cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
וייט סקאל
היסטוריה
בשנת 1991 הלהקה הקליטה את קלטת הדמו הראשונה שלה שנשאה את שם הלהקה. קלטת הדמו השנייה באה 3 שנים מאוחר יותר בשנת 1994. בלהקה גילו התעניינות מספר לייבלים וחברות תקליטים מקומיות בזכות קלטת הדמו השנייה והופעות רבות שערכה הלהקה ברחבי איטליה ובסופו של דבר הם הוחתמו בלייבל מקומי. סגנונה של הלהקה שעד עתה היה האבי מטאל, שונה בעקבות בקשת הלייבל עקב היותו "לא מתאים לשוק התקליטים". הלהקה שעקבה אחרי להקות האבי מטאל מסורתיות והלכה לפי הקווים המוזיקליים שלהן, שינתה את סגנונה למשהו מקורי יותר. בנובמבר 1995 הקליטה והוציאה הלהקה את האלבום המלא הראשון שלה, "I Won’t Burn Alone". במרץ 1997 הצטרף ללהקה גיטריסט הסולו ניקו סאביו שהחליף את מקס פאציו שעזב.
שנתיים אחרי צאתו של האלבום הראשון הוציאה הלהקה ב-1997 את אלבומה השני Embittered. במרץ 1999 הוציאה הלהקה EP העונה לשם "Asgard".באותה השנה יצא אלבומה המלא השלישי של הלהקה "Tales From The North".באלבום השתתף כסולן גם כריס בולטהנדל מגרייב דיגר הגרמנית.
בשנת 2000 יצא האלבום הרביעי של הלהקה "Public Glory, Secret Agony", האלבום עסק באימפריה הרומית. באותה השנה עזבה את הלהקה הסולנית פדריקה דה-בוני והוחלפה על ידי גוסטבו גאבארו הארגנטינאי.
באוגוסט 2002 הוציאה הלהקה את האלבום "The Dark Age", אלבום שעסק בימי הביניים. שנת 2002 הייתה גם השנה בה עזבו את הלהקה ניקו סאביו גיטריסט הסולו, שהוחלף על ידי דאנילו באר, ופאביו פוצטו הבסיסט שהוחלף על ידי פאביו מנפרויי.
במאי 2004 הוציאה הלהקה עוד אלבום העונה לשם "The XIII Skull".באותה השנה עזב פאביו מנפרויי את וייט סקאל והצטרף ללהקה הבסיסט סטיב באלוצ'ו.
אלבומה השמיני של הלהקה The Ring Of The Ancients יצא בשנת 2006 כאשר הוא גם יצא על רקע החלפתם של כמה חברי הרכב, ביניהם גוסטבו גאבארו הסולן.
אופל סינטרה
אופל סינטרה (בגרמנית: Opel Sintra) הוא רכב מתוצרת יצרן הרכב הגרמני אופל (בגרמנית: Opel Automobile GmbH), חברת בת של קונצרן הרכב ג'נרל מוטורס, אשר יוצר בין השנים 1996–1999.
במבחני הבטיחות של יורו NCAP קיבלו דגמי "אופל ווקסהול סינטרה" 2.5 כוכבי בטיחות מתוך 5.
דגמים זהים של ג'נרל מוטורס
בבריטניה יוצר הדגם על ידי ווקסהול מוטורס תחת השם "Vauxhall Sintra",(בין השנים 1996–1999), ובארצות הברית יוצר הדגם על ידי ג'נרל מוטורס במפעלי הייצור "Doraville Assembly", על ידי חברת הבת פונטיאק אשר ייצרה דגם זהה אשר היה קרוי "Pontiac Trans Sport Montana", חברת הבת אולדסמוביל ייצרה דגם זהה אשר היה קרוי "Oldsmobile Silhouette" (דור שני), חברת הבת ביואיק ייצרה דגם זהה אשר היה קרוי "Buick GL8", וחברת הבת שברולט ייצרה דגם זהה אשר היה קרוי "Chevrolet Trans Sport".
קולי
{{פירושונים|
ראו גם
}}
Medal of Honor: Warfighter
עלילה
עלילת המשחק מתרחשת אחרי המשחק הקודם בסדרה. הוא נפתח במבצע בפקיסטן בו משתתפים שלושה חיילים מהמשחק הקודם- פריצ'ר (Preacher),וודו (Voodoo) ומאזר (Mother). בסוף המבצע הנמל בו הם היו מתפוצץ ופריצ'ר נפצע. העלילה מתרחשת כאשר פריצ'ר בחופשת מחלה והוא עם בעיות בנישואיו. הוא בקונפליקט אם לחזור ללחימה עם חבריו או שלא. אנחנו נזכה לראות פלשבקים על מבצעים שלו ושל סטאמפ (Stump) בפקיסטן, הפיליפינים, בוסניה, סומליה ועוד. מלבד פריצ'ר, וודו ומזר חוזרים גם דאסטי (Dusty) ועוד מספר חיילים מהמשחק הקודם.
מצב מרובה משתתפים
בדומה למשחק Battlefield 3 ניתן להיכנס למצב מרובה משתתפים (מולטיפלייר) דרך הבאטלוג. אך בשונה למשחק ניתן להיכנס גם ללא הבאטלוג. השחקן יכול לבנות קבוצה הנקראת פלאטון (Platoon) או להיכנס לפלאטון קיים. הפלאטון היא קבוצה של עד 100 שחקנים. כל שחקן יכול להזמין שחקן אחר ולשחק איתו ביחד. במשחק יש דבר חדש שנקרא FireTeam שזוהי קבוצה של שני שחקנים שיש להם שיחה אוטומטית. שני השחקנים האלה מקבלים מידע על מיקומו הנוכחי של השני ברחבי המפה. אם לשחקן נגמרת התחמושת או שהוא נפצע הוא יכול ללכת לשותפו ומשם הוא מקבל חיים ותחמושת. על שיתוף פעולה בין השניים השחקן מקבל נקודות.
הר פאוול (קולורדו)
גאוגרפיה
גובהו של הר פאוול 4,135 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 926 מטרים מעל סביבתו.
ההר הוא ההר ה-88 בגובהו באמריקה הצפונית, ההר ה-71 בגובהו בארצות הברית וה-36 בגובהו בקולורדו. ההר ממוקם במדבר איגלז נסט (מדבר קן הנשרים), כ-13.7 קילומטרים צפונית-מזרחית מהעיירה וייל.
ההר ממוקם על קו פרשת המים המפריד בין היער הלאומי וייט ריבר, לבין היער הלאומי אראפאהו.
היסטוריה
ההר נקרא על שם ג'ון וסלי פאוול, אשר טיפס לפסגת ההר בשנת 1868.
לקריאה נוספת
• Randy Jacobs, Robert M. Ormes, Guide to the Colorado Mountains, P 143
תוכנית מפיצים
תוכנית מפיצים (באנגלית: Reseller Program או Distributor Program) היא מודל עסקי לפיו חברה מציעה זכויות שיווק על מוצריה לגורמי צד ג' (הקרויים מפיצים) - כלומר, רישיון למכור את המוצרים ללקוחות קצה.
העיקרון המנחה של תוכנית מפיצים הוא שהמפיץ רשאי להשתמש במיתוג משל עצמו (לוגואים, אתר אינטרנט וכולי). לפי התוכנית הספציפית, ניתן לבחור אם הלקוח עצמו נחשף לכך שהוא קונה מוצר ממפיץ של חברה אחרת - או שהוא קונה ישירות מבעל העסק האחראי על המוצר.
סוגי תוכניות מפיצים
לרוב, תוכניות מפיצים סובבות סביב תוכן דיגיטלי - משיקולי קלות ההפצה וחוסר הצורך להחזיק מלאי. על כן, מרבית תוכניות המפיצים משווקות תוכנות מחשב, שירותי תוכנה כשירות, ספרים אלקטרוניים וכיוצא בזה. ניתן למצוא תוכניות מפיצים המציעות למפיץ למכור חבילות נופש דרך אתר ייעודי שהמפיץ מקים, שירותי אחסון אתרים וכולי.
תוכניות מפיצים בישראל
בישראל, תוכניות המפיצים מתאפיינות בעיקר במוצרי אינטרנט. הדוגמה המוכרת ביותר היא רישום דומיינים. איגוד האינטרנט הישראלי, הגוף האמון על רישום הדומיינים בארץ, מאפשר מאז שנת 2007 רישום דומיינים על ידי הציבור הרחב אך ורק דרך רשמים מוסמכים. איגוד האינטרנט מסתמך במידה כה רבה על מפיצים, שאינו מוכר עוד דומיינים לקהל הרחב (אלא מצמצם את פעילותו לדומיינים .ac.il, .net.il, .k12.il, .muni.il - השייכים לתחומי האקדמיה, אספקת שירותי אינטרנט, בתי ספר ועיריות - בהתאמה). בתחומים אחרים ניתן למצוא תוכנית מפיצים מטעם וואלה שופס המציעה למכור כרטיסי קולנוע דרך ממשק אתר המפיץ, תחת מיתוג בעל האתר. דוגמה נוספת לתוכנית מפיצים קיימת באתר HotelsCombined, המציעה לכל המבקש למכור חבילות נופש לבנות אתר ייעודי באמצעות מנגנון מיוחד - עם מיתוג עצמאי, ללא תלות באתר המפעיל. בשתי הדוגמאות האחרונות ניתן לראות כי עקב הרצון למשיכת מפיצים פוטנציאליים, התוכנית ממותגת באמצעות סממנים הלקוחים מתחום תוכניות השותפים, אם כי מאפייני התוכנית אינם עונים על קריטריון זה.
תוכנית מפיצים מול שיווק רב שכבתי
שיווק רב-שכבתי הוא מודל הדומה בנקודות רבות לתוכנית מפיצים, בכך שהמפיץ למעשה מנהל עסק עצמאי לרוב ומוכר מוצרי חברה חיצונית. ההבדל העיקרי הוא שמפיץ אינו נדרש לגייס מפיצי-משנה, להבדיל משיווק רב שכבתי - בו המשווק נמדד לרוב לפי כמות המשווקים שגייס תחתיו. בנוסף, במרבית המקרים, מפיץ אינו נדרש לרכוש את המוצר כדי להציעו למכירה.
הערות שוליים
Reseller
Inter+
הוא ערוץ לוויין המשדר במדינות רבות בעולם אשר התחיל את שידוריו ב-13 בינואר 2003.
היסטוריה
ערוץ Inter+ התחיל לשדר ב-13 בינואר 2003. הערוץ התחיל לשדר את התכנים הנצפים ביותר באוקראינה במדינות רבות בעולם אשר כוללות גם את ישראל וגם שידר את מהדורות "פודרובנוסטי" שהם היו מהדורות החדשות של ערוץ Inter.
על הערוץ כיום
כיום הערוץ ניתן לצפייה גם באוקראינה. הערוץ משדר באיכות גבוהה דרך 5 לוויינים אשר מכסים את אירופה, אפריקה, המזרח התיכון (כולל גם את ישראל), מרכז אסיה, אמריקה הצפונית והדרומית, אוסטרליה וניו זילנד.
מחוזות סנט קיטס ונוויס
מבחינה מנהלית סנט קיטס ונוויס מחולקת ל-14 מחוזות (Parish – קהילה), מתוכם שבעה נמצאים על האי סנט קיטס וחמישה על האי נוויס.
איירה רנרט
יצחק לייב איירה לאון רֶנֶרט (בכתיב יידי: רעננערט; באנגלית: Ira Rennert; נולד ב-31 במאי 1934) הוא איש עסקים ומיליארדר אמריקאי, יהודי אורתודוקסי, המתגורר במדינת ניו יורק וידוע כאחד התורמים הגדולים לעולם התורה החרדי והדתי-לאומי. בשנת 2022 הוערך הונו על ידי המגזין "Forbes" ב-3.5 מיליארד דולר, והוא הוצב במקום ה-801 ברשימת עשירי העולם.
ביוגרפיה
הוריו של רנרט היו מהגרים מפולין ורומניה. הוא סיים את לימודיו בברוקלין קולג' ב-1954, וקיבל את התואר השני שלו מבית הספר לעסקים סטרן באוניברסיטת ניו יורק ב-1956, שם היה מאוחר יותר חבר במועצת הנאמנים.
רנרט החל את דרכו כאנליסט אשראי בוול סטריט בשנת 1956. הוא שימש גם כשותף בחברת "Rubin, Rennert & Co", לפני שהשיק חברת ברוקרים משלו בשנת 1962. ב-1963 הוא זכה לביקורת מהאיגוד הלאומי של סוחרי ניירות ערך על כך שפעל עם הון לא מספק, וכתוצאה מכך, רישיונו נשלל ב-29 בנובמבר 1964, ולמעשה נאסר עליו לעסוק בסחר בניירות הערך. לדברי דובר החברה, ג'ון גולדברג: "בשל תנאי השוק, החברה מצאה את עצמה מפרה את חוק ורנרט גייס הון נוסף כדי לעמוד בדרישות. עם זאת, החברה שוב נפלה מתחת לסף דרישות ההון והוא סגר את החברה.
בשנת 2001 ניהל מאבק משפטי נגד מפעל המגנזיום של מפעלי ים המלח, שנחנך ב-1996; זאת בטענה כי הוא פוגע בעסקיו על ידי מכירת מגנזיום במחירי היצף ברחבי העולם, הגורמת לעסקיו נזקים כבדים. זמן קצר אחר כך, מחלקת המשפטים של ארצות הברית הגישה תביעה נגד החברה שלו "מגנזיום קורפ", בגין הפרות מרובות של חוק הפסולת המסוכנת, וכן הוצאת הון מהחברה על ידי רנרט באמצעות הנפקת האג"ח, שהותיר את החברה חדלת פירעון. התביעה נמשכה שנים רבות עד שנפסק שעליו לשלם קנסות בסך 213 מיליון.
בשנת 2003 החברה לערובת הטבות פנסיה (PBGC), גוף של הממשל הפדרלי שמפקח על קרנות פנסיה פרטיות, פתחה בהליכים משפטיים לחילוט האחוזה המפוארת של רנרט בלונג איילנד ונכסים אחרים. זאת במטרה היא להבטיח את זכויות הפנסיה של עובדי מפעל הפלדה WCI, יחידה בחברת ההחזקות Renco, שהייתה בשליטת רנרט. מפעל הפלדה היה בהליכי פשיטת רגל והיה חשש שהעובדים יישארו ללא פנסיה, מאחר שקרן הפנסיה שלהם הייתה בשליטת החברה.
בשנת 2008 דווח כי הפסיד 200 מיליון דולר מההונאה של איש העסקים היהודי-אמריקאי ברנרד מיידוף.
בשנת 2009 היה מעורב בניסיון שלא צלח להשתלט על חברת הרכב השוודית "סאאב".
פעילות בישראל
רנרט נחשב מקורב לבנימין נתניהו, וקיים יחסים קרובים גם עם אריאל שרון, לימור לבנת ועוזי לנדאו.
הוא אחד התורמים הגדלוים של עמותת אלע"ד, הפועלת לחיזוק ההתיישבות היהודית במזרח ירושלים.
בשנת 2001 השקיעה ב"קרן פייר" – שותפות מוגבלת (קרן נדל"ן אמריקנית ישראלית) שהקימו זלמן שובל ושלמה גרופמן. בין השאר הקימה הקבוצה מגדל מגורים ברמת גן, ומאות דירות בכל רחבי המדינה.
בשנת 2007 היה שותף בקבוצת "סרברוס-גבריאל" (דרך ידידו סטיבן פיינברג, מייסד קרן הגידור "סרברוס") שהתמודדה על רכישת השליטה בבנק לאומי במסגרת תהליכי הפרטה של הבנק.
בשנת 2013 הקים קבוצה בשותפות עם אהוד ברק שביקשה להתמודד במרכז לרכישת חברת הנשק תעש מערכות, אולם לבסוף זכתה חברת אלביט מערכות במכרז.
פילנתרופיה
רנרט הקים את "מרכז אינגבורג רנרט ללימודי ירושלים" באוניברסיטת בר-אילן. הוא תרם, בין השאר, לבית-ספר לאמנות בצלאל, ל ולארגוני צדקה. הוא הרבה לתרום ספרי תורה לבתי-כנסת בישראל ותרם להקמת בית-הכנסת במשכן הנשיא.
חיים אישיים
רנרט מחזיק בבעלות באחוזה הגדולה באזור ההמפטונס בלונג איילנד, היא כוללת 29 חדרי שינה, 39 חדרי אמבטיה ושירותים, תיאטרון בן 154 מקומות ישיבה, ומטבח בגודל מסעדה עם 5 מקררים. השטח סביב האחוזה כולל קומפלקס ספורטיבי עם שני מגרשי טניס, אולם באולינג ומגרש כדורסל. המוסך באחוזה יוכל להכיל 200 כלי רכב. האחוזה, ממוקמת על מגרש בשטח כולל של 252 דונם, על שפת האוקיינוס האטלנטי, במרחק כ-150 ק"מ מהעיר ניו יורק. מבנה המגורים משתרע על 10,220 מ"ר והוא אחד מהבתים הגדולים ביותר בארצות הברית.
רנרט נשוי לאינגבורג חנה רנרט, סוכנת נסיעות לשעבר ממוצא שוודי, שהתגיירה למענו. היא משמשת כדירקטורית של מרכז לינקולן לאמנויות הבמה. יש להם שלושה ילדים.
דמבוביצה (מחוז)
מחוז דמבוביצה (ברומנית: Judeţul Dâmboviţa) הוא מחוז (ז'וּדֶץ) בחבל ולאכיה – או ברומנית: מונטניה – שבדרום רומניה, למרגלות רכס בוצ'ג' ובירתו העיר טרגובישטה. מחוז דמבוביצה גובל בצפון במחוז בראשוב, במזרח במחוז פרחובה, בדרום-מזרח במחוז אילפוב, בדרום במחוזות ג'ורג'ו וטלאורמן, ובמערב במחוז ארג'ש. מספר התושבים הוא 501,996 (2011). במחוז שבע ערים, מתוכן שתיים במעמד מוניקיפיום (מוניצ'יפיו) - טרגובישטה ומורן, כמו כן 82 כפרים גדולים ("קומונות") הכוללים 353 יישובים כפריים.
השם
המחוז נקרא על שם נהר דמבוביצה, ששמו ממקור סלאבי, הנגזר מהמילה Дъб - דב, דמב - שמשמעותה המקורית היא "עץ אלון". הנהר זרם פעם בין יערות האלונים של המישור הרומני או הוולאכי.
היסטוריה
בשנים 1386–1418 קבע שליט ולאכיה מירצ'ה הזקן את מושבו בעיר טרגובישטה. אחר כך הייתה העיר בירתם של עוד נסיכי ולאכיה כמו ולאד דראקול, ניאגויה בסאראב, ראדו הגדול, פטרו העגיל, ולאד צפש, ראדו מאפומאץ, מיכאי האמיץ, מאתיי בסאראב ואחרים. בימי הביניים נודע כעיר שוק חשובה שבה שווקו סחורות מקומיות ומשלוש יבשות. בשנת 1660 נהרסה החצר הנסיכותית בפקודת הטורקים העות'מאנים ובוקרשט הפכה לעיר הבירה של ולאכיה. טרגובישטה המשיכה למלא תפקיד חשוב מבחינה כלכלית ומדינית. בימי השליט קונסטנטין ברנקוביאנו (1688–1714) ידעה העיר תקופה של פריחה מחודשת. אחר כך נזנחה העיר ובנייניה על ידי השליטים הפנריוטים. בשנת 1821 מילאה העיר תפקיד חשוב המרד בראשותו של טודור ולדימירסקו שנרצח כאן בפקודת אלכסנדרו איפסילנטה, מפקד המורדים היוונים מאתריה שהאשימו אותו בבגידה. גופתו הושלכה לבאר נטושה בשולי העיר.
גאוגרפיה פיזית
שטחו של מחוז דמבוביצה הוא 4,054 קמ"ר, המהווה 1.7% משטח רומניה. הוא נמצא בחלק המרכזי-דרומי של רומניה וחופף את אגן הניקוז של הנהרות יאלומיצה ודמבוביצה בצפון המחוז מתרוממים הרי בוצ'ג' וליאאוטה (חלק מהרי הקרפטים הדרומיים) ודרומה מהם גבעות הסובקפרטים של מונטניה (ולאכיה), הרמה או ההדום של קנדשט ובהמשך יותר דרומה - המישור המוגבה של טרגובישטה ומישור טיטו.
צורות התבליט הגאוגרפי
הגובה המרבי במחוז הוא 2,505 מטר בפסגת אומול שבהרי בוצ'ג' והגובה המיקטי הוא כ-120–125 מטר במישור טיטו. שטח המחוז כולל שלוש מדרגות תבליט עיקריות: הרים (9%), גבעות (41%) ומישור (50%). המחוז מתאפיין במגוון רב של נופים - מן המישור ועד הפסגות הגבוהות של הרי בוצ'ג'. הרי ליאאוטה מורכבים מצפחות גבישיות והם שונים במורפולוגיה מהרי בוצ'ג', העשויים אבני גיר, אבני חול וקונגלומרטים. הדום ההרים קנדשט (Piemontul Cândești) הוא מדרגת תבליט מיוחדת, שונה בהרכבה הגאולוגי, מדרגת התבליט הנמוכה והצעירה ביותר היא המישורים המכסים כמחצית משטח המחוז. ה"אינטרפלובים" (רמות שבין הנהרות) הם חלקים ומיוערים. בקידוחים נתגלתה בהם שכבת חצץ ומעליה משקעי לס או פשטי הצפה של נהרות. בתנאי האקלים והצומח הספציפיים, במשקעים האלה התהוו כמה מהקרקעות הפוריות ביותר במחוז.
הרי הקרפטים הדרומיים (Carpaţii meridionali)
(פסגת ליאאוטה). העמקים בהם עמוקים.
נוכחותם לסירוגין של אבני חול, חוואר וקונגלומרטים, חוסר האחידות הליתולוגית של הקונגלומרטים יצרה באמצעות התפרקות וסחיפה דיפרנציאלית תבליט שאריתי עם מגדלים ועמודים הלובשים צורות ביזריות ביותר, הידועות ביותר מביניהם הן "באבלה" (Babele = "הקשישות") וה"ספינקס".
באגן העליון של נהר יאלומיצה שולט התבליט הקרסטי עם קירות תלולים, "ארובות התיש" (הורנורילה צאפולוי (Hornurile Ţapului), בולענים, קניונים (הורואבלה - (Horoabele), Urşilor"אורשילור" ("של הדובים"), פשטרי Peşterii ("של המערה"), טטארולוי (Tătarului) ("של הטטרי"), זנואג'יי (Zănoagei), אורזיי - Orzei), מערת יאלומיצה. באגן הניקוז העליון של יאלומיצה ניתן לראות את שרידי עידן הקרח האחרון: הקרקס הקרחוני שמתחת לצוק "מצ'טול טורצ'סק" ("המסגד הטורקי") ובהתחלת עמק סוגרילור, עמקים קרחוניים, גבי הר חדים ומשוננים ומורנות.
גבעות
מדרגת הגבעות הגבוהה שבאזור המרכזי-צפוני של המחוז מורכבת מגבעות הסובקרפטים של יאלומיציה. הם מתאפיינים בצירוף של גבעות וגאיות. בשורה הראשונה נמצאים הסובקרפטים הפנימיים, המורכבים מ"פליש" מן הקרטיקון ומן הפלאוגן, ובהם התפתחו "דרבנים" מוארכים בעלי גובה של 800–900 מטר, הנמצאים בבסיס רכסי בוצ'ג' וליאאוטה.
לאורך הגאיות ישנם עמקי מגע ראשונים: מורויין-פטרושיצה (Moroieni Petroşita) על נהר יאלומיצה ורונקו על הנהר יאלומיצ'וארה. דרומה מתפרס רצף של גבעות ועמקים: גבעת מיקלושאן (Dealul Micloşanilor,, 800 מטר), דיאלול מארה (Dealul Mare) ("הגבעה הגדולה"), גבעת פלאטול סרניי (Platul Sârnei), עמק ברבולצו - ראול אלב (Bărbulețu-Râul Alb) ועמק בזדיאד (Bezdead). הופעתן של אבני חול ולחלופין חוואר וחרסית מקומטים, ושל קמרים וקערים גורמת להתעצמות ה סחיפה, לתהליכי מדרון פעילים: לאורך העמקים הראשיים מופיע חריץ עמקי חדש: וויינשט (Voineşti) - אלוניש (Aluniş) - וולקאנה (Vulcana) - פוצ'ואסה (Pucioasa) - וישינשט (Vişineşti) - סולטאנו (Sultanu) - ואליה לונגה (Valea Lungă).
הסובקרפטים החיצונים, המורכבים ממשקעים מתקופות המיוקן והפליוקן, קשים פחות, יוצרים מדרגה נמוכה יותר ויחסית אחידה של גבעות, הנקראת ברומנית "פלאי" (plaiuri) (ברבים:פלאיור plaiuri): פלאיול מאגוריי (Plaiul Măgurei), פלאיול קרפיניש (Plaiul Cărpiniş) וכו'. הקמרים והקערים המכוסים בשכבה עבה של חצץ וחול, בהם חפרו המים שורה של עמקים: יידרה-מורן (Iedera-Moreni),אוקניצה (Ocniţa), דויצ'שט (Doiceşti). מול המישור הדרומי מסתיימות הגבעות הסובקרפטיות בגבהים של 40–60 מטר, מקוטעות בקרבת העמקים הגדולים על ידי מפרצי מישור.
"הדום ההרים קנדשט" (Piemontul Cândești), הנמצא ממערב לדמבוביצה, מהווה המדרגה הגבעתית הנמוכה ביותר (גובה 300–550 מטר) שבמחוז דמבוביצה.
אזורי המישור
מישור ההשקיעה של טיטו מורכב מכמה מישורים צרים שבין הנהרות, אותם מפרידים עמקים בעלי אפיקים בלתי יציבים, עם אזורים ביצתיים והרבה אפיקים נטושים. שטחי האחו רחבים בהם מאוד, עד שנהיים משותפים לגדות של שני נהרות סמוכים. (בקעת ארג'ש-סאבאר Lunca Argeş-Sabar).
דרומית-מערבית מן הנהר ארג'ש מתרומם המישור - ההנקרא גוואנו-בורדיה (Câmpia Găvanu-Burdea) מעל העמקים המנקזים אותו, אחר כך נעשה משופע מצפון-מערב אל דרום -מזרח, בצורה קצת דומה להדום ההרים, שאותו למעשה הוא ממשיך.
נהרות
המים הזורמים במחוז דמבוביצה משתייכים לשני אגני ניקוז שונים דהינו: אגן הנהר יאלומיצה במחצית הצפונית-מזרחית ואגן הנהר ארג'ש במחצית הדרומית-מערבית, עם יובלו הראשי, דמבוביצה, שהשאיל את שמו למחוז כולו.
מקור היאלומיצה הוא במדרון הדרומי של המסיב בוצ'ג' והנהר עוזב את שטח המחוז מעל להתחברות עם הנחל קריקובו דולצ'ה (Cricovu Dulce - קריקוב המתוק). בתוך המחוז דמבוביצה שטח אגנו הוא 1,208 מטר מרובע ואורכו 132 ק"מ.
הארג'ש, שמקורותיו במדרונות הדרומיים של הרי פגראש, חוצה את המחוז לאורך 47 קילומטר. שטח אגנו בכניסה למחוז הוא 3,590 מטר מרובע ואורכו 130 קילומטר וביצאתו מן המחוז - בהתאמה 3,740 קילומטר מרובע ו-177 קילומטר.
חומר פסיכואקטיבי
חומר פסיכואקטיבי (באנגלית: Psychoactive Substance) הוא, במובן הרחב והפופולרי של המילה, חומר שנועד להשפיע לצורך לא רפואי או רפואי על מערכת העצבים המרכזית על מנת לגרום לשינוי בתפקוד המוח על מרכיביו, וכתוצאה מכך לגרום שינויים בהכרה, בתפיסה, במצב רוח או בהתנהגות וכן חומר העלול לגרום לתופעות לוואי או להרעלה עם ביטויים נפשיים. החומרים הפסיכואקטיביים במובן זה כוללים: סמים, תרופות, חומרים רעילים לא רפואיים.
דמבוביצה (מחוז)
נהרות
היובל החשוב ביותר של הארג'ש הוא דמבוביצה הנכנסת לתוך המחוז עם שטח אגן של 636 קמ"ר ואורך של 67 ק"מ ויוצא עם שטח אגן של 1,120 קמ"ר ואורך של 157 ק"מ. הקטע שבין דמבוביצה ובין יאלומיצה מתקזז באזור המישור אל הנחלים קולנטינה ואילפוב, יובלים של דמבוביצה. יובל חשוב אחר של הארג'ש הוא סאבאר, החלק הדרום-מערבי של המחוז מנוקז על ידי הנחלים מן החלק העליון של אגן ניאז'לוב, יובל של הארג'ש, המתחבר איתו במחוז ג'ורג'יו. הזרימות הרב-שנתיות הממוצעות הספציפיות משתנות בשטח המחוז בין 20 ליטר/שנייה-קמ"ר באזור הרם של הרי בוצ'ג' ובין 5 ליטר/שנייה-קמ"ר באזור המישור בדרום. הזרימה הממוצעת הרב-שנתית של יאלומיצה ביישוב באלן, היא 10,1 מקל"ש. הזרימה הממוצעת הרב-שנתית של הנהר ארג'ש היא 39,5 מקל"ש בכניסה למחוז, והיא אינה משתנה בהרבה ביציאה מן המחוז.
חומר פסיכואקטיבי
במובן הצר והנפוץ ביותר של המילה ברפואה (בעיקר בספרות בשפה האנגלית) המושג "חומרים פסיכואקטיביים" או בקיצור "חומרים" (substance) זהה לזה של סמים או סמים פסיכואקטיביים.
דמבוביצה (מחוז)
אגמים
במחוז דמבוביצה יש מעט אגמים. במישור הוסדרו שורה של אגמונים ובריכות (נוצ'ט, קומישאן, בונג'טו, באלן), בעלי חשיבות מקומית. באגן העליון של יאלומיצה, מעל קאניון אורזה, נמצאים מאגרי המים בולבוץ' וסקרופואסה, המשרתים את תחנות הכוח ההידרואלקטריות בדוברשט ובמורויין. באזור פוצ'ואסה ישנו מאגר מים בעל חשיבות תיירותית ובסמיכותו מדגרת פורלים.
חומר פסיכואקטיבי
שימושים
השימוש בחומרים פסיכואקטיביים ידוע מזה אלפי שנים, הן למטרות רפואיות, גופניות ונפשיות – כמו שיכוך כאב, הפחתת שיעול, הפחתת חרדה, הן למטרות דתיות ומאגיות כדי לשנות מצב תודעה במהלך טקסים והן להנאה.
דמבוביצה (מחוז)
מים תת-קרקעיים
מאגרי המים התת-קרקעיים שבמחוז דמבוביצה תלויים בדרגת החדירות וכן בעובי ובתפוצת הסלעים שבהם מצטברים. אכן, הסלעים הקומפקטים מן ההר הם בדרך כלל בלתי חדירים ברוב הרי ליאאוטה ובוצ'ג'. עם זאת שפע המעיינות וקביעותן מוכיח קיומם של מי תהום. אלו מצטברים במדרונות ובשיפולי ההרים. מצב שונה משהו קיים בקונגלומרטים שבקער בוצ'ג', שיש להם חדירות גדולה יותר לעומת המצבורים מסביב, אך אינם יוצרים מעיינות בעלי זרימה גדולה. באזור ההררי לא ניתן לדבר על שכבות אקוויפריות עמוקות.
חומר פסיכואקטיבי
שימוש רפואי
חומרים פסיכואקטיביים רבים הם תרופות. (המובן הרחב של "חומרים פסיכואקטיביים", המשפיעים על המוח ועל התפקודים הנפשיים)
דמבוביצה (מחוז)
מים תת-קרקעיים
המצבורים שבאזור הסובקרפטי מתאפיינים בדרגאות חדירות שונות, בהתאם לטבעם. קיימים רבדים אקוויפריים מקומיים במצבורי החצץ, החול והטיט מן הגושים במיוקנים-פליוקנים התחתונים. מי שטח, בדליפתם אל המצבורים במיוקנים-פליוקנים, עוברים תהליך מינרליזציה מוגברת ומופיעים בקידוחים בצורת "מים מינרליים", בעלי חשיבות עליונה עבור כלכלת המחוז.
יחידות אקלים
האקלים הוא יבשתי ממוזג מתון, עם הבדלים בין אזורי המישור והגבעות (80% מהשטח) והאזור ההררי (20%).
חומר פסיכואקטיבי
שימוש רפואי
ישנם מספר סוגים של חומרים פסיכואקטיביים שנעשה בהם שימוש רפואי כתרופות למצבים שונים:
דמבוביצה (מחוז)
אקלים כללי
בדרום המחוז, במישור הקיצים חמים מאוד עם משקעים מתונים וחורפים לא מאוד קרים, עם סופות נדירות ותקופות התחממות תכופות שהמובילות להתמוססות השלגים. בהרים הקיצים קרירים, עם שפע משקעים והחורפים קרים מאוד עם סופות רבות ושכבת שלג יציבה לתקופה ארוכה. בהשוואה - אזור הסובקרפטים מתאפיין בנתוני ביניים.
הטמפרטוות הממוצעות השנתיות הם C° 10.1 בדרום (גיישט) ו-C° 8 בצפון (פוצ'ואסה). הטמפרטורה המרבית בתולדות המחוז הייתה C° 40.4 שנמדדה בשנת 1946 בטרגובישטה והטמפרטורה הנמוכה ביותר C° 31− נמדדה בשנת 1907 בגיישט. בממוצע 160–170 ימים בשנה הם ללא שלג. המשקעים מגיעים ל-1000 מ"מ בשנה בהרים, 600-550 מ"מ באזורים הנמוכים. הרוח השלטת היא צפונית-מערבת וצפונית-מזרחית, כשהאחרונה היא החזקה יותר (2.8 מטר/שנייה).
חומר פסיכואקטיבי
התרופות הפסיכיאטריות
תרופות מרשם פסיכוטרופיות או פסיכיאטריות נועדו לטפל בהפרעות נפשיות למנוע את החמרתן או חזרת התסמינים שלהם. הן כוללות תרופות אנטיפסיכוטיות, נוגדות דיכאון, מייצבות מצב רוח, תרופות נוגדות חרדה ולהרגעה, לשינה ותרופות ממריצות תרופות אלו אינן סמים כלל ועיקר, השפעתם הטיפולית היא בדרך כלל איטית, אינם גורמים להנאה, לתלות פיזית או נפשית, לכמיהה מופרזת ולתסמונות גמילה. במספר מהן הפסקה פתאומית גורמת לתופעות לוואי חולפות של גמילה אך לא לתסמונת גמילה.
דמבוביצה (מחוז)
דמוגרפיה
בשנת 2007 מנתה אוכלוסיית המחוז 533,330 תושבים (מתוכם - 260,428 ממין זכר ו-272,902 ממין נקבה). צפיפות האוכלוסין הייתה 131.55 תושבים/קמ"ר. בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית המחוז 518,745 תושבים וצפיפות האוכלוסין הייתה 127/קמ"ר. זהו אחד המחוזות הצפופים ביותר ברומניה. לפי הנתונים משנת 2016 מספר התושבים היה 528,426 תושבים. להלן אוכלוסיית המחוז לאורך השנים:
חומר פסיכואקטיבי
התרופות הפסיכיאטריות
תרופות פסיכוטרופיות ללא מרשם רופא הכוללות תמציות ולריאן, פסיפלורה, ג'ינסנג, גינקו בילובה וכו'.
דמבוביצה (מחוז)
הרכב אתני
המחוז נחשב לרביעי ברומניה לפי צפיפות האוכלוסייה. החלוקה לקבוצות אתניות לפי מפקד האוכלוסין של 2011:
חומר פסיכואקטיבי
התרופות הפסיכיאטריות
מתוך התרופות הפסיכוטרופיות או הפסיכיאטריות רק לבנזודיאזפינים - שהן תרופות נוגדות חרדה ולשינה, (חלקן גם אנטיאפילפטיות), לתרופות לשינה מקבוצת ה-Z ולכמה תרופות ממריצות מקבוצת האמפטמינים יש גם פוטנציאל של אפקטים נפשיים מידיים ושל התמכרות והן מבוקשות על ידי צרכני סמים.
חומרים פסיכואקטיביים אחרים - הם התרופות נוגדות פרכוסים, המשמשות בנוירולוגיה (באפילפסיה) וברפואת הכאב, וכמה מהן בפסיכיאטריה כמייצבות מצב רוח, תרופות אנטיפרקינסוניות, הורמונים מסוימים ונגזרותיהם, (למשל סטרואידים אנבוליים, הורמונים זכריים, מלטונין) וכו'.
דמבוביצה (מחוז)
פוליטיקה
מועצת מחוז דמבוביצה, שחודשה בבחירות המקומיות ב-2020, מורכבת מ-34 נציגים ("יועצים"). הרכב מועצת המחוז הוא כלהלן:
חומר פסיכואקטיבי
היסטוריה והתפתחות של השימוש הרפואי
חמרים פסיכואקטיביים מסוימים שימשו לצורך טיפול מאות שנים ברפואה של פעם, לפני עידן המדע המודרני. בגלל הסיכון להתמכרות ולהרעלה הוצאו חלק מהם ממסגרת הרפואה הקונבנציונלית המדעית.
דמבוביצה (מחוז)
חלוקה מנהלית
המחוז כולל שתי ערים בעלות מעמד של מוניקיפיום (מוניצ'יפיו- ברומנית), 4 ערים ו-76 כפרים גדולים ("קומונות").
חומר פסיכואקטיבי
היסטוריה והתפתחות של השימוש הרפואי
קיימים חומרים פסיכואקטיביים רבים שהם תרופות המשמשות בטיפול ברפואה המודרנית. כמו תרופות רבות של הרפואה הקונבנציונלית, הם נשאבו בהתחלה מן הרפואה המסורתית הקדומה או העממית בצורת חומרים שהופקו מן הטבע - למשל, התרופות משככות כאבים שהופקו מן הפרג - כולל תמציות אופיום, מורפין, פפברין, קודאין. הליתיום המשמש בפסיכיאטריה הוא יסוד של הטבע. החומצה הוולפרואית הידועה כתכשיר נגד אפילפסיה וכמייצב מצב רוח ותרופה למיגרנה מקורה בחומר שבצמח הוולריאן.
שימושים לא רפואיים
חומרים פסיכואקטיביים בעלי תכונות של סמים מכונים סמים פסיכואקטיביים. חומרים אלו משמשים את בני האדם למטרות לא רפואיות כמו הרגשת תחושת הנאה ועונג, לשינוי מכוון של ההכרה והתודעה, עלייה בחשק וכו' - מטרות שמרביתן נקראות רקריאציונליות (Recreational), מיעוטן הן לצורך הגברת הדמיון היצירתי או התפוקה, הרחקת העייפות או הירדמות. השימוש בסמים נעשה מתוך סקרנות ובנסיבות חברתיות - כולל מסיבות, בלחץ חברתי, עקב מגע עם סוחרי סמים, או על רקע תרבות של מרד נעורים במוסכמות. ישנם סמים פסיכואקטיביים ששימשו או משמשים פעילות רוחניות או דתיות, למשל בהשגת מצבי טראנס או אקסטזה.
הכינוי סמים (באנגלית - Drugs of abuse, Substances of abuse, בצרפתית - Stupéfiants), שקיבל בתקופה המודרנית לרוב קונוטציה שלילית, משמש לציין חומרים פסיכואקטיביים שנעשה בהם שימוש בדרך כלל מחוץ למסגרת הרפואה, כ"סמי רחוב" ממקור צמחי או סינתטי לצורך השגת הנאה, העלאה מהירה במצב הרוח ובחשק, שינויי תודעה,(Recreational drug use), ערנות מוגברת כו' ולחלקם פוטנציאל לשימוש מזיק (Substances of abuse), תלות נפשית או פיזית, תופעות הרעלה כגון שכרות או מצב הלוצינטורי) ולכן נקראים גם "סמים משכרים" או "ממכרים". מכיוון שהם נמכרים לרוב בשוק השחור על ידי סוחרי סמים (Drug pushers) הם נקראים גם "סמי רחוב".
בהקשר זה, כתב העת "Journal of Psychoactive Drugs" מסן פרנסיסקו למשל, שהוקם בשנת 1967 בשם "Journal of Psychedelic Drugs" ("עיתון לסמים פסיכדלים") ושינה את שמו לזה הנוכחי בשנת 1981, עוסק בסמים הפסיכואקטיבים, בסמים הגורמים לחוויות נפשיות מיוחדות במינם - מבחינת תודעה, תפיסה, מצב רוח - ובמה שנקראת "תרבות הסמים".
חומרים רעילים
שאינם קשורים בדרך כלל לטיפולים רפואיים בעבר ובהווה- רעלים המשמשים למשל במלחמה כימית, מתכות כבדות, ממסים תעשייתיים, ממסים נדיפים, קוטלי חרקים, חומרי ניקוי ביתיים ורבים אחרים.
ריפוי עצמי
חומרים פסיכואקטיביים משמשים לעיתים קרובות גם לניסיונות "ריפוי עצמי" (Self medication) של אנשים שלקו בחרדה, דיכאון, פוביה חברתית, או הפרעת דחק פוסט טראומתית, ואף מצבים פסיכוטיים, ללא התייעצות עם רופאים. ברוב המקרים האלה השימוש המזיק בסמים משכרים או ממריצים עלול להחמיר את ההפרעות הנפשיות. חלק מהסמים הופכים למסוכנים בעקבות אינטראקציה מסובכת בין 3 גורמים: אישיותו, נטיותיו האישיות והמצב הנפשי של המשתמש, הסביבה של השימוש, וסוג החומר. חלק מהסמים הנ"ל נכללים בישראל בפקודת הסמים המסוכנים. כמה מהחומרים או הסמים הפסיכואקטיביים המוגדרים ככאלה ב"פקודת הסמים מסוכנים" נמכרים באופן חוקי, תוך פיקוח, בבתי מרקחת, ובשימוש חוקי בידי רופאים כתרופות משככות כאבים ובמטרות רפואיות אחרות בענפי רפואה שונים, בעיקר רפואת הכאב והרפואה הפליאטיבית (למשל תמצית אופיום, מורפין, פטידין, קודאין, פפברין,כו'), מתילפדנידט (ריטלין) וכמה נגזרות של אמפטמין - בשימוש בהפרעות שינה מסוימות (נרקולפסיה) ובהפרעת קשב וריכוז, "קנאביס רפואי" הנרשם לפי הוראות מפורטות בהתוויות רפואיות מסוימות.
חומרים פסיכואקטיביים בחוק הישראלי
רוב החומרים הפסיכואקטיביים העלולים לגרום להתמכרות רשומים בישראל בפקודת הסמים המסוכנים, אשר מתעדכנת מזמן לזמן עם הופעת חומרים חדשים.
על פי החוק במדינת ישראל חל איסור על גידול, הפקה, יבוא, יצוא, החזקה או שימוש בסם מסוכן. עם זאת, יש תרופות בעלות תופעת לוואי של התמכרות המופיעות אף הן בפקודה ומותרות לשימוש תחת הגבלות מסוימות (כמו מורפיום). כמו כן, יש חומרים שעליהם אין כל איסור, כגון צריכה של קפה או גת בלעיסה. בנוסף, חומרים אחרים כמו טבק ואלכוהול נמצאים תחת בקרה, כך שאסור למכור אותם לקטינים.
מיון החומרים הפסיכואקטיביים
חומרים פסיכואקטיביים מחולקים לקבוצות שונות בהתאם להשפעותיהם הפרמקולוגיות. תרופות וקבוצות פסיכואקטיביות בשימוש נפוץ הם:
אגם בולסנה
לאגם צורה סגלגלה האופיינית לאגמי לוע. שטח האגם 113.5 קמ"ר, הוא נמצא בגובה 305 מטר מעל פני הים, עומקו הממוצע הוא 81 מטר ועומקו המקסימלי 151 מטר. האגם מצוי בחלק הצפוני של נפת ויטרבו הקרוי "לטיום עילית" (Alto Lazio) או טוּשָה (Tuscia). הדרך הרומאית העתיקה "ויה קסיה" סובבת את האגם. סביב אגם בולסנה קיימים מגוון שירותי תיירות, במיוחד בנושא תיירות הטבע, שטחי קמפינג, לינה בחוות (אגרוטוריזם) ואירוח בסגנון לינה וארוחת בוקר.
חומר פסיכואקטיבי
מיון החומרים הפסיכואקטיביים
דיאגרמת ון הבאה שעוצבה על ידי דרק סניידר מפורום המוקדש לסמים הפסיכדלים בגוגל (2003), ניסתה לארגן בצורה אסתטית ולתת סקירה כללית אם כי שרירותית למדי, של החומרים הפסיכואקטיביים הנפוצים ביותר על ידי מיונם לקבוצות ותת-קבוצות המצטלבות לפי סיווגם הפרמקולוגי שלהם ודרך פעולתם. פריטים בתוך כל תת-קבוצה היו צריכים להיות קרובים לאלה עם דרך הפעולה הדומה ביותר, וממוקמים בכלליות לפי המקרא מתחת לדיאגרמה. הצטלבויות ראשיות מיוצגות על ידי ערבובי צבעים. אחת הטעויות העיקריות בדיאגרמה זו היא בערבוביה בין סמים פסיכואקטיביים ובין תרופות שאין להן בכלל פעולה של סמים, כמו התרופות האנטיפסיכוטיות, הקרויות בצורה מוטעית "סמים אנטיפסיכוטיים" טעות אחרת היא קשורה לשילוב של התרופות נוגדות דיכאון ומייצבות מצב רוח שפוזרו בין "סמים מדכאים", "סמים אנטיפסיכוטיים" ו"סמים ממריצים". התרופות נוגדות דיכאון למשל אינן סמים ממריצים ואינן אנטי-פסיכוטיות. חסרים בדיאגרמה תרופות הורמונליות, תרופות אנטיאפילפטיות שאינן ברביטורטים ובנזודיאזפינים, תכשירים סטרואידים, תרופות אנטיפרקינסוניות וכו'.
אגם בולסנה
הרומאים קראו לאגם "לקוס וולסיני" (Lacus Volsinii) על שם העיר האטרוסקית ולזנה (Velzna), העיר האחרונה שנכנעה לרומאים. תושבי העיר גורשו למקומות אחרים והעיר נמחקה עד היסוד אחרי שנת 264 לפנה"ס עד כדי כך שכיום אין זיהוי ודאי למיקומה.
ביזנטינה
ביזנטינה (Bisentina) הוא האי הגדול ביותר באגם (170 דונם) והוא אתר טיולים מעניין. ניתן להגיע לאי בעזרת שרות מעבורת מקאפודימונטה, הפועל כמה פעמים ביום בתנאי שיש מספיק נוסעים. מחיר הכרטיס כולל סיור מודרך קצר באי ביסנטינה שממנו אפשר להתפעל מהטבע שלא הזדהם, יערות של עצי אלון ירוקי־עד, גנים איטלקיים, נופים קסומים ואתרים רבים כמו הכנסייה של ג'אקומו הקדוש וכריסטופורו הקדוש שבה כיפה שתוכננה על ידי הארכיטקט יאקופו בארוצי דה וינולה; המנזר הפרנסיסקני; מקדש רוקינה (Rocchina) הקטן, אך יקר הערך, המוקדש לקתרינה הקדושה שלו צורת מתומן, תוכנן בידי אנטוניו סאנגאלו ונבנה במקום בו היה קולומבריום אטרוסקי על סלע המבצבץ מהאגם; הקפלה של הצלוב שבו פרסקו מהמאה ה-5; והכלא האיום "מלטה דֵיי פפי" (Malta dei Papi) ששימש כבית כלא למאסר עולם שנגזר על אנשי דת שהואשמו בכפירה. הכלא התבסס על מערה קטנה וחשוכה שהכניסה אליה מתוך דלת בתקרה שבגובה 20 מטר.
חומר פסיכואקטיבי
הפרעות נפשיות הקשורות לחומרים פסיכואקטיביים
ההפרעות הנפשיות העיקריות הקשורות לשימוש בסמים פסיכואקטיביים הן בעיקר ההתמכרות לסמים, השימוש לרעה - בכמויות גדולות וקבועות של סם, הפרעות ממושכות בתפיסה הנגרמות על ידי סמים הלוצינוגנים, ותסמונות גמילה. תרופות פסיכו-אקטיביות עלולים לגרום כתופעות לוואי או כמנת יתר למצבים בלבוליים, פסיכוטיים, דמנטיביים (קיהיון), אמנסטיים, הפרעות במצב הרוח, חרדה, הפרעות שינה. כך גם חומרים רעילים לא רפואיים. קיימות התנהגויות של שימוש לרעה גם במקרה של תרופות שאינן פסיכואקטיביות ושאינן גורמות לתלות כמו משלשלים, תרופות משככות כאבים מסוימות כמו פרצטמול או אספירין, תרופות נוגדות חומצה בקיבה, ויטמינים, הורמונים, תרופות צמחיות או עממיות, משתנים וכו'.
דרך פעולתם של חומרים פסיכואקטיביים
חומרים פסיכואקטיביים פועלים על מערכת העצבים בדרכים שונות, שכולן קשורות לפעילותם של מוליכים עצביים בתוכה. במסגרת תהליך ההולכה העצבית, המוליכים העצביים הם המולקולות שמעבירות את האותות העצביים בין תאי עצב בצורה של אות כימי.
אגם בולסנה
ביזנטינה
בשנת 1250 לערך, הפך האי לרכושו הפרטי של אציל בשם ביזנציו (Bisenzio), ששרף את האי וגרם לנטישתו בשל סכסוך עם תושביו. ב-1261 כבש האפיפיור אורבנוס הרביעי את האי מחדש. האי נהרס שוב ב-1333 בידי לודוויג הרביעי מבוואריה, שנאשם בכפירה על ידי האפיפיור ואף נודה על ידו. מ-1410 ואילך היה האי רכושה של משפחת פרנזה ונהנה מתקופה ארוכה של שגשוג ואפיפיורים רבים ביקרו בו. ב-1635 נשלט האי על ידי אודוארדו פארנזה, דוכס פארמה (Odoardo Farnese), ושליט קסטרו (Castro), שהיה בעימות עם הכנסייה שהסתיים בהרס מוחלט של קסטרו. שני האיים חזרו לשליטת הכנסייה שויתרה עליהם שוב. הבעלים הנוכחי של האי היא הנסיכה ביאטריצ'ה ספדה פוטנציאני (Beatrice Spada Potenziani), אשתו של הדוכס פיאסקי רבסקיירי (Fieschi Ravaschieri).
חומר פסיכואקטיבי
דרך פעולתם של חומרים פסיכואקטיביים
רבים מהחומרים נקשרים לאותם קולטנים שאליהם נקשרים המוליכים העצביים, ובכך משפיעים על עוצמת ההולכה העצבית. אגוניסט הוא חומר שנקשר לקולטן ומשפיע בצורה דומה למוליך העצבי, ולכן מעצים את ההפעלה של אותו מסלול עצבי, ואילו אנטגוניסט הוא חומר שנקשר לקולטן אך אינו מפעיל אותו, ולכן מחליש את הפעילות העצבית באותו מסלול.
חומרים אחרים משפיעים על הכמויות של מוליכים עצביים בתוך המוח. חלקם פועלים על אנזימים שמעורבים בסינתזה או פירוק של מוליכים עצביים, ובכך מגדילים או מקטינים את הכמות של אותו מוליך עצבי ואת הפעילות שלו. מנגנון פעולה נוסף הוא עיכוב תהליך הספיגה החוזרת של מוליכים עצביים, דבר המגדיל את העוצמה ומשך ההשפעה שלהם.
אגם בולסנה
מרטנה
האי מרטנה (Martana) הממוקם מול העיירה מרטה ידוע בכך שפעם נשמרו בו השרידים הקדושים של כריסטינה מבולסנה (Santa Cristina di Bolsena) הקדושה כדי שלא יפלו לידי הברברים. שנים אחר כך, מספרת האגדה, בזמן שלטון הגותים, מלכת הגותים אמאלסונתה (Amalasuntha) מצאה את מותה האיום באי זה. אחיינה תיאודאהאד (Theodahad) שביקש לתפוש את השלטון, הוא שיזם את הקשר שהביא לרציחתה בידי מתנקש. האי כיום הוא רכוש פרטי וסגור למבקרים.
ניקוז
הנהר המנקז את מימי אגם בולסנה הוא הנהר מרטה (Marta) היוצא מהאגם ליד העיירה מרטה, ונשפך לים הטירני. הנהר עובר בעיירה מרטה ודרך טוסקניה לטרקוויניה (Tarquinia). הנהר מגיע לים באזור הלידו של טרקוויניה. שם, באזור נפלא שבין שפך המרטה לשפך המיניונה (Mignone), נוצרה שמורת הטבע ה"מלחה של טרקוויניה" (Salina di Tarquinia).
יישובים על שפת האגם
היישובים הבאים ממוקמים על חופי האגם:
חומר פסיכואקטיבי
דרך פעולתם של חומרים פסיכואקטיביים
רוב המוליכים העצביים פועלים במספר מסלולים נפרדים במוח אשר משפיעים על היבטים רבים של תפיסה והתנהגות. מסיבה זו, חומר פסיכואקטיבי אחד יכול להשפיע על מגוון של תחומים, מפעילות מוטורית ועד למצב הרוח. עם זאת, ישנם חומרים המשפיעים רק על סוג אחד או על מספר סוגים מתוך מגוון הקולטנים של אותו מוליך עצבי, ולכן הם פועלים באופן ספציפי יותר רק על חלק מהמסלולים העצביים הקשורים אליו. לצד זאת, ישנם גם חומרים המשפיעים על מספר מוליכים עצביים במקביל. כל המאפיינים האלה מנוצלים לצורך פיתוח של תרופות שונות אשר מותאמות להשפיע בעיקר על מסלולים עצביים מסוימים, אם כי בכולן קיימות גם תופעות לוואי.
דוגמאות
הפועלים באמצעות סרוטונין (מוליך עצבי)
הפועלים באמצעות GABA (מוליך עצבי)
באמצעות קולטני אופיואידים
באמצעות נוראדרנלין, סרוטונין ולפעמים דופמין - מונואמין אוקסידאז (MAO, אנזים המפרק מונואמינים)
באמצעות קולטני NMDA
באמצעות קולטני קנבינואידים
באמצעות אצטילכולין (מוליך עצבי)
אצטילכולין אסטראז (אנזים המפרק אצטילכולין) THC-החומר הפעיל בקנאביס באמצעות אדנוזין (מוליך עצבי)
לקריאה נוספת
in Kaplan & Sadock's Comprehensive Textbook of Psychiatry 7th edition, Lippincott Williams & Williams 2000
גרשטיין
גרשטיין הוא שם משפחה
לוי שער
לוי שַׁעַר (10 במרץ 1933 – 3 באוגוסט 2014) היה מוזיקאי ישראלי יליד ברית המועצות, מורה למוזיקה, מעבד ומלחין בזמר העברי, המנהל המייסד של הקונסרבטוריון העירוני למוזיקה בעפולה ומנצח תזמורות נוער. בין השירים הידועים שהלחין: "שי" ו"צל ומי באר".
ביוגרפיה
שער נולד בשנת 1933 בעיר אודסה שבברית המועצות בשם ויליָה שֵר (Виля Михайлович Шер). בגיל צעיר התייתם מהוריו, וגדל בבתי יתומים. סיים את לימודיו בבית הספר למוזיקה של אודסה ולאחר מכן בקונסרבטוריון הממלכתי בלבוב בכיתת כלי הנשיפה (קרן יער). משנת 1957 עד 1972 שימש כנגן בתזמורת הפילהרמונית של אודסה.
ב-1972, והוא בן 39, עלה לישראל והתיישב בעפולה. הוא החל ללמד מוזיקה בבית ספר "רמות" שבגבעת המורה. ב-1978 ייסד בעיר את תזמורת הנוער העירונית (כלי נשיפה) ואת הקונסרבטוריון העירוני למוזיקה, שאותו ניהל במשך 21 שנה.
שער הלחין את שירם המפורסם של הפרברים והדודאים (במופעם המשותף "בצמדים וברביעייה") "שי", למילותיה של רחל המשוררת, ואת השיר "צל ומי באר" – לחן שחיבר לבקשת בני אמדורסקי מהדודאים, שלאחר מכן כתב לו יורם טהרלב מילים.. גיל אלדמע עיבד את השיר "שי" למקהלה בארבעה קולות. בריאיון לרדיו ב-20 בספטמבר 2015 סיפר יוסי חורי מה"פרברים" כי הוא עומד בקשר עם משפחתו של שער ובכוונת הפרברים לגאול את שיריו ולהוציאם מהשכחה.
עוד מיצירותיו: השיר "אהבי אותי אהבה", "פרחים עם מנגינה: 15 שירים למקהלה, לבתי ספר ולנוער", 2 שירי רחל לקול ולפסנתר. שער גם עיבד שירים ישראליים למקהלה וערך והוציא לאור עיבודים לשירים ישראליים עבור הרכבי חליליות: "השירים שלנו", "החגים שלנו" ו"מוזיקה בלבנו". המייחד עיבודים אלה הוא כתיבת הקולות לחליליות בדו (סופרן וטנור) יחד עם טרנספוזיציה לאלו שבפה (אלט ובאס) על מנת להימנע מהקושי שבלימוד הטרנספוזיציה למתחילים. וכך כל מי שיודע לנגן בחלילית בדו יכול לנגן בכל ארבעת סוגי החליליות.
אף ששיריו זכו לפרסום ניכר, שער עצמו נותר אלמוני מחוץ לעפולה. בשנות ה-90 פוטר מעבודתו. שער, שהרגיש שלא זכה להכרה ראויה, פרסם בשנת 2000 ספר אוטוביוגרפי ברוסית בשם Чужой ("המנודה"), שבו גולל בכאב את קורותיו בארץ. בערוב ימיו דחה מספר כיבודים שביקשו להעניק לו, בהם אות יקיר העיר עפולה.
שער נפטר בביתו בעפולה ב-2014, בן 81. הוא נטמן בבית העלמין בעיר. הותיר אשה, לינה, ובן המתגורר בשווייץ.
בית בונפרטה
בית בונפרטה (בצרפתית: Bonaparte) הייתה משפחת אצולה זוטרה מקורסיקה שהתפרסמה בזכות עלייתו של אחד מבניה, נפוליאון בונפרטה, לשלטון בצרפת. נפוליאון נעשה קונסול ראשון ובהמשך קיסר, ובתקופת שלטונו, 1800 עד 1815, הכתיר את אחיו וגיסיו למלכים בספרד, הולנד, נאפולי ווסטפאליה. אחיינו לואי נפוליאון נעשה אף הוא קיסר צרפת, בשנים 1852 עד 1870.
יפרם קורץ
יפרם קורץ (ברוסית: Ефрем Курц; 7 בנובמבר 1900, סנקט פטרבורג – 27 ביוני 1995, לונדון) היה מנצח רוסי.
בית בונפרטה
מקור המשפחה
שם המשפחה אוית במקורו האיטלקי Buonaparte, בוּאוֹנפרטה, ובאיות זה השתמש גם נפוליאון עד 1796. שורשי המשפחה בפירנצה, והם מגיעים עד ימי הביניים המוקדמים. אחד מבניה, פרנצ'סקו בואונפרטה, שבא מענף של המשפחה שהתגורר בעיירה סן מיניאטו שבטוסקנה, היגר לקורסיקה במאה ה-16, כאשר האי היה בשליטה ג'נובה, והשתקע שם. צאצאיו עסקו במשך השנים בענייני חוק ומִנהל באי. אביו של נפוליאון, קרלו בואונפרטה, היה עורך-דין, ולאחר סיפוח קורסיקה לצרפת ב-1768 שימש זמן מה שליח מטעם העיר אז'קסיו וסביבותיה בחצר המלוכה בפריז. ב-1771 קיבל הכרה רשמית במעמדו כאציל מהכתר הצרפתי. כמו כן ניסה לקדם יוזמות עסקיות שונות בצרפת, ורוקן בכך את המשפחה מנכסיה. הוא נפטר ב-1784 מסרטן הקיבה, מחלה שממנה נפטרו גם שתיים מאחיותיו של נפוליאון והוא עצמו, לפי הדוח הרשמי. ב-1764 נשא קרלו לאישה את לטיציה רמולינו, בת למשפחה קורסיקנית מכובדת. לזוג נולדו שני ילדים שמתו בינקותם, ושמונה שהגיעו לבגרות. נפוליאון היה הבן השני. לטיציה, שכונתה מאדאם מֶר, גברת אמא, האריכה ימים במשך 15 שנה אחרי בנה המפורסם.
נפוליאון, אחיו ואחיותיו
אחיו של נפוליאון, וכן גיסו ז'ואקים מירא, היו שותפים למהלכים שונים שנקט בדרכו להשתלטות על צרפת, והוא מצדו גמל להם בתוארי מלוכה בהולנד, ממלכת נאפולי, ספרד ווסטפאליה, שכולם בוטלו כאשר החלה האימפריה הנפוליאונית לשקוע. בהיותו חשדן ומלא חשש ממרגלים ובוגדים, שיתף נפוליאון לעיתים את אחיו בתוכניותיו החשאיות. הוא גם נטה להתערב בחייהם האישיים.
נבחרת בלגיה בכדורסל נשים
נבחרת בלגיה בכדורסל נשים היא קבוצת כדורסל הנשים הלאומית של בלגיה. הנבחרת זכתה במדליית ארד באליפות אירופה בכדורסל נשים בשנים 2017 ו-2021.
בית בונפרטה
נפוליאון, אחיו ואחיותיו
ילדיהם של קרלו ולטיציה שהגיעו לבגרות, על-פי סדר לידתם, היו:
יפרם קורץ
קריירה
קורץ למד בקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג, כתלמידם של אלכסנדר גלאזונוב וניקולאי צ'רפנין, בין השאר. בהמשך למד בריגה, ברלין ולייפציג, בזו האחרונה כתלמידו של ארתור ניקיש.
קורץ ניצח לראשונה בפומבי כשיצא במקום ניקיש החולה ללוות את הרקדנית איזדורה דאנקן במסע הופעות. הופעותיו אלה הובילו למספר קונצרטים עם הפילהרמונית של ברלין. בשנים 1924–1933 ניצח על הפילהרמונית של שטוטגרט ובשנת 1928 שכרה אותו הפרימה בלרינה אנה פבלובה ללוות את ריקודה, ובכך המשיך עד למותה בשנת 1931. בשנים 1932–1942 היה מנצח ה"באלט רוס של מונטה קרלו" ויצא עמם לסיורי הופעות רבים. עבודתו במונטה קרלו כללה ניצוח על הצגת הבכורה העולמית של "עליצות פריזאית"
בית בונפרטה
לאחר נפילת נפוליאון הראשון
לאחר תבוסתו בקרב ווטרלו ב-1815 הודח נפוליאון באופן סופי מכסאו ויצא לגלות, שבה מת ב-1821. יורשו המיועד, נפוליאון השני, שנולד לו מאשתו השנייה מאריה לואיזה, מת בצעירותו ללא יורשים. קיימים צאצאים רבים לבנו הבלתי-חוקי של נפוליאון הראשון, אלכסנדר ולבסקי, ולבנו המאומץ, אז'ן דה בוארנה (בנה של אשתו הראשונה ז'וזפין, מנישואיה הקודמים).
יפרם קורץ
קריירה
בהמשך היגר קורץ לארצות הברית והתאזרח שם ב-1944. בשנים 1943–1948 שימש כמנהלה המוזיקלי של הפילהרמונית של קנזס סיטי. באותה משרה כיהן בתזמורת הסימפונית של יוסטון בשנים 1948 עד 1954. כמו כן ניצח על מוזיקה למספר סרטי קולנוע, ביניהם פסקול הסרט "מקבת'" של הבמאי אורסון ולס.
בשנים 1955–1957 היה קורץ מנהל מוזיקלי של התזמורת הפילהרמונית המלכותית של ליברפול יחד עם ג'ון פריצ'רד. לאחר זאת שימש מנצח אורח בתזמורות אחדות, בין השאר בלנינגרד ומוסקבה בברית המועצות, לשם חזר בפעם הראשונה בשנת 1966.
בית בונפרטה
לאחר נפילת נפוליאון הראשון
עוד לפני נפילתו הסופית של נפוליאון איבדו אחיו ואחיותיו את השליטה בארצות שעליהן הוכתרו. חלקם, וצאצאיהם אחריהם, המשיכו לשאת תוארי אצולה שונים שהעניק להם נפוליאון. רובם סיימו את חייהם באיטליה, ערש המשפחה. בין אחיו של נפוליאון היה ז'רום היחיד שמילא תפקידים ציבוריים משמעותיים לאחר נפוליאון, בתקופת הרפובליקה השנייה והקיסרות השנייה.
גם לאחר תבוסת נפוליאון נותרו בצרפת חוגים מסוימים, המכונים בונפרטיסטים (Bonapartiste), שלא קיבלו את הדחתו. עם מותם של הקיסר המודח ובנו ניתנה נאמנותם של חוגים אלה לבני בונאפרטה שנותרו בחיים. במאה ה-19 עדיין נותר לעמדה זו משקל ציבורי לא מבוטל.
יפרם קורץ
קריירה
קורץ נשא לאישה את החלילנית האמריקאית איליין שאפר, שמתה בשנת 1973.
בית בונפרטה
לאחר נפילת נפוליאון הראשון
לואי נפוליאון (1808 - 1873), בנו של לואי, נבחר לנשיא הרפובליקה הצרפתית השנייה ב-1848, תוך שהוא נסמך בין היתר על תמיכתם של הבונפרטיסטים. ב-1852 הכריז על הקמת קיסרות חדשה שהוא עמד בראשה, בתואר הרשמי של קיסר צרפת נפוליאון השלישי. הוא התפטר מהתפקיד ב-1870, בעקבות תבוסת צרפת במלחמתה נגד פרוסיה ונפילת הקיסרות. בתקופת שלטונו, ב-1857, הקים נפוליאון השלישי אחוזת קבר קיסרית למשפחה באז'קסיו שבקורסיקה. בנו של נפוליאון השלישי, נפוליאון אז'ן לואי, הוכתר על ידי המלוכנים הבונפרטיסטים בגלותו בבריטניה בימי הרפובליקה הצרפתית השלישית כ"נפוליאון הרביעי". הוא נהרג בשירותו כקצין תותחנים בצבא הבריטי בעת מלחמת אנגליה-זולו בגיל 23 ולא הותיר אחריו צאצאים.
יפרם קורץ
הקלטות
ברפרטואר ההקלטות שלו יצירות משל דמיטרי שוסטקוביץ' (הקלטות מוקדמות, אם כי לא ביצועי בכורה, של כמה מן הסימפוניות ושל הסוויטה לבלט "תור הזהב"), ארנסט בלוך (שאחת מיצירותיו האחרונות, "שתי פואמות אחרונות (אולי...)" הוקדשה לאיליין שאפר) והייטור וילה-לובוס (Uirapuru). רבות מן ההקלטות האלה נעשו בשנות ה-40 וה-50 עם תזמורת פילהרמוניה בלונדון. קורץ הקליט בעיקר לחברות קולומביה ו-EMI.
בית בונפרטה
מנפוליאון השלישי ועד ימינו
התמיכה הציבורית בזכותם של בני בונפרטה לשלטון בצרפת נדחקה לשוליים עם התבוסה שנחלה צרפת בהנהגתו נפוליאון השלישי. במותו של בנו היחיד של נפוליאון השלישי, נפוליאון אז'ן (נפוליאון הרביעי), ב-1879, התפלג המחנה המצומצם שעוד נותר מהבונפרטיסטים בין שתי קבוצות, שנחלקו בשאלת זהותו של היורש החוקי לראשות הבית, ובמידת-מה גם בשאלות אידאולוגיות. נפוליאון אז'ן מינה בצוואתו את ויקטור, נסיך נפוליאון ליורשו כראש הבית, אך לפי סדר הירושה היורש היה צריך להיות אביו של ויקטור, הנסיך נפוליאון בונפרטה, בנו בכורו של ז'רום בונפרטה (ובן דודו של נפוליאון השלישי). תומכיו של האב טענו שההוראה בצוואה אינה בעלת תוקף חוקי. לקרע היה גם בסיס אידאולוגי מסוים: הנסיך נפוליאון היה ליברל ומתנגד חריף לקלריקליזם, וכך גם רבים מתומכיו, ואילו השמרנים הקתולים שבין הבונפרטיסטים נמשכו למחנה הבן ויקטור. המחלוקת הפרסונלית בין המחנות הסתיימה בעיקרה עם מותו של האב, שלאחריה נעשה ויקטור היורש החוקי גם בעיני שוללי תוקפה של הצוואה. (היו גם בונפרטיסטים שתמכו דווקא בלואי, אחיו הצעיר של ויקטור, שהיה קצין בצבא הרוסי הקיסרי).
ויקטור, נסיך נפוליאון, נפוליאון החמישי בפי תומכיו, היה כנראה בן בונפרטה האחרון שהאפשרות שיכונן מחדש את הקיסרות הצרפתית עלתה ברצינות. במהלך המשבר שפקד את הרפובליקה הצרפתית השלישית בפרשת דרייפוס הציע את עצמו כמנהיג, בתמיכתם של חוגים פוליטיים מסוימים. מאז סופה של המאה ה-19 התמיכה בבונפרטיזם אינה יותר מקוריוז.
את ויקטור ירש כראש הבית בנו, לואי, נסיך נפוליאון (נפוליאון השישי), שמת ב-1997. לאחר מותו קמו שני טוענים לראשות הבית, בנו ונכדו: בצוואתו הוריש את ראשות הבית לנכדו ז'אן-כריסטוף, תוך נישול בנו שארל נפוליאון, היורש החוקי לפי סדרי הירושה (ייתכן שהסיבה לכך הייתה דעות רפובליקניות שהביע שארל נפוליאון). בכך התעוררה מחלוקת דומה לזו שפילגה את המשפחה ותומכיה עם מות אז'ן נפוליאון ב-1879.
צאצאים בולטים נוספים
צאצאים אחדים למשפחה התבלטו בפעילותם בתחום המדע ובתחומים אחרים. אחדים מהם היו מעורבים בפוליטיקה במדינות שונות, ובפרט בקורסיקה, ערש המשפחה.
אחד מנכדיו של ז'רום (אחיו של נפוליאון הראשון), צ'ארלס ג'וזף בונפרט (1851 - 1921), מן הענף האמריקני של המשפחה, היה מזכיר הצי והתובע הכללי של ארצות הברית, וייסד את ה-FBI בגלגולו הראשון.
גרישה פיליפוב
ראשית חייו
פיליפוב נולד באוקראינה למשפחת מהגרים מבולגריה. ב-1936 שבה משפחתו לבולגריה והתיישבה באזור העיר לובץ'. פיליפוב הצטרף למפלגת הפועלים הבולגרית, (שמה הקודם של המפלגה הקומוניסטית הבולגרית) ובמהלך מלחמת העולם השנייה הצטרף לתנועת המחתרת שפעלה נגד הממשלה הפרו-גרמנית בממלכה. ב-1942 נעצר, נשפט ונידון ל-12 שנות מאסר, אותן החל לרצות בכלא המרכזי בלובץ'. ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה ברחבי בולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית וזכתה לגיבוי מהצבא האדום אשר כבש את סופיה. הממשל החדש בראשות קימון גאורגייב התיר את פעילותה של המפלגה הקומוניסטית ופיליפוב שוחרר מהכלא.
הקריירה הפוליטית
לאחר שחרורו מהכלא הועסק פיליפוב כעובד מדינה במשרד התעשייה הבולגרי והתקדם בהדרגה במנגנון המפלגה הקומוניסטית. ב-1951 סיים תואר ראשון בכלכלה ובמסחר באוניברסיטת מוסקבה ולאחר שובו לבולגריה מונה לכהן כחבר ועדת התכנון הארצית. ב-1966 נבחר לאספה הלאומית הבולגרית, מונה על ידי טודור ז'יבקוב לכהן כיושב ראש ועדת יישום הרפורמה הכלכלית במדינה וזכה למעמד שר. ב-1971 נבחר ליושב ראש ועדת התכנון הארצית ולפוליטביורו. פיליפוב נחשב איש אמונו של ז'יבקוב.
בראונשטיין
בראונשטיין הוא שם משפחה יהודי
מייקל רפפורט
מייקל דייוויד רפפורט (באנגלית: Michael David Rapaport, נולד ב-20 במרץ 1970) הוא שחקן וקומיקאי אמריקאי יהודי. הוא שיחק ביותר משישים סרטים מאז תחילת שנות התשעים.
ביוגרפיה
רפפורט נולד בניו יורק לג'ון ברודי, שדרנית ברדיו, ולדייוויד רפפורט, מנהל תוכנית רדיו. כנער מתבגר הוא העריץ שחקני קולנוע, ובמיוחד את רוברט דה נירו וכריסטופר ווקן. הוא סולק מהתיכון ועבר לגור בלוס אנג'לס כדי לנסות את מזלו במופעי סטנד-אפ.
בשנת 1996 שיחק בסרטו של מאט ריבס "על חברים ולוויה אחת" לצד דייוויד שווימר, ובדרמה הרומנטית "בחורות יפות" בכיכובה של אומה תורמן.
בשנת 1998 שיחק בתפקיד הראשי בקומדיה "האיש העירום".
בשנת 1999 הופיע בארבעה פרקים של הסדרה חברים בתור גארי, שוטר שיוצא עם פיבי.
בשנת 2000 שיחק בסרט הסאטירי "רייטינג לנצח" בבימויו של ספייק לי.
בשנת 2002 שיחק בקומדיית הפשע "חיילי נייר" בכיכובו של קווין הארט.
בין השנים 2005 ל-2007 שיחק בסדרה קומית אמריקאית "טירוף בבית" בתפקיד דייב.
בשנת 2006 כיכב בקומדיה "מיוחד" בתפקיד לס פרנקן, לצד ג'וש פק.
בשנת 2008 שיחק רפפורט בעונתה הרביעית של סדרת הטלוויזיה נמלטים בתור דון סלף מהמשרד לביטחון המולדת. באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי בדרמת המתח "התנקשות בנשיא בית הספר" לצד ברוס ויליס.
בשנת 2012 החל לשחק בסדרת הדרמה הרפואית "רופא האספסוף" ברשת FOX בתפקיד פול מורטי, הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת שירדה בתחילת 2013.
בשנת 2013 שיחק בסרט האימה "נשיקת הארורים" בכיכובו של מיילו ונטימיליה.
בשנת 2016 שיחק בסרט "רוקי: הסיפור האמיתי", ואף שיחק במיני-סדרה של וודי אלן "משבר בשש סצנות" בפריים וידאו.
בשנת 2017 שיחק את טדי סנו בסדרת הטלוויזיה הקומית "מפורסם כמו לבן" של רשת Showtime. הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת. באותה שנה החל לשחק את דאג גרנדר, אביו של סאם בסדרת הקומית "לא טיפוסי", של רשת נטפליקס. בנובמבר 2019 עלתה לשידור העונה השלישית של הסדרה.
ממלכת הדמיון
ממלכת הדמיון (באנגלית: Imaginationland) היא טרילוגיית פרקי טלוויזיה בסדרה המצוירת סאות'פארק. הטרילוגיה זכתה בפרס אנני ובפרס אמי וזכתה למדרוג גבוה בשידורה. ב-2008 יצאה טרילוגיית הפרקים כסרט שהופץ ישירות ל-DVD הכולל בונוסים וקטעים לא מצונזרים.
החלק הראשון שודר ב-17 באוקטובר 2007, החלק השני ב-24 באוקטובר 2007 והחלק השלישי ב-31 באוקטובר 2007.
חלק ראשון
הפרק מתחיל כאשר קרטמן מחפש לפרקון ביער. לקייל, שהיה עם קרטמן ביער בזמן החיפוש, היה ספק שקרטמן יוכל למצוא לפרקון אמיתי, והתערב איתו שאם הוא יצליח להוכיח שלפרקונים קיימים הוא ימצוץ לו את אשכיו, ואם לא הוא יהיה חייב לו עשרה דולרים. לתדהמתו של קייל, קרטמן מצא לפרקון אך כאשר הוא רדף אחריהם, הם תפסו אותו במלכודת. הלפרקון מזהיר את קייל וקרטמן שפיגועי טרור רבים יתרחשו בקרוב, לאחר שהלפרקון נעלם מתחיל קרטמן לרקוד ומחייב את קייל למצוץ לו את אשכיו אך קייל מסרב בטענה כי דבריו של הלפרקון אינם הגיוניים וישנה סבירות גבוהה שהכל בדיחה של מישהו. למחרת, משוחח קייל עם חבריו סטן, באטרס, קני מקורמיק וג'ימי עד שמופיע אדם זר ושואל אותם אם הם ראו שדון, קייל עונה לאיש כי שדונים הם דמיוניים והאיש עונה לו כי אם משהו דמיוני זה לא אומר שהוא לא אמיתי. האיש מזמין את הילדים לעלות על "מכונת הדמיון המעופף" שלו ומקסים אותם כאשר הוא שר להם שיר הנקרא "ארץ הדמיון". המכונה המעופפת מתחילה להמריא ומתקדמת לכיוון "ארץ אבודה". בסוף השיר נוחתת במכונה בארץ הדמיון.
לדבריו של האיש, הארץ כולה היא פרי דמיונם של בני האדם. לפתע מופיעים המוני טרוריסטים אסלאמיים המתחילה לפוצץ את המקום, להרוס את בתי מגורים ולהרוג אנשים דמיוניים (הסצנה היא פרודיה לחלק מהסרט להציל את טוראי ריאן של סטיבן ספילברג). הילדים נמלטים מהמקום על דרקון הלוקח אותם למקום מבטחים, לעומת באטרס שנלקח על ידי הטרוריסטים כבן ערובה. למחרת מתעורר קייל שבטוח כי הכל היה חלום, אך סטן שעמד לידו סיפר לו כי זה אמיתי וכי באטרס נעלם.