cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הקרן הלאומית (בריטניה)
הקרן הלאומית (באנגלית: The National Fund) היא קרן צדקה בריטית. מטרתה, על פי הצהרת התרומה, היא לשלם את החוב הציבורי של בריטניה במלואו. שווי הקרן, נכון ל-5 באפריל 2019, נעמד על כ-519,707,831 ליש"ט.
ב-1919, המזכיר הפיננסי במשרד האוצר סטנלי בולדווין הציע במאמר מערכת לעיתון "Financial Times" כי אזרחים עשירים ייתרמו מרצון לתשלום החוב הציבורי של בריטניה שנצבר כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה, בתקווה שתשלומו לא ייגרר לדורות הבאים. כמעט עשור אחר כך, ב-1928, גספארד פארר, שותף בבנק השקעות מקומי, הקים עבור מטרה זו את "הקרן הלאומית", ולה הוא תרם באנונימיות 500 אלף ליש"ט בתקווה שאזרחים עשירים נוספים יבואו בעקבותיו. באותה התקופה, החוב הציבורי עמד על כ-7 מיליארד ליש"ט, ותרומתו של פארר לבדה כיסתה רק כ-0.007% מן הסך הכולל של החוב. נדבנים אחרים הצטרפו ליוזמה גם כן בתרומות, אך זו האחרונה נתקבלה ב-1982. בתקנון הארגון אשר מנהל את הקרן, נקבע כי היא תפרע רק כאשר היא תצליח לשלם את החוב במלואו. עד לחשיפת מסמכי התרומה המקוריים על ידי בית המשפט העליון ב-2020, זהותו של פארר נותרה אנונימית כשאף לממשלה לא היה שום מידע על כך.
ב-22 במאי 2018, הוגשה לבית המשפט העליון בקשה על ידי היועץ המשפטי לממשלה לשחרור הקרן עבור צמצום החוב הציבורי של בריטניה. זאת, לאחר שנקבע בדיון בבית הנבחרים באותה השנה על ידי מומחים כי אין שום סיכוי שהקרן תגיע אי פעם לסכום שיספיק כדי לשלם את כלל החוב הציבורי. במשך שנים דרשו פוליטיקאים שונים מן האופוזיציה, ובעיקר תנועות שורשיות, להשתמש בכספי הקרן עבור מטרות חברתיות, בעוד הממשלה קיוותה לנצל את הכסף עבור צמצום החוב הציבורי. לעניין נדרשה התערבותו של בית המשפט העליון, שכן תנאי הקרן, אשר קבעו כי יש להשאיר את ערכה להצטבר עד שיספיק לתשלום החוב המלואו, הם מחייבים.
לפני קיום המשפט בנובמבר 2019, התייצב שארה של התורם המקורי בדרישה לחלק את כספי הקרן לבני המשפחה כירושה, בטענה כי אין תוקף לייעוד הכספים עבור הממשלה היות שהמטרה הקבועה לתשלום החוב הציבורי נכשלה. לאחר שטענה זו נפסלה על הסף על ידי בית המשפט, נקבע לעניין שחרור כספי הקרן דיון חדש. לבסוף, ב-10 בנובמבר 2020, נקבע על ידי בית המשפט העליון כי ניתן לשחרר את כספי הקרן עבור צדקה. בהחלטתו, הסכים השופט עם עמדת המומחים לפיה מטרת הקרן לעולם לא תושג, וציין כי שימוש בכספים למימון צדקה יימנע את הסכנה שלא תצא שום תועלת מן הקרן. ב-21 בינואר 2022, בית המשפט העליון נתן את החלטפו הסופית בעניין, בקביעה כי משרד האוצר יוכל להשתמש בכספי הקרן עבור הפחתת החוב הציבורי.
אופוס (מקודד)
אופוס (Opus) הוא תקן אינטרנטי למקודד קול מאבד נתונים. הוא יכול לשמש להעברה יעילה של דיבור וגם להעברה איכותית של קול ומוזיקה. מעבר להיותו מקודד קול איכותי שיכול לעבוד במגוון תנאים, אופוס תוכנן להיות חופשי וללא מגבלות פטנטים. מפתחיו העיקריים הם ז'אן מארק ואלין (במקור עובד Octasic וחבר בקרן Xiph, בהמשך עבר לקרן מוזילה) וקואן ווס מחברת סקייפ. אופוס הוא, בין השאר, מקודד הקול הסטנדרטי של תקן WebRTC לשיחות קול ווידאו אינטראקטיביות בדפדפן.
היסטוריה
אופוס הוא תוצאתה של קבוצת עבודה של ה־IETF שנוצרה בעקבות אכזבה ממקודדי הקול הקיימים. מקודדי הקול הפופולריים בתעשייה, כגון G.729 ו־AMR היו עם מגבלות פטנטים. למקודדים חופשיים כגון Speex ו־Vorbis היו בעיות מעשיות שונות. כמו כן לא הייתה מאחוריהם קבוצת חברות גדולה מספיק והיה ברור שלשם כך צריך ליצור תקן. תקנים למקודדי קול נוצרו בעבר באיגוד הטלפוניה העולמי (ITU) או ב־3GPP, אולם היחס של שני הארגונים הללו לפטנטים הוביל את היוזמים לעבוד עם ה־IETF. בין היוזמים היו קרן Xiph, שעומדת מאחורי המקודדים Vorbis ו־Speex, וכן חברת סקייפ, אשר פיתחה את מקודד הקוד SILK. הוחלט על הקמת קבוצת עבודה במסגרת ה־IETF שתשקול מקודדים קיימים ותנסה, במידת האפשר לשפר אותם.
בשנת 2010 ניתן למקודד השם אופוס (לאחר שימוש זמני בשם Harmony) למרות שבמקרה לחברת אוקטסיק יש מוצר עם אותו השם.
התקן אושר סופית בתאריך 11 בספטמבר 2012.
חניכות
חניכות היא שיטה להכשרה ואימון כוח אדם במקצועות האומנות, החקלאות ועבודות הכפיים. חניכים מפתחים את הקריירה שלהם אחרי תקופת חניכות. מרבית ההכשרה בתקופת החניכות נעשית במקום העבודה ובלימוד תוך כדי עבודה. לעיתים קיים גם חלק תאורטי לא פורמלי.
בישראל
בישראל נמצאת מערכת החניכות באחריות משרד העבודה והרווחה מתוקף חוק החניכות (תשי"ג) והיא מהווה חלופה למערכת החינוך של משרד החינוך, במסגרת "בתי ספר תעשייתיים". המערכת משלבת עבודה מעשית עם לימודי מקצוע. עד 1978, עת היה נהוג שכר לימוד מדורג בבתי ספר תיכוניים, היוותה החניכות קרש קפיצה לתלמידים אשר יד הוריהם לא השיגה לממן את לימודי התיכון. מאז החלת חוק חינוך חובה עד כיתה י', מופנים למערכת החניכות בעיקר תלמידים אשר הישגיהם חלשים. במערכת למדו, נכון לשנת 2004, כ-13,000 תלמידים ותלמידות.
בשנת 2016 החל משרד העבודה והרווחה, בשיתוף ג'וינט ישראל-תב"ת, להפעיל את תוכנית סטארטר – תוכנית הכשרה למבוגרים המלווה בחניכות.
חניכה רוחנית
חניכות בתחום הרוחניות שונה מהנזכרות כאן. היא מבוססת על העברת מידע מאדם בעל כישורים מוכחים בתחומי הדת והאמונה. יכול אדם להעביר את הידע הזה מאב לבנו. יכול אדם לרכוש ידע זה ממורה רוחני. הידע יכול להיות סודי או לא סודי. הוא מהווה כר נרחב, מצד אחד לשרלטנים, ומצד שני לאנשים בעלי יכולות פאראפסיכולוגיות.
חניכה בתחום האמנות
חניכות בתחום האמנויות, גם היא העברת ידע, לעיתים, שאיננו נלמד בבתי ספר. לדוגמה, בתחום התיאטרון היפני המסורתי העברת המידע נעשתה תמיד בדרך זו. כמעט בכל אמנות כמו התיאטרון, הקולנוע, יש ללמוד לא רק בבתי הספר הרגילים, אלא גם מאדם בעל ניסיון, המעביר את הלומד ניסיונות ומבחנים על מנת לחשלו, ולהעניק לו את האמון המקצועי. כך גם במוזיקה.
הערות שוליים
Apprenticeship Чирак Lærling Berufsausbildung Metilernanto Oppisopimus Apprenti Training aziendale Middelbaar beroepsonderwijs Lærling Lærling Apprenticeship Lärling Çırak (Yarışma)
Music Box
Music Box (בעברית: תיבת נגינה) הוא שם אלבום האולפן השלישי של הזמרת האמריקאית מריה קארי, אשר יצא לאור למכירה עולמית בשנת 1993.
רקע כללי
Music Box הוא אלבומה המצליח ביותר של קארי. זהו אלבום האולפן השלישי שלה, כשבינו לבין Emotions הספיקה להקליט את מופע ה-Unplugged המצליח שלה עבור התוכנית בערוץ MTV.
האלבום משלב בתוכו שירי פופ ברוח התקופה וכמו כן בלדות רבות בנושאי רומנטיקה, אמונה, חברות ובדידות.
את יציאת האלבום הקדים הסינגל הראשון מתוכו, "Dreamlover". שיר פופ שכבש במהירות את פסגת הבילבורד למשך 8 שבועות רצופים. הסינגל השני, "Hero", הגיע אף הוא למקום הראשון ונשאר שם חודש. עד היום, זהו אחד השירים המפורסמים ביותר שלה. הסינגל השלישי, "Without You", הוא חידוש לשירו של הארי נילסון מ-1972. כשיצא בתחילת 1994, הוא כבש עשרות מצעדים ברחבי העולם ובמיוחד באירופה, והפך לאחד הלהיטים הגדולים ביותר של העשור. הוא היה הלהיט הראשון שלה בבריטניה שהגיע למקום הראשון. הסינגל הרביעי והאחרון מהאלבום, "Anytime You Need a Friend", הגיע למקום ה-12 במצעד הבילבורד.
על אף קבלת פנים צוננת מצד המבקרים, האלבום ניצב במקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני במשך 8 שבועות לא רצופים והגיע למקום ה-2 במצעד האלבומים השנתי של אותה שנה. כ-30 מיליון עותקים נמכרו ממנו והוא אחד מהאלבומים המצליחים ביותר בכל הזמנים בארצות הברית ומחוצה לה.
בישראל, הגיעו "Dreamlover" ו-"Hero" למקום השביעי במצעד של רשת ג', ו-"Without You", ו-"Anytime You Need a Friend" למקום הראשון. האלבום עצמו הגיע למעמד אלבום פלטינה (מעל 40,000 עותקים) והיה לאלבום הלועזי הנמכר ביותר בישראל ב-1994.
קארי הייתה מועמדת על שני פרסי גראמי על "Dreamlover" ו-"Hero" בשנים 1994 ו- 1995 אך הפסידה.
שימוש בדגימות מתוך שירים אחרים
באלבום זה כמו באחדים מאלבומיה, קארי שילבה דגימות מתוך שירים אחרים בעבודתה. מכיל דגימות מתוך השיר "Blind Alley", של להקת האימושיינס.
סוגיית זכויות היוצרים סביב Hero
"Hero", עמד סביב מחלוקות אודות זכויות יוצרים לאחר יציאתו. כריסטופר סלטי, נהג לימוזינה לשעבר של הזמר סליי סטון, טען כי מילות השיר של קארי מבוססות על פואמה שהראה לסטון ב-1991, שאותה הניח כי קארי ראתה. קארי, שרצתה להעניק את "Hero", בהתחלה לזמרת גלוריה אסטפן, שתבצע אותו בפסקול הסרט שלה הנושא את אותו שם, הגנה על עצמה על ידי הצגת הטיוטה ממחברת השירים האישית שלה, אף על פי שזאת נכתבה שישה שבועות לאחר יציאת הסרט לאקרנים. התביעה, שסכומה עמד על 20 מיליון דולר, בסופו של דבר נדחתה וסלטי נאלץ לשלם פיצויים לקארי. שנה לאחר מכן, הוא הגיש תביעה נוספת שגם כן נדחתה, והבטיח כי ישוב לתבוע אותה בשלישית.
השפעתו של Hero
מאז יציאתו, "Hero" הפך לאחד השירים המזוהים ביותר של קארי. במהלך הקריירה ארוכת השנים שלה, היא הרבתה לכתוב שירי אמונה עצמית רבים ו-"Hero", מהווה דוגמה מובהקת לשיר מהסוג הזה. הוא אחד מתוך כמה שירים שקארי לא חדלה מלהופיע איתם לאורך השנים, ובין ההופעות הידועות שלו נמצאת ההופעה מטקס ההשבעה של הנשיא האמריקאי ברק אובמה.
כמו כן, השיר זכה לעשרות גרסאות כיסוי מאמנים רבים, בין היתר כפרויקטים מוזיקליים של תוכניות מציאות כגון X Factor, מקבילתה של אמריקן איידול.
קארי עצמה ביצעה הקלטות מחודשות לשיר:
פסלה של איימי ויינהאוס
פסלה של איימי ויינהאוס (באנגלית: Statue of Amy Winehouse) הוא פסל שנוצר בשנת 2014 על ידי האמן הבריטי סקוט איטון, כמחווה לזמרת הבריטית איימי ויינהאוס, שנפטרה ב-23 ביולי 2011.
תיאור ורקע
ויינהאוס (1983–2011) הייתה זמרת בריטית וכותבת שירים שהייתה קשורה לקמדן טאון עד למותה בשנת 2011. ויינהאוס נפטרה בביתה ליד כיכר קמדן בשל הרעלת אלכוהול, ב-23 ביולי 2011. גובהה המקורי היה 1.59 מטר, והיא נהגה להסתובב בתסרוקתה הידועה, תוך שנהגה לנעול נעלי עקב. על הפסל ניתן למצוא שרשרת עם מגן דוד, וביום הצגתו היה ורד אדום אמיתי קלוע בשיערה. הוא פוסל על ידי הפסל הבריטי סקוט איטון, שאמר שהוא נועד להעביר את "הגישה והחוזק של ויינהאוס, אך גם לתת רמזים עדינים לחוסר ביטחון".
סקוט איטון זכה לתשובה חיובית מצד אביה של ויינהאוס, בעת שזה סיפר לו על רעיון הפסל. לטענתו, הפסל לא נועד לשקף תמונה או תלבושת מסוימת של ויינהאוס, אלא ללכוד את הופעתה בציבור. בנוסף, הסביר שהוא נועד ללכוד את הפוזה המזוהה עימה ביותר; כשידה על אחת המותניים, וידה השנייה אוחזת בחצאיתה. פרטים אלו נועדו להעניק "אישיות", לפסל.
המיקום המקורי של הפסל היה באולם המוזיקה ראונד-האוס, בחוות "גיר", אך בשל הנגישות הציבורית, הועבר לשוק הסמוך. חשיפתו של הפסל נערכה על ידי העמותה של ויינהאוס ("Amy Winehouse Foundation"), השחקנית הבריטית ברברה וינדזור, והוריה של ויינהאוס, מיץ' וג'יין, ב-14 בספטמבר 2014, בדיוק בעת יום הולדתה ה-31.
תגובות
הפסל זכה לביקורות חיוביות. אחד המבקרים טען שהוא "מעוצב בדיוק כמו ויינהאוס". המועצה ביצעה מעשה חריג כאשר אישרה את הפסל, כיוון שבדרך כלל נהוג לבנות פסלים רק לאחר 20 ממות האמן. מיץ' ויינהאוס, שאישר את רעיון הפסל, אמר ש"איימי הייתה מאוהבת בקמדן וזה המקום שמעריציה מכל העולם היו מקשרים אליו". הוא הוסיף שמראהו של הפסל היה "רגשני להפליא", ושהוא "בדיוק מראה את ויינהאוס בתנוחה היפה ביותר שאפשר לפסל [...] אנחנו באמת מקווים שהמעריצים של איימי אוהבים את הפסל".
אמה של ויינהאוס, ג'ניס, הצהירה: "אני מרוצה מהדרך שבה הפסל נבנה. אפשר לראות בבירור שזו איימי [...] קמדן הוא המקום שלה, לשם היא שייכת". השחקנית וינדזור הצהירה גם היא: "זכיתי הרבה כבוד לאורך כל הקריירה שלי, אך זה הכבוד הגדול ביותר... הייתי אחד מבני המזל שהכירו את איימי בשנים האחרונות של חייה הקצרים מדי. היא אחד הכישרונות הגדולים ביותר שנודעו בבריטניה. היא הייתה אישה חביבה, נחמדה ומצחיקה [...] איימי אהבה את קמדן והייתה בעלת תשוקה רבה. זאת, בנוסף לכך שקמדן אהבה אותה, אז הדבר הנכון הוא שהפסל יהיה פה".
ההסתדרות הרפואית העולמית
ההסתדרות הרפואית העולמית (באנגלית: The World Medical Association; בראשי תיבות: WMA) הוא ארגון בינלאומי של רופאים אשר נוסד ב-17 בספטמבר 1947 בהתאם להחלטת העצרת הראשונה של ההסתדרות הרפואית העולמית שנערכה בפריז. נכון לשנת 2007 חברות בהסתדרות 84 הסתדרויות רופאים לאומיות המייצגות כתשעה מיליון רופאים ברחבי תבל.
ההסתדרות הרפואית העולמית היא שיזמה ואישרה את הצהרת הלסינקי לניסויים בבני אדם, בשנת 1964.
נשיאות
בעצרת הכללית של הארגון שנערכה בקופנהגן, בחודש אוקטובר 2007, מונה לנשיאות הארגון לשנים 2007-2008 ד"ר ג'ון סנדאל, רופא גריאטר במקצועו מאיסלנד.
ד"ר יורם בלשר מישראל, יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל באותה עת, נבחר לנשיאות הארגון לשנים 2008-2009. קודם לכן כיהן יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל, ד"ר רם ישי, כנשיא ההסתדרות העולמית. החל מ-1 באוקטובר 2018 מכהן ליאוניד אידלמן כנשיא ההסתדרות הרפואית העולמית.
קשובית
קַשׁוּבּית היא שפה סלאבית מערבית ממשפחת, המהווה ניב של פולנית המדובר באזור פומרניה. משמשת כלשון החינוך במספר ערים באזור פומרניה. השפה נכתבת באלפבית הקשובי המבוסס על האלפבית הלטיני.
גברים בשחור (סרט, 1997)
תקציר העלילה
הסוכנים J ו-K הם שני סוכנים שעובדים בסוכנות בשם MIB (ראשי התיבות האנגליים של "Men In Black" - "גברים בשחור". השם MIB נותן קונוטציה ל- MI6), סוכנות זו מפקחת על מהגרים לארצות הברית שמוצאם מהחלל החיצון. מהגרים אלה מחופשים לבני אדם. מטרתו של ארגון ה-MIB היא לשמור על הסדר הציבורי, לדאוג שבני האדם לא ידעו שחייזרים חיים ביניהם ולתפוס חייזרים מפרי חוק.
הארגון הוא ארגון חשאי. סוכנים נבחרים המשרתים בו, מתנתקים מהזהות הקודמת שלהם ונקראים לפי אות אנגלית משמם הקודם. הארגון משתמש בטכנולוגיה חדישה שמבוססת, בין היתר, על טכנולוגיה חוץ-ארצית. כך, למשל, בין המכשירים החדישים של הארגון ישנו מכשיר ה-"מחיקון" - מכשיר שמאפשר לסוכן המשתמש בו למחוק את זיכרונם של בני אדם הנמצאים בטווח הראיה של המכשיר. הסוכנים בארגון גם משתמשים במכוניות מתקדמות ובכלי נשק מיוחדים.
בסצנת הפתיחה של עלילה הסרט, הסוכנים K ו-D נמצאים במעקב אחרי חוצן שמוסווה כבן אדם שמהגר באופן לא חוקי ממקסיקו לארצות הברית ביחד עם עוד כמה מהגרים אחרים. החוצן הסתער על שוטר גבול על מנת להורגו והסוכן D ניסה להרוג אותו ונכשל. כמעט לפני שהחוצן מגיע אל השוטר הוא נהרג על ידי הסוכן K. הסוכן D מרגיש שהוא כשל ומבקש מסוכן K לפרוש. הסוכן K מוחק את זיכרונו בעזרת ה"מחיקון". כך נשאר הסוכן K ללא שותף.
מאוחר יותר בניו יורק שוטר בשם ג'יימס אדוורדס מנהל מרדף אחרי פושע ומגלה שהוא חייזר. החייזר אומר שהוא אמר שהוא נכשל בחייו וסוף העולם מגיע. הסוכן K צופה בו ושולח אותו למבחני קבלה ל- MIB. ג'יימס הוא היחיד שעובר את המבחנים ומתקבל לארגון בתור הסוכן J. זהותו הקודמת נמחקת, איש אינו יודע על קיומו ואפילו טביעות אצבעותיו שונו על מנת שלא יזהו אותו בציבור.
זין אל-עאבדין בן עלי
זֵין אל-עאבדִין בן עלי (בערבית: زين العابدين بن علي; 3 בספטמבר 1936 – 19 בספטמבר 2019) היה נשיא תוניסיה בשנים 1987–2011.
חייו
בן עלי ייסד את המחלקה הביטחונית־צבאית בשנת 1964, ועמד בראשה עד שנת 1974. הוא הועלה בדרגה בשנת 1977, ומונה לראש הביטחון הלאומי, לאחר ששימש כנספח הצבאי במרוקו. הוא החל להתקדם בדרגות, והתמנה (לאחר שירות של ארבע שנים כשגריר בפולין) לראש הביטחון הלאומי ולמזכיר המדינה. בעקבות הצלחותיו בהתמודדות עם הסכנות האורבות למשטר, הוא מונה לשר הפנים, והמשיך בתפקיד זה גם לאחר מינויו לראש ממשלה.
בן עלי הדיח את חביב בורגיבה, ותפס את הנשיאות ב־7 בנובמבר 1987, בתמיכת קולות רבים. שבעה רופאים חתמו על כך שראש הממשלה בורגיבה אינו כשיר לתפקד כראש הממשלה. הוא המשיך לשמור על דעותיו במדיניות החוץ גם לאחר התמנותו לנשיאות, והשקיע רבות בכלכלה, שצמחה מתחילת שנת 1990. בן עלי קיבל על עצמו פרויקטים של עבודות ציבוריות שונות, כגון דיור, נמלי תעופה וכבישים.
הוא נבחר שנית בבחירות המקדימות ב־24 באוקטובר 2004, שבהן זכה ב־94.48% מהקולות. במהלך כהונתו הוא שינה את חוקת המדינה כדי לאפשר את המשך שלטונו. בבחירות ב-25 באוקטובר 2009 הוא נבחר ברוב של 89% מהקולות בבחירות שהוגדרו כלא-דמוקרטיות על ידי משקיפים בינלאומיים. בן עלי היה צפוי להמשיך לכהן בתפקיד זה עד שנת 2014, אך בדצמבר 2010 פרצו מהומות אלימות במדינה בעקבות מצב כלכלי קשה, אבטלה גבוהה ודיכוי פוליטי קשה. מהומות אלה שכונו מהפכת היסמין הובילו להדחתו מהתפקיד. הוא נמלט מתוניסיה לערב הסעודית בסיוע לוב, תוך שהוא מותיר את סמכויות השלטון בידי ראש ממשלתו, מוחמד ע'אנושי. יממה לאחר העברת הסמכויות לידי מוחמד ע'אנושי, הוכרז כי הנשיא הזמני (עד מועד הבחירות) יהיה יושב ראש הפרלמנט, פואד מבאזע, בהתאם לחוקה.
ב-26 בינואר 2011 הוציאה ממשלת תוניסיה צו מעצר בינלאומי עבור בן עלי והאשימה אותו בנטילת כספי ציבור, רכישת מקרקעין ונכסים אחרים מחוץ למדינה באופן בלתי חוקי. בנוסף הודיעה ממשלת שווייץ על הקפאת מיליוני דולרים המוחזקים על ידי משפחתו בחשבונות בנק במדינה. ב-28 בינואר 2011 הוציא האינטרפול צו מעצר לבן עלי ושישה מבני משפחתו, ביניהם אשתו ליילה טרבלסי.
ב-17 בפברואר 2011 לקה בן עלי בשבץ מוחי והיה שרוי בתרדמת. הוא אושפז בבית חולים מיוחד לנסיכים בג'דה שבסעודיה.
ב-14 ביוני 2011, הודיע ראש הממשלה הזמני של תוניסיה, כי הנשיא לשעבר, בן עלי, יישפט שלא בפניו בבית דין צבאי ובבית משפט אזרחי. ב-20 ביוני 2011 קבע בית המשפט, בהיעדרו של הנשיא, עונש של 35 שנה בכלא לו ולאשתו בגין מעשי שחיתות רבים וגנבת סכומי עתק מכספי המדינה. ביוני 2012 נידון בהיעדרו על ידי בית משפט צבאי במולדתו לעשרים שנות מאסר בגין הסתה לאלימות במהלך ההפיכה שהתחוללה ב-2011.
נפטר בג'דה שבערב הסעודית ב-19 בספטמבר 2019.
The Lazy Song
The Lazy Song הוא שירו של הזמר והמלחין האמריקאי ברונו מארס. השיר הוא חלק מאלבום הבכורה של מארס – Doo-Wops & Hooligans, והוא הסינגל השלישי שיצא מהאלבום ב-15 בפברואר 2011. מארס כתב את השיר יחד עם קיינאן וצוות ההפקה שלו - הסמיזינגטונס, שבנוסף הפיקו את הסינגל. השיר מושפע מבחינה מוזיקלית מסגנונות הרגאיי והסגנון המוזיקלי של הוואי ובעל אלמנטים של פופ ו-R&B. השיר הגיע למקום הראשון במצעדים בממלכה המאוחדת, והפך לרביעי במספר שהגיע למקום זה אחרי "Nothin' on You", "Just the Way You Are" ו-"Grenade".
נכון להיום 2011 נמכרו 6.5 מיליון עותקים דיגיטליים של השיר. בשבוע ה-15 לצאת השיר הגיע למקום הרביעי במצעדים בארצות הברית.
מבקרים רבים ציינו את השפעות הרגאי על השיר. הביקורות על השיר היו ברובן חיוביות ורבות אף שיבחו את השיר ואת האווירה הנעימה והפסטורלית שהוא משדר, "בו מתואר היום בו הדמות הראשית לא תעשה כלום".
הקליפ המוזיקלי של השיר מציג חבורת אנשים מחופשים לשימפנזים. הקליפ כולו הוא צילום אחד ממושך וארוך של מארס שר את השיר בחדר שינה ומסביבו השימפנזים רוקדים, משתוללים ומחקים לרקע מילות השיר. פיליפ לורנס מבצע הופעה בקליפ כשהוא שר שורה אחת, עד שהשימפנזים דוחפים אותו החוצה ופעם נוספת בסוף הקליפ. הקליפ בוים על ידי מארס וקמרון דאדי.
השיר נכנס לאלבום הלהיטים הישראלי "NOW 17", מחברת התקליטים הליקון ו-MTV. זוהי הגרסה ה-17 של אלבום הלהיטים, כפי שמצוין בשם האלבום. The Lazy Song נכנס גם לאלבום הלהיטים "Now That's What I Call Music! 79", שזוהי הגרסה הבריטית והמפורסמת של סדרת האלבומים, והוא נכנס גם ל-"Now That's What I Call Music! 39" בגרסה האמריקאית.
אלכס כגן
אלכס כגן (נולד ב-1944 בברית המועצות), מלחין ובמאי תיאטרון ישראלי. עלה לישראל עם אמו והתחנך בקיבוצים משמר הנגב וגבעת ברנר.
במאה ה-20
בעת שירותו הצבאי הכיר לראשונה את חנוך לוין, ולאחר מלחמת ששת הימים העלו שניהם במשותף את הקברט הסאטירי "את ואני והמלחמה הבאה" שחולל שערורייה ציבורית. אחד משירי הקברט הוא "שחמט", המוכר בביצועה של חוה אלברשטיין. לאחרונה נוספו לשיר גרסאות כיסוי בביצוע שלומי סרנגה ואבי טולדנו.
כגן המשיך לשתף פעולה עם לוין בעוד מספר הצגות, כגון "יעקובי ולידנטל", "נעורי ורדה'לה", "קרום". הוא כתב מוזיקה גם להצגות של יהושע סובול ונסים אלוני ("שעיר אחד לעזאזל)". כמו כן כתב מוזיקה לסרטיהם של דן וולמן, מיכל בת-אדם, משה מזרחי, יעוד לבנון ועוד. תקופה קצרה עמד בראש מגמת לימודי המוזיקה בבית הספר לתיאטרון בית-צבי.
ב-1975 חיבר את המוזיקה לסרטו של דן וולמן "מיכאל שלי", ב-1980 חיבר את המוזיקה לסרטה של מיכל בת אדם "על חבל דק", ב-1983 חיבר את המוזיקה לסרטו של יצחק צפל ישורון, זוג נשוי, ב-1984 חיבר את המוזיקה לסרט "חייל הלילה" וב-1986 חיבר את המוזיקה לסרט "מלכת הכיתה", גם הוא בבימויו של יצחק צפל ישורון.
בסוף שנות ה-80 החל לעסוק בבימוי אופרות ואף היה ממקימי האופרה הקאמרית הישראלית (ביחד עם הסופר אריה קרישק) קצרת הימים, אשר הספיקה להעלות אופרה אחת בלבד- "ורד לבן" מאת אודו צימרמן.
במאה ה-21
בדצמבר 2007 העלה כגן בישראל את המופע "שוברט פלוס", אפיזודה אופראית על פי הלידר של שוברט, בהשתתפות זמרי האופרה גבי שדה ואלמה מושונוב, הפסנתרן ברט ברמן ונגנית הקלרינט מור לוין. ב-2009 העלה ערב דומה על פי יצירות גוסטאב מהלר.
ב-2012 העלה ערב מיוחד לשירי חנוך לוין, שהולחנו על ידו בעבר בהשתתפות הזמרת קרן הדר. בסתיו 2014 ביים והלחין את "נפילה בשידור חי" מונודרמה של אריה קרישק, בכיכובו של אלכס אנסקי, על ימי הרדיו האחרונים של שדרן בכיר ונודע. ההצגה זכתה לביקורות מהללות והוצגה ברחבי הארץ ובחו"ל. בתחילת 2015 העלה את "המכשפות", האופרה הראשונה של פוצ'יני, בהפקה מיוחדת בשילוב קולנוע ווידאו, עם אירה ברטמן, גבי שדה ויותם כהן. באביב 2016 ביים גרסה של האופרה "אנה פרנק", מאת גריגורי פריד, עם הזמרת איילת כהן, הפסנתרן ברט ברמן, קריינות מפי אלכס אנסקי, בתרגום של דוד זבה.
חייו האישיים
כגן עובד ומתגורר בעיקר בגרמניה. הוא נשוי לאדריכלית ענת בלומנטל ולהם בן אחד. לכגן שני בנים מנישואיו הראשונים.
הפדרציה הבין-לאומית של פיתוח הגוף
הפדרציה הבין-לאומית של פיתוח הגוף (או בקיצור: IFBB) הוא ארגון בין-לאומי של פיתוח גוף שיוסד בשנת 1946 על ידי ג'ו ובן וידר. הארגון אחראי לקיומם של התחרויות מר אולימפיה, מיס אולימפיה, מר יוניברס ועוד. הארגון ערך גם את התחרות מאסטרס אולימפיה בין בשנים 1994-2003. כמו כן מקיים הארגון את תחרות מר ישראל.
בנובמבר 2004 קונגרס הארגון החליט על שינוי השם ל-"הפדרציה הבין-לאומית של פיתוח הגוף והכושר" (באנגלית: "International Federation of Bodybuilding & Fitness") אך הלוגו IFBB נשאר ללא שינוי.
היסטוריה
עד שנות ה-40 של המאה העשרים סצנת פיתוח הגוף באמריקה נשלטה על ידי איחוד אתלטים חובבים (AAU) האחים וידר החליטו להקים את ארגון ה IFBB אחרי שסברו שארגון ה AAU מעוניין יותר בקידום ענף הרמת המשקולות במשחקים האולימפיים מאשר בפיתוח גוף. הארגון הוקם כדי לתת במה למפתחי גוף. התחרות הראשונה של הארגון נערכה בשנת 1949 ונקראה "מר אמריקה" (Mr. America) מאז יוסדו עשרות תחרויות על ידי הארגון כמו מר אולימפיה, מיס אולימפיה, לילה של אלופים, המקצוען של ניו יורק, ארנולד קלאסיק, איש הברזל, הפגנת כוח ועוד.
אולימפיאדה
מאז שנות השמונים עתר נשיא הארגון לוועד האולימפי הבין-לאומי בניסיון להכניס את ענף פיתוח הגוף למשחקים האולימפיים. במשך שנים רבות לא הצליח בכך וידר אך בינואר 1998 הפך הארגון לחבר זמני באולימפיאדה. החברות הפכה לקבועה באוגוסט 2000. אז פנה ארגון IFBB לוועדה היוונית המארגנת (באולימפיאדת אתונה 2004) במטרה להדגים את הספורט באולימפיאדת אתונה, יוון. הארגון נכשל בהשגת ההדגמה ומצבו במשחקים האולימפיים כרגע הוא לא ידוע.
פעילות בישראל
מחזור הראשון בישראל של גופנאות (פיתוח גוף) נערך בשנת 1991 במכון וינגייט על ידי המרצה ד"ר בוב גולדמן מארצות הברית וד"ר אורי שפר. מאותה שנה נערכות תחרויות שנתיות בישראל לעוסקים בענף. בשנת 2013 זכה בתואר מר ישראל עזרא רג'ואן ובתואר מרת ישראל זכתה שגית אייזנמן. בשנת 2012 זכה בתואר מר ישראל אסי דגש בקטגוריה מעל 90 קילו ואלוף האלופים לשנת 2012 חפיז סעיד עלי מיס פיטנס לשנת 2012 (טרם נוצרה קטגוריה של מרת ישראל) היא טטיאנה קורבצקי וסגנתה דריה שובייב. בשנת 2006 זכה בתואר מר ישראל ליבנה שביט.
אולקסנדר סירסקי
אולקסנדר סטניסלבוביץ' סירסקי (באוקראינית: Олександр Станіславович Сирський, נולד ב-26 ביולי 1965) הוא קולונל גנרל אוקראיני המשמש מאז 5 באוגוסט 2019 כמפקד צבא היבשה האוקראיני.
ביוגרפיה
סירסקי התגייס לצבא אוקראינה ב-1990 והתקדם במהירות בסולם הדרגות. הוא פיקד על הבריגדה הממוכנת ה-72 ולאחר מכן היה סגן מפקד מרכז הפיקוד של הצבא. במסגרת תפקידיו פעל לקידום שיתוף הפעולה האוקראיני עם נאט"ו ולהתאמת הצבא האוקראיני לתקנים של נאט"ו. עם פרוץ המלחמה בדונבאס מונה לראש מטה הלוחמה בטרור (АТО). בתקוף תפקידו הוא הוביל את הקרבות כנגד המיליציות של לוהנסק ודונצק. על הישגיו בקרבות אלו זכה בעיטור מסדר בוגדן חמלניצקי מדרגה שלישית. ב-6 במאי 2019 מונה לראש מטה המבצעים המשותף המתאם את הפעולות בין הזרועות השונות בצבא אוקראינה. ב-5 באוגוסט של אותה שנה מונה למפקד צבא היבשה האוקראיני.
בתחילת הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022, פיקד סירסקי בעצמו על הגנת הבירה קייב. על פעולה זו הוענק לו עיטור בוגדן חמלניצקי מדרגה שנייה.
יגור באבורין
יגור קונסטנטינוביץ' באבורין (ברוסית: Егор Константинович Бабурин; נולד ב-9 באוגוסט 1993, צ'רניהיב, אוקראינה) הוא כדורגלן רוסי, שמשחק בעמדת השוער בקבוצת טורפדו מוסקבה מליגת העל הרוסית בכדורגל.
קריירת מועדונים
הוא נולד בצ'רניהיב, אוקראינה אך המשפחה עברה לסנקט פטרבורג, רוסיה כשהיה ילד.
באבורין הוא בוגר בית הספר לכדורגל של זניט סנקט פטרבורג. הופיע לראשונה במדי קבוצת הנוער ב-2010 במשחק המחזור ה-30 של ליגת העל הרוסית בכדורגל לנוער, במשחק נגד קבוצת הנוער של קריליה סובייטוב סמרה, כשעלה כמחליף בדקה ה-79. עונה לאחר מכן כבר השתתף בתשעה משחקים.
ב-2012 לוצ'אנו ספאלטי לקח אותו לקבוצה הבוגרת, במדיה הופיע לראשונה ב-13 במרץ 2013 כששיחק במחזור ה-21 במשחקו הראשון בליגת העל הרוסית בכדורגל, כשהחליך את יורי ז'וואנוב בדקה ה-11 במשחק נגד מורדוביה סראנסק. במחזור ה-23 החליף את ויאצ'סלב מלאפייב במשחק נגד קריליה סובייטוב, במשחק שהסתיים בניצחון זניט 1:0. במחזור 24 שיחק לראשונה משחק מלא במשחק נגד לוקומוטיב מוסקבה. במשחק האחרון של עונת 2012/13 שיחק משחק מלא ללא ספיגות ובכך הביא את מאזנו הכולל ל-304 דקות ללא ספיגות שער. ברם בהמשך הועבר לשחק בקבוצת המילואים זניט-2. בעונת 2017/18 עלה בהרכב הפותח של זניט במחזור ה-30, במשחק נגד סק"א חברובסק.
בנבחרת
משנת 2009 הופיע בנבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 17. בשנים 2011—2012 הוזמן לנבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 19, בה שיחק 3 משחקים ללא ספיגות שער. משנת 2013 מופיע במדי נבחרת רוסיה בכדורגל עד גיל 21. הופיע בחמישה משחקים וספג 2 שערים.
הרצפלד
{{פירושונים|
ראו גם
}}
מיון TAS
מיון TAS הוא שיטה להבחנה בין סלעים געשיים המבוססת על היחסים בין המרכיבים האלקליים לבין הסיליקה בסלע. השם TAS נובע מההגדרת השיטה: "Total Alkali versus Silica" – סך כל האלקלים לעומת הסיליקה. פרמטרים כימיים אלה שימושיים מאחר שהשיעור היחסי של האלקלים והסיליקה משחקים תפקיד חשוב בקביעת המינרלוגיה והמינרלוגיה הנורמטיבית של הסלעים בפועל. שיטת מיון זו – שפורסמה בשנת 1986 – פשוטה לשימוש בסלעים שכבר עברו ניתוח כימי, וגאולוגים נוטים להשתמש בה מאחר שהיא עקבית.
ספוטיפיי
Spotify (בתעתיק לעברית: ספוטיפיי) הוא שירות הזרמת מוזיקה דיגיטלי המאפשר הזרמה של שירים והסכתים. זהו שירות freemium, כלומר ניתן לקבל את השירות בחינם עם תכונות בסיסיות, פרסומות והגבלות, אך תכונות נוספות כגון איכות האזנה גבוהה, או הורדה של התכנים, ניתנות למנויים בתשלום.
מיון TAS
השיטה מפחיתה מים ופחמן דו-חמצני העשויים להימצא בסלע, ומחשבת מחדש את הרכבו הכימי הנותר כ-100%. באופן זה משמש מיון TAS אמצעי למחקר מקורם של הסלעים.
ספוטיפיי
השירות הוקם בידי דניאל אק ומרטין לורנצון והושק באוקטובר 2008. בעשור השני של המאה ה-21, הוא מפותח על ידי חברת "Spotify Technology S.A" השוודית.
מיון TAS
דיאגרמת TAS
פירוש הסימנים בתרשים:
ספוטיפיי
מודל עסקי
ספוטיפיי מספק תוכן המוגן בניהול זכויות דיגיטלי ומגיע מחברות תקליטים וחברות מדיה. ספוטיפיי זמין ברוב אירופה, אמריקה, אוסטרליה, ניו זילנד ובחלקים מאסיה. השירות זמין לרוב המכשירים המודרניים כולל מחשבי Windows, macOS, Linux וגם סמארטפונים וטאבלטים המריצים iOS ו-Android. ניתן לדפדף ולחפש מוזיקה לפי אמן, אלבום, ז'אנר, רשימת השמעה או חברת תקליטים. משתמשים יכולים ליצור ולערוך רשימות השמעה עם משתמשים אחרים ולשתף אותם במדיה חברתית. נכון למרץ 2022, מאפשר ספוטיפיי גישה לכ־80 מיליון קובצי שמע, ויש לשירות למעלה מ־180 מיליון מנויי פרימיום.
ספוטיפיי פועל תחת המודל העסקי Freemium ובו שירותים בסיסיים ניתנים בחינם בעוד שתכונות נוספות מוצעות עם מנוי בתשלום. הכנסותיה של ספוטיפיי מגיעות ממכירת מנויי פרימיום חודשִיים ושנתִיים למשתמשים ועל ידי מכירת שטח לפרסומות. ספוטיפיי מקבלת תכנים מחברות תקליטים ומאמנים עצמיים ומשלמת תמלוגים לבעלי זכויות היוצרים על היצירות. 70% מההכנסות של ספוטיפיי הולכות לתמלוגים. לספוטיפיי אין מחיר קבוע של תמלוגים שהיא משלמת לבעלי זכויות היוצרים. ספוטיפיי משלמת תמלוגים לפי המדינה של המאזין ועוד פרמטרים נוספים. ספוטיפיי משלמת בממוצע 0.006-0.0084$ עבור כל השמעה.
מיון TAS
דיאגרמת TAS
סלעי יסוד מתפתחים ומשתנים בשהותם מתחת לקרום כדור הארץ והרכבם נוטה להשתנות למעלה וימינה בטבלה זו עד הגיעם אל פני השטח. הקו האלכסוני בין בזלת לפונוליט מציין באופן גס את החלוקה בין סלעים מכילי-קוורץ לסלעים נטולי-קוורץ.
ספוטיפיי
מודל עסקי
ספוטיפיי מציעה מנוי לכמות בלתי מוגבלת של תוכן בדומה למודל המוזיקה הפתוח.
מכיוון שמנויי הפרימיום מהווים את מקור ההכנסה העיקרי של ספוטיפיי, מעודד השירות את המשתמשים לשלם עבור המוזיקה. המנוי בתשלום מסיר את הפרסומות וההגבלות ומגביר את קצב הזרמת הנתונים עד ל-320 קילוביט לשנייה.
היסטוריה
ספוטיפיי פותחה בשנת 2006 על ידי צוות מסטוקהולם, שוודיה.
המערכת זמינה למערכות ההפעלה: Microsoft Windows, OS X, לינוקס, iOS, אנדרואיד, בלקברי, Windows Mobile, Windows Phone, S60, webOS, Samsung Smart TV, Squeezebox, Sonos, Roku, MeeGo, TiVo, OpenPandora, ו-Telia Digital tv.
על מנת להירשם לספוטיפיי נדרשת כתובת אימייל בלבד, אך לרישום לשירות המלא (פרימיום) נדרש כרטיס אשראי או חשבון PayPal.
בפברואר 2018 הודיעה החברה על השקת השירות בישראל וגיוס עובדים לניהול תוכן מקומי. ב-12 במרץ 2018 הושק השירות רשמית. ב-24 באפריל 2019 התווסף לספוטיפיי ממשק מלא גם בעברית.
במאי 2020 חתמה ספוטיפיי על עסקת בלעדיות על הפודקאסט של ג'ו רוגן תמורת כ-100 מיליון דולרים, מה שהפך אותה לאחת העסקאות הגדולות בעולם הפודקאסטים. במהלך מגפת הקורונה הטיף רוגן נגד חיסון לקורונה. ב-26 בינואר 2022, הזמר ניל יאנג, שורד פוליו, הציב לספוטיפיי אולטימטום, לפיו אם לא יסירו או יצנזרו את רוגן, יסיר יאנג את כל גוף היצירה שלו מן השירות. למחרת הסירה ספוטיפיי את שיריו של יאנג מהשירות. בעקבות יאנג הפסיקה גם ג'וני מיטשל את שיתוף הפעולה שלה עם השירות. במקביל הכבידה ספוטיפיי על אפשרות לקוחותיה להתנתק מהשירות. לאור הסערה וצניחת מנייתה, הודיעה ספוטיפיי, לראשונה מאז נוסדה, על מדיניות תוכן ציבורית. במסגרת מדיניות זו תסנן החברה או תסמן תכנים ומשתמשים כגון פודקאסטים שטוענים כי איידס, קורונה, סרטן או מחלות מסכנות חיים חמורות אחרות אינן אמיתיות, תוכן המעודד הדבקה מכוונת במחלות מידבקות ותוכן שטוען שחיסונים פותחו על מנת לגרום למוות.
במאי 2023 דיווחה ספוטיפיי כי הסירה רבבות שירים שהועלו לספוטיפיי על ידי פלטפורמת הבינה המלאכותית "בומי", בעקבות חשד לשימוש כפול בבוטים, גם כמאזינים וגם כיוצרי תוכן, וכך להרוויח כספים מהפלטפורמה בניגוד למדיניות החברה.
נכון ליוני 2023 ספוטיפיי זמינה בלמעלה מ-200 מדינות ברחבי העולם.
השפעה על תעשיית המוזיקה
ספוטיפיי מציעה בממשק שלה אפשרות לחפש מוזיקה המתאימה ל"מצב רוח", ואפשרות זו גרמה להתפתחותה של תעשיית נישה בתחום המוזיקה. בתעשיית הנישה, נרשמים לאפליקציה הרכבים מוזיקליים אד-הוק בעלי שמות המתאימים לחיפוש, דוגמת "מוזיקה מרגיעה" או "מוזיקת המתנה". הרכבים אלו קמים בארגונים של יזמים ששוכרים נגנים או אנשי סאונד לביצוע שירים, מנגינות או צלילים בעלי מאפיינים ספציפיים המתאימים לחיפוש, ובמקרים רבים מעלים את אותו השיר או המנגינה פעם אחר פעם לאפליקציה תחת שמות משתנים, למשל, חיפושים נפוצים בניסוחים שונים או עם שגיאות כתיב נפוצות.
מיקרואורגניזם
מיקרואורגניזמים (Microorganisms; ידועים גם כ"מיקרובים" – Microbes; המונח העברי שקבעה האקדמיה ללשון: "יצורונים") הם כלל היצורים שניתן לראותם רק באמצעות מיקרוסקופ. הענף בביולוגיה החוקר את המיקרואורגניזמים הוא המיקרוביולוגיה.
בין המיקרואורגניזמים כלולים יצורים בעלי תכונות שונות, שהמשותף לכולם הוא גודלם הזעיר. ביניהם: חיידקים, פטריות קטנות כמו שמרים, אצות זעירות ויצורים חד-תאיים כגון האמבה והסנדלית. מרבית המיקרואורגניזמים הם יצורים חד-תאיים המתקיימים כבודדים או בצברים, יש גם מיקרואורגניזמים החיים במעין מרבדים בבתי גידול מימיים. ישנם גם בעלי חיים רב-תאיים שהם מיקרואורגניזמים, כגון דובוני מים ורוב הנמטודות.
אצל רבים רווחת הדעה כי חיידקים, נגיפים ומיקרואורגניזמים אחרים הם מזיקים הגורמים מחלות לבעלי חיים (כולל האדם) ולצמחים. הדימוי של מיקרואורגניזמים בכלל ושל חיידקים בפרט כמזיקים נכון חלקית בלבד, למעשה רק כ-1% מאלפי המינים הידועים של מיקרואורגניזמים גורמים למחלות. ללא מיקרואורגניזמים לא היו יכולים להתקיים חיים על פני כדור הארץ, שכן בלעדיהם לא היו מתרחשים תהליכים חיוניים רבים בטבע, כגון עיכול תאית על ידי מעלי גירה; פירוק גופם של יצורים מתים לא היה מתאפשר והם היו מצטברים על פני כדור הארץ, וכך היה נמנע מיחזור החומרים בטבע. חומרים חיוניים לא היו זמינים ובעקבות זאת חברות ואוכלוסיות רבות של יצורים לא היו מתקיימות. כך גם חלק תהליך הפוטוסינתזה (מבחינת כמות החומר) שהופך מים ופחמן דו-חמצני לחמצן וסוכר מתבצע על ידי אצות חד-תאיות.
על פי עדויות מתקופות קדומות, מיקרואורגניזמים הם בין היצורים הקדומים ביותר על פני כדור הארץ, ותפוצתם רחבה מאוד, הרבה יותר מאשר תפוצתם של יצורים אחרים. ניתן למצוא מיקרואורגניזמים, בעיקר חיידקים, כמעט בכל מקום. מיקרואורגניזמים מצויים בקרקע, במים, מפוזרים באוויר על גבי גרגרי אבק וחלקיקים אחרים. הם נפוצים על פני כדור הארץ באזורים שעד לפני שנים מעטות לא שיערו שיכולים להתקיים בהם חיים. למשל: ניתן למצוא חיידקים במעמקי הים החשוכים, במעיינות של מים רותחים, בימות מלוחות כמו ים המלח, ובקרחונים. מיקרואורגניזמים מצויים על פני המזון שלנו, על פני גופנו ובתוכו.
גילוי המיקרואורגניזמים
גילוי המיקרואורגניזמים, במאה ה-17, התאפשר לאחר פיתוח המיקרוסקופ הפשוט שבאמצעותו התאפשר לראשונה לראות אותם. פיתוח אמצעים משוכללים יותר מאפשר כיום גילויים ושימושים רבים במיקרואורגניזמים.
הסוחר ההולנדי אנטוני ואן לוונהוק (Antony van Leeuwenhoek; 1632–1723) היה חוקר חובב ועסק בתצפיות במיקרוסקופ שפיתח. ב-7 בספטמבר 1676 הוא שלח לחברה המלכותית בלונדון את אחד התיעודים המוקדמים ביותר על גילויים של מיקרואורגניזמים:
במשך כמאתיים שנה לאחר גילוי החיידקים על ידי ואן לוונהוק הם נשארו נושא להתעניינותם של סקרנים בלבד. אנשי המדע לא הקדישו להם תשומת לב ולא ייחסו להם חשיבות. רק במחצית השנייה של המאה ה-19 החלו החוקרים להבין את התפקידים החשובים של המיקרואורגניזמים כגורמי מחלות וכמשתתפים בתהליכים ביולוגיים, ובאותה תקופה גם החל המחקר המעמיק בתחום זה.
נסטלה
נסטלה (Nestlé) היא תאגיד רב-לאומי שווייצרי בתחום המזון והמשקאות, אשר נוסד בשנת 1866. על פי המגזין "פורבס", נסטלה היא החברה המסחרית ה-33 בגודלה בעולם, נכון לשנת 2016, עם נכסים בשווי כולל של 235.7 מיליארד דולר אמריקני.
נסטלה מחזיקה כיום ב-100% ממניות החברה הישראלית אסם, לאחר מיזוג שהושלם בשנת 2016.
1866 - 1905
חברת הענק נסטלה נוסדה על ידי אנרי נסטלה בשווייץ, באמצע שנות השישים של המאה התשע-עשרה. אנרי נסטלה, רוקח במקצועו, ביקש לתת מענה לתמותת תינוקות כתוצאה מתת-תזונה, אחד מגורמי תמותת התינוקות העיקריים באותם ימים, זאת על ידי פיתוח תחליף חלב אם להזנת תינוקות שאמם אינה מסוגלת להניקם. לצורך כך, הוא ביצע ניסויים בתערובות שונות של חלב פרה, קמח חיטה וסוכר. למוצר החדש שפיתח קרא Farine Lactee Henri Nestle. לקוחו הראשון של הרוקח נסטלה היה תינוק שלא היה מסוגל לעכל את חלב אמו, כמו גם תחליפי חלב אחרים שהיו נהוגים באותם הימים. רופאיו של התינוק נואשו מלהצילו והידיעה בדבר הצלחת תחליף החלב של נסטלה עשתה לה כנפיים בשווייץ ובאירופה ובתוך שנים ספורות שווק תחליף החלב של נסטלה ברוב מדינות אירופה.
אנרי נסטלה הפגין את כישרונו גם בשיווק המוצר שפיתח, בכך שאימץ כשם מסחרי למוצריו את שם משפחתו Nestle, שפירושו בגרמנית בניב שווייצרי: קן לציפור קטן, וכך גם הפך קן הציפור לסמלה המסחרי של החברה.
בשנת 1875 מכר אנרי נסטלה את החברה לז'יל מונרה (Jules Monnerat). באמצע שנות השבעים של המאה התשע עשרה החלה יריבות קשה בין חברת נסטלה לבין חברת Anglo-Swiss Condensed Milk Company שהחלה אף היא לשווק מזון לתינוקות (פורמולה). יריבות עזה זו נמשכה עד לשנת 1905, אז התמזגו שתי החברות.
בשנת 1875 פיתח דניאל פיטר (Daniel Peter) מבעלים של חברת קאילר את משקה הקקאו המוכר כיום, על ידי שילוב של אבקת קקאו וחלב והקים חברה אשר שלטה בשוק השוקולד העולמי. אף חברה זו מוזגה לתוך חברת נסטלה בשלב מאוחר יותר. בשנת 1882 השווייצרי יוליוס מאגי (Julius Maggi) יצר לראשונה אבקות מרק אפונה ושעועית קלות ומהירות להכנה, בעזרת חלבון קטניות (לגומין). חברתו Maggi & Company ייצרה לא רק אבקות מרק, אלא אף קוביות מרק עוף, רטבים ומוצרי טעם.
1905 - 1918
כאמור, בשנת 1905 התמזגה חברת נסטלה עם חברת החלב המרוכז האנגלו-שווייצרית והחברה החדשה נקראה Nestle and Anglo-Swiss Milk Company. כבר בשנים המוקדמות של המאה העשרים היו לחברה מפעלים בארצות הברית, בריטניה, גרמניה וספרד. עוד בשנת 1904 הוסיפה חברת נסטלה את השוקולד למגוון המוצרים שייצרה, לאחר שהגיעה להסכם עם Swiss General Chocolate Company. החברה הצליחה להגדיל באופן מהיר את יצוא החלב המרוכז, זאת לאחר שהקימה חברות בנות בארצות שונות, במקום סוכני מכירות של החברה. בשנת 1907 החלה החברה בייצור מוצריה באוסטרליה, השוק השני בגודלו למוצרי החברה באותם הימים. החברה הקימה מחסנים בסינגפור, הונג קונג ובומביי (כיום מומבאי) זאת כדי לספק את הדרישה למוצריה בשוק האסיאתי הגדל.
למרות התפשטותה של החברה אל מעבר לים, רוב אמצעי הייצור נותרו באירופה, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נפגע הייצור בחברה באופן חמור. הדרישה הגוברת בשווקים מקומיים לחלב טרי פגעה ביכולת נסטלה לרכוש חלב לצורך ייצור מוצריה. יחד עם זאת, מלחמת העולם הראשונה יצרה גידול אדיר בביקוש למוצרי החלב של החברה והיא זכתה בחוזים ממשלתיים לאספקתם. בתום מלחמת העולם הראשונה היו לחברה 40 מפעלים ותפוקת הייצור בחברה הוכפלה בתוך תקופת המלחמה.
1918 - 1938
עם שוך קרבות מלחמת העולם הראשונה, פחתו במידה ניכרת הזמנות ממשלתיות של מוצרי החברה. צרכנים פרטיים, אשר התרגלו למוצרי חלב מרוכז ואבקות חלב, חזרו לצרוך חלב טרי. את שנת 1921 סיימה נסטלה בהפסד, לראשונה בתולדותיה. עליית מחירי מוצרי הגלם, המיתון הכלכלי בעולם מספר שנים לאחר המלחמה ונפילת שערי המטבע, כל אלה העמיקו את המשבר. כדי לחלץ את החברה מקשייה, גויס הבנקאי השווייצרי Louis Dapples. המנהל החדש נקט מיד באמצעי ייעול והפחית את חובות החברה.
מורן
טקסונומיה
בשנת 2016 הועבר הסוג מורן ממשפחת היערתיים למשפחת המורניים. שמה העברי המוצע של המשפחה, על שם הסוג מורן, אינו רשמי והוא ממתין לאישור ועד הלשון העברית. לפי הטַקְסוֹנוֹמְיָה (תורת המיון) העכשווית (2021) משפחת השלמוניים (Dipsacaceae) בוטלה ואוחדה עם משפחת היערתיים (Caprifoliaceae) וזאת האחרונה המורחבת פוצלה למשפחת היערתיים ומשפחת המורניים (Adoxaceae) ושתיהן שייכות לסדרה שלמונאים (Dipsacales).
נסטלה
1918 - 1938
כניסתה של החברה לשוק הקפה הייתה לאחר פנייה ממכון הקפה הברזילאי (Instituto Brasileiro do Cafe) שחיפש שווקים נוספים לעודפי הקפה הגדולים של ברזיל. אבקת הקפה שפיתחה נסטלה, לאחר שמונה שנות מחקר, הביאה מהפכה לשוק הקפה העולמי ולהרגלי צריכת הקפה בעולם. על גל ההצלחה של אבקת הקפה, פיתחה נסטלה, בתחילת שנות הארבעים, גם את אבקת התה Nestea שאף היא זכתה להצלחה עולמית.
מורן
טקסונומיה
משפחת המורניים כוללת שלשה סוגים בלבד: מורן, סמבוק ואדוקסה (adoxa), לאחרון אין נציג בר בישראל. לסוג סמבוק שני נציגים בישראל: סמבוק שחור (Sambucus nigra) צמח נדיר עד נדיר מאוד הפורח באפריל עד מאי; וסמבוק אמיתי (Sambucus ebulus), צמח נדיר מאוד הגדל בחרמון ופורח במאי עד יולי.
נסטלה
1938 - 1944
מלחמת העולם השנייה אף גרמה לשינוי מהותי באופן תפעול החברה, ולנוכח קשיים בשיווק מוצריה הוקמו מפעלי ייצור חדשים ברחבי העולם, במיוחד באמריקה הדרומית. באופן אירוני, דווקא מלחמת העולם השנייה עזרה לחברה להחדיר לשוק את אחד ממוצריה החדשים יותר, הקפה הנמס Nescafe. עם כניסתה של ארצות הברית למלחמה ציידה זו את חייליה בקפה הנמס של נסטלה, ובשנת 1943 כבר יוצרו מיליון קופסאות קפה. בתקופת מלחמת העולם השנייה גדלו מאוד מכירותיה של נסטלה. מכירות החברה בשנת 1938 הסתכמו ב-100 מיליון דולר ובשנת 1945 ב-225 מיליון דולר. בתום מלחמת העולם השנייה הפכה החברה לאחת הבולטות בשוק הקפה העולמי, אולם לא נטשה גם את מוצריה המסורתיים.
מורן
טקסונומיה
לסוג מורן נציג בר אחד בישראל: מורן החורש (Viburnum tinus) הפורח ממרץ עד אפריל; למורן החורש שני זנים נוספים במקרונזיה שבאוקיינוס האטלנטי: הזן ''Viburnum tinus subsp. rigidum (Vent.) P.Silva האנדמי לאיים הקנריים והזן Viburnum tinus subsp. subcordatum (Trel.) P.Silva האנדמי לאיים האזוריים. לפי דעה אחרת הזן הראשון הוא מין בפני עצמו (.Viburnum rugosum Pers ) והשני הוא המין Viburnum treleasei Gand. ''
נסטלה
1945 - 1975
עם תום מלחמת העולם השנייה החלה החברה לנסות ולגוון את מוצריה בשוק המזון. עשרות מוצרים חדשים נוספו והגידול במכירות החברה הואץ. בשנת 1947 התמזגה נסטלה עם חברת Alimentana S.A. אשר ייצרה תבלינים ומרקים. החברה המאוחדת נקראה Nestle Alimentana Company. בשנת 1950 רכשה נסטלה חברה בריטית לייצור שימורים וריבות (Crosse & Blackwell). בשנת 1963 רכשה חברה אחרת ליצור מזון קפוא (Findus), בשנת 1971 חברה ליצור מיצי פירות (Libby's), ובשנת 1973 חברה נוספת לייצור מזון קפוא (Stouffer's).
מורן
מאפיינים
מורן החורש פורח באביב בתפרחות. הפרחים לבנים או ורדרדים ומדיפים ריח נעים. אזור מוצאו הוא מזרח הים התיכון. צורתו היא כשיח צפוף ומעוגל, כאילו גזום. הפרי הוא ענבה שחורה דמוית ביצה. מינים אחרים של מורן הם צמחי נוי נפוצים. המורן הקירח (Viburnum Suspensum) הוא שיח ירוק עד, שעליו ותפרחותיו מכוסים שערות ואילו עליו קירחים, תפרחותיו הלבנות צפופות. המורן הריחני הוא שיח ירוק עד, שמוצאו במזרח אירופה. התפרחת דמוית פירמידה רחבה, ובה פרחים ריחניים ולבנים.
נסטלה
1945 - 1975
בשנת 1974 החליטה הנהלת החברה, לראשונה בתולדותיה, להרחיב את עסקיה מעבר לשוק המזון. בשנת 1974 הפכה נסטלה למחזיקת מניות מרכזית בחברת מוצרי הקוסמטיקה העולמית L'Oreal.
1975 - 1981
באמצע שנות השבעים חוותה החברה משבר כלכלי נוסף, עקב משבר הנפט העולמי והאטת הייצור בארצות התעשייתיות. בנוסף לכך, שערי המטבע העולמיים הבולטים, הדולר האמריקני, הפרנק הצרפתי והלירה הבריטית, פוחתו בערכם מול הפרנק השווייצרי. לבסוף, בין השנים 1975–1977 עלה מחיר פולי הקפה פי ארבעה ומחיר הקקאו הגולמי שולש אף הוא. כמו בשנת 1921, גם עתה נדרשה החברה להגיב במהירות לתנאי השוק המשתנים.
בשנת 1977 החל החרם על נסטלה בארצות הברית.
1981 - 1996
בשנות השמונים והתשעים שמה חברת נסטלה שני דגשים: הראשון, שיפור מצבה הכלכלי על ידי שינויי מבנה פנימיים וגיוון מוצריה, השני, המשך רכישות אסטרטגיות של חברות מובילות אחרות.
לאור מדיניות זו מכרה חברת נסטלה בתקופה זו מספר חברות בלתי רווחיות שבהן החזיקה. במקביל, הצליחה החברה לשים קץ למחלוקת עולמית באשר למדיניות בשיווק מוצרי תינוקות בעולם השלישי. מחלוקת אשר הובילה לחרם אשר הוטל על מוצרי נסטלה על ידי ארגונים דתיים ואזרחיים שונים. מחלוקת זו נמשכת עד היום, אלא שהחרם הוסר ברובו ממוצרי החברה.
בשנת 1984 רכשה נסטלה את ענק המזון האמריקאי Carnation במחיר של שלושה מיליארד דולר.
בשנת 1992 רכשה נסטלה את החברה הצרפתית לייצור מים בבקבוקים "פרייה" מאיש העסקים היהודי גוסטב לוון.
שנת 1996 ועד היום
החל ממחצית שנות התשעים נהנתה חברת נסטלה מפתיחת שערי המסחר למדינות מרכז ומזרח אירופה וכן לסין, לאור השינויים הפוליטיים במדינות אלה. החברה אף המשיכה ברכישת חברות בתחום המזון. כך בשנת 1997 רכשה נסטלה את חברת המים המינרליים האיטלקית San Pellegrino. בשנת 2002 נרכשה חברת Ralston Purina לייצור מזון לבעלי חיים וחברת המים המינרליים Vittel, ששמה שונה ל-Nestle Waters. ייצור ושיווק מים מינרליים בבקבוקים מהווה היום נתח משמעותי ממכירות החברה.
היום לחברת נסטלה מעל 470 מפעלי ייצור ברחבי העולם וסך מכירותיה השנתי בשנת 2005 היה מעל 91 מיליארד פרנקים שווייצריים.
מוצרי החברה
בתחילת המאה ה-21 עוסקת נסטלה בייצור ושיווק מגוון גדול של מוצרים בשווקים העולמיים, ביניהם: קפה, מים מינרליים, משקאות קלים, גלידות, מזון לתינוקות ובעלות משותפת עם אסם על חברת מטרנה, תוספי מזון, מזון לספורטאים, מזונות קפואים, ממתקים, מזון לחיות מחמד, ועוד. המזונות משווקים תחת מגוון רחב של שמות מותגים, ביניהם מוכרים בישראל: קראנץ' פיסטוק, "גרבר" (מזון לתינוקות), PowerBar (חטיפי אנרגיה לספורטאים), Kit Kat (ממתק שוקולד), Alpo, Dog Chow, Friskies, Purina (מזונות לחיות מחמד), Acqua Panna, Vittel ,San Pellegrino, (מים מינרליים), Nescafé (קפה), nespresso ועוד.
חברת נסטלה מחזיקה ב-26.4% ממניות חברת הקוסמטיקה הצרפתית L’Oréal. בנוסף, לנסטלה שותפות עסקית עם חברת General Mills לייצור דגני בוקר.
החרם על מוצרי נסטלה
ב-4 ביולי 1977 הכריזו ארגוני צרכנים בארצות הברית חרם על מוצרי חברת נסטלה. החרם התפשט במהירה למדינות אחרות בעולם ובמיוחד באירופה. הסיבה לחרם הייתה קידום מכירות של החברה למוצרי מזון לתינוקות (פורמולה) כתחליף להנקה, במיוחד במדינות העולם השלישי. לדעת יוזמי החרם, מוצרים אלה תרמו לעלייה מיותרת בתמותת תינוקות ולסבל של תינוקות, במיוחד בשכבות האוכלוסייה העניות.
בנוסף ליתרונות בולטים אלה של הנקה על פני הזנה במזון תינוקות, טענו חסידי החרם כי קיימות ראיות התומכות במסקנה שתינוקות יונקים סובלים פחות מתסמונת מוות בעריסה וממחלות אחרות כגון סוכרת, בשלבי חייהם המאוחרים יותר. הנקה אף מעכבת את חזרתה של האם לפוריות, עובדה חשובה ביותר בארצות העולם השלישי העניות והסובלות מגידול מהיר באוכלוסייה.
נסטלה הואשמה על ידי יוזמי החרם בהתנהגות לא מוסרית בקידום מוצרי המזון שלה לתינוקות. אחת משיטות קידום המכירות שבהן נקטה הייתה חלוקת דוגמאות מזון תינוקות בבתי חולים, לאימהות שזה עתה ילדו. משהפסיקו להניק עוד בבית החולים, אימהות אלה לא יכלו לשוב ולהניק לאחר שעזבו את בית החולים עם תינוקן ולמעשה פיתחו תלות במוצרי החברה, תלות שפגעה בבריאותו של התינוק ובכלכלת המשפחה.
תחילתו של החרם בספרון שפורסם על ידי ארגון פרטי בריטי בשם War On Want בשנת 1974 ואשר כותרתו הייתה "רוצח התינוקות" (The Baby Killer). נסטלה תבעה את המוציא לאור של הספרון בתרגומו לגרמנית. לאחר שנתיים של משפט, פסק בית המשפט לטובת נסטלה והטיל קנס של 300 פרנקים שווייצריים על המוציא לאור, בפסקו כי לא ניתן להטיל אחריות פלילית על חברת נסטלה למותם של תינוקות.
ההליך המשפטי שבו נקטה נסטלה משך תשומת לב עולמית לנושא זה. בחודש מאי 1978, קיים הסנאט האמריקאי שימוע בנושא קידום מכירות תחליפי חלב-אם בארצות מתפתחות וקרא לקוד אתי שיווקי. קוד זה נוסח על ידי ארגון הבריאות העולמי (World Health Organization) ויוניצ"ף UNICEF ואומץ על ידי (World Health Assembly) בשנת 1981. שמו של הקוד: "קוד בינלאומי לשיווק תחליפי חלב-אם" International Code of Marketing of Breast-Milk Substitutes. הקוד אוסר על שיטות שיווק של מזון תינוקות כתחליף להנקה ומגביל את החברות המייצרות למתן מידע מדעי ומבוסס לאנשי בריאות. הקוד אף קבע את תוכן התוויות על גבי מוצרי מזון התינוקות.
בשנת 1984 נפגשו ראשי החרם עם נציגי חברת נסטלה. בפגישה זו התחייבה החברה לציית לכללים שנוסחו בקוד. אולם, בשנת 1988 חודשה היוזמה להטלת החרם על מוצרי החברה היות שלטענת המארגנים, אין החברה מיישמת במלואן את הוראות הקוד.
בחודש מאי 1999 קבעה "רשות התקנים בפרסום" הבריטית (Advertising Standards Authority) כי טענותיה של נסטלה בפרסומיה נגד החרם, לפיהם היא משווקת את תחליפי חלב האם באופן אתי ואחראי, אין להם תימוכין.
בחודש נובמבר 2000, הפרלמנט האירופי קיים שימוע פומבי באשר להתנהגותה של נסטלה בשיווק מזון תינוקות. חברת נסטלה סירבה לשלוח נציג לשימוע. נסטלה התנגדה להופעתם של נציג יוניצ"ף (UNICEF) ונציג "הרשת הבינלאומית לפעולה באשר למזון תינוקות" (International Baby Food Action Network) כעדים מומחים בשימוע.
מוצריה ושיטות השיווק של נסטלה נמצאים עד היום במוקד התעניינותם של ארגוני צרכנים רבים בארצות רבות בעולם.
אלנה רוג'ר
אלנה סילביה רוג'ר (באנגלית: Elena Silvia Roger; נולדה ב-27 באוקטובר 1974) היא שחקנית תיאטרון ארגנטינאית, שזכתה פרס אוליבייה בשנת 2009 עבור השחקנית הטובה ביותר במחזמר, על גילום דמותה של אדית פיאף במחזה "פיאף". כמו כן, היא הופיעה בוסט אנד ב-"אוויטה", "Boeing-Boeing" וב-"Passion".
ארגנטינה
לפני שלוהקה לגלם את אווה פרון בהעלאה המחודשת בוסט אנד של "אוויטה", רוג'ר כבר הייתה שחקנית מוכרת במקום הולדתה - בואנוס איירס. בשנת 1997, היא הייתה מועמדת לפרס גווארה טרינידד בגין "פריצת הדרך הטובה ביותר של שחקנית" על עבודתה ב-"Yo Que Tu Me Enamoraba". היא המשיכה והופיעה במספר הפקות, לרבות "Nine", "הודיני", "היפה והחיה", "כנר על הגג"; כמו כן כיכבה ב-"עלובי החיים" בתפקיד פנטין, וב-"שיגעון המוזיקה", בתפקיד אנט. על עונת 2002/2003, היא הייתה מועמדת לפרס ACE עבור השחקנית הטובה ביותר, על תפקידה ב-"Jazz, Swing, Tap". בעונה שלאחר מכן היא כיכבה במופע "?Mina...che cosa sei", אותו היא כתבה במשותף עם הבמאית של המופע, ולריה אמברוסיו. רוג'ר זכתה בפרס ACE עבור השחקנית הטובה ביותר במחזמר על ביצועיה בהפקה זו. היא הופיעה גם בכמה תוכניות טלוויזיה בארגנטינה, לרבות "Hombres de Honor", "Pensionados" ו-"El sodero de mi vida". מבחינה בינלאומית, היה לה סיבוב הופעות קצר באירופה עם "Tango por Dos".
בשנת 2014 שיחקה בסרט הדרמה והפנטזיה "Amapola", סרטו הראשון כבמאי של מעצב ההפקה הארגנטינאי אאוחניו זאנטי (אנ').
וסט אנד
במהלך עבודת תחקיר בבואנוס איירס, לקראת ההעלאה המחודשת של "אוויטה" בתיאטרון אדלפי שבוסט אנד של לונדון שתוכננה ל-2006, אחד מעובדי Really Useful Group - חברת ההפקות של אנדרו לויד ובר - צפה ברוג'ר מופיעה, והציע ללהק אותה בתפקיד הראשי של אווה פרון. לאחר מספר סבבים של אודישנים, רוג'ר לוהקה לתפקיד, וזכתה לשבחים רבים מצד המבקרים על ביצועיה. היא הייתה מועמדת לפרס אוליבייה בשנת 2007 עבור השחקנית הטובה ביותר במחזמר, אך איבדה את הפרס לטובת ג'נה ראסל, שזכתה על ביצועיה בהפקה של "יום ראשון בפארק עם ג'ורג'". תפקידה הבא של רוג'ר על הבמה בלונדון היה כגבריאלה בהפקה של "בואינג-בואינג", בבימויו של מתיו וורצ'וס ב-Comedy Theatre. בשנת 2008, רוג'ר שיחקה בתפקיד הראשי בתיאטרון Donmar Warehouse, שם הועלתה הפקה של "פיאף" שאף עליה זכתה רוג'ר, בשנית, בביקורות נלהבות. בהמשך, ההפקה עברה לאולם תיאטרון Vaudeville, הגדול יותר, ורוג'ר זכתה בפרס אוליבייה בשנת 2009 עבור השחקנית הטובה ביותר במחזמר. לאחר מכן, רוג'ר יצאה לסיבוב הופעות בינלאומי עם "פיאף", שכלל גם את עיר הולדתה בואנוס איירס. בזמנה שהותה חזרה בבואנוס איירס, היא העלתה מחדש את "?Mina...che cosa sei" לתקופה קצרה. בין ה-10 בספטמבר ל-21 בנובמבר 2010, רוג'ר כיכבה בדמותה של פוסקה בהעלאה המחודשת של המחזמר "תשוקה" מאת סטיבן סונדהיים וג'יימס לפין, שהועלה בתיאטרון Donmar Warehouse לתקופה מוגבלת. ב-7 בפברואר 2011 הוכרז כי רוג'ר היא מועמדת בפעם השלישית לפרס לורנס אוליבייה, עבור השחקנית הטובה ביותר במחזמר, על עבודתה בתפקיד זה.
הקלטות
ניתן לשמוע רוג'ר באלבומי מחזות-הזמר של "?Mina...che cosa sei" ושל "אוויטה" (הפקות מחודשות משנים 2006 ו-2012), בביצוע משותף עם שאר החברים בצוותי השחקנים של ההפקות הנ"ל. כמו כן, רוג'ר הקליטה שני אלבומי סולו: "Vientos Del Sur" וכן אלבום בהופעה חיה שהוקלט בבואנוס איירס בשם "(Nueva Edi) Recorriendo el Rock Nacional".
אוויטה בברודוויי
רוג'ר שבה לגלם את דמותה של אווה פרון בהעלאה המחודשת בברודוויי של "אוויטה", עם הצגות הרצה שהחלו בתחילת מרץ 2012, וערב בכורה שהתקיים ב-5 באפריל 2012 בתיאטרון "המרקיז". את ההפקה הזו ביים מיכאל גרנדג'ה, עם כוריאוגרפיה של רוב אשפורד, ובכיכובם של ריקי מרטין בתפקיד צ'ה ומייקל סרבריס כחואן פרון. הביקורות שיבחו את רוג'ר, וכתבו כי היא "שחקנית מצטיינת" וכי התברכה ב"שפע של אבק כוכבים שאוויטה שרה עליו".
המישור הטרנסילבני
המישור הטרנסילבני (ברומנית:Câmpia Transilvaniei, בהונגרית:Mezőség או  Erdély Mezőség, בגרמנית:Siebenbürgische Heide) הוא בקעה ואזור אתנו-גאוגרפי בטרנסילבניה ברומניה, הנמצא בצפון רמת טרנסילבניה  מצפון לנהר מורש. הוא מורכב מגבעות נמוכות בגובה ממוצע של 500 מ' ועמקים רחבים. המישור הטרנסילבני משתרע מהנהרות סומשול מארה (הסומש הגדול) וסומשול מיק (הסומש הקטן) בצפון ובמערב ועד לנהר מורש (מרוש) בדרום במזרח, במחוזות קלוז', ביסטריצה-נסאוד ומורש. המישור מתחלק לשני חלקים: חלק גבעתי בצפון-מזרח וחלק חלק יותר בדרום ומערב. הוא מאוכלס על ידי רומנים והונגרים והוא ידוע בתרבות המוזיקלית ושל ריקודי העם. בצפון-מזרח בחבל נסנרלאנד (Nösnerland)  חיו סקסונים טרנסילבנים שהיגרו לגרמניה בשנים 1992-1945. הכפרים החשובים ביותר באזור הם: סיק (בהונגרית "סֵייק", בעבר עיירת מכרות מלח), מוצ'ו (בהונגרית:מוץ'), ז'וקו (בהונגרית: ז'וק), באנד (בהונגרית:מזבאנד), סואטו (בהונגרית:מדיארסובאט) ואונגוראש (באלוואניושוואראליה). המישור הטרנסילבני עשיר בגז טבעי.