cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
סימני כשרות בבעלי חיים
סימני דגים
חז"ל קבעו כלל: "כל שיש לו קשקשת, יש לו סנפיר". ולכן הימצאותם של קשקשים מהווה סימן כשרות מובהק, ואין צורך לחפש את הסנפירים. כמו כן אמרו חז"ל שמספיק קשקש אחד וסנפיר אחד כדי להכשיר את הדג.
ישנם סוגי קשקשת שאינם מתירים את הדג באכילה כגון שאינם יורדים בקלות אלא שכדי להוריד אותם צריך לפצוע את העור שאז הם לא נחשבים בעיני חכמים כקשקשים אלא כחלק מעור הדג.
עופות
בתורה לא ניתנו סימני כשרות לעופות אך ניתנה רשימה של כעשרים עופות אסורים באכילה, וכל היתר הותרו. כפי שכתוב ב:
במשך הדורות נשכח זיהויים של חלק מהעופות האסורים והתעוררו ספקות לגבי עופות שונים. במקרה של חוסר ידיעה נתנו חז"ל במשנה ובתלמוד סימני זיהוי הקובעים את כשרותו של העוף.
סימני טהרה
לדעת הרמב"ם מעיקר ההלכה כדי להכשיר עוף מספיק סימן טהרה אחד, ובלבד שנדע בו שאינו דורס ואוכל. ברם, בחיבורו "משנה תורה" מביא שמסורת ביד הגאונים שאין להכשיר עוף על פי סימן אחד, אף על פי שיודעים בו שאינו דורס ואוכל, אלא אם כן היה אותו סימן שקורקבנו נקלף ביד; אבל אם אינו נקלף ביד, אף על פי שיש לו זפק או אצבע יתירה, אסור. כשרות העופות בסימנים נפסקו הלכה למעשה בספרי ההלכה.
ביהדות אשכנז
ביהדות אשכנז נהגו להחמיר שלא להכשיר עוף על פי סימנים, אלא במסורת בלבד. פסיקה זו עוררה פולמוסים רבים בדבר כשרותם של כמה עופות כמו תרנגול הודו, מיני פסיוניים, וב-2017 על תרנגול הבראקל.
ביהדות הקראית
לדעת ענן רק אכילת תורים ובני יונה מותרת ולא שאר העופות.
שרצי עוף
בתורה נאמר שרוב מיני השרצים ושרצי העוף טמאים לאכילה. כפי שכתוב ב עם זאת התירה התורה לאכול מספר מינים של שרצי העוף, ואלו הם: הארבה, סלעם, חרגול וחגב, ומהמילה "למינהו" שמוזכרת ליד כל אחד מהשרצים הגמרא מביאה עוד ארבעה שמות שמותרים באכילה: ציפורת כרמים, יוחנא ירושלמית, הערצוביא והרזבנית.
סימני כשרות שרץ העוף
ב מפרטים ארבעה סימני טהרה, השנים הראשונים מוזכרים במפורש בתורה והשניים האחרים נלמדו על ידי חז"ל: גם שרצים שאין להם סימנים אלו כשהם צעירים, אך יפתחו אותם כשיגדלו, מותרים באכילה.
לדעת פוסקים כמו הר"ן, חייב גם ששמו של השרץ יהיה "חגב", כלומר שיהיה מסורת לכך שהשרץ שייך לרשימת שרצי העוף הכשרים. ישנם הרבה פוסקים שהולכים על פיו כמו הבית יוסף, אך יש פוסקים שלא מזכירים אותה כמו רי"ף.
בהרבה קהילות ישראל נהגו במהלך הדורות לאכול שרצי עוף, במיוחד כשהיו פושטים על האזור נחילי ארבה שחיסל את היבולים. עם זאת, היו גם הרבה קהילות שנחלשה בהם המסורת על כשרות שרצי העוף, במיוחד אלו שלא הייתה בהם נוכחות רבה של נחילי ארבה, או שהגויים באותו מקום לא ראו באכילת חגבים כדבר מקובל, בקהילות אלו הפסיקו לאכול שרצי עוף לחלוטין או שהיו אצלם קולות שתמכו בלאסור זאת. כך אצל יהודי אשכנז הפסיקו לחלוטין באכילת שרצי עוף בעקבות איבוד המסורת. אצל יהדות ספרד היו אזורים שבהם נהגו לאכול, והיו אזורים שלא.
אצל יהדות צפון אפריקה והמזרח התיכון הרבה קהילות המשיכו לאכול שרצי עוף, אף על פי שהיו קהילות ופוסקים שהתנגדו לכך (הידוע והמשפיע שבהם היה ר' חיים בן עטר). המנהג הופסק בעקבות הצלחה של ממשלות בעולם למגר את נחילי הארבה. גם אצל יהודי תימן הייתה מסורת חזקה של זיהוי שרצי העוף, חלקם אף המשיכו במנהג זה עם עלייתם לארץ, מה שעורר זעם אצל הרבה מהקהילות הוותיקות, במיוחד האשכנזים. רוב יהודי אתיופיה לא נהגו לאכול ארבה.
יחסי בנגלדש–דרום סודאן
יחסי בנגלדש–דרום סודאן הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה העממית של בנגלדש לבין הרפובליקה של דרום סודאן.
התחומים העיקריים בהם ישנו שיתוף פעולה בין שתי המדינות הם שירותם של "אנשי השלום" הבנגלים בדרום סודאן, מעורבותם של ארגונים לא ממשלתיים בנגלים במגזרים חברתיים שונים בדרום סודאן והשקעת חברות בנגליות במדינה זו, במיוחד במגזר החקלאי.
שומרי השלום הבנגלים בדרום סודאן
שומרי השלום הבנגלים משרתים בדרום סודאן מאז שנת 2005, בתחילה כחלק מארגון "UNMIS" של האומות המאוחדות ומאז 2011 כחלק מארגון "UNMISS", גם הוא כחלק מהאומות המאוחדות. מלבד שמירה על אכיפת החוק בדרום סודאן, שומרי השלום הבנגלים גם הרחיבו את תרומתם במתן שירותים ללא תשלום בתחומי הרפואה, כמו גם סיוע בהקמת תשתיות ציבוריות.
סחר והשקעות
בשנת 2012, משלחה בנגלית ברמה גבוהה בראשות גוואר ריזבי ביקרה בדרום סודאן כדי לבדוק תחומים פוטנציאליים להשקעות בנגליות בדרום סודאן.
שיתוף פעולה חקלאי
מזכר הבנות נחתם על ידי משרד החקלאות של בנגלדש ומשרד החקלאות והיער של דרום סודאן כדי לייצר במשותף אורז, עדשים, שמן, כותנה וגידולים אחרים על אדמות דרום סודאן. שתי המדינות יחליפו גם הכשרה, טכנולוגיות ומומחיות להגברת התפוקה החקלאית.
פיתוח חברתי
מספר ארגונים לא ממשלתיים בנגלים, כולל ארגון BRAC, פועלים בדרום סודאן ועובדים בעיקר בתחומי המיקרו-מימון, הפיתוח החקלאי, פיתוח הקהילה, החינוך ועוד.
יחסים דיפלומטים
בנגלדש לא מחזיקה בשום נציגות בדרום סודאן. מאידך, דרום סודאן מחזיקה בקונסוליה בדאקה.
ריצ'רד ווסטמאקוט
ריצ'רד ווסטמאקוט (באנגלית: Richard Westmacott; 1775, לונדון – 1856, לונדון) היה פסל אנגלי.
ביוגרפיה
ווסטמאקוט החל את לימודיו אצל אביו אשר נקרא גם ריצ'רד ווסטמאקוט בסטודיו שלו בלונדון, ובגיל 18 עבר לרומא שם למד אצל אנטוניו קנובה, והתמקד בפיסול קלאסי, וכעבור שנה זכה בפרס ראשון מטעם האקדמיה הפלורנטינית לאמנויות וכעבור שנה זכה במדליית זהב מטעם האקדמיה של סן לוקא על תבליט יוסף ואחיו.
לווסטמאקוט היה בית יציקה עצמאי בפימליקו שם הוא יצק הן את עבודותיו שלו וגם של פסלים אחרים ביניהם פסל ג'ון מור של ג'ון פלקסמן בגלאזגו, וכאן היה לו סידור עם המוזיאון הבריטי ליצירת תבניות של פסלים מהמוזיאון וליצור העתקים לבתים פרטיים, אקדמיות ומוסדות.
ווסטמאקוט הציג באקדמיה המלכותית בין השנים 1797 ו-1839 ונבחר בשנת 1805 כחבר באקדמיה המלכותית וכחבר בכיר בשנת 1811. ווסטמאקוט קיבל בשנת 1837 תואר אבירות.
יצירותיו
פסלי הגמלון בחזית המוזיאון הבריטי נוצרו בהשראת פסלי החזית המזרחית של הפרתנון (שיש אלגין) המוצגים בתוך המוזיאון.
הגמלון מקדם את הבאים בשערי המוזיאון על ידי יצירת ציפייה לחווית הארה המחכה להם בתוכו. מבנה המשולש מבטא את זקיפת הקומה באמצעות אלגוריה של אסטרונומיה.
סון יואה
סוּן יוּאֶה (סינית: 孫悅; פין-יין: Sūn Yuè; ) הוא כדורסלן סיני ששיחק בעבר בליגת ה-NBA בקבוצת לוס אנג'לס לייקרס. כיום משחק בקבוצת בייג'ינג דאקס ובנבחרת סין. גובהו 2.06 מטרים.
ביוגרפיה
סון, יליד, חֶבֵּיי, החל את הקריירה המקצוענית במדי בייג'ינג אולימפיאנס מליגת ה-CBA, בשנת 2002, בהגיעו לגיל 17. בשנת 2004, לאחר שהרשים במדי הקבוצה הוזמן ליטול חלק באליפות אסיה עד גיל 20, במדי הנבחרת הלאומית. אך, קבוצתו של סון סירבה לשחררו, וארגון התאחדות הכדורסל של ה-CBA, אסר על השתתפות הקבוצה בליגתו. ולכן סון שיחק עמה בליגה הטייוואנית ולאחר מכן בליגת ה-ABA. בעונת 2005/06, העמיד ממוצעים של 9.5 נקודות, 7 ריבאונדים ו-6.7 אסיסטים למשחק שהכתירו אותו ככדורסלן הצעיר המצטיין בליגה, סון גם נבחר בעקבות זאת לחמישייה השנייה של העונה. בנוסף להישגים אלו, סון השיג טריפל דאבל של 12 נקודות, 14 אסיסטים ו-12 ריבאונדים. בעונה שלאחר מכן, שיפר את יכולתו ונבחר לחמישייה הראשונה של הליגה לאחר שהעמיד ממוצעים משופרים של 13.5 נקודות, 6 ריבאונדים, 10.5 אסיסטים, 2 חטיפות ו-2 חסימות.
לאחר מספר עונות מצוינות בסין, נרשם סון לדראפט ה-NBA של 2007, ונבחר בבחירה מספר 40, בסיבוב השני על ידי הלוס אנג'לס לייקרס. למרות זאת, סון העביר עוד עונה בסין במדי קבוצתו, בייג'ינג אולימפיאנס וחזר ללייקרס לאחר עונה, אך, לא שיחק עימה לאחר שהתגלה בגופו גידול חריג בכמות המונוציטים בדם, ונאלץ לעבור מספר טיפולים בבית חולים. לאחר החלמה של כחצי שנה חזר סון חזר לפעילות ונכנס לסגלה של הלייקרס, וביצע את הופעת הבכורה שלו בליגת ה-NBA מול המילווקי באקס ב-7 בדצמבר 2007. במשחק עצמו קלע 4 נקודות בחמש הדקות בהן שותף. סון שיחק במדי הלייקרס עוד 10 משחקים לפני העברתו לליגת הפיתוח של ה-NBA, ללוס אנג'לס דיפנדרס, קבוצת הבת של הלייקרס. במדי הדיפנדרס שיחק 6 משחקים בלבד לפני פציעתו בקרסול הימיני שגרמה לו להחמיץ את שאר העונה.
הוא הבריא מפציעתו וחזר היישר לליקרס כדי לתמוך בה במשחקי הפלייאוף. למרות זאת, לא שיחק בשום משחק פלייאוף. בסיום העונה הפך סון לשחקן השני מסין שזוכה באליפות ה-NBA, לאחר שהלייקרס ניצחו בגמר הליגה את האורלנדו מג'יק. בסיום העונה הצטרף סון למשחקי הקבוצה בליגת הקיץ של ה-NBA, אך לאחר זמן קצר נחתך מהקבוצה. ניסה את מזלו גם ניו יורק ניקס אך לא הצליח להשיג חוזה. כיום משחק בקבוצת בייג'ינג אולימפיאנס מהליגה הסינית המשנית WCPBL , הקבוצה בה החל את הקריירה.
סון היה חבר בסגלי נבחרות סין הצעירות (עד 18, עד 20) והשתתף עִמן באליפויות אסיה האזוריות ובמשחקי האוניברסיאדה. בהמשך נכלל בסגל הנבחרת הלאומית של סין עמה שיחק בגביע סטנקוביץ' של 2007, באולימפיאדת בייג'ינג 2008 ובאליפות אסיה ב-2009.
שיניה יאמאנקה
חייו
יאמאנקה, יליד אוסקה, סיים לימודי רפואה באוניברסיטת קובה ב-1987 ולימודי דוקטור לפילוסופיה באוניברסיטת אוסקה סיטי ב-1993. בשנים 1987–1989 התמחה באורתופדיה בבית החולים הלאומי אוסקה. בין השנים 1993–1995 ערך יאמאנקה מחקר פוסטדוקטורט במכון גלדסטון למחלות קרדיו-וסקולריות בסן פרנסיסקו המסונף לאוניברסיטת קליפורניה בסן פרנסיסקו. בשנים 1996–1999 שימש כמרצה בכיר בבית הספר הרפואי של אוניברסיטת אוסקה סיטי. משנת 1999 עד 2003 היה יאמאנקה פרופסור משנה במכון נארה למדע ולטכנולוגיה, ומ-2003 עד 2005 שימש כפרופסור במכון. החל מ-2004 יאמאנקה הוא פרופסור באוניברסיטת קיוטו.
ב-2006 הצליחה קבוצת מחקר בראשותו של יאמאנקה ליצור תאי גזע פלוריפוטנטים מושרים (תאי induced Pluripotent Stem Cell-iPS), תאי גזע שנוצרו מפיברובלסטים של עכבר. ב-2007 הצליחה לראשונה קבוצת המחקר ליצור תאי גזע מפיברובלסטים אנושיים של אדם בוגר. ימאנאקה וקבוצתו גילו כי הוספת 4 פקטורי שעתוק (Myc, Oct3/4, Sox2 ו-Klf4) לתא בוגר יכולים ליצור תאי גזע פלוריפוטנטים.
ב-2008 זכה יאמאנקה בפרס שאו ובפרס רוברט קוך וב-2009 הוענק לו פרס קרן גיירדנר ופרס לסקר. ב-2010 הוענק לו פרס חזית הידע. ב-2011 הוענק לו פרס וולף ברפואה. יחד עם הביולוג הבריטי ג'ון גרדון זכה בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2012. בשנת 2013 הוענק לו פרס פריצת דרך במדעי החיים ופרס כספי בסך 3 מיליון דולר.
נץ דגים אפור-ראש
נץ דגים אפור-ראש (שם מדעי: Icthyophaga ichthyaetus), הוא עוף דורס ממשפחת הנציים הקרוב למיני העיטם וחי בדרום-מזרח אסיה.
מאפיינים
אורכו של נץ הדגים 61-75 ס"מ, מוטת כנפיו 155-170 ס"מ ומשקלו 2.3-2.7 ק"ג. הוא בעל נוצות חומות-אפורות עם עיניים צהובות ומקור מעוקל אפור. הרגליים צהובות עם טפרים שחורים גדולים. במראהו הוא דומה לעיטם פרוע-נוצות.
הנץ חי בסמוך לימים של הודו, סרי לנקה ודרום-מזרח אסיה עד אינדונזיה, מלזיה והפיליפינים. הוא מצוי ביערות הרריים, יערות גשם אך בקרבה לנהרות, אגמים, בריכות, לגונות וחופים.
הנץ הוא אוכל דגים כמעט מובהק הדואה מעל המים וחוטף דגים בטפריו הגדולים. ניזון גם מדגים מתים על הגדות.
ג'ובאני מנצואולי
ג'ובאני מנצואולי (באיטלקית: Giovanni Manzuoli, 1720–1782) היה קסטראטו איטלקי, ששר כסופרן בראשית הקריירה שלו ובהמשכה כקונטראלטו.
חייו
מנצואולי נולד בפירנצה, שם החל לשיר בשנת 1731. אחרי הופעות בוורונה בשנת 1736, עקר את מקום מושבו לנאפולי שם שר עד 1748, בין השאר בתיאטרון סן קרלו, שאך זה הוקם. כן מתועדות הופעותיו של מנצואולי בשירה ובמשחק במקומות הבאים, בשנים המצוינות שם:
בזמן מסעו ללונדון, התיידד מנצואולי עם משפחת מוצרט. בתקופת שהותו במילאנו התמנה לזמר הלשכה של הדוכס מטוסקנה. הופעתו האחרונה הייתה במילאנו ב-1771. הוא מת אחת-עשרה שנים לאחר זאת.
יעקב אגם
יעקב אגם (גיבשטיין; נולד ב-11 במאי 1928) הוא אמן ישראלי, שזכה להכרה בינלאומית כאחד ממייסדי זרם האמנות הקינטית.
ביוגרפיה
אגם נולד בראשון לציון, בנו של הרב יהושע גיבשטיין ושל קנדל יוכבד גיבשטיין לבית פומפרובסקי, אחד משבעה אחים ואחיות. בילדותו למד ב"חדר", בבגרותו למד אמנות בבית הספר בצלאל שבירושלים, שם היה תלמידו של מרדכי ארדון, ובמערב אירופה, בציריך אצל יוהנס איטן ובפריז.
קריירה מקצועית
בראשית דרכו עסק אגם בפיתוח אמנות האופ ארט, העוסקת בהטעיות אופטיות.
בגיל 27 הציג תבליטי עץ צבעוניים בתערוכת ה"תנועה" בפריז, שייחודם היה בכך שהיצירה משתנה בהתאם למיקום הצופה ביחס אליה.
בשנות השבעים של המאה ה-20 יצר אגם פסלים ששלבו מים, אש ומוזיקה, והופעלו על ידי בקרה ממוחשבת. בין היצירות הללו גם מזרקת "מים ואש" בכיכר דיזנגוף בתל אביב (משנת 1987).
אגם יצר גם יצירות רבות בתחומים מגוונים: הוא פיתח את טכניקת אגמוגרף, תצוגה באמצעות פרספקס, עיצב בולים, המציא את שיטת הכתיבה "אגמילים", כאשר שינוי אות אחת במילה משנה את כל המילה, הגה תוכנית לחינוך חזותי ומכון ויצמן שיתף איתו פעולה ב"תוכנית אגם" לפיתוח חשיבה חזותית, המיועדת בעיקר לגיל הרך, ועוד.
אופי יצירותיו
רבות מיצירותיו מאופיינות בתנועה, או בשינוי מראה עם שינוי נקודת המבט של הצופה בהן. לדבריו, הושפע עמוקות ביצירתו מתפיסות מיסטיות ביהדות.
תערוכות ברחבי העולם
אגם הציג תערוכות רבות ברחבי בעולם ובהן: תערוכות רטרוספקטיבה במוזיאון לאמנות מודרנית בפאריס ובמוזיאון סטדליק באמסטרדם (1973), בגוגנהיים בניו יורק (1980).
אגם הציב עבודות בארמון האליזה בפריז ב-1972 בהזמנת ראש הממשלה אז ז'ורז' פומפידו, ומזרקה מוזיקלית ברובע לה דפאנס בפריז.
ב־2009, הציג את עבודת המראות "מעבר למציאות", בפריז ובבזל
חיים אישיים
מאז שנות ה-50 מתגורר אגם בצרפת. הוא נישא ל-כלילה בפריז ב-1954, ולהם שלושה ילדים: הבכור - הצלם רון אגם, הבן אורם - מוזיקאי. מאז מותה של אשתו בשנות ה-80, נוהג אגם לחבוש כובע לראשו. אחיו הוא חנניה גיבשטיין, ראש עיריית ראשון לציון לשעבר.
קצניאמר
קָצֵנְיָאמֵר (בגרמנית: Katzenjammer, "האנגאובר") היא להקת נשים נורווגית אשר הוקמה באוסלו בשנת 2005. הלהקה קרויה על שם הקומיקס "קצניאמר קידס".
אופי הלהקה
אופי הלהקה עליז וקופצני ברובו והלהקה משלבת ז'אנרים מוזיקליים נרחבים ביניהם ג'אז, פופ, מוזיקה עממית אתנית (פולק), מוזיקה צוענית, מוזיקה בלקנית, קאנטרי ועוד. הלהקה מורכבת מנשים בלבד. על אף היותן נורווגיות, כל המילים לכל שיריהן כתובות באנגלית בלבד. חברות הלהקה מתחלפות בכלים בהן מנגנות בזמן הופעות חיות כך שכל אחת מהן מנגנת כמעט בכל כלי שנעשה בו שימוש. בנוסף, לא קיימת זמרת ראשית שכן כל אחת מחברות הלהקה מקבלת תפקידי מפתח שירתיים בשירים שונים. הלהקה משתמשת ביותר מ25 כלי נגינה שונים ביניהם כלים מאוד לא שכיחים בקרב להקות מודרניות כגון: אקורדיאון, קוטרהבס בללייקה, ציתר, חצוצרה, יוקולילי, מלודיקה, כינור ועוד. השימוש בכלים אלה נעשה על ידי חברות הלהקה בעיקר (למעט כנר אשר שימש כאמן אורח באלבומם הראשון לה-פופ).
הלהקה הושפעה מאמנים כגון: דני אלפמן, גוראן ברגוביץ' ודג'אנגו ריינהארדט. במשדר רדיו שנערך עליהן הצהירו חברות הלהקה שהשפעותיהן נובעות ממוזיקאים לא פחות משהן מושפעות מסרטים מצוירים כמו דונלד דאק, טום וג'רי וסרטי דיסני. בהתייחס לסרטים מצוירים מאריאן סווין הצהירה: "אנחנו אפילו לא צריכות להישמע כך, זה פשוט שאם אנחנו ממסגרות את המוזיקה שלנו תחת תמונה מסוימת, או מרגישות את זה בלבבות שלנו ומנגנות משהו שונה לגמרי, אנו מושפעות מכך בכל מקרה". מאוחר יותר באותו ראיון סולבייג הליו הסבירה שסרטים מצוירים יפים כל כך מאחר שלכל עצם דומם וחסר חיים כמו צינור או ספינה יש אישיות והכל הופך למוזיקה. "כאשר מנגנים על שן של היפופוטם לדוגמה, שומעים קסילופון, וזו הדרך בה אנו מנגנות. יש אישיות ואופי לכלי הנגינה שלנו ואנחנו מנגנות בהן כאילו היו חיים".
הלהקה זכתה בשנת 2008 בתחרות הרדיו הנורווגית Urørt ללהקות לא רשומות. הלהקה זכתה במקום השלישי בזכות שירה "A bar in Amsterdam".
ב-4 באוגוסט 2008 קצניאמר הוציאו סינגל שנקרא "Play, my darling play" וב-2 באוקטובר הוציאו את הסינגל השני שלהם שנקרא "Tea with cinnamon". לאחר מכן הוציאו קצניאמר עוד שלושה סינגלים: "A Bar In Amsterdam", "Hey, Ho On The Devil's Back" ו"Demon kitty Rag".
בשנת 2011 יצא אלבומם השני "A Kiss Before You Go" המכיל שירים מקוריים וגרסאות כיסוי ומאלבום זה שוחררו שני סינגלים "Rock-Paper-Scissors" שיצא ב-7 במאי 2012 ו-""I Will Dance (When I Walk Away)" שיצא ב-17 ביוני 2011. אלבום זה וסינגלים שיצאו ממנו זכו להצלחה בגרמניה ובנורווגיה ומוקמו שם בעשירייה הראשונה במצעדים. בעקבות אלבום זה יצא ב-2012 אלבום הופעה המכיל ברובו את השירים שהופיעו באלבום זה ובעל שם זהה.
באפריל 2014 הודיעו חברי הלהקה על כך שיצא אלבום חדש שבינואר 2015 ויכלול רק שירים מקוריים בניגוד לאלבום הקודם וב-16 בינואר 2015 שוחרר האלבום "Rockland" ומתוכו שוחרר סינגל אחד "Lady Gray".
דיסקוגרפיה
Le Pop - 2008
A Kiss Before You Go - 2011
2015 - Rockland
סקיליינרס פרנקפורט
סקיליינרס פרנקפורט (בגרמנית: Skyliners Frankfurt) היא קבוצת כדורסל גרמנית מהעיר פרנקפורט. המתמודדת בליגת העל הגרמנית ובליגת האלופות.
היסטוריה
המועדון נוסד בשנת 1999 כממשיך דרכו של המועדון טאטאמי רונדורף. המועדון נחשב ביחד עם ברוז במברג ואלבה ברלין לאחד המועדונים הטובים בגרמניה, אשר נאבקים ביניהם על תוארי האליפות והגביע הגרמניים.
בעונת 1999/00 זכתה הקבוצה בגביע הגרמני. ובעונת 2003/04 זכתה באליפות הבונדסליגה, לאחר ניצחון בגמר הפלייאוף מול קבוצת ברוז במברג 2-3.
הקבוצה משתתפת במפעלים אירופאים מאז עונת 1999/00. בין היתר: בגביע ספורטה, גביע יול"ב, יורוצ'לנג', יורוקאפ, ושלוש פעמים בשלב הבתים של היורוליג.
בחודש יולי 2011 חתם בקבוצה המאמן הישראלי מולי קצורין, לתקופה של שנתיים.
בעונת 2015/2016 זכתה הקבוצה ביורופקאפ.
יסוד קורט
יסוד קורט הוא מונח המתאר יסוד המצוי בכמויות קטנות מאוד (קורט משמעו כמות קטנה). במונח נעשה שימוש בתחומים שונים ולכן רשימת יסודות הקורט שונה בהתאם לתחום האמור.
הרשימות אינן חופפות. להפך, בעוד שבתזונה נחשב הברזל כיסוד קורט, הוא אינו כזה בגאולוגיה. בעוד שבתזונה מונים כ-18 יסודות קורט ומיני קורט, בגאולוגיה מונים מעל ל-80 יסודות כאלה.
משה דוד ואלי
רבי משה דוד ואלי (~1697 – 17 בדצמבר 1776, ז' בטבת ה'תקל"ז) היה פרשן מקרא, רופא, מלומד, ומקובל יהודי מאיטליה. חי בעיר פדובה. היה תלמיד חבר של הרמח"ל. לפי החוקר יוסף אלמנצי, היה הרמ"ד ואלי רבו של הרמח"ל בקבלה בתחילת לימודו.
ביוגרפיה
נולד לרבי שמואל, למד אצל רבני פדובה יחד עם הרמח"ל, ושניהם הוסמכו לרבנות בערב חג הסוכות ה'תפ"ו. כאשר הקים הרמח"ל את חבורתו בשנת ה'תפ"ז, היה הרמ"ד ואלי מראשי החבורה ולמנהיג החבורה בהמשך. הרב ואלי היה איש אשכולות, בעל ידיעות נרחבות במקרא, פילוסופיה, רפואה ועוד. למד רפואה באוניברסיטת פדובה. בגיל 25 כתב פולמוס באיטלקית על הנצרות בשם "I Sette Giorni della Verit", כמו כן חיבר עשרות חיבורים על כל התנ"ך המתפרשים על כ-15,000 עמודים, שחלקם מצויים בכתבי יד.
בחיבוריו הוא אסוציאטיבי ופחות מובנה. כן הוא מזכיר כמה פעמים דברים ששמע מרמח"ל. כמו כן ניכרת בחיבורו השפעה של קבלת רבי אברהם אבולעפיה.
לשיטתו, החכמות של הימים הקדמונים רובן אמת לעומת החכמות החדשות בתקופתו שרובן שקר ועל פי זה תמך בתיאורית ארבע הליחות ובשיטת הרפואה של גלינוס, היפוקרטוס ואבן סינא ש'מועילה בעצם ומזיקה במקרה לעומת רפואת הכימיקה שמזיקה, מועילה לפעמים ולא בעצם'.
הרב משה דוד וואלי נפטר בז' בטבת תקל"ז ונטמן בבית הקברות ברחוב ויה דומניקו קמפניולה 24, בפאדובה. על מצבתו כתוב:.
חיים אישיים
לפי המובא בכתביו נולד לו בן מאשתו וקרא את שמו שמואל חיים על שם אביו.
נץ דגים קטן
נץ דגים קטן (שם מדעי: Ichthyophaga humilis), הוא עוף דורס ממשפחת הנציים הקרוב למיני העיטם החי ממורדות ההימלאיה ולאורך דרום-מזרח אסיה והודו.
מאפיינים
נץ הדגים דומה לקרוביו, מיני העיטם, אך קטן מהם. מוטת כנפיו מגיעה לאורך 1.2 מטר ולגובה 60 ס"מ. הוא בעל נוצות חומות-אפורות עם קצוות כנפיים כהים יותר. הראש גדול עם עיניים צהובות ומקור שחור ומעוקל. הכפות גדולות וצהובות ובהם טפרים מעוקלים שחורים.
הנץ מעופף מעל מקווי מים שונים כמו אגמים, נהרות איטיים, נחלים, בריכות, לגונות וחופי ימים טרופיים בחיפוש מזון. הנץ הוא אוכל דגים כמעט מובהק. הוא תופס את הדגים בעזרת טפריו הגדולים ועף איתם לקינו שבין העצים לאכול.
אורן פרוכטר
אורן פרוכטר (נולד 1967) הוא מומחה במחלות ריאה ורפואה פנימית, פרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, מנהל המחלקה למחלות ריאה המרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון.
מתחומי עיסוקיו: סרטן ריאות אבחון בדרך ברונכוסקופית, אבחון וטיפול בדרך ברונכוסקופית למחלות שונות של דרכי הנשימה, שיעול ממושך, מחלת ריאות חסימתית כרונית COPD, אסתמה ונוזל בקרום הריאה.
קורות חיים
פרופ' פרוכטר יליד חיפה, בוגר בית הספר הריאלי בעיר. למד רפואה במסגרת העתודה האקדמית, בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית והמרכז הרפואי הדסה בירושלים וסיים בשנת 1993.
בהמשך דרכו המקצועית בין השנים 2000–2004 התמחה בהצטיינות ברפואה פנימית בבית החולים רמב"ם.
בהמשך דרכו כיהן כסגן מנהל המערך למחלות ריאה במרכז רפואי רבין ומנהל יחידת הברונכוסקופיות במרכז הרפואי רבין, קמפוס בילינסון.
בשנת 2012 מונה למרצה בכיר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב. בהמשך בשנת 2015 מונה לפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
משנת 2015 מכהן כמנהל המחלקה למחלות ריאה וטיפול נמרץ נשימתי, במרכז רפואי וולפסון.
השתלמויות
בין השנים 2002–2003 השתלם במכון הבריאות הלאומי של ארצות הברית (NIH), שם עסק במחקר בנושא מטבוליזם של סטרואידים בתרביות רקמה. פרופ' פרוכטר ערך גם השתלמות מקצועית בשנת 2009 במרכז הרפואי בהיידלברג שבגרמניה.
אקדמיה ואיגודים מקצועיים
פרופ' פרוכטר מכהן כפרופסור חבר קליני בבית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב
משמש כסוקר מטעם מספר עיתונים בינלאומיים בתחום רפואת הריאות.
זוכה להופיע ברשימת "הרופאים הטובים ביותר בישראל" בתחום מחלות הריאה של הירחון "פורבס" בשנים 2016-2017-2018.
מנהלת החקלאות האמריקאית
מנהלת החקלאות האמריקאית (באנגלית: Farm Security Administration - FSA) נוסדה ב-1935, בתחילה כמנהל ההתיישבות (באנגלית: Resettlement Administration - RA), כחלק מפרויקט ה"ניו-דיל" (New Deal) שיזם הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט בארצות הברית בזמן השפל הגדול. מטרת המנהלת הייתה להילחם בעוני הכפרי שבמדינה. התוכנית ביקשה לקנות משקים חקלאיים קטנים ונכשלים שבבעלות איכרים עניים, וליישב בהם מחדש קהילות חקלאיות שיעבדו יחד בחוות חקלאות ממשלתיות גדולות בעלי טכנולוגיה מודרנית ותחת פיקוח מומחים.
התוכנית כשלה בגלל שהחקלאים רצו בבעלות על השטחים, ועם שינוי הממשל שינתה המנהלת את צורתה ופנתה לעזור לחקלאים לרכוש אדמה. המנהלת ממשיכה לפעול עד עצם היום הזה בשם Farmers Home Administrition - FHA.
ה-FSA מפורסם בעיקר בזכות פרויקט הצילום הקטן אך המשמעותי והמשפיע שהיה בשנים 1935-1944, אשר תיעד ושיקף את העוני הכפרי במדינות ארצות הברית. מחלקת ההסברה, תחת ניהולו של רוי סטרייקר, שלחה לשטח סופרים וצלמים לדווח ולתעד את קשיי החקלאים העניים. ווקר אוונס, דורותיאה לאנג וגורדון פארקס הם שלושה מהצלמים שהשתתפו בפרויקט.
אגם
אֲגַם או ימה הוא גוף גדול של מקווה מים (בדרך כלל מים מתוקים) המוקף יבשה.
אגמים גדולים נקראים לפעמים "ים", וימים קטנים נקראים לפעמים "אגם". למשל, ים כנרת וים המלח הם למעשה אגמים. האגם הגדול בעולם הוא מלוח - הים הכספי. האגם העמוק ביותר הוא ימת באיקל בסיביר. המונח אגם משמש גם לתיאור אתרים יבשים בדרך כלל המתמלאים מים רק לאחר גשמים כבדים, כמו למשל אגם אייר באוסטרליה.
אגמים יכולים להיווצר בדרכים מגוונות:
אגמים מחוץ לכדור הארץ
ישנן ראיות המצביעות על קיומם של אגמים גם מחוץ לכדור הארץ.
תצלומים מסוימים שצולמו על ידי חללית המחקר גלילאו מצביעים על מה שנראה כאגמי גופרית על פניו של איו, אחד מירחיו של כוכב הלכת צדק, שנוצרו כתוצאה מפעילות וולקנית, וממצאים שנתגלו על ידי חללית המחקר קאסיני-הויגנס מצביעים ככל הנראה על קיומם של אגמים של מתאן או אתאן על טיטאן, אחד מירחיו של שבתאי.
ישנן גם ראיות המצביעות על כך כי ייתכן שבעבר היו אגמים גם על מאדים, על אף שבעידן הנוכחי תנאי הלחץ והטמפרטורה על כוכב-הלכת אינם מאפשרים קיומם של אגמים.
על פני הירח ישנם אזורים המכונים בשם "אגמים" (בלטינית lacus) על אף שמדובר למעשה במישורים גדולים של בזלת, ולא באגמים של ממש. השם "אגם" השתמר מכיוון שאסטרונומים קדומים שיערו בטעות כי אזורים אלו הם אגמים. מסיבה דומה מישורי בזלת גדולים יותר על־פני הירח מכונים "ימים".
טאהר אל-גמאל
ד"ר טאהר אל-גאמל (בערבית: طاهر الجمل, נולד ב-18 באוגוסט 1955) הוא קריפטוגרף מצרי אמריקאי. ב-1985 פרסם אל-גמאל מאמר בו הציע דרך ליצור את צופן אל-גמאל ואת חתימת אל-גמאל על בסיס בעיית הלוגריתם הבדיד. חתימת אל-גמאל עצמה לא נפוצה בשימוש מעשי אך היוותה מאוחר יותר בסיס לאלגוריתם החתימה הדיגיטלית DSA, שאומץ כתקן חתימה דיגיטלית DSS בארצות הברית ובמדינות נוספות.
אל-גמאל קיבל את התואר הראשון שלו מאוניברסיטת קהיר, ואת התואר השני והדוקטורט שלו בתחום מדעי המחשב קיבל מאוניברסיטת סטנפורד. אל-גמאל שימש כמדען ראשי של חברת נטסקייפ בין השנים 1995 ל-1998, שם היה בין הדוחפים לפיתוח SSL. אל-גמאל גם היה אחראי הנדסה בחברת RSA.
תלמי השלישי
תָּלְמַי הַשְּׁלִישִׁי אֵוֶּרְגֵטֶס (ביוונית: Πτολεμαῖος Εὐεργέτης – פטולמאיוס המיטיב, בפיניקית: 𐤐𐤕𐤋𐤌𐤉𐤎 𐤐𐤏𐤋 𐤍𐤏𐤌 – פְּתֹּלֵמָיֹס פֹּעֵל נֹעַם, כלומר "עושה טוב"; 285–222 לפנה"ס) היה בנו ויורשו של תלמי השני וארסינואי הראשונה. הוא נולד ב-285 לפנה"ס בקירוב וירש את אביו ב-246 לפנה"ס. ראשית מלכותו עברה עליו בסערת מלחמה. הוא התעמת עם המלך הסלאוקי סלאוקוס השני במלחמה שנקראה המלחמה הסורית השלישית (246 - 241 לפנה"ס) והשתלט לזמן קצר על רוב שטחי סוריה ועיראק של ימינו. תלמי השלישי המשיך במסורת של אביו ותמך במלומדים, סופרים ואנשי מדע. פעולותיו הצבאיות גרמו לו להוצאות כספיות כבדות שהביאו להתמרמרות ומרי שהיה עליו לטפל בהם. הוא מת בשנת 222 לפנה"ס.
משפחתו
בשנת 245 לפנה"ס נישא לברניקי שהייתה בתו של המלך מגאס מקירנה (לוב). ילדיהם המשותפים היו:
ראשית מלכותו והמלחמה הסורית השלישית
תלמי השלישי עלה לכס המלוכה ב-246 לפנה"ס ואז התגלע סכסוך בינו לבין אנטיוכוס השני מלך סוריה. אנטיוכוס השני התחמק מההסכם שהיה בינו לבין אביו של תלמי השלישי להעמיד את אחותו של תלמי השלישי, ברניקי, למלכה, ואת בנה ליורש העצר. לקראת סוף ימיו שינה את דעתו והמליך את בנו מאשתו השנייה לאודיקה, ששמו היה סלאוקוס השני. לאודיקה שלחה שליחים להרוג את בנה של ברניקי ואחר כך איימה על ברניקי עצמה שהתבצרה במצודה הסמוכה לאנטיוכיה.
תלמי השלישי יצא בשנת 246 לפנה"ס להילחם כנגד סלאוקוס השני בחיל רגלים וגם עם אוניות מלחמה. מלחמה זאת נקראת המלחמה הסורית השלישית. על פי עדותו של תלמי השלישי לא נתקל החיל התלמיי בהתנגדות כלשהי. אך לא עבר זמן רב והוא הבין כי אחותו וגם בנה נרצחו.
תלמי כבש אזורים באסיה הקטנה ובסוריה והגיע עד לבבל. בכתובת שנותרה באדוליס (מאסווה של היום) בחוף אתיופיה נכתב כי תלמי השלישי כבש גם את מסופוטמיה וחזר עם אוצרות למצרים.
חזרתו של תלמי למצרים ושליטתו בה
כאשר יצא תלמי השלישי ממצרים למלחמה בסלאוקוס השני פשט אי-שקט במצרים. הייתה עדות להתקוממות עממית נגד המלך אך כנראה שהיא דוכאה ולא היו לה השפעות ארוכות טווח.
בשנת 238 לפנה"ס כינס תלמי השלישי בקנופוס שליד אלכסנדריה, ועידה של הכהונה שייצגה את כלל מקדשי הארץ של המוני המרים ובה העלו על נס את מעשיהם הרבים והגדולים של הזוג המלכותי "גומלי החסד" (Εὐεργέται). תלמי השלישי העניק תנופה מדינית פנימית למצרים, מימן הקמת מקדשים לאלי הארץ השונים. כמו כן הוא עורר תנופת בנייה של היכלות ברחבי הארץ כולה. מטרתו הייתה לגשר בין השושלת התלמית לבין אוכלוסיית הארץ וכוהניה. בעקבות הוועידה הוצא צו קנופוס המספר על מעשיהם של הזוג המלכותי ומצווה על הקמת פולחן לכבוד תלמי השלישי ואשתו ברניקי.
פעילויותיו של תלמי מחוץ לממלכתו
תלמי פעל גם רבות ביוון ובמקומות רבים מחוץ למצרים. הוא פיתח את המסחר הבין-ימי בארצות ובחופים של הים התיכון המזרחי והים האגאי. כמו כן הוא תמך בחיזוק הליגה האכאית במרכז יוון (קונפדרציה של ערי מדינה יווניות באי פלונפסוס) כנגד ממלכתו של מקדון. הוא ייחס עדיפות עליונה לבלימת השפעתה של מקדון בארץ האם היוונית. תלמי הפגין את טוב ליבו עם היוונים כאשר רעש אדמה הרעיד את קאריה ורודוס וגרם הרס רב לרודוס העיר ולנמל שלה, בשנת 227–226 לפנה"ס. הוא הבטיח להם כסף רב, מזון, עצים לבנייה ודברים רבים אחרים.
בסוף ימיו החליט תלמי לצמצם בעשייה המדינית בתחומי ארץ האם היוונית באורח חד צדדי. כנראה שהפעילות בתחום זה הייתה כרוכה במאמצים רבים עבורו, הוא נפטר בגיל שישים ושלוש.
פרגוסון
פרגוסון הוא שם משפחה סקוטי ואירי שמשמעותו "בנו של פרגוס". (פרגוס משמעו גבריות).
הולדן FE
הולדן FE (באנגלית: Holden FE) היא מכונית משפחתית גדולה, בתצורת סדאן, 4 דלתות, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב האוסטרלית, ג'נרל מוטורס-הולדן (General Motor Holden) חברת בת של קונצרן ג'נרל מוטורס האמריקאית, בין השנים 1956–1958.
בנוסף יוצר דגם ה- "הולדן FE" בתצורות: סטיישן, קוסטום קופה, מסחרית (וואן) וטנדר. סך הכול יוצרו 155,161 יחידות.
תנשמת (סוג)
תנשמת (שם מדעי: Tyto) הוא סוג של דורסי לילה ממשפחת התנשמתיים והסוג הגדול בה, אשר כולל את כל המינים הקיימים למעט שלושה מינים של תנשמת חוף.
התנשמות הם חיות לילה בעלות עיניים גדולות ופרצוף-שמע מגודל בצבע בהיר ובעלי מקור מעוקל קטן ושחור. הם עפות בלילה ומתבייתות על מכרסמים קטנים בעזרת שמיעתם החדה. תעופתם לא משמיעה קולות עקב האברות שבקצה שמנמיכות רעשים.
בני סוג זה חיים בכל רחבי העולם. הנפוץ שבהם הוא המין תנשמת מצויה הנפוצה גם בישראל ועוזרת בהדברת מכרסמים מזיקים.
מינים
בסוג היו מינים נוספים שנכחדו. חלקם כמו תנשמת פולנס היו גדולים יותר מכל ינשוף חי.
סמל ארגנטינה
בראש הסמל מצויה השמש - שמש מאי, כמציצה מתוך הסמל כלפי מעלה. השמש מסמלת את עלייתה של ארגנטינה וזו גם הסיבה שבעטיה היא לא ממוקמת מעל הסמל אלא בנקודת העלייה שלה. את סמל השמש ניתן למצוא גם בדגל ארגנטינה.
במרכז הסמל מצויה אליפסה ושתי ידיים במרכזה, לוחצות אחת את השנייה. הידיים מסמלות את האחדות בין המחוזות השונים שמרכיבים את המדינה. הידיים מחזיקות מקל המסמל את הנכונות להגן על החופש והחירות, והיא באה לידי ביטוי על ידי המצנפת הפריגית האדומה בראש המקל. מעצב מרכיבים אלו בסמל אינו ידוע.
ברקע, צבעי הכחול בהיר והלבן מסמלים את אנשי המדינה.
ספרי אמ"ת
שמאל|ממוזער|250px|תחילת ספר תהילים סִפְרֵי אֱמֶ"ת הוא הכינוי לשלושת הספרים אשר פותחים את קובץ הכתובים בתנ"ך - איוב, משלי ותהילים. מקור הכינוי הוא בראשי התיבות של שמות הספרים.
הספרים מאופיינים בכך שהם כתובים בסגנון שירי, אך נבדלים זה מזה בסוגה הספרותית שלהם. הספרים איוב ומשלי נכללים בקבוצת "ספרות החכמה" (יחד עם מגילת קהלת), ואילו תהילים מוגדר כספר מזמורים.
בכל מסורות סידור ספרי התנ"ך, נמצאים שלושת הספרים זה לצד זה, אך לא תמיד באותו הסדר. הסדר תהלים-איוב-משלי מקובל על פי מסורת חז"ל, על פי כתבי יד ספרדיים של התנ"ך וכן על פי כתר ארם צובא. לעומת זאת, בכתבי יד אשכנזיים של התנ"ך וכן ברוב ספרי התנ"ך המודפסים הסדר הוא תהלים-משלי-איוב. הסדר הנהוג ב הנוצרית הוא איוב-תהלים-משלי.
טעמי אמ"ת
ספרי אמ"ת נבדלים משאר ספרי התנ"ך בשיטת טעמי המקרא הנהוגה בהם, וקריאתם מתבצעת במנגינה שונה מזו של שאר הספרים.
למרות צורתם הזהה של חלק מהטעמים, תפקידם התחבירי שונה מבשאר המקרא. נגינתם של אלה אינה ידועה כלל במסורת אשכנז, אבל לבני עדות המזרח וליהודי תימן קיימת מסורת מוזיקלית מיוחדת לכל אחד מהספרים.
פירסט וינה
פירסט וינה (בגרמנית: First Vienna FC), הוא מועדון כדורגל מהעיר וינה שבאוסטריה, כאשר מקורו ברובע דובלינג שבוינה. המועדון הוקם ב-1894, והוא נחשב למועדון הכדורגל העתיק ביותר באוסטריה ולו חשיבות גדולה בעיצוב ענף הכדורגל במדינה. הוא ידוע למקומיים בשם האנגלי "ויינה" (Vienna). המועדון שיחק בין היתר לתקופה ארוכה גם בליגת העל האוסטרית (כיום הבונדסליגה האוסטרית), וזכה ב-6 אליפויות המדינה, ב-3 גביעי מדינה אוסטרים, בגביע הגרמני ובגביע מיטרופה.
היסטוריה מוקדמת
בסוף המאה ה-19 גננים אנגלים ואוסטרים שעבדו עבור נתנאל אנסלם פון רוטשילד (שהיה חלק ממשפחת הבנקאים רוטשילד, אספן אומנות ופטרון ידוע) החלו לשחק כדורגל באחוזותיו. על מנת למנוע נזק לפרחים שלו נתנאל הקצה להם מרעה בקרבת מקום וגם העניק להם את מדי הקבוצה הצהובות-כחולות, תלבושות רוכבי סוסים לשעבר של האורוות רכיבה שלו. השחקן ויליאם ביל עיצב את סמל הטריסקליון (כדורגל אליו מחוברות שלושה רגליים בעיגול), גם הוא בצבעי רוטשילד כחול וצהוב, בסמל זה וינה עדיין משתמשת. הקבוצה שיחקה את המשחק הראשון שלה ב-15 בנובמבר 1894 נגד "מועדון הקריקט והכדורגל של וינה" (שכונו "הקריקטרס") והפסידה 0:4, מה שיהפוך ליריבה ותיקה מרה עד שקבוצת הכדורגל של הקריקטרס פורקה סופית ב-1936. העיר וינה הפכה במהירות למרכז הכדורגל האוסטרי ועד סוף 1896 הוקמו ושיחקו שם שבעה מועדוני כדורגל, שכמה מהם גם כללו קבוצות מילואים.
בשנת 1897, יו"ר הקריקטרס תרם את גביע האתגר, והקים תחרות הפתוחה לכל מועדוני הכדורגל במה שהייתה אז אוסטרו-הונגריה, ומשכה קבוצות מווינה, בודפשט ופראג. הקריקטרס זכו בתחרות הגביע הראשונה ב-1897, אך פירסט וינה הגיעה אחריה עם תוארי גביע רצופים בשנים 1899 ו-1900. המועדון גם רשם הופעה בגמר גביע ווינר ב-1907, שהופיע כאשר תחרות גביע האתגר נקלעה לאי סדר בין 1903 ל-1905. בשנים שקדמו לפרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 וינה הפגינה ביצועים גרועים ועד 1915 כבר ירדה מהליגה הראשונה ולא חזרה לליגה הבכירה אלא לאחר המלחמה ב-1919.
תקופת הזוהר
המועדון חזר בהדרגה למעמדו וסיים בעקביות בחצי העליון של טבלת הליגה. בסוף שנות ה-20 זכה בתוארי גביע אוסטרי ב-1929 וב-1930 לפני שזכה לבסוף לאליפות הלאומית ב-1931. באותה שנה זכתה הקבוצה גם בגביע מיטרופה, אחד מתוך תחרויות המועדונים הבינלאומיות הראשונות באירופה. תואר הגביע היה ייחודי בהיסטוריה של התחרות כשהם הביסו את כל יריביהם בצורה משכנעת, וניצחו בכל ששת המשחקים שלהם. וינה זכתה בתואר לאומי שני ב-1933 עם גביע אוסטרי שלישי לאחריו ב-1937.
הקבוצה הייתה מעורבת בניסיון כושל בעונת 1924/1925 לשחק את משחק הלילה הראשון של אוסטריה על מגרש מואר בלפידים ואבוקות, ושיחקה עם כדור מכוסה סיד כדי להפוך אותו לגלוי יותר. מאוחר יותר הם שיחקו בהצלחה את המשחק הראשון של המדינה תחת אור זרקורים ב-3 בנובמבר 1956.
הנפילה מהליגה הבכירה
וינה נשארה תחרותית לאורך העשור, וסיימה בעקביות בשלושת המקומות הראשונים, אבל המועדון החל לדעוך בשנות ה-60 עד שירדו ליגה ב-1968 בפעם הראשונה מאז חזרתם לליגה הבכירה לאחר מלחמת העולם הראשונה. המועדון חזר לליגה הראשונה אחרי היעדרות עונה אחת, אבל כבר לא קרא תיגר על תואר האליפות. עם הקמתה של עשר הקבוצות בזהנרליגה, הליגה הבכירה החדשה של אוסטריה, בשנים 1974/1975, וינה שוב מצאה את עצמה משחקת כדורגל בליגה השנייה עד שעלתה ב-1976. עם זאת, הם המשיכו להיאבק כקבוצה מהליגה הנמוכה ושוב ירדו לליגת המשנה ב-1980.
הרחבת הליגה הראשונה מעשר לשש עשרה קבוצות ב-1982 אפשרה לפירסט וינה לחזור לתחרות הבוגרת, אך המשחק הלא עקבי שלהן נמשך. ארגון מחדש של הליגה הקים את הבונדסליגה האוסטרית בת 12 הקבוצות ב-1985 ופירסט וינה הופיעה שם לראשונה בעונה שלאחר מכן. גולת הכותרת של התקופה הזו הייתה הופעה חזקה בפלייאוף האליפות ב-1988 שהובילה למקום הרביעי שזיכה את המועדון בהופעה בגביע אופ"א. בהמשך המועדון נותר בחלק התחתון של הטבלה והתנדנד בין הליגות בתחילת שנות ה-90, עד שלבסוף ירד ליגה ב-1992. וינה לאחר מכן נהנתה מריצה טובה בתחרות הגביע האוסטרי 1997, שהוביל אותם לגמר בו הפסידה 2–1 לקבוצת הליגה הראשונה שטורם גראץ.
עם זאת, הקבוצה לא הצליחה להרים את עצמה במסגרת הליגה, ובעוד שהתקרבה מספר פעמים לחזרה לבונדסליגה, היא המשיכה בדעיכה שבשנת 2000 הנחיתה אותה בליגה השלישית (ה-Regionalliga Ost) בה שיחקה פירסט וינה עד שב-2009 עלתה חזרה לליגת המשנה.
בעונת 2009/10 סיימה וינה במקום האחד עשר בליגת המשנה של הכדורגל האוסטרי. פלייאוף הדחה פוטנציאלי נגד אלופת המחוז המערב, גורדיג, בוטל מפני שהרישיון שלה נמשך לקבוצה המודחת קארנטן. בעונת 2010/11 שלאחר מכן, וינה סיימה שוב במקום השני בטבלת הליגה לפני SV גראטקורן. עם זאת, תחת המאמן החדש אלפרד טטאר הצליחו לנצח את משחקי ההשארות מול אלופת המחוז המחוזית "SC-ESV פרנדורף 1919", 3-0 ו-2-1 בהתאמה, ושמרו על מעמדם בליגה השנייה. בשנה שלאחר מכן, וינה הבטיחה את מקומה בליגה במשחק ה-36 של העונה ובעונת 2012/13, וינה הופיעה טוב יותר, הצליחה להתרחק מקרב הירידה עם הופעות טובות וסיימה במקום ה-7.
עונת 2013/14 הייתה גרועה עבור וינה, כאשר היא סיימה במקום האחרון עם 13 נקודות שנוכו עקב הפרות רישוי שונות. בסוף העונה הודיעו וינה וטטר על פרידה ידידותית. גם רישיון המועדון לעונת 2014/2015 בכדורגל מקצועני נשלל. מעונת 2014/2015, וינה נאלצה לשחק שוב בליגה השלישית.
עקב חדלות הפירעון של נותנת החסות הראשית "Care-Energy", וינה הוכרזה כפושטת רגל בשנת 2017. בזמן שנמנעה פשיטת רגל, הקבוצה לא הצליחה גם לעלות ליגה מפאת פשיטת הרגל. ההעפלה לליגה השנייה נדחתה וזה החמיר, כאשר וינה הועברה לליגה החמישית בצו בית משפט. בעונה שלאחר מכן.
בשנת 2018 הצטרפה פירסט וינה לרשת ה"Club of Pioneers", רשת המועדונים העתיקים ביותר בעולם, שם חברים המועדונים הוותיקים ביותר מכל מדינות העולם.
בעונת 2018/19 שיחקה וינה ב-"2. Landesliga Wien", הליגה החמישית של הכדורגל האוסטרי. בעונתה הראשונה סיימה וינה בראש עם 78 נקודות מ-30 משחקים ועלתה לליגה הרביעית, הווינר סטאדטליגה. הם נותרו ללא הפסד בליגה בעונת 2019/2020 לאחר 17 משחקים. הליגה ננטשה עקב התפרצות מגפת הקורונה, כלומר המועדון נשאר בווינר סטאדטליגה לעונת 2020/2021. עם זאת, בסוף העונה 2020/2021 וינה עלתה שוב לליגה השלישית.
פיליפ ריבלין
פיליפ ריבלין (ט"ז באב תרנ"ג, 29 ביולי 1893 – ט"ז בתמוז תשמ"ד, 16 ביולי 1984) היה ממייסדי תנועת הנוער בית"ר בארץ ישראל ומראשי ארגון עובדי הצה"ר ובית"ר בפתח תקווה. רופא ילדים במקצועו וממייסדי "קופת חולים עממית" (לימים "קופת חולים מאוחדת"). יקיר העיר פתח תקווה בשנת תשל"ח (1978).
קורות חיים
פיליפ ריבלין נולד באודיסה שבקיסרות הרוסית וגדל בבית הוריו בעיר באקו, שבאזרבייג'ן, שם סיים לימודיו בגימנסיה. היה מראשי הנוער הציוני בקווקז, וקיים קשרים עם מרכזים ציוניים ברוסיה, בין השאר היה חבר מערכת העיתון "ייברסקי סטודנט" (ברוסית: "הסטודנט היהודי"), שראה אור בפטרוגראד בשנת 1915. בזיכרונותיו, שלושה פרקים מחיי יהדות רוסיה, כתב, כי בעקבות מהפכת "הטורקים הצעירים" ב-1908 בטורקיה, וההתעוררות הלאומית בקווקז, ראה את עצמו "כשליח הציונות בעולם המוסלמי". למד רפואה באוניברסיטאות היידלברג בגרמניה וברוסיה. השתתף במלחמת העולם הראשונה כרופא צבאי בצבא הצאר ניקולאי השני.
ריבלין עלה לארץ ישראל בשנת 1922. עבד כרופא בבית החולים "הדסה" בירושלים, ואחר כך עבד בשירותי הרפואה בצפת ובחברון. ריבלין הקים את ביתו במושבה פתח תקווה, ובה פתח את סניף "טיפת חלב". בשנת 1926 היה בין חבורת היוזמים את הקמת "ועדת בריאות". כמו כן, נמנה עם יוזמי ומייסדי הקמת "קופת חולים עממית", לימים "קופת חולים מאוחדת". הוא טיפל במסירות רבה בפעוטות ובילדים מהשכונות "שעריה" ו"מחנה יהודה" שבפתח תקווה, שהתחלואה והתמותה הייתה גדולה אצלם; הוא הדריך את היולדות כיצד לגדל תינוקות, וכיצד לשמור על סביבה נקייה ותנאים הגייניים נאותים לגידול ילדים.
ד"ר פיליפ ריבלין היה ממייסדי תנועת הנוער בית"ר בארץ ישראל, ומפעילי הסניף הראשון שלה בתל אביב, ואחר כך היה ממייסדי סניף בית"ר במושבה פתח תקווה, אשר כונה "הגדוד הפתח-תקוואי ה-42", ונודע כמי שהטביע חותמו עליו. במקביל, היה מפעילי תנועת הצה"ר בארץ ישראל.
ד"ר ריבלין היה מראשוני "הפורשים", חברי תנועת ז'בוטינסקי, משורות "ההסתדרות הכללית". הוא היה בין מקבלי ההחלטה על הקמת ארגון עובדים של "העובד הלאומי" בארץ ישראל בכינוס הארצי של "גוש העבודה הרביזיוניסטי" ב-31 במאי 1930. בביתו התקיימו ישיבות המזכירות של סניף ארגון עובדי הצה"ר ובית"ר בפתח תקווה, והוא נבחר ליושב ראש ועד חברי הצה"ר. כמו כן, בשנת 1930, היה ד"ר ריבלין חבר המועצה המקומית של פתח תקווה מטעם הצה"ר.
חלק גדול מפעילותו בתקופת המנדט היה במחתרת ובחשאי, למשל, כאשר היה לעזר לחברי אצ"ל ולח"י בתקופת ה"סזון" שבה נרדפו על ידי "היישוב המאורגן" ואנשי "ההגנה" והפלמ"ח. בעתות מצוקה אלו מצאו רבים מקרב חברי המחתרות, "פליטים", כפי שכינו אותם, מחסה ופינה חמה בביתו.
לאחר ההכרזה על הקמת מדינת ישראל ועם בואם של רבבות עולים חדשים לארץ ישראל, נשלח ד"ר ריבלין על ידי משרד הבריאות לטפל בתינוקות שהצטופפו ב"מעברת פתח תקווה" - "עמישב". הוא לימד אימהות שלא ידעו עדיין עברית וטרם הסתגלו לתנאים החיים בישראל, כמו גם לנסיבות הקשות בחיי היומיום במעברה, וכיצד לשמור על סביבה נקייה בגידול ילדיהן.
ד"ר ריבלין יזם הקמת סניף של ההסתדרות הרפואית בישראל בפתח תקווה.
בשנת תשל"ח, 1978, זכה לתואר יקיר העיר פתח תקווה. בהענקת הפרס נאמר עליו, בין השאר, כי הוא איש ציבור רב פעלים ורופא מסור ופורץ דרך, וכי בעשרות שנות עבודתו כרופא, "זכה לטפל באלפי תינוקות, שגדלו, הפכו אבות וסבים, וזוכרים לרופא המסור את חסד טיפולו".
ד"ר פיליפ ריבלין ציווה את גופתו למדע. נפטר ביום ט"ז בתמוז תשמ"ד, 16 ביולי 1984.
פיאטרס באובליס
פיאטראס באובליס (בליטאית: Petras Baublys;23 במאי 1914 – 16 בדצמבר 1973) היה רופא ילדים ומנהל בית יתומים ליטאי, מחסידי אומות העולם, שבמהלך מלחמת העולם השנייה הציל עשרות ילדים יהודים ממוות בידי הנאצים.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים
באובליס נולד בלידא, ליטא. סיים את לימודיו באוניברסיטת ויטאוטאס מגנוס שבקובנה בשנת 1936. עבד כמרצה באוניברסיטת וילנה וכרופא ילדים מוביל בליטא.
לאחר המלחמה
באובליס שימש כרופא הילדים הראשי של משרד הבריאות הליטאי בין השנים 1950–1958. כתב שני ספרים על גידול ילדים והורות בליטאית. באובליס נהרג בתאונת מטוס ב-16 בדצמבר 1973.
הכרה והנצחה
ב-5 במאי 1977, הוכר ד"ר באובליס על ידי יד-ושם כחסיד אומות העולם בטקס ביד ושם בירושלים בנוכחות אחיו של ד"ר באובליס, ריצ'רדס באובליס. בטקס  גם הוכרו אחיו וגיסתו, סרג'יוס באובליס וידויגה באובלין על הסתרת ילד יהודי בביתם.
קישורים חיצוניים
אודות פיאטרס באובליס, באתר GENI
מגדלי שתיקה
מגדלי שתיקה (בפרסית: دخمه או برج خاموشان) הם מבנים מעגליים המשמשים את מאמיני דת זרתוסטרא לטיפול בגופות המתים ולקבורתם. הכינוי "מגדלי שתיקה" באנגלית ניתן למבנים בשנת 1832 על ידי מתרגם של הממשל הבריטי בהודו.
לפי דת זרתוסטרא, גופת המת היא "נאסו", משמע, טמאה. לפי אמונתם יסודות העולם (אש, אדמה, מים) הם מקודשים, ולכן לא ניתן לקבור את הגופה בארץ, לשרוף אותה או לשלח אותה לנהר או לים מחשש לטמאם. לכן נוהגים להניח את הגופה על גבי המגדלים, שם להקות של ציפורים טורפי נבלות, שעשו את סביבת המגדלים לביתם, אוכלות את הגופה, ושאריות הבשר והעצמות מתייבשות לאור השמש. התהליך הזה, לפי מאמיני הדת הזורואסטרית, מטהר את העצמות מהטומאה, וכעבור תקופת זמן של עד כשנה אוספים את עצמות המת והן מוכנסות לבור קבורה בתוך המגדל. שם מפוזר סיד על העצמות שמאיץ את התפוררותן, לבסוף האפר נשטף במי גשמים, עובר מסננות של פחם וחול, עד שלבסוף נשטף אל הים.
המגדלים הם בדרך כלל זהים בצורתם. הם בעלי גג שטוח, שבו מונחות הגופות בשלושה מעגלים: החיצוני יועד לגברים, האמצעי לגופות נשים והפנימי ביותר לילדים.
כבר במאה ה-5 לפנה"ס, מספר ההיסטוריון היווני הרודוטוס על הפרסים, ש"ישנו מנהג נוסף שנהוג לקמץ בו במילים, ולא לדבר עליו גלויות, באשר למתים. אומרים כי גופה של גבר פרסי לעולם לא נקברת, לפני שציפור טרף או כלב ביתר אותה" ("היסטוריה", ספר ראשון, 140).
כיום צומצם השימוש במנהג ממספר סיבות. החל משנות ה-90, הצטמצמה אוכלוסיית העופות הדורסים בהודו ביותר מ-99 אחוזים בעקבות הרעלות, והאוכלוסייה הקיימת לא מסוגלת לטפל בכמות הגופות. כיום מנסים לגדל ציפורים בשבי על מנת שישמשו בתפקיד המסורתי. כמו כן, מותקנות על גגות המגדלים מראות גדולות שמרכזות את קרני השמש בגופות ומאיצות את תהליך הריקבון. בארצות מערביות, בהן לא מקובל להקים מבנים שכאלה, מצאו הזורואסטרים פתרון הלכתי, והם שורפים את המת בחשמל, שאינו יסוד מקודש.
הזכות לקבורה במגדלי שתיקה היא נושא לוויכוח בקרב קהילת הפארסי (זורואסטרים שמוצאם מאיראן והיגרו לדרום-מזרח אסיה בין המאות השמינית והעשירית לספירה, להבדיל מקהילת ה"איראני", שהיגרו מאיראן להודו במאה ה-19), אחת משתי קהילות הזורואסטריוּת הגדולות בהודו. המגדלים מנוהלים על ידי אנשי דת שמרנים, שאינם מאפשרים לילדים מנישואים מעורבים, בהם הורה אחד הוא אינו זורואסטרי, להיקבר בהם.
ניקולה מושאנוב
נִיקוֹלָה סְטוֹיְקוֹב מוּשָאנוֹב (בבולגרית: Никола Стойков Мушанов; 12 באפריל 1872, דריאבנו, האימפריה העות'מאנית – 10 במאי 1951, וליקו טרנובו, הרפובליקה העממית הבולגרית) היה פוליטיקאי וליבראל בולגרי, אשר כיהן במספר תפקידי שרים בממשלות בולגריה וכן כראש ממשלת בולגריה מטעם המפלגה הדמוקרטית הבולגרית. מושאנוב נרצח על ידי סוכני המשטרה החשאית הבולגרית.
ראשית חייו
ב-1893 הוסמך מושאנוב למשפטים בצרפת ועד 1896 הועסק כשופט ותובע בסטארה זאגורה ובווארנה. בין 1897 ל-1908 עבד כעורך דין בעיר רוסה והצטרף למפלגה הדמוקרטית הבולגרית.
ראשית הקריירה הפוליטית
מושאנוב כיהן כשר בממשלתו הראשונה של אלכסנדר מלינוב. בין 1908 ל-1910 כשר החינוך ומ-1910 ועד 1911 כשר הפנים. בשלהי מלחמת העולם הראשונה מונה לתפקיד השר לעבודות ציבוריות וכיהן בתפקידו מה-21 ביוני 1918 ועד 7 במאי 1919 תחת אלכסנדר מלינוב ותאודור תאודורוב. לאחר בחירתו של אלכסנדר סטמבוליסקי לראשות הממשלה, הועמד מושאנוב לדין יחד עם פוליטיקאים רבים אחרים שנתפשו על ידי הממשלה החדשה כאחראים לתבוסה במלחמה שהובילה לחוזה ניי. ב-1922 נכלא למספר חודשים בבית כלא בעיר שומן. ב-1931 מונה לשר הפנים והבריאות בממשלתו של אלכסנדר מלינוב.
אחריתו
לאחר מותו של אלכסנדר מלינוב נבחר מושאנוב לתפקיד יושב ראש המפלגה הדמוקרטית, תפקיד בו כיהן רשמית עד 1947. הוא כיהן כיושב ראש הפרלמנט הבולגרי בין 1938 ל-1939. מושאנוב כיהן כשר בממשלתו של קונסטנטין מוראבייב וניהל משא ומתן עם הבריטים והאמריקאים במטרה למנוע את כיבוש הממלכה על ידי ברית המועצות. ב-9 בספטמבר 1944 לאחר ההפיכה הצבאית בה סולק מוראבייב ועליית השלטון הפרו קומוניסטי בראשות קימון גאורגייב, הועמד לדין ונידון לשנת מאסר בעוון חתרנות. בספטמבר 1945 לאחר שחרורו מהכלא, חזר מושאנוב לפעילות במפלגה הדמוקרטית, אך נאלץ לפרוש שנתיים מאוחר יותר. הוא המשיך להביע בגלוי עמדות אנטי קומוניסטיות. בין 1947 ל-1949 נעצר מספר פעמים, נחקר ושוחרר. מושאנוב גורש מסופיה לווליקו טרנובו, שם הושם במעצר בית. משטרו הסטליניסטי של וולקו צ'רבנקוב פעל באופן אגרסיבי לדיכוי מתנגדי משטר בבולגריה.
ב-10 במאי 1951 נעצר מושאנוב בידי אנשי המשטרה החשאית הבולגרית בחשד לתמיכה במשנתו של טרייצ'ו קוסטוב שהוצא להורג. הוא הובל לחקירה במשרדי הוועדה לביטחון המדינה, ושם נרצח. בגרסה הרשמית לאירועים, נטען כי נפטר מהתקף לב. ב-1996 ביטל בית המשפט העליון הבולגרי את גזר הדין מ-1944 וטיהר את שמו של מושאנוב.
מושאנוב והקהילה היהודית
ניקולה מושאנוב היה אחד הפוליטיקאים הבולגרים הבולטים במאבק כנגד רדיפות היהודים בממלכה הבולגרית. הוא הביע את עמדותיו הנחרצות, גם כשהיה בדעת מיעוט והותקף על ידי חוגים רחבים בפרלמנט ובממשלה הבולגרית.
בשלהי דצמבר 1940 הוגש לאישור הפרלמנט הבולגרי החוק להגנת האומה שדמה במתכונתו לחוקי נירנברג. החוק זכה לתמיכה רחבה בפרלמנט. מושאנוב יצא בגלוי כנגד החוק ומשלא הועיל מאבקו בפרלמנט, פנה למלך בוריס השלישי בבקשה להפעיל את השפעתו על הממשלה לביטול הצעת החוק. המלך לא השיב. מושאנוב הצביע נגד החוק, אך הוא אושר ברוב גדול.
ב-25 ביוני 1942 אושרה בפרלמנט הבולגרי הצעת חוק, המסמיכה את הממשלה הבולגרית לאחוז בכל האמצעים הנדרשים כדי לפתור את "בעיית היהודים" בממלכה. מושאנוב תקף בחריפות את ההצעה וביחד עם חברו למפלגה פטקו סטאינוב הצביע נגדה.
ב-21 במאי 1943 החליטה הממשלה הבולגרית לגרש את יהודי סופיה לערי השדה, כאשר תוכניתו של אלכסנדר בלב הייתה לראות בגירוש זה שלב ראשון לקראת גירושם אל מחוץ לגבולות הממלכה. ב-22 במאי כתבו מספר אישי ציבור ובכללם ניקולה מושאנוב מכתב למלך בוריס השלישי בו נטען שמדובר בצעד בלתי אנושי והמלך ישא אישית באחריות לתוצאותיו של המהלך הנפשע. המכתב נמסר לארמון המלך על ידי דימו קזאסוב וצביאטקו בובושבסקי. הייתה זו הפעם הראשונה בה שוגר איום למלך עצמו להפסיק את רדיפות היהודים.
ב-24 במאי עם פרסומו של צו הגירוש נפגשו מושאנוב ופטקו סטאינוב עם ראש הממשלה בוגדאן פילוב ותבעו ממנו לבטל את הגירוש. פילוב סירב. מושאנוב וסטאינוב שלחו מכתב מחאה לארמון המלך, הוא לא זכה למענה והגירוש יצא לפועל.
אווה מנדז
אווה דה-לה קרידד מנדז (באנגלית: Eva de la Caridad Méndez; נולדה ב-5 במרץ 1974) היא שחקנית אמריקאית, דוגמנית ואשת עסקים, שהתחילה את קריירת המשחק שלה בשנות ה-90. ידועה בעיקר בזכות השתתפותה בשוברי הקופות "יום אימונים מסוכן" (2001), "מהיר ועצבני 2" (2003), "היצ'" (2005), "גוסט ריידר" (2007) ו"החבר'ה האחרים" (2010).
ביוגרפיה
מנדז נולדה במיאמי, פלורידה, לזוג הורים קובנים, אווה פרז סוארז וחואן קרלוס מנדז. אימה עבדה בתיאטרון הסיני ואילו אביה ניהל עסק למכירת והפצת בשר. לאחר גירושי הוריה, גדלה מנדז בשכונת סילבר לייק בעיר לוס אנג'לס עם אימהּ, אחיה ואחותה. גדלה כקתולית וחונכה להיות נזירה. למנדז היה אח גדול, חואן קרלוס מנדז ג'וניור (1963–2016), שמת מסרטן הגרון. יש לה גם אחות גדולה, ג'נט, ואח למחצה הצעיר ממנה מנישואיו השניים של אביה, קרלוס אלברטו "קרלו" מנדז. בתיכון למדה בגלנדייל, קליפורניה, ולאחר מכן למדה שיווק באוניברסיטת המדינה של קליפורניה בנורת'רידג'. כשסוכן ליהוק בהוליווד ראה את תמונותיה. מנדס, אז בשנתה השנייה בלימודים לתואר ראשון, נשרה מהלימודים בשנת 1997 כדי לפצוח בקריירת משחק אצל המורה למשחק איוואנה צ'אבק.
משחק
בשנת 2005 שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בסרט "היצ'" לצד ויל סמית'. בשנת 2007 שיחקה בשובר הקופות "גוסט ריידר" לצד ניקולס קייג' ובשנת 2009 שבה לשחק לצידו בסרט "פקד מושחת".
דוגמנות
בנוסף לקריירת המשחק, נבחרה מנדז בשנת 2005 לשמש כדוברת הבינלאומית של חברת הקוסמטיקה "רבלון" והשתתפה בקמפיין שלהם לגייס כספים למחקר סרטן השד, בדומה לשחקניות ודוגמניות אחרות כמו ג'וליאן מור, האלי ברי וסינדי קרופורד. בדצמבר 2007 הצטלמה בעירום לקמפיין נגד פרוות של ארגון זכויות בעלי החיים, "PETA". מנדס הייתה נערת לוח השנה של המשקה האלכוהולי קמפרי לשנת 2008, וביולי 2008, היא הוכרזה כפנים הבינלאומיות של פסטיבל 30 הימים של אופנה ויופי באוסטרליה.היא הופיעה עירומה בפרסומת לבושם "Secret Obsession" של קלווין קליין, פרסומת שמנהלי רשתות השידור בארצות הברית מצאו סיכון רב מדי בשידורה.
מנדז הייתה פרזנטורית של מספר מותגי אופנה נבחרים, בהם קלווין קליין, קרטייה, ריבוק, מותג השמפו פנטן, חברת הביגוד הצרפתית מורגן, חברת הביגוד הגרמנית פיק אנד קלופנבורג, מותג הגלידה מגנום, מותג השוקו Cocio, וקידמה את הבושם הצרפתי Angel fragrance של טיירי מוגלר. נבחרה מספר פעמים לרשימת הנשים הסקסיות בעולם.
עיצוב אופנה
בבעלותה של מנדז ליין מצעים וכלי אוכל שנמכרים ברשת חנויות הכלבו האמריקאית מייסיס.
בפברואר 2013 שיתפה פעולה עם חברת הקמעונאות New York & Company, להם היא עיצבה ליין בגדי עבודה לנשים - Eva by Eva Mendes.
היא מנהלת הקריאייטיב של מותג האיפור "CIRCA Beauty", שהושקו בלעדית ב-2015 ברשת בתי המרקחת וולגרינס.
חיים אישיים
בשנת 2002 ניהלה מערכת יחסים ארוכת טווח עם הקולנוען ג'ורג' אוגוסטו אשר הסתיימו לבסוף בשנת 2008. מספטמבר 2011 מנדז נמצאת במערכת יחסים עם השחקן ראיין גוסלינג, איתו הביאה לעולם שתי בנות.
פורת
פּוֹרָת הוא מושב דתי באזור השרון בין עין ורד לכפר יעבץ. נמנה עם מושבי הפועל המזרחי ומשתייך למועצה אזורית לב השרון.
היסטוריה
המושב הוקם בשנת 1950. שמו סמלי ופירושו הוא שגשוג ופוריות, כפי שמילה זו מוצגת בברכת יעקב:.
המושב ידוע בענף גידול הפרחים. בעבר התפרנסו רוב התושבים מענף זה בצד מטעים ולולים, ומאז שנות ה-2000 יותר ויותר מתושבי היישוב עוסקים במקצועות חופשיים.
מושב פורת מוגדר כמושב דתי.
להט"ב ותחרות האירוויזיון
תחרות הזמר של האירוויזיון ידועה בקשר שלה עם הקהילה הגאה, ולה קהל מעריצים ותיק מתוכה. מארגני האירוויזיון פעלו לשילוב מעריצים אלה בתחרות מאז שנות התשעים.
מנואל מוניוס בוררו
מנואל מוניוס בוררו (בספרדית: Manuel Muñoz Borrero; 4 בפברואר 1891 – 5 באוקטובר 1976) היה דיפלומט שייצג את אקוודור בשוודיה בתקופת מלחמת העולם השנייה, והוכר כחסיד אומות העולם.