cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
תקשורת נתונים
נתב
נתב (router) הוא מכשיר המשמש לחיבור בין רשתות, המעביר חבילות נתונים בין רשתות שונות על ידי עיבוד מידע הניתוב המוכל בחבילות הנתונים - כתובות IP, השייכות לשכבה 3 של מודל ה-OSI (שכבת הרשת). בדרך כלל מידע הניתוב מעובד ביחס לטבלת ניתוב (routing table) המאוחסנת בנתב ומכילה מידע אודות טופולוגיית הרשת בסביבתו המיידית. הנתב משתמש בטבלת הניתוב על מנת להחליט לאן להעביר את החבילות.
מודם
מודם (modem) הוא מכשיר המשמש לחיבור בין צומתי רשת באמצעות כבלים שלא תוכננו במקור לשידור של תעבורת רשת דיגיטלית (כמו קווי טלפון), או באופן אלחוטי. המודם מאפנן ומפענח מידע דיגיטלי על גל נושא בתווך כלשהו, וכך מאפשר שידור וקליטה של המידע. בדרך כלל מודמים נמצאים בשימוש עם קווי טלפון, ופועלים בטכנולוגיית DSL.
חומת אש
חומת אש (firewall) הוא מכשיר לשליטה ובקרה על ביטחון הרשת באמצעות ניהול הרשאות הגישה אליה. בדרך כלל מגדירים את חומות האש לדחות תעבורה ממקורות לא מוכרים, תוך הרשאת גישה ממקורות מוכרים. חשיבותן של חומות אש גדלה במקביל לגידול הקבוע של תופעת מתקפות הסייבר.
ניתוב
תהליך הניתוב בדרך כלל מנהל את העברת הנתונים על בסיס טבלאות ניתוב, השומרות רישום של המסלולים ליעדי רשת שונים. לפיכך, בניית טבלאות ניתוב, הנשמרות בזיכרון של הנתב, הוא שלב חיוני לניתוב יעיל. רוב האלגוריתמים לניתוב משתמשים רק בנתיב רשת אחד בו זמנית. טכניקות לניתוב רב-מסלולי מאפשרות שימוש בכמה מסלולים אלטרנטיביים. בדרך כלל קיים יותר ממסלול אחד שניתן לבחור בו, ועל מנת לבחור בין המסלולים, ניתן להתייחס לשיקולים שונים כדי להחליט איזה מסלול יירשם לטבלת הניתוב.
לעיתים קרובות משווים את תהליך הניתוב, במובן הצר של המושג, לעומת תהליך הגישור (bridging), עם ההנחה שכתובות רשת הן מובְנות (structured), וכתובות דומות מרמזות על קרבה בתוך הרשת. כתובות מובנות מאפשרות לרשומה אחת בטבלת ניתוב לייצג את המסלול לקבוצה של מכשירים שונים. ברשתות גדולות, מערכת כתובות מובנות (ניתוב, במובן הצר) מאפשרת ביצועים טובים יותר לעומת שימוש במערכת כתובות בלתי מובנות (גישור). ניתוב הפך לשיטת המיעון הדומיננטית באינטרנט. גישור עדיין נמצא בשימוש נרחב בסביבות מקומיות.
היסטוריה
ב-29 באוקטובר 1969 החלה לפעול הרשת הראשונה בעולם. רשת זו הוקמה על ידי הסוכנות לפרויקטי מחקר מתקדמים (ARPA) בצבא ארצות הברית, וכונתה בהתאם ARPANET (ראשי תיבות של: Advanced Research Projects Agency Network).
רופרט גרינט
רופרט אלכסנדר לויד גרינט (באנגלית: Rupert Alexander Lloyd Grint; נולד ב-24 באוגוסט 1988) הוא שחקן קולנוע אנגלי שהתפרסם בזכות גילום דמותו של רון ויזלי בסדרת סרטי "הארי פוטר".
ילדות ונעורים
רופרט גרינט נולד במחוז הרטפורדשייר, אנגליה. אמו, ג'ואנה, היא עקרת בית, ואביו, נייג'ל, הוא סוחר מזכרות. גרינט הוא הבכור מבין חמישה אחים.
הוא למד בבית הספר היסודי הקתולי "סנט ג'וזף", שם התחיל להתעניין בתיאטרון. הוא הופיע בהפקות בית הספר והצטרף לקבוצות תיאטרון מקומיות. הוא המשיך להופיע בהצגות בבית הספר גם אחרי שעבר לבית הספר "ריצ'רד הייל". עם זאת, גרינט מעולם לא שיחק באופן מקצועי לפני סדרת "הארי פוטר". בגיל 16 הוא עזב את בית הספר, על מנת להתמקד בקריירת המשחק.
הארי פוטר
בגיל 11 נבחר גרינט באודישנים לסרט "הארי פוטר ואבן החכמים" לתפקיד רון ויזלי. השיקולים לבחירתו לתפקיד כוללים את העובדה שיש לו שיער ג'ינג'י. כמו לדמותו של ויזלי, גם לגרינט יש פחד מעכבישים. גרינט טען שהיו לו יותר סיכויים לזכות בתפקיד כיוון שעוד לפני שפנו אליו להיבחן לתפקיד, הוא נהג לקרוא את ספרי "הארי פוטר" ומאוד נהנה מהם. הוא שיחק בתפקיד רון ויזלי בכל שמונת סרטי "הארי פוטר". האחרונים שבהם היו שני חלקיו של הסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות", שיצאו לאקרנים בנובמבר 2010 וביולי 2011.
הפקות נוספות
בשנת 2002, שיחק גרינט את דמותו של אלן בסרט "Thunderpants".
בשנת 2002, דיבב גרינט את דמותו של פיטר פן בתוכנית הדוקומנטרית "מזל טוב, פיטר פן".
בשנת 2006, שיחק גרינט בסרט "שיעורי נהיגה" עם ג'ולי וולטרס ולורה ליני את דמותו של בן מרשל.
בשנת 2010, שיחק גרינט בסרט "יעד פראי" את דמותו של טוני, לצד השחקנים ביל ניי ואמילי בלאנט.
בשנת 2011, שיחק גרינט בסרט "פצצת דובדבן" את דמותו של מלאצ'י, יחד עם השחקנים גלן לייבורן וליסה בארוס ד'סה.
בשנת 2011 השתתף בווידאו קליפ לשיר "Lego House" של אד שירן.
בשנת 2017 החל לשחק בסדרה "סנאץ'", בתפקיד צ'ארלי קוונדיש-סקוט.
בשנת 2019 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "סרבנט" בשירות הזרמת המדיה Apple TV, בתור ג'וליאן פירס, אחיה של דורות'י אותה מגלמת לורן אמברוז.
חיים אישיים
גרינט פעיל בתחום הצדקה, הוא תרם פריטים כגון בגדים למכירות פומביות למטרת צדקה והשתתף בעצרות וקמפיינים למטרות צדקה.
בשנת 2004 היה בעל תפקיד בסרט "סיפור סינדרלה", אך נאלץ לעזוב כדי להתמקד בצילומי "הארי פוטר והאסיר מאזקבאן".
בשנת 2020 נולדה לגרינט בת בשם ונסדיי (Wednesday).
סנדי קופקס
סנפורד "סנדי" קופקס (באנגלית: Sanford Koufax, נולד בשם סנפורד בראון, ב-30 בדצמבר 1935 בברוקלין, ניו יורק) הוא בייסבולן עבר יהודי-אמריקאי. במהלך הקריירה שלו, קבע קופקס הרבה מאוד שיאי הגשה וביסס את עצמו כאחד משחקני הבייסבול הטובים בהיסטוריה, וכן אחד הספורטאים היהודים הבולטים בכל התחומים. חבר בהיכל התהילה של הבייסבול.
ילדות
קופקס נולד בברוקלין, ניו יורק, בבית יהודי אורתודוקסי, וגדל בבורו פארק. הוריו היו ג'ק בראון ואוולין לבית ליכטנשטיין. כשהיה בן שלוש התגרשו הוריו, וכשהיה בן תשע נישאה אמו לאירווינג קופקס.
בתיכון לאפאייט שיחק קופקס כשחקן הבסיס ראשון בקבוצת הבייסבול, אך הספורט העיקרי בו עסק היה כדורסל. לאחר מכן, הוא המשיך לאוניברסיטה של סינסינטי במלגת כדורסל.
קריירה
מאמן הכדורסל שכנע אותו לשחק בייסבול כדי לשמור על כושר בשביל הכדורסל. קופקס היה חובט לא טוב באותה עת והבין שיביא יותר תועלת כמגיש (Pitcher) מאשר כשחקן בסיס ראשון. מאתר כישרונות של הברוקלין דודג'רס ראה אותו ובסופו של דבר הוא הוחתם אצלם בשנת 1955 (בשנת 1958 הפכה הקבוצה ללוס אנג'לס דודג'רס).
בחמש העונות הראשונות שלו הוא לא בלט במיוחד ושיחק בממוצע רק באחד-עשר משחקים בעונה. ב-1961 הוא קיבל עצה רבת-ערך מנורם שרי, שהציע לו להפסיק לזרוק חזק בכל פעם, ומדי פעם גם לזרוק בקלות למטרה. עצה זו גרמה לקופקס לאמץ טכניקה חדשה שהביאה אותו להישגים חדשים.
מאזן הניצחונות שלו באותה עונה היה 13–18. בעונה שלאחר מכן, במשחקו הראשון הוא הגיש ל"אפס חבטות"(No hitter), במשחק שהסתיים בתוצאה של 0–8. המאזן שלו באותה עונה היה 5–25 והוא זכה בפרס סאיי יאנג שמוענק למגיש הטוב ביותר בליגה. בשנה ההיא היו לו 306 פסילות (Strikeouts) - שיא בנשיונל ליג.
ה"דודג'רס" ניצחו את הליגה שבאותה שנה וקופקס פתח את הוורלד סייריס מול הניו יורק יאנקיז. במשחק הראשון באותה סדרה, הוא הגיש בין השאר מול החובטים מיקי מנטל, רוג'ר מאריס ווויטי פורד, וניצח אותו 2–5 תוך שהוא פוסל 15 חובטים וקובע בכך שיא חדש בפסילות למשחק בוורלד סיירס.
קופקס פרש ב-1966 בשל דלקת מפרקים שלא הפסיקה להציק לו. הוא זכה בסאיי יאנג ב-1963, 1965 ו-1966, הוא הגיש משחק מושלם אחד ועוד שלושה משחקים עם הגשה ל"אפס חבטות". הוא היה במשך חמש עונות רצופות, הראשון בליגה בממוצע הריצות שהרשה (Earned run average - ERA), ארבע פעמים הראשון בליגה בפסילות, שלוש פעמים ניצח יותר מ-25 משחקים לעונה. הוא זכה בפרס ה-MVP של הליגה ב-1963, ובפרס ה-MVP של הוורלד סיריס ב-1963 וב-1965. מאזן הקריירה שלו היה 165 ניצחונות לעומת 87 הפסדים וממוצע ריצות שאפשר בקריירה הוא 2.76, הממוצע ה-99 בטיבו לשחקן ב-MLB (נכון ליולי 2022).
יש הסבורים כי קופקס היה המגיש הטוב בתולדות המשחק. ב-1972 שהוא בן 36 נכנס להיכל התהילה של הבייסבול, ובכך הפך למגיש הצעיר ביותר בהיסטוריה שנכנס להיכל התהילה.
בסדרת הגמר של ה-MLB (הוורלד סיריס) של 1965 התמודדו הדודג'רס נגד המינסוטה טווינס, והמשחק הראשון נקבע ליום הכיפורים. קופקס, ששובץ במשחק הראשון כמגיש הפותח, בחר לצום ולא להגיע למשחק. בהיעדרו, הדודג'רס הפסידו את המשחק הראשון וגם את המשחק השני, אותו פתח קופקס כשהוא חלוש מהצום. בהמשך ניצח קופקס את המשחקים החמישי והשביעי וזכה עם קבוצתו ב-4:3 ב"וורלד סיריס". קופקס עצמו אף זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר. סירובו של קופקס לשחק עורר תשומת לב רבה, בדומה למקרה של האנק גרינברג ב-1934, והאירוע נתפס כדוגמה לקונפליקט שבין השאיפה להתערות ולהצליח בחברה הכללית לבין ההשתייכות לעם היהודי על מסורותיו וערכיו.
ב-1979 הונצח קופקס ביד לאיש הספורט היהודי במכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים מרחבי העולם שזכו להשגים ספורטיביים יוצאי דופן.
אינדול
אינדול (באנגלית: Indole) הוא שמה של תרכובת אורגנית המכילה שתי טבעות, ובנוסף הוא שמה של קבוצת תרכובות אורגניות המבוססות על תרכובת זו.
כל האינדולים הם תרכובות ארומטיות המורכבות משתי טבעות מאוחות: טבעת בנזן משושה וטבעת פירול מחומשת. טבעת הפירול מכילה אטום חנקן בודד. נוסחתו של אינדול, התרכובת הבסיסית, היא C8H7N. לשאר האינדולים מבנה זהה, כשלטבעות קשורים אטומים וקבוצות פונקציונליות שונות. היות שטבעת הפירול של אינדול מכילה קבוצת אמין, והיות ואינדול מיוצר בין השאר על ידי צמחים, נחשבים האינדולים לאלקלואידים.
אינדולים רבים משמשים בתפקידים חשובים בכל היצורים החיים. אינדול בתוספת קבוצת מתילן (CH2) מהווה את השייר הצדדי של חומצת האמינו טריפטופן, חומצת האמינו הגדולה והנדירה ביותר; כמעט כל האינדולים מסונתזים בטבע מטריפטופן. האוקסינים, ההורמונים הצמחיים החשובים ביותר, הם ברובם אינדולים. האוקסין הנפוץ ביותר, אשר מצוי בכל הצמחים ללא יוצא מן הכלל, הוא אינדול-3-חומצה אצטית, המסומן בקיצור IAA. אוקסין זה מורכבת מחומצה אצטית הקשורה לטבעת הפירול של אינדול.
שוער הגלקסיה
שוער הגלקסיה (ברוסית: Вратарь Галактики; שווק במדינות המערב בשם Cosmoball) הוא סרט מדע בדיוני רוסי. הסרט הופק על ידי סרגיי סליאנוב ואינוקנטי מלינקין ובבימויו של דז'אניק פאיזייב, בתמיכת קרן הקולנוע הרוסי, חברת VGTRK וערוץ CTC.
הסרט מתרחש במוסקבה בעידן פוסט-אפוקליפטי לאחר שמלחמה גלקטית גרמה להשמדת הירח וכתוצאה מכך קטבי כדור הארץ השתנו. מעל עיר הבירה של רוסיה, מרחפת ספינת חלל חייזרית, המארחת משחק בשם קוסמובול - תחרות דומה למשחק כדורגל, אלא שתוצאות המשחק עלולות להכריע את גורלו של כדור הארץ. רבים ברוסיה ביקרו את הסרט בהיותו מושפע מסדרת האנימציה "גלקטיק פוטבול". בסרט מככבים יבגני רומנצב כאנטון, שוער הנבחרת הלאומית, עם ויקטוריה אגלאקובה, יבגני מירונוב, ילנה יאקובלבה, מיכאיל יפרמוב, דמיטרי נזארוב וסבטלנה איוואנובה, לצדו. הסרט תוכנן לצאת לאקרנים בבתי הקולנוע ברוסיה ב-24 בינואר 2019. אך בספטמבר 2018 נודע שתאריך ההקרנה הוזז ל-17 באוקטובר 2019. ברם, במהלך קומיק-קון רוסיה באוקטובר 2019, נודע שהסרט נדחה שוב וייצא לאקרנים באוגוסט 2020. ביוני 2020 נודע כי הסרט יוקרן בארצות הברית בינואר 2021.
הסרט הפך לשובר קופות הלאומי הגדול הראשון ברוסיה שיוצא לאקרנים לאחר השפעות התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה שאילץ הגבלה על כמות הצופים בבתי הקולנוע והכניס סכום של 106 מיליון רובל רוסי (כמיליון דולר) לעומת תקציב של 786,4 מיליון רובל.
תקציר עלילת הסרט
השנה היא 2071. מה יקרה אם מוסקבה תראה כמו עיר שניטלה ממנה רשת החשמל, הופסק כל הייצור והעולם כולו צופה בדריכות במשחק בין-כוכבי?
כתוצאה ממלחמה גלקטית, שהתרחשה בסמיכות לכדור הארץ, הירח נהרס והקטבים השתנו. חללית עצומה מרחפת מעל פני כדור הארץ — זהו האצטדיון, אשר מארח אירוע ספורט דומה לכדורגל, אך מהיר בהרבה. שם המשחק הוא קוסמובול. כאשר המשחק מתחיל, כל העולם נעצר מלכת כדי לצפות באירוע. השחקנים נקראים אתלטים ובעיני האנשים הפשוטים הם בני אלים, מאחר שתוצאות כל משחק יקבעו את גורל הארץ.
פיתוח
הבמאי דז'אניק פאיזייב החל לעבוד על הסרט כשהרעיון הראשוני היה סיפור על גיבור על רוסי שנלחם בפולשים חייזרים. בהמשך הרעיון התפתח לסיפור אודות בני כדור הארץ שהופכים לחלק מחברה גלקטית ונלחמת במשחקי כדור.
דז'אניק פאיזייב, שביים בעבר סרטים היסטוריים כדוגמת "גמביט טורקי" ו"אגדת קולובראט" נשכר לביים את הסרט יחד עם סרגיי סליאנוב כמפיק ותסריטאי. עבודת הצילום הוטלה על מקסים אוסאדצ'יי, שצילם את הסרטים "דו-קרב" ו"סטלינגרד".
ליהוק
לדמויות הראשיות לוהקו שחקנים לא מוכרים כיבגני רומנצב כאתלט רוסי. רומנצב הוא בוגר האקדמיה הממלכתית לספורט במוסקבה והרקע הזה סייע לו להיכנס לדמות השחקן האתלטי. לצדו לוהקה ויקטוריה אגאלקובה, בוגרת התיאטרון לדרמה וקומדיה של סנקט פטרבורג. אליהם צורפה מריה ליסובאיה, בוגרת מכון בוריס שצ'וקין לתיאטרון. השחקנית הרביעית הלא מוכרת שצורפה אליהם הייתה יליזבטה טאיצ'נאצ'בה, שחקנית שהתחרתה בעבר בביאתלון ובבית ספר לספורט במוסקבה. כל אלה לוהקו בשל הרקע הספורטיבי שלהם. אליהם צורפו שחקנים נודעים כילנה יאקובלבה, יבגני מירונוב, מיכאיל יפרמוב ואחרים.
צילומים
הצילומים החלו בתחילת שנת 2017 ונערכו באולפני מוספילם והסתיימו בספטמבר אותה שנה.
פוסט פרודקשן
על עבודת הפוסט-פרודקשן עמלה חברת Main Road Post בראשות ארמן יאחין. אחד האתגרים הגדולים בהפקה היא העובדה שיותר מ-50 דמויות הן דמויות דיגיטליות, שנוצרו מאפס בטכנולוגיה ממוחשבת, לכן במהלך צילומי הסרט, קירות האולפנים כוסו במסכים כחולים שאפשרו לעצב עליהם לאחר מכן באופן ממוחשב עולם שלם. חברת Main Road Post נבחרה לעצב את עולם הסרט בשל ניסיונה בעבודות מסוג זה בסרטים כמו "משיכה", "סטלינגרד", "דואליסט" ובסרט "אוגוסט. השמיני".
שחרור ושיווק
הסרט תוכנן לצאת לאקרנים ברוסיה ב-17 באוקטובר 2019, כך לדברי חברת CTB Film Company, שהוקמה ב-1992 בסנקט פטרבורג.
טיזר ראשון לסרט הוצג ב-30 בספטמבר 2017 במהלך פסטיבל "קומיק-קון רוסיה", כשהבמאי הציג את הסרט לקהל. קדימון מלא ראשון הוצג ב-16 בינואר 2018. באוקטובר 2019 נודע שתאריך יציאת הסרט נדחה שוב, הפעם לאוגוסט 2020. ביוני 2020 דווח שגרסה דוברת אנגלית תופץ בינואר 2021.
מערב גוג'ם
מערב גוג'ם הוא מחוז במדינת אמהרה שבאתיופיה ונקרא על שם מחוז גוג'ם ההיסטורי. גובל בצפון מזרחה במחוז דרום גונדר, בצפון באגם טאנה ובבהר דר שממוקמת כמובלעת על חוף האגם, בצפון-מערב במחוז צפון גונדר, במערב במחוז אגאו אוי, בדרום במדינת אורומיה ובמזרח במחוז מזרח גוג'ם.
היסטוריה
בימי הביניים ועד 1991 היה חלק מהמחוז ההיסטורי והממלכה לשעבר, גוג'ם, שהייתה חלק מהאימפריה האתיופית. עם התמוטטותו הסופית של השלטון המרקסיסטי ב-1991 חולק המחוז לארבעה מחוזות: מערב גוג'ם, מזרח גוג'ם ואגאו אוי שסופחו למדינת אמהרה ומחוז מתקל שסופח למדינת בנישנגול-גומאז.
נפות
המחוז מתחלק לשלוש עשרה נפות ולבירה פינותה סלאם שהיא במעמד נפה.
ועדת המוסדות לענייני ירושלים
ועדת המוסדות לענייני ירושלים (הייתה ידועה גם בשם המקוצר "ועדת ירושלים") הייתה ועדה, שהוקמה בראשית השלב הראשון של מלחמת העצמאות, כאשר ערביי ארץ ישראל פתחו בהתקפה על היישוב. הוועדה ניהלה את העניינים האזרחיים של ירושלים ותושביה היהודים עד סמוך להכרזת העצמאות ופתיחת השלב השני של המלחמה, עם פלישת צבאות ערב.
הרקע
ב-30 בנובמבר 1947, למחרת החלטת האו"ם על תוכנית החלוקה, פתחו ערביי ארץ ישראל בהתקפה על היישוב. המהלך החל בהתקפה על אוטובוס 2094, שבה נהרגו חמישה נוסעים יהודים, ובהמשך בהתקפות על דרכי התחבורה, על יישובים מבודדים ועל תושבים יהודים בערים המעורבות. בזאת נפתח השלב הראשון של מלחמת העצמאות אשר נמשך עד להכרזת העצמאות ופלישת צבאות ערב.
פעולות הוועדה
שמאל|ממוזער|250px|בניין סנסור, ליד כיכר ציון משכנה של הוועדה היה בבניין סנסור בהצטלבות של רחוב יפו עם רחוב בן-יהודה, ליד כיכר ציון במרכז העיר. הוועדה טיפלה בקיום השירותים הציבוריים, באספקת מזון, מים ושירותים רפואיים ובמניעת ספסרות. הוועדה טיפלה גם בפליטי שכונות הספר, הסמוכות לאזורים הערביים של ירושלים, שנסו למרכז העיר. כמו כן פיקחה הוועדה על הסדר וביטחון הציבור והרכוש בעזרת משמר העם, שהיה יחידת מתנדבים שנועדה לשמור על הסדר בערים הגדולות, בהן ירושלים, חיפה, תל אביב וצפת. בין היתר מנעו אנשי משמר העם, במחסומי היציאה מן העיר, בריחה של תושבים מירושלים.
הוועדה פעלה עד ל-21 באפריל 1948, לקראת מועד הכרזת העצמאות ואז הוקמה רשות מרכזית לשעת חירום בירושלים, שנקראה גם היא "ועדת ירושלים", אשר ניהלה את העיר בתקופת הקרבות והמצור ודאגה, בין היתר, לשיכונם של כ-1,500 פליטי הרובע היהודי של העיר העתיקה בדירות בשכונת קטמון (הישנה) שנעזבה על ידי תושביה הערבים, ועדה זו פעלה עד ל-3 באוגוסט 1948, אז הוטל שלטון צבאי על העיר ודב יוסף נתמנה למושל הצבאי של ירושלים.
חתושיליש הראשון
חַתוּשִילִיש הראשון (וגם חתושילי הראשון. שמו המקורי היה לַבַּרְנַש השני) היה מלך החתים בין השנים 1650 - 1620 לפנה"ס. הוא היה המלך הראשון אשר קבע את בירתו בעיר חתושש לאחר כיבושה והריסתה עד היסוד בידי אניתש כמאה שנים לפני כן. עד אותה תקופה שמשה העיר נשש כבירת החתים. הוא היה המלך החתי הראשון שהשאיר אחריו טקסטים כתובים. לפניו היה מלך נוסף בשם לברנש או (לברנה) הנקרא לברנש הראשון, המופיע ב"תעודת תֶלֶפִּנוש".
מסמכים רבים הגיעו לידי החוקרים מתקופת שלטונו של לברנש השני, והמפורסמים שבהם נמצאו בשנת 1957 בצורת טבלאות חרס רשומות בשפה האכדית והחתית העוסקות בהרחבה בשש משלושים שנות מלכותו. מהטבלאות אנו למדים שבנוסף לכינוי "מלך חתושש" הוא לקח לו גם את הכינוי "מלך כּושרש", לזכר בירת החתים הקדומה, עוד לפני כיבוש העיר נשש.
לברנש השני נודע כמלך לוחם ורבים מהחוקרים מאמינים על סמך הטבלאות הללו שלברנש השני הגיע בכיבושיו עד הים השחור: בשנתו הראשונה הרס סופית את "זַלפּהַ" מצפונה של חתושש ויריבתה הגדולה. בשנה השנייה למלכותו יצא לברנש למסע כיבושים בסוריה והרס את העיר אללח' והסיר את שושלת המלוכה מבית ימחד שנוסדה על ידי ירים-לים מלך אללח'. בשנה השלישית נלחם בממלכת אַרְזַוַה (לימים לידיה) במערב אנטוליה. העדרו הביא להתקפת החורים ממזרח על הממלכה, ולכן נאלץ להעביר את שנתו החמישית במלחמות בדרום-מזרח אנטוליה. הוא כבש את הערים החוריות החשובות חשום, אורשו וחחום. בתיאור הכיבוש מופיע אזכור בו מציין חתושיליש הראשון שאיש לא חצה את הפרת לפניו, פרט לסרגון מאכד, שמלך במאה ה-24–23 לפנה"ס. הוא מציין שסרגון לא שרף את העיר, ואילו הוא, חתושיליש, החרים את העיר עבור אל הסער של השמים. בתיאור שלו הוא נלחם בחחום בשנה החמישית למלכותו, שלוש פעמים נלחם על שעריה, הרס אותה ואת רכושה הביא לחתושש. בתיאור השלל הוא מציין שני צמדי עגלות עמוסות כסף, מרכבת פריון, אייל אחד מכסף, וספינה אחת עם חרטום מצופה זהב. הוא מציין שהוא שחרר את העבדים והשפחות של העיר ומסר אותם לאלת השמש. הוא מספר ששרף את העיר באש, ואת העשן הראה לאל הסער, את המלך רתם לעגלה.
לצורך המלחמה בחחום, ביקש חתושיליש הראשון את עזרתו של תוניפ-תשוב, מלך על ממלכה בשם טיקונני, שהיה לה כנראה גבול עם חחום, והן היו כנראה עוינות אחת לשנייה.
חתושיליש הראשון ידוע גם בזכות בניית המבצר המתנשא על הצוק מעל לעיר חתושש. הוא נחשב גם למחוקק ולמכונן של הממשל והמנהל של הממלכה החתית.
היפוגרף
במתמטיקה, היפוגרף של פונקציה f : Rn → R הוא קבוצה של הנקודות הנמצאות מתחת הגרף של פונקציה או עליו: וההיפוגרף המוגבל היא קבוצת הנקודות הנמצאות מתחת לפונקציה: ההיפוגרף היא קבוצה ריקה אם הפונקציה שקולה לאינסוף. אפשר להגדיר היפוגרף גם לפונקציה שתמונה שלה היא קבוצה כלשהי. בצורה דומה, אפשר להגדיר את הקבוצה של הנקודות הנמצאות מעל לפונקציה, שהיא האפיגרף. מאפיינים של ההיפוגרף הם:
בניין סט. פול
'''בניין סט. פול (באנגלית: St. Paul Building''') היה גורד שחקים ששכן בפינה הדרום-מזרחית של צומת הרחובות אן וברודוויי ברובע הפיננסי במנהטן תחתית, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין התנשא לגובה 96 מטרים והיה בעל 26 קומות. הוא תוכנן על ידי האדריכל ג'ורג' בראון פוסט ועוצב על פי הסדר האיוני וכן 3 פסלים שעוצבו על ידי קארל ביטר.
המגרש עליו נבנה, נרכש על ידי משפחת הוומייר בשנת 1895. בניין סט. פול נקרא על שם קפלת סט. פול, הנמצאת מעבר לרחוב ברודוויי ממערב. הוא נשאר ברשות משפחת הוומייר עד 1943, אז נמכר לוב וקנאפ ולאחר מכן לצ'ייס בנק. בניין סט. פול נהרס ב-1958 על מנת לפנות מקום לבניין וסטרן אלקטריק. חלק מהחזית, כולל הפסלים של ביטר, הועברו להולידיי פארק באינדיאנפוליס.
עיצוב
בניין סט. פול היה בן 26 קומות וגובהו 96 מטרים. הוא גם היה בעל שני מפלסי מרתף. ג'ורג' בי פוסט היה האדריכל, רובינסון ווואלאס היו הקבלן הראשי ו- J.B. & J.M. Cornell היה ספק הפלדה. קארל ביטר עיצב את הפסלים מעל כניסת הבניין.
בניין סט. פול נבנה על מגרש בעל 5 פאות התחומות ברחובות ברודוויי ממערב, פארק רו בצפון מערב, אן מצפון, ובניינים נוספים ממזרח ומדרום. המגרש היה במידות של 8.5 מטרים לברודוויי, 12 מטרים לפארק רו, 25 מטרים לרחוב אן, 16 מטרים למזרח, ו-32 מטרים לדרום. הייתה זו הפינה הדרום-מזרחית של הצומת המחומשת של ברודוויי, פארק רו ורחוב אן, ומיד מזרחית לקפלת סט. פול, שנמצאת מעבר לברודוויי. כתובת הבניין צוינה כברודוויי 220.
חזיתות
החזית המערבית, הצפון-מערבית והצפונית היו עשויות אבן גיר. חזיתות אלו חולקו ל-3 חלקים, בהשראת מרכיבי העמודים היווניים באדריכלות הקלאסית, כלומר בסיס בן 4 קומות, חלק אמצעי בן 16 קומות, וכותרת בת 5 קומות המופרדות מהחלק אמצעי על ידי קומת מעבר. החזיתות המזרחית והדרומית היו עשויות לבנים ולא מעוטרות. החלק האחורי (המזרחי) של הבניין היה בגובה 22 קומות, ונסוג ב-6.1 מטרים מקו המגרש של רחוב אן.
4 הקומות הראשונות היוו את "בסיס" הבניין, והן נבנו מבלוקים כפריים, עם קרניזים מעל הקומות ה-1, ה-2 וה-4. מעל הקומה הראשונה בחזית הפונה רחוב ברודוויי, היו 3 פסלים של קארל ביטר, שכותרתם "אחדות הגזע". הדמויות תיארו 3 אטלנטים מאבן המחזיקים חלקים מהבניין, כלומר אדם שחור, אדם לבן ואדם סיני.
יסודות
שכבת הסלע מתחת לבניין סט. פול הייתה בעומק של 26.4 מטרים. הקרקע מעל הסלע הייתה מכוסה בחול דק במיוחד, דחוס ונקי, וקידוח ניסיון במקום הוכיח כי שאיבת מי התהום גרמה לנזק מינימלי לשכבת החול. במקום לחפור עד לשכבת סלע הבסיס ועליה לבנות את יסודות בניין סט. פול, כפי שהתבצע בגורדי שחקים אחרים בעיר, חפרו הבנאים רק עד לשכבת החול שבעומק 9.6 מטרים, שם היה לפי תוכניות הביצוע, מפלס רצפת קומת מרתף המשנה. בדיקת העמסה של עד 208 טון למטר מרובע (13,000 פאונד לרגל מרובע; 620 קילופסקל) בוצעה על שכבת החול ונמדדה שקיעה של 230 עד 330 מילימטרים. בזכות הבדיקה ניתן היה לקבוע כי שכבת הקרקע החולית יציבה ואין צורך לחפור עד שכבת הסלע. על שכבה זו נבנתה רפסודת בטון בגובה 300 מילימטרים, שנפרשה על פני כל שטח הבסיס כדי לפזר באופן שווה את משקל המבנה. מעל רפסודת הבטון נבנו עמודים קצרים שנשאו את הקורות התומכות את הרצפה, וזאת כדי לחזק את הקירות המשותפים עם מבנים אחרים. בזכות הקרקע החולית היציבה לא השתמשו בכלונסאות (ביסוס עמוק) יקרים לביסוס הבניין, כמו בבניין פארק רו הסמוך וברחוב נסאו 150, מכיוון שהחול כבר היה דחוס מאוד.
התוכניות המקוריות הורו על ביצוע ברגי ג'ק הידראוליים בתחתית העמודים, שיכולים להעלות את משקל הבניין כולו ל-14,000 טון. הג'קים ההידראוליים היו אמורים להיות מותקנים מכיוון שהמתכננים והמהנדסים רצו למנוע מהבניין לשקוע. כמו כן, היו תוכניות להקמת "מסד משותף" בקיר המשותף עם הבניין מדרום. כאשר בעל הנכס הדרומי החליט שלא לפתח את האתר שלו, הקיר הדרומי חוזק במקום זאת באמצעות זיזים, וכך יסודות בניין סט. פול היו בלתי תלויים באלו של מבנים אחרים. מאחר שהג'קים כבר הוזמנו, הם הותקנו בכל מקרה.
מאפיינים
החזית הייתה זיזית ביחס למבנה העל. עמודי קופסה הוצבו מאחורי העמודים התומכים האנכיים של החזית. קירות הבנייה והחלונות בכל אחד מהמפרצים נתמכו על ידי עמודים וקורות I מאונכות מפלדה, שבתורן נתמכו בקצות הקורות הזיזיות שמתחת לרצפות. צורת קורות ה-I איפשרה זיהוי ויזואלי ותיקוני קורוזיות בהן; הן מנעו חדירת מים לחזית ופגיעה במבנה העל; בנוסף, הגנו על בניין סט. פול מפני שריפות שעלולות היו לפרוץ בבניינים אחרים ולהתפשט אליו. נעשה שימוש בחיזוק אלכסוני רוח. קורות הפלדה של המבנה נצבעו בתערובת מיוחדת 3 פעמים לפני ההתקנה: פעמיים במפעל שבהן יוצרו ופעם נוספת באתר הבנייה. הקורות מתחת לפני הקרקע צופו באספלט כדי למנוע קורוזיה העלולה להיתפתח במגע עם הקרקע. הרצפות היו עשויות קשתות אריחים.
לבניין סט. פול היו מדרגות בודדות בקצה המזרחי הרחוק שלו. בקצהו המערבי, פיר עם 6 מעליות מסודרות ברבע עיגול ממזרח לדרום, עם פיר פתוח מדרום-מזרח בו הותקנו מערכות ההרמה שלהן. 2 מעליות שירתו את כל הקומות מהלובי ועד לקומה ה-8; 2 נוספות שירתו כמעליות אקספרס מהלובי לקומה ה-8, ומשם שירתו את כל הקומות עד ה-16; וה-2 האחרונות נסעו אקספרס מהלובי לקומה ה-16, ומשם שירתו את כל הקומות עד ה-26. המשרדים פנו כלפי חוץ ממסדרון שנמתח ממערב למזרח בין המדרגות והמעליות, וכן כלפי חוץ מלובי המעלית. בכל קומה היו שני ארונות.
הקומה ה-26 שימשה כקומת שירות. קומה זו הכילה את מאגר המים של הבניין. מערכת הצנרת של הבניין תוכננה בלחץ גבוה במיוחד, ונעשה שימוש בכ-101 מטרים של צנרת אנכית. מחלקת הכבאות של העיר ניו יורק הדגימה את חוזק הצינור בבדיקה משנת 1899 שבה הצינור התפוצץ לאחר 4 דקות של פעילות.
בנייה ושימוש
לפני בניית בניין סט. פול, עמד על המגרש המוזיאון האמריקאי של בארנום, שנשרף בשנת 1865. האתר פותח אז בתור המטה הישן של הניו יורק הראלד, שהוצב למכירה בשנת 1894. בינואר 1895 נרכש בניין הראלד על ידי משפחת הוומייר תמורת 950,000 דולר. בחודש מאי באותה שנה, החלה ההריסה של בניין הראלד.
פוסט נשכר על ידי חבר ממשפחת הוומייר לתכנון בניין סט. פול. הבנאים ערכו את בדיקות העמסה לקרקע בתחילת 1896, עם מהנדסי קבלני המשנה של פוסט כדי להבטיח את עקביות הקרקע. במאי 1896, במהלך הבנייה, נפלה קורה מהחזית והרגה עובר אורח. בניין סט. פול הושלם ב-1898 בעלות של 1,089,826.10 דולר (שווה ערך ל-36 מיליון דולר ב-2021). הבניין היה הגבוה בעיר ניו יורק עם השלמתו; ב-1899 הושלמה בנייתו של בניין פארק רו ועבר אותו בגובהו.
במהלך תחילת המאה ה-20, דיירים בולטים בבניין סנט פול כללו את המגזין אאוטלוק, שבו תאודור רוזוולט היה עורך-שותף לאחר שכיהן כנשיא ארצות הברית. כבר ב-1919 שקלו בני הזוג הוומייר למכור את בניין סט. פול, שהוערך באותה עת ב-1.49 מיליון דולר. עם זאת, בניין סט. פול נשאר ברשות משפחת הוומייר עד אפריל 1943, אז נרכש על ידי וב וקנאפ. באוגוסט 1943 קנה הבנק הלאומי צ'ייס את בניין סט. פול בעסקת מזומן. באותה עת הוא הוערך ב-1.154 מיליון דולר, עם הכנסה שנתית משכר דירה של 150,000 דולר.
הריסה
בשנות ה-50, חטיבת הוסטרן אלקטריק של AT&T צמחה ממטה AT&T בברודוויי 195, לדרום-מערב, לאחר שהרוויחה משמעותית במהלך המלחמה הקרה. ב-1957 החלה וסטרן אלקטריק לתכנן מבנה משלה באלכסון על פני רחוב ברודוויי ופולטון, באתר של בניין סט. פול. עד שההריסה החלה ב-1959, היה זה הבניין הגבוה ביותר בעולם שנהרס ביוזמת בעליו. הבניין בן 31 הקומות בברודוויי 222, שהחליף את בניין סנט פול, הושלם ב-1962. וסטרן אלקטריק העמידה את ברודוויי 222 למכירה באוקטובר 1983, והוא נרכש על ידי Swiss Bank Corporation ב-1987.
שימור החזית
הוועדה לשימור האמנות האמריקאית הוקמה באוגוסט 1958 כדי לשמור יצירות אמנות בבניינים שתוכננו להיהרס, במיוחד בניין סט. פול. שווי של פסלי הבניין הוערך ב-150,000 דולר אמריקאי, והוועדה הציעה לשלם עבור עלות פינוי הפסלים, שעשויה הייתה להגיע ל-50,000 דולר אמריקאי. מספר ארגונים וגופים בארצות הברית - כולל אוניברסיטת קולומביה, המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, האומות המאוחדות והערים אינדיאנפוליס, אינדיאנה ורוצ'סטר, ניו יורק - הגישו בקשות עבור הפסלים. הצעה אחרת קראה להעביר את הפסלים למדינת הולדתו של ביטר, אוסטריה. בגלל הביקוש הרב לפסלים, וסטרן אלקטריק הסכימה להצילם.
בסופו של דבר, בנובמבר 1958, זכתה אינדיאנפוליס בפסלים. אלמר טפלינגר, שתואר כ"הזקן הגדול של אמנות אינדיאנה", הציג תוכנית להעביר את הפסלים וחלק מהחזית התחתונה של בניין סט. פול להולידיי פארק. לפני שזכתה אינדיאנפוליס בפסלים, טפלינגר הציע להעביר אותם למרכז הרפואי של אוניברסיטת אינדיאנה או לגשר מעל הנהר הלבן. הפסלים הוסרו בתחילת 1959. לאחר שהונחו בארגזים במשך שנתיים, הותקנו הפסלים בהולידיי פארק בשנת 1960, על גבי עמודים שנבנו במיוחד כדי לשכן אותם, כחלק מקבוצה שנקראת החורבות. עם זאת, הפסלים והחזית נהיו רעועים, ועד 1970, ווסטרן אלקטריק הביעה חרטה על ההחלטה לתת את הפסלים והחזית לאינדיאנפוליס. החזית ושאר החורבות נוקו והוקדשו רשמית בשנת 1973. לאחר תקופה נוספת של הידרדרות, שוחזרה חזית בניין סנט פול שוב בשנת 2016.
ביקורת
הביקורות על בניין סט. פול היו בעיקר שליליות. אחד המבקרים אפיין אותו כבעל "אולי העיצוב הכי פחות אטרקטיבי מכל גורדי השחקים של ניו יורק", שני רק לבניין בנק הנעליים והעור בצומת ברודוויי ורחוב צ'יימברס. מדריך וכתב הנדל"ן קבע ב-1897 כי "בביצוע יש לו מראה של שרירותיות וקפריזות שתמיד מצער בעבודת אדריכלות, ואשר, אולי, מזיק במיוחד בבניין גבוה". מבקר אחר במדריך וכתב הנדל"ן, שכתב ב-1898, אפיין את בנייני סט. פול ופארק רו כ"שני מבנים שתלטניים [שמקללים] זה את זה". המבקר האלמוני אפיין את הקומות העליונות של בניין סט. פול כמעוצב היטב, בהשוואה לכיפות של בניין פארק רו. עם זאת, המבקרים גם הטילו את "הריאליזם" הבלתי אפשרי של דמויותיו של ביטר על חזית בניין סט. פול, בניגוד לפסליו של ג'יי מאסי רינד על חזית בניין פארק רו. המבקר ז'אן שופר כינה את בניין סט. פול "בינוני", בהשוואה לגורדי שחקים אחרים כמו בניין פארק רו ה"מתועב" או בניין אמריקן שורטי "המעניין".
פוסט עצמו התנגד לגורדי שחקים בגובה של יותר מ-91 מטרים, כולל אפילו את בניין סט. פול, בשל חששותיו שרוח ואש יוכלו להתגבר על מבנים כה גבוהים. כפי שסיפר ל"ניו יורק טיימס", למרבה האירוניה הוא היה מעורב בשני בניינים שהציגו חידושים בגורדי שחקים: בניין אקוויטבל לייף, הראשון שהשתמש במעליות, ובניין New York Produce Exchange, הראשון שהשתמש ברצפות חסינות אש. כתב הנדל"ן ציין כי בניין סט. פול הציע לפוסט "ההזדמנות לומר 'אמרתי לך' על חשבונו".
בארי ג'קסון (שחקן)
בארי ג'קסון (באנגלית: Barry Jackson; 29 במרץ 1938 - 5 בדצמבר 2013) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה
ג'קסון נולד בברמינגהאם ב-29 במרץ 1938. בקולנוע שיחק בסרטים "בתו של ריאן", "בארי לינדון", "אלופי ההפלות", "The Raging Moon", "מיסטר לאב" וב"וימבלדון - אהבה בלבן".
בטלוויזיה הופיע ג'סקון במיני-סדרה "A for Andromeda", בסדרה "The Mask of Janus", בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", בפרקים בסדרות "Z-Cars", "Dixon of Dock Green", "The Troubleshooters", "פולדרק", "Oil Strike North", "The New Avengers", "Secret Army", "Blake's 7", "המקצוענים", "קורוניישן סטריט", "אויב על סף ביתי", "כל היצורים גדולים כקטנים", "Minder", "ברז'ראק", "לאבג'וי", "חדר מיון", "Peak Practice", "עדות אילמת", "קוואנה QC", "The Bill", "A Touch of Frost", "הולבי סיטי", "בקצב הלב", ובתפקיד קבוע בדמות הפתולוג ד"ר ג'ורג' בולרד בסדרה "רציחות במידסומר".
בסדרה "דוקטור הו" הופיע ג'קסון בסדרה המקורית בסיפור "The Romans" ובפרק "Mission to the Unknown". ג'קסון גילם את "דראקס" חבר ללימודים של הדוקטור הרביעי בסיפור "The Armageddon Factor".
ג'קסון נפטר בלונדון ב-5 בדצמבר 2013 בגיל 75.
אלכסיס סאנצ'ס
אלכסיס אלחנדרו סאנצ'ס סאנצ'ס (בספרדית: Alexis Alejandro Sánchez Sánchez; נולד ב-19 בדצמבר 1988 ב) הוא כדורגלן צ'יליאני, המשחק בעמדות הקיצוני והחלוץ באולימפיק מרסיי, שיאן ההופעות ומלך השערים של נבחרת צ'ילה בכל הזמנים. הוא ידוע בכינוי "אל ניניו מרבייה" (בספרדית: "ילד הפלא").
קריירת מועדונים
סאנצ'ס החל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון הצ'יליאני, שם שיחק בעונת , לפני שהוחתם באודינזה האיטלקית, שהחליטה להשאילו בטרם יצטרף לסגל הקבוצה. תחילה הושאל לאחת מקבוצות הפאר של צ'ילה, קולו-קולו. סאנצ'ס שיחק בקבוצה במשך עונה שלמה בליגת העל הצ'יליאנית (אפרטורה וקלאוסורה), וכבש את שערו הראשון במדיה ב-10 באוקטובר 2006, במשחק נגד במסגרת גביע סודאמריקנה.
בשנת 2007 נכלל סאנצ'ס ברשימת "50 הנערים הכדורגלנים הטובים בעולם", על ידי המגזין "וורלד סוקר". ב-15 באוגוסט 2007 הושאל סאנצ'ס לריבר פלייט הארגנטינאית, עמה זכה בטורניר הקלאוסורה של 2008. במשך העונה סאנצ'ס הרשים סקאוטים רבים, אחרי שעבר בכידרור את כל חמשת שחקני ההגנה של בוקה ג'וניורס, הוכשל ברחבה וזכה בפנדל עבור קבוצתו, במשחק הסופר קלאסיקו במסגרת טורניר קיץ.
לקראת עונת הגיע סאנצ'ס לאיטליה והצטרף רשמית לסגל של אודינזה. סאנצ'ס זכה במהרה באהדתם החמה של אוהדי אודינזה בזכות כישורי הכידרור המרשימים שלו. ב-19 באוקטובר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו בסרייה א', בהפסד 0–1 ליובנטוס. את שער הבכורה שלו כבש מול לצ'ה, ובסך הכל כבש שלושה שערים בעונתו הראשונה במועדון. בעונתו השנייה כבש חמישה שערים, ובעונת הפך לשחקן מפתח באודינזה, וכבש 12 שערי ליגה.
ב-21 ביולי 2011 חתם סאנצ'ס בברצלונה, ששילמה עבורו 26 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו במועדון ערך במשחק הסופר קאפ הספרדי מול ריאל מדריד, וזכה בתואר ראשון עם ברצלונה. לאחר מכן גם זכה עם הקבוצה בסופר קאפ האירופי, ואת הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית ערך במחזור הראשון נגד ויאריאל, משחק בו גם כבש את שער הבכורה שלו במועדון. בסך הכל כבש בעונת 2011/2012 15 שערים בכל המסגרות, תרם 4 בישולים, ובסוף העונה זכה עם הקבוצה בגביע הספרדי. בעונת 2012/2013 כבש סאנצ'ס 11 שערים בכל המסגרות, והיה שותף לזכיית הקבוצה באליפות. בעונת 2013/2014 כבש 21 שערים בכל המסגרות, מתוכם 19 שערי ליגה.
את עונת 2016/2017 סיים סאנצ'ס במקום השלישי בטבלת מלך שערי הליגה עם 24 שערים. בעונה זו זכה עם הקבוצה בגביע האנגלי לאחר ניצחון על צ'לסי בגמר, אך ארסנל הודחה בשמינית גמר ליגת האלופות לאחר שתי תבוסות 1–5 לבאיירן מינכן, והפסידה את המקום בליגת האלופות בעונה הבאה.
ב-22 בינואר 2018 חתם סאנצ'ס לשלוש וחצי שנים במנצ'סטר יונייטד, כאשר הנריך מחיתריאן עבר לארסנל בתמורה, ועד תום העונה כבש במדי הקבוצה שני שערים ב-12 הופעות.
ב-29 באוגוסט 2019 הושאל סאנצ'ס לאינטר מילאנו לעונה אחת. ב-6 באוגוסט 2020 חתם סאנצ'ס על חוזה לשלוש שנים לאחר ששוחרר ללא תמורה ממנצ'סטר יונייטד. ב-12 בינואר 2022 כבש שער ניצחון בדקה האחרונה של הארכה במשחק הסופר קאפ האיטלקי נגד יובנטוס, והעניק לקבוצתו את התואר לאחר עשור שלא זכתה בו.
ב-10 באוגוסט 2022 חתם סאנצ'ס לשנתיים באולימפיק מרסיי. ארבעה ימים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בתיקו 1-1 נגד ברסט. ב-28 באוגוסט כבר צמד שערים, שעריו הראשונים בקבוצה, בניצחון 0-3 על ניס.
קריירה בינלאומית
במשחקי מונדיאל 2014 כבש סאנצ'ס את השער הראשון של צ'ילה בטורניר, בניצחון 3–1 על. בשמינית הגמר שוב שיחקה צ'ילה מול ברזיל, וסאנצ'ס כבש את שער השוויון במשחק, אך החטיא פנדל כשהמשחק הגיע לבעיטות הכרעה, ונבחרתו הודחה מהטורניר. בגמר הקופה אמריקה 2015 כבש סאנצ'ס את הפנדל המנצח בבעיטת פננקה נגד ארגנטינה, בדו-קרב פנדלים שנגמר בתוצאה 4–1, וזכה עם צ'ילה בגביע. שנה לאחר מכן זכה עם הנבחרת גם בקופה אמריקה 2016 ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר.
ב-22 ביוני 2017, במהלך משחק בשלב הבתים של גביע הקונפדרציות מול, כבש את שערו ה-38 בנבחרת, שבר סאנצ'ס את שיאו של מרסלו סאלאס והפך למלך השערים של נבחרת צ'ילה בכל הזמנים. באותו משחק השווה את שיאו של קלאודיו בראבו כאשר ערך את הופעתו ה-112 בנבחרת, ולאחר מכן הפך לשיאן ההופעות של הנבחרת והגיע עמה לגמר גביע הקונפדרציות, בו הפסידה לגרמניה.
השרון (פירושונים)
{{פירושונים|
ראו גם
}}
אלעזר אבוחצירא
הרב אלעזר אבוחצירא (כונה באבא אלעזר; 9 באוגוסט 1948, ד' באב ה'תש"ח – 29 ביולי 2011, כ"ז בתמוז ה'תשע"א) היה רב ומקובל. נצר למשפחת אבוחצירא, בנו של רבי מאיר אבוחצירא ונכדו של הבאבא סאלי. נחשב על ידי חסידיו לבעל מופתים. נרצח על ידי אחד ממבקשי עצתו.
ביוגרפיה
נולד בעיר ריסאני, מחוז תפילאלת שבמרוקו, לרבי מאיר (ה"בבא מאיר") ולשמחה אבוחצירא. בגיל צעיר התייתם מאמו. למד בישיבת תומכי תמימים בקזבלנקה במשך כשנה. באדר תשכ"ו (1966) עלה לישראל עם אביו והמשפחה התיישבה באשדוד.
לאחר עלייתו למד בישיבת הרמב"ם שבתל אביב אצל הרב אברהם חפוטא שהיה מקורבו של סבו הבאבא סאלי ובישיבת פורת יוסף.
לאחר פטירתו של הבאבא סאלי הקים חצר בבאר שבע ברחוב קפריסין. במקביל אליו קיבלו אדמו"רות גם אחיו, הרב דוד חי אבוחצירא, שביסס את חצרו בנהריה שבצפון, ודודו, הרב ברוך אבוחצירא, שבנה את ביתו בנתיבות. בין השניים נוצר מתח. בינואר 1986, בעת ההילולה בקבר הבאבא סאלי, פרצה תיגרה בין חסידי הרב ברוך לתומכיו של הרב אלעזר, בניסיון לקבל את החזקה במקום. תומכיו של הרב אלעזר הפסידו במאבק.
הרב אלעזר גר בבית שמנהרה מוליכה ממנו אל בית הכנסת, ובעשרות השנים האחרונות יצא מביתו פעמים בודדות בלבד. את דרכו יוצאת הדופן בפרישות מאירועים ציבוריים קיבל מאביו, שנהג כך בשבתו באשדוד.
רבי אלעזר נודע כפועל ישועות ואלפים באו לקבל את עצתו או ברכתו, בהם אשכנזים וספרדים, פשוטי עם ופוליטיקאים. חסידיו תרמו לביסוס חצרו ביד רחבה, ועם השנים הוא צבר הון רב. ב-2011 העריך העיתון TheMarker את הונו בכ-80 מיליון דולר. הוא החזיק כולל גדול של אברכים בבאר-שבע, ובית תמחוי התנהג באופן אישי בקדושה ובפרישות.. מהנהגותיו היו בעיקר שמירת העניים באופן קיצוני ומיעוט אכילה ושינה. חלק מהקפדותיו בעניני כשרות היו בנוגע לשחיטה ומשום כך במשך שלושים שנה לא אכל בשר ועוף כולל בשבתות וחגים.
בשנת 2003, בעקבות כתבת תחקיר בעיתון "הארץ", נתבע הרב אבוחצירא על ידי רשות המיסים להעביר לקופת המדינה סכום של 100 מיליון ש"ח, כמס על תרומות שקיבל מחסידיו. הוא סירב, בטענה שהכספים מיועדים לבניית קריה חינוכית ולא לצרכיו האישיים. במסגרת פשרה הוסכם שיתרום 20 מיליון ש"ח למוסדות התנדבותיים, כתחליף למס שנדרש לשלם.
בפברואר 2010 פורסם ב"ניו יורק פוסט" כי נפתחה נגדו חקירה. בחשד שהבטיח בארצות הברית הבטחות שווא בתמורה לסכומי כסף גבוהים. במרץ 2010 נטען בתוכנית התחקירים "שומר מסך" שהרב אבוחצירא קיבל תרומות תוך שימוש באיומים וקללות. פרקליטו של הרב אבוחצירא טען בתגובה כי מדובר בחומר שרובו הגדול פורסם לפני שנים רבות, שנבדק על ידי הרשויות השונות ונמצא כלא מבוסס.
רציחתו
בליל ה-29 ביולי 2011 נרצח הרב אבוחצירא בדקירות סכין בידי אשר דהן, תושב אלעד בן 42, שנהג לקבל מהרב אבוחצירא ברכה וייעוץ. הוא רצח אותו בזמן קבלת קהל, בעת שהרב אבוחצירא קרא פתק שעליו נרשמה בקשתו של דהן. דהן נמצא תחילה בלתי כשיר לעמוד לדין, אך הועמד לבסוף למשפט, הורשע בינואר 2014 ונידון למאסר עולם. לפי כתב האישום, החליט דהן לרצוח את הרב משום שהמליץ לו שלא לגרש את אשתו. ערעורו על פסק הדין נדחה ביוני 2019.
מסע הלוויה של הרב אבוחצירא החל מבית מדרשו בבאר שבע, משם הוסעה המיטה לישיבת פורת יוסף בירושלים, ומשם יצאה הלווייתו בהשתתפות רבבות בני אדם. הוא נקבר בבית הקברות בהר הזיתים, בסמוך לקברו של אביו.
עיתון יום ליום של מפלגת ש"ס הוציא מוסף מיוחד לזכרו בשם "נסתר וקדוש" עם תום ימי השבעה.
בתום ימי השבעה, לקראת תשעה באב תשע"א, כתב הרב הראשי לישראל שלמה משה עמאר קינה לזכרו בנוסח קינות לתשעה באב.
חיים אישיים
הרב אבוחצירא היה נשוי לדבורה ואב לשבעה. בהלווייתו הוכתר בנו הבכור הרב פנחס אבוחצירא לממשיך דרכו. ב-2012 הוערך הון חצרו, שירש מאביו, בכ-1.3 מיליארד שקלים.
פיג'ו סוג 176
פיג'ו סוג 176 (בצרפתית: Peugeot Type 176) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1925–1928.
דגמי "פיג'ו סוג 176" הוגדרו כסוג של מכונית "Torpedo (automobile)".
טיפוס TopRope
טיפוס TopRope הוא צורת הטיפוס הנפוצה ביותר עבור ספורטאים מתחילים העוסקים בטיפוס קירות.<BR> במסלול Top Rope חבל האבטחה מחובר אל המטפס, עובר בטבעת שנמצאת בראש המסלול וחוזר מטה אל המאבטח. צורת אבטחה זו מכתיבה גם את צורת המסלול: מסלול Top Rope לעולם לא יהיה בעל שיפוע שלילי במיוחד או יסטה במידה משמעותית מהאנך היורד מהטבעת העליונה אל הרצפה מכיוון שבמקרים כאלו תיווצר בחבל האבטחה זווית משמעותית שתמשוך את המטפס כמו בנדנדה.
צורת טיפוס זו נפוצה בקרב המתחילים מכיוון שלמעשה היא אינה דורשת ידע מוקדם, ובתנאי שהמטפס חובר לציוד האבטחה בצורה נכונה והוא מאובטח על ידי מאבטח מוסמך אין כמעט סכנה לפגיעות.
בניגוד לצורות טיפוס אחרות (כמו הובלה) הכנת עמדת Top Rope דורשת הכנה מוקדמת - השחלת החבל בטבעת העליונה ובדרך כלל גם קשירת קשרים, חיבור אמצעי חיכוך וטבעות במקומות המתאימים.
ניצן
בבוטניקה, ניצן  הוא שמו של כל אחד מקודקודי הצמיחה בגבעולי הצמחים בעלי הזרע. מניצן עשוי להתפתח ענף או פרח.
הניצן הוא איבר וגטטיבי בצמח, בדומה לעלה, גבעול ושורש. כלומר, איבר שאינו קשור ברבייה מינית. כל ניצן הוא גבעול בפוטנציה, אך קיימת גם התמיינות ניצנים לפרחים. הניצן הראשי מתפתח מן הנצרון, ולאחר מכן מתפתחים ניצנים צדדיים.
בתופעה הנקראת "שלטון הקודקוד", קודקוד הצמיחה הנמצא בקצה ענף מעכב את ההתפתחות הניצנים הצדדים הכי קרובים אליו. דרגת העיכוב יורדת ככל שמתרחקים מהניצן הראשי. דבר זה משפיע על צורת הצמח בהתבגרותו.
בהשאלה, משמשת המילה לציון תחילתו של תהליך או מגמה, דוגמת "ניצני התיישבות" לציון ניסיונות התיישבות ראשוניים.
Bordetella pertussis
החיידק מתפשט על ידי טיפות הנוצרות משיעול או התעטשות) באוויר; תקופת הדגירה שלו הוא 9–10 ימים בממוצע (בטווח של 6–20 ימים). בני האדם נחשבים כמאגר הידוע היחיד עבור B. pertussis. הגנום המלא של B. pertussis מורכב מ-4,086,186 צמדי בסיסים, כפי שפורסם בשנת 2003.
השעלת בעולם
השעלת היא דלקת זיהומית של מערכת הנשימה המאופיינת בהתקפים פתאומיים של שיעול רצוף הנגמרים בשאיפה שורקנית כאשר החולה שואף אוויר. תופעה זו נקראת באנגלית Whooping. על-פי ארגון הבריאות העולמי נמנית המחלה כאחת מעשר המחלות הקטלניות בעולם. בארצות הברית המחלה קטלה בין 10,000 ל-20,000 איש בשנה לפני הנהגתו של החיסון. עם הנהגת החיסון הדבר השתנה; בין השנים 1985 לבין 1988, מתו פחות מ-100 ילדים בשנה משעלת. על פי ארגון הבריאות העולמי, כ-39 מיליון בני אדם נדבקו בשנת 2000, וכ-297,000 מתו. קיים גרף שבו ניתן לראות את ההשפעה הדרמטית של הנהגת החיסון באנגליה.
שעלת בישראל
החיסון נגד מחלת השעלת נכלל בתוכנית חיסוני השגרה של תינוקות החל משנת 1957. מאז, פחתה התחלואה ב-90%. בשנת 2002 הוחלף החיסון ה"תאי" (DTP) בחיסון חדש "לא תאי" (אסלולרי - DTaP). עם תחילת השימוש בחיסון החדש, פחתה בהרבה שכיחות תופעות הלוואי (החולפות) של החיסון. בשנים 2004–2006 שיעור עלו התחלואה בשעלת בישראל פי-14 בממוצע לעומת השנים 1996–1998 והעלייה נמשכת עד היום.
מגמת העלייה בתחלואה נצפית בכל קבוצות הגיל, אך במיוחד בתינוקות מתחת לגיל שנה ובילדים בני 5–14 שנים. בין הסיבות שמונים לעליה זו בתחלואה מזכירים את השיפור בשיטות האבחון המעבדתי, עליה במודעות של רופאים לקיום המחלה בכל גיל, וכן את הדעיכה בחסינות עם הגיל. תופעה זו של עליה בתחלואה ארעה במדינות מפותחות רבות. שיעור התחלואה עדיין נמוך בהרבה מזה שהיה לפני שהופעלה תוכנית החיסון נגד שעלת.
לשם שיפור התוכנית למניעת מחלת השעלת, הוסיף משרד הבריאות, החל משנת 2005, מנת חיסון נוספת בכיתות ב', והחל משנת 2008, מנת חיסון נוספת גם בכיתות ח'. בשנת 2015 הוסף חיסון שעלת לנשים הרות על מנת להעניק הגנה לתינוקות מהלידה ובחודשים הקריטיים הראשונים בחייהם.
החיידק Bordetella pertussis
החיידק B. pertussis מדביק את המאחסן על ידי יצירת מושבות על גבי תאי האפיתל בריאות. החיידק מכיל חלבון שטח, המאגלוטינין אדהזין סיבי הנקשר אל לסולפטידים (סוג של סולפוגליקוליפידים, שהם גליקוליפידים מכילים קבוצת סולפט - גופרה) המצויים על גבי הריסונים (cilia) (שערות דמויות ריסים בתאים של איקריוטים) של תאי האפיתל. לאחר שהחיידק נאחז באפיתל הוא מייצר ציטוטוקסין של קנה הנשימה, אשר מפסיק את תנועת הריסונים (cilia). מה שמונע פעולת הריסונים לבצע את הניקוי מפסולת מן הריאות, ולכן הגוף מגיב על ידי גרימת השיעול אצל המאחסן. שיעולים אלה גורמים לחלק מן החיידקים להתפרץ לאוויר, אשר עלולים מרגע זה ואילך להדביק מאחסנים אחרים.
מחלה זואונוטית
אי-וודאויות בנוגע לשעלת כמחלה זונוטית היו קיימות מאז שנת 1910 בערך, אך בשנות השלושים נמצא שהחיידקים איבדו את כוחם האלים כאשר נזרעו שוב ושוב על צלחות אגר. זה מסביר את הקשיים בהפקת תוצאות עקביות ממחקרים שונים, שכן הטיפול שלפני הזריעה של החיידקים לא היה סטנדרטי בקרב מדענים.
לפחות כמה מינים מהפרימטים נמצאו רגישים מאוד לחיידקי B. pertussis, ופיתחו שיעול קליני בשכיחות גבוהה כאשר נחשפו למנת הדבקה נמוכה. ממחקרים בניסויים מדעיים מעבדתיים, לא ניתן היה להוכיח האם החיידקים מתפשטים באופן טבעי באוכלוסיות של חיות בר, אך שיעול דמוי שעלת קיים בגורילות בר. במספר גני חיות למדו לחסן את הפרימטים שלהם נגד שעלת.
אבחון מעבדתי
משטחי גרון ולוע נשלחים למעבדה בקטריולוגית לצביעת גראם (סידור גראם-שלילי, קוקובצילי, דיפלוקוקי), צמיחה על אגר Bordet-Gengou או על צלחת BCYE עם הוספת צפלוספורין (cephalosporin = אנטיביוטיקה מסוג בתא לקטם שמקורן בפטריה צפלוספוריום) למיון וברירה של המיקרואורגניזם, אשר מפתח מושבות דמויות טיפות כספית. B. pertussis ניתן גם לזהוי בשיטות PCR, שהן רגישות יותר מאשר בתרבית. הפריימרים המשמשים ל PCR מכוונים בדרך כלל ליעד טרנספוזון IS481 ו IS1001.
בדיקות אבחון שונות זמינות, במיוחד ערכות ELISA. אלה נועדו לזהות FHA או נוגדני PT של IgG, IgA, או IgM. מספר ערכות משתמשות בשילוב של אנטיגנים שמובילים לרגישות גבוהה יותר, אך הם עלולים גם להפוך את פרשנות התוצאות למסובכת יותר, כיוון שאי אפשר לדעת איזה נוגדן התגלה.
החיידק הוא אוקסידאז (oxidase) חיובי, אבל אוריאז (urease), רדוקטאז חנקתי וציטראט שלילי.
מדלין סטו
ביוגרפיה
סטו נולדה בשכונת איגל רוק שבצפון לוס אנג'לס לאב ממוצא בריטי וגרמני ולאם ממוצא פורטו ריקני, הבכורה מתוך שלושה ילדים. אביה, רוברט סטו היה מהנדס אזרחי מאורגון, ואמה, מיריה, היא צאצאית של כמה מנשיאי עבר של קוסטה ריקה.
סטו שאפה במקור להפוך לפסנתרנית קונצרט, ולקח שיעורים בגילאי עשר עד שמונה עשרה. בהמשך היא הסבירה כי נגינה בפסנתר הוא אמצעי לברוח מהצורך להתרועע עם ילדים אחרים בגילה. המורה שלה למוזיקה יליד רוסיה, סרגיי טרנובסקי, האמין בסטו, ואפילו לימד אותה כשהיה על ערש דווי. לאחר מותו בגיל 92, היא פרשה ואמרה מאוחר יותר, "פשוט הרגשתי שהגיע הזמן לא להיות לבדי יותר".
אביה של סטו סבל מטרשת נפוצה והיא ליוותה אותו לטיפולים הרפואיים שלו. למדה קולנוע ועיתונות באוניברסיטת דרום קליפורניה.
קריירה
סטו התחילה את הקריירה שלה בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 בהופעות טלוויזיוניות ובמספר סרטי שוליים.
ב-1990 שיחקה בסרטו של ג'ק ניקולסון "ג'ק וג'ק", שהיה סרט המשך שאפתני לקלאסיקת הפשע "צ'יינהטאון", ובמותחן של טוני סקוט "נקמה" בתפקיד מייריאה אשתו של טיברון מנדז העשיר (אנתוני קווין).
ב-1992 סטו ביססה את מעמדה ככוכבת קולנוע לאחר הופעותה בדרמה ההיסטורית של מייקל מאן "המוהיקני האחרון" בתור קורה מונרו בתו של הקצין הבריטי המתאהבת באינדיאני האחרון משבט המוהיקנים, האווקיי (דניאל דיי-לואיס). את אחת מהופעותיה הבולטות בקריירה נתנה סטו בדרמה הספרותית של רוברט אלטמן "תמונות קצרות" בה גילמה את שרי אשתו של השוטר המושחת ג'ין שאפרד (טים רובינס). בעבור תפקידה בסרט זה זכתה בפרס איגוד המבקרים האמריקני בקטגוריית שחקנית המשנה הטובה ביותר. באותה שנה שיחקה גם במותחן "חדירה בלתי חוקית", בתור קארן בת זוגו הבורגנית של מייקל קאר (קורט ראסל). ב-1994 כיכבה בתור הפרוצה קודי זאמורה במערבון הפמיניסטי "נערות רעות".
ב-1996 קיבלה סטו את התפקיד הראשי של הפסיכיאטרית קת'רין ריילי שמאשפזת את ג'יימס קול (ברוס ויליס) בסרט הבדיוני האפוקליפטי של טרי גיליאם "12 קופים", גיליאם ליהק את סטו לתפקיד לאחר שהתרשם מהופעתה בסרט "עדה באפלה".
לאחר שלקחה פסק זמן ממשחק חזרה סטו כדי להשתתף בקומדיה "משחקים מהלב" ב-1999, ולככב בתפקיד הראשי בדרמה הצבאית "בת הגנרל" בתפקיד שרה סאנהיל, קצינה ומומחית לחקירות אונס שמצטרפת לחקירתו של החוקר הצבאי פול ברנר (ג'ון טרבולטה).
ב-2001 גילמה במותחן העתידני "פצצה מהלכת" את מאיה אשתו של המדען ספנסר אולהם (גארי סיניז) שנחשד בהיותו אנדרואיד.
ב-2002 שיחקה סטו את ג'ולי מור אשתו של גיבור המלחמה האמריקאי קולונל האל מור (מל גיבסון) בסרט המלחמה "חיילים היינו", באותה השנה שיחקה בתפקיד ראשי לצד סילבסטר סטאלון בסרט "נקמתו של אנג'לו".
ב-2011 כיכבה בסדרת הדרמה "נקמה" בתור ויקטוריה גרייסון. על תפקידה הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב.
ב-2019 היא חזרה לשחק כאשר כיכבה כשחקנית הראשית בסדרת הדרמה המוזיקלית של נטפליקס, "פסקול" כמרגו ווסטון, אימה של נלי וחמותו של סם. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת.
חיים אישיים
סטו נשואה משנת 1982 לשחקן בריאן בנבן ולהם בת (מאי תיאודורה בנבן; נולדה ב-1996). הזוג, יחד עם בתם מתגוררים במערב אוסטין, ליד העיר ג'ונסון סיטי, טקסס.
בשנת 2008 נסעה סטו להאיטי וסייעה בהקמת הארגון "Artists for Peace and Justice", שייסד פול האגיס, והיא חברת דירקטוריון הארגון.
עזרא שוורץ
הרב עזרא יאיר שוורץ (נולד ב-11 באפריל 1974, י"ט בניסן ה'תשל"ד) הוא ראש ישיבה ובוחן (בוחן רשמי למבחנים להחליט לאיזה שיעור ייכנסו התלמידים) בישיבה יוניברסיטי וישיבת רבנו יצחק אלחנן. שוורץ הוא הבוחן החמישי בתולדות ישיבת רבנו יצחק אלחנן. קודמיו היו הרב יהודה וייל, הרב מנדל זקס (חתנו של החפץ חיים), הרב שרגא פייבל פרצקי, והרב אליהו ברוך שולמן.
מלמד בתוכנית הסמיכה של ישיבת רבנו יצחק אלחנן.
גביע אפריקה לאומות
גביע אפריקה לאומות (בצרפתית: Coupe d'Afrique des Nations) הוא טורניר הכדורגל המרכזי של הנבחרות החברות ב-CAF (התאחדות הכדורגל האפריקנית). החל מ-1968 הטורניר נערך אחת לשנתיים. לפני כן, הטורניר לא נערך בצורה עוקבת. בשנים 2012 ו-2013 התקיים הטורניר שנה אחר שנה בשל החלטה לא לקיים את הטורניר בשנים זוגיות בהן מתקיימים טורנירי מונדיאל ואולימפיאדה בעונות הקיץ.
פעילות
הטורניר נערך לראשונה ב-1957, והשתתפו בו רק שלוש נבחרות (אתיופיה, מצרים וסודאן). כיום, כמעט כל מדינות אפריקה משתתפות בטורניר, ונדרשות להעפיל לטורניר הגמר דרך שלב המוקדמות.
נבחרת מצרים היא הנבחרת בעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר בגביע עם 7 זכיות. אחריה נמצאות נבחרות קמרון וגאנה עם 5 ו-4 זכיות בהתאמה.
האלופה משתתפת בגביע הקונפדרציות.
בשנים האחרונות מופעל לחץ מצד מועדוני הכדורגל הבכירים באירופה על הליגה האפריקאית. כך למשל כתוצאה מלחץ המועדונים האירופאים הועברו משחקי הליגה האפריקאית שהתקיימו בכל שנה זוגית - לשנים האי זוגיות, כדי להקל על השחקנים ולמנוע התנגשות עם המונדיאל ועם אליפות אירופה בכדורגל. מלבד זאת ישנן טענות כי קבוצות אירופיות מפעילות לחץ על שחקניהם שלא להגיע לפעילות הנבחרות הלאומיות, וכתוצאה מכך נרשמת נשירה גדולה של שחקנים. כמו כן נשמעות תלונות על קיומו של הטורניר בחורף בין החודשים ינואר-פברואר. כיוון שמועדונים רבים באירופה מחזיקים בסגל שחקנים רבים אשר משתייכים לנבחרות אפריקאיות והטורניר שנערך אחת לשנתיים פוגע לטענתן קשות בתפקוד הקבוצות בליגות ובגביעי אירופה, שכן רוב הליגות באירופה אינן יוצאות לפגרה בתקופת החורף. ההתאחדות האפריקאית טוענת מצידה שאין אפשרות לקיים את הטורניר בקיץ כמו בשאר העולם, מפאת החום הכבד השורר באפריקה בעונה זו.
אירוח משחקי הגביע
בשנת 2013 אמורה הייתה לוב לארח את משחקי הגביע, אולם בשל פריצת מהפכת האביב הערבי במדינה, ביקשה חילוף עם דרום אפריקה אשר אמורה הייתה לארח את המשחקים בשנת 2017. משחקי שנת 2015 אמורים היו להתקיים בתוניס, אך בשל התפרצות מחלת האבולה במערב אפריקה הועברו לגינאה המשוונית שהייתה היחידה שהסכימה לארחם, זאת על אף שלא העפילה אליהם. ב-2015 הודיע לוב כי בשל מצבה הביטחוני לא תוכל לארח את המשחקים גם בשנת 2017 והמשחקים הועברו לגאבון.
תוצאות
(1)ב-1959, שלוש הנבחרות שיחקו אחת מול השנייה פעם אחת בלבד. משחק הניצחון של מצרים על סודאן בתוצאה 2:1, שהכתיר אותה כאלופה, היה גם המשחק האחרון בטורניר. (2)לא היה משחק גמר רשמי ב-1976. הטורניר הוכרע בשיטה של בית גמר בן 4 נבחרות. הנבחרת שסיימה במקום הראשון בבית זכתה בגביע. (3)במשחק על המקום השלישי ב-1978, נפסק לזכות ניגריה ניצחון טכני 2:0, לאחר שתוניסיה פרשה בדקה ה-42 בזמן שתוצאת המשחק הייתה 1:1.
מעוות
מַעֲוות הוא השינוי הגאומטרי החל בגוף הנתון תחת מאמץ. מעוות יכול להיות אחיד (הומוגני) בכל חלקי הגוף או בלתי אחיד. הביטוי הכללי למעוות הוא טנזור מעוות סימטרי. לרוב מתייחסים למעוות היחסי שהוא ערך חסר יחידת מידה המגדיר את השינוי ביחס לערך הראשוני לפני הפעלת המאמץ. בתחום האלסטי של החומר, הקשר בין המאמץ לבין המעוות נתון על ידי חוק הוק ומתואר באופן גרפי על ידי קו ישר. התחום הפלסטי של חומר מתאפיין בהשתנות שאינה ליניארית, ובמעוות שיורי שנותר לאחר הסרת העומס. דיאגרמת מאמץ - מעוות נותנת ערך נסיוני למעוות היחסי כתלות במאמץ הפועל על דגם של החומר הנבדק. המעוות היחסי מסומן באמצעות האות היוונית אפסילון (\varepsilon).
מעוות יחסי במוט
כאשר המוט מתארך במאמץ מתיחה, \delta \ell הוא בעל ערך חיובי וכך גם המעוות היחסי \varepsilon. כאשר המוט מתקצר במאמץ לחיצה, \delta \ell בעל ערך שלילי וגם המעוות היחסי \varepsilon בעל ערך שלילי. האורך הראשוני של המוט \ell_o הוא ערך חיובי.
כאשר
מעוות צירי ליניארי
הביטוי למעוות היחסי בנקודה כלשהי בגוף מתקבל מהשינוי היחסי במרחק בין שתי נקודות:
כאשר:
באופן כללי נגדיר את המעוות הליניארי בגוף על ידי שינוי המרחק בין שתי נקודות בגוף שנסמן אותן באופן אקראי על ידי A,B.
לשדה כלשהו של תזוזות המעוות הליניארי נתון על ידי הנגזרות החלקיות:
כאשר
מעוות גזירה
מעוות הגזירה מוגדר כשינוי הזוויתי בנקודה כלשהי בגוף בין שני קווים העוברים דרך הנקודה.
כאשר:
מעוות נפחי
המעוות הליניארי ומעוות הגזירה מגדירים באופן מלא את המעוות שעובר הגוף. ניתן להגדיר גם מעוות ניפחי
כאשר: