cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ג'סיקה בראון פינדלי
קריירה
פינדלי לוהקה בתפקיד ראשי בדמות אמיליה בסרט "אלבטרוס" שביים ניאל מקורמיק. לאחר מכן שיחקה בשני פרקים בתוכנית "עברייני על" של ערוץ E4. היא שיחקה בתפקיד ליידי סיביל, הבת הצעירה של בית גרנתהם, בסדרת הדרמה התקופתית "אחוזת דאונטון". היא עזבה את הסדרה אחרי שלוש עונות כדי לקדם את הקריירה שלה. ב-2011 הופיעה בפרק השני של הסדרה "מראה שחורה" של ערוץ 4. בשנת 2012 הופיעה בסרט "Not Another Happy Ending" מאת ג'ון מק'קיי, ושיחקה בתפקיד אליאס פלטייה במיני-סדרה "ליבירינת'" המבוססת על רומן באותו שם מאת קייט מוסה. הוא לוהקה בתפקיד בוורלי פן בסרט הקולנוע "אגדת חורף עיבוד לרומן באותו שם לצדם של קולין פארל וראסל קרואו.
טים ברטון שקל ללהק את פינדלי בתפקיד הראשי לסרטו "אליס בארץ הפלאות" אבל העדיף לבסוף את השחקנית האוסטרלית מיה וסיקובסקה. ב-2015 כיכבה בתפקיד שלי בגרסה המחודשת של הסרט "העורב".
ביולי 2015 שיחקה פינדלי בתפקיד אליס אולדרידג' בסרט הטלוויזיה "The Outcast" עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת סיידי ג'ונס.
מאז 2017, מגלמת פינדלי את אחד התפקידים הראשיים בסדרת הטלוויזיה "פרוצות" בתור שארלוט ולס.
חיים אישיים
פינדלי החלה לצאת עם השחקן זיגי הית׳ בסוף שנת 2016. השניים נישאו ב-12 בספטמבר 2020.
לורי גלימשר
לורי הוליס גלימשר (בשם מלא באנגלית: Laurie Hollis Glimcher; נולדה ב-1951 בארצות הברית) היא רופאה-מדענית העוסקת בעיקר באימונולוגיה (תורת החיסון), וידועה במחקריה בנושא בידול תאי T, תפקידו של החלבון Schnurri-3 בבניית העצמות, והחלבון XBP-1 ותפקידיו השונים. כיום, מכהנת גלימשר כמנכ"ל מכון דנה-פרבר לסרטן, וכפרופסור לרפואה באוניברסיטת הרווארד. בנוסף, היא פועלת למען העלאת מעורבות הנשים בתחום המדע.
ביוגרפיה
גלימשר נולדה במשפחה יהודית, בת אמצעית להוריה ולה שתי אחיות נוספות, ומערכת היחסים בין שלוש האחיות היא מערכת קרובה. אביה, מלווין גלימשר, היה רופא-מדען בתחום האורתופדיה, ואמה, ג'רלדין, הייתה עקרת בית. גלימשר החלה להתעניין ברפואה כבר בילדותה. לאור זאת, נהגה להתלוות לאביה לעבודתו ולמעבדתו בסופי שבוע. כשהייתה בתיכון ובמכללה, אף עבדה במעבדה של אביה. גלימשר, היא היחידה מבין אחיותיה שפנתה לתחום הרפואה והמדע בעקבות אביה.
היא למדה במכללת רדקליף, ולאחר מכן בבית הספר לרפואה בהרווארד, שם החלה להתעניין באימונולוגיה ובפרט במחלות אוטואימוניות. את שנתה הרביעית בהרווארד בילתה גלימשר במעבדתו של הארווי-קנטור, שם הם חקרו ואפיינו את חלבון Nk1.1. במהלך לימודיה התחתנה עם יו אוקינקלוס. היא התחילה בהתמחות קלינית בראומטולוגיה, אולם בשנה השנייה להתמחות עזבה כדי ללמוד ולהתמחות בפוסט-דוקטורט ב-NIH. גלימשר ובן זוגה למדו שניהם לפוסט-דוקטורט, וכל אחד מהם עבד והתמחה במעבדה אחרת. גלימשר התמחתה במעבדתו של פרופסור ויליאם פול. חודשיים לאחר מכן ילדה את בתה הבכורה, קאלה אוקינקלוס, ולאחר 4–5 ימים בבית, חזרה לעבוד.
שנתיים וחצי לאחר מכן, ילדה גלימשר את בנה השני, יו גלימשר אוקינקלוס. וחצי שנה מאוחר יותר, חזרה להרווארד, כדי להשלים את ההתמחות הקלינית, ואילו בן-זוגה היה צריך להשלים את תקופת ההתמחות שלו בניתוחים. בה בעת, היא השלימה את המלגה הרפואית וגם המשיכה במחקר. היא לא ויתרה על המחקר שהתחילה ב-NIH, וקיבלה מענק (R01) מ-NIH, ופתחה מעבדה קטנה. לדבריה, היו אלה השנים הקשות ביותר בחייה, הואיל ונאלצה לטפל לבד בילדיה, כיוון שבן זוגה היה עסוק בהתמחות, ולא היה בסביבה לעזור לה. בה בעת, היא השלימה את המלגה הרפואית וגם המשיכה במחקר.
בשנת 2005, השתתפה גלימשר בתוכנית Larry Summers Task Force for Women in Science and Engineering שמטרתה להגביר את מעורבות הנשים במדע ובהנדסה.
גלימשר, מכהנת כיום כמנכ"לית מכון דנה-פרבר לסרטן וכפרופסור לרפואה בבית הספר לרפואה בהרווארד, חברה באקדמיה הלאומית למדעים, באקדמיה האמריקאית למדעים ואומנויות, בחברה האמריקאית לפילוסופיה, באקדמיה הלאומית לרפואה, חברה במכון לחקר הסרטן , בפריקס גליאן , במכון פרקר לאימונותרפיה בסרטן , ב-Repare Therapeutics, Abpro Therapeutics וב-Kaleido BioSciences, בוועדות ייעוץ מדעי, בוועדת השופטים של פרס לסקר.
בעבר, הייתה דיקנית הפקולטה לרפואה באוניברסיטת קורנל. היא הנשיאה לשעבר של האגודה האמריקאית של האימונולוגים. בנוסף, היא חברה באגודה האמריקאית לחקר הסרטן, באגודה האמריקאית של מכוני סרטן ובחברה האמריקאית לאונקולוגיה קלינית. היא המייסדת השותפה של Quentis Therapeutics, והשתתפה בעבר בדירקטוריון של חברת התרופות בריסטול מאיירס סקוויב. כיום משתתפת בדירקטוריון של חברת התרופות גלקסו סמית' קליין, ובחברת ווטרס. היא אף חברה בעמותה האמריקאית לאסתמה.
כיום, נשואה גלימשר לגרגורי פצקו, ביוכימאי ופרופסור לנוירולוגיה בבריגהאם אנד וימנ'ס הוספיטל ובבית הספר לרפואה בהרווארד. לגלימשר שלושה ילדים מבן זוגה הראשון: קאלה, יו, והפוליטיקאי ג'ייק אוקינקלוס, ונכד אחד.
מחקר
מחקרה עוסק בעיקר במערכת החיסון. היא אפיינה את החלבון Nk1.1 (ראו Natural killer T cell) המתבטא בממברנות תאי הרג טבעי, ומהווה סמן לתאים אלה. על מחקרה זה, היא הייתה האישה הראשונה, שזכתה בפרס סומה ווייס.
היא חקרה מולקולות MHC מסוג 2, שהן מולקולות, אשר תפקידן הוא איתור והצגת חלבונים זרים בגוף לתאי T מסייעים, ותפקידם להתחיל תגובה חיסונית כנגד החלבונים הזרים. היא יצרה תאים עם מוטציות במולקולות אלה, ובדקה את הגנים ולמה גורמות בהם המוטציות. במהלך המחקר, גילו גלימשר וצוותה גן, שסברו שהיה קשור למולקולות אלו, ואפיינו את החלבון XBP-1 אליו מקודד הגן. בהמשך יצר צוות המחקר עכברים עם חסר גנטי בחלבון, וגילה שהוא קשור בכלל למערכת העקה התאית, ולבידול תאי פלזמה (התאים המייצרים נוגדנים מגינים).
גלימשר חקרה התבדלות של תאי T, והיא התפרסמה בתור אחת החוקרות המובילות בעולם בהבנת תחום זה. במהלך המחקר חיפשו גלימשר וצוותה, גורם בעל תפקיד מהותי בבקרת תאי Th1. גלימשר וצוותה אפיינו את החלבון Schnurri-3 המתבטא במידה גבוהה בתאי Th1, וכשיצרו עכברים ללא חלבון זה, גילו שמסת העצם שלהם גבוהה במידה ניכרת, על אף שהעצם נראתה תקינה בבדיקת רנטגן. נתון זה, הוביל את גלימשר לחקור את החלבון Schnurri-3 והשפעתו על תאים יוצרי עצם, וכיצד ניתן לעשות בו שימוש, כדי לטפל במחלות כגון דלדול עצם. גלימשר חקרה בעבר את ההשפעה של מערכת העקה התאית על מחלות ניוון עצבי. כיום עוסק מחקרה בהשפעת מערכת החיסון ומערכת העקה התאית על התפתחות והתקדמות סרטן.
קורפוס המחקרים של גלימשר תרם להבנת מחלת האסתמה, HIV, מחלות מעיים דלקתיות, דלדול העצם, מחלות אוטואימוניות ומחלות ממאירות. המחקרים גם תורמים לפיתוח חיסונים מגינים ולאימונותרפיה בסרטן.
הוצאת אוניברסיטת קליפורניה
הוצאת אוניברסיטת קליפורניה (באנגלית: University of California Press) היא בית הוצאה לאור השייך לאוניברסיטת קליפורניה ומפרסם מאמרים אקדמיים.
על ההוצאה לאור
ההוצאה לאור נוסדה ב-1893. ייעודה היה לפרסם מאמרים מדעיים שפרסמה הפקולטה של אוניברסיטת קליפורניה, שנוסדה ב-1868. מאז היווסדה, שכנו מוסדותיה של ההוצאה לאור בקמפוס הראשי של האוניברסיטה, בברקלי.
הוצאת אוניברסיטת קליפורניה מפרסמת בנושאים הבאים: לימודים הקשורים ליבשות שונות, כגון אפריקה, אמריקה ואסיה, וכן אזורים גאוגרפיים כגון אמריקה הלטינית והמזרח התיכון, העת העתיקה, אנתרופולוגיה, אמנות, תקשורת, קרימינולוגיה ומשפט פלילי, כלכלה, לימודי סביבה, לימודי קולנוע ומדיה, אוכל ויין, מגדר ומיניות, לימודים גלובליים, בריאות, היסטוריה, שפה, ספרות ושירה, מוזיקה, פילוסופיה, פוליטיקה, פסיכולוגיה, דת, מדעים וסוציולוגיה.
המשרד האדמיניסטרטיבי של ההוצאה לאור ממוקם במרכז העיר אוקלנד שבקליפורניה. ההוצאה מחזיקה בסניף עריכה בלוס אנג'לס ובמשרד מכירות בניו יורק. היא מפיצה את פרסומיה באמצעות משרדי שיווק בבריטניה, אסיה, אוסטרליה ואמריקה הלטינית. מועצת המנהלים המורכבת מפקידים בכירים של אוניברסיטת קליפורניה, שהמטה שלה נמצא בברקלי, נושאת באחריות לפעולות העיתונות, ומאשרת את כל כתבי היד לפרסום. ועדת העורכים מורכבת מחברי סגל מכובדים המייצגים את תשעת הקמפוסים של האוניברסיטה.
ליז האביק
ליז האביק (בנורווגית: Lise Haavik; נולדה ב-23 בפברואר 1962) היא זמרת נורווגית.
ביוגרפיה
האביק נולדה בנורווגיה. ב-1982 עברה לדנמרק על מנת ללמוד כלכלה באוניברסיטת אודנסה ובבית הספר לעסקים של קופנגן.
ב-1983 השתתפה בתחרות מוזיקה שארגן המגזין "", שם הייתה במקום השני. לאחר מכן היא התחברה עם המוזיקאי ג'ון הטטינג ונוצר הצמד "Trax".
היא ייצגה את דנמרק באירוויזיון 1986 עם השיר "Du er fuld af løgn" (אתה מלא בשקרים), וסיימה במקום השישי. זאת, לאחר שניסתה לייצג את דנמרק באירוויזיון 1984 ו-1985. ב-1988 ניסתה לייצג את נורווגיה.
ב-1988 יצא אלבומה הראשון שנקרא על שמה, ב-2003 יצא אלבומה השני, ב-2007 הוציאה אלבום באנגלית.
קלייר פ. גמקל
'''קלייר פ. גמקל (באנגלית: Claire F. Gmachl''', נולדה בשנת 1967) היא פרופסור להנדסת חשמל באוניברסיטת פרינסטון, הידועה בעיקר בזכות תרומתה לפיתוח לייזר מפל קוואנטלי (quantum cascade laser).
קורות חיים
גמקל סיימה תואר מאסטר בפיזיקה באוניברסיטת אינסברוק בשנת 1991. הייתה חברה בצוות הטכני באוניברסיטה הטכנית של מינכן בשנים 1992–1994 וקיבלה את הדוקטורט שלה בהנדסת חשמל מהאוניברסיטה הטכנית בווינה  בשנת 1995. טקס קבלת הדוקטורט שלה נערך בחסותו של נשיא אוסטריה בזכות הישגיה המרשימים לאורך לימודיה מבית הספר התיכון ועד לאוניברסיטה. בשנת 1996 החלה לעבוד כחברה בצוות הטכני של מעבדות נוקיה בל ועבדה שם במשך שמונה שנים. בשנת 2003 הצטרפה לאוניברסיטת פרינסטון שם לימדה בתור מרצה בכירה, הפכה לפרופסור מן המניין בשנת 2007 ובשנת 2011 קיבלה את התואר "פרופסור יוג'ין היגינס להנדסת חשמל", גמקל הצהירה שאחת ממטרותיה כפרופסור היא לגרום לסטודנטים להתעניין בתחומי המדעים והטכנולוגיה. בשנת 2006 הפכה גמקל לראש הארגון MIRTHE, ארגון המפתח, בין היתר, מערכות חישה כימיות לשימוש סביבתי, ביטחוני ורפואי.
מחקרה
עיקר מחקרה של גמקל מתמקד בתחום לייזרים ומוליכים למחצה, בעיקר בפיתוח של לייזר מפל קוואנטלי, (Quantum-cascade Laser) או QCL בקיצור.
לייזר מפל קוואנטלי (QCL) הוא סוג של לייזר השונה מלייזרים אחרים בעוצמתו הגבוהה, טווח הכוונון שלו ויכולתו לעבוד כרגיל בטמפרטורת החדר, מסיבות אלו הוא יכול לתפקד במצבים שונים שבהם לייזרים מסוגים אחרים מתקשים לתפקד. כל מולקולת גז סופגת תדרים שונים של אור ולכן לגזים ואדים יש מעין "טביעת אצבע" כימית הייחודית למבנה הכימיקלי שלהם, הדרך המקובלת לזהות את "טביעות האצבע" האלו היא בעזרת קרני לייזר, עד כה השתמשו בלייזרים מגושמים או לא יציבים כדי לגלות אותם. לעומת הלייזרים המיושנים יותר, ה-QCL יכול לזהות את הגזים האלו בצורה יותר יציבה ומדויקת בזכות היכולות המיוחדות שלו: עוצמה וטווח כוונון. הבעיה העיקרית בשימוש ב-QCL לזיהוי גזים היא שהלייזרים שלחו בחזרה ספקטרום אור כאוטי ולא שווה, מה שהופך את הזיהוי של גזים מסוימים לבלתי אפשרי.
גמקל טיפלה בבעיה זו בכך שחרטה סריג-עקיפה (רכיב אופטי המפצל אור הפוגע בו לכיוונים שונים בתבניות מחזוריות) לתוך הלייזר, דבר זה גרם לכך שהלייזר הגביר תדר ספציפי והתעלם משאר התדרים. מאוחר יותר גמקל עיצבה לייזרים שונים המסוגלים להגביר ולקרוא כמה סוגי תדרים, כך שיוכלו לזהות מספר גזים מסוימים מתוך קבוצת גזים גדולה. מטרת המחקר היא כי בעתיד יהיה ניתן להשתמש בטכנולוגיה זו כדי להבחין בסוגים של גזים מזהמים בכביש מהיר או לאתר חומרי נפץ בבידוקים ביטחוניים. מלבד זאת, מפתחת גמקל שימושים שונים ללייזר, לדוגמה, לייזר מכוונן לזיהוי גזים היוצאים מהגוף בנשיפה ויכולים להורות על בעיות רפואיות שונות מאסתמה ועד מחלות לב. גמקל גם חוקרת דרכים להפוך את הלייזר למכשיר שיהיה קל וזול לייצר ולהפיץ. בראיון שנתנה גמקל למשרד המדע והטכנולוגיה של אוסטריה אמרה כי "האתגר הוא להפוך את הלייזרים לפשוטים כמו גלאי עשן תוך כדי שמירה על איכות ודיוק גבוהים".
שיר ראובן
שיר ראובן (נולדה ב-21 באוגוסט 1988) היא עיתונאית, תסריטאית, מגישת הסכת וסטנדאפיסטית ישראלית.
ביוגרפיה
ראובן נולדה ברמלה וגדלה בראשון לציון ולה אחות אחת. שירתה שירות צבאי מלא בחיל המודיעין. היא בוגרת מגמת תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, שם סיימה ללמוד ב-2012. החלה להופיע כסטנדאפיסטית בשנת 2014, בתחילה בערבי במה פתוחה ולאחר מכן כחלק מקבוצות "ערב הסטנדאפ המיותר" ו"ערב הסטנדאפ הפמיניסטי".
ב-2015 כתבה טור קבוע במגזין "בלייזר". באותה שנה החלה לכתוב עבור העיתון "הארץ". בשנים 2016–2018 היא כתבה טור אישי בעיתון, ובשנים 2020–2021 כתבה את המדור "פרויקט הגלעין", שבו החליפה חפצים בניסיון להגיע מגלעין אבוקדו לדירה.
ב-2016 הופיעה בפינת "המועדון" בתוכנית "היום שהיה" בערוץ 10.
ב-2016–2017 כתבה לתוכנית "היום בלילה עם גורי אלפי" בקשת והופיעה בפינה בתוכנית בה יצאה לחקור תופעות שונות.
ב-2018 הגישה פינה קבועה בתוכנית "פעם בשבוע עם תם אהרון" והחלה להופיע כפאנליסטית קבועה בתוכנית "עד כאן!", שניהם בערוץ כאן 11 של תאגיד השידור הישראלי.
החל משנת 2020 מגישה ראובן יחד עם דור סער-מן פודקאסט בשם "ההסכת שאין לומר את שמו" במסגרת "כאן הסכתים", העוסק בקריאה מחודשת בסדרת ספרי הארי פוטר, ההסכת זכה בתואר "פודקאסט השנה" בקטגוריית תרבות בתחרות מטעם מעריב.
באוקטובר 2021 עלתה ב-HOT הסדרה ילדות סכסכניות אותה כתבה ויצרה ראובן יחד עם טליה לביא ורבקה אלנבי. היא יצרה יחד עם גיתית פישר את המחזה "כאפות" עם מוזיקה מאת נונו שמיועד להיות מוצג בתיאטרון הקאמרי בעונת 2024.
סוס טרויאני (תוכנה)
בתחום המחשב, סוס טרויאני (Trojan horse) היא תוכנה זדונית המתחזה לתוכנה תמימה, אשר עם התקנתה על מחשב הנפגע היא תשמש לביצוע תקיפת סייבר או לגרימת נזק אחר (השם שאול מהסיפור על הסוס הטרויאני במלחמת טרויה). סוס טרויאני מופיע בדרך כלל כקובץ המצורף לדואר אלקטרוני, כקישור לקובץ ברשת האינטרנט או כתוכנה להורדה. פתיחת הקובץ, הקישור או הורדת התוכנה והתקנתה יגרמו להתקנת הסוס הטרויאני על המחשב הנפגע. לעיתים קרובות יעשה שימוש בטכניקות של הנדסה חברתית כדי לפתות את המשתמש לפתוח את הקובץ, או הקישור או להוריד ולהתקין את התוכנה.
קיימים סוסים טרויאניים שתפקידם לתת הרשאות למשתמש אחר להיכנס למחשב הנפגע מרחוק. פעולה זו נקראת גם "התקנת דלת אחורית" (BackDoor). סוסים טרויאניים אחרים מוגדרים רוגלות, ולפיכך, משמשים לאיסוף מידע (למשל, מספרי כרטיסי אשראי שהמשתמש מקליד) מהמחשב שבו הותקנו ושולחים אותו ליעד מוגדר מראש. סכנה נוספת היא הפיכת המחשב לזומבי באמצעות תוכנת הסוס הטרויאני. מחשב זומבי הוא מחשב הנשלט מרחוק באמצעות המנגנון של תוכנת הסוס הטרויאני. אף על פי שרוב הזמן מחשב זה מתפקד כרגיל, ניתן להורות לו מרחוק לבצע פעולה בניגוד לרצון בעליו. כאשר מחשב כזה מחובר לרשת, הוא עלול לשמש לביצוע התקפת מניעת שירות, שליחת דואר זבל אלקטרוני וכו'.
ישנם שימושים נוספים לתוכנות סוסים טרויאניים, למשל גנבת סיסמאות והתחזות לבעל המחשב בכניסה לאתרים שונים. תוכנות סוס טרויאני שימשו בישראל לריגול תעשייתי של חברות מפורסמות במשק הישראלי. ב-2013 תועד לראשונה שימוש בסוס טרויאני מסוג "מחסום הצפנה (CryptoLocker)" - תוכנה המביאה להצפנת הקבצים במחשב המותקף, כשבעקבות ההצפנה ואי-היכולת להשתמש באותם קבצים, מופיעה בקשה לתשלום כופר לצורך קבלת קוד לשחרור ההצפנה. בשנת 2014 התגלתה נוזקה Dendroid, היא הייתה בין הראשונות נוזקות מסוג סוס טרויאני שעברו את השומרים של "אנדרואיד".
תוכנות אנטי-וירוס מיועדות לגלות גם סוסים טרויאניים ולבודד או למחוק את הקבצים הנגועים. בשל כך יש להקפיד לסרוק כל קובץ המותקן או מופעל על המחשב, או לחלופין להשתמש באופציית סריקה בזמן אמת של תוכנת האנטי-וירוס.
הדרבי הצבאי
הדרבי הצבאי (ברוסית: Армейское Дерби) הוא הכינוי ליריבות המתוחה בין קבוצת סק"א סנקט פטרבורג וקבוצת צסק"א מוסקבה והיא אחת היריבויות הסמליות והידועות באליפות KHL.
הכינוי המסורתי - הדרבי הצבאי נובע מעובדת היותן קבוצות של הצבא בתקופה הסובייטית. כיום, תקשורת הספורט ברוסיה מכנה לעיתים קרובות את היריבות כ"דרבי האוליגרכים" (Олигархическое дерби), בשל היות הקבוצות בבעלות חברות הנפט הגדולות במדינה: גזפרום נפט (שבהנהלת אלכסיי מילר) ורוסנפט (שבהנהלת איגור סצ'ין).
מאזן הניצחונות נוטה בבירור לטובת צסק"א שזכתה באליפות ברית המועצות יותר מכל מועדון הוקי קרח אחר בברית המועצות. מאז 2011 סק"א אומנם נמצאת במגמת עלייה והתחזקות וזכתה ביותר תארים מצסק"א מאז תחילת העשור השני של המאה ה-21, אך עדיין צסק"א היא הדומיננטית יותר במפגשים ביניהן.
היסטוריה
בתקופה הסובייטית, קבוצת ההוקי צסק"א (מועדון הספורט המרכזי הצבאי) וסק"א (מועדון הספורט הצבאי) היו חלק ממחלקת תרבות גוף וספורט של הכוחות המזוינים והיו כפופות לוועדת הספורט של הכוחות המזוינים של ברית המועצות והמפגשים נשאו אופי ידידותי בעיקרו חרף יריבות סמויה בין עיר הבירה הסובייטית מוסקבה לעיר הבירה ההיסטורית סנקט פטרבורג, אז לנינגרד.
כיום הם מועדונים פרטיים ואין כל קשר בינם לצבא, אך שם הקבוצות וכינוי היריבות נשאר והיריבות בין הקבוצות הפכה לשם דבר בהוקי קרח ברוסיה והוא מהמפגשים הפופולריים ביותר בהוקי קרח הרוסי, שמושכים קהל רב וזוכים לאחוזי צפייה גבוהים בטלוויזיה והמשחקים ביניהם רווי רגשות בשני הצדדים.
היריבות בין המועדונים התחזקה מאוד מאז הקמת ליגת ההוקי הקונטיננטלית בשנת 2008 ומאז כל מפגש בין הקבוצות ובעיקר במסגרת משחקי פלייאוף ה-KHL הוא מפגש מתוח ומסקרן כאשר היריבות נאבקות ביניהן על הזכות להעפיל לגמר גביע גגארין.
בדצמבר 2018 שתי הקבוצות נפגשו ביניהן במסגרת "קלאסיקת ההוקי", בגזפרום ארנה שבסנקט פטרבורג. צסק"א ניצחה לעיני 68 אלף איש. הקבוצות נפגשו שתי עונות רצופות בשלבי חצי גמר גביע גגארין (2018, 2019), כשבשני המקרים צסק"א היא זו שניצחה והעפילה לגמר הטורניר.
היכלי ספורט
מפגשים בין הקבוצות תמיד משכו קהל רב מאוד לאולמות. סק"א מארחת את משחקי הבית בהיכל הקרח בסנקט פטרבורג המכיל 12,300 מושבים ונבנה בשנים 1999—2000 בעלות 60 מיליון דולר. עד עונת 2008/2009 ב-KHL סק"א אירחה בהיכל הספורט יובילייני שמכיל 7,012 מושבים. מאז עונת 2018/2019 ב-KHL, צסק"א מארחת את משחקיה בצסק"א ארנה המכיל 12,100 מושבים ונפתח בשנת 2015 בחסות VTB. קודם לכן צסק"א אירחה את משחקיה בהיכל הקרח על שם וסבולוד בוברוב שנחנך ב-1991.
סבינה ישקה
סבינה ישקה (בגרמנית: Sabine Jeschke; נולדה ב-27 ביולי 1968) היא פרופסור למידענות בהנדסת מכונות באוניברסיטת RWTH, שבאאכן.
פרופ׳ ישקה מכהנת כיו"ר הדירקטוריון של VDI Aachen (איגוד המהנדסים הגרמני) מאפריל 2012; החל ממאי 2015, היא מכהנת בחבר מועצת הפיקוח של Körber AG (חברה להנדסה מכנית). החל מ-10 בנובמבר 2017 משמשת ישקה כחברת מועצת המנהלים של חברת הרכבת הלאומית של גרמניה לדיגיטציה וטכנולוגיה (דויטשה באן); בנוסף, היא מכהנת כמנהלת מעבדת הקיברנטיקה באוניברסיטת RWTH.
בסמסטר הקיץ של שנת 2017, יצאה לחופשת שבתון, כדי לפתח את מחקרה בתחום התודעה המלאכותית, והיא מעורבת בבניית מיכל חשיבה "בינה מלאכותית חזקה" בחברת וולוו לרכב בגטבורג.
ביוגרפיה
סבינה ישקה נולדה בשוודיה ובהמשך חייה עברה לגרמניה, שם נישאה וילדה את בנה (נולד ב-1991).
היא למדה פיזיקה ומדעי המחשב באוניברסיטה הטכנית של ברלין, גרמניה. היא השלימה את פרויקט מחקר הסטודנטים שלה במהלך שהות במחקר, במרכז המחקר NASA Ames Research Center Moffett Field קליפורניה, ארצות הברית בניהולו של ויליאם (ביל) בורוקי. במשך לימודי הדוקטורט שלה, עבדה כחוקרת מדעית במכון für Mathematikh באוניברסיטת Technische Universität ברלין וכפרופסור/ מדריכה כעוזרת במכון הטכנולוגי בג'ורג'יה באטלנטה, ארצות הברית.
בשנת 2004 (בגיל 36), סיימה את לימודי הדוקטורט בהצטיינות באוניברסיטה הטכנית בברלין. שנתיים אחר כך, הפכה לפרופסור צעירה לכלי תקשורת חדשים במתמטיקה ומדעי הטבע באוניברסיטת Technische Universität Berlin. בשנת 2007 מונתה לפרופסור מן המניין במכון לטכנולוגיות שירותי (IT (IITS, ובמקביל מנהלת את שירותי טכנולוגית המידע המרכזית באוניברסיטת שטוטגרט, גרמניה. בנוסף, שימשה כפרופסור אורח וראש המרכז לשעבר למולטימדיה בהוראה ומחקר. כיום מקדמת פרופ׳ ישקה, פרויקט ללא מטרת רווח, שנועד להעניק חדשנות ויזמות באוניברסיטת Technische Universität Berlin. בשנת 2009 נענתה לפנייה מצד אוניברסיטת אאכן והפכה לפרופסור ומנהלת אשכול המכון IMA / ZLW & IfU בפקולטה להנדסת מכונות. עד שנת 2010, שמשה בנוסף, פרופסור אורח עם הכוונה מדעית של פרויקטים מחקריים, במכון עבור אופטיקה טכנית באוניברסיטת שטוטגרט שבגרמניה. בין השנים אוקטובר 2011 - ספטמבר 2016, כיהנה כסגנית דיקן הפקולטה להנדסת מכונות באוניברסיטת RWTH אשר בעיר אאכן בגרמניה. בין התחומים העיקריים במחקרה של ישקה, ניתן למנות את נושא הרובוטיקה וטכנולוגיית אוטומציה (רובוטיקה הטרוגנית ושיתופית, שירותי אינטרנט ברובוטיקה), תנועה וניידות (מערכות תחבורה אוטונומיות וחצי-אוטונומיות, לוגיסטיקה בינלאומית), Internet of Things (מערכת התקני מחשוב) ומערכות סייבר-פיזיקליות (תעשייה 4.0, שירותי אינטרנט סמנטיים), בינה מלאכותית (שילוב נתונים וכריית נתונים, מערכות רב סוכנויות, מחשוב קוגניטיבי), אינטראקציה בין מכונה אנושית (מעבדות וירטואליות ומרוחקות, סביבות הכשרה חכמות), מחקר חדשנות (חדשנות) תחומים, ניטור מגמות וניהול מידע (טכנולוגיות אינטגרציה לשירותי מידע, מושגי למידה והוראה חדשניים). ישקה מכהנת וחברה מומחית במספר רב של וועדות. ביניהן ניתן למנות את היותה חברה בכירה במכון למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE) מאז 2011; חברה בוועדת התוכנית "רובוטיקה ואוטומציה" של מרכז התעופה והחלל הגרמני (DLR) מאז 2017.
ביולי 2014, זכתה לכבוד על ידי האגודה הגרמנית למדעי המחשב (GI), בהכרה במוחות הדיגיטליים של גרמניה. על תרומתה הרבה לחינוך הנדסי מודרני, הוענקה לה שרשרת ניקולה טסלה הזהובה של החברה הבינלאומית לפדגוגיה הנדסית (IGIP) בספטמבר 2015. יחד עם הצוות הלוגיסטי של אוניברסיטת RWTH אאכן, והאוניברסיטה למדעים יישומיים של אאכן, היא זכתה בתואר אליפות העולם בליגת הלוגיסטיקה של RoboCup במשך שלוש שנים ברציפות (2016-2014).
לופיטה ג'ונס
מריה גוואדלופה "לופיטה" ג'ונס גראיי (בספרדית: María Guadalupe "Lupita" Jones Garay; נולדה ב-6 בספטמבר 1968) היא שחקנית מקסיקנית, מיס תבל 1991.
ביוגרפיה
ג'ונס נולדה בבאחה קליפורניה ולמדה מנהל עסקים באוניברסיטה.
ב-1990 זכתה בתואר מלכת היופי של מקסיקו (Señorita México), בתחרות מיס תבל שנערכה בלאס וגאס היא הייתה המועמדת המועדפת על השופטים מהרגע הראשון, היא זכתה בתואר לאחר שדורגה במקום הראשון בכל שלושת שלבי התחרות (בגדי ים, שמלות ערב וראיון) ובמהלך התחרות היא בלטה בתשובות הרהוטות שנתנה במהלך הראיון איתה. היא הפכה למיס תבל המקסיקנית הראשונה.
ב-1992 היא הקימה חברה בבעלותה וב-1994 ייסדה תחרות יופי הנקראת "מקסיקו היופי שלנו" שהזוכות בתחרות מייצגות את מקסיקו בתחרויות מיס תבל, מיס עולם ומיס אינטרנשיונל. התחרות תומכת גם בילדות במצוקה במדינה תחת תוכנית לרווחה במשפחה שהקימה כרמן רומנו, הגברת הראשונה שלעבר של מקסיקו ורעיית הנשיא חוסה לופס פורטייו.
ב-2008 היא החלה לשמש כשופטת בתוכנית מציאות העוסקת במלכות יופי מרחבי אמריקה הלטינית.
ג'ונס שיחקה במספר תוכניות טלוויזיה וטלנובלות במקסיקו, בין היתר שיחקה בטלנובלה "אקאסיה" משנת 2014, בדמותה של כרמן טורס.
שמואל לנדא
הרב שמואל סג"ל לנדא (ה'תק"י, 1750 – כ"ח בתשרי תקצ"ה, 31 באוקטובר 1834), היה בנו של הנודע ביהודה ויורשו כראש בית הדין בפראג וראש הישיבה בה במפנה המאה ה-19. היה פוסק הלכה ומחבר תורני, כתב חלק מתשובות אביו והוציאם לאור לאחר פטירתו, במהדורה שנייה של הספר נודע ביהודה.
ביוגרפיה
נולד ביאמפול, בנו השני של רבי יחזקאל סג"ל לנדא - הנודע ביהודה, שכיהן כרב העיירה. בהיותו בן 5 עברה משפחתו לפראג, שם נתמנה אביו לכהן כרב העיר. למד תורה אצל אביו. נשא את הינדכה, בתו של הרב אורי פייבל (פייביש) היילפרין רבן של קעלין וליסא, ונכדת רב שמואל הילמן היילפרין רבה של מץ. לאחר נישואיו התגורר בפראג. לעת זקנותו של אביו, מינהו אביו למלא את מקומו בתפקידיו כרב העיר וכראש הישיבה, עד לפטירת אביו המשיך לכתוב את תשובותיו ולאחר פטירתו הוציא לאור את המהדורה השנייה של הספר 'נודע ביהודה' כשחלק מתשובותיו מובאים בספר.
לאחר פטירת אביו מילא את מקום אביו כראש בית הדין בפראג אך מאז פטירת אביו לא התמנה אב"ד רשמי לעיר. למינוי התלווה סכסוך ארוך עם הרב ברוך ייטלס שקידם עצמו כמועמד לאב"ד פראג. במהלך הסכסוך האשים הרב לנדא את ייטלס בגנבה ספרותית מדרשותיו. הרב ייטלס מצדו הגיב בפרסום ספר בעילום שם נגד הרב לנדא, הספר "האורב" (סלוניקי תקנ"ה) מציג שני קונטרסים - "פלוגתיה דשמואל", המציג את עמדתו של הרב לנדא, ו"תיובתיה דשמואל", המשיב על טענותיו. המריבה נסובה בפומבי על מינויים של שני דייני העיר האחרים, הרב יעקב גינצבורג מחבר "זרע יעקב" והרב מיכאל בכרך מחבר "ערוגת הבושם" כדיינים עצמאיים שאינם כפופים למרות ראש בית הדין. עם שוך הסכסוך חזרו השלושה לשתף פעולה בהנהגת הקהילה היהודית בפראג.
בתק"ס (1800) פרץ עימות קשה עם קהילת הפרנקיסטים הגדולה שחיה בעיר כמעט בגלוי ושסרה למרותה של הנביאה השבתאית רייזל איגר. בשיאו הושלכו לזמן מה לנדא והדיין אלעזר פלקלס, שתקפו את אויביהם קשות, לבית האסורים.
נפטר בכ"ח תשרי תקצ"ה ונקבר בבית העלמין היהודי בפראג-ז'יז'קוב.
כתביו
מעט מתשובותיו נוספו על ידו לספר של אביו 'שו"ת נודע ביהודה', שהוא הוציא לאור לאחר פטירת אביו.
כמו כן הוציא לאור את תשובותיו בשו"ת "שיבת ציון", בו הוא מתמקד בביאור תשובות אביו.
כתב הגהות לספר שער המלך שנדפסו במהדורת מכון ירושלים של ספר זה.
ברוויסיפיטיים
ברוויסיפיטיים או צפרדעי גשם (שם מדעי: Brevicipitidae) היא משפחה של דו-חיים מסדרת חסרי זנב החיה באפריקה שמדרום לסהרה. במשפחה 34 מינים ב-5 סוגים.
אלו קרוביהם של משפחת המיקרוהיליים, ובעבר גם השתייכו אליה, וכן של ההמיסוטיים. הם חיות בטבע באזורים יבשים יותר משאר הקרפדות.
צפרדעים אלה מעוגלות, קצרות רגליים ובעלות גב מנופח ומעוגל. הן נראות לעיתים נדירות עקב שהותם מתחת לאדמה או לעלים במשך היום ורק במהלך הלילה הן יוצאות לצוד חרקים. במינים אלה בדרך כלל הנקבות גדולות יותר מהזכרים.
מינים אלה הופכים לראשנים ללא שהייה במים, והם בוקעים בקבוצות ביצים, בשלוליות מתחת לאדמה, עד להתבגרותם.
אקסית במצור
אקסית במצור (באנגלית: The Bounty Hunter) הוא סרט אמריקאי מסוגת קומדיית פעולה רומנטית משנת 2010, בכיכובם של ג'ניפר אניסטון והשחקן הסקוטי ג'רארד באטלר. את הסרט ביים הבמאי אנדי טנאנט ("מותק, הילדות התחלפו", "אין כמו אלבמה", "היצ'", "המרוץ לזהב"), והפקתו נעשתה על ידי ניל ה. מוריץ ("אני יודע מה עשית בקיץ האחרון", "מהיר ועצבני", "קליק", "אני אגדה", "שמונה צדדים לאמת"). העלילה מתמקדת בצייד ראשים חסר מזל בשם מיילו בויד (ג'רארד באטלר) שזוכה לקבל את ג'וב חלומותיו: לאתר ולהסגיר את גרושתו, העיתונאית ניקול הארלי (ג'ניפר אניסטון), לאחר שזו לא הופיעה לדיון בבית המשפט לגבי הסדר תשלום ערבות בגין תקיפת שוטר.
עלילה
מיילו בויד (ג'רארד באטלר) הוא בלש לשעבר במשטרת ניו יורק שכעת עובד כסוכן אכיפת ערבויות (צייד ראשים). אשתו לשעבר, ניקול הארלי (ג'ניפר אניסטון) היא עיתונאית חוקרת שנעצרה לאחר תקיפת שוטר, אותה תיארה כ"שריטה קלה של סוס סיור עם המכונית בניסיון להספיק להגיע למסיבת עיתונאים".
כאשר ניקול מקבלת ידיעה בהקשר לסיפור עליו היא עובדת - לפיה ישנו סיכוי שהתאבדות פתאומית עלולה להיווכח למעשה כפרשיית רצח - היא מחליטה לזנוח את הדיון המשפטי שנקבע לה להסדר תשלום הערבות זמן קצר לפני תחילתו, ונוסעת במקום זאת לפגישה עם איש מקור בשם ג'ימי (אדם רוז) שאמור לספק לה קצה חוט על העניין, אם כי הוא נחטף ברגע שהיא מגיעה אל נקודת המפגש, ואם זה לא מספיק, לרוע מזלה, אי נוכחותה בבית המשפט מביא לביטול עונש הערבות שמוטל במקרי תקיפה, והשופטת מוציאה נגדה צו מעצר.
חברו של מיילו וסוכן הערבויות סיד (ג'ף גרלין) מציע למיילו את העבודה המושלמת: לאתר את גרושתו ניקול ולהסגיר אותה אל רשות בתי הסוהר עבור שלל של $5,000 דולרים. ההצעה מעוררת אצל מיילו התלהבות, שכן אין בלבו ספק שזוהי משימה עם כסף קל. אחרי תשאול קצר של אמה, זמרת הקברט קייטי (כריסטין ברנסקי), מיילו מוצא את ניקול במסלול למרוץ סוסים באטלנטיק סיטי. ניקול מנסה לשכנע אותו שלא לעצור אותה משום התפנית שאירעה במקרה עליו היא עובדת כתוצאה מחטיפתו של ג'ימי וברצונה לחקור אותה, ומיילו מצדו, בשל מצב רוחו המרומם, מחליט להשתעשע עם גרושתו ולתת לה עשר שניות לברוח בטרם הוא מכניס אותה לכלא כאשר לבסוף הוא תופס אותה ומכניס אותה אל תוך תא המטען של רכבו. במהלך הנסיעה חזרה למנהטן מצליחה ניקול לחמוק מן הרכב, רק כדי להיתפס שוב על ידי מיילו ולגרום לו לאזוק אותה. בינתיים, אף אחד מהשניים אינו מודע לעובדה שהם נמצאים תחת מעקב: מיילו נרדף אחרי שני בריונים שנשלחו על ידי סוכנת ההימורים איירין (קת'י מוריארטי), זאת עקב חובות הימורים של מיילו אשר יצאו מכלל שליטה; ניקול נרדפת אחרי שוטר מושחת בשם ארל מאהלר (פיטר גרין) שמעורב בפרשה אותה היא חוקרת; ושניהם נרדפים אחרי סטיוארט (ג'ייסון סודייקיס) - עמית לעבודה של ניקול, שמאוהב בה ומנסה להצילה מידי מיילו. סטיוארט מצליח ראשון להדביק את הפער ולמצוא את המכונית של מיילו, אולם אחד מהבריונים מגיע זמן לא רב אחר כך ומקבל את הרושם שסטיוארט הוא מיילו, והוא נחטף על ידו. במקביל השוטר ארל סוגר את הפער ומנסה להרוג את ניקול כדי להשתיק את פרשיית הרצח אותה היא חוקרת, כאשר היא ומיילו מצליחים לברוח בשנייה האחרונה.
מיילו אינו מוכן להקשיב לדבריה של ניקול לגבי הפרשיה, זאת עד שהיא מזכירה את בובי ג'נקינס (דוריאן מיסיק), שותפו לשעבר של מיילו במשטרה שחבר לארל, והוא מחליט לחקור את העניין ביחד איתה. רמזים ממכוניתו של ארל מובילים אותם לקאנטרי קלאב, שם הם מגלים על מכון קעקועים שנמצא בבעלותו ברובע קווינס והם עושים את דרכם לשם. במהלך הנסיעה, מתקשר בובי למיילו כדי להודיע לו על חיפושים שנערכים אחריו ואחרי אשתו ומזהיר אותו לרדת מהכביש. מיילו מאמין לדבריו ועושה כבקשתו, כאשר באופן מקרי לחלוטין האכסניה הקרובה היא "הבקתה של קופידון" - המקום בו השניים העבירו את ירח הדבש שלהם. הם מתמקמים וסועדים לארוחת ערב במרפסת, אשר במהלכה הם מתרככים נוכח אווירת המקום ומודים אחד בפני השני בטעויותיהם, עובדה שמקרבת ביניהם ויוצרת אצל כל אחד את הרושם שהשני עדיין בעניין שלו. בחזרה בחדר, ניקול מסתגרת באמבטיה ומתקשרת לאמה על מנת להתייעץ עמה בזמן שמיילו מזמין שמפניה לחדר, מלא ביטחון שהם הולכים לשכב. אולם כשניקול יוצאת מחדר האמבטיה היא שומעת את מיילו מדבר בטלפון עם סיד, ואומר לו כי בין אם הוא ישכב עם ניקול או לא הוא עדיין מתכוון להכניס אותה לכלא. כתוצאה מכך, ניקול הזועמת מערימה עליו בשנתו כאשר היא אוזקת אותו אל המיטה ובורחת מהבקתה.
בעוד שמיילו בעקבותיה, ניקול מגיעה בכוחות עצמה אל מכון הקעקועים של ארל ומצליחה לשחרר את ג'ימי, אמנם נכשלים בבריחה ונלכדים בידי שני הבריונים של איירין, עדיין בחיפושים אחר מיילו. בהמשך הם משחררים את ג'ימי ומחזיקים את ניקול כשבויה במועדון חשפנות, אולם מיילו מצליח לשחרר אותה בדרך מתוחכמת. בעזרת חבר לשעבר במשטרה מצליח מיילו לדלות מידע על מיקומו של בובי, שנמצא בדרכו למחסן הראיות המשטרתי, לשם ארל הצליח לקבל גישה באמצעות שמו של בובי והוא גונב כעת סמים וכסף מוחרמים. אלא שבובי מגיע אל המקום ומחליט לעצור את ארל, שחושד בו מלכתחילה ומצליח לשלוף אקדח ולירות בו ראשון, אם כי לא למוות. באותה השעה נכנסים מיילו וניקול אל המחסן, שם מציב לו ארל מארב, אך נאלץ להיכנע זמן קצר לאחר מכן מאחר שניקול כיוונה רובה אל עברו.
לאחר מכן, בובי מסביר למיילו וניקול שארל הצליח לנצל אותו כדי לקבל גישה אל המחסן, כמו גם את האיש שכביכול ביצע התאבדות, אולם מאחר שלא היו כל ראיות נגדו הוא החליט לחכות למעידה של ארל שתביא למעצרו. לאור זאת, מיילו מציין לשבח את ניקול על הרמזים שהיו ברשותה, שכן הם אלו שמנעו מארל להתחמק מעונש, ונראה כעת כי השניים התפייסו אחד עם השני. הם נראים נוסעים במכונית של מיילו ומודים בעובדה שלעיתים העבודה היא בראש סדר העדיפויות, זאת לאחר שניקול מציינת כי היא חייבת לפרסם את הסיפור ברבים לפני שמישהו יעשה זאת לפניה, וכדרך להוכיח זאת מסגיר מיילו את ניקול למשטרה. בדרכו החוצה נתקל מיילו בשוטר בשם גלמן (ג'ייסון קולוטורוז) שנוהג להקניט אותו, והוא מכה אותו בפרצופו כדי להחזיר לו על כך. אי לכך הוא נעצר ומוכנס לתא המעצר הסמוך לזה של ניקול, ששואלת על סיבת מעצרו, אז מזכיר לה מיילו את העובדה שזהו יום נישואיהם והם מחויבים לבלות אותו יחד בכל מצב. אחרי כן הם מתקרבים אחד לשני, מצהירים על אהבתם זה לזה ומתנשקים דרך הסורגים.
בארצות הברית
הסרט נקטל על ידי המבקרים; אתר הביקורות Rotten Tomatoes העניק דירוג 13% מתוך 100% בהסתמך על 143 מצביעים באומרו "באטלר ואניסטון אטרקטיביים כמו תמיד, אך נוסחת התסריט של צייד הראשים אינה יודעת מה לעשות איתם - או עם סקרנות הקהל". הסרט קיבל 22 נקודות מתוך 100 לפי 31 מבקרים מאתר הביקורות Metacritic והתקבל "בכללי לא אהוב". המבקר רוג'ר איברט מעיתון שיקגו סאן-טיימס נתן כוכב וחצי מתוך ארבעה באומרו "לאף אחד (באטלר או אניסטון) לא ניתנה האפשרות לדבר מעבר למשפטים שתפקידם לקדם את העלילה" ושהסרט רווי "קלישאות (סרטי) פעולה מתישות".
בישראל
בישראל זכה הסרט לביקורות מעורבות; באתר וואלה! סרטים, דירוג הגולשים הגיע לכדי 3.5 כוכבים מתוך 5 לפי 188 מצביעים. באתר Seret.co.il נתנו הגולשים לסרט דירוג של 7.7 מתוך 10 על סמך 252 מדרגים. מבקר הקולנוע של אתר ynet, שמוליק דובדבני בחר להעניק ציון 2y מתוך 5y ונתן ביקורת שלילית ונוקבת על הסרט באומרו "הבשורה הטובה היא, ש'אקסית במצור' אינו גרוע כל כך כמו שמו העברי. הבשורה הרעה היא, כמובן, שהסרט עדיין רע. הלוואי שמישהו מבין העושים בו במלאכה היה משכיל להפוך את הסיטואציה הזו לקומדיה שנונה באמת. כזו שעוסקת, למשל, בפטריארכליות פרימיטיבית המקננת אף בלב המאה ה-21, או בתשוקה הנואשת של גברים אחוזי חרדה להשיב לעצמם את השליטה בנשותיהם במסגרת זוגיות מסורתית. אבל דומה שהמשפט הנ"ל גדול על הסרט הזה בכמה מספרים טובים".
אבו להב
אַבּוּ לַהַב (בערבית: أَبُو لَهَب; 549–624 במכה) הוא כינויו של עַבְּד אלְ-עוּזַא בְּן עַבְּד אלְ-מוּטַלִבּ (בערבית: عَبْد الْعُزَّى بْن عَبْد الْمُطَّلِب; בתעתיק מדויק: עַבְּד אלְעֻזַּא בְּן עַבְּד אלְ-מֻטַּלִבּ) שהיה דודו של הנביא מוחמד מצד אביו ועמד בראש בני שבט קורייש שהתנגדו להטפה של הנביא מוחמד.
אזכורו בקוראן
אבו להב מוזכר בסורת אל-מסד בקוראן (סורה מספר 111), שם הוא מופיע כדמות מקוללת. מתוך הסורה לא ניתן ללמוד מה היה חטאו של אבו להב, שגרם להצגתו שם בצורה שלילית. בנוסף, זיקתו המשפחתית לנביא מוחמד אינה מצוינת בסורה, והיא מגיעה רק מתוך הפרשנות המקובלת שהעניקו לה חכמי הדת. לפי פרשנויות אחרות, אותו "אבו להב" הוא כינוי לאדם החוטא באשר הוא, ותו לא.
במסורת המוסלמית מייצג אבו להב את דמות הרודף מתוך החוג המשפחתי הקרוב של הנביא מוחמד, בניגוד לדודו האחר, אבו טאלב.
איבראהים סוס
איבראהים סוס (נולד בשנת 1945 בירושלים), הוא סופר ופוליטיקאי פלסטיני.
ביוגרפיה
למד באוניברסיטאות בפריז ובלונדון, את הדוקטורט הוא עשה במדעי המדינה בפריז.
טום בייקר
תומאס סטיוארט "טום" בייקר (באנגלית: Tom Baker; נולד ב-20 בינואר 1934) הוא שחקן אנגלי. תפקידו הידוע ביותר הוא דמותו של הדוקטור הרביעי בסדרת המדע בדיוני הבריטית "דוקטור הו". בתפקיד זה הופיע בין השנים 1974–1981.
ביוגרפיה
בייקר נולד בליברפול, לנקשייר. אמו מרי ג'יין פלמינג הייתה מנקה ואביו ג'ון סטיוארט בייקר היה מלח שלא הרבה לשהות בביתו. בגיל 15 עזב בייקר את בית הספר כשבכוונתו להיות נזיר קתולי, והתמיד בכך במשך שש שנים. . הוא התגייס ב-1955 ושירת בחיל הרפואה של הצבא הבריטי (Royal Army Medical Corps) עד 1957. באותה תקופה החל לשחק בהתחלה כתחביב ואחר כך באופן מקצועי.
דוקטור הו (1974-1981)
עד מהרה נכנס לתפקיד. סגנונו האקסצנטרי בלבוש ובדיבור הפכו אותו לדמות מוכרת בקרב קהל הצופים. סימני ההכר שלו היו בעיקר הצעיף הצבעוני והארוך וחיבתו לסוכריות jelly babies). בייקר גילם את הדוקטור במשך 7 עונות רצופות בתקופה של שבע שנים, משך זמן הכי ארוך לתפקיד זה. בייקר עצמו הוסיף היבטים שונים לאישיותו של הדוקטור, אך הצעיף הארוך נוצר בטעות. מעצב התלבושות סיפק יותר מדי צמר לסריגה, והאשה שסרגה את הצעיף השתמשה בכול הכמות. בייקר הציע להשתמש בצעיף הארוך עד כדי גיחוך.
הדוקטור בגילומו של טום בייקר (1974–1981) נחשב לעיתים קרובות לפופולרי ביותר של מבין ההתגלמויות של הדוקטור. בסקרים שנערכו על ידי מגזין דוקטור הו, בייקר איבד את התואר "הדוקטור הטוב ביותר " רק שלוש פעמים:. פעם אחת לסילבסטר מקוי בשנת 1990, ופעמיים לדייוויד טננט בשנים 2006 ו 2009.
במשך השנים המשיך בייקר להיות מזוהה עם הדוקטור, הוא מופיע בתוכניות דוקומנטריות כמו "סיפורו של דוקטור הו", ו"מאחורי הקלעים של דוקטור הו" ומתראיין על תקופת השתתפותו בתוכנית. ב-1993 חזר והופיע כ"דוקטור" בתוכנית הספיישל "Dimensions in Time" שנועדה לצדקה, ובקולות הרקע במשחק המחשב "Destiny of the Doctors".
בעוד שחקנים אחרים שגילמו את הדוקטור, פיטר דייוויסון, קולין בייקר, סילבסטר מקוי ופול מקגאן, חזרו לתפקיד בהקלטות אודיו של "דוקטור הו" שהופקו על ידי "ביג פיניש", טום בייקר סירב להקלטות אודיו עד ל-2009. לדבריו כי התסריטים לא מצאו חן בעיניו. ב-2009 הופקה סדרה של אודיו-דרמה בהפקת ה-BBC בכיכובו של בייקר ובהשתתפות ריצ'רד פרנקלין בתפקיד קפטן מייק ייטס. כמו כן הסריט בייקר ב-1992 קטעים עבור הסדרה הבלתי גמורה "Shada".
ב-2011 הוכרז כי בייקר יופיע כדוקטור הרביעי בשתי סדרות של Big Finish Productions, לצידה של המלוות שלו לילה (Leela) השחקנית לואיז ג'יימסון ורומנה (מרי טאם). הסדרה הראשונה הכוללת שישה פרקים יצאה בינואר 2012. "ביג פיניש" תכננו להקליט סדרה המפגישה את הדוקטור עם שרה ג'יין סמית, אבל השחקנית אליזבת סליידן שגילמה את שרה ג'יין נפטרה באפריל 2011.
ב-2013 השתתף לקטע קצר בספיישל 50 שנה לדוקטור הו בו בסוף הפרק הוא מסביר לדוקטור ה-11 (מאת' סמית) על התמונה ששימרה בתוכה את גאליפריי.
בריטניה הקטנה
אחרי שהשתתף בתוכנית הרדיו "Lionel Nimrod's Inexplicable World", לוהק בייקר לתפקיד דומה בתוכנית "הממלכה הקטנה" ברדיו 4 של ה-BBC, ונשאר בתפקידו עד שהתוכנית החלה להיות משודרת בטלוויזיה. לדבריו הוא לתוכנית בגלל הפופולריות שלו בדור של לוקאס וויליאמס (הכותבים של "הממלכה הקטנה"), הדור שבחר בו כדוקטור האהוב ביותר. "מי שמעסיק אותי עכשיו הם הילדים שגדלו על דוקטור הו".
תפקידים נוספים בטלוויזיה
בייקר גילם את עכרור השלולית (Puddleglum) בעיבוד של ה-BBC ל"כס הכסף" ספרו של ק. ס. לואיס. ב-1982 גילם את דמותו של שרלוק הולמס בסדרה בת ארבעה פרקים על פי "כלבם של בני בסקרוויל". עוד השתתף בפרק בעונה השנייה של הסדרה הפתן השחור בתפקיד קפטן רדבירד רום (Redbeard Rum).
בעונה השלישית של משחק הטלוויזיה Cluedo לוהק בייקר כפרופסור פלום שהוגדר "כאדם עם תואר בחשדנות". ב-2004 הופיע בסדרה "Strange" וגילם דמות של כומר עיוור שהיה בעל ידע על השטן. עוד הופיע בחידון הטלוויזיה "Have I Got News For You", המנחה תיאר אותו כאדם המצחיק ביותר בהיסטוריה של התוכנית. ב-2008 היה הוא מנחה אורח ב-"Have I Got News For You". הוא השתתף בגרסה הבריטית של התוכנית "Fort Boyard" והגיש תוכנית לילדים בנושא ספרות "The Book Tower".
ב-2004 ו-2005 הופיע בסדרת הטלוויזיה "בחזרה לאחוזת העמק" בתפקיד דונלד מקדונלד.
תפקידים בקולנוע
ב-1971 הופיע בייקר בסרט "ניקולאס ואלכסנדרה" בתפקיד גריגורי רספוטין. על תפקידו זה היה מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר ובקטגוריית השחקן החדש הטוב ביותר.
ב-1973 הופיע בסרט "The Vault of Horror" בתפקיד צייר שציוריו הם בעלי כוחות וודו, ובסרט "מסע הזהב של סינבד" גילם את Koura מכשף מרושע. בשנת 2000 השתתף בסרט "מבוכים ודרקונים".
תסכיתי רדיו ותפקידי אודיו
בייקר השתתף במספר הפקות של תסכיתי רדיו בהם "ג'ון מורטימר מציג את המשפטים של מרשל הול" כשהוא מגלם את עורך הדין סר אדוארד מרשל-הול, ג'ושייה באונדרבי ב"זמנים קשים" לדיקנס, ואת סר ולטר בוליבנט ב"39 המדרגות". הוא כיכב בתוכנית "הרפתקאות נוספות של שרלוק הולמס" פסטיש שכתב ברט קולס (Bert Coules).
משנת 2000 עד 2005 דיבב בייקר את הדמות מקס בר (Max Bear) בערוץ 4 הבריטי. ב-2005 דיבב את הנבל ZeeBad בסרט אנימציה ממוחשבת "קרוסלת הקסמים". ב-2007 דיבב את רוברט בארון בסדרת האנימציה "The Secret Show" של ה-BBC,
משחקי וידאו
בייקר כיכב ב-1997 במשחק הווידאו "Destiny of the Doctors" בתפקיד הדוקטור הרביעי.
עוד שומעים את קולו במשחקי הווידאו:
קריינות
בייקר מרבה לעסוק בקריינות ובדיבוב וקולו הוא אחד המוכרים ביותר בבריטניה.
ספרים
ב-1997 יצאה לאור האוטוביוגרפיה של בייקר (מי לעזאזל הוא טום בייקר?) (ISBN 0-00-638854-X). בנוסף כתב רומן קצר בסגנון אגדה "The Boy Who Kicked Pigs" (הילד שבעט בחזירים) (ISBN 0-571-19771-X).
חיים אישיים
נישואיו הראשונים של בייקר היו ב-1961 לאנה ויטקרופט. לזוג נולדו שני בנים דניאל ופירס. הם התגרשו ב-1966 והקשר בין בייקר לבניו נותק. הקשר התחדש אחרי פגישה מקרית עם בנו פירס בפאב בניו זילנד. בדצמבר 1980 התחתן בייקר עם השחקנית ללה וורד שהייתה המלווה שלו בדוקטור הו במשך שנתיים. נישואים אלה החזיקו מעמד 16 חודשים.
ב-1986 התחתן בפעם השלישית עם סו ג'ררד שהייתה עורכת ב"דוקטור הו". הם חיו ב-Boughton Malherbe שבקנט וב-2003 עברו לגור בצרפת. בנובמבר 2006 חזר בייקר לאנגליה וקנה בית בטנברידג' ולס, אחר כך עבר לאזור הכפרי במזרח סאסקס.
שעבי
שעבי (בערבית: الشعبي; באנגלית: Chaabi) הוא סגנון מוזיקלי צפון אפריקאי הכולל מספר תתי סגנונות כמו שעבי אלג'יראי ושעבי מרוקאי.
מוזיקת השעבי הצפון אפריקאית מנוגנת בדרך כלל בחתונות וקשורה גם לפסטיבלים. השימוש בשפה עממית ובמקצבים עדכניים הפכו את הסגנון הזה למוזיקה הנלווית לריקוד.
משמעות המילה שעבי היא "פופולרי", "עממי" ו"של העם".
במצרים קיים ז'אנר בשם זהה, אך שונה במהותו, שהתפתח מאוחר יותר.
שעבי מרוקאי
במוזיקה המרוקאית, השעבי הוא שם כולל למספר סגנונות מוזיקה פופולרית המשלבים מוזיקה עממית כפרית ואורבנית.
הז'אנר התפתח ממוזיקת רחוב שנוגנה בכיכרות ובשווקים, ומשם גם לבתי הקפה, למסעדות ולחתונות.
סגנונות השעבי הכפריים של מרוקו כוללים בין היתר את Jerra ו-Al-Aïta.
השעבי המרוקאי הוא קצבי במיוחד, וכולל בדרך כלל זמר ראשי, לצד ליווי של מקהלה המבצעת קולות רקע. הכלים הדומיננטיים הם בדרך כלל כלי קשת וכלי הקשה המנוגנים בקצב מהיר.
בישראל
בישראל מספר אמנים מהמוזיקה המרוקאית המבצעים מוזיקת שעבי מרוקאית. המוזיקה מנוגנת בעיקר באירועי חינה ובחג המימונה.
שעבי אלג'ירי
באלג'יריה, שעבי מתייחס למוזיקה המסורתית המקומית, שפותחה בידי אל-חאג' מחמד אל-ענקה.
הסגנון החל לצמוח במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 בקסבה באלג'יר, בהשראת מסורות ווקאליות של מוזיקה אנדלוסית כמו מוושחאת ("שיר האזור"). בשנות ה-50 של המאה ה-20 הפך הסגנון לפופולרי, ולכזה שמושמע בחתונות ובאירועים דתיים.
בעוד שהשעבי המרוקאי הוא קצבי, השעבי האלג'יראי מתון יותר. שיר שעבי אלג'ירי יכלול בדרך כלל שירה של מקונן בשפה הערבית או הברברית, בליווי מספר נגנים עם כינורות, מנדולינים (המבוססים על המנדולינה), פסנתר וכלי הקשה. כמוזיקה המשמרת מסורת שמרנית, הטקסט כולל לעיתים קרובות מוסר.
אמן בולט בז'אנר השעבי היה דהמאן אל חראשי. מספר מוזיקאים יהודים מאלג'יריה לקחו גם הם חלק משמעותי בסצנה. לילי לעבאסי היה אחד מהיוצרים הבולטים בז'אנר, וסלים הללי נחשב גם הוא לאחד מהמבצעים הטובים בז'אנר. כיום ידוע בתחום המוזיקאי לוק שרקי.
בשנת 2011 ספינז בוסביה ביים סרט תיעודי בשם "אל גוסטו" העוסק במוזיקת השעבי, ובמרכז העלילה חברי להקה יהודים ומוסלמים הנפגשים לקונצרט לאחר 50 שנות מלחמה.
בישראל ובפיוט
השעבי האלג'יראי מבוצע גם בידי מוזיקאים ישראלים, ובעיקר בפיוט. לדוגמה, השיר יא ראייח. הפיוט "יעלם שבני" של רבי ישראל נג'ארה, הולבש על הלחן של עבד אל-קאדר שאו לשיר Chehilet Laayani ומבוצע בידי פייטנים שונים במסורת יהדות מרוקו.
שעבי מצרי
במצרים, שעבי מתייחס למוזיקת רחוב פופולרית ממעמד הפועלים, שהתפתחה מסגנון הבלאדי המצרי בקהיר בשנות ה-70 של המאה ה-20. למרות השם הזהה, השעבי של אלג'יריה ומרוקו שונה מהשעבי המצרי, והוא גם ותיק יותר מזה המצרי.
השעבי המצרי החל כצורה חדשה של מוזיקה אורבנית, המבטאת את הקשיים והתסכולים של החיים המודרניים במצרים, והטקסטים שבו מערבים לעיתים פוליטיקה והומור.
הזמר חכים הוא אמן המזוהה עם השעבי המצרי.
תומר זמיר
ביוגרפיה
זמיר גדל בקיבוץ גשר הזיו. הוא החל לשחות בגיל 7 בהמלצת הרופא בעקבות מחלת האסתמה ממנה סבל. הוא התאמן בפנימייה בווינגייט בהדרכתו של לאוניד קאופמן ושוחה בקבוצת מכבי נהריה.
2011
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה בבלגרד, סרביה ביולי 2011 סיים זמיר במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 17 של 26.24 שניות (הנוכחי, 2015).
באליפות ישראל שנערכה בווינגייט באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.02 שניות, אחרי אלון מנדל (24.43 שניות) וגיא ברנע (25.01 שניות). נוסף לכך, הוא סיים פעמיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.57 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.41 שניות.
2012
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבית איל, אשדות יעקב מאוחד, בפברואר 2012 זכה זמיר במדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב בשיאי אישי חדש של 25.56 שניות. נוסף לכך, הוא סיים 3 פעמים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 54.77 שניות, במשחה ל-200 מטר גב בשיא אישי חדש של 2:00.68 דקות ובמשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש נוסף של 24.95 שניות.
מדליית כסף באליפות אירופה לנוער
באליפות אירופה בשחייה לנוער שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי אותה שנה זכה זמיר במדליית כסף במשחה ל-50 מטר גב בשיא ישראלי חדש לגילאי 18 של 25.76 שניות (הנוכחי, 2015). במשחה ל-100 מטר הוא סיים במקום שמיני בתוצאה של 56.84 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 56.31 שניות ועלה מהמקום החמישי. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד רונן פאור, תום קרמר ולירן קונובלוב בתוצאה של 3:45.22 דקות, כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 56.67 שניות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט ביולי אותה שנה זכה זמיר בשתי מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.07 שניות, אחרי יעקב טומרקין (55.50 שניות) ודוד גמבורג (55.88 שניות) ובמשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.00 שניות, אחרי אלון נמדל (24.15 שניות) וגיא ברנע (24.49 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.96 שניות.
באליפות אירופה בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשארטר צרפת בנובמבר אותה שנה קבע זמיר 4 שיאים אישיים בכל ארבעת המשחים בהם השתתף. הוא סיים במקום 31 במשחה ל-50 מטר גב (25.25 שניות), במקום 35 במשחה ל-100 מטר גב (54.49 שניות), במקום 36 במשחה ל-50 מטר פרפר (24.54 שניות) ובמקום 34 במשחה ל-100 מטר פרפר (54.74 שניות).
2013
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באשדות יעקב בפברואר 2012 זכה זמיר בשתי מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.71 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 55.45 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.95 שניות. בימדל
באליפות הפנימייה שנערכה במכון וינגייט במאי אותה שנה זכה זמיר במדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 24.43 שניות, לפני גיא ברנע (24.58 שניות) ואלון מנדל (25.03 שניות) וקבע את הקריטריון לאליפות העולם.
אליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בברצלונה ספרד בסוף יולי אותה שנה הוא סיים במקום 46 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 25.06 שניות. שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.81 שניות, אחרי גיא ברנע (24.34 שניות) ואלון מנדל (24.79 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 57.45 שניות במקום חמישי במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 26.39 שניות,
2014
באליפות ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה במכון וינגייט בדצמבר 2014, זכה זמיר בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 24.03 שניות ביחד עם נמרוד חייט ואחרי גיא ברנע (23.49 שניות). מדליית ארד, במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 24.90 שניות, אחרי גיא ברנע (23.86 שניות) ויונתן קופלב (24.22 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-100 מטר גב בשיא אישי חדש של 53.92 שניות.
2015
באליפות הפנימיה שנערכה במכון וינגייט במאי 2015 זכה זמיר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא אישי חדש של 23.95 שניות (קריטריון לאליפות העולם) ומדליית כסף, במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 25.94 שניות.
אליפות עולם
באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה באוגוסט אותה שנה סיים זמיר במקום 37 במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.49 שניות.
אלוף ושיאן ישראל
שבוע לאחר מכן, באליפות ישראל הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 23.76 שניות, לפני מרקוס שלזינגר מהפועל דולפין נתניה (24.04 שניות) וחברו לקבוצה גיא ברנע (24.04 שניות). הוא שיפר את השיא בן ה-6 שנים של אלון מנדל (23.90 שניות).
בשאקשהיר קולג'י
בעונת 2017/18 הגיעה בשאקשהיר לראשונה לגמר ה-TBL, הליגה הטורקית השנייה. ב-13 ביולי 2018 קיבלה הקבוצה את המקום הפנוי בליגת העל, לאחר הפירוק של אסקישהיר. בעונת 2018–19, סיימה הקבוצה במקום ה-9 ב-BSL. בעונת 2019/20, ערכה בשאקשהיר את הופעת הבכורה שלה באירופה ושיחקה בעונה הסדירה של היורופקאפ. זו הייתה הפעם הראשונה שהמועדון התמודד בתחרות אירופית.
בעונת זכה המועדון בתואר האירופי הראשון שלו, כשזכה ביורופקאפ לאחר ניצחון בגמר על פלקנסטרו רג'אנה.
תארים והישגים
הליגה הטורקית השנייה
אל-מדינה
מכה ואל-מדינה נמצאות שתיהן במחוז חִג'אז במערב חצי-האי ערב. בשנות ה-20 של המאה ה-20 נכבש המחוז בידי משפחת אל סעוד ממחוז נג'ד במרכז חצי-האי. עם הקמת ממלכת ערב הסעודית שבירתה ריאד (בירת נג'ד), החל מלך סעודיה לכנות את עצמו "חַ֫'אדִם אל-חַרַמַ֫יְן א-שַּרִיפַ֫יְן" כלומר, "משרתם של שני המקומות הקדושים".
אל-מדינה בתולדות האסלאם
מוחמד, הנחשב באסלאם לגדול הנביאים, נולד בעיר מכה וגדל בה. בעיר מכה הוא גם החל לשאת את נבואותיו. נבואות אלה הן חלק מהקוראן ומכונות "הסורות של מכה". הטפותיו של מוחמד הביאו למתיחות רבה בינו לבין שליטי מכה, עד שנאלץ למצוא מקום מקלט לו ולחסידיו.
כמקום מקלט בחר לו מוחמד את ית'ריב. זאת לאחר שבני שבט ח'זרג' מית'ריב הציעו לו לעבור ולהתגורר בשכנותם. הם האמינו כי מוחמד, מנהיג רוחני שבא מחוץ לעיר, עשוי לאחד את בני ית'ריב המסוכסכים ביניהם ולשמש להם מנהיג ובורר. בנוסף, הם שמעו מהיהודים שנביא עומד להופיע, וסברו שכדאי להקדים ולהתחבר עמו, לפני שיעשו זאת היהודים.
בית'רב היו למוחמד תומכים וחסידים שמכונים "אל-אנצאר", העוזרים, שהצטרפו לתומכיו שהיגרו איתו ממכה. יחדיו הפכו שתי קבוצות המאמינים ל"אֻ֫מַּה", קהילה דתית-פוליטית אחת אשר נבדלת מן החברה האלילית ונלחמת בה כאיש אחד.
בעיר זו התבסס מוחמד, והחל לגבש את חוקי האסלאם. חוקים אלה נחשבים אף הם לנבואות, מהווים חלק מהקוראן ומכונים: "הסורות של אל-מדינה".
בית'ריב ובסביבתה ישבו שלושה שבטי יהודים גדולים: בני נצ'יר, בני קוריט'ה ובני קינוקאע. היהודים עסקו בחקלאות, במלאכה, בצורפות ובהכנת כלי נשק. בני ית'ריב היו אלו שהשפיעו על אבו כרב אסעד מלך חמיר שצר על העיר ית'ריב להתגייר. יש הסבורים שחוקי האסלאם הראשונים הושפעו מדיני ההלכה היהודית שלמד מוחמד בית'רב. דוגמאות לכך הן קביעתו שיש לצום ביום העשירי של החודש הראשון בשנה המוסלמית, וכן ההנחיה לפנות בעת התפילה לכיוון ירושלים. בסופו של דבר הסתכסך מוחמד עם שבטי היהודים ואף נלחם בהם. לכללים שקבע בזמנו אין כיום מעמד מחייב באסלאם, והם הוחלפו עוד בימיו של מוחמד בחובת הצום במהלך שעות היום במשך חודש הרמדאן, ובהוראה לפנות לכיוון מכה בעת התפילה.
בעיר אל-מדינה נמצא עד היום מסגד המכונה "ד'וּ אל-קִבְּלַתַ֫יְן", בעל שתי הקִבְּלוֹת. קִ֫בְּלה היא הכיוון אליו מפנה המוסלמי את פניו בזמן התפילה, וזהו גם המקום שבו יש לבנות את ה"מִחְרַ֫אבּ", גומחה בקיר המסגד שאליה פונים המתפללים. במסגד באל-מדינה יש שני מחראבים – האחד פונה אל מכה והאחר אל ירושלים.
מוחמד נקבר באל-מדינה, ובה נקברו גם שלושת הח'ליפים המוסלמים הראשונים. העלייה לרגל לאל-מדינה אינה חובה על המוסלמים, אולם מקובל לבקר בקברי הנביא והח'ליפים לאחר העלייה לרגל למכה ולהתפלל עליהם. מנהג זה אינו מקובל על השיעים: הללו רואים בח'ליף הרביעי, עלי בן אבי טאלב את יורשו הלגיטימי היחיד של מוחמד, ומחשיבים פחות את קברו של מוחמד לעומת קברי עלי ובניו.
הבימה
תיאטרון הבימה (נוסד ב-1917) הוא התיאטרון הלאומי של ישראל הממוקם בתל אביב, זוכה פרס ישראל לשנת 1958 וחבר ב"איחוד תיאטרוני אירופה". מנכ"ל התיאטרון הוא נעם סמל, המנהל האמנותי של התיאטרון הוא משה קפטן.
בגולה
תחילתו של הבימה עוד בשנת 1909 בביאליסטוק, כאשר העלו נחום צמח וקבוצת שחקנים שנקראו בשם "הבימה" את ההצגה "מוסר נער רע" בעברית. הפעילות חודשה בשנת 1914 על ידי נחום דוד צמח, אך נפסקה עד מהרה בשל מספר סיבות, בהן מלחמת העולם הראשונה.
ב-1917 צמח ייסד מחדש את התיאטרון במוסקבה יחד עם מנחם גנסין וחנה רובינא. מקור השם הוא בבימת התפילה בבית הכנסת עליה עומד שליח ציבור בעת התפילה.
צמח נפגש עם הבמאי והמורה הרוסי המפורסם קונסטנטין סטניסלבסקי, מנהל התיאטרון האמנותי וביקש את סיועו בפעילות התיאטרונית והאמנותית של "הבימה". סטניסלבסקי הסכים להפוך את "הבימה" לסטודיו של התיאטרון האמנותי והעמיד לרשותו את יבגני וכטנגוב, במאי ממוצא ארמני, מתלמידיו הטובים ביותר, כדי שישמש מדריך אמנותי לקבוצת הצעירים העבריים. על הרישיון להקמת התיאטרון חתם המיניסטר לענייני לאומים בברית המועצות דאז: יוסיף סטלין.
פעילותו של צמח הייתה חלוצית, שכן התיאטראות העבריים שפעלו לפני כן בארץ ישראל וברחבי הגולה הגדירו עצמם כלהקות חובבים.