכל פינה ישנם שני פסים לשתי הזויות (צורת האות 'ר') ברוחב של לפחות אמה (כ־48 ס"מ) לכל אחד מהכיוונים, ובגובה של לפחות עשרה טפחים. (כ־80 ס"מ) השטח הפתוח שבין פינה לפינה צריך להיות באורך של עד 13 אמות ושליש האמה. אם השטח הפתוח גדול יותר, יש להעמיד באמצע פסים נוספים בשיעור מחיצה (רוחב של לפחות ד' טפחים וגובה של לפחות י' טפחים), על מנת שלא יהיה שטח פתוח רצוף בשיעור 13 אמות ושליש.
היתר זה הוא לצורך השקאת הבהמות, אולם אסור לשאוב מים מהבאר ולהוציאם החוצה לשתיית האדם, שכן הוא יכול להיכנס בעצמו לבאר ולשתות שם. אולם אם קשה להיכנס לבאר מותר גם לשאוב מים ולהוצאים מהבאר לשתיית האדם. וכן היתר זאת מיועד אך ורק לעולי רגלים, ולא לאחרים, ודווקא מבאר מים ציבורית, ולא מבור מים או באר מים פרטית. בכל מקרה אחר יש צורך בארבע מחיצות גמורות על מנת להקיף שטח כרשות היחיד.
במקרה ויבשה הבאר באמצע השבת - בטלו המחיצות, ואין השטח נחשב יותר לרשות היחיד, היות שכל המחיצות נעשו בשביל המים. (אין אומרים את הכלל 'שבת הואיל והותרה - הותרה' היות שאלו מחיצות מינימליות מיוחדות ולא מחיצות רגילות) וכן להפך, אם באו מים לבאר יבשה שהייתה מוקפת בפסי ביראות באמצע השבת - ניתן לשאוב מים להבאר להשקאת הבהמות.
ההיתר בתקנה זאת
בפסי ביראות הוכשרה מחיצה אף שבשטח הכללי של המחיצות השטח הפרוץ מרובה על העומד, ואף שיש בה פירצה הגדולה מי' אמות, (עד 13 אמות ושליש) דבר הפוסל מחיצה רגילה.
העיקרון העומד מאחורי היתרים אלו הוא שמדין התורה, אם ישנו שיעור מחיצה משני צדדים וביניהם שטח פתוח, השטח הפתוח נידון כפתח שאינו פוסל את המחיצה, אפילו אם הוא רחב יותר מי' אמות, ולא כפירצה הפוסלת את המחיצה, אולם מדרבנן גם פתח הרחב יותר מי' אמות פוסל את המחיצה מדין פרצה. אך במקרה זה של פסי ביראות לא אסרו חכמים את הדבר, והשאירו את ההלכה כדין התורה מפני תקנת עולי הרגלים. אך הוסיפו חכמים דין במקרה זה, שלא תהיה הפרצה בשיעור גדול מ13 אמות ושליש.
באופן דומה, מדין התורה פרצות הפוסלות את המחיצה מדין פרוץ מרובה על העומד הם דווקא פרצות ולא פתחים, ורק מדרבנן גם פתחים נחשבים כפרצה לחישוב כלל השטח הפרוץ מול השטח העומד, ובמקרה זה של פסי ביראות לא גזרו חכמים מפני תקנת עולי הרגלים.
היקף פסי ביראות במקום שאין באר
כיוון שמחיצות פסי ביראות נחשבות מחיצות להקפת רשות היחיד מדין התורה, אם סתם שטח באמצע רשות הרבים הוקף באמצעות פסי ביראות - השטח נחשב לרשות היחיד מהתורה, והמוציא חפץ ממנו לרשות הרבים עובר על מלאכת הוצאה מרשות לרשות. (אף שרבים עוברים דרכו בהילוכם, היות שהילוך הרבים דרך מחיצות אינו פוסלם) אולם היות שמדרבנן אין אלו מחיצות תקינות, לעניין טלטול חפצים בתוכו השטח נחשב לכרמלית, ואסור לטלטל בו יותר מד' אמות, בניגוד לרשות היחיד בה מותר לטלטל ללא הגבלה.
I Could Use a Love Song
I Could Use a Love Song (בעברית: אוכל להשתמש בשיר אהבה) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מארן מוריס, מתוך אלבום הבכורה שלה, Hero. השיר יצא לאור ב-27 במרץ 2017, על ידי חברת התקליטים קולומביה נאשוויל, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הקאנטרי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי מארן מוריס, ג'סי ג'ו דילון ולורה ולץ והופק על ידי בוסבי ומארן מוריס גם כן. המפיק המוזיקלי בוסבי עבד עם מוריס על אלבום הבכורה שלה Hero, שיצא בשנת 2016 והפיק עבורה שירים רבים כדוגמת "Sugar", "Rich", "My Church" ו-"Just Another Thing".
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-110 מיליון השמעות.
ביקורת ופרסים
השיר זכה לביקורות חיוביות והועמד לפרס גראמי בקטגוריית "הופעת הסולו קאנטרי הטובה ביותר".
גל מקל
גל מקל (נולד ב-4 במרץ 1988) הוא כדורסלן עבר ישראלי, ששיחק בנבחרת ישראל ושימש בנוסף כקפטן הנבחרת. שיחק בעבר בקבוצות דאלאס מאבריקס וניו אורלינס פליקנס מליגת ה-NBA. הוא הכדורסלן יליד-ישראל השני בהיסטוריה ששיחק בליגת ה-NBA, אחרי עומרי כספי. גובהו 1.92 מטר והוא שיחק בעמדת הרכז.
קריירה
מקל נולד ברמת השרון וגדל בתל אביב. הוא החל את דרכו בכדורסל בקבוצת הילדים של הפועל תל אביב. לאחר מכן, הוא עבר לקבוצת הנערים של א.ס. רמת השרון, והפגין כישרון ויכולת טובה של שליטה במשחק. היה כוכב נבחרת בית הספר התיכון אליאנס רמת אביב. בגיל 17 הוא עבר לקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, שם חבר למספר שחקנים ישראלים מוכשרים נוספים. הוא זכה עימה באליפות ליגת הנוער בעונת.
לאחר שהחל ללמוד בארצות הברית, הצטרף לקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת המדינה ויצ'יטה שבקנזס, מליגת המכללות האמריקאית. את עונתו הראשונה בקבוצה,, הוא פתח בצורה בינונית, אך בהמשכה החל לפתוח בקביעות בחמישיית הקבוצה. הוא שיחק כ-13 דקות בממוצע למשחק, והציג יכולת טובה בזמן שבו שיחק. בעונת הוא השתפר רבות, והיה אחד מהשחקנים המובילים בקבוצה - הוא פתח ברוב משחקיה של ויצ'יטה סטייט, וקלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק, נוסף על 3.7 אסיסטים בממוצע. הוא החליט לעזוב בעקבות כישלונה הקבוצתי של ויצ'יטה סטייט באותה עונה.
במרץ 2008 עבר מקל לקבוצת מכבי תל אביב, וחתם על חוזה מקצועני בקבוצה הבוגרת עד לתום העונה. לאחר המעבר, מקל קיבל מחמאות רבות מאנשי מקצוע ומהפרשנים, שהאמינו שהדבר יביא לקידום הקריירה שלו ולמימוש הפוטנציאל הרב שלו. אף על פי כן, מקל לא שיחק באף משחק באותה עונה.
בעונת הושאל מקל לקבוצת הפועל גלבוע גליל, על מנת לצבור ניסיון, כך שיוכל להשתלב ולהפוך לשחקן מוביל במכבי תל אביב. מאמנו בגלבוע-גליל היה עודד קטש. מקל נהנה ממסורת פיתוח השחקנים הצעירים בקבוצה. אף על פי שבתחילת העונה הוא התקשה להשתלב, הוא הציג בהמשכה יכולת טובה בהנהגת הקבוצה, וקלע 6.6 נקודות בממוצע למשחק בעונה הסדירה בליגת העל. הוא הצטיין גם בסדרת הסיבוב הראשון במשחקי הפלייאוף מול הפועל חולון, וסייע לקבוצתו להעפיל לפיינל פור. בחצי גמר הפיינל פור הפסידה הקבוצה למכבי תל אביב, בין היתר בשל טעות של מקל בשניות הסיום. בסיום העונה זכה מקל בתואר תגלית העונה בליגת העל בכדורסל.
לאחר אותה עונה החליטה הנהלת מכבי תל אביב להחזירו לשורות הקבוצה מההשאלה. בעונת הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של מכבי, אך בעקבות מיעוט דקות משחק שקיבל ביורוליג, הושאל בחזרה להפועל גלבוע גליל. ב-2010 החליט מקל להישאר בהפועל גלבוע גליל וחתם על חוזה לשנה אחת בקבוצה, כמו כן באותה שנה שיחק עם גליל ביורוליג 2010/2011 בשלבים המוקדמים.
בגליל הוא שיתף פעולה בחוליית הגארדים של הקבוצה יחד עם ג'רמי פארגו וגוני יזרעאלי, וסייע לה לזכות באליפות השנייה בתולדותיה לאחר ניצחון על מכבי תל אביב בגמר הפיינל פור. גם במהלך משחקי הפלייאוף והפיינל פור היה מהשחקנים החשובים בקבוצה כאשר העמיד ממוצעים של 9 נקודות ו-3 אסיסטים למשחק. בקיץ 2011 חתם בקבוצת הצמרת האיטלקית בנטון טרוויזו על חוזה דו-שנתי, אך שחק בה עונה אחת, במהלכה נפצע והחמיץ כמה חודשים, וסיים עם ממוצע של 8.5 נקודות ו-4.5 אסיסטים למשחק. בספטמבר 2012 הוזכר שמו של מקל כמועמד להצטרפות לקבוצת יוטה ג'אז.
בסתיו 2012 חתם מקל במכבי חיפה עד לסיום עונת. בסוף עונה זו זכה מקל עם מכבי חיפה באליפות הראשונה בתולדות המועדון לאחר ניצחון בגמר הפיינל פור על מכבי תל אביב. מקל נבחר הן לשחקן העונה, הן לחמישיית העונה והן לשחקן המצטיין בגמר. מקל הוא השחקן השלישי בהיסטוריה שלוקח 2 תוארי אליפות ישראליים עם מועדונים שאינם מכבי תל אביב. כן באותה עונה הוביל את קבוצתו לגמר גביע המדינה, שם הפסידה למכבי תל אביב, תוך שמקל קלע 28 נקודות בגמר.
ליגת ה-NBA
בקיץ 2013 הפך לישראלי השני ב-NBA בכך שחתם בדאלאס מאבריקס, מקל בחר את המספר 33 בקבוצתו וההסבר למספר שבחר הוא ש"גל" בגימטריה זה 33, וזהו גם סכום הספרות של תאריך הלידה שלו. במהלך עונת 2013/2014 שותף מקל ב-31 משחקים אשר באחד מהם אף פתח בחמישייה עד שנפצע בינואר 2014. לאחר הניתוח אותו עבר וכחלק מתהליך השיקום הוחלט במרץ אותה שנה שישחק בקבוצת הבת של דאלאס מאבריקס, טקסס לג'נדס מליגת הפיתוח של ה-NBA. כשבועיים לאחר מכן הוחזר מקל למאבריקס ושם סיים את העונה הסדירה.
ב-30 באוקטובר 2014, שוחרר מקל מדאלאס והפך לשחק חופשי. ב-5 בדצמבר 2014, מקל חתם בניו אורלינס פליקנס, אך שוחרר לאחר מספר משחקים.
שובו לאירופה ולישראל
ב-24 בפברואר 2015, חתם מקל בניז'ני נובגורוד מליגת הכדורסל המקצוענית של רוסיה עד סוף העונה עם אופציה לעונה נוספת. בסיום העונה, בחר מקל לממש את האפשרות לבטל את חוזהו, והפך לשחקן חופשי.
ב-23 בינואר 2016 חתם במכבי תל אביב לשלוש וחצי שנים, לאחר שהשיג את השחרור הבינלאומי מהכוכב האדום.
ביולי 2017 הושאל מקל לגראן קנריה.
באוקטובר 2018 מקל חתם בזניט סנקט פטרבורג מליגת ה-VTB ומהיורוקאפ, בסיום העונה הוא עזב את הקבוצה לטובת רג'ו אמיליה.
ב-5 במרץ 2020 בעקבות התפרצות הקורונה והערפל סביב הליגה האיטלקית, התיר מקל את חוזהו ברג'ו אמיליה, וחתם במאלגה מליגת העל הספרדית.
ב-5 באפריל 2022 שוחרר מהקבוצה.
ב-26 באוקטובר 2022 הודיע על פרישה ממשחק פעיל.
נבחרת ישראל
בקיץ 2007 מקל השתתף לראשונה עם נבחרת העתודה של ישראל באליפות אירופה עד גיל 20, וקלע 7.9 נקודות בממוצע למשחק. הוא היה חלק חשוב בזכייתה של הנבחרת במקום השישי בטורניר. בשנת 2008 הוא השתתף שוב עם נבחרת העתודה באליפות אירופה, וקלע 16.8 נקודות בממוצע למשחק. בשתי אליפויות אלו הוא היה אחד מהשחקנים המובילים בנבחרת, ושימש כרכז הראשון שלה.
בשנת 2009 זכה מקל להצלחה עם הנבחרת האולימפית של ישראל בטורניר הכדורסל של האוניברסיאדה בבלגרד, כשהיה מהשחקנים המובילים של הנבחרת שהעפילה במפתיע עד לחצי הגמר.
בהמשך אותה שנה זומן מקל לראשונה לסגל הנבחרת הלאומית של ישראל לאליפות אירופה בכדורסל. הוא קיבל דקות משחק רבות מהמאמן צביקה שרף והפגין יכולת טובה, אך הנבחרת הפסידה בכל שלושת משחקיה בסיבוב הראשון והודחה מהאליפות.
בקמפיין מוקדמות יורובאסקט 2013, מקל כמעט ולא שותף במשחקי הנבחרת.
בקיץ 2013 מקל החליט לא להשתתף עם הנבחרת בקמפיין יורובאסקט 2013 מכיוון שרצה להתכונן לעונתו הראשונה בליגת ה-NBA.
במוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2015, ב-20 באוגוסט 2014, רשם טריפל דאבל של 14 נקודות, 11 ריבאונדים ו-11 אסיסטים, בניצחון ישראל על מונטנגרו 80 - 65.
חיים אישיים
באוגוסט 2014 נבחר מקל לשמש כפרזנטור של מותג האופנה הישראלי "רנואר", לצידה של אור גרוסמן.
מקל נשוי לדוגמנית דניאל סימס, בתו של הכדורסלן האמריקאי-ישראלי וילי סימס. לזוג שני ילדים.
GeForce 40
GeForce 40 היא סדרה של מעבדים גרפיים המפותחת על ידי חברת השבבים האמריקאית Nvidia ומהווה את הסדרה העוקבת אחרי סדרת GeForce 30. הסדרה הוכרזה ב-20 בספטמבר 2022 במהלך כנס GTC 2022 ויצאה לאור ב-12 באוקטובר. הכרטיסים הגרפיים מבוססים על ארכיטקטורת עדה לאבלייס וכוללים ליבות ניתוב קרניים ייעודיות (RTX) מדור שלישי וליבות טנסור מדור רביעי.
פרטים טכניים
שיפורים שנוספו לארכיקטורת עדה לאבלייס בהשוואה לארכיטקטורת אמפר כוללים:
RTX 4080 12GB
עיתונאים, יוטיוברים ומבקרים רבים, יחד עם הקהילה, ביקרו לשלילה את העובדה כי חברת Nvidia בחרה את השם "12GB RTX 4080" עבור הכרטיס שמשתמש בליבה AD104, שכן הכרטיס ממותג בתור RTX 4080, דהי כרטיס טווח ביצועים גבוה במקום RTX 4070, מה שגרם לכך שההשוואת הביצועים בין הדור הקודם לדור הנוכחי לא נכונה ולא הוגנת. בניגוד למקרים אחרים בהם לכרטיסים מותג אותו שם כאשר גודל בין הכרטיסים שונה, שבהם הביצועים כמעט לחלוטין זהים, במקרה של גרסת ה-12GB של RTX 4080, הכרטיס משתמש בליבה שונה ובתצורת ליבה שונה לחלוטין (כ-27% פחות ליבות CUDA, רוחב פס של הזיכרון ירד ל-192 ביטים וכו'). הדבר גרם לכך שגרסת ה-12GB חלשה בכ-30% מגרסת ה-16GB בביצועים גולמיים וזאת ללא התחשבות בהבדל בגודל זיכרון הווידאו ועל כן שני הגרסאות אינן באותן רמת ביצועים יותר. רבים ציינו כי ייתכן והמהלך נבע עקב תמחור גבוה יותר של כרטיסי xx70 מהדור הקודם, כלומר, 900 דולר אמריקני לגרסת ה-12GB לעומת 500 דולר אמריקני ל-RTX 3070 - הבדל של 80% במחיר.
אחרית דבר
ב-14 באוקטובר 2022, חברת Nvidia הכריזה כי לאור הבלבול שנוצר עקב מתכונת השמות, היא תשהה את השקתה של גרסת ה-12GB של RTX 4080 ועל כן השקת גרסת ה-16GB לא תושפע מכך. ב-5 בינואר 2023 הוציאה אנוידיה את הכרטיס תחת השם RTX 4070 Ti בתג מחיר של 799 דולר.
כריש גובלין
כריש הגובלין (שם מדעי: Mitsukurina owstoni) הוא כריש החי במים עמוקים, המין היחיד במשפחתו. מאפיינו הבולט ביותר הוא הצורה יוצאת הדופן של ראשו. יש לו חרטום ארוך, בעל צורת כף חפירה ודמוי-מקור, הארוך בהרבה מאלה של כרישים אחרים. כמה מאפיינים יוצאי דופן אחרים הם צבע גופו, שהוא בדרך-כלל ורוד, ולסתותיו הארוכות והבולטות. כשלסתותיו נסוגות, הוא דומה לַמין כריש חול נמרי, עם אף ארוך בצורה בלתי רגילה. כריש זה ידוע בעיקר בגודל 3 עד 4 מטרים ומשקל מוערך של עד 210 ק"ג אך נמצאו פרטים באורך של מעל 6 מטרים.
כריש הגובלין מצוי במעמקי האוקיינוס, רחוק ממקום שקרני השמש יכולות להגיע בעומק של יותר מ-1000 מטר. הם מצויים בכל העולם, מאוסטרליה באוקיינוס השקט ועד מפרץ מקסיקו שבאוקיינוס האטלנטי. הם ידועים מאוד מסביב למים המקיפים את יפן, היכן שהמין התגלה לראשונה על ידי המדע המודרני.
כריש הגובלין תואר לראשונה על ידי דייוויד סטאר ג'ורדן מפרט שנאסף בים סגאמי, ליד יוקוהמה, יפן.
שלמה ארד
שלמה יצחק ארד (24 באוקטובר 1946 - 25 בנובמבר 1975) היה משורר, מלחין וחבר קיבוץ בית זרע.
ביוגרפיה
נולד לשמואל וחיה ארד, חברי קיבוץ בית זרע שבעמק-הירדן. בעידודו של אביו המוזיקאי החל ללמוד נגינה בפסנתר, ובהיותו בתיכון ניצח על מקהלות קטנות, הלחין שירים ועיבד מנגינות. בסיום לימודיו, טרם גיוסו, החל ללמוד בסמינר למורים למוזיקה שבאורנים.
בנובמבר 1965 התגייס והתנדב לסיירת צנחנים.
בשנת 1968 ניתנו לו שלושה חודשי חופשה מיוחדת כדי להלחין ולהדריך את מקהלת הקיבוץ בהכנת חג הארבעים של הקיבוץ.
בשנת 1969, לאחר שחרורו, נענה לבקשת תנועת השומר הצעיר, שקיבוצו משתייך אליה, להשתתף בהכנת האירועים לציון יובל התנועה. ארד חיבר והלחין מחזמר שעלה בקיבוצים רבים ואף על במות בערים שונות.
בשנת 1971 החל בהוראת מוזיקה בבית הספר הקיבוצי שבמעלה החמישה.
במלחמת יום הכיפורים לקח חלק בקרבות בסיני, במעבר תעלת סואץ ובאיסמעיליה. באותה מלחמה נפל ברמת-הגולן אחיו הצעיר בועז.
בנובמבר 1975 יצא ארד לשירות-מילואים בסיני. לקראת סיום השירות לקה אביו בהתקף לב ואושפז בבית חולים במרכז הארץ. ארד קיבל רשות לטוס לצפון כדי לבקר את אביו, אך המטוס התרסק זמן קצר לאחר המראתו על ג'בל חלאל וכל נוסעיו נספו. ביום כ"ב בכסלו תשל"ו (25.11.1975). אביו נפטר מיד לאחר הישמע הבשורה ושניהם הובאו למנוחות ב-2 בדצמבר 1975 בבית העלמין האזרחי בית זרע.
השיר "בלילה על הדשא" (לחן: יאיר רוזנבלום) נכתב לזכרו של ארד על ידי בת כיתתו של ארד, אסתר ניצב.
השיר "היי לבדך" שכתב ארד הולחן (מחדש) על ידי נווה וליאור תאנה ועובד על ידי שמוליק נויפלד ביום הזיכרון 2016 במסגרת הפרויקט של גל"צ "אלה האחים שלי".
בלילה על הדשא (לזכרו)
שיר הנושא מתוכניתה של חבורת הזמר של פיקוד הצפון שהועלתה ב־1977 והוקדשה כולה לשיריו של יאיר רוזנבלום. כותבת השיר אסתר ניצב חיברה אותו כשיר זיכרון לבן כיתתה ארד שנהג לארגן ערבי שירה.
יצירותיו
לחניו יצאו לאור בחוברת "שירים לבית ולנוף" ו"שיר השירים.
לאחר נופלו יצאו לאור מפרי-עטו ספר שירים 'תוגה ומרחק' ואוסף של לחנים 'אלף צלילים'.
מטמון סאנדור
מטמון סאנדור הוא מטמון של 98 מטבעות כסף שהתגלה בעיירה סאנדור באיי פארו בשנת 1863. המטמון ככל הנראה הוטמן בין 1070 ו-1080 והוא מטמון המטבעות הגדול ביותר שהתגלה באיים.
כיום מוצג המטמון במוזיאון הלאומי הפארואזי (Føroya Fornminnissavn) בבירת האיים טורסהאבן.
גילוי המטמון
המטמון התגלה בשנת 1863 על ידי קברן שחפר קבר בבית הקברות של סאנדור. הקבר היה צריך להיות עמוק במיוחד, שכן עמדו להיטמן בו שני קורבנות דבר.
היסטוריה של קריית הוותיקן
השטח בן 440 הדונם המוכר כיום כמדינת קריית הוותיקן במרכזה של רומא, בירת איטליה, קיבל את צורתו ואופיו העצמאי רק בשנת 1929 מכוח ההסכמים הלטרניים שנחתמו בין איטליה הפשיסטית והוותיקן. המדינה הייתה חלק ממדינת האפיפיור במשך למעלה מאלף שנים, ולאחר תקופה בת 59 שנים בהן הייתה נטולת הגדרה עצמית, זכתה בה שוב, והיא מקיימת ממסד שלטוני חילוני לצד תפקידה הייחודי כמנהיגת העולם הנוצרי הקתולי.
העת העתיקה
כבר לפני הגעת הנצרות לרומא, נחשבו "גבעת הוותיקן" (לטינית Vaticanus Mons) וה"אגר וותיקנוס" (Ager Vaticanus) בו שכנה, כאזורים מקודשים או לפחות בלתי יאים למגורים. ייתכן שבגבעה השוכנת על הגדה הימנית של הטיבר, אל מול שבע הגבעות של רומא, היה יישוב אטרוסקי בשם "ותיקום" (Vaticum). בתקופה הרומית שימש המקום לעבודת האלה הפריגית קיבֶלֶה (Cybele, יוונית Κυβέλη) או "האם הגדולה" (Magna Mater) בגלגולה הרומי, ושל בנה אטיס (Attis). בתקופת אגריפינה (14 לפנה"ס עד שנת 33 לספירה) נוקזה הגבעה וסביבתה וניטעו בה גנים בתחילת המאה ה-1. בשנת 40 לספירה החל קליגולה להקים קרקס במקום בו משתרעת כיום כיכר פטרוס הקדוש. הקרקס הושלם על ידי נירון קיסר ונקרא על שמו. האובליסק שבכיכר המתנשא לגובה של 25.5 מטר, הובא אליה מהליופוליס שבמצרים על ידי קליגולה, על מנת לקשט את הקרקס, והוא השריד הגלוי היחיד שנותר ממנו. לאחר השרפה הגדולה של רומא בשנת 64 לספירה, נהגו הרומאים להוציא להורג נוצרים בקרקס זה בשל אמונתם, ולפי המסורת נצלב בו גם פטרוס הקדוש. בשנת 326 נבנתה כנסייה ראשונה - הבזיליקה הקונסטנטינית - במקום בו נטען כי פטרוס הקדוש קבור. מתקופה זו החל אכלוסו של המקום וארמון נבנה בסמוך לו בתחילת המאה ה-5.
ממדינת האפיפיור עד ההסכמים הלטרניים
בתקופתו של האפיפיור לאו הרביעי באמצע המאה ה-9, נכללה גבעת הוותיקן בין חומות העיר רומא. בתפקידם החילוני כשליטי מדינת האפיפיור, שלטו אפיפיורים על אזורים ניכרים מחצי האי האפניני במשך יותר מאלף שנים עד אמצע המאה ה-19, כאשר שטחה של מדינת האפיפיור סופח לממלכת איטליה. במשך חלק ניכר מתקופה זו לא שימשה קריית הוותיקן כמקום מגוריהם ועבודתם של האפיפיורים, וארמון הלטראנו (איטלקית Palazzo del Laterano) שימש לשם כך. לאחר מכן יצאו האפיפיורים לגלות באביניון שבצרפת, שנמשכה בין השנים 1309 עד 1377. לאחר שובם של האפיפיורים לאיטליה שימש ארמון קווירינאלה (Palazzo del Quirinale) למגורי האפיפיורים, ואילו בקריית הוותיקן שכן המרכז האדמיניסטרטיבי של הכנסייה.
בשנת 1870, כאשר רומא סופחה לאיטליה לאחר התנגדות שולית מצד האפיפיור, נותרו נכסיו של הכס הקדוש בעיר ובסביבותיה במצב לא ברור, ומעמדו של האפיפיור נודע עד שנת 1929 בכינוי "השאלה הרומאית" (Questione Romana). "חוק הערבויות" האיטלקי החד צדדי (Legge delle Guarentigie) מ-13 במאי 1871 אמנם הקנה לאפיפיורים מספר פריבילגיות הדומות לאלה מהן נהנה מלך איטליה, וכן ערב לשלומו של האפיפיור, העניק לו את הזכות להחזיק כוח הגנה צבאי ואת הזכות למנות שגרירים שנהנו מחסינות דיפלומטית מטעמו, ולקבל שגרירים מטעם מדינות זרות, וכן הקציב לו תשלום שנתי. אולם האפיפיורים סירבו להכיר בריבונותו של המלך על רומא ועל שטחיה של מדינת האפיפיור לשעבר. יתר על כן, האפיפיורים גזרו על עצמם להישאר בתחומיה של קריית הוותיקן, והאפיפיור פיוס התשיעי, אחרון שליטיה של מדינת האפיפיור הגדיר עצמו כ"אסיר בוותיקן". הלכה למעשה, איטליה לא ניסתה להתערב בנעשה בתוך קריית הוותיקן, אך כנסיות ומבנים מחוצה לה הולאמו, ובכלל זה, ארמון קווירינאלה המשמש כיום כמעונו הרשמי של נשיא איטליה. במקביל המשיכו מדינות אחרות להכיר בכס הקדוש כישות ריבונית לכל דבר. קריית הוותיקן עצמה נכללה בתקופה זו ברובע (Rione) בורגו (Borgo) של העיר רומא.
ההסכמים הלטרניים
בשנת 1926 החלו מגעים בין איטליה לבין הוותיקן במטרה למצוא פתרון לשאלה הרומאית. המחלוקת הגיעה לסיומה עם חתימתם של שלושת ההסכמים הלטרניים ב-11 בפברואר 1929. על ההסכמים חתמו הקרדינל מזכיר המדינה פייטרו גספרי (Pietro Gasparri) בשם האפיפיור פיוס האחד עשר וראש ממשלת איטליה בניטו מוסוליני בשם המלך ויטוריו אמנואלה השלישי. לפי ההסכמים זכה הכס הקדוש להבטחת מעמדה של קריית הוותיקן כמדינה ריבונית, ובתמורה ויתר על שטחי מדינת האפיפיור שאבדו לו בין השנים 1860 עד 1870. להסכם נלווה פיצוי חד פעמים מצד איטליה בסך של 90 מיליון דולר, ובנוסף תשלום שנתי של 4.5 מיליון דולר.
לפי ההסכמים מספר מבנים של הכס הקדוש הנמצאים מחוץ לקריית הוותיקן הוכרו כשטחים אקס-טריטורייליים של המדינה, בדומה למעמדן של שגרירויות. בין אלה נמנים אחוזת האפיפיור בקסטל גנדולפו (Ville pontificie di Castel Gandolfo) מדרום לרומא, ושלוש הבזיליקות הפטריארכליות נוסף על בזיליקת פטרוס הקדוש - בזיליקת סנטה מריה מג'ורה (Basilica di Santa Maria Maggiore), בזיליקת פאולוס הקדוש מחוץ לחומות (Basilica di San Paolo fuori le mura) ובזיליקת יוחנן הקדוש בלטראנו (Basilica di San Giovanni in Laterano). בתוך בזיליקות אלה נעשית האבטחה על ידי חיילי המשמר השווייצרי.
מאז 1929
לאחר חתימת ההסכמים הלטרניים הכריז מוסוליני על הקמתה של "ויה דלה קונצ'ילייציונה" (Via della Conciliazione - "דרך הפיוס"). הדרך אכן נסללה לאורך כחצי קילומטר מכיכר פטרוס הקדוש אל טירת סנטאנג'לו, והושלמה בשנת 1950. ב-1931 הוקם רדיו הוותיקן (Radio Vaticana) על ידי גוליילמו מרקוני. במלחמת העולם השנייה הכריזה מדינת הוותיקן על נייטרליות, והתנהלותו של האפיפיור פיוס השנים עשר הייתה ועודנה שנויה במחלוקת, לאור התעלמותו מזוועות המלחמה ומהשמדת היהודים במהלך השואה, וכן בשל העובדה שמעולם לא גינה את מעשי ההשמדה. לאחר המלחמה, ב-1947, הוכללו ההסכמים הלטרניים בחוקתה החדשה של איטליה.
בין השנים 1962 ו-1965 נערכו ארבעת מושבי ועידת הוותיקן השנייה. ועידה אקומנית זו ערכה רביזיה מרחיקת לכת בכנסייה הקתולית בכל הקשור למעמדה של הכנסייה, לפולחן, ליחסה לדתות אחרות ולגישה אל כתבי הקודש.
ב-13 במאי 1981 ניסה הטורקי מהמט אלי אג'ה להתנקש בחייו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני בכניסה לכיכר פטרוס הקדוש. שלוש שנים לאחר מכן, ב-1984 שונו מספר סעיפים בהסכמים הלטרניים, בעיקר ביחס למעמדה של הדת הקתולית כדת המדינה האיטלקית. באותה שנה גם הוכרזה קריית הוותיקן כאתר מורשת עולמית, והוותיקן חידש את קשריו הדיפלומטיים עם ארצות הברית, לאחר שהושעו מאז 1867. בשנות התשעים של המאה ה-20, החלה קריית הוותיקן בשידורי טלוויזיה, ואילו רדיו הוותיקן משדר ב-47 שפות.
הערות שוליים
Vatican City
מריה אלאונורה, רוזנת להנדורף
מריה אלאונורה, רוזנת להנדורף (בגרמנית: Marie Eleonore Gräfin von Lehndorff; 5 בפברואר 1722 – 2 בפברואר 1800), הייתה רוזנת גרמנית וסבתא רבתא של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק.
ביוגרפיה
ב-2 בפברואר 1800 מתה מריה אלאונורה בקניגסברג, והיא בת 77 שנים. מריה אלאונורה היא האם הקדמונית של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, מרגרט השנייה, מלכת דנמרק, קונסטנטינוס השני, מלך יוון, קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה, האראלד החמישי, מלך נורווגיה, פיליפ, מלך הבלגים ואנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.
משפחתה
ב-18 בינואר 1747 התחתנה מריה אלאונורה עם קרל לאופולד, רוזן שליבן, ממנו נולדו לה שתי בנות:
אגן מבני
אגן או אגן מבני הוא שקע גאולוגי נרחב שראשיתו בתנועת לוחות טקטוניים שיצרה קער בשכבות סלע, בו מצטברים משקעים חדשים העשויים במהלך הזמן למלא את הקער. עם זאת, פעילות טקטונית עשויה ליצור אגן לאחר תהליכי השקעה קודמים.
התבוננות במפה גאולוגית מראה כי צורתם הכללית של האגנים היא מעגלית או אליפטית, מעין קערה, ושכבות הסלע בו קונצנטריות. מאחר שהאגנים עמוקים יותר במרכזם, השכבות הנחשפות בהם צעירות יותר ככל שמתקרבים למרכז.
מגדלי תוצרת הארץ
מגדלי תוצרת הארץ או מגדלי ToHa (ToHa - קיצור של "תוצרת הארץ" באלפבית לטיני) הם זוג מגדלי משרדים, האחד קיים בשטח והשני בבנייה. המגדלים נבנים במפגש הרחובות דרך השלום, רחוב יגאל אלון ורחוב תוצרת הארץ בתל אביב, סמוך לתחנת רכבת השלום. מתחם המגדלים משתרע על 17 דונם. המגדל הראשון מתנשא לגובה 29 קומות, ששטחן כ-55 אלף מטרים רבועים, והמגדל השני מתוכנן להתנשא לגובה של 77 קומות, ששטחן כ-130 אלף מטרים רבועים. למגדל ארבע קומות של חניון תת-קרקעי, שבהן יש מקום לכ-950 מכוניות.
שני המגדלים הם מיזם משותף של חברות הנדל"ן "אמות השקעות" ו"גב-ים". אדריכל המיזם הוא משרד "ארד-ישר אדריכלים" - שותפות שהוקמה לצורך מיזם זה בין המעצב רון ארד ומשרד ישר אדריכלים.
המגדלים מתוכננים לפי תקן הבנייה הירוקה Leed Platinum. בניין תוצרת הארץ - ToHa 1 זכה בהסמכת LEED Platinum. הבניין כולל מעטפת מתקדמת שפותחה במיוחד עבור פרויקט זה, ומעניקה נוחות תרמית וויזואלית ברמה גבוהה, מערכות אנרגיה מתקדמות המביאות לחיסכון של 33% ביחס למבנה הייחוס, חיסכון של מעל 50% במים הודות למערכות מים חסכוניות, אוורור לילה המעניק נוחות תרמית ואיכות אוויר פנימית בשטחים הציבוריים, ושימוש נרחב בחומרים ירוקים.
המגדל הראשון
במבט מעל למגדל הראשון, בן 29 הקומות, צורה דומה לאות "ר". במבט מהצד רואים שהחל מקומת הקרקע ועד לאמצע הבניין הקומות גדלות בהדרגה, ומנקודה זו ועד לגג הקומות קטנות בהדרגה. בהתאם לכך שטחה של קומה נע מ-2,500 עד 3,400 מ"ר. על גג הבניין, בשטח של כ-800 מ"ר, קומת גג פתוחה לשמיים הנגישה היישר מלובי פרטי הממוקם בקומת הפארק וכן מהלובי הראשי של המגדל. בקומה מתוכננים מסעדות ובתי קפה הצופים על הסביבה: תל אביב, גבעתיים ורמת גן.
קבלן הבניין של המגדל הראשון הוא קבוצת בסט. ההשקעה בהקמת הבניין היא כ-950 מיליון ש"ח, והוא הושלם בסוף 2018. במסגרת הקמת הבניין נהרס "בית גזית"', בן 5 קומות, ששכן בפינה הדרום-מערבית של המתחם.
כשליש משטח הבניין הושכר לחברת WeWork. שוכרת גדולה נוספת היא חברת Natural Intelligence.בבניין שוכנים גם משרדים של סיילספורס ישראל ומוטורולה סולושנס ישראל.
במאי 2021 נבחר המגדל ל"מגדל המשרדים הטוב בעולם", ול"מגדל הטוב במזרח התיכון ואפריקה" על ידי המועצה לבניינים גבוהים וסביבת מחיה עירונית.
המגדל השני
התוכניות שונו באופן מהותי מספר פעמים במשך השנים, ועל פי התוכנית העדכנית יכלול המגדל 77 קומות וגובהו המתוכנן 293 מטרים. נכון לאוקטובר 2022, עבודות הבניה נמצאות בשלבים ראשוניים. אכלוסו מתוכנן לשנת 2026.
עלותו הכוללת של המגדל צפויה להגיע לכ-3 מיליארד שקלים אשר ימומנו על ידי 2 יזמיות הפרויקט - חברת אמות וחברת גב-ים.
באוקטובר 2022 פורסם כי חברת הענק גוגל צפויה לשכור כ-20 קומות במגדל למשך תקופה של 10 שנים.
אירן פרמלי
אירן פרמלי (באנגלית: Irene E. Parmelee; (1847–1934) הייתה ציירת ואמנית פורטרטים אמריקאית.
ראשית חייה
איירין פרמלי ילידת גילפורד, קונטיקט. היא הייתה בתם של מרי והורטון פרמלי, משפחה חקלאים. אחיה הגדולים היו אמילי, צ'ארלס, מרי וג'יין.
פרמלי למדה אצל הנרי בראיינט מהרטפורד בשנת 1872 ובשנה שלאחר מכן אצל נתנאל ג'וסלין בניו הייבן.
היא למדה שנה בבית הספר לאמנות ייל, שרק התחיל לקבל נשים, בהנהלתו של רוברט וולטר וייר. מאוחר יותר פרמלי נסעה לפריז ולמדה באקדמיה ז'וליאן בין השנים 1881–1884, שם למדה אצל ג'וזף-ניקולא רוברט-פלורי, פייר אוגוסט קוט וג'ולס ג'וזף לפבר.
קריירה
היא הייתה אמנית פורטרטים והפעילה סטודיו בספרינגפילד, מסצ'וסטס בין השנים 1875 עד 1929. פרמלי ציירה את דיוקנו של מרקוס פרין נואלטון, השופט הראשי של בית המשפט העליון של מסצ'וסטס, בשנת 1912. הוא היה תלוי בבית המשפט בספרינגפילד בעקבות טקס הגשה רשמי בכינוס הרביעי השנתי של לשכת עורכי הדין במסצ'וסטס בדצמבר באותה שנה. היא קיבלה 1,125 $ (שווה ערך ל 29,067 $ בשנת 2020) עבור הציור הממוסגר.
פרמלי ציירה את דיוקנו של סמואל בולס השלישי, שהיה עורך העיתון "הרפובליקאי" וחבר אגודת הספרייה העירונית במשך 37 שנים והיה בדירקטוריון במשך 24 שנים. אשתו תרמה את הדיוקן לספריית ספרינגפילד, שנתלתה לצד דיוקנו של אביו, סמואל בולס, השני.
מוות
היא נפטרה ב־29 באוגוסט 1934 בלוס אנג'לס, קליפורניה.
Love Explosion
Love Explosion (בעברית: אהבה מפוצצת) הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינה טרנר. האלבום יצא לאור ב-6 במרץ 1979, על ידי חברת התקליטים EMI בבריטניה, יונייטד ארטיסטס בארצות הברית ואריולה רקורדס במערב גרמניה.
ב-Allmusic קיבל האלבום דירוג של שניים וחצי כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול.
סקירה
האלבום הוקלט באירופה והופק על ידי אחד מהדמויות הבולטות בסצנת הדיסקו הצרפתי אלק ר. קוסטנדינוס אשר עבד עם להקות כמו Love & Kisses ו-Cerrone ואף הפיק את הפסקול לסרט "Thank God It's Friday". מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: שיר הנושא, "Music Keeps Me Dancin'" וגרסת כיסוי לשיר "Back Stabbers" של להקת The O'Jays אשר זכה להצלחה מועטה בארצות הברית ואירופה. גם האלבום זה בדומה לקודמיו נכשל מסחרית כאשר לא הצליח לקבל מעמד באף מדינה, מה שגרם לחברות התקליטים של טרנר לפטר אותה.
גם אלבום זה בדומה לאלבומה הקודם היה אמור לצאת בהוצאה מחודשת בתחילת 1990, אך דבר זה לא יצא לפועל מסיבות לא ידועות.
סוגה מוזיקלית והצלחה
מבחינה מוזיקלית, האלבום מכיל השפעות כבדות של סגנונות הפאנק והדיסקו, בדומה לאלבומים נוספים של טרנר. אלבום זה גם לא זכה להצלחה מסחרית בדומה לקודמיו אך זהו גם היה האלבום האחרון שנכשל לפני אלבום הפריצה שלה ב-1984, Private Dancer.
Freak (שיר של לנה דל ריי)
Freak (בעברית: פריק) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית לנה דל ריי, מתוך אלבום האולפן הרביעי שלה, Honeymoon. השיר יצא לאור ב-18 בספטמבר 2015, על ידי חברות התקליטים אינטרסקופ רקורדס ופולידור רקורדס.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר שמהווה מעין סרט, יצא לאור ב-9 בפברואר 2016.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי לנה דל ריי וריק נואלס, אשר כתב לה שירים כמו "Music to Watch Boys To", "Terrence Loves You", ו-"High by the Beach", והופק על ידי דל ריי, נואלס וקירון מנזיס. כמו כן, פורסמה גרסת הדמו של השיר, תוך שעלתה לאתר Genius.
וידאו קליפ
ב-25 בינואר 2016 אישרה דל ריי במדיה החברתית כי צולם קליפ מלא שילווה את השיר "Freak", ובהמשך אישרה כי הקליפ יפורסם ב-9 בפברואר 2016. כמו כן, היא הודיעה כי בקליפ ישתתפו אותן הניצבות שהיו בקליפ של "Music to Watch Boys To".
הקליפ שיצא ב-9 בפברואר 2016, מציג קטעים של דל ריי בסיטואציות שונות, כשהיא עם אנשים שונים.
Discovery (אלבום של דאפט פאנק)
Discovery (בעברית: דיסקברי) הוא אלבומם השני של צמד ההאוס הצרפתי, דאפט פאנק. בניגוד לאלבום הבכורה של הצמד, "Homework", אשר התאפיין בצלילי האוס-טכנו גסים ומתכתיים, אלבום זה הציג סגנון מוזיקלי מפתיע של סינתפופ ודיסקו. השינוי הדרסטי בסגנון ספג ביקורות לא מעטות, הן מצד קהל המעריצים הוותיק והן מצד הביקורת, אך בחלוף הזמן, נעשה אלבום זה לאחד מהאלבומים המוערכים ביותר בז'אנר.
האלבום גם שימש כפסקול לסרט האנימה אינטרסטלה 5555. בשנת 2020 מגזין הרולינג סטון דירג האלבום במקום ה-236 ברשימת 500 האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים. מגזין Spin כלל את האלבום במקום הרביעי ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר ב-30 שנים האחרונות (1985–2014), שנערך בשנת 2015.
שמו של האלבום
ישנם אנשים המפרשים את שמו של האלבום כ-"Very Disco" ("מאוד דיסקו" וגם אנגרמה של Discovery) עקב ההשפעה הברורה של מוזיקת הדיסקו על אלבום זה. עם זאת, תומא בנגלטר, מחצית מהצמד, בריאיון למגזין הצהיר אחרת:
אינטרסטלה 5555
ב-2003, דאפט פאנק, יחד עם יוצר האנימה היפני לייג'י מאטסומוטו, הוציאו לאקרנים את סרט האנימה, אינטרסטלה 5555. הסרט אשר נתפר סביב אלבום דיסקברי, הציג את סיפורם של להקת פופ חייזרית, חטיפתם לכדור הארץ והצלתם. כל סצנה בסרט תפורה למידותיה של הרצועה המתאימה באלבום הן בעלילה ובמילים והן בקצב ואווירה. סרט זה ייחודי ביותר עקב העובדה שמעטים הם הסרטים, אשר נתפרים סביב פסקולם ולא ההפך.
ג'יאני דוס סנטוס
ג'יאני מיגל דוס סנטוס (בהולנדית: Gianni Miguel dos Santos; נולד ב-21 בנובמבר 1998) הוא כדורגלן הולנדי-כף ורדי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים
באוקטובר דוס סנטוס חזר לקדנציה שנייה בדרודרכט. במשחק הבכורה שלו כבש ובישל בתיקו 2-2 נגד אלמיירה סיטי.
ב-20 במאי 2021 חתם בפסיפיק מליגת העל הקנדית.
בפברואר הצטרף לאתלטיקו אוטווה.
קריירה בינלאומית
במרץ זומן לראשונה לסגל נבחרת כף ורדה, אך בעקבות התפרצות מגפת הקורונה וביטולי משחקים שוחרר מסגל הנבחרת.
ב-11 ביוני 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בהפסד 2-0 ל.
מרקוס פולביוס פלאקוס
מרקוס פולביוס פלאקוס (בלטינית: Marcus Fulvius Flaccus; המאה ה-2 לפנה"ס - 121 לפנה"ס) היה מדינאי רומי, סנאטור, קונסול ובעל בריתם של "האחים הגרקכים".
חייו
בשנת 130 לפנה"ס מונה למנהלן של הרפורמה האגררית. כפתרון לבעיה של חלוקת אדמות לבעלות הברית האיטלקיות של רומא, הציע להעניק אזרחות רומאית לאזרחים של בעלות הברית, ובכך עורר שאלה שהטרידה את הפוליטיקה הרומית במשך שנים רבות.
בשנת 125 לפנה"ס נבחר לקונסול והצטווה על ידי הסנאט לעזור למסיליה (מרסיי המודרנית) כנגד ביזה בידי ה- Salluvii. הוא היה הראשון שגבר על הליגוריאנים שמעבר לאלפים וחזר לרומא כמנצח בשנת 123 לפנה"ס.
בשנת 129 לפנה"ס התמנה פלאקוס לוועדה האגררית. בשנת 122 לפנה"ס התמנה לטריבון הפלבס על מנת לעזור לגאיוס גרקכוס ליישם גרסה מתוקנת של המדיניות שלו בנוגע לאזרחות רומית לאיטלקים, ובכך היה לקונסול-לשעבר היחיד שהחזיק במשרת טריבון.
פלאקוס פנה לייסד פרובינקיה רומית על חורבותיה של קרתגו. כאשר הוא וגרקכוס נכשלו בניסיונם להיבחר מחדש בשנת 121 לפנה"ס, הוביל פלאקוס מחאת המונים על גבעת האוונטין, אולם הקונסול לוקיוס אופימיוס דיכא אותה באכזריות. פלאקוס נהרג יחד עם רבים אחרים, וגרקכוס התאבד.
פלוטרכוס מתאר אותו כתועמלן מלידה. קיקרו מתאר את פלאקוס כנואם ממוצע.
לא ידוע מי הייתה אשתו של פלאקוס. היה לו בן בשם מרקוס פולביוס פלאקוס במבליאו, אשר נישא לסמפרוניה גרקכה, בתו של גאיוס גרקכוס. מנישואים אלו נולדה בתם היחידה פולביה פלאקה במבולה, שהייתה נכדתו היחידה של פלאקוס.
נארוואס
נארוואס היה קצין פרשים נומידי, שלקח חלק פעיל במלחמת שכירי החרב, בתחילה לצד המורדים ובהמשך ערק לצד קרתגו. במיוחד בשל הערצתו למפקד הקרתגי חמלקרת ברקה שאת בתו נשא לאשה.
ביוגרפיה
מעט מאוד ידוע על חייו של נארוואס. המקור היחיד אודותיו הוא פוליביוס היווני שלא מספר דבר על נעוריו של נארוואס, אם כי מציין שהיה בן לאחת המשפחות הנכבדות בקרב הנומידיים. ככל הנראה התגייס כשכיר חרב לצבא קרתגו ונטל חלק במלחמה הפונית הראשונה, שבמהלכה למד להעריץ את מפקדו חמלקרת ברקה. אולם לאחר הכישלון בקרב אייגוסה בשנת 241 לפנה"ס, נכנעה קרתגו ועשרות אלפי שכירים מצאו עצמם מחוסרי עבודה.
המפקדים הקרתגים רצו להעביר את החיילים לאפריקה בקבוצות קטנות כדי שיהיה קל יותר לשלם להם את שכרם. אולם מועצת הזקנים קיוותה שאם יכונסו כל השכירים במקום אחד יהיה קל יותר לשכנע אותם לוותר על חלק מהתשלום. השכירים כונסו בקרתגו ומאוחר יותר הועברו לעיר קיסה. מועצת הזקנים שלחה אליהם את חנו הגדול למשא ומתן, הייתה זו טעות לשלוח אל השכירים את חנו שאותו לא הכירו במקום לשלוח את חמלקרת שאותו העריצו. השכירים איימו לעלות על קרתגו אם לא יינתן להם שכרם, הקרתגים נבהלו והסכימו לדרישותיהם, אולם חלק מהשכירים חשדו שהקרתגים מתכוונים להיפטר מהם לאחר שיתפזרו ועל כן בהנהגתם של מאתוס וספנדיוס פתחו במרד.
ערי אפריקה שסבלו רבות מיחסם הקשה והנצלני של הקרתגים הצטרפו ברצון אל המורדים, מלבד הערים אוטיקה והיפקארה ששמרו אמונים לקרתגו. כעונש הטילו השכירים מצור עליהן. מאתוס על היפקארה, וספנדיוס על אוטיקה. חמלקרת התפטר עוד קודם לכן מהפיקוד, ובתמיכת האליטה העשירה מונה חנו למפקד. אולם הוא נעדר כל כישרון צבאי והפסיד את הערים למורדים.
בלחץ ההמונים, נבחר חמלקרת שוב לפקד לצד חנו. הוא הכה שוק על ירך את ספנדיוס בקרב מקאר והחזיר לקרתגים את ביטחונם העצמי. ניצחון זה עודד את נארוואס שעד אז לחם בצד המורדים להצטרף אל קרתגו. הוא ניגש עם כמאה מלווים נומידים אל מחנהו של חמלקרת והמתין. הקרתגים שאלו אותו לרצונו והוא השיב שהוא מעוניין לשוחח עם חמלקרת עצמו. חמלקרת הסתפק אם להאמין לו או לא, אולם נארוואס מסר לידי הקרתגים את נשקו וסוסו ונכנס לא חמוש אל המחנה. חמלקרת התפעל מאומץ לבו וקיבל אותו יחד עם עוד 2,000 פרשים נומידיים שערקו איתו אל מחנהו, ואף הבטיח לתת לו את בתו לאשה.
טיטוס ליוויוס מזכיר אחיינית של חניבעל שהייתה בקשרים טובים עם הנומידים, וייתכן להניח שמדובר בבתו של נארוואס.
נארוואס בתרבות
לפרסום זכה נארוואס במיוחד בשל הרומן ההיסטורי שכתב גוסטב פלובר, "שלמבו". גיבורת הסיפור היא בתו של חמלקרת המובטחת לנארוואס. לחמלקרת היו שלוש בנות ששמותיהן אינם ידועים, אם כי ידועים שמות חתניהן. פלובר ניצל את המחסור בפרטים אודות הדמויות ובנה ספר התואם יחסית את הידוע לנו מבחינה היסטורית.
רוד לוריא
רוד לוריא (באנגלית: Rod Lurie; נולד ב-15 במאי 1962) הוא במאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי-אמריקאי.
ביוגרפיה
ב-1999 יצא לאקרנים סרטו הראשון "Deterrence" אותו כתב וביים. בשנת 2000 כתב וביים את הסרט "המועמדת" שהיה מועמד לשני פרסי אוסקר בקטגוריות משחק. ב-2001 ביים את הסרט "המבצר האחרון".
בשנת 2011 ביים את הסרט "כלבי הקש" אותם גם כתב והפיק; והוא מהווה רימייק לסרט בעל אותו שם משנת 1971.
Reuf
Reuf הוא שיר של אמן ההיפ-הופ הצרפתי נקפיו, בהשתתפות הזמר-יוצר האנגלי אד שירן. השיר יצא לאור כרצועה השמינית מתוך אלבום האולפן הראשון של נקפיו, Feu.
רוד לוריא
ביוגרפיה
בשנת 2020 ביים את סרט המלחמה "לכודים תחת אש" על פי ספרו של ג'ייק טאפר על קרב במלחמת אפגניסטן.
Reuf
אף על פי שלא יצא רשמית כסינגל, השיר נכנס למצעד הסינגלים הצרפתי, והגיע בשיאו, ב-20 ביוני 2015, למקום ה-72. הוכרז כי עתיד לצאת וידאו קליפ לשיר בדצמבר 2015, אם כי הוא בוטל בסופו של דבר, עקב "סיבות טכניות".