cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
אקס-מן החדשים (2012)
אחד נפל
חיה מזמן ההווה זוכה לביקור מהצופה, אשר מראה לו מספר מציאויות עתידיות אפשריות, לטוב ולרע, שלא יתרחשו מפני שחיה התערב בקו הזמן. בחזרה בבית הספר לצעירים מחוננים ע"ש אקסבייר, X-23 מוטרדת מכך שסייקלופס הצעיר הצטרף לסטארג'אמרס, ועוזבת את שטח בית הספר. היא נדקרת בידי רייז דארקהולם, בנם של וולברין ומיסטיק מזמן העתיד, שנפגש עמה תחת מעטה זהותו של סייקלופס הצעיר. הוא מסתנן אל תוך בית הספר תחת זהותה והורג תלמיד מאגף התלמידים העונה לשם כריסטופר מיוז, אם כי מתברר כי מיוז מסוגל להחלים מפצעיו האנושים. אחוות המוטאנטים מזמן העתיד מתקיפה לפתע את בית הספר. מתברר כי לאחר קרב האטום, רייז שלח הודעה לעצמו מזמן העתיד כדי להזהירו שהם יפסידו בקרב וזקוקים לאסטרטגיה חדשה - להשתמש בקוקיות סטפורד כדי לחסל את הקבוצה ולנטרל את ג'ין. בסיפור מבוא המשתרע על פני העבר הרחוק והעתיד, מוסבר כיצד בעבר מיסטיק הרתה לצ'ארלס אקסבייר כאשר התחזתה למוירה מק'טאגרט, ונטשה את התינוק מאחור. אותו תינוק גדל להיות צ'ארלס אקסבייר השני, שהורג בשוגג את אמו המאמצת כאשר כוחותיו מתפרצים לראשונה. הוא פוגש ברייז ומגלה לו ששניהם בניה של מיסטיק ושעליהם לעבוד במשותף.
רייז לא ציפה לכך ש-X-23 החלימה מפצעיה והסתננה חזרה לבית הספר באמצעות הגנתה הטלקינטית של ג'ין. היא דוקרת את אקסבייר השני, ומתברר שאחוות המוטאנטים מהעתיד הייתה נתונה לשליטתו המנטלית כל אותה עת. אקסבייר השני מאלץ את קבוצות האקס-מן להילחם אחת בשנייה, אך אחוות המוטאנטים נאבקת בו, כעת כשהם אינם עוד נתונים לשליטתו. אחרי הקרב, האחווה מסכימה לחזור לזמן העתיד, ואקסבייר השני ורייז נשלח למתקן כליאה מאובטח. אקסבייר השני מופשט מכוחותיו, אך הוא מצליח להזהיר את עצמו מזמן העתיד על תוצאות הקרב.
בחזרה לשגרה, אנג'ל ולורה קיני מוצאים לעצמם זמן משותף ומתחילים במערכת יחסים רומנטית. קיטי וסטאר לורד ממשיכים לנהל מערכת יחסים מרוחקת כשהם משוחחים זה עם זו דרך הולוגרמות. ג'ין גריי ואמה פרוסט מנהלות קרב אימונים טלפתי, אך לבסוף מתחברות והופכות לידידות. האנק ובובי מזמן ההווה מגיעים ביחד עם סטורם לבית הספר ע"ש אקסבייר ומבקשים את נוכחותו של סקוט סאמרס מזמן ההווה להקראת צוואתו של צ'ארס אקסבייר במחוז ווסטצ'סטר, ניו יורק.
ההרפתקה האולטימטיבית
בזמן שצוות המורים של בית הספר לצעירים מחוננים עוזב למחוז ווסטצ'סטר להקראת צוואתו של צ'ארס אקסבייר, התלמידים בוחנים את סרברו, המתקן שמאתר מוטאנטים. הם מבחינים בכך שהתגלה מוטאנט חדש בטקסס, ומחליטים לחקור את הנושא. מתגלה כי מדובר במוטאנטית בעלת כוחות השתגרות חדשים, אשר מרוב פאניקה משתגרת ללא שליטה ממקום למקום. היא משגרת אותם בטעות ליקום אולטימייט מארוול. ג'ין גריי נפגשת עם ספיידרמן של אותו יקום, אייסמן מגיע למאורתו של איש החפרפרת, ואנג'ל ו-X-23 נפגשים עם בנו של וולברין והאולטימייט אקס-מן. כולם חוברים יחדיו כדי להציל את חיה מידיו של דוקטור דום של יקום אולטימייט. לבסוף, הם מאתרים את אותה מוטאנטית בעלת כוחות ההשתגרות וחוזרים לעולמם, לא לפני שג'ין חולקת עם מיילס מוראלס נשיקה.
האוטופיות
אמה פרוסט לוקחת את ג'ין הצעירה למדריפור כדי לאמן את כוחותיה. היא נוטלת ממנה את כוחות הטלפתיה שלה ומאלצת אותה להילחם נגד בלוב באמצעות עורמתה והטלקינזיס שלה בלבד. סוכנות הביון S.H.I.E.L.D מבקשת מהקבוצה לחקור תקרית באי המוטאנטים אוטופיה, לחופי סן פרנסיסקו. הם מגלים שמספר מוטאנטים מבקשים להקים התיישבות חדשה שם, וביניהם בום-בום, קארמה ואליקסיר. לאחר ששני הצדדים לא מסוגלים ליישב את המחלוקת, הם נלחמים זה בזה עד אשר ג'ין משלבת מוחות עם קארמה ומגלה את הקשיים שאותה קבוצה עברה מאז שסייקלופס הרג את אקסבייר. האקס-מן מודיעים לסוכנות S.H.I.E.L.D שהמוטאנטים נמלטו, אך משגרים אותם בסתר לבית הספר החדש ע"ש אקסבייר.
רוחותיו של סייקלופס
האקס-מן הצעירים מחליטים לקחת זמן נופש לעצמם ולמצוא את עצמם בעולם ומצטרפים אליהם אויה, קיד אפוקליפס ופיקלס השדון. קיטי פרייד עזבה את הקבוצה ו-X-23 נטלה את זהותו של וולברין. אחרי מותו של סייקלופס המבוגר, גם סייקלופס הצעיר מחליט לקחת זמן לעצמו. הוא רודף אחר קבוצת מוטאנטים עריקה הקוראת לעצמה "רוחותיו של סייקלופס", ואשר חבריה עוטים מסיכות של סייקלופס ומבקשים להפיץ את הבשורה שלו, אולם למעשה מדובר בחבורת בריונים שמבקשים לנצל את ההמולה סביב מותו כדי לגנוב. הוא מוצא אותם, אך גורם למעצרו שלו ושל מנהיג החבורה. האקס-מן הצעירים מגיעים לשחררו, אך מתעמתת עם קבוצת הבריונים שמגיעה אף היא לשחרר את מנהיגה. בהמשך, הקבוצה משתמשת במתקן סרברו נייד כדי לאתר מוטאנטים חדשים והתקפות אלימות, והדבר מוביל אותם לפריז.
מלחמות אפוקליפס
טואד חטף את סייקלופס הצעיר, והקבוצה מגלה שהוא נלקח אל הקטקומבות של פריז. הוא נמצא במצב אנוש לאחר התמוטטות סלעית, וחיה הצעיר מנסה לרפא אותו באמצעות רפואה מודרנית אך ללא הועיל. כמוצא אחרון, הוא מנסה דרכים אלטרנטיביות ומתייעץ עם דוקטור סטריינג'. סטריינג' אינו פנוי לעזור, אך הוא מעניק לחיה את העין השלישית של הורוס שמראה את הממלכה השוכנת בין המדע לבין המיסטיקה. חיה מראה לו לו שגם לקסם יש בסיס מדעי ומצביע על כך שלחשיו מבוססים על חישובים מתמטיים, ויש בהם מגרעת. סטריינג' מודה לו על כך שהחכים אותו ומשאיר לו את המסיכה. ביום ההולדת של אוון, הוא הולך למעבדתו של חיה ומנסה על עצמו את המסיכה. שניהם משתגרים בטעות אל מצרים העתיקה ונתקלים בעין סבאח נור הצעיר. שלא כמו מקבילו העתידי, עין סבאח נור הצעיר הוא נדיב, המגונן על חבריו ואביו הוא פושט דרכים. אוון מנסה לשגר אותו ליוון בטרם יהפוך לרע, אך חיה נלכד בידי שבט אקבה ועין סבאח נור מסרב להשאירו מאחור. אוון ועין סבאח נור נכנסים למלכודת בניסיון להציל את חיה, ועין סבאח נוח נלקח בשבי. חיה מאלץ את אוון לחזור לזמן העתיד, ואוון זועם על כך משום שניתנה לו ההזדמנות למנוע מעין סבאח נור להפוך לרע.
אין בגיהנום זעם גדול הרבה יותר
במהלך עימות עם הבלתי אנושיים על עתידו של גזע המוטאנטים, על גופו של סייקלופס הצעיר משתלט בלתי אנושי בשם מוסאיק, שמסוגל לקפוץ מגוף אל גוף. עקב כך, הוא מסוגל לראות את זכרונותיהם של המארחים הקודמים של מוסאיק, כולל את זכרונותיו של מקבילו העתידי לפני מותו. מתברר לו שסייקלופס המבוגר מת למעשה עם שחרור ענן הטריגן לראשונה, וכי אמה פרוסט השתמשה בדמותו כדי לנקוט בעמדה נגד הבלתי אנושיים. מראות אלו מבטיחים לו שמקבילו העתידי אכן לא היה מפלצת כמו שחשב. כשג'ין הצעירה מצטרפת שוב אליהם, סייקלופס מציע להם לחזור לזמן העבר. אולם, חיה הצעיר מגלה להם שעבר דרך מערכות מורכבות של מדע וקסם והגיע למסקנה שחמשת האקס-מן המקוריים כבר נמצאים במקומם ונלחמים באונוס כפי שמתועד בהיסטוריה המקורית שלהם. אף על פי שסייקלופס מציע שהם מגיעים מקו זמן חלופי, ג'ין והאנק משכנעים אותו לקבל את העובדה שהם נמצאים בעולם חדש ללא כל מחויבות לחזור לזמן העבר. עם גילוי זה, האקס-מן הצעירים מחליטים לעזוב את אחוזת אקס ולמצוא את מקומם בעולם. הם משאירים בחדר הסכנה הודעה מוקלטת לקבוצה המקורית המבטיחה את שלומם.
התקיפה האווירית בקונדוז
התקיפה האווירית בקונדוז (בגרמנית: Luftangriff bei Kundus) הייתה הפצצה אסטרטגית שביצעו מטוסים אמריקאיים בקונדוז שבאפגניסטן ב-2009, ביוזמת גרמניה. התקיפה נודעה לשמצה בגלל מספר האזרחים הרבים שנהרגו בה. בעקבותיה נחלש מאוד מעמד הבונדסוור באפגניסטן, וגורמים שמאלניים בגרמניה דרשו להסיג את הכוחות הגרמניים הנמצאים שם מאז 2001. כמו כן בעקבות התקיפה פוטרו מספר אישים בולטים בצמרת הקצונה והפוליטיקה הגרמנית, ביניהם הרמטכ"ל וולפגנג שניידרהאן ושר ההגנה פרנץ יוזף יונג.
רקע
בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, הכריזה ארצות הברית על תחילת מבצע חירות מתמשכת, שמטרתו הייתה הפלת שלטון הטאליבאן ואל-קאעידה באפגניסטן. ב-20 בדצמבר של אותה שנה הכריזה מועצת הביטחון של ארגון האו"ם על הקמת כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי (ISAF). מדינות רבות הצטרפו לכוח, ובהן גרמניה תחת הקנצלר גרהרד שרדר. גרמניה שלחה קרוב ל-5,000 חיילים לאפגניסטן, כמות החיילים הגדולה ביותר אחרי ארצות הברית ובריטניה. למעשה, הייתה זו הפעם הראשונה מאז מלחמת העולם השנייה שחיילים גרמנים נוטלים חלק במלחמה של ממש.
התקיפה
חיילי הבונדסוור קיבלו את הפיקוד על דיכוי הטאליבאן במחוז קונדוז בצפון המדינה. הגרמנים עשו ככל יכולתם להגן על המחוז, אף על פי שמאוחר יותר הואשמו בכך שהזניחו את השמירה. ביום שישי 3 בספטמבר 2009 בשעה 15:30, הועברו שתי מכליות דלק מטג'יקיסטן אל המחנות הגרמניים בקונדוז. לוחמי טאליבאן ובהם מתנדבים צ'צ'נים השתלטו על המשאיות באמצע הדרך, הרגו חלק מהנהגים בעריפת ראש, ושבו את האחרים. כבר בשעה 20:30 בערך ידע מפקד הכוחות הגרמניים באזור גאורג קליין על האירוע. על פי דיווחי מטוסים של חיל האוויר האמריקאי, המכליות המשיכו את דרכן ונתקעו בנהר באזור הכפר עומאר ח'יל. תושבים רבים התקבצו לידן אם לעזור ואם לשאוב דלק. הגרמנים חששו שמטרת הטאליבאן היא להשתמש בדלק לצורכי טרור; קליין קיבל דיווח מוטעה, ולפיו כל האנשים ליד המכליות הם טרוריסטים. הוא שלח הודעה למטוס F-15 אמריקאי להטיל שתי פצצות במשקל 225 ק"ג כל אחת על המשאיות.
הפקודה בוצעה יום לאחר מכן, ב-4 בספטמבר בשעה 1:49. ההפצצה יצרה פיצוץ גדול, שהתחזק בגלל בערת הדלק. מספר ההרוגים בפיצוץ לא הובהר עד היום. לטענת המושל האפגאני של קונדוז, נהרגו כ-90 בני אדם מתוכם 50 טרוריסטים ו-40 אזרחים. כמו כן הוא הוסיף שארבעה פעילים צ'צ'נים ובכיר בטאליבאן נהרגו. הערכות מאוחרות יותר דיברו על עד 179 הרוגים, בהם לפחות 40 אזרחים. גרמניה מצדה מסרה כי 57 לוחמי טליבאן נהרגו בתקיפה, וכי לא היו אזרחים בין ההרוגים. על דברים אלה חזר שר ההגנה הגרמני פרנץ יוזף יונג, שאמר בריאיון ל"בילד אם זונטאג" כי לא התקבל מידע על אזרחים שנפגעו.
המפקד העליון של כוחות ארצות הברית ונאט"ו באפגניסטן, הגנרל סטנלי מק'קריסטל, ביקר במקום התקיפה יחד עם צוות של עשרה חוקרים מטעם נאט"ו. חברי הצוות שוחחו עם שני פצועים מתושבי המקום, שאושפזו בבית חולים בקונדוז. לפני הגיעו למקום נפגש מק'קריסטל עם בכירים אפגאניים מקומיים. הוא הביע אהדה לנפגעים ואמר כי המלחמה בטאליבאן לא צריכה להיעשות על חשבון חייהם של אזרחים. "באתי הנה כדי לוודא שאנחנו פועלים בצורה המגינה על העם האפגאני מכל האיומים", אמר מק'קריסטל לבכירים.
השפעות
מסמכים שנחשפו מאוחר יותר העידו ששר ההגנה הגרמני יונג, וכן הרמטכ"ל שניידרהאן, ידעו היטב על התקיפה ועל כך שאזרחים רבים נהרגו בה, אולם טייחו את הפרשה והכחישו כל פגיעה באזרחים, בין היתר בשל הבחירות שהתרחשו כחודש לאחר מכן, במהלכן ניצחה המפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) בראשות אנגלה מרקל, שיונג היה אחד מחבריה. יונג מונה לשר העבודה החדש, אולם כחודש לאחר מכן, ב-29 בנובמבר 2009, היומון הגרמני "בילד" חשף את קיומם של סרטון וידאו חשאי ודו"ח מודיעין, לפיהם ידעו בכירים בצבא הגרמני כי הפצצת מטוסי נאט"ו הביאה למותם של אזרחים חפים מפשע. לפי דו"ח של עדים מהמקום, שעות לאחר האירוע, נצפו במקום "שתי גופות של בני נוער", וכן דווח על טיפול בילדים פצועים בבתי חולים באזור.
באותו היום לאחר שהתפוצצה הפרשה כולה, התפטר שניידרהאן מתפקידו כרמטכ"ל, ובמקומו מונה פולקר ויקר. שר ההגנה החדש, קרל תיאודור צו גוטנברג (CSU - מפלגת האחות הבווארית של ה-CDU), נאם באותו היום בבונדסטאג והכריז כי שניידרהאן נכשל ולא דיווח בצורה מהימנה על התקרית, ולכן "שוחרר מתפקידו לפי בקשתו". בנוסף, התפטר בכיר נוסף במשרד ההגנה הגרמני, פטר וייכרט מזכיר ההגנה. יום לאחר מכן בעקבות לחץ, התפטר גם יונג והכריז: "אני לוקח על עצמי את האחריות הפוליטית על נוהלי הדיווח של ההגנה". את מקומו כשר העבודה מילאה אורסולה פון דר ליין. במקביל, תקפו חברי מפלגת השמאל הקיצונית די לינקה, את מרקל, ודרשו להוציא את החיילים הגרמניים מאפגניסטן. אם כי גאורג קליין שיזם את התקיפה יצא זכאי, משום שנקבע שהיו טעויות במודיעין שלו והוא לא ידע שהיו אזרחים באזור התקיפה.
פאל ונטיאנר
פאל ונטיאנר (בהונגרית: Venetianer Pál; בודפשט, 15 באפריל, 1935) הוא ביולוג יהודי-הונגרי, ביוכימאי, פרופסור מחקר, חבר מלא באקדמיה ההונגרית למדעים. הוא חוקר בעל שם בביולוגיה מולקולרית. זוכה פרס המדינה (פרס המדינה של הרפובליקה העממית ההונגרית היה פרס ממלכתי גבוה שהוקם על ידי המועצה הנשיאותית של הרפובליקה העממית ההונגרית בשנת 1963, אשר הוענק ליחידים או לקבוצות כהוקרה על הישגים מדעיים, כלכליים וטכניים יוצאי דופן בתחום), בין 1994 לבין 1996, הוא היה מנהל המרכז הביולוגי של האקדמיה ההונגרית למדעים בסגד.
ביוגרפיה
פאל ונטיאנר נולד במשפחה יהודית כבנם של המהנדס לאסלו ונטיאנר (1897–1976) ושל רוז'ה האוזווירט. הוא סיים את לימודיו התיכוניים ב-1953 ולאחר מכן התקבל לפקולטה למדעים של אוניברסיטת אטווש לוראנד למחלקה לביולוגיה - כימיה, שם קיבל גם תעודת הוראה לבית ספר תיכון ב-1957.
לאחר קבלת התואר הפך לעובד במכון לכימיה רפואית של אוניברסיטת זמלווייס לרפואה. ב-1970 עבר למרכז הביולוגי של האקדמיה ההונגרית למדעים בסגד, שם החל לעבוד במכון לביוכימיה, ולאחר מכן הפך למנהל המכון. במהלך תקופה זו, הוא היה גם ראש קבוצת הביולוגיה המולקולרית הפרוקריוטית. בין השנים 1994-1996 הוא כיהן כמנכ"ל המרכז, ולאחר מכן הוצב כפרופסור למחקר.
בין 1965 לבין 1966 ובין 1973 לבין 1974, הוא היה חבר צוות במכון הלאומי לבריאות בבתסדה (ארה"ב). הוא היה חבר בוועדת המערכת של כתב העת European Journal of Biochemistry ובכתב העת Cellular and Molecular Life Sciences. מאז 1975, הוא פרופסור באוניברסיטת יוז'ף אטילה. בין 1999 לבין 2002 הוא היה הפרופסור בסצ'ני.
ב-1965 הגן על עבודת הדוקטורט שלו במדעי הביולוגיה (דוקטורט קטן), וב-1975 הגן על עבודת הדוקטורט האקדמית שלו (PHD). הוא הפך לחבר בוועדה האקדמית של סגד, הוועדה לביוכימיה וביולוגיה מולקולרית. הוא נבחר כחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים ב-1987, וחבר מן המניין ב-1995. בין השנים 1990-1996 היה נשיא מועצת המכונים האקדמיים ולאחר מכן של מועצת ראשי אתרי מחקר אקדמיים. בשנת 1991 הפך לחבר בארגון האירופי לביולוגיה מולקולרית (EMBO), והיה סגן נשיא ארגון זה. בשנת 1992 נבחר כחבר באקדמיה האירופית (לונדון), וב-1993 באקדמיה הגרמנית למדעי הטבע ליאופולדינה.
עבודתו
תחומי המחקר שלו הם ביוכימיה וביולוגיה מולקולרית. הישגו המדעי החשוב הוא גילוי האנזים protein disulfide-isomerase,  היוצר דיסולפידים (תרכובות גופרית) של חלבונים, וכן פיתוח שיטה חדשה לבידוד שליח ספציפי מסוים של RNA. במהלך מחקריו על RNA, הוא ועמיתיו הצליחו לקבוע את מספר הגנים הריבוזומיים של RNA בחיידק Escherichia coli ומיפו אותם. הוא מחברם של יותר ממאה ועשרים פרסומים מדעיים וכן מספר ספרי מדע עממיים.
משפחתו
הוא נשוי, אשתו אניקו ונטיאנר היא ביולוגית זוכת פרס האקדמיה. בן אחד נולד מנישואיהם. דודו אימרה פאן הוא סופר אמנותי, דודותיו רוז'י ונטיאנר הייתה פסנתרנית ומורה, ומגדה האוזווירט קריקטוריסטית וגרפיקאית. בן דודו של אביו לאיוש ונטיאנר היה הרב הראשי של אויפשט. בן דודו גאבור מזאי הוא אדריכל פנים.
פרסומיו המדעיים העיקריים
ספריו
פראם (אונייה)
"פראם" הרחיקה צפונה ('57 85° צפון) ודרומה ('41 78°) יותר מכל ספינת עץ אחרת. "פראם" שמורה במוזיאון פראם באוסלו, נורווגיה.
מבנה
"פראם" היא ספינה תלת-תורנית, באורך כולל של 39 מטר ורוחב של 11 מטרים. הספינה רחבה ונמוכת-שוקע שלא כרגיל, כדי לשפר את יכולתה לעמוד בלחץ הקרח העצום. "פראם" נבנתה עם ליווח חיצוני מעץ גרינהארט, כדי שתעמוד בלחץ הקרח, ועם תחתית כמעט שטוחה, על מנת לאפשר לה לשוט במים הרדודים שננסן ציפה לפגוש בדרכו. ההגה והמדחף נבנו כך שניתן לפרקם. תשומת לב רבה ניתנה לבידוד תאי הספינה, על מנת לאפשר לצוות לחיות בה עד חמש שנים. הספינה צוידה גם בגנרטור חשמלי שהופעל בכוח הרוח וסיפק חשמל לתאורה באמצעות נורות קשת.
"פראם" צוידה תחילה במנוע קיטור. לקראת יציאת משלחת אמונדסן לקוטב הדרומי ב-1910 הוחלף מנוע הקיטור במנוע דיזל, הראשון מסוגו שהותקן בספינה לחקר הקטבים.
משלחת ננסן לחוג הארקטי, 1896-1893
שברי אונייה שנמצאו בגרנלנד, מאוניית הקיטור האמריקאית "ז'אנט" (1878), שאבדה סמוך לחופי סיביר, וסחופת עצים שנמצאה במחוזות סוולבארד וגרנלנד, רמזו על הימצאות זרם אוקיינוס הנובע מתחת לכסות הקרח הארקטי ממזרח למערב ונושא עמו סחופת עצים ממחוזות סיביריים אל סוולבארד ומערבה משם. ננסן הורה לבנות את "פראם" כדי לחקור את התאוריה הזאת.
ננסן התייצב בראש משלחת, שנמשכה שלוש שנים. כשהתחוור לו, ש"פראם" לא תגיע אל הקוטב הצפוני ישירות בכוח הזרם, יצאו הוא והיאלמר יוהנסן בכיוון הקוטב על מגלשי סקי. אחרי שהגיעו אל '14 86° צפון, נאלצו לשוב על עקבותיהם ולעשות את החורף בארץ פרנץ יוזף. ננסן ויוהנסן התקיימו על בשר ניבתן ודוב קוטב ועל שומן. לבסוף פגשו חוקרי ארצות בריטים, משלחת ג'קסון-הרמסוורת', וחזרו לנורווגיה ימים ספורים לפני ש"פראם" חזרה לשם גם היא. הספינה הייתה לכודה קרוב לשלוש שנים בקרח, והגיעה ל-'57 85° צפון.
המשלחת של סוורדרופ לאיים הארקטיים הקנדיים 1898–1902
בשנת 1898 הנהיג אוטו סוורדרופ, שהחזיר את "פראם" ממסעה הארקטי הראשון, משלחת מדעית אל הארכיפלג הארקטי הקנדי. "פראם" עברה שינויים קלים לקראת המסע הזה, שהתבטאו בהרחבת הגוף החופשי (freeboard) (החלק שבין קו המים לסיפון). "פראם" הפליגה מן הנמל ב-24 ביוני 1898, עם 17 איש על סיפונה. מטרתם הייתה למפות את שטחי האיים הארקטיים ולאסוף דגימות מן הקרקע, מן הצומח ומן החי. המשלחת נמשכה עד 1902 והצליחה למפות שטח של 260,000 ק"מ, יותר מכל משלחת ארקטית אחרת.
משלחת הקוטב הדרומי של אמונדסן
"פראם" שימשה את רואלד אמונדסן במשלחת הקוטב הדרומי שלו, בשנים 1910–1912, המשלחת הראשונה שהגיעה אל הקוטב הדרומי. במסעה זה הגיעה "פראם": ל-'41 78° דרום.
אוניית מוזיאון
"פראם" הוצאה משירות ועמדה בשממונה עד סוף שנות ה-20 של המאה הקודמת. במאי 1936 הוקם באוסלו מוזיאון פראם להנצחת מעללי משלחות החקר הנורווגיות לקטבים, ו"פראם" שעברה שיפוץ ושימור היא המוצג העיקרי בו.
הנצחה
על שמה של הספינה נקראת הרמה פראם מסה; מישור נילסן נקרא על שם קפטן תורוואלד נילסן, מפקד הספינה.
אנדיורנס (אונייה, 1912)
"אֶנְדְיוּרֶנְס" (באנגלית: Endurance, בתרגום לעברית: "כוח סבל", "כושר עמידה") הייתה ספינת-מפרשים תלת-תורנית בעלת מנוע קיטור בה יצא ארנסט שקלטון בדצמבר 1914 לאנטארקטיקה בראש המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית הבריטית. חודשים אחדים לאחר תחילת המסע נלכדה הספינה בשדה קרח נודד מבלי יכולת להיחלץ, וסופה שנמחצה וטבעה בים ודל, לחופי אנטארקטיקה, ב-21 בנובמבר 1915.
ראשית תולדותיה
בניית האונייה וציודה הושלמו בקיץ 1913, אולם המיזם לא יצא בסופו של דבר לפועל בשל חוסר יכולתו של דה ז'רלאש להוסיף ולממן את חלקו, ו"פולאריס" הועמדה למכירה. אף על פי שמספנת פרמנס נודעה בכלי השיט המשובחים שלה, לא נמצא קונה לספינה, שכן לא ניתן היה לעשות בה שימוש מסחרי אחר מזה לו יועדה מלכתחילה – הפלגות ציד תיירותיות במימי הקוטב. את מקום המחסן למטען תפסו כעת עשרה תאי מגורים לנוסעים ואפילו חדר חושך לצלמים חובבים, ולכן לא צלחה במצבה זה לציד מסחרי. באותו זמן החל שקלטון עורך הכנות למשלחת שתחצה ברגל בפעם הראשונה את אנטארקטיקה, ובינואר 1914, במהלך חיפושיו אחר ספינה מתאימה לצרכיו, נודע לו מפי דה ז'רלאש על "פולאריס". הספינה מצאה חן בעיני שקלטון, הוא קנה אותה במחיר 225,000 קרונות (11,600 לירות שטרלינג) והחליף את שמה ל"אנדיורנס". שקלטון הורה לבצע בה שינויים אחדים, ועם השלמתם ביוני 1914 הושטה הספינה על ידי דה ז'רלאש אל נמל לונדון.
מבנה האונייה והנעתה
הספינה הייתה בעלת שני סיפונים: סיפון עליון ומתחתיו סיפון ראשי. בחלקו האחורי של הסיפון הראשי, מן האמצעית לכיוון הירכתיים, נמצאו עשרה תאים לחברי המשלחת, תא לראש המשלחת ותא נוסף ובו ארבע מיטות קומתיים לקציני האונייה. מלפנים לאמצעית, על אותו סיפון, היו חדר האוכל, המטבח וחדר לציוד המדעי של מדעני המשלחת. על הסיפון העליון התנשאו שני מבנים נמוכים, אחד מעל המגורים האחוריים והשני מעל חדר האוכל והתאים הסמוכים לו; דרך החלונות העגולים שבצדי בתי-סיפון אלה חדר פנימה אור השמש. מתחת לסיפון הראשי השתרע סיפון לא רציף, שנקרא סיפון תחתון. בחלקו הקדמי של סיפון זה, בצור החרטום (forecastle), נמצאו מגורי המלחים ובהם שש מיטות קומתיים ושולחן. באותו מפלס, מאחורי האמצעית, השתרע חדר המכונות; החלל בין צור החרטום לחדר המכונות שימש לאחסנת הציוד והאספקה. הספנה (hold), החלל שבין תחתית האונייה לסיפון התחתון, שימש גם הוא לאחסנה, בעיקר של פחם.
"אנדיורנס" הונעה על ידי מנוע קיטור ומפרשים. המנוע היה מנוע קיטור בוכנאי תלת-דרגתי (triple-expansion steam engine) בעל הספק של 350 כוחות סוס, שהניע ישירות מדחף יחיד. באמצעותו בלבד יכולה הייתה הספינה להגיע למהירות שבין 10 ל-11 קשרים. הקיטור להנעת המנוע והמשאבות השונות בחדר המכונות סופק על ידי דוד סקוטי (Scotch boiler) שהוסק בפחם. המנוע הראשי גם סובב דינמו חשמלי, שסיפק זרם ישר לתאורת הקבינות. כל מערכות המכונה הותקנו בספינה על ידי Akers Mekanisk Vaerks מכריסטיאנה (אוסלו).
לספינה היו שלושה תרנים ומערך מעטה של ברקנטינה (barquentine). על התורן הקדמי הונפו שלושה מפרשים רוחביים, תחתי, עילי ועל־עילי. על כל אחד משני התרנים האחרים, התורן הראשי והאחורי, הונפו מפרשים אורכיים: מפרש גף ומפרש גף עילי.
הפלגתה האחרונה
"אנדיורנס" הפליגה מפלימות' ב-6 באוגוסט 1914, כשפניה אל בואנוס איירס בארגנטינה. הייתה זו הפלגתה הארוכה הראשונה, וחציית האוקיינוס האטלנטי ארכה חודשיים ויותר. ב-26 באוקטובר 1914 הפליגה האונייה מבואנוס איירס אל מה שעתיד להיות הנמל האחרון אותו תפקוד בימי חייה, תחנת ציד הלווייתנים בגריטוויקן באי ג'ורג'יה הדרומית בדרום האוקיינוס האטלנטי, אליה הגיעה ב-5 בנובמבר. הספינה יצאה מגריטוויקן ב-5 בדצמבר 1914, כשיעדה חלקיו הדרומיים של ים ודל.
יומיים לאחר שיצאה מג'ורג'יה הדרומית נתקלה "אנדיורנס" בשדה הקרח הנודד האנטארקטי שהאט את התקדמותה. במשך שבועות אחדים פילסה הספינה את דרכה בעד גושי הקרח, כשהיא גומאת פחות מ-30 מיל ימיים (56 קילומטרים) ביממה. ב-15 בינואר 1915 נמצאה "אנדיורנס" מרחק 200 מיל (320 ק"מ) מיעדה, מפרץ ואסל. למחרת בבוקר הבחינו אנשי הספינה כי משטוחי הקרח הנודד הולכים ונעשים צפופים יותר, ובשעות אחר הצהריים החלה מתפתחת סערה עזה. הספינה לא יכלה להוסיף ולהתקדם בתנאים אלה, ותפסה מחסה בצלו של הר קרח גדול. במהלך היומיים הבאים נותרה "אנדיורנס" על מקומה, כשהיא נעה לסירוגין קדימה ואחורה בצלו של ההר.
"אנדיורנס" נסחפה במשך חודשים בים ודל יחד עם הקרח בתוכו הייתה לכודה. עם בוא האביב והשינוי במזג האוויר הלך וגבר לחץ הקרח. ב-27 באוקטובר החל גוף האונייה כורע תחת הלחץ, והאונייה נמחצה והלכה עד אשר בבוקר ה-21 בנובמבר 1915 נכנעה לאיתני הקרח וטבעה.
משלחת לאיתור שרידי ה"אנדיורנס" בשנת 2022
כ-מאה שנים לאחר שהספינה "אנדיורנס" טבעה, יצאה משלחת חוקרים לחפש את שרידיה. במרץ 2022 נמצאו שרידי הספינה במצב שימור טוב בעומק 3,008 מטרים בים ודל.
הצוות
צוות ה"אנדיורנס" בהפלגתה היחידה והאחרונה כלל 28 איש, שכולם נחלצו ממנה בשלום בסירות הצלה:
פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית
פרס ז'אן הרשולט לפעילות הומניטרית (באנגלית: Jean Hersholt Humanitarian Award) הוא פרס אוסקר לשם כבוד הניתן מטעם האקדמיה האמריקאית לקולנוע לאדם מתעשיית הבידור בארצות הברית על הישגים יוצאים מן הכלל בתחום הפעילות ההומניטרית. הזוכה בקטגוריה זו נבחר על ידי חבר הנאמנים של האקדמיה, ההודעה על הזכייה נמסרת בטקס האוסקר והזוכה מקבל לידיו פסלון אוסקר. הפרס אינו מחולק בכל שנה.
הפרס קרוי על שמו של השחקן ז'אן הרשולט, שכיהן כנשיא האקדמיה בין השנים 1945–1949. ב-1939 ייסד הרשולט את "קרן הרווחה לקולנוע" (Motion Picture Relief Fund) ועמד בראשה מהקמתה ועד מותו ב-1956. הקרן נועדה לסייע לשחקנים ואנשי תעשיית הסרטים במימון טיפול רפואי.
ילד על הירח
ילד על הירח היא להקת אינדי ורוק ישראלי שהוקמה בשנת 2011. חברי הלהקה הם מאור אלוש, זיו זק, לירן פרידמן, טל שטורם ודניאל עצטה.
ביוגרפיה
ילד על הירח הוקמה על ידי מאור אלוש וזיק זק. בשנת 2011 עברו לתל אביב והחלו לעבוד באולפן על מה שבסופו של דבר ייהפך לאלבום הבכורה של ילד על הירח. את האלבום יצרו השניים לבד תוך עיסוק בכתיבה, הלחנה, עיבוד, הקלטה ומיקס. באלבום היו שותפים גם לירן פרידמן, שלימים נהיה קלידן קבוע בהרכב, איגי דיין, מתופף להקת משינה, שניגן תופים ב״השד, אתה והעתיד״ ואחרים. האלבום יצא לאור באוקטובר 2012 ולאחריו החלה הלהקה להופיע ברחבי הארץ עם הצטרפותם של עידו זילברמן על התופים ורון מרקוביץ' על גיטרה בס. במהלך 2013 קיבלה הלהקה דחיפה משמעותית מהזמר אביב גפן, שהמליץ על שירי הלהקה, וכמו כן הלהקה שימשה כמופע חימום להופעותיו. ב-2014 רון מרקוביץ' עזב את הלהקה וטל שטורם החליפו, הלהקה החלה לעבוד על אלבומה השני ״כאן ועכשיו״.
האלבום השני הוקלט בצורה חיה באולפני ״קקטוס״ ועובד במשך למעלה מחצי שנה על ידי חברי הלהקה. הסינגל הראשון מתוכו ״מנגינה מוכרת״ יצא בספטמבר 2014 ונכנס לפלייליסט גלגל״צ, מה שנתן חשיפה גדולה להרכב. בינואר 2015 יצא האלבום רשמית ונחנך בהופעה מיוחדת. במהלך אותה תקופה עזב את הלהקה עידו זילברמן והצטרף דניאל עצטה במקומו בתפקיד המתופף.
לקראת סוף 2015 שחררה הלהקה ביצוע משותף עם הזמרת רוני פרי לשירה של להקת מוניקה סקס ״דם״ שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו השונות והגיע למקום השלישי במצעד של רשת ג'.
הספרייה העירונית של אשדוד
הספרייה מפעילה שלוחות בבית הספר התיכון המקיף ו' שברובע י"א בדרום העיר, וכן במרכז "בית העולה" ברובע ו'.
הספרייה שופצה ב-2003 וב-2020 בתרומת קרן מאירהוף.
הספרייה המרכזית
הספרייה המרכזית מחולקת לשלושה מדורים:
קיימים בספרייה גם שני תאי לימוד קבוצתיים ללמידה בפרטיות.
במסגרת השאלה בין-ספרייתית ניתן לשאול במקום גם ספרים שלא נכללים בקטלוג הספרייה. מדי יום נערכת בספרייה שעת סיפור וכמו כן מגוון הצגות ומופעים.
המקום מארגן מדי שנה בשיתוף מרכז מונארט לאמנויות את תחרות "הקורא הטוב" העירונית, במסגרתה תלמידי כיתה ו' מבתי ספר יסודיים בעיר מתחרים ביניהם בקריאת ספר בקול. חבר השופטים בתחרות כולל סופרים ואנשי חינוך, ואירוע הגמר בו מוענק הפרס לזוכה נערך במעמד ראש העירייה.
חידוש הספרייה (2020–2021)
מאז השיפוץ, זמינים חלק משירותיה של הספרייה גם באינטרנט, כגון שאילת ספרי קריאה ושמע דיגיטליים, צפייה בזמינות מלאי, יצירת מינוי והארכת תקופת השאלה. הספרייה מאפשרת גם גישה לספרייה הלאומית הדיגיטלית דרכה.
בתחילת 2019 ושנית בפתיחתה המחודשת של הספרייה, פורסם כי עיריית אשדוד תקים ספרייה חדשה בקריית התרבות ע"ש צבי צילקר ברובע הסיטי שתתמקד בעולם הדיגיטלי, לצד הספרייה הוותיקה ברובע ב'. תושבי העיר השתתפו באופן מקוון בתהליך תכנון הספרייה החדשה.
רובן מוראן
רובן מוראן (בספרדית: Robén Morán; 6 באוגוסט 1930 – 3 בינואר 1978) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה
מוראן נולד בשנת 1930 בשכונת ווילה דל סרו שקרובה למרכז הבירה מונטווידאו, למשפחת מהגרים מהעיר חיחון שבספרד. כינויו היה אל טיזה ("גיר הלוח"), כנראה בשל מאפייניו הפיזיים. מוראן התחיל את הקריירה בשנת 1948 בקבוצה הקטנה מהאזור ספורטיבו סרו, ושנה אחר כך עבר לקבוצה הגדולה סרו, ששיחקה בליגה האורוגוואית הראשונה.
את הופעת הבכורה במדי נבחרת אורוגוואי ערך ב-7 באפריל 1949 בניצחון 1–5 על צ'ילה. הוא כבש את השער החמישי במשחק, והיחיד שלו במדיה. מוראן לקח חלק בזכייתה במונדיאל 1950, אם כי שותף רק במרקנאסו המפורסם נגד ברזיל, זאת הודות לפציעתו של ארנסטו וידאל. במשחק זה היה בן 19 ו-344 ימים, מה שהפך אותו לאלוף העולם הצעיר ביותר עד אז.
בנוסף לכך, השתתף גם בקופה אמריקה 1953, וביחד עם מתיאס גונסאלס היו ליחידים שהשתתפו בו מהמרקנאסו. משחקו האחרון במדים הלאומיים הגיע בטורניר זה בניצחון 0–6 על אקוודור, כאשר עלה במחצית השנייה.
על רקע עוני ודיכאון, מוראן נפטר בגיל 47 בלבד, ובכך היה לראשון מבין חבריו לנבחרת אורוגוואי שזכתה במונדיאל שהלך לעולמו. כיום, קיים מצפה בצומת חואן מנדס וחואן אקוסטה שבמונטווידאו, ובו אנדרטה לזכרו של מוראן. שם המצפה בספרדית: der Espacio Libre Ruben Morán.
אלכסנדר ארנולד (שחקן)
אלכסנדר ארנולד (באנגלית: Alexander Arnold; נולד ב-21 בדצמבר 1992) הוא שחקן, זמר ומוזיקאי אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד ריץ' הארדבק בדרמת הנעורים "סקינס" של ערוץ E4.
ביוגרפיה
ארנולד נולד באשפורד שבקנט, בנם של ג'ון וג'קי ארנולד. יש לו אח ואחות. הוא התחנך בבית הספר נורטון נאטשבול שבאשפורד, והתעניין באמנות ובדרמה. בתקופה שהופיע בסדרה "סקינס" הוא למד למבחני בגרות (A-levels) בבית הספר Highworth Grammar School. בנוסף השתתף בהצגות בתיאטרון לנוער של אשפורד, והיה חבר במשך שנתיים בתיאטרון הלאומי לנוער.
משחק
הופעת הבכורה המקצועית של ארנולד הייתה בעונות החמישית והשישית של דרמת הנעורים "סקינס" בתפקיד ריץ' הארדבק. הוא לוהק לתפקיד כשלמד בתיכון (Sixth form), והשתתף באודישן בלונדון. בספטמבר 2011 כיכב ארנולד בווידאו קליפ "Death Cloud" של להקת הרוק קלאוד קונטרול, בבימויו של לוק סנלין. הקליפ צולם בספרד במשך יומיים.
ארנולד כיכב בדרמה של ITV בשם "A Mother's Son", שכתב כריס לאנג, ושודר לראשונה בספטמבר 2012. ב-2013 הופיע בסדרה העל-טבעית "בבשר החי" של ערוץ BBC Three, ובעונה הראשונה של סדרת הדרמה המשטרתית "ורה". עוד השתתף בתפקיד אדם בסדרת הטלוויזיה "מה שנשאר". ב-2015 הצטרף ארנולד לצוות שחקני הסדרה "פולדארק" של ה-BBC המבוססת על סדרת הרומנים "פולדארק".
ב-2014 שיחק ארנולד לראשונה בסרט קולנוע במערבון "הגאולה", שצולם בדרום אפריקה.
מוזיקה
ארנולד מנגן בגיטרה בס, והוא זמר סולן בלהקת אינדי בשם Circuithouse.
מילניום פלקון
מילניום פלקון (באנגלית: Millenium Falcon; בתרגום חופשי: בז אלף השנים) היא החללית של האן סולו ביקום הבדיוני המתואר בסדרת סרטי מלחמת הכוכבים. האן סולו זכה בה במשחק קלפים מלאנדו קלריסיאן. למרות יכולת תמרון עילאית ומהירות הטיסה המרשימה, המילניום פלקון סובלת מתקלות חוזרות ונשנות במנוע העל-חלל שלה עקב בלאי גבוה ותחזוקה נמוכה.
תיאור
מילניום פלקון גדולה יותר מחללית x-wing ואורכה כ-34 מטרים. תא הטייס נמצא בצד הימני של החללית ובו ארבעה מושבים. בתוך החללית יש פינת ישיבה עם שולחן עגול. בנוסף בחללית יש מיטה לפצועים (לוק סקייווקר שוכב במיטה לאחר שדארת' ויידר כרת את ידו בסרט החמישי - האימפריה מכה שנית). ישנם תאים סודיים במילניום פאלקון ששימשו את האן סולו להברחת סחורות ובהם הוא מתחבא כאשר החללית נגררת לתוך כוכב המוות.
מהירות
המילניום פאלקון נחשבת על פי האן סולו לחללית המהירה ביותר ביקום והוא מעיד כי היא יכולה לטוס במהירות של פי 1.5 ממהירות האור.
חימוש
מילניום פלקון חמושה בשני תותחי לייזר נשלטים ידנית, ובסרט החמישי נעשה שימוש בתותח לייזר הפועל ללא שליטת בני אדם. החללית כוללת שדה מגן (Deflector Shield).
תפקיד בסרטים
מילניום פלקון משמשת את האן סולו וברית המורדים. היא עמידה יותר מחללית x-wing (ירייה אחת של חללית אויב מחסלת x-wing אבל לא מחסלת את מילניום פלקון) ולכן היא טובה למשימות מיוחדות. לפני שהאן סולו הצטרף לברית המורדים, הוא השתמש בחללית להברחות לא חוקיות. החללית היא גם מקום מגוריהם של האן סולו וצ'ובאקה (טייס המשנה של המילניום פלקון).
צעצועים
מילניום פלקון נפוצה ב"לגו מלחמת הכוכבים". ישנם שני דגמים: לגילאי 14 ודגם גדול לגילאי 16. יש גם דגם מיניאטורי שמורכב מחלקים בודדים.
דגם של המילניום פאלקון נכלל בין הצעצועים המצורפים לארוחת ילדים במקדונלד'ס בסמוך ליציאת סרטים בסדרה, לצד בובות של דמויות נוספות.
דגמים בצילומים
בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה", נבנה דגם חלקי בגודל מלא בשביל הסצנה בה המילניום פלקון נמצאת על כוכב המוות. בנוסף, נבנה דגם באורך 5 מטר בשביל הסצנות שבהן המילניום פלקון טסה בחלל. בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית", נבנה דגם בגודל מלא שלם. בנוסף נבנה עוד דגם באורך 5 מטר בשביל הסצנות שמתרחשות בחלל וגם נבנה דגם קטן שמשמש לסצנה שבה המילניום פלקון עוגנת בפריגטת הרפואה. בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'די", השתמשו בדגמים של הסרט הקודם.
אצטדיון מונטיליבי
האצטדיון העירוני מונטיליבי (בקטלאנית: Estadi Municipal de Montilivi) הוא אצטדיון כדורגל בז'ירונה אשר בקטלוניה, ספרד. האצטדיון נחנך בשנת 1970 ומשמש מאז כמגרשה הביתי של קבוצת ז'ירונה המקומית.
יוהנה שטגן
ביוגרפיה
שטגן נולדה בלינבורג ב-11 בינואר 1793. היא הייתה בתם של פיטר דניאל שטגן (1737–1804) וסופיה רחל לבית ברהנס (1754–1814).
ב-2 באפריל 1813, במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית השישית (אשר בגרמניה נודעה בתור "מלחמת השחרור"), התמרדו תושבי העיר לינבורג שהייתה נתונה תחת כיבוש צרפתי. אל המורדים הצטרפו מספר יחידות סדירות של הצבא הפרוסי. הפרוסים קיוו לקבל סיוע מיחידות הצבא הרוסי שהתקדמו לעיר. בשיאו של הקרב, כאשר התחמושת של הפרוסים עמדה להיגמר, הופיעה לפתע שטגן בין הלוחמים כשסינרה מלא בתחמושת אותה אספה מעגלה צרפתית נטושה. הפולקלור המקומי גורס כי התחמושת ששטגן הביאה, כמו גם האומץ שהפיחה בלוחמים, הם אלו שגרמו לכך שהצרפתים נאלצו להיכנע. עם זאת, ככל הנראה הכניעה נבעה דווקא מפחדם של הצרפתים להיות מכותרים בין המורדים הפרוסים לבין הכוח הרוסי העדיף שהופיע בעורפם.
הצרפתים הציעו פרס על ראשה של שטגן, אך איש לא הסגיר אותה. עד מהרה היא הפכה לגיבורה בכל רחבי גרמניה, וזכתה לכינוי "הילדה הגיבורה של לינבורג". ב-1817 היא נישאה בברלין לווילהלם הינדרסין, קצין בצבא הפרוסי שבהמשך מונה לתפקיד בכיר במשרד המלחמה. היא נפטרה בברלין ב-12 בינואר 1842.
שטגן זכורה עד היום כגיבורה עממית בגרמניה. בלינבורג ובברלין ישנם רחובות על שמה. בלינבורג ישנה אנדרטה לזכר הקרב, ומדי שנה ביום הקרב, אישה מחופשת עולה על האנדרטה ומספרת לעוברים ושבים את סיפורה של שטגן.
נקודת מומינו
נקודת מומינו (באנגלית: Momino Point; בבולגרית: нос Момино) היא לשון יבשה המכוסה קרח, בחוף המזרחי של האי בראבנט בארכיפלג פאלמר, שבאנטארקטיקה.
הנקודה מהווה את הקצה הדרומי של הכניסה למפרץ קיאק.
קרחון באלאנסטרה נשפך אל מעבר פמפה דרומית לנקודת מומינו, וצפונית לנקודת פינל.
מקור השם
הנקודה נקראת על שם הכפרים מומינו, המצויים בצפון מזרח ובדרום בולגריה.
בשר טחון
בשר טחון הוא בשר קצוץ דק במטחנת בשר או בסכין קיצוץ.
טחינת בשר
בשר ניתן לטחון במטחנת בשר, מכשיר המשמש לטחינה עדינה או ערבוב של בשר חי או מבושל. המטחנה מחליפה במידת הדיוק ועדינות הטחינה את הסכין.
המזון המיועד לטחינה מוכנס לתוך משפך אשר ממוקם בחלקה העליון של המטחנה. משם החומר ממשיך לנוע דרך מסוע בורג אופקי שניתן להפעילו על ידי גלגל יד או מנוע חשמלי, המועך את תערובת המזון. בסוף המסוע ממוקמת סכין המותקנת אל מול פתחי חורים קבועים. גודל הבשר תלוי בגודלם של החורים מהם הוא יוצא.
סוגי בשר
סוג נפוץ של בשר טחון הוא בשר בקר טחון, אך סוגים רבים אחרים של בשרים מוכנים באופן דומה, כולל בשר חזיר, בשר כבש ובשר עוף. בתת-היבשת ההודית, טוחנים גם בשר כבש וגם בשר עז לייצור כמא.
מאכלים
בשר טחון הוא בסיס למספר רב של מתכונים ותבשילים, בפני עצמו, או מעורבב עם מרכיבים אחרים.
בשר טחון משמש להכנת קציצות אשר לאחר מכן מטוגנות, נאפות, מאודות או ניצלות. ניתן לצלות אותן על שיפוד כדי לייצר מאכלים כמו קבב. או להניח על גריל או לטגן, כדי לייצר המבורגר.
בשר טחון משמש גם להכנת קציץ בשר או פטה (ממרח). הוא עשוי גם לשמש כמילוי עבור פשטידות בשר או בורקס, וגם בתור מלית.
אפשר להכין איתו רוטב בשר כמו רוטב בולונז או ראגו, שבתורו משמש במנות כמו פסטיציו ומוסקה, או מעורבב עם רוטב ומוגש על לחמנייה ככריך סלופי ג'ו.
ניתן לבשל אותו גם עם שעועית, עגבניות או תבלינים להכנת צ'ילי קון קרנה.
אצל עדות המזרח בישראל, נפוץ במיוחד מתכון להכנת קציצות מבשר טחון על בסיס כמון.
פודוחפה
פוּדוּחֶפַּה (משמעות שמה הוא "המשרתת של חבת"; המאה ה-13 לפנה"ס) הייתה מלכה חתית, אשתו של המלך החתי חתושיליש השלישי (1267–1237 לפנה"ס). היא נחשבת כאחת הנשים המשפיעות הידועות במזרח הקרוב העתיק. אהבתם של בני הזוג באה לידי ביטוי בטקסטים החתיים, בתפילות שהיא נשאה לשלום בעלה ולבריאות בעלה בעת שהיה זקן, כשאהבה מיוחסת להשגחת האלה עשתר.
מוצאה ונישואיה
פודחפה נולדה במאה ה-13 לפנה"ס בעיר לַוַוזַנתִיַה בממלכת כִּיזוּוַאתנַה (ממלכה באזור קיליקיה, מחוז בדרום הממלכה החתית). אביה בנטפשארי (Bentepsharri) היה הכהן הגדול של האלה עשתר, האלוהות הראשית של העיר. פודוחפה גדלה כשהיא מתאמנת להיות כוהנת האלה עשתר. ייתכן והייתה ממוצא מלכותי. האזור היה ידוע בקשריו עם החורים וממלכת מיתני החורית.
תקופת מלוכתה
פודוחפה מילאה תפקיד חשוב בחצר המלכות החתית ובדיפלומטיה הבינלאומית של התקופה. היא הופיעה בקביעות לצד בעלה בעת שהוא הודיע על החלטותיו ופסיקותיו. היא מופיעה כמי שמלכה ביחד עם בעלה, ולא כמי שהייתה כפופה לו. פודחפה מוזכרת רבות במסמכים של בעלה: במסמך "ההתנצלות" שלו, בתפילותיו, שבועותיו, ומסמכיו האישיים שנשלחו אל ומאת חצר המלוכה. בעקבות כך, ידוע עליה הרבה יותר מאשר על כל אישה אחרת שחיה בתקופת הברונזה המאוחרת. המלכות החתיות היו מעורבות תמיד בפולחן הדתי בעקבות תפקידן ככוהנות הגדולות של אלת השמש של ארינה, אבל פודחפה הרחיבה את תפקידה גם להיבטים פוליטיים וחברתיים של הממלכה. לפודחפה היה חותם משלה שבו רואים אותה מאוחזת בחיבוק את אלת השמש של ארינה. החותם נשא את הכתובת "המשרתת של האלה", היא ניהלה בעצמה את ההתכתבויות הדיפלומטיות שלה, ארגנה את נישואי בנותיה בנישואים דיפלומטיים. אחת לרעמסס השני, השנייה לנסיך ממלכת אמורו. הייתה לה מרכבה משלה, כנראה כדי שתוכל להגיע בקלות לביצוע תפקידה הפולחניים ברחבי הממלכה. הייתה לה גישה לאוצרות המקדשים, אבל היא לא יכלה לגבות מיסים. היא הייתה מעורבת גם בעניינים שיפוטיים, תוך כדי התערבות בתיקים משפטיים, מצב שהיה בלתי רגיל בהליך המשפטי החתי.
לפודחפה היה תפקיד חשוב בדיפלומטיה של האימפריה החתית עם מצרים העתיקה. היא התכתבה מספר פעמים עם המלך המצרי רעמסס השני, שהיה צד בהסכם השלום החתי-מצרי שנחתם כנראה בשנת 1259 לפנה"ס, בינו ובין חתושיליש השלישי. כחלק מההסכם, נשלחה בתה למצרים כדי להינשא לרעמסס השני. בארכיון בואזקיי נמצאו מכתבים רבים בין שתי הממלכות. תקופת מלכותם של חתושיליש ופודוחפה נחשבת כעידן "השלום החתי". הם שמרו על הממלכה, אבל נקטו במדיניות החוץ בקו פייסני.
לאחר נישואי נסיכה מבבל, כנראה בתו או אחותו של כודור-אנליל, לתודחליאש הרביעי בנם של פודוחפה וחתושיליש, הביע רעמסס השני את אי שביעות רצונו מנישואים אלה כשהוא מציין שאינו מחשיב יותר את בית המלוכה הבבלי-כשי, ככוח פוליטי משמעותי. פודחפה ענתה לו במכתב: "אם אתה אומר שמלך בבל אינו "מלך גדול", אינך יודע מהו מצבה של בבל". על פי איתמר זינגר, ההתקרבות בין הממלכה החתית ובבל נעשתה על רקע עליית כוחה של ממלכת אשור, שהייתה אויבת משותפת של שתי הממלכות. ייתכן והיא השיאה את אחת מבנותיה למלך בבל הכשי כדאשמאנאנליל השני (1263–1255 לפנה"ס).
במסגרת פעילותה, עסקה גם בארגון וייעול הדת החתית. פודוחפה פעלה נמרצות להפצת פולחן עשתר ופולחנים נוספים מדרום אנטוליה ברחבי הממלכה החתית. בתקופתה התקיים תהליך של סינקרטיזם, כשהיא מזהה את האלים הראשיים של מולדתה כִּיזוּוַאתנַה, שהיו אלים חוריים, עם ראשי האלים בפנתאון האלים החתי. בתפילה שנשאה לשלום בעלה לעת זיקנתו, היא הכריזה שאלת השמש של ארינה היא בעצם האלה חבת.
לאחר מותו של חתושיליש השלישי
לאחר מותו של חתושיליש השלישי בשנת 1237 לפנה"ס, עלה לשלטון בנה תודחליאש הרביעי. תפקידה של פודחפה התרחב והיא קיבלה את התואר אלה-מלכה. היא הייתה מעורבת בעניינים דיפלומטיים ועסקה בענייני הממלכה לצד בנה המלך.
חנני הרואה
חֲנָנִי הָרֹאֶה, דמות מקראית, נביא אשר ניבא בסוף ימיו של בעשא, מלך ישראל ובזמנו של אסא מלך יהודה. חֲנָנִי הוא אביו של יהוא אשר גם הוא נקרא רֹאֶה.
בספר דברי הימים ב' מסופר שהוכיח את אסא מלך יהודה על שכרת ברית עם מלך ארם במלחמתו עם בעשא. דבר זה הכעיס את המלך וזה העניש את חנני אסא משליך את הנביא לבית המהפכת. לפי רש"י . יש הסוברים כי הנביא מילא תפקיד של דובר רצון העם ובהמרצתו.
התנהגותו של אסא אל חנני היא אחד הגורמים למחלתו. חנני בנאומו נוזף באסא על מעשיו. הוא טוען כי הוא נכשל במלחמתו. דבריו כוללים הסבר לשתי המלחמות וזאת לפי הכתוב :
הנספטר קיבורץ
הַנְסְפֶּטֶר קיבּוּרְץ (בגרמנית: Hanspeter Kyburz; נולד ב-8 ביולי 1960) הוא מוזיקולוג ומלחין היוצר מוזיקה אלקטרונית, ונעזר לשם כך באלגוריתמים. מאז 1997 מכהן קיבורץ כפרופסור להלחנה בבית הספר הגבוה למוזיקה ע"ש הנס אייזלר בברלין.
קורות חייו
נולד בלאגוס להורים שווייצרים, ולמד אצל א. פוברובולסקי וגסטה נויווירת באוניברסיטה למוזיקה ולאמנות בגראץ שבאוסטריה. בשנת 1982 עבר לברלין, שם המשיך את לימודי ההלחנה אצל פרנק מיכאל באייר וגסטה נויווירת, ושם גם למד פילוסופיה ותולדות האמנות. קיבורץ למד מוזיקולוגיה אצל קארל דלהאוז - דמות מרכזית שהשפיעה עליו - ובהמשך למד הלחנה אצל הנס צנדר בפרנקפורט.
מבין תלמידיו: יוהנס מריה שטאוד, יוהנס בוריס בורובסקי, מיכאל פלצל, מרטין גרוטר, ארז הולץ וסטפן קלר.
שכבי על הגב וחשבי על אנגליה
"שכבי על הגב וחשבי על אנגליה" או "עיצמי עיניים וחשבי על אנגליה" (באנגלית: Lie back and think of England) הוא ביטוי אנגלי בעל משמעות דומה לביטוי העברי "לחשוק שיניים", כלומר, להשלים עם מה שקורה. הביטוי היה בשימוש באנגליה ובין בריטים במקומות אחרים, במצב קשה. הביטוי נאמר לרוב כעידוד לעשיית דבר לא נעים.
מקורות הביטוי
מקורות הביטוי אינם ידועים במדויק. לפי אגדה אורבנית אחת, הביטוי שימש תחילה כהנחיה לנשים בתקופה הוויקטוריאנית כיצד להתמודד עם דרישותיהם המיניות של בעליהן. כיוון שהולדת ילדים נחשבה כצעד פטריוטי, נשים לא היו אמורות ליהנות מיחסי מין, וכלות בפרט היו בוּרות בכל הנוגע ליחסים עצמם. גם כיום מקובלת גישה זו בקרב חלק מהתרבויות השמרניות יותר. גרסה אחרת לאגדה זו גורסת שהמלכה ויקטוריה נתנה עצה זו לבתה בליל כלולותיה, או קיבלה עצה זו מחמותה ביום נישואיה לבנה. לפי אגדה אחרת, פחות אמינה, הביטוי נוצר ביומנה של ליידי אליס הילינגדון, ב-1912:
קוויטלעך
קווִיטְלֶעך (מיידיש: פתקים, נקרא לעיתים גם קוויטלוק או קוויטלי) הוא משחק קלפים הדומה לעשרים ואחת ובלאק ג'ק שמקורו בגליציה, המשוחק בקרב חלק מהבתים היהודיים־אשכנזים (בעיקר באלה שמקורם מאזור הונגריה ואוסטריה) בחג החנוכה ובפורים.
המשחק והחפיסה הייחודית נוצרו על ידי יהודים חסידים שחיו בגליציה בסוף המאה ה-18 או ה-19.
רוב החבילות המשמשות למשחק כוללות 24 קלפים עם זוגות זהים שמספרם בין 1 ל-12. מקורה של החבילה הוא מחפיסות הֶקסנְספִיל על ידי הורדת התמונות שברוב חפיסות הקלפים כדי למנוע עבודה זרה. יהודים לא השתמשו בחפיסות הקלפים הפופולריות בגלל הצלבים וסמלים נוצריים אחרים אשר נמצאים עליהם, ובמקומם השתמשו בקלפים שנקראו קוויטלעך (בעבודת יד בהרבה מהמקרים). הקלפים עוטרו באותיות עבריות ובחפצים נפוצים כמו קומקומים, נוצות ולעיתים דיוקנאות של גיבורי מקרא. חברת "פיאטניק וסוהנה" (אנ') המפורסמת מווינה הייתה היצרנית הגדולה ביותר של קלפים אלו במאות ה-19 וה-20, מה שעזר להפיץ את המשחק בקרב יהודים באוסטרו־הונגריה ובגלות באמריקה הצפונית.
רוב השחקנים האירופיים נספו במהלך השואה ומספר השחקנים באמריקה הצפונית פחת.
איזבל מריה, נסיכת פורטוגל
איזבל מריה, נסיכת פורטוגל (בפורטוגזית: Isabel Maria de Bragança, regente de Portugal; 4 ביולי 1801 - 22 באפריל 1876), הייתה בתו של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל והעוצרת של פורטוגל בין השנים 1826–1828.
ביוגרפיה
איזבל מריה נולדה ב-4 ביולי 1801 בקואלוז', לז'ואאו השישי, מלך פורטוגל ולקרלוטה ז'ואקינה מספרד, בתם של קרלוס הרביעי, מלך ספרד ומריה לואיסה מפארמה.
עם כיבוש פורטוגל על ידי צבאות נפוליאון בשנת 1807 בעקבות סירובה להשתתף באמברגו על בריטניה, נמלטה המשפחה המלכותית וכל הממשלה הפורטוגלית למושבה ברזיל, שם התיישבו בריו דה ז'ניירו.
בשנת 1821 חזרה איזבל מריה יחד עם הוריה לפורטוגל, בעוד אחיה פדרו נשאר כעוצר הממלכה בברזיל. בשנת 1826 מת אביה ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, ואחיה פדרו הומלך כמלך פורטוגל פדרו הרביעי. אלא שפדרו סירב לעזוב את ברזיל ולשוב לפורטוגל, ואיזבל מריה שלטה בממלכה כעוצרת. הממלכה, שחוקתה משנת 1821 בוטלה עוד בידי ז'ואאו השישי, קיבלה עתה מידי פדרו חוקה חדשה, שנודעה כ"צ'רטה" של שנת 1826. איזבל מריה ומקורביה לא ראו בעין יפה את מתן החוקה וניסו למנוע את כניסתה לתוקף.
פדרו, שמלך עתה בשתי ממלכות, לא הצליח לאחד אותן, והניסיון למשול בשתיהן לא עלה יפה. בפורטוגל לא קיבלו בעין יפה מלך היושב בברזיל, ואילו בברזיל הושמעה ביקורת על התעסקותו של פדרו בבעיותיה של פורטוגל. לבסוף היה על פדרו לבחור בין ברזיל לפורטוגל, והוא בחר בראשונה. לאחר חודשיים בלבד כמלכה של פורטוגל ויתר על תוארו הזה במאי 1826.
לפני התפטרותו מן המלוכה הקפיד להסדיר את סוגיית יורשיו. בפורטוגל נועדה להחליפו בתו הבכורה מריה השנייה, מלכת פורטוגל, ובברזיל, לאחר מותו, אחד מבניו. מכיוון שאיזבל מריה לא עמדה בדרישות תפקיד העוצרות בפורטוגל, החליף אותה פדרו באחיה מיגל, שהיה בגלות בווינה, כעוצר הממלכה במקום בתו הקטינה. בהמשך פרצו בפורטוגל המלחמות הליברליות, שבהם תמכה איזבל מריה באחייניתה מריה השנייה, מלכת פורטוגל נגד אחיה מיגל הראשון, מלך פורטוגל. לאחר מכן פרשה איזבל מריה מהפוליטיקה והקדישה את חייה לדת, וב-22 באפריל 1876 מתה בליסבון, ובעת מותה, היא הייתה הנכדה האחרונה ששרדה מנכדיו של פדרו השלישי, מלך פורטוגל.
קייטלין אוהשי
קייטלין מישל אוהשי (באנגלית: Katelyn Michelle Ohashi; נולדה ב-12 באפריל 1997) היא מתעמלת מכשירים אמריקאית לשעבר שהתחרתה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. היא נכללה שש פעמים בקטגוריה "All-America" והייתה חברה ארבע פעמים בנבחרת המתעמלות הצעירות של ארצות הברית, אלופת ארצות הברית לנוער לשנת 2011 והזוכה בגביע אמריקה לשנת 2013. היא זכתה לחשיפה עולמית ברשתות מדיה חברתיות בינואר 2019 בשל ביצוע תרגיל קרקע שהקנה לה ציון 10 מושלם בתחרות Collegiate Challenge לשנת 2019, ציון ה-10 הרביעי בקריירה שלה. אוהשי ידועה בנטייתה לשלב אלמנטים של מחול מודרני בתרגילי הקרקע שהיא מבצעת.
ראשית חייה וחינוכה
אוהשי נולדה בסיאטל, וושינגטון, לריצ'רד ודיאנה אוהשי, מתעמלת תיכון לשעבר. יש לה שלושה אחים גדולים, ריאן, קייל וקלן, והיא ממוצא גרמני ויפני. אוהשי החלה להתעמל בגיל 3.
בשנת 2006 עברו אוהשי, אמה והצעיר מבין אחיה, קלן, לקנזס סיטי, מיזורי. לאחר שלוש שנים עברו לפלאנו, טקסס.
היא למדה באקדמיה של ספרינג קריק לפני שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון פלאנו בשנת 2015. היא החלה ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס בסתיו 2015 ולמדה לימודי מגדר. היא סיימה את לימודיה בשנת 2019.
לאוהשי היו בעיות עם דימוי הגוף והיא ספגה עלבונות בנוגע למראה גופה. היא קיבלה ייעוץ לבריאות הנפש, שלדבריה היה "מכריע בהתפתחותי כאדם ובבריאותי הנפשית".
2009
בתחילת הקריירה שלה התאמנה אוהשי עם אל פונג ב-Great American Gymnastics Express (GAGE) בבלו ספרינגס, מיזורי. בגיל שתים עשרה ערכה את הופעת הבכורה שלה בזירת ההתעמלות הלאומית באליפות הלאומית האולימפית לנוער, 2009. היא זכתה במקום הראשון בתרגיל קרקע, במקום השני במקבילים מדורגים, רביעית בחישוב כללי ושביעית בסוס הקפיצות.
היא התחרתה במפגש העילית הראשון שלה בתחרות U.S. Classic בדה מוין, איווה, וזכתה במקום הרביעי בתרגילי קרקע בחטיבה הצעירה, במקום החמישי על הקורה ובמקום התשיעי בחישוב הכללי. ההישג אפשר לה השתתפות באליפות המדינה בדאלאס, שם זכתה במדליית הכסף על תרגיל הקרקע, במקום שישי על הקורה, עשירית בחישוב הכללי והתקבלה לנבחרת הלאומית הצעירה.
זמן קצר לאחר השתתפותה באליפות המדינה עברה אוהשי לפלאנו, טקסס, להתאמן ב-WOGA (האקדמיה האולימפית, World Olympic Gymnastics Academy).
2010
בחטיבה הצעירה של U.S. Classic בשיקגו 2010, זכתה אוהשי במדליות כסף בחישוב הכללי ובמקבילים, קורה וקרקע. באליפות המדינה בהרטפורד, קונטיקט, ביולי, זכתה במקבילים, במקום השלישי בחישוב הכללי, במקום רביעי משותף בתרגיל קרקע, חמישית על הקורה ושביעית על סוס הקפיצות.
בגביע הבומבו (Bumbo Cup) בשנת 2010 בפרטוריה, דרום אפריקה, זכתה אוהשי במדליות זהב ברמת החטיבה הצעירה בחישוב הכללי, בתרגיל הקרקע ובסוס הקפיצות, וכן במדליות כסף על המקבילים ועל הקורה.
2011
בחטיבה הצעירה בגביע העיר ג'סולו (City of Jesolo Trophy) בשנת 2011, עזרה אוהשי לנבחרת ארצות הברית לזכות בתחרות הקבוצתית וזכתה במדליית זהב אישית על תרגיל הקרקע, בכסף על מקבילים מדורגים ובארד בחישוב הכללי. כן זכתה במקום רביעי על תרגיל הקורה וחמישי על סוס הקפיצות.
בתחרות U.S. Classic בשיקגו זכתה במדליית הכסף על קורה עם ציון 14.95, והשתוותה עם קיאנה וינסטון (14.55), הזוכה במקום החמישי בסוס הקפיצות. באליפות המדינה באוגוסט זכתה בחישוב הכללי עם ציון כולל של 120.95 במשך שני לילות, וגברה על האלופה קיילה רוס.
אוהשי זכתה באליפות המקבילים בתחרות Nationals. תרגיל הקורה המנצח שלה היה מהקשים בעולם. היא זכתה בתרגיל קרקע. וסיימה רביעית בסוס הקפיצות.
בוגרים
אוהשי זכתה בגביע אמריקה 2013 במרץ והביסה את חברתה לקבוצה האמריקאית סימון ביילס. אולם באפריל עברה ניתוח בכתף, שמנע ממנה להתמודד בהמשך השנה.
בראיון שהתקיים ב-WOGA Classic ב-2014, אמרה אוהשי שהיא לא בטוחה ביכולתה להמשיך ברמת העילית הבינלאומית לאחר פציעתה. בהמשך השנה סבלה משתי כתפיים קרועות ופציעה בעמוד השדרה שנזקקה לניתוח, ולא התחרתה שוב עד 2015.
רמה 10
אוהשי התחרתה בגביע Pikes Peak 2015 בקולורדו ספרינגס ב-6 בפברואר 2015. היא סיימה במקום 17 בסבב ושנייה בגמר סוס הקפיצות עם ציון 9.850. לאחר מכן התחרתה ב-WOGA Classic ב-14 בפברואר 2015 וזכתה במקום ה-14 בחישוב הכללי, כשהתחרתה בשלושה אירועים. ב-20 בפברואר התחרתה בהזמנת Legends בלוס אנג'לס, שם זכתה במקום 13 בחישוב הכללי ובמקום השני על סוס הקפיצות.
תחרות Collegiate
אוהשי הצטרפה לקבוצת ההתעמלות של UCLA Bruins בעונת 2015–2016 והייתה ארבע פעמים שחקנית השנה הראשונה (Freshman) של השבוע של Pac-12. עם זאת, במפגש נגד חתולי הבר באריזונה, נחתה אוהשי על צווארה עם הירידה. בדיקות הראו שהיא סובלת משבר, פציעה שהרחיקה אותה למשך ארבעה שבועות מהתחרויות. בעונה שלאחר מכן סיימה אוהשי את העונה הסדירה במקום הראשון על הקורה וקיבלה שני ציונים מושלמים של עשר. בעונת 2018 שיפרה את יכולתה תחת המאמנת ואלורי קונדוס פילד (Valorie Kondos Field). היא השיגה שלוש עשיריות מושלמות בתרגיל קרקע, לראשונה בקריירה שלה, וקבעה שיאי קריירה על המקבילים המדורגים, סוס הקפיצות ובחישוב הכללי. היא סיימה את העונה הרגילה במקום הראשון בתרגילי הקרקע והשלישית על הקורה, ונבחרה למקדמת PAC 12 של השנה. באליפות הלאומית התחרתה על קורה ובתרגיל קרקע, וזכתה במקום הרביעי בתרגיל הקורה ובמקום הראשון בתרגיל הקרקע, הזכייה הראשונה שלה באליפות המדינה. לאחר מכן השיגה זכייה נוספת באליפות המדינה בלילה הבא עם קבוצת UCLA בסופר סיקס, שם השיגה צמד של 9.95 על הקורה ובתרגיל הקרקע. בתחרות הקולגיאט 2019 זכתה בציון העשר המושלם עבור תרגיל קרקע לצלילי R&B ולהיטי פופ אותו ביצעה בפעם השנייה וששותף באופן נרחב ברשתות החברתיות.
From the Muddy Banks of the Wishkah
From the Muddy Banks of the Wishkah (בתרגום מאנגלית: "מהגדות העכורות של הוויסקה") הוא אלבום אוסף של מגוון הופעות של להקת הגראנג' האמריקנית נירוונה. האלבום למעשה מקבץ ביצועים בהופעותיה של הלהקה לאורך שנות פעילותה ועד מותו של סולן הלהקה קורט קוביין (1989 ועד 1994).
עם יציאתו האלבום דורג במקום הראשון במצעד הבילבורד 200 האמריקאי, עם מכירות של מעל 159 אלף עותקים בשבוע הראשון בלבד לשחרורו. האלבום היה במשך 25 שבועות ברציפות במצעד זה והפך להיות האלבום השישי של הלהקה שמגיע למעמד של אלבום פלטינה בארצות הברית (מעל מיליון עותקים שנמכרו).
רקע
האלבום "From the Muddy Banks of the Wishkah" הוא האלבום השני ששוחרר לאחר מותו של סולן הלהקה קוביין (שהתאבד באפריל 1994). הוא נערך והופק בעיקר על ידי בסיסט הלהקה קריסט נובוסליץ' שכתב גם את ההערות אלבום.
נובוסליץ' ומתופף הלהקה באותה עת, דייב גרוהל, שהחזיקו בזכויות שנותרו לאחר מותו של קוביין, תכננו לשחרר את האלבום במסגרת האלבום הקודם ששוחרר "MTV Unplugged in New York" בתור אוסף כפול עם 2 תקליטורים, שאחד מהם יהיה אלבום זה, ותכננו לקרוא לו "Verse Chorus Verse", רפרנס לאחד השירים הכי מוכרים של הלהקה שנקרא במקור "Sappy" ונכלל באלבום האולפן השלישי שלה "In Utero".
על פי פרסומים, לנובוסליץ' וגרוהל היה קושי בעיבוד אלבום זה, כיוון שהיה כה קרוב לאחר מותו של קוביין ולכן, האלבום לא עבר מיקסינג או עיבוד מכל סוג, ורק נאסף.
בפועל טען נובוסליץ' שגדל איתו באותה עיר: "הוא מעולם לא גר באמת מתחת לגשר הזה. הוא בילה שם הרבה, אבל לא באמת היה אפשר לחיות בגדות העכורות ("Muddy Banks") האלה כיוון שהגאות עולה ויורדת. זה שכתוב מציאות שלו".
יחסי בליז–ברזיל
שגרירויות
לבליז יש שגרירות בברזיליה, ואילו לברזיל יש שגרירות בבלמופן.
עין בליבל
עין בליבל הוא מעיין ובריכת אגירה הנמצאים בעמק הירדן בדרום עמק בית שאן (באזור המכונה "בקעת אום אל עומדן"), מצפון למושב הדתי מחולה.
גאוגרפיה
עין בליבל הוא מעיין ההזורם כל ימות השנה. המעיין ממלא בריכה מלבנית גדולה ועמוקה (עומקה של הבריכה כ-3 מטרים). מי הבריכה נשאבים ומשמשים לחקלאות - ועומקה של הבריכה תלוי בהיקף השאיבה.
פני מי הבריכה נמוכים מקירותי הבטון שמקיפים אותה.
סביב המעיין צמחיית מים. בחודשי הקיץ פורחים סביב המעיין פרחי נענה משובלת.