cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Illegal
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום הראשון במצעד שברומניה, הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב, והשלושים וארבע במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה
השיר נכתב על ידי שאקירה והופק על ידה ועל ידי המפיקים המוזיקליים חוסה טורס ולסטר מנדז. השיר הוא מעין בלדת פופ, המשלבת בתוכה גם את סגנון הקאנטרי וזאת, בנוסף לכך שהיא מכילה בתוכה צלילי גיטרה וגיטרת בס שונים, שאותם מבצע קרלוס סנטנה בעצמו.
בסמוך לצאתו, הפנו מבקרי המוזיקה כלפי השיר ביקורות מעורבות ואף עשו השוואה בינו לבין שיריה של אלאניס מוריסט.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ שיצא עבור השיר, צולם במקסיקו סיטי, ב-17 באוקטובר 2006, על ידי ז'אומה דה לאיגואנה ושאקירה, באמצע סיבוב ההופעות הרביעי שלה, "Oral Fixation Tour". הוא צולם במשך יום אחד, ובו מופעים כמה ממעריציה האמריקאים והמקסיקנים ששימשו בו כניצבים. הוא פורסם לראשונה ב-16 בנובמבר 2006, ב-MTV.
בקליפ שאקירה מצטיירת כחברה של מתאגרף ולאורכו, היא מוצגת בזירת איגרוף שבה נהג לשהות ולהתאמן חברה לשעבר במשך רוב שעות היום. באמצעות פלשבקים, היא זוכרת את הרגעים הטובים שהיו במערכת היחסים שלהם. לבסוף, שאקירה מגיעה לגמר אליפות האיגרוף שבה בן זוגה משתתף ומגלה כי הוא בוגד בה עם מישהי שמגיחה לבמה בפתאומיות.
הופעה
עם השיר הופיעה שאקירה ב-5Star, בשנת 2005. מאוחר יותר, ב-24 במרץ 2011, העלתה שאקירה את ההופעה לערוץ ה-Vevo שלה. בדצמבר 2006, הופיעה שאקירה עם השיר בתוכנית הטלוויזיה האמריקאית, "בוקר טוב אמריקה".
מיקומי שיא
במצעדים זכה השיר להצלחה נאה ואף הצליח בשיאו לכבוש את פסגת המצעד שברומניה ומצעד שירי הדאנס קלאב.
ג'ון נאש (אדריכל)
ג'ון נאש (באנגלית: John Nash; 18 בינואר 1752 – 13 במאי 1835) היה אדריכל בריטי שתכנן את מרכז לונדון.
נאש נולד בלמבת' בלונדון, ולמד אדריכלות אצל סר רוברט טיילור.
לאחר שירש הון רב עבר להתגורר בכפר, אך משאבד הון זה בשל עסקאות כושלות והוכרז פושט רגל בשנת 1783 חזר לעבוד כאדריכל. נאש מונה על ידי יורש העצר בזמנו, המלך לעתיד ג'ורג' הרביעי, לתכנן את פארק מרילבון. באזור זה תכנן ארמון למלך, אך תכנון זה לא יצא לפועל. במקום זה תכנן נאש במקום פארק ציבורי הוא ריג'נטס פארק.
בשנת 1812 מונה נאש לתכנן את התעלה החוצה את לונדון היא תעלת ריג'נטס.
כמו כן תכנן נאש את ההרחבות לארמון בקינגהאם, את האורוות המלכותיות, את פארק סנט ג'יימס, כיכר טרפלגר ואת מארבל ארץ'.
ביוגרפיה וקריירה
נאש נולד בשנת 1752 בלמבת', לונדון. אביו (שגם הוא שמו ג'ון). היה מתקן טחנות וולשי. (1714–1772) מ-1766 או 67, ג'ון נאש התאמן אצל האדריכל רוברט טיילור. ג'ון סיים את החניכה בשנת 1775 או 1776. ב-28 באפריל 1775, בכנסיית סנט מרי ניוינגטון (שכיום הרוסה), נאש התחתן עם אשתו הראשונה ג׳יין אליזבת קר. בהתחלה, נראה שהוא המשיך בקריירה של מודד, בנא ונגר. עבודתו נתנה הכנסה של כ-300 אירו (בערך 50,000 אירו של היום.) ג'ון ואשתו הקימו את ביתם בלמבת', לונדון. הוא התחיל להיות אדריכל ב-1777 ובאותו הזמן היה בשיתוף פעולה עם סוחר עצים, ריצ'רד הייביסייד. הקריירה שלו הייתה בתחילתה לא מוצלחת. לאחר ששאל 1,000 אירו (בערך 162,000 אירו בכסף של היום) בשנת 1778 מדודו תומאס, הוא השקיע את הכסף בעבודותיו הראשונות, בלומסברי סקוור (גינה משותפת בלונדון) ודירה ברחוב ראסל הגדול, לונדון. עם זאת, נכסיו לא הושכרו והוא פשט רגל ב-30 בספטמבר 1783. חובותיו היו כ-5,000 אירו (בערך 760,000 אירו בכסף של היום), ועוד 2,000 אירו שהוא שאל מרוברט אדם ואחיו.
לוח כחול המנציח את נאש מוקם ברחוב ראסל הגדול 66 על ידי המורשת האנגלית בשנת 2013.
גודריק רוז'ה
גודריק רוז'ה (6 בספטמבר 1846 – 7 באפריל 1917) היה ז'נרל דה בריגדה בצבא צרפת אשר התפרסם בשל חלקו בניסיון ההפיכה ב-23 בפברואר 1899.
ביוגרפיה
רוז'ה נולד בעיר מייאס ב-6 בספטמבר 1846. באוקטובר 1864 הוא נכנס ללימודים ב, ולאחר סיום לימודיו ב-1866 הוצב כלוטננט משנה בצבא צרפת. לאחר מכן למד בבית ספר לקצינים אותו סיים ב-1867. לאחר מכן הוא הוצב באלג'יריה, אולם עם פרוץ מלחמת צרפת–פרוסיה חזר לצרפת כדי להשתתף בקרבות. הוא השתתף בקרב גרבלוט וב, ולאחר המצור נפל בשבי הפרוסי. הוא שוחרר עם סיום המלחמה וחזר לצרפת. למשך תקופה קצרה הוא היה מוצב בארמיית ורסאי, ובמהלך תקופה זו הועלה לדרגת קפטן וקיבל את אות לגיון הכבוד. ב-1871 הוא הפך לאביר לגיון הכבוד וב-1892 לקצין בלגיון הכבוד. ב-1875 הוא קיבל עיטור קצין במסדר הדקל האקדמי.
ב-1883 מונה רוז'ה למפקד גדוד וב-1890 הועלה לדרגת לוטננט קולונל, והוחזר לאלג'יריה שם שירת בשש השנים הבאות. ב-1896 הוא הועלה לדרגת קולונל, ושנה לאחר מכן לדרגת ז'נרל דה בריגדה. בעקבות קידומו הוא הוצב במטה הכללי עד אוקטובר 1898, עת קיבל פיקוד על הבריגדה ה-17, שחנתה בפריז. במהלך פרשת דרייפוס היה רוז'ה מתנגד בולט לעריכת משפט חוזר לקצין היהודי אלפרד דרייפוס שהואשם בריגול.
למרות הפגנת נאמנות זו, נראה כי עצם העובדה שהלאומנים פנו אליו החשידה את רוז'ה בעיני מפקדי הצבא. ביוני של אותה שנה הוא הועבר לאורליאן ובהמשך לבלפור, שם שימש כמפקד הבריגדה ה-28. הוא הבין שעתידו בצבא חסום, וב-1907 ביקש להתפטר. ב-1908 הוא הועבר לכוחות המילואים.
הוא נפטר בביתו שבפריז ב-7 באפריל 1917 לאחר מחלה ממושכת, בגיל 70. הלווייתו נערכה בפריז, אולם הוא נקבר בעיר קסטלנודרי.
נעמת
נעמת - תנועת הנשים של ישראל ( ראשי תיבות: "נשים עובדות ומתנדבות") הוא שמה של התנועה שצמחה מאיחוד מועצת הפועלות, תנועת הנשים שנוסדה מטעם הסתדרות העובדים הכללית, "ארגון אמהות עובדות" והגופים הקשורים אליהם. התנועה נוסדה בשנת 1921 והיא תנועת הנשים הגדולה בישראל. בשנת 2008 זכתה התנועה בפרס ישראל בתחום מפעל חיים "עבור תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה".
יו"ר נעמת החל ממאי 2019 היא חגית פאר.
היסטוריה
קורותיה של נעמת שזורים בקורות המפעל הציוני כולו, החל מנשות העלייה השנייה והעלייה השלישית, שבאו מתוך להט ואמונה ציונית למצוא פתרון לבעיה הלאומית והמעמדית, לחדש את הקשר עם עמן ולבנות כאן את מולדתן ועד לנשים החיות היום בישראל. נעמת נוסדה במטרה לקדם את מעמד האישה בישראל, ולהביא לשינוי המדיניות החברתית לקראת השגת שוויון בין המינים במשפחה, בעבודה, בחברה ובכלכלה.
מועצת הפועלות
ניצניה הראשונים של תנועת הפועלות הופיעו כבר ב–1911, ונמשכו גם במהלכה של מלחמת העולם הראשונה. ביטוייה היו פגישות של חברות, כינוסים, ועידות אזוריות וועידות חקלאיות.
בשנת 1921, בסמוך לוועידת הייסוד של ההסתדרות, התכנסו בבלפוריה 43 צירות מכל רחבי הארץ, שייצגו את 485 הפועלות, שהועסקו אז ב–36 מקומות עבודה. היה זה כנס היסוד של ועידת הפועלות הראשונה, שבעקבותיה נוסדה מועצת הפועלות,.
חלוצות העלייה השנייה (1903–1918) והעלייה השלישית (1919–1923), ראו צורך להתארגן, מאחר ולא זכו להכרה ולייצוג במוסדות הקיימים וקופחו על אף היותן שותפות מלאות בעבודה. הן יצרו את המסגרת הייחודית ואת התשתית לתנועת הפועלות, חדורות אמונה ציונית ורעיונות סוציאליסטיים, שהביאו איתן בעיקר ממזרח אירופה. עד אמצע שנות העשרים בלטו במנהיגות הנשית של אותם ימים עדה פישמן-מימון ורחל כצנלסון-שזר.
לשכות פועלות
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הקימה מועצת הפועלות "לשכות פועלות" במטרה לפעול במישור החברתי, כסיוע למציאת עבודה ולשיפור תנאי ההעסקה של האישה העובדת. לשכת הפועלות הייתה הגוף היחיד שסייע לנשים חסרות מקצוע וחסרות מקום עבודה קבוע.
המחלקה לענייני העבודה לפועלת
ב-1936, כאשר הגיעו לארץ ישראל עולות חדשות רבות שהיו זקוקות לעבודה, הקימה ההסתדרות בנוסף ללשכת הפועלות גם את "המחלקה לענייני העבודה לפועלת, שעל-יד מרכז העבודה של ההסתדרות ומועצת הפועלות". גוף זה ניסה לשלב נשים בעבודות משק בית, בעבודות עונתיות בחקלאות ובעבודות ציבוריות (כבישים, יישור חולות וכדומה).
ארגון האחות הראשון של מועצת הפועלות בארצות הברית
בשנת 1925 יצאה רחל ינאית בן-צבי לארצות הברית כדי לגייס כסף לחפירת באר שתביא מים לחווה החקלאית, שניהלה אז ברמת רחל. שש נשים סייעו לה שם בגיוס הכסף, והבאר נחפרה. לאחר ההצלחה הן החליטו להפוך לארגון האחות הראשון של מועצת הפועלות בארצות הברית, שנקרא "פיוניר וימן" (Pioneer Women), ואחריהן נוסדו ארגוני אחות נוספים בארצות אחרות, שהיוו את הבסיס לתנועה העולמית של נעמת.
ארגון אמהות עובדות
מראשית הקמתה הפעילה "מועצת הפועלות" מערכת חינוכית לתמיכה באם ובילדיה, שהלכה והתרחבה, וב-1930 התארגנה כיחידה נפרדת בשם "ארגון אמהות עובדות" בשמה המלא "ארגון אמהות עובדות במשק ביתן", כזרוע הרווחה של תנועת הפועלות. ממייסדות הארגון ויושבת ראש ארגון אמהות עובדות בחיפה, הייתה חנה חושי אשתו של ראש עיריית חיפה, אבא חושי. הארגון הקים מעונות יום לילדים, מעונות לעולים, מטבחים ציבוריים, יזם שוק שנתי, ימי משפחה ועוד.. מתביעות הארגון היו ביטוח רפואי לנשות העובדים (כלומר חברות בקופת החולים) והוצאת פנקס חבר נפרד לאישה ולא כנספח בפנקס של בעלה.
"דבר הפועלת"
בשנת 1934 יצא לאור הגיליון הראשון של ארגון “דבר הפועלת” בעריכת רחל כצנלסון-שזר
גיוס לחיל הנשים
בשנת 1948, חויבו כל הנשים הרווקות והנשואות ללא ילדים, (ילידות 1920, 1930 ) להתגייס לחיל הנשים. עליהן נמנו נשים ששירתו באיי.טי.אס.(A.T.S.) בהגנה ובפלמ"ח. להכשרתן לתפקידן נפתחו קורסים ואימונים תוך כדי המלחמה.
בשנת 1949 הוחל חוק שרות הביטחון על נשים בגיל 18 ועד 26, הוקם חיל הנשים (ח”ן) לתפקידים שאינם תפקידי כאשר מועצת הפועלות וארגון אמהות עובדות ליוו את החיילות בזמן שירותן הצבאי וגם לאחריו בהכשרות מקצועיות, בעזרה ובתרבות.
בשנות החמישים והשישים, הרחיב הארגון את פעילותו בקידום מעמד האישה העובדת, הופעלו קורסים ומוסדות להכשרה מקצועית, הוקמו בתי-חלוצות ומשקי פועלות לעולות חדשות, נפתחו מוסדות לילדי עליית הנוער, ובתי ספר תיכוניים חקלאיים.
בשנים שאחרי כן, עודדה הממשלה יציאת נשים לעבודה, והארגון סייע בכך. בנוסף הוקמו מרכזים קהילתיים ברחבי הארץ למטרת פעילות חברתית קהילתית באזורי פריפריה בעיקר.
הקמת נעמת
בספטמבר 1975 בחרה מזכירות הארצית של מועצת הפועלות בשם "נעמת" כשם חדש לתנועה. ובספטמבר 1976 אוחדו מועצת הפועלות, ארגון אימהות עובדות וכל הגופים השייכים לתנועת הפועלות לארגון אחד תחת השם "נעמת" (נשים עובדות ומתנדבות). באותה עת היו 640,000 נשים פעילות בארגון. אז הפך עיתון הארגון מ-”דבר הפועלת” ל”ירחון נעמת”
מבנה התנועה
נעמת היא תנועת שטח פוליטית רב מפלגתית, שבראשה עומדת יו"ר התנועה, שנבחרת אחת ל-5 שנים. כל חברות ההסתדרות הן חברות התנועה. מדי חמש שנים נערכות בחירות לראשות התנועה ולמוסדותיה, ביניהן 30 יושבות ראש המרחבים הפזורים ברחבי הארץ.
תחומי פעילות התנועה
נעמת מנהלת מעונות יום לילדים, מספקת שירותים חברתיים ומשפטיים לנשים, יוזמת חקיקה למען קידום נשים, ופועלת לספק שירותי רווחה לנשים, צעירים וילדים בישראל.
ליבורנו (נפה)
נפת ליבורנו (באיטלקית: Provincia di Livorno) היא נפה במחוז טוסקנה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 1,218 קמ"ר, ובשנת 2001 התגוררו בה 326,439 נפש. בירתה של הנפה בעיר ליבורנו.
הנפה גובלת בנפת פיזה במחוז טוסקנה בצפון ובמזרח, בנפת גרוסטו במחוז טוסקנה בדרום ובים הטירני במערב.
התערוכה העולמית של ברצלונה (1888)
התערוכה העולמית של ברצלונה (בקטלנית: L'Exposició Universal de 1888) הייתה התערוכה העולמית הראשונה שהתקיימה בספרד. התערוכה, שהתקיימה בין ה-8 באפריל ל-9 בדצמבר, נתנה דחיפה ופרסום לתנועת המודרניסטה באדריכלות ולהפיכתה של ברצלונה לעיר מודרנית מובילה.
התערוכה התקיימה בפארק המצודה בעיר. שער הכניסה לתערוכה, "שער הניצחון" והקפה-מסעדה "טירת שלושת הדרקונים" (כיום המוזאון הזואולוגי), העשויים לבנים אדומות, ניצבים עד היום. השימוש בלבנים, חומר זול, פרקטי, קטלאני מקומי וצבעוני, גילם את התפיסה החדשנית שייצגו אדריכלי ברצלונה באותה עת. אחד מביתני התערוכה, ביתן "החברה הטרנס-אטלנטית", תוכנן על ידי האדריכל הנודע אנטוני גאודי, שהיה בראשית דרכו.
הצלחת התערוכה, שהפטרונית שלה הייתה העוצרת מריה כריסטינה ויזמיה בפועל היו עילית הבורגנות של קטלוניה, סייעה ליצירת קשרים טובים בין הבורגנות הקטלאנית לבית המלוכה, וזאת תוך מחאות נציגי מעמד הפועלים והרפובליקאים.
ייעוץ אסטרטגי
ייעוץ אסטרטגי (לעיתים גם ייעוץ מנהלים) הוא שירות הניתן לחברות ולארגונים על מנת לסייע להם לעצב את האסטרטגיה ולהתאים את עצמם לתנאי השוק והסביבה המשתנים.
ייעוץ אסטרטגי נדרש לרוב כאשר הארגון עומד מול שינוי בסיסי בסביבת הפעולה, כאשר יש רצון להתרחב לשווקים או למוצרים חדשים, או לנוכח משבר מתהווה.
מחקר אסטרטגי
היבט מרכזי בייעוץ האסטרטגי הוא מחקר אסטרטגי שמטרתו לתמוך בהתאמת האסטרטגיה הארגונית לתנאי הסביבה הרלוונטיים. המחקר האסטרטגי, בניגוד למחקר האקדמי, הוא יישומי - הוא משרת דירקטיבה ברורה ונועד לשמש תמיכה בידע ומידע בהשגת יעדים ארגוניים ברורים.
ההיסטוריה של הייעוץ האסטרטגי
הייעוץ הניהולי החל לצמוח בארצות הברית במקביל לצמיחת המקצוע הניהולי במהלך המאה ה-19. חברות הייעוץ הראשונות נוסדו בסוף המאה ה-19, וחברת מקינזי הנחשבת כסוללת דרך בתחום נוסדה במהלך שנות ה-20 כפירמת ראיית חשבון במהלך שנות ה-30 החלה להתבסס כגוף ייעוץ. התחום נהנה מצמיחה הדרגתית במהלך המאה ה-20. במהלך שנות ה-80, במקביל לצמיחה מואצת בשוק האמריקני, ולעליית העיסוק באסטרטגיה עסקית כתחום אקדמי, בעיקר על בסיס עבודתו של מייקל פורטר החלה פריחה בענף הייעוץ האסטרטגי שהובילה לצמיחה מואצת בענף.
העלייה בכוחן של חברות הייעוץ האסטרטגי הובילה לשכירת שירותיהן גם על ידי ממשלות וגופים ציבוריים גדולים. בישראל ניתן לציין את המכרז לתכנון החזון הכלכלי של ישראל (חזון ישראל 15) בו זכו חברת שלדור ותאגיד ראנד בשנת 2011 ואת תוכנית ההתייעלות לצה"ל אותו סיפקה חברת מקינזי. מיקור החוץ של שאלות ייסוד בעיצוב המדיניות הממשלתית הוביל גם לביקורת על הפקעת תחומי ליבה מבעלי התפקידים בממשל, מן המומחים באקדמיה ומן המעורבות החברתית הרחבה לכדי גורמים בעלי אינטרס עסקי צר.
הייעוץ האסטרטגי בישראל
תחום הייעוץ האסטרטגי התרחב בישראל משמעותית בעשור האחרון, כשבוגרי רבות מחברות הייעוץ הוותיקות או פורשי המגזר הציבורי הקימו חברות חדשות. בישראל פועלות כיום עשרות חברות ייעוץ אסטרטגי. התחום מתמודד עם אתגרים שונים, לרבות התמודדות עם תהליכי אוטומציה, חדשנות ועיבוד מידע רב.
אי המטמון (סרט, 2002)
אי המטמון (באנגלית: Treasure Island) הוא סרט הרפתקאות מונפש טלוויזיוני אמריקאי, אשר מבוסס על ספר הרפתקאות בעל אותו שם מאת רוברט לואיס סטיבנסון שיצא לאור לראשונה בשנת 1883. הסרט בוים על ידי וויל מאוגניוט, נכתב על ידי ג'יי אברמוביץ', והופק על ידי DIC Entertainment כחלק מסדרת הסרטים "DIC Movie Toons", כאשר הסרט הוא התשיעי בסדרה.
תקציר העלילה
לאחר שפגש את בילי בונס שסיפר לו על קיומו של אי עם מטמון אגדי, ג'ים הוקינס שוכר ספינה עם צוות ומפליג אליו בעזרת מפה, כאשר בין המלחים שבצוות נמצא הצוות של קפטן פלינט שמעוניין להשיג את המטמון לעצמו.
דמויות ומדבבים
בימוי הדיבוב העברי נעשה על ידי טל רזניק, והופק על ידי יעל אללוף ודן שצברג. בנוסף דיבבה בדיבוב העברי אורנה כץ.
אלדד פרי נדל"ן
אלדד פרי נדל"ן בע"מ, שנודעה גם בשם המקוצר פרי נדל"ן ובשם החברה הקשורה קבוצת אלדד פרי בע"מ, היא חברת בנייה ישראלית שעסקה בהקמת מיזמי בנייה רבים בישראל. החברה נקלעה לקשיים, שהובילו לצו לפתיחת הליכי חדלות פירעון לחברה ולפירוק אחדות מהחברות הבנות שלה.
מורגן שניידרלין
מורגן שניידרלין (בצרפתית: Morgan Schneiderlin; נולד ב-8 בנובמבר 1989 בזלווילר, אלזס) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בקבוצת קוניאספור בעמדת הקשר אחורי.
אלדד פרי נדל"ן
היסטוריה
החברה הוקמה ביולי 2010 על ידי אלדד פרי, עורך דין בהכשרתו, ועסקה במיזמי בנייה רבים, בהם באמצעות קבוצות רכישה וחברות בנות, ברחבי ישראל, ובעיקר באזור המרכז. חברת הבת סולארא בע"מ עסקה בבנייה עצמה. עד סוף 2018 ארגנה פרי נדל"ן כעשרים קבוצות רכישה.
מורגן שניידרלין
קריירה
שניידרלין החל את קריירת המשחק שלו בקבוצות הנוער של שטרסבורג ובגיל 16 הוא חתם על חוזה לקבוצה הבוגרת. בעונת 2006 הוא שותף פעמיים וקבוצתו עלתה לליגה הראשונה. בעונה שלאחר מכן הוא שותף בשלושה משחקים בלבד. בעקבות ירידת שטרסבורג לליגה השנייה הם נדרשו לאזן את התקציב ולכן מכרו את שניידרלין בן ה-18 לסאות'המפטון. בניגוד לשנתיים בשטרסבורג, בסאות'המפטון הוא מרכיב חשוב בקבוצה ששיחקה בליגה השנייה באנגליה. בתום אותה עונה הקבוצה ירדה לליגה השלישית. לאחר שתי עונות בליגה השלישית הם עלו לליגה השנייה ושנה לאחר מכן עלו לפרמייר ליג. בעונת 2012/13 הוא נבחר לשחקן המצטיין של סאות'המפטון, למתקל המצטיין של הפרמייר ליג ולפי מספר כלי תקשורת בריטים גם למתקל המצטיין באירופה.
אלדד פרי נדל"ן
היסטוריה
מנכ"ל החברה בשנים 2013–2018 היה ליאור ברדוגו. ביולי 2018 מונה יצחק לקס למנכ"ל משותף בקבוצה, לצד אלדד פרי, וב־2019 מונה לקס ליו"ר פרי נדל"ן.
מורגן שניידרלין
קריירה
בעונת 2013/14 בעקבות מנויו של מאוריסיו פוצ'טינו כמאמן הקבוצה, הוא הפך לשחקן חשוב שסביבו פוצ'טינו בנה את הקבוצה. ב-13 ביולי 2015, חתם שניידרלין לארבע עונות עם אופציה לעונה נוספת במנצ'סטר יונייטד ששילמה עבורו 25 מיליון ליש"ט. ב-8 באוגוסט 2015, ערך שניידרלין את הופעת הבכורה שלו במדי מנצ'סטר יונייטד כשפתח בהרכב בניצחון 0–1 על טוטנהאם הוטספר במסגרת המחזור הראשון של הפרמייר ליג.
ב-12 בינואר 2017 חתם שניידרלין לשלוש וחצי שנים באברטון עבור 20 מיליון ליש"ט. ב-15 בינואר ערך שניידרלין את הופעת הבכורה שלו במדי אברטון בניצחון 4–0 על מנצ'סטר סיטי.
אלדד פרי נדל"ן
היסטוריה
אחד המיזמים הגדולים של החברה הוא מיזם "פרי פלייס" ברחובות, שבו תוכננה הקמה, באמצעות קבוצת רכישה, של 750 דירות קטנות, בנות שני חדרים, שייועדו להשכרה לסטודנטים, ולצדן מרכז מסחרי, אולם כנסים ובית מלון. מיזמים נוספים של הקבוצה הם "פרי ריזורט" באשדוד, שבעניינו מתנהלת חקירה בלהב 433, ומיזם "פרי הורייזן" בבת ים, שהתגלגל לתביעות משפטיות מצד רוכשים עוד לפני קריסת הקבוצה, ובנובמבר 2020 הטילה הרשות להגנת הצרכן ולסחר הוגן קנס של 648 אלף ש"ח על חברת אלדד פרי נדל"ן, בגין הטעיית צרכנים במיזם זה.
באוגוסט 2020 הטיל משרד הבינוי והשיכון על חברת פרי נדל"ן עיצום כספי בסך 800 אלף ש"ח, עקב הפרות של חוק המכר. בהמשך להליך זה הגיש משרד הבינוי והשיכון תלונה פלילית למשטרה על אלדד פרי.
מורגן שניידרלין
קריירה
ב-28 בינואר 2023 הושאל שניידרלין לוסטרן סידני וונדררס האוסטרלית.
אלדד פרי נדל"ן
קריסת הקבוצה
בינואר 2020 רכש איש העסקים חיים חמו, המתגורר בשווייץ, 40% ממניות הקבוצה. באוגוסט אותה שנה בוטלה רכישה זו, ולאחר מכן הגישה חברת גמי וחיים בע"מ, שבשליטת חמו, בקשה למינוי נאמן לקבוצה. זמן קצר לאחר מכן הפכה הקבוצה לחדלת פירעון. בין החובות שנטענו: חוב לחברת גמי וחיים בע"מ – 218.8 מיליון ש"ח, הלוואות מקרנות לרכישת קרקעות – 146.3 מיליון ש"ח, המחאות לפירעון – 85.46 מיליון ש"ח, התחייבויות לקבוצות רכישה – 52.68 מיליון ש"ח, הלוואות ממשקיעים פרטיים – 20.33 מיליון ש"ח, ועוד. בספטמבר 2020 הוציא בית המשפט צו הקפאת הליכים לקבוצה ומינה לה שני נאמנים, עורכי הדין אוהד גינדס וגונן קסטנבאום. לדברי הנאמנים "למעלה מאלף רוכשי דירות ונכסים עלולים להישאר ללא דירה וללא כסף".
מורגן שניידרלין
קריירה
ב-1 באוגוסט 2023 חתם בקוניאספור הטורקית.
אלדד פרי נדל"ן
קריסת הקבוצה
13 רוכשים במיזם "אורות חנן" של החברה ברחובות טענו שנפלו קורבן להונאה מצד קבוצת אלדד פרי.
אלדד פרי היה חתום על ערבויות אישיות הקשורות לחברה בסך יותר מ־200 מיליון ש"ח. באוקטובר 2020 מונה נאמן (עו"ד ארז חבר) גם לנכסיו של אלדד פרי. נאמני קבוצת אלדד פרי טענו שאלדד פרי חייב לקבוצה עשרות מיליוני שקלים.
מורגן שניידרלין
נבחרת צרפת
שניידרלין לא הייתה אמור להיות שותף בתחרות יורו 2016 אולם פציעה של אנגולו קאנטה הכניסה אותו לסגל הנבחרת. הוא לא שותף כלל בטורניר בו צרפת הגיע עד לגמר בו הפסידה.
אלדד פרי נדל"ן
קריסת הקבוצה
בעקבות הקריסה ננקטו פתרונות שונים לצמצום הנזק לרוכשים: במקרים שהבנייה לא החלה בוטלה רכישת הקרקע והרוכשים קיבלו חלק מהכספים ששילמו, ובמקרים שהבנייה החלה מנסים הנאמנים להביא להשלמתה, תוך גביית תשלום נוסף מהרוכשים.
מורגן שניידרלין
נבחרת צרפת
סה"כ שניידרלין שותף ב-15 משחקים בנבחרת צרפת בשנים 2014–2015.
אלדד פרי נדל"ן
קריסת הקבוצה
מיזמי "פרי נופים" במודיעין, "פרי הורייזן" ו"פרי ארט" בבת ים ו"פרי בסט" בלוד מתוכננים להגיע להשלמה, לאחר תוספת תשלום של 30% מהרוכשים.
באחד ממיזמי החברה, "פרי מלודי" ברמלה, שתואר כ"שכונת המוזיקה של ישראל" והפרזנטורים שלו היו אייל גולן, אליקו וצביקה פיק, הושגה פשרה לפיה בעלי הקרקע, שקיבלו כ־40 מיליון ש"ח מחברי קבוצת הרכישה תמורת הקרקע, יחזירו לנאמנים כחצי מסכום זה, שלאחר ניכוי 5% כשכר טרחה לנאמנים יחולק בין חברי קבוצת הרכישה יחסית להשקעתם.
בדצמבר 2021 רכשה חברת פרשקובסקי את מיזם "פרי פלייס" ברחובות תמורת 370 מיליון ש"ח.
רצח אלדד פרי
ב־15 באוקטובר 2021 נרצח אלדד פרי בידי רוכב אופנוע שהמתין לו וירה בו מטווח קצר. הוא הותיר אחריו אישה בהיריון (אשר לבסוף עברה הפלה טבעית) ושמונה ילדים. לאחר כשלושה שבועות נעצר דניאל קדר, תושב ראשון לציון בן 64 ללא עבר פלילי, שרכש שתי דירות בפרויקט של החברה ונדרש לשלם כ-1.4 מיליון ש"ח בנוסף למחירן כתוצאה מקריסת החברה. נגד קדר הוגש כתב אישום באשמת רצח בנסיבות מחמירות.
מורגן שניידרלין
תארים
שטרסבורג סאות'המפטון מנצ'סטר יונייטד
Bubblegum Bitch
Bubblegum Bitch הוא שיר של הזמרת-יוצרת הוולשית מרינה דיאמנדיס, הידועה באופן מקצועי בשמה הפרטי, מרינה, ובשם הבמה שלה לשעבר, מרינה אנד דה דיימונדס. השיר יצא ב-27 באפריל 2012, כרצועת פתיחה באלבום האולפן השני שלה, Electra Heart. את השיר כתבו דיאמנדיס וריק נואלס, והפיקו נואלס ודין רייד. על אף שמעולם לא יצא כסינגל, נכנס השיר למצעדי סינגלים שונים, לאחר שצבר הצלחה מחודשת בפלטפורמת המדיה החברתית טיקטוק בתחילת 2021, ואף הוסמך במרץ לתואר זהב בארצות הברית, ובספטמבר לתואר כסף בבריטניה.
רקע
השיר נכתב על ידי דיאמנדיס וריק נואלס ביוני 2011, בסנטה מוניקה, קליפורניה, בהשראת הספר "Bubblegum: The History of Plastic Pop", שנכתב על ידי העיתונאי הבריטי, ניק בראונלי. כדיברה על השיר בראיון, אמרה מרינה אמרה שזו "אולי" הרצועה האהובה עליה מהאלבום, ותיארה אותו כ"שיר מהנה וחצוף" שהיה מאוד מספק לכתוב; כתיבת הבתים של השיר ארכה כעשר דקות, אם כי השיר כולו נבנה במשך תקופה של שלושה חודשים. מרינה הביעה את התעניינותה בהוצאת השיר כסינגל ב-2012, אבל היא הסבירה שהיא לא יכולה לעשות זאת בעקבות הכותרת הוולגרית, שאינה ידידותית לרדיו; "יש שירים שנשמעים כמו סינגלים, אבל אתה לא יכול להוציא אותם", הסבירה בראיון ל-PopJustice. לאחר התפרסמות השיר ב-2021, בעת שקידמה את אלבום האולפן החמישי שלה, Ancient Dreams in a Modern Land, אמרה מרינה כי חברת התקליטים שלה, אטלנטיק רקורדס, רצתה שהיא תצלם קליפ לשיר, אבל היא סירבה להצעה והסבירה שהיא "לא יכולה לחזור לעבר".
ביקורות
בצאתו, זכה השיר לביקורות מעורבות ממבקרי המוזיקה. אלכסיס פטרידיס מהגרדיאן השווה את מילות פתיח השיר ל-"נבואת 'אני אהיה ענקית' שמגשימה את עצמה", שהייתה באלבומה הראשון של ליידי גאגא, The Fame. ג'יימס קריסטופר מ-AllMusic שיבח את "קולה האופראי המהדהד" של מרינה, ותיאר את הרצועה כ"עקשנית". עם זאת, אמילי מקאי מ-The Quietus תיארה את שם השיר ומילותיו כ"מביכים".
עבריינות נוער
עבריינות נוער היא עבריינות המבוצעת על ידי אדם צעיר המוגדר על פי החוק כקטין. יחסו של החוק לעבריינות כזו שונה מזה הניתן לעבירות של בוגרים. תפיסה זו מושתת גם במשפט העברי, כאשר לקטינים אין אחריות משפטית על מעשיהם, אלא להוריהם החייבים בחינוכם.
עבריינות נוער מתייחסת לפשיעה המבוצעת על ידי אדם שגילו מתחת לגיל מסוים (בארצות הברית ובישראל, למשל, הגיל הוא 18). גיל האחריות הפלילית היה בישראל תשע שנים, אולם כיום הגיל המינימלי לנשיאת אחריות פלילית הוא 12 שנים.
ככלל, יחס רשויות האכיפה והשפיטה במדינות המערב סלחני ומתחשב יותר כלפי עבריינים קטינים לעומת בגירים. הגישה היא בעיקרה חינוכית-שיקומית ומטרתה לנסות ולהוציא את הצעיר ממעגל העבריינות. ישנה גם הקפדה מיוחדת על שמירה על זכויותיו של העבריין הקטין.
מאפיינים
בני הנוער זוכים ליחס סלחני יותר מצד הגורמים המטפלים וזאת עקב היותם קטינים. המחוקק בישראל (הכנסת) קבע שכל זמן שנאשם הוא קטין הוא יזכה להגנות שונות במטרה להגן על גופו, נפשו ועל זכויותיו. בהגיעו של הקטין לגיל 18 הוא כבר לא ייקרא קטין אלא ייחשב כבגיר. אז תחול עליו באופן מלא האחריות הפלילית, כלומר יצטרך לשאת בתוצאות מעשיו.
קיימת התאמה בין רמת העבריינות, ובעיקר האלימות, לבין גיל ההתבגרות. בגיל ההתבגרות חלים שינויים פיזיולוגיים וסוציו-פסיכולוגיים המשפיעים על האלימות בעיקר בגיל זה. השינוי הפיזיולוגי מתבטא בעובדה שבגיל ההתבגרות קיימת הפרשה מוגברת של הורמוני מין, שעלולה לגרום לגילויים של אלימות. אלימות זו מחריפה ככל שלא גובשו מבנים נפשיים ובמקרים כאלו היא משרתת את הצורך הנואש, שחש המתבגר, וזאת מבחינה סוציו-פסיכולוגית, להגביר את רגשות העוצמה של ה"אני" ואת תחושת קיומו בעולם.
בנוסף לשינויים הנזכרים לעיל, בני הנוער חווים גידול בדרישות הסביבה בנוגע להתנהגות המצופה מהם ומרגישים כי הלחץ בשינוי התנהגותם גובר. לפי מחקרים וממצאים שנמצאו בתקופה האחרונה, נמצא כי לטענה זו אכן יש ביסוס, התנהגות עבריינית ובראשה אלימות שכיחה יותר בקרב בני הנוער בהשוואה לתקופות גיל אחרות.
עבריינות נוער בישראל
בדומה למספר מדינות מערביות נוספות, בישראל הגיעה עבריינות בני הנוער לממדים משמעותיים והיא שכיחה בקרב קבוצות שונות בחברה הישראלית.
מנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה עולה כי בשנת 2004, ביצעו 1874 צעירים בגילאים 12–18 עבירות כלפי גוף האדם המלוות באלימות, ו-307 צעירים אף ביצעו עבירות כלפי חיי אדם.
עקב ממצאים אלו, שמה לה מדינת ישראל למטרה, במשך שנים רבות, ובדומה למדינות אחרות, את מיגור התופעה. לצורך כך, הוקמו מנגנונים, מסגרות ורשויות שתפקידיהם המרכזיים הם:
בראשית, מטרת המנגנונים היא לייצב את הקטין ובני משפחתו ולכוונם לדרך התנהגות תקינה. בסופו של התהליך נוקטים באמצעי אכיפה, במקרה הצורך, על מנת למנוע הידרדרות נוספת בהתנהגותו הסוטה של הקטין ולהחזירו למוטב.
כאשר מדובר בקטין המעורב בעבריינות נוער, המנגנונים העיקריים המתערבים ישירות במצבו משלימים אחד את השני, אך ישנו סדר פעולה ברור:
התערבות המשטרה
עוד בשנות ה-60 ביוזמת מאיר חובב הוקם במשטרה מדור לנוער.
התערבות שירות המבחן לנוער
בהמשך מתערב שירות המבחן לנוער. תפקיד מנגנון זה הוא לבדוק את מצבו הפסיכולוגי והסוציאלי של הקטין, לטפל בו ולכוון אותו ואת משפחתו לדרך הנורמטיבית.
הבאה בפני בית משפט
לבסוף, קטין המואשם בביצוע עבירה יישפט בכפוף לכללים ולהסדרים שנקבעו בחוק, בפני בית משפט לנוער. הדיון מתנהל בדלתיים סגורות ובנוכחות הקטין, הוריו, סנגורו, קצין המבחן והתובע. בסמכותו של בית המשפט לנוער להורות על כפיית הטיפול בקטין ואף להטיל עליו עונשים בהתאם לחוק. במקרים, כגון מקרים אלימים במיוחד או מקרים בהם עבריין חוזר לפשע פעם אחר פעם לשופטים יש את הסמכות להעביר את הנער לשפיטה בבית משפט רגיל ולא כנהוג בבית משפט לנוער.
חקיקה
ישנם חוקים ברורים ומוגדרים במיוחד לאופן הטיפול בנער אשר ביצע עבירה. חוקי הנוער נועדו להבטיח עבור הקטין הסדרים מיוחדים בנושאי מעצר, שחרור, ניהול המשפט, ענישה ודרכי טיפול. כאמור, ישנם מספר חוקים, אך ישנם שני חוקים חשובים ומשמעותיים שמטרתם להגן על הקטין והם:
ההתייחסות בחוק זה לקטינים אשר עברו עבירות פליליות שונה מאוד, בעניינים רבים, מההתייחסות לעבריינים מבוגרים. ההגנה על זכויותיהם של הקטינים, בחוק זה, רחבה בהיקפה.
תוכנית "מעטפת" לשיקום נוער עברייני
תוכנית "מעטפת" היא כלי להפחתת עבריינות נוער המדגישה גישה הוליסטית ואינדיבידואלית להתערבות.
התוכנית מתמקדת בשיקום גורמים הנחשבים כמקור לעבריינות דוגמת: שימוש בסמים, אלימות וסכסוכים משפחתים, זאת באמצעות אסטרטגיה המעודדת קבלת החלטות ומעורבות חברתית באמצעות שירותים הניתנים על ידי צוות מעטפת הכולל עובדים סוציאליים, יועצים, קציני מבחן, מורים ואנשי מקצוע אחרים שהוכשרו לעבוד עם נוער בסיכון.
תחומי הטיפול השכיחים בהם צוות "מעטפת" מטפל עשויים לכלול נושאים דוגמת, עוני, התעללות או הזנחה במשפחה, וכן נושאים אישיים, דוגמת בריאות הנפש או שימוש בסמים. דרך הטיפול מבוססת על מעורבות קהילתית ושיתוף חברי קהילה וארגונים בתהליך ההתערבות על מנת ליצור סביבה תומכת לנער ולמשפחתו תוך שילוב מערכות בית ספריות מקומיות, עסקים, קבוצות, ארגונים ומוסדות מהקהילה.
קיימים מחקרים סותרים בנוגע ליעילות תוכנית "מעטפת". בחלק מהמחקרים התוכנית הוכחה כיעילה בהפחתת הישנות עבירות של אירועי עבריינות נוער, אולם קיים מחקר הטוען שתוכנית "מעטפת" לא מפחיתה הישנות של התנהגות עבריינית לאורך זמן. המחקרים המצביעים על יעילות התוכנית מציגים ממצאים לפיהם בני נוער המשתתפים בתוכנית "מעטפת" נוטים פחות להיפגע מחדש, וכן הם משיגים תוצאות טובות יותר בתחומים כמו חינוך, תעסוקה ובריאות הנפש.
אסכולת הצדק המאחה
למרות קיום מערכת ענפה זו של מנגנונים, עבריינות הנוער ממשיכה להתקיים ואף לעלות בשיעוריה. בשנים האחרונות חיפשו דרכים, מלבד המערכת המשפטית הפורמלית לטפל ולמצוא פתרון לנושאים הפליליים. ביטוי לדרכים אלו ניתן על ידי אסכולת הצדק המאחה המתייחסת לפשע כאל פגיעה באנשים, בין אם בקרבן, בין אם בפוגע ובקהילה הסובבת אותם.
יחסי סין–סנט קיטס ונוויס
סקירה כללית
סנט קיטס ונוויס כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה של סין מאז 1983 ושמרה עליהם עד היום. על פי הנתונים הסטטיסטיים של המינהל הכללי של המכס של סין, בשנת 2017, נפח הסחר הדו-צדדי בין סין לסנט קיטס ונוויס היה 9.4 מיליון דולר, מתוכם הייצוא של סין היה 8.7 מיליון דולר והיבוא היה 0.7 מיליון דולר, צמיחה שנתית של 102.1%, 106.7% ו-58.2% בהתאמה לשנים שקדמו לה.
עבריינות נוער
אסכולת הצדק המאחה
בשונה ממערכת בית המשפט המעוניין בהכרעה בין אשם לזכאי, התפיסה של אסכולה זו היא שיש צורך בגישור, כלומר הסכמה בין הפוגע לקרבן. הגישור מתואם עם מדיניות המשטרה: מדיניותו היא למנוע ככל האפשר את תיוגו של הקטין כעבריין ולהוציאו ממעגל הפשע. יתרה מזאת, הליך הגישור תורם בהפחתת העול הקיים על מערכת אכיפת החוק.
בישראל פועלות כיום מספר תוכניות המושתתות על גישת הצדק המאחה. התוכנית הוותיקה והרחבה ביותר היא תוכנית קד"ם לנוער עובר חוק, שמנוהלת על ידי שירות המבחן לנוער ומופעלת על ידי עמותת קד"ם - ילדים ונוער". במסגרת התוכנית מופעלים מאות תהליכי קד"ם (קבוצות דיון משפחתיות) בשנה, כחלופה יעילה להליך הפלילי הפורמלי עבור בני נוער מבצעי עבירות. התהליך המותנה בקבלת אחריות על ידי הפוגע וכפוף להסכמת הנפגע.
לאחר סדרת מפגשי הכנה, נפגשים הנער שעבר על החוק יחד עם משפחתו המורחבת, נפגע העבירה ותומכיו ואנשי מקצוע, בהנחיית מתאם, במטרה לדון בעבירה ובתוצאותיה. מטרת המפגש היא גיבוש תוכנית לתיקון הנזק שנגרם ולמניעת ביצוע עבירות נוספות. במפגש משתתפים אנשי מקצוע שונים: בכל מפגש משתתפים קצין המבחן לנוער וקצין הנוער במשטרה וכן אנשי מקצוע נוספים (כגון אנשי חינוך, מטפלים וכדומה) המוזמנים בהתאם להקשר ולצורך. תהליך הקד"ם מחזק ומעצים את נפגע העבירה בכך שהוא מאפשר לו לקחת חלק בתהליך קבלת ההחלטות ולהיות צד אקטיבי, בניגוד למעמדו בהליך הפלילי הפורמלי. תהליך הקד"ם מאפשר לנער מבצע העבירה ולבני משפחתו לקחת אחריות על המעשים שנעשו, להתחייב לתיקון בהתאם לצורכי הנפגע ובסיוע אנשי המקצוע ולבנות תוכנית העונה על דאגות הקשורות לנער במטרה למנוע הישנות העבירה ועבירות נוספות. תוכנית קד"ם שהתקבלה ובוצעה כמתוכנן מאפשרת מתן המלצה לרשויות התביעה לסגירת התיק הפלילי.
העבירות שיידונו בתוכנית יהיו מסוג עוון ופשע בלבד, כלומר לא יידונו עבירות סמים, המתה, מין ואלימות במשפחה. הפנייה לק. ד.מ תהיה על ידי קצין הנוער במשטרה או על ידי קצין מבחן הנוער וכשיש כוונה להגיש כתב אישום, אך עוד לא הוגש כתב האישום. גילאי הנערים יהיו בין 12 לבין 17.5. תנאי הכרחי נוסף הוא - הנערים הפוגעים יהיו חייבים להודות במעשיהם.
כיום תוכנית קד"מ מהווה תחליף להעמדת הקטין לדין בפני בית משפט ומטרתה היא למצוא תוכנית שתענה על צורכי השיקום של הפוגע ושל הקרבן. במידה והסכמות התוכנית יבוצעו במלואן ייגנז התיק, אך אי עמידה בהסכם שהושג יביא לחידוש הליכי ההעמדה לדין.
אהרון מנצ'ר
אהרון מנצ'ר (26 באפריל 1917–1943) היה מנהל עליית הנוער בווינה בין השנים 1939–1941.
קורות חיים
מנצ'ר נולד בווינה למשפחה יהודית מסורתית מגליציה, רביעי מבין שישה ילדים. בשנת 1932 עלתה משפחתו לארץ ישראל, בעוד מנצ'ר עצמו נשאר בווינה ופעל בה כמדריך בתנועת "גורדוניה".
לאחר האנשלוס (סיפוח אוסטריה לגרמניה הנאצית במרץ 1938) ריכז מנצ'ר את פעילות תנועות הנוער הציוניות. כ-130 אלף מיהודי אוסטריה עזבו את המדינה בעקבות הרדיפות ונותרו בה כ-60 אלף, מרביתם חסרי אמצעים וחלקם חסרי אזרחות. רבים ממנהיגי התנועות עזבו את וינה במועד מוקדם יותר וארגוניהם נעדרו מנהיגות מנוסה. מנצ'ר לקח חלק מרכזי בארגון מוסדות ההשכלה, תגבורם במורים, וכן קיום פעילות ציונית. בתקופה זו הוא ארגן הברחת נוער יהודי, בעיקר חסרי אזרחות, ליוגוסלביה. פעילות זו בוצעה בשיתוף עם רחה פריאר וניצלו בה מאות ילדים.
בפברואר 1939 ליווה מנצ'ר קבוצת עולים לארץ ישראל. על אף שהיה לו סרטיפיקט לעלייה, הוא סירב להישאר על אף הפצרות בני משפחתו, וטען כי "כל עוד יש ילדים יהודים בווינה, מקומי איתם". כעבור כחודש שב לווינה ונותר בה.
מנצ'ר הוביל את ארגון עליית הנוער בווינה כארגון גג אידאולוגי לתנועות נוער מכל הקשת האידאולוגית. תחת הנהגתו, תנועות מקצוות שונים של הקשת הצליחו להתקיים זו לצד זו באחדות, ולהדגיש את המשותף ביניהן על פני השוני. מנצ'ר שם לו למטרה להעניק תחושת שייכות לכל בני הנוער בווינה, והקפיד על כך גם כאשר הגיעו לעליית הנוער יתומים שגדלו במשפחות מתבוללות ללא חינוך יהודי או ציוני. הם חשו שייכים, והתחברו מהר להווי התוסס של הארגון סביב ערכי התנועה. תחת הנהגתו הארגון קיים פעילות חינוכית ענפה, כדוגמת חינוך החקלאי. הפעילויות מילאו את ימי הנוער בעניין ומשמעות, בניגוד בולט לאווירת הימים הקשים שחוותה הקהילה היהודית באותם הימים. ניגוד זה יכול להסביר כיצד גדל הארגון באופן ניכר דווקא באותן השנים שבהן רוב הממסדים היהודיים נחלשו או חדלו מלהתקיים.
בספטמבר 1940 התקיימה בווינה תערוכה שהוצגו בה תוצרים שיצרו חניכי עליית הנוער. לכבוד המאורע כתב מנצ'ר מאמר מקיף על עליית הנוער ותיאר בו גם את משנתו החינוכית. מעדויות שורדי השואה שהיו חברים בארגון עליית הנוער בווינה, מצטיירת דמותו של מנצ'ר כדמות נערצת על כל פעילי התנועה - הן על המדריכים והן על החניכים מהתנועות השונות. מעדויות של שורדי המלחמה ניכר שערכי השותפות והסיוע ההדדי חיזקו את חניכי התנועה גם כאשר נשלחו כקבוצות לעבודות כפייה בתנאים קשים על ידי הנאצים. ערך נוסף שהוביל את התנועה בהנהגתו של מנצ'ר, היה החזון לעתיד משותף בארץ ישראל.
ב-24 בספטמבר 1942 הועבר מנצ'ר עם חניכיו אל טרזיינשטט, שבה נמשכה פעילותו החינוכית. באוגוסט 1943 הובאה אל המחנה קבוצה בת 1,260 ילדים יתומים מגטו ביאליסטוק. ילדים אלו, שחוו את אימי המלחמה, היו מוזנחים וסירבו להיכנס למקלחות בשל השמועות שנפוצו בגטו. מנצ'ר התנדב לטפל בקבוצה זו וטיפל בה. שישה שבועות לאחר מכן ביקש להצטרף למסעם לאושוויץ. קבוצת הילדים נרצחה בתאי הגזים ומנצ'ר עמם.
איביס
איביס (בצרפתית: Ibis) היא חברת מלונות בינלאומית, בבעלות חברת אקור הצרפתית. לאיביס 758 מלונות מסביב לעולם, כאשר 368 מהם נמצאים בצרפת והיתר ממוקמים ברובם באירופה, אך גם באמריקה, אסיה ואפריקה.
המלונות ממוקמים בדרך כלל במרכזי הערים או סמוך לנמלי תעופה ותחנות רכבת.
מלון איביס הראשון נפתח בבורדו ב-1974.
המלון הראשון של איביס בישראל נפתח בקיץ 2017 בירושלים. המלון השני נפתח במרץ 2019 בירושלים.
מתקני המלונות
מלונות איביס מדורגים ברמה בינונית במלונות אקור, ובניגוד למלונות חסכוניים כמו מלונות פורמולה 1 ואיביס באדג'ט, הם מציעים שירותי קבלה 24 שעות ביממה. בחדרים ישנם חדרי אמבטיה ושירותים, כמו גם שולחן, מיטה כפולה, שטח מלתחה, אינטרנט אלחוטי וערוצי טלוויזיה בינלאומיים.
פול בלוך דאסו
דריוס פול בלוך דאסו (בצרפתית: Paul Bloch Dassault; 13 בינואר 1882, פריז – 30 במאי 1969) היה לוחם יהודי-צרפתי, גנרל, מעמודי התווך ומייסדי חיל השריון הצרפתי. נודע בעיקר בשל תפקידו החשוב במחקר ופיתוח אמצעי לחימה עבור הצבא הצרפתי ערב מלחמת העולם השנייה ועקב תפקידיו הבכירים בתנועת ההתנגדות הצרפתית בעת הכיבוש הגרמני.
בסוף חייו הקדיש את זמנו למחקר מדעי והתמנה לחבר באקדמיה הצרפתית למדעים.
ילדות והשכלה
דריוס פול בלוך דאסו נולד בצרפת להוריו, אדולף ונעמי אלטיני. היו לו שלושה אחים, ביניהם אחיו הקטן מרסל דאסו שלימים הפך לדמות ידועה בתעשייה האווירית הצרפתית. בלוך החל את לימודיו בטכניון הצרפתי אקול פוליטקניק (école polytechnnique), המוסד האוניברסיטאי היוקרתי ביותר במדינה, שבו למד ארבע שנים במסלול משולב לצוערי קצונה. לאחר סיום לימודיו התגייס לחיל התותחנים הצרפתי שהיה אז החיל המודרני ביותר בצבא הצרפתי, ואף נחשב לגורם משמעותי בשדה הקרב.
דרכו הצבאית
בתחילת דרכו הצבאית הוצב בלוך בסוללת תותחים נגררת סוסים אשר נחשבה לאחת היחידות הקרביות ביותר בצבא. בלוך היה קצין מצטיין ובעל יוזמה, ועל כן נשלח לבית הספר לפרשים שאותו סיים בהצטיינות, ראשון במחזורו. במוסד זה הוא קיבל את המוטיבציה הלוחמתית שתלווה אותו בהמשך דרכו.
מעט לפני פרוץ מלחמת העולם הראשונה, קודם סרן בלוך לדרגת רב-סרן, ועל כן קיבל פיקוד על סוללת תותחים. לאור הצטיינותו בשדה הקרב הוענק לו עיטור "לגיון הכבוד". בשנת 1916, הצטרף רס"ן בלוך לצוות של גנרל אטיין, אבי חיל השריון הצרפתי. הם הקימו יחד את חיל השריון הצרפתי. עם הקמתו, התמנה בלוך לאחר ממפקדי גדודי הטנקים הראשונים בצבא הצרפתי.
גדוד הטנקים שלו השתתף במלחמה נגד הגרמנים. בבוקרו של 18 ביולי 1916, 478 טנקים צרפתיים אורגנו ונשלחו להתקפת פתע על הגרמנים. התקפה זו החלה ללא הכנה ארטילרית ותפסה את הגרמנים בהפתעה. ההתקפה הביאה להצלחה מרשימה שבה 25,000 חיילי אויב נלקחו בשבי. כך גדודו של בלוך שחרר כמה ערים צרפתיות.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נשלח בלוך לבית הספר הגבוה למלחמה, שם הוכשר לפיקוד בכיר. בשנת 1924 קיבל בלוך את פרס הנרי דה פרוויל על ידי האקדמיה הצרפתית למדעים על חיבור פורץ דרך בנושא בליסטיקה. פרס זה הוענק לו בהמלצת ראש ממשלת צרפת. באותה עת הפך בלוך לדמות מוכרת בשל פרסום מאמריו בעיתונים הצבאיים החשובים ביותר.
GNOME Keyring
GNOME Keyring (מאנגלית: מחזיק המפתחות של GNOME) היא יישום האחראי על ביטחון המידע בסביבת העבודה GNOME, היישום שומר את המידע הרגיש (שמות משתמשים וסיסמאות, מפתחות פרטיים, ועוד) במקום אחד ובכך מונע את הצורך של תוכניות אחרות לשמור את המידע הרגיש בעצמן. המידע הרגיש מאוחסן בצורה מוצפנת בקובץ מפתח הממוקם בתיקיית הבית של המשתמש. כל עוד לא שונה הדבר, מפתח ההצפנה הוא סיסמת המשתמש, דבר זה נעשה כדי למנוע מהמשתמש את הצורך לזכור סיסמה נוספת.
פול בלוך דאסו
דרכו הצבאית
בשנת 1931, בחר הרמטכ"ל מקסים וייגאן בבלוך להקים את ה"קבינט הטכני", אשר היה המזכירות ומנגנון ההוצאה לפועל של מדיניות החימוש וההצטיידות של הצבא הצרפתי. בלוך שירת בתפקיד זה עד שנת 1934. היו אלה שנים מעצבות בבניין הכוח של הצבא הצרפתי. בשנת 1933, כשמלאו לו 51 שנים, הפך בלוך לגנרל הצעיר ביותר בצבא צרפת.
GNOME Keyring
היישום הוא מסוג Daemon, ומשתמש בתהליך הנקרא "gnome-keyring-daemon". תוכניות שונות מתקשרות איתו דרך D-Bus. בין השאר תוכנה בשם GNOME Keyring Manager (בממשק גנום העברי סיסמאות ומפתחות הצפנה) לניהול המפתחות.
פול בלוך דאסו
דרכו הצבאית
במסגרת עבודתו בקבינט, הוביל בלוך פיתוח של שני מיזמים חשובים ביותר: טנק "הטנקסומואה" שהיה הטנק המתקדם ביותר בשדה הקרב של 1940. טנק זה היה טוב בהרבה מהטנקים שמולם התמודד. המיזם הנוסף היה תותח הנ"ט, שהיה הטוב בעולם. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה יכול היה תותח כזה לחדור כל טנק גרמני מטווח רב.
בפיתוח זה הביא בלוך לידי ביטוי את ניסיונו הקרבי ואת כישוריו הטכניים. בשנת 1934 מונה בלוך לסגן קצין התותחנים הראשי. בתפקיד זה כתב מחדש את ספר התותחנות. כשנה לאחר מכן התמנה לסגנו של הרמטכ"ל ולאחר מכן קודם לדרגת גנרל דיוויזיה. שנה לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה בלוך הועלה לדרגת לוטננט גנרל. בכל תפקידיו בלוך נחשב לאחד מהאנשים המובילים של שריון צבא צרפת והיה ידוע בעמדתו העקבית שיש לצייד את הצבא בטנקים.
פעולותיו במלחמת העולם השנייה בצבא צרפת
כשהכריזה צרפת מלחמה על גרמניה בספטמבר 1939 השתתף גדודו של בלוך "במתקפת הסאר". במתקפה זו נכבשו על ידי גדודו של בלוך כשתים עשרה נקודות יישוב בתוך גרמניה ואף הצליחו להגיע לרצועת ההגנה הגרמנית. בינואר 1940 בלוך התמנה למפקד הגנת הנ"מ של כל צרפת וכיהן בתפקיד זה עד לסיום המערכה על צרפת ביוני 1940 והכניעה לגרמנים. לאחר הכניעה לגרמנים צרפת נחלקה לשניים: צרפת החופשית שנכבשה, וצרפת של וישי שנכנעה ושיתפה פעולה עם הגרמנים.
באופן רשמי בלוך המשיך בצבא וישי, שהיה נאמן לגרמנים, עד שנת 1942, אך בפועל הוא הצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית והיה לאחד מראשיה הצבאיים. במסגרת עבודתו בתנועה זו הוא חי בחשש מתמיד לחייו כיוון שהיה במעקב צמוד של הגסטפו הגרמני שרדף אחריו וניסה לתופסו. עקב כך, בלוך היה חותם על ההתכתבויות שלו עם הגנרל שארל דה גול, שהיה ממתנגדיו של היטלר ומנהיגה של צרפת החופשית, בשם "גנרל טנק" (Général char d'assault). מאוחר יותר הפך שם זה לשמו הרשמי של דאסו בתוספת שמו המקורי. גם אחיו הצעיר, מרסל, אימץ את השם דאסו כביטוי של כבוד לאחיו הגדול.
בתקופת הכיבוש הנאצי הפך בלוך לאחד מהמארגנים של תנועת ההתנגדות הצרפתית שפעלה נגד הגרמנים, ואף היה חבר המטכ"ל של הפרטיזנים ו"הקלעים החופשיים" . בהיותו בתפקיד זה הוא הקים את כוחות מחתרת הלוחמים בצרפת במקרה של נחיתת בעלות הברית בכל מחוזות צרפת. בפעולה זו איחד בין כל כוחות ה-FFI וה-FTP, ובכך תרם תרומה עצומה לאחדות פלגי המחתרות השונים.
בלוך פעל בפריס לקידום פלישת בעלות הברית ולהצפת כל ביצורי הגרמנים בעיר פריז למקרה שיגלו התנגדות למתקפה של בעלות הברית. ב-1944 מונה בלוך בחשאי למושל הצבאי של פריז. בתפקיד זה הקים מחדש את המטה הכללי הצרפתי. במחצית חודש אוגוסט 1944, כאשר יצא לסיור מעבר לעמדות הגרמנים, נתפס על ידי הגרמנים אך הצליח לברוח.
סיום המלחמה
עם כניעת הגרמנים במאי 1945 דאסו מונה בגלוי למושל הצבאי של פריז, ובעת שעיר זו שוחררה הוא הצליח להעביר את מוסדות השלטון אליה. עקב עברו במשרד ההגנה והמטכ"ל, דאסו הכיר היטב את הקצונה של צרפת החופשית וכן את זו של צבא וישי. הוא ידע מי הם בעלי תפקידי המפתח ומי משתף פעולה עם ממשלת וישי ועם הנאצים, ועל כן היה יכול להקים בסיס למטכ"ל הצרפתי בפריז.
ב-25 באוגוסט מונה דאסו לתפקיד היוקרתי ביותר, ראש מסדר לגיון הכבוד הצרפתי, המסדר החשוב והמכובד ביותר בצרפת. ב-26 במאי הוענק לדאסו "הצלב הגדול של לגיון הכבוד". דאסו קבע תחת סמכות זו את המדיניות לגבי מקבלי העיטורים מטעם ממשל וישי וצרפת החופשית.
פעולותיו של דאסו לאחר מלחמת העולם השנייה
בשנת 1954 פרש דאסו מכל תפקידיו הביטחוניים והקדיש את שארית חייו למחקר המדעי באקדמיה של צרפת. בשנות לימודיו עסק בנושאים הבאים: הוא היה חבר במועצה למחקרים וניסויים בתחום הכימיה ופרסם מחקר בשם "המלחמה הכימית"; הוא חקר את הגורמים ואת השפעות הלוואי של התפוצצויות גדולות והיה נציג משרד ההגנה בוועדה לאנרגיה אטומית.
גנרל דריוס פול בלוך דאסו נפטר בשנת 1969.
איסור לינת לילה
בהלכות כשרות, איסור לינת לילה הוא חשש באכילת בצלים, שומים וביצים שנקלפו ועבר עליהם לילה, מפאת סכנה שרוח רעה שנכנסה בהם תעבור לאדם ותגרום למותו. מקור הדין בברייתא המובאת בגמרא בשם רשב"י, ותוקפו וגדריו שנויים במחלוקת.
מקור האיסור
מקור האיסור ב:
הגמרא מבארת כי חשש הסכנה הוא מפני 'רוח רעה'.
תוקף האיסור כיום
דין זה הושמט ולא הובא בספרות הפסיקה המרכזית כדוגמת: הרי"ף, הרמב"ם, הטור, השולחן ערוך והרמ"א, וההנחה היא שפוסקים אלו סברו שאיסור זה אינו נוהג כיום. פרשנים רבים סבורים כי הסיבה לכך היא התחשבות בדעתו של רבינו תם לפיה ההקפדות שנאמרו בגמרא משום עניין ה'רוח רעה' אינם נוהגים בזמנינו, שכן "אין אותה רוח רעה מצויה בינינו כמו שאין אנו נזהרין על הזוגות ועל הגילוי". טעמו של דין זה אף הוא משום רוח רעה ובהתאם לכך אין חובה להקפיד עליו. עם זאת, בין האחרונים, היו שקיבלו איסור זה, כדוגמת שולחן ערוך הרב, ערוך השולחן והפרי חדש, ובעקבותיו גם הרב עובדיה יוסף.
בין הדעות הסוברות כי איסור זה קיים גם בימינו ישנה מחלוקת האם זה הידור לכתחילה או איסור שנוהג אף בדיעבד (למעט במקום הפסד מרובה).
איסור לינת לילה נכלל בספר נוהלי הכשרות של הרבנות הראשית לישראל ובד"צים שונים. הכיתוב "ללא חשש לינת לילה" המופיע לעיתים על מוצרי ביצים, בצל ושום, מציין את ההקפדה על איסור זה.
גדרי האיסור
בגדרי איסור זה מבארת הגמרא כי חל גם אם המאכל הקלוף הונח בכלי סגור, אבל אם נותר הבצל, השום או הביצה ב'מאכל' או קליפתו - אין חשש באכילתו.
לאחר שהמאכל הקלוף עורבב ברכיבים אחרים, הנוהג הוא שכבר אין חשש בהלנתו.. ישנה מחלוקת לגבי תוקפו של איסור זה כלפי ביצים קשות קלופות.
וורלד בייסבול קלאסיק 2026
וורלד בייסבול קלאסיק 2026 תהיה אליפות העולם השישית לנבחרות לאומיות בבייסבול שמנוהלת על ידי התאחדות הבייסבול הבינלאומית (IBAF) ומתקיימת בשנת 2026. לא הרבה ידוע על התחרות מלבד שמתוך 20 הקבוצות שישתתפו, 16 הנבחרות שסיימו באחד מארבעת המקומות הראשונים בשלב הבתים של האליפות הקודמת העפילו לתחרות.
יודוניס האסלם
יודוניס ג'וניל האסלם (אנגלית: Udonis Johneal Haslem; נולד ב-9 ביוני 1980 במיאמי שבפלורידה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בעמדות הפאוור פורוורד וסנטר בקבוצת מיאמי היט בליגת ה-NBA. האסלם שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת פלורידה, וחתם במיאמי היט ב-2003 לאחר ששיחק שנה באלאן שאלון (2002–2003), לאחר שלא נבחר בדראפט של 2002. נחשב לאחד מסמליה הגדולים של ההיט, לאחר ששיחק כ-20 שנים במדי הקבוצה.
ראשית חייו
האסלם נולד ב-9 ביוני 1980 במיאמי, פלורידה. הוא בוגר תיכון וולפסון שבג'קסונוויל, פלורידה, וזומן לנבחרת התיכונים המאוחדת של העיר מיאמי. האסלם שיחק בקבוצת הכדורסל של בית הספר ובליגת התיכונים של ארצות הברית, ועזר לה לזכות פעמיים באליפות התיכונים (1997, 1998). איתו בקבוצה שיחק שחקן ה-NBA סטיב בלייק.
קריירת מכללה
האסלם למד באוניברסיטת פלורידה שבגיינסוויל, פלורידה, שם הצטרף לקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, תחת המאמן בילי דונובן משנת 1998 עד 2002. האסלם התחיל לשחק כסנטר ושיתף פעולה עם מייק מילר, שחקן מיאמי היט וה-NBA לעתיד. ב-2000, זכה האסלם עם קבוצתו באליפות המכללות. כשעזב את המכללה ועבר לקריירה מקצוענית, ב-2002, סיכם קריירת מכללות של 4 שנים עם 1,782 נקודות ו-831 ריבאונדים.
קריירה מקצוענית
אחרי שעזב את אוניברסיטת פלורידה ב-2002, האסלם הצטרף למשחקי קדם העונה למבחנים באטלנטה הוקס. הוא לא חתם בסופו של דבר באטלנטה הוקס וחתם רשמית באלאן שאלון, מליגת העל הצרפתית שם קלע בממוצע של 16.1 נקודות ולקח 9.4 ריבאונדים למשחק. במהלך אותה עונה, האסלם ירד במשקל בצורה משמעותית, והתקבל בסופה לליגת הקיץ של ה-NBA בשנת 2003.
ב-22 באפריל 2006, כאשר שיחק בסיבוב הראשון של פלייאוף ליגת ה-NBA נגד שיקגו בולס, זרק האסלם מגן שיניים על השופט לשעבר ג'ו קרופורד והושעה. לאחר המשחק, טען האסלם שמגן השיניים שנזרק לא היה מכוון דווקא לג'ו קרופורד והתנצל בפניו, בפני הקבוצה ובפני האוהדים. בסיום התקרית, עונשו הומתק והורחק למשחק אחד בלבד.
ב-10 בנובמבר 2006, קלע שיא נקודות אישי, כאשר קלע 28 נקודות נגד ניו ג'רזי נטס. בעונת, אולץ האסלם לפתוח בעמדת הסנטר בעקבות מעברו של שאקיל אוניל לפיניקס סאנס ופציעתו של אלונזו מורנינג. ב-12 ביולי 2010 האריך האסלם את חוזהו לעוד שנתיים במיאמי היט.
ב-21 בנובמבר 2012, שבר שיא היסטורי של אלונזו מורנינג כאשר הפך ללוקח הריבאונדים המצטיין בכל הזמנים של מיאמי היט, עם 4,808 ריבאונדים. הוא השחקן הראשון אי פעם שלא נבחר בדראפט וקבע שיא ריבאונדים קבוצתי.
בעונות ו- זכה עם ההיט באליפות ה-NBA, ובעונות  ו- הפסיד עמם בגמר ה-NBA.
בין העונות – מיעט לקבל דקות משחק במיאמי, ולאורך התקופה קלע 1.7 נקודות בממוצע למשחק בלבד. בפלייאוף 2020 העפיל עם ההיט לגמר ה-NBA, בפעם השישית בקריירה, אולם קבוצתו הפסידה מול לוס אנג'לס לייקרס בתוצאה 2–4. האסלם עצמו לא שותף כלל לאורך הפלייאוף, על אף שהיה כשיר לשחק.
מנגינות עבריות
הספר תורגם לעברית על ידי יעקב אורלנד ויצא בהוצאת אחיאסף בשנת 1944. בשנת 1983 יצאה מהדורה חדשה של הספר בתרגום שמואל פרידמן בהוצאת ש. פרידמן.
הקונטרס האנגלי
בשנת 1815 התפרסם קונטרס המכיל תריסר שירים על תוויהם. הקונטרס נמכר בכמות של יותר מ-10,000 עותקים במחיר של 1 גיני לעותק. בעמוד השער נכתב:. אחר כך נוספו עוד שירים, ובסך הכל מכילות ה"מנגינות העבריות" שלושים שירים על מילותיהם ותוויהם. שלושה עשר שירים הם שירים רומנטיים בסגנונו של ביירון, ואין להם דבר עם הרקע העברי; אולם למרבית השירים יש רקע מקראי. דמויות ואירועים היסטוריים המופיעים בשירים הם המלך שאול (לו מוקדשים שלושה ואולי ארבעה שירים), בת יפתח, איוב, קהלת, סנחריב, בלשאצר (לו מוקדשים שני שירים), הורדוס, מרים וטיטוס.
ניתן להבחין בחלק מהשירים בניצנים ראשונים של ביטויים ציוניים, שמקורם אצל מי שאינו מבני ברית. בשירים מרומז הגורל המר של העם היהודי הגולה מארצו. אלה רמזי ציונות המקדימים בעשרות שנים את הדוברים הציוניים הראשונים.
הנושאים העבריים-מקראיים, ואולי גם הרמזים הציוניים המצויים ב"מנגינות העבריות", היו אולי הסיבה שסופרים ומשוררים יהודיים לקחו על עצמם לתרגם את השירים – כולם או מקצתם – לעברית. שלמה מאנדלקרן (בעל "היכל הקודש" – הקונקורדנציה הידועה למקרא) הוציא אסופת השירים המתורגמים על ידו בלייפציג בשנת 1890 בגרסה דו לשונית, תחת הכותרת "שירי ישורון". התרגום הוא בעל סגנון מליצי, מקראי, כיאה למי שראשו ורובו היה שקוע בלשון המקרא. מאנדלקרן שמר בתרגומו על החריזה, אבל חרג מאוד מן המשקל. אולם כבר ב-1850, התחיל מאיר לעטעריס לתרגם כמה מן המנגינות, והגרסה המלאה הראשונה תורגמה על ידי מתתיהו שמחה רבנר ב-1864, שכללה גם את תרגום ל-Darkness.
ביירון התחיל את שיריו הציוניים בדיוק במקום שהכמיהה לציון התחילה – בגלות בבל; ואמנם הוא מקדיש לפרק הזה בתולדות העם היהודי שלושה שירים. בשיר "במישור הנהרות" נזכרים שלם (ירושלים) וגם הארץ הרחוקה. והוא מסיים בקריאה:. בשיר "על נהרות בבל" נזכרים שלם ובית המקדש.
שני שירים מתוך האסופה זכו לפופולריות רבה ביותר בקרב הציבור הדובר אנגלית, ומתוך שיריו הרבים של ביירון הם בין הידועים ביותר. האחד הוא השיר הרומנטי 'ביופי תהלך' (She walks in Beauty), שאין בו שמץ של היסטוריה עברית או רמזים ציוניים. השיר השני הוא זה המספר על מפלתו של סנחריב מלך אשור מול שערי ירושלים (The destruction of Sennacherib), כמסופר במקרא.
רמזים ציוניים: השיר "בְּכוּ בָכוֹ להֹלֵךְ"
תרגומו של מאנדלקרן לשיר. השורה האחרונה מעלה את השאלה הציונית במלוא מובן המילה.
משירי ביירון, "זמירות ישראל"
שנים אחדות לאחר תרגומו של מאנדלקרן, תרגם יהודה לייב גורדון (יל"ג) שירים אחדים לעברית. גורדון כתב בתרגומו:
אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-ויימאר-אייזנך
ילדות ונישואים
הנסיכה אוגוסטה מריה לואיזה קתרינה נולדה ב-30 בספטמבר 1811, בתם השנייה של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של סקסוניה-ויימאר-אייזנך ומריה פבלובנה, בתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה. בעוד שאביה נחשב למוגבל מבחינה אינטלקטואלית, אמה מריה תוארה על ידי המשורר והסופר יוהאן וולפגנג פון גתה בתור "אחת הנשים הטובות והמשמעותיות ביותר בזמנה". אוגוסטה קיבלה חינוך מקיף שנועד להכין אותה לחיים בחצר מלוכה, במסגרתו קיבלה גם שיעורי מוזיקה ממוזיקאי החצר, יוהאן נפומוק הומל.
באותה התקופה וילהלם בן ה-30 לא היה יורש העצר, אלא היה אחיו הצעיר של המלך לעתיד פרידריך וילהלם הרביעי. עם זאת פרידריך וילהלם ורעייתו אליזבת לודוויקה, נסיכת בוואריה טרם הולידו ילדים ולכן וילהלם נחשב לקרוב לכס המלוכה וציפו ממנו להינשא נישואים טובים ולהביא צאצאים. וילהלם היה מאוהב באותה התקופה בנסיכה הפולנית אליזה ראדזיוויל, אולם אביו המלך פרידריך וילהלם השלישי, אף על פי שחיבב את אליזה, הרגיש כי שושלת היוחסין שלה לא אצילה מספיק ודחף את וילהלם להינשא לאוגוסטה.
אוגוסטה הייתה בת 15 בלבד כשפגשה לראשונה את בעלה לעתיד, וילהלם. וילהלם חיבב את אישיותה של הנערה אולם נמשך יותר לאחותה הבכורה, מריה, שנישאה לאחיו הצעיר קרל. עקב היות מריה ובעלה בדרגה יותר נמוכה מאחותה, שהייתה מלכת פרוסיה, ולאחר מכן קיסרית גרמניה, התחרתה בה מריה בביגוד, פאות, תכשיטים ושאר פריטי האופנה.
בני הזוג התארסו רשמית בשנת 1828 ונישאו בברלין ב-11 ביוני 1829. אוגוסטה הייתה מאוהבת בבעלה, שהיה עדיין מאוהב באליזה, והיא התקבלה בצורה נעימה בחצר המלוכה הפרוסית. עם זאת החיים בברלין שעממו אותה, משום שמרבית החובות המלכותיות בוצעו על ידי גיסתה, אליזבת, נסיכת הכתר של פרוסיה.
אוגוסטה עברה שתי הפלות, כמו כן חוותה תקופות מאניות-דיפרסיות מאז 1840, כתוצאה מהלחץ הרב בו הייתה נתונה וכן בגידותיו התכופות של בעלה.
פוליטיקה
הנסיכה אוגוסטה התעניינה מאוד בפוליטיקה והייתה מלאת תקווה לגבי כהונתו של גיסה, פרידריך וילהלם, שנחשב לליברלי ומודרני. עם זאת לאחר הכתרתו בשנת 1840 המלך החדש הנהיג ממשלה שמרנית בהרבה מהאידיאלים הליברלים בהם תמך בעודו נסיך הכתר. בזמן אביב העמים הנסיך וילהלם הצליח לעצור התמרדות שכוונה נגד אחיו הבכור, אולם השימוש בתותחים נגד המורדים ושפיכות הדמים הרבה גרמה לרגשי עוינות כלפיו בעם. בעצת המלך וילהלם ברח ללונדון עד יעבור זעם, בעוד רעייתו אוגוסטה לקחה את שני ילדיהם לפוטסדאם.