cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
הבחירות הפרלמנטריות בקנדה 1874
הבחירות הפרלמנטריות השלישיות בקנדה מאז איחוד קנדה התקיימו ב-22 בינואר 1874 והיו הבחירות הראשונות בהיסטוריה הקנדית שנערכו ביום אחיד בכל הפדרציה ולא על גבי מספר ימים נפרדים. במהלך הבחירות היו שתי מפלגות מרכזיות, שתי מפלגות משניות ומספר מועמדים עצמאיים. המפלגות המרכזיות היו המפלגה השמרנית בראשות ראש הממשלה המכהן - ג'ון אלכסנדר מקדונלד והמפלגה הליברלית בראשות אלכסנדר מקנזי. המפלגות המשניות היו המפלגה השמרנית-ליברלית, שרצה בחסות המפלגה השמרנית ובמקביל העמידה את מקדונלד כמועמד מטעמה לקדנציה נוספת בראשות הממשלה ומפלגת העבודה השמרנית החדשה שצידדה גם כן במפלגה השמרנית.
הבחירות הללו עמדו בסימן "השערורייה הפסיפית"; שערוריית שחיתות שלטונית שבמהלכה התגלה כי גורמים מרכזיים בממשל מקדונלד לקחו הונאות מידי חברת מסילת הברזל הפסיפית, עליה הוטל מטעם הממשלה לבנות מסילת ברזל מהאוקיינוס האטלנטי ועד האוקיינוס השקט. השערורייה פגעה קשות בתדמית המנהלית של ממשל מקדונלד.
אחוז ההצבעה בבחירות עמד על 69.6% מכל בעלי זכות ההצבעה, ירידה של 0.7 אחוזים מהבחירות הקודמות. המפלגה הליברלית ניצחה ב-128,455 קולות שהיוו 39.5% מכלל ההצבעות ו-129 מושבים בבית הנבחרים של קנדה, הבית התחתון בפרלמנט הקנדי. הקואליציה השמרנית קיבלה 97,925 קולות שהיוו 30.1% מכלל קולות המצביעים. בסופן של הבחירות הפך אלכסנדר מקנזי לראש הממשלה הקנדי הראשון מטעם המפלגה הליברלית.
המרד היעקוביטי של 1745
המרד היעקוביטי של 1745 (באנגלית: Jacobite rising of 1745) נקרא גם "מרד הארבעים וחמש" ובסקוטלנד כונה "השנה של צ'ארלס" (בגאלית סקוטית: Bliadhna Theàrlaich), היה ניסיון של צ'ארלס אדוארד סטיוארט להחזיר את שלטון בית סטיוארט לכס המלוכה הבריטי ולהכתיר את אביו ג'יימס. המרד התרחש במהלך מלחמת הירושה האוסטרית כאשר כוחות הצבא הבריטי היו עסוקים בלחימה באירופה, הוא היה להתמרדות האחרונה ברצף של מערכות יעקוביטיות במהלך סוף המאה ה-17 והמחצית הראשונה של המאה ה-18.
מהלך המרד
כוחות היעקוביטים גויסו על ידי אצילים סקוטים מקומיים משבטים שונים בעיקר משבט מארי, מקדונלד, קמרון, פרייזר ומשבט גורדון, הכוח הראשוני כלל כ-2,500 לוחמים אשר החל בהתקדמות דרומה לכיוון אדינבורו ואל תוך אנגליה. לאחר מספר הצלחות בדרום סקוטלנד כולל הבסת כוח בריטי בקרב פרסטונפנס וכיבוש אדינבורו (מלבד הטירה שלא נפלה) הכוח היעקוביטי גדל לכ-5,000, ואלו חצו אל תוך אנגליה בתחילת נובמבר 1745 בשאיפה לחבור ליעקוביטים אנגלים ולקבל תגבורת מצרפת. היעקוביטים כבשו את קרלייל בצפון אנגליה ומשם המשיכו דרומה וכבשו את מנצ'סטר ב-29 בנובמבר, לאחר מכן הגיע הכוח לדרבי - אך משום שלא הגיעה נחיתת כוחות צרפתיים ומשום שלא הייתה תסיסה אנגלית משמעותית בסיוע המרד, הכוח החליט לחזור חזרה לסקוטלנד.
בסוף דצמבר הצבא היעקוביטי עבר חזרה את הגבול לסקוטלנד ומספר ימים לאחר מכן קרלייל נפלה חזרה לידי הבריטים וכ-300 מורדים אנגלים ("רגימנט מנצ'סטר") שהצטרפו ליעקוביטים נפלו בשבי הכוחות הבריטים. בתחילת ינואר הצבא היעקוביטי החל לצור בעזרת ארטילריה שסיפקה צרפת על טירת סטירלינג כס המלוכה הסקוטית, באותה עת הכוח הבריטי עלה צפונה לכיוון אדינבורו במטרה לשחררה. ב-17 בינואר כוח יעקוביטי של כ-8,000 לוחמים פגש את הכוח הבריטי של כ-7,000 חיילים בפיקוד לוטננט גנרל הנרי האולי בביצת פלקירק (פלקירק מויר), הקרב היה ניצחון טקטי ליעקוביטים אך לא תרם לבלימת הבריטים. בסוף ינואר כוח בריטי נוסף נחת בסביבת אדינבורו וזו שוחררה מידי היעקוביטים, מאחר שהכוח הבריטי היה בדרכו לסטירלינג והמצור לא הצליח להכניע את הטירה הכוח היעקוביטי נסוג ב-2 בפברואר אל עבר אינוורנס. בשלב זה הכוח הבריטי בפיקודו של דוכס קמברלנד התקדם צפון ועצר באברדין בסוף פברואר, שני הכוחות עצרו עד שמזג האוויר יאפשר את המשך המערכה.
קרב קולודן
החיילים הבריטים היו מאומנים היטב ופיתחו שיטות לחימה כנגד סגנון הלחימה של ההילנדרים הסקוטים ובמיוחד 'הסתערות ההיילנדים', שדה הקרב הבוצי מנע מהיעקוביטים את היתרון שבהסתערות זו והביא את כל הכוח לתקוף באגף הימני בין הביצות. בקרב שארך פחות משעה, הביס הכוח הבריטי את היעקוביטים במחיר של 50 הרוגים ו-259 פצועים, אל מול בין 1,500 ל-2,000 יעקוביטים שנהרגו בקרב ובמרדף הבריטי אחר הכוח הסקוטי הנסוג. קרב קולודן נחשב לקרב היבשתי האחרון על אדמת בריטניה, הוא הביא לסיום המרד ודיכא את השאיפות השלטוניות של היעקוביטים.
אחרית דבר
לאחר דיכוי המרד השלטונות הבריטים הכו את הסקוטים ביד קשה במטרה להשליט סדר ולמנוע תסיסות עתידיות, כחלק מכך הוטלו חוקים רבים כנגד התרבות השבטית והכוח המנהלי והחברתי של השבט והאצולה הסקוטית, חוקים שנאכפו על ידי יחידות צבאיות בריטיות שגויסו ברחבי סקוטלנד ובראשם אצילים נאמנים לכתר הבריטי. בין היתר אצילים רבים איבדו את תאריהם וכוחות צבאיים של שבטים בוטלו, כך נאסר שימוש בנשק, טארטן ואף נאסר שימוש בחצאית סקוטית - איסורים שבהדרגה הורמו ומותנו. מנהיגי המרד נאסרו ונשלחו לגלות, שלושה מהם הוצאו להורג בהם רוזן קילמרנוק, הלורד בלמרינו משבט אליפינסטון והלורד לובט משבט פרייזר, מפקד 'רגימנט קמרון' ארצ'יבלד קמרון (שבט קמרון) הוסגר אף הוא בהמשך והוצא להורג ביוני 1753 במצודת לונדון - הוא אחרון המוצאים להורג לאחר המרד.
הנסיך צ'ארלי היפה ברח לצרפת אחרי כישלון המרד, שם הוא התקבל כגיבור על העמידה מול השלטון הבריטי. בהמשך מעמד זה דעך והוא עצמו שקע לבדידות ואלכוהוליזם, הוא גורש מצרפת ב-1748 ועבר לרומא שם נפטר בשנת 1788 אחרי שאשתו וחבריו עזבו את צידו. בשנים שלאחר המרד כאמור התגבר גיוס לוחמים סקוטיים לשורות הצבא הבריטי ואלו התבלטו במראה הייחודי כשהם לבושי חצאיות סקוטיות וצועדים לצלילי חמת חלילים, הם נתפסו כלוחמים אמיצים במיוחד (לצד עמים 'לוחמנים' אחרים ברחבי האימפריה הבריטית כגון הגורקה והסיקים) ונאמנים במיוחד אשר כבייכול החליפו את מערכת הנאמנות השבטית שלהם בנאמנות לאומה הבריטית.
למרד מקום חשוב בהיסטוריה הסקוטית ובהגדרת תרבות השבטים ההיילנדים. התדמית הרומנטית של לוחמי סקוטלנד מסתערים על החיילים הסדירים ושירת הברבור של אורח החיים העצמאי והלוחמני של שבטי הרמה הסקוטיים, זכתה במהלך המאה ה-19 להתעסקות רבה כחלק מהתנועה הרומנטית של התקופה הוויקטוריאנית בממלכה המאוחדת ואירופה. סיפורי גבורה של יחידות סקוטיות בשירות הצבא הבריטי מרחבי האימפריה המשיכו להזין את אותה תדמית לוחמנית ורומנטית של ההיילנדרים בקשר ישיר עם היעקוביטים ואף עם מלחמות העצמאות הסקוטית מהמאה ה-14. משום חשיבות מרידות היעקוביטים לתרבות הסקוטית ובמיוחד המרד של 1745 בתור הניסיון האחרון להחזיר את השושלת הסקוטית לכס הבריטי, מספר רב של יצירות, שירים, ציורים, ספרים יוצרו לאורך השנים.
גטו הברון הירש
גטו הברון הירש (ביוונית: Γκέτο του Βαρώνου Χιρς) היה הגטו הגדול והעיקרי מתוך שלושת הגטאות שהוקמו בעיר סלוניקי במהלך שואת יהודי יוון. מגטו זה, שהיה קרוב לתחנת הרכבת, בוצעו השילוחים של יהודי סלוניקי והסביבה להשמדה באושוויץ.
יהודי סלוניקי ערב הכיבוש
המעבר מהאימפריה העות'מאנית ליוון בראשית המאה ה-20 השפיע מאד על מעמדה החברתי, הפוליטי והכלכלי של סלוניקי הידרדר. למשך כעשר שנים לא כיהן רב קבוע בקהילה, שהתקשתה להתמודד עם השלטון החדש. ראשי הקהילה החליטו ב-1933 להביא רב ראשי מבחוץ, ד"ר צבי קורץ, אשכנזי יליד גליציה חניך בית המדרש לרבנים בברלין ובעל השכלה כללית. ראשי הקהילה קיוו שהוא ידע להתנהל מול היוונים, והוא אכן עשה זאת, אבל בד בבד קנה לו מתנגדים רבים בתוכה, אשר ראו בו נטע זר שמנסה לדחוק את רגליהם.
שכונת הברון הירש
בראשית שנות ה-90 של המאה ה-19 פרצה ברובע היהודי בסלוניקי שריפה גדולה שכילתה את רוב מבני הציבור והמגורים של יהודי סלוניקי. כדי לסייע לקהילת סלוניקי להשתקם, מימן הברון מוריס הירש הקמת שכונה יהודית חדשה. השכונה, שנקראה על שמו, נבנתה במהירות ובצפיפות לאכלס כמות רבה של אנשים תוך זמן קצר. עד מהרה הפכה השכונה לשכונת מצוקה, שבה גרה דלת העם של יהודי סלוניקי, בעוד בעלי האמצעים העתיקו את מגוריהם לשכונות החדשות של העיר.
נבחרת חוף השנהב בכדורסל
נבחרת חוף השנהב נחשבת לנבחרת טובה בקנה מידה אפריקאי, אך חלשה ברמה העולמית. היא מתמודדת באופן רצוף באליפות אפריקה בכדורסל מאז שנת 1978, כאשר הופעת הבכורה שלה באליפות נערכה בשנת 1968.
גטו הברון הירש
הכיבוש הנאצי
סלוניקי נכבשה על ידי הנאצים ב-9 באפריל 1941, ואלפי יהודים נמלטו מן העיר לאזורי הכיבוש האיטלקי (בעיקר לאתונה). ב-15 בפברואר הוחלו חוקי הגזע בעיר. הגרמנים מינו ליושב ראש הקהילה (תפקיד דומה ליודנראט) את סאבי (שבתאי) שאלתיאל, שמינה לעוזרו את ז'אק אלבלא. בתקופה שלאחר הכיבוש, החלו להישלח יהודים רבים לעבודות כפייה, ובקיץ 1942 ארעה "השבת השחורה" שבמהלכה התעללו בגרמנים באלפי יהודים שהמתינו לשילוחם לעבודות כפייה. מצבם של יהודי סלוניקי הלך והידרדר, והלכו והתרבו מקרי המוות כתוצאה מרעב ומחלות. ב-10 בדצמבר 1942 סולק שאלתיאל מתפקידו ובמקומו מונה הרב קורץ.
נבחרת חוף השנהב בכדורסל
לאחר שהפסידה פעמיים ברציפות ל בגמר אליפות אפריקה בשנים 1978 ו-1980, הצליחה חוף השנהב לזכות לראשונה באליפות בשנת 1981 לאחר ניצחון על בגמר. 4 שנים מאוחר יותר אירחה חוף השנהב את אליפות אפריקה וזכתה בתואר בפעם השנייה, לאחר ניצחון על בגמר.
גטו הברון הירש
הכיבוש הנאצי
בינואר 1943 הגיעו לסלוניקי קציני האס אס רולף גינטר (סגנו של אייכמן), דיטר ויסליצני, אלויס ברונר וקצין הוורמאכט מקס מרטן. על האחרונים הוטלה המלאכה של יישום "הפתרון הסופי" על יהודי סלוניקי.
נבחרת חוף השנהב בכדורסל
ברמה העולמית נבחרת חוף השנהב לא הגיעה להישגים משמעותיים: ארבע פעמים השתתפה הנבחרת באליפות העולם בכדורסל ובשתי הפעמים הראשונות סיימה במקום ה-13 בשנים 1982 ו-1986. כמו כן, הנבחרת מעולם לא התמודדה במשחקים האולימפיים.
גטו הברון הירש
הקמת הגטו
ב-6 בפברואר 1943 הוציא מרטן (שהיה המושל הצבאי של העיר) צו המורה לכל יהודי מגיל 5 לענוד טלאי צהוב, ומחייב את כל היהודים לעבור לרבעים מיוחדים שיוקצו להם עד 25 בפברואר. הרב קורץ, שהאמין שצייתנות לפקודות הגרמנים תיטיב את גורלם של יהודי סלוניקי, כינס את ועד הקהילה, שאיתר מקומות עבור הגטאות וחילק ליהודים טלאים צהובים. היהודים התרכזו בלשושה אזורים בעיר, כאשר הגדול שבהם היה בשכונת הברון הירש שהייתה מאוכלסת בצפיפות ביהודים עוד לפני כן. שלושת הגטאות הוקפו בגדר תיל, אך רק סביב גטו הברון הירש הוקמה חומת עץ והוצבה שמירה קפדנית. בפברואר פורסמו מספר צווים נוספים המגבילים את היהודים: עוצר לילי, איסור כניסה לרחובות ראשיים, איסור שימוש בטלפונים ואיסור שימוש בתחבורה ציבורית. עסקים של יהודים זומנו ביוונית ובגרמנית. במרץ נערך רישום מדוקדק של הרכוש היהודי. הגטו אוכלס במהירות בעקבות מאמציו של הרב קורץ. הכניסה לגטו נוהלה על ידי "שירות הסדר היהודי" - כעין משטרה יהודית שבראשה עמדו ז'אק אלבלא וויטל חסון (שניהם הועמדו למשפט לאחר המלחמה, ונשפטו ל-15 שנות מאסר ולמוות, בהתאמה). ב-6 במרץ נאסרה על היהודים היציאה מהגטו.
החיים בגטו
מיקומו של הגטו בסמוך לתחנת הרכבת הישנה בסלוניקי הפך אותו לתחנת המעבר של יהודים מסלוניקי ומהאזור למחנות ההשמדה בפולין (רובם המוחלט לאושוויץ). לאחר גל הגירושים במרץ 1943, הועברו ל"ברון הירש" יהודי שני הגטאות הנוספים, וכמה מאות יהודים מקהילות קטנות אחרות בהן וריה, פלורינה ודידימוטיכו.
קבוצת צעירים הצליחה לברוח מסלוניקי ולהצטרף לחזית השחרור הלאומית (EAM). הם הפיצו עלונים בקרב היהודים ובהם קריאה שלא לציית לגרמנים, ואיימו להעניש בוגדים. כמה מאות יהודים התגייסו ל-ELAS, הזרוע הצבאית של חזית השחרור.
גירושים
הגירוש הראשון לאושוויץ יצא ב-15 במרץ 1943 ברכבת שעליה 8200 איש. באותו חודש יצאו עוד ארבע או חמש רכבות לאושוויץ ואולי גם לטרבלינקה, ובסך הכל גורשו להשמדה בחודש זה כ-13,000 איש. כ-1000 צעירים נלקחו לעבודות כפייה ביוון עצמה.
באפריל ובמאי התגברו השילוחים לאושוויץ. מתחילת אפריל ועד 9 במאי נשלחו 11 רכבות. רכבת נוספת לאושוויץ יצאה ב-1 ביוני, ועליה רוב עובדי הקהילה.
367 יהודים בעלי אזרחות ספרדית ואיתם עוד 74 בעלי תפקידים (בהם הרב קורץ וז'אק אלבלא) נשלחו לברגן-בלזן ב-2 באוגוסט. באותו יום יצא משלוח נוסף לאושוויץ. רכבת הגירוש האחרונה לאושוויץ יצאה מסלוניקי -10 באוגוסט, ועליה 1810 יהודים עובדי כפייה ממחנת העבודה ביוון. בסך הכל נשלחו מגטו הירש למחנות ההשמדה 19 רכבות ובהן כ-48,800 יהודים.
לאחר המלחמה
תחנת הרכבת שממנה שולחו היהודים שימש להובלת משאות. על מבנה תחנת הרכבת הוצבה לוחית זיכרון ליהודים שנרצחו.
מספר מבנים מהגטו עדיין עומדים על תלם, במצב שימור ירוד.
מורש באסקט
מורש באסקט (ברומנית: Baschet Club Mureș) היא קבוצת כדורסל רומנית מהעיר טרגו מורש. המתמודדת בליגת העל הרומנית וביורוצ'לנג'.
היסטוריה
המועדון ידוע כבעל תקציב נמוך יחסית משאר מועדוני הצמרת, ובשל כך משקיע המועדון במחלקות הנוער כדי לקדם שחקני בית ולצמצם עלויות.
בעונת הכדורסל לשנת 2010/11, הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע הרומני, כמו כן השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית, אך לא צלחה את שלב הבתים.
בעונת הכדורסל לשנת 2012/13 הגיעה הקבוצה עד לסדרת הגמר על אליפות רומניה בכדורסל, אך הפסידה לקבוצת אססופט פלוישט 4-2.
בעונת הכדורסל לשנת 2013/14 השתתפה הקבוצה ביורוצ'לנג' אך לא צלחה את שלב הבתים.
אוהדים
המועדון ידוע בקהל האוהדים המסור שלו שממלא את האולם בכל משחק בית. חוג האוהדים מעדכן בהתנדבות את אתר האינטרנט וגורם לא פעם ללחץ על הקבוצה שאף גרם בעבר לפיטורי מאמנים.
אברהם בן מרדכי הלוי
אברהם בן מרדכי הלוי (בערך ה'ת"י, 1650 - ה'תע"ב, 1712) היה מרבני מצרים במאה ה-17. מחבר שו"ת גנת ורדים וספר "גן המלך".
ביוגרפיה
רבי אברהם למד בישיבה שיסד אביו בעיר רוזטה. כשאביו עלה בזקנותו לירושלים, הוא מילא את מקומו כראש הישיבה ואב"ד. הוא שהוציא בדפוס את ספר תשובותיו של אביו, "דרכי נועם", והוסיף עליו קונטרס משלו בשם "מלחמת מצווה", על מחלוקת שהייתה בין רבני מצרים, ארץ ישראל וסלוניקי.
לרבי אברהם הייתה חלופת מכתבים עם חברו רבי יעקב פראג'י, שהיה גם הוא רב במצרים, המובאת בחלקה הן בספרו של רבי אברהם, שו"ת גינת ורדים, והן בספרו של רבי יעקב, שו"ת מהרי"ף. הם היו מוערכים מאוד זה על זה על אף שהיו גם ברי פלוגתא.
רבים פנו לרבי אברהם בשאלות, ותשובותיו נתפרסמו לאחר מותו בספר "גינת ורדים". השפעת הספר "גינת ורדים" הייתה רבה מאוד בכל המזרח וגם על חכמים אשכנזים. ר' יהודה אשכנזי (טיקטין), מחבר הפירוש באר היטב על השולחן ערוך (מהדורת אמסטרדם), מביאו פעמים רבות.
חיבורו
רבי אברהם חיבר את שו"ת גנת ורדים, בו גם מתשובותיהם של חכמי התקופה. הספר כולל חלק נוסף הנקרא "גן המלך". תלמידו המובהק, ר' ישועה שבאבו, מחכמי מצרים במאה ה-18, כתב פירוש והערות ל"גינת ורדים" בשם "פרח שושן".
אפיון מערכת מידע
אפיון מערכת מידע הוא שלב חשוב בראשית פיתוחה של מערכת מידע.
לאחר שהוחלט על פיתוח של מערכת חדשה או שינוי של מערכת קיימת, נדרש להגדיר מה המערכת אמורה לעשות. במילים אחרות, אילו שירותים המערכת תספק למשתמשים שלה ולבעלי העניין. את אוסף הדרישות, שחלקן מתייחסות ליכולות המערכת, חלקן מתייחסות לרמת ואופן הביצוע של יכולות אלו וחלקן כלליות, מרכזים במסמך הנקרא "אפיון המערכת" או "מפרט תוכנה/מערכת". כאשר לקוח מזמין מערכת בחברת פיתוח תוכנה, במידה ועדיין לא קיים אפיון - השלב הראשון שחברת הפיתוח תבצע הוא יצירת האפיון. מאידך, עדיף להגדיר את הדרישות באמצעות מסמך אפיון לפני ההתקשרות עם החברה. דבר זה מבטיח, שלשני הצדדים ברור יותר מה תכולת העבודה, ולמעשה, זה מעין חוזה ותיאום ציפיות בין הצדדים, שמגדיר לחברת הפיתוח את גבולות ותחום עבודתה ומבטיח ללקוח שיקבל תמורה מלאה והולמת עבור מה ששילם.
בהקבלה בין ענף פיתוח התוכנה לענף הבניין, ניתן לומר שאם התוצר הסופי שבו אנו מעוניינים הוא בניין משרדים, הרי שהאפיון מהווה את תוכנית העבודה העקרונית לבניית בניין זה. כשם שתוכנית עבודה לבניין תכיל פרטים כלליים לגבי גודל הבניין, התשתיות הנדרשות, התקציב הנדרש וכו', כך גם יכיל האפיון את סדר גודל המערכת, התשתיות הנדרשות (כדוגמת חומרה, מוצרי תשתית אפליקטיבית) ועוד.
יוהאן בוקסטורף
יוהאן בוקסטורף האב (בגרמנית: Johann Buxtorf der Ältere; 25 בדצמבר 1564 - 13 בספטמבר 1629) היה הבראיסט קלוויניסט מפורסם, בן למשפחת מזרחנים בבזל. הוא שימש כפרופסור באוניברסיטת בזל במשך 39 שנים, והתפרסם בעיקר בשל ספרו "De Synagoga Judaica" המתעד בקפדנות את המנהגים וחיי החברה של יהודי אשכנז בראשית העת החדשה.
בוקסטורף נולד בקמן שבנורדריין-וסטפאליה, פעל ונפטר בבזל, שהייתה אז קנטון בקונפדרציה השווייצרית שנפרדה מהאימפריה הרומית הקדושה.
נפטר ב-13 בספטמבר 1629 ממחלה לא ידועה [יש רופאים הטוענים שמסוג כלשהו של מחלת הסרטן, שאז הייתה "עונש מוות", בשל הידע המאוד קטן שידעו אז עליה] נפטר והשאיר אחריו אישה בן וחברים.
בנו היה יוהאן בוקסטורף הצעיר.
מייקל לואיס (סופר)
מייקל לואיס (באנגלית: Michael Lewis, נולד ב-15 באוקטובר 1960 בניו אורלינס שבלואיזיאנה) הוא עיתונאי וסופר אמריקני. כתב ספרים פופולריים ובהם "פוקר שקרנים", "מכונת הכסף", "יותר חדש מחדש" ו"מאניבול".
קורות חיים
לואיס קיבל את חינוכו בבית ספר הפרטי היוקרתי "איזידור ניומן" בניו-אורלינס, ולאחר מכן למד לתואר בהיסטוריה של האמנות באוניברסיטת פרינסטון. הוא קיבל תואר שני בלימודי כלכלה מבית הספר לעסקים של לונדון. לאחר שסיים את לימודיו החל לעבוד כמוכר איגרות חוב בניו יורק ואחר כך בלונדון, שלב בחייו המתואר בספרו האוטוביוגרפי למחצה "פוקר שקרנים", המתאר באופן ביקורתי את הווי וול סטריט בשנות השמונים.
ב-1999 הוציא את ספרו The New New Thing: A Silicon Valley Story (בעברית: יותר חדש מחדש, עמק הסיליקון מאחורי הקלעים: הקצב, הכסף, העוצמה), המתאר את הצלחת חברות ההזנק והתפתחות עמק הסיליקון, דרך סיפורו של ג'ים קלארק, מייסד חברת סיליקון גרפיקס וחברת נטסקייפ.
בהמשך, ספרו "Next: The Future Just Happened" (בתרגום לעברית: "ואז העתיד פשוט התרחש") עובד לסדרה תיעודית בת 4 חלקים ברשת ה-BBC, שבה בחן לואיס בעצמו את השפעת האינטרנט על החברה ועל הכלכלה. במהלך עבודתו כמוכר איגרות חוב הוא עבד גם כעיתונאי עבור המגזין "ניו רפובליק" ומאוחר יותר עבור העיתון "הניו יורק טיימס" והמגזין "ניו יורקר".
ב-2008 יצא לאור הספר Panic (פאניקה) בעריכת לואיס. הספר כולל אוסף מאמרים מאת מספר מחברים, ביניהם לואיס, על חמישה מהמשברים הכלכליים של העשורים האחרונים ובהם יום שני השחור, קריסת קרן הגידור Long-Term Capital Management, בועת הדוט-קום ומשבר הסאבפריים.
ב-2010 יצא לאור The Big Short: Inside the Doomsday Machine (בתרגום מילולי, "השורט הגדול: בתוך מכונת יום הדין", יצא לאור בעברית בשם "מכונת הכסף"). בספר זה מתאר לואיס את המהלכים הכלכליים לפני משבר הסאבפריים ובמהלכו, תוך התמקדות בפעילים המעטים בשוק ההון שצפו את המשבר, השקיעו את כספם בהתאם והרוויחו סכומי עתק כאשר קרס שוק ניירות הערך המגובים במשכנתאות. הספר זכה לביקורות נלהבות ולהצלחה מסחרית גדולה, והגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס באפריל 2010, לראשונה בקריירה של הסופר. הספר עובד לסרט בשם "מכונת הכסף" בכיכובם של כריסטיאן בייל, ראיין גוסלינג, בראד פיט וסטיב קארל.
ב-2016 יצא לאור ספר פרי עטו אודות שני חוקרים ישראלים, דניאל כהנמן ועמוס טברסקי, והשפעת התאוריה שלהם על הכלכלה העולמית.
ב-2018 יצא לאור ספרו "The Fifth Risk", על העברת השלטון מברק אובמה לדונלד טראמפ ומינויו של טראמפ. ב-2021 יצא לאור הספר "The Premonition: A Pandemic Story" בו מתאר לואיס את המחדל שבהתפרצות מגפת הקורונה בארצות הברית, דרך התמקדות בשורה של מומחים שהזהירו מפניה.
סגנון כתיבתו של לואיס קולח והומוריסטי, גם כשהוא דן בנושאים כלכליים מורכבים.
לואיס מתגורר בברקלי, ומשמש כעמית אורח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. הוא נשוי למגישת הטלוויזיה לשעבר, טבית'ה סורן ואב לשלושה ילדים. ב-2009 כתב ספר המתאר את חוויותיו כהורה בגידול ילדיו. בתו נהרגה בתאונת דרכים ב-2021.
DSP (סדרת לוויינים)
DSP (באנגלית: Defense Support Program (DSP)) הייתה תוכנית שכללה סדרת לווייני לגילוי שיגורי טילים בליסטיים ופיצוצים גרעינים שהופעלה על ידי ארצות הברית החל משנות ה-70 של המאה ה-20. המערכת הייתה החלק העיקרי במערכת מוקדמת להתרעה על שיגורים. התוכנית נוהלה על ידי חיל החלל של ארצות הברית. היא פעלה עד לתחילת המאה ה-21 כאשר הוחלפה על ידי מערכת SBIRS. המערכת פעלה במקביל למערכת Oko שפותחה בברית המועצות והופעלה גם ברוסיה.
היסטוריה
מטרת המערכת הייתה להחליף מערכת MIDAS שלא הצליחה להגיע לשלב מבצעי. בנוסף לכך בהמשך היא החליפה לוויינים מסדרה ולה. השיגור הראשון בוצע ב-6 בנובמבר 1970. הלווין שקל כ-900 ק"ג וכלל כ-2000 חיישנים. בנוסף לכך הותקנו פאנלים סולארים שסיפקו 400 ואט. אורך חיים המתוכנן של החללית היה 1.25 שנים.
השיגור היה מוצלח וחללית סיפקה מידע באיכות גבוהה. במהלך מלחמת המפרץ המערכת סיפקה לישראל ולערב הסעודית מידע על שיגורי "סקאד".
היה מתוכנן להגיע ל-25 לוויינים. בפועל שוגרו 23. הלוויינים שודרגו בהדרגה. בסופו של דבר המשקל הגיע ל-2380 ק"ג עם 6000 חיישנים והספק של 1485 ואט. עלות הלוויין הייתה כ-400 מיליון $. אורך חיים מתוכנן היה 3–5 שנים.
כל הלוויינים נבנו על ידי TRW. השיגור האחרון בוצע בשנת 2007. ככלל שיגורים בוצעו מנמל החלל קייפ קנוורל. רק לוויין DSP 16 הוצב במסלול על ידי מעבורת החלל אטלנטיס מסגרת משימה STS-44 בשנת 1991.
ברוס דוויסון
ברוס דוויסון (באנגלית: Bruce Davison; נולד ב-28 ביוני 1946) הוא שחקן קולנוע ובמאי אמריקאי זוכה שני פרסי גלובוס הזהב, היה מועמד לפרס אמי ולפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר לשנת 1990 על תפקידו בסרט "חברות לכל החיים".
ביוגרפיה
את הקריירה שלו החל דוויסון ב-1968 בברודוויי במחזות "נמר בשער", "איש הפיל" בו גילם את ג'וזף מריק ו"ביבר הזכוכית" של טנסי ויליאמס לצידה של ג'סיקה טנדי. ב-1969 הופיע דוויסון בסרטו הראשון "קיץ אחרון" לצידה של ברברה הרשי. ב-1978 שיחק בסרט גנרל על הכוונת. בשנות ה-80 של המאה ה-20 הופיע בסרט הטלוויזיה "הנחשול" והתפרסם בזכות הופעותיו הבימתיות בין היתר במחזות "ריצ'רד השלישי", "מכתבי אהבה" והמחזה זוכה פרס פוליצר "איך למדתי לנהוג". הופעתו הקולנועית הבולטת ביותר באותה תקופה הייתה בקומדיה "מרגלים שכאלה".
פריצתו לתודעה המקומית והעולמית של דוויסון הייתה בשנת 1990 בה שיחק דוויסון בדרמה "חברות לכל החיים", בסרט גילם את דייוויד, בחור הומו שאהובו נפטר ממחלת האיידס. על תפקידו בסרט קיבל דוויסון את פרס גלובוס הזהב ומועמדות לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, את הפרס הפסיד דוויסון לג'ו פשי על תפקידו בסרט "החבר'ה הטובים".
בשנת 1992 שיחק בסרט הטלוויזיה "בחירות נואשות: להציל את הילד שלי" בתפקיד של ריצ'רד רובינס, לצד ג'וזף מאזלו שגילם את בנו.
ב-1993 זכה דוויסון בפרס פסטיבל ונציה ובפרס גלובוס הזהב השני שלו, את שני הפרסים חלק עם שאר צוות שחקני הסרט "תמונות קצרות" של רוברט אלטמן, כמו כן הופיע דוויסון לצד ויל סמית' ודונלד סאת'רלנד בדרמה "קשר בכל מחיר". ב-1996 שיחק בדרמה "לאחר ג'ימי" בכיכובו של פיטר פצ'ינלי. ב-1997 שיחק בקומדיה הרומנטית "חיי האהבה" לצד קארלה גוג'ינו. ב-1998 קיבל דוויסון מועמדות לפרס אמי על תפקידו בסדרה "Touched by an Angel", בנוסף שיחק דוויסון בסרטו של בריאן סינגר "תלמיד מצטיין מדי"
בשנת 2000 התפרסם דוויסון בהופעתו בסרט גיבורי העל "אקס מן" בתור דמותו של סנטור רוברט קלי, פוליטיקאי הדוגל בפעילות אנטי מוטאנטית. דמותו הופיעה בהופעת קמע גם בסרט ההמשך "X-מן 2".
בשנת 2002 שיחק בסרט הפשע הביוגרפי "דהאמר" בכיכובו של ג'רמי רנר בגילומו של ג'פרי דאהמר.
בשנת 2001 גילם דוויסון את דמותו של טום אוקלי, חבר קונגרס אמיד ואביה של נערה זרוקה ופרועה בשם ניקול (קירסטן דנסט) בדרמה הרומנטית "את מטורפת...אתה חתיך". ושיחק בקומדיה הרומנטית "חיזורי קיץ" לצידם של פרדי פרינז ג'וניור וג'סיקה בייל.
בשנת 2003 הופיע דוויסון בסרט "משחק המושבעים" לצידם של ג'ין הקמן ורייצ'ל וייס בדמותו שלה דורווד קייבל, ובסרט הטלוויזיה "מתוך האפר" לצדם של כריסטין לאטי ובו ברידג'ס. בשנת 2005 שיחק בקומדיה "הולכים לקניות" (Going Shopping), לצד לי גרנט. בשנת 2006 שיחק במותחן "הנערה המתה" לצד טוני קולט.
בשנת 2008 שיחק דוויסון בסדרה "שליחות קטלנית: יומני שרה קונור" המבוססת על סדרת סרטי "המחסל", בסדרה גילם את דמותו של ד"ר סילברמן, הפסיכיאטר אשר טיפל בשרה קונור (לנה הידי).
בשנת 2013 שיחק בדרמה הרומנטית "מילים ותמונות" לצד ז'ולייט בינוש וקלייב אוון. בשנת 2016 השתתף בקומדיה "לך תעבוד" בכיכובם של מיילס טלר ואנה קנדריק. בשנת 2017 השתתף בסרט "11 בספטמבר", ובסרט הטלוויזיה "אהבה בפריז", קומדיה רומנטית בכיכובם של הזוג רבקה רומיין וג'רי אוקונל. בשנת 2018 השתתף בסרט האימה "הרוע שבפנים: המפתח האחרון".
בשנת 2021 שיחק בסרט האימה "האחוזה"; סרט מקורי של פריים וידאו. בשנת 2022 שיחק במותחן "השכן הזר" של הבמאי הגרמני סטפן ריק.
חיים אישיים
דוויסון היה נשוי לשחקנית הקולנוע ליסה פאליקן משנת 1986 עד שנת 2006. ב-2006 התחתן דוויסון עם מישל קורי ולזוג נולדה בת בשם סופיה, לדוויסון בן נוסף בשם אית'ן מנישואיו הקודמים.
Young Guns
Young Guns הוא סינגל הבכורה של המפיק המוזיקלי הבריטי לוי ווייט, בהשתתפות הזמר-יוצר הבריטי אד שירן, הזמרת הבריטי יסמין, גרימינל והראפר דבלין. השיר יצא לאור ב-8 ביולי 2011, להורדה דיגיטלית בבריטניה.
וידאו קליפ
הווידאו קליפ הנלווה לשיר עלה ליוטיוב ב-10 ביוני 2011. הקליפ בוים על ידי קארלי קוסן.
אמנות חזותית
אמנות חזותית היא תחום נרחב של פעילויות אמנותיות, הכולל בתוכו ענפי אמנות רבים העוסקים בעיצוב ובמראה, ושתוצרתם נקלטת בעיקר על ידי חוש הראייה. באמנות החזותית נכללות גם פעילויות אחרות מתחום האמנות הפלסטית, שתוצרתן נקלטת על ידי חוש הראייה והמישוש יחד. יצירות האמנות החזותית הן תוצאה של בחינה אסתטית של התפיסה החזותית.
האמנויות החזותיות
מקובל לחלק את האמנויות החזותיות על פי מטרתן: בעוד חלקן עשויות ליצור יצירה בעלת ערך אסתטי בלבד (ציור, רישום, תבליט, הדפס, צילום, איור, פיסול, גילוף ועוד), מטרת חלק אחר מהאמנויות החזותיות לארגן עצמים שימושיים או מידע בצורה אסתטית ונעימה (אמנות שימושית, עיצוב ואדריכלות). העיצוב והאדריכלות אינם נכללים בהגדרה הצרה של האמנות החזותית, אלא הן קרובות אליה ומושפעות ממנה רבות.
ציור
ציור הוא תחום באמנות המתאר את היצירה באופן גרפי על גבי משטח בעזרת צבע, היוצר קווים וכתמים. בעזרת טכניקות שונות, הצייר יכול ליצור אשליה של אור, תנועה, נפח ועומק; דרך הציור, יכול האמן לבטא רגשות, דעות, והשקפת עולם.
רישום
רישום, באמנות, הוא שיטת ציור ובה האמן יוצר תמונה או דימוי על ידי שרטוט שלהם על משטח. מדיית הרישום שונה מן הציור בכך שהוא שם דגש על הקו ועל רישום הנפחיות והצורות בעזרת אור-וצל ולא באמצעות צבע. בכך קרוב הרישום לטכניקות גרפיות כגון הדפס או תחריט.
איור
איור הוא הסבר לא מילולי. איורים הנלווים להסברים כתובים וליצירות אומנות כתובות מבארים את תוכנם. איור יכול להתבצע במדיות שונות ובאמצעים שונים: מוזיקה, שיר, סיפור, צילום, קולאז', רישום, מגזרת נייר וכו', כפי שהמאייר בוחר.
גרפיטי
גרפיטי הוא כל כתובת אותיות הנעשית מתוך כוונה להביע רצון כלשהו, עמדה או ביטוי עצמי. גרפיטי עשוי להיות כתובת סתמית אך ישנה תנועה של ציור גרפיטי כאמנות המשתמשת בכתובות מעוטרות כדי לייצג את שם האמן. בדרך-כלל מדובר בציורים שנעשים ללא הסכמת בעלי הרכוש - ועל כן מדובר בעבירה על החוק ובוונדליזם, אך גרפיטי כשלעצמו ובהסכמה חוקי לחלוטין.
צילום
צילום הוא פעולה היוצרת תצלום באמצעות הטבעת דפוס האור על גבי רכיב רגיש לאור כגון סרט צילום או חיישן באמצעות חשיפה מתוזמנת. הפעולה נעשית באמצעות מכשירים מכניים, כימיים או דיגיטליים המשמשים כמצלמות.
פיסול
פיסול הוא ענף בתחום האמנות במסגרתו יוצר האמן יצירה בעלת איכות תלת-ממדית. השינוי אשר מבצע הפַּסָּל הוא לרוב שינוי פיזי, על ידי שינוי והתאמה של חומרים, אולם באמנות המודרנית קיימת האפשרות גם לשינוי סמנטי של החומר, כלומר לבדיקת יחסו של האובייקט התלת-ממדי אל הסביבה. התוצאה של שינויים אלו מכונה "פֶּסֶל".
תבליט
תבליט הוא פסל שאינו חופשי בחלל אלא צמוד למשטח. תכונתו העיקרית של התבליט, לעומת הפיסול, היא התאמתו ושעבודו לאדריכלות, כמו למשל בשער הניצחון בפריז, המעוטר בשישה תבליטים. תכונה נוספת של התבליט היא העומק אשר נוצר כתוצאה ממרחק האובייקטים בתבליט מן הרקע. מרחק זה קובע את הצללים הנוצרים אשר יכולים להדגיש חלקים מסוימים בתבליט. אמנם יש שימוש בעיקרון זה גם ביצירת פיסול חופשי, אולם הוא עקרון עבודה חשוב ביצירתם של תבליטים רבים.
הדפס
הדפס הוא יצירת אמנות שנוצרה על ידי צייר או גרפיקאי באמצעות טכניקת דפוס.
היסטוריה והתפתחות
בסוף המאה ה-19 קמה באנגליה תנועת האמנויות והאומנויות (Arts and Crafts movement). מטרת התנועה הייתה שילוב האמנות החזותית במוצרים דקורטיביים שימושיים כגון כיסויי קיר (טאפטים), כלי קרמיקה, ריהוט ואף חדרה לעיצוב גנים. תנועה זו משתלבת בזרמים עיצוביים אחרים שהכניסו את האמנות החזותית כאלמנט קישוטי כגון: אר-נובו ואר דקו. אפיון קיצוני של אמנות חזותית הוא הזרם האמנותי רדי מייד (Ready made) הרואה בכל חפץ מעשה ידי אדם יצירת אמנות.
לואנה רדצקי
לואנה רדצקי (בגרמנית: Loana Radecki; נולדה ב-1963) היא דוגמנית גרמנייה.
ביוגרפיה
רדצקי נולדה בברלין, כמיס ברלין השתתפה במיס גרמניה וזכתה בתחרות. בתחרות מיס תבל 1983 עלתה לשלב חצי הגמר, באותה שנה גם ייצגה את מדינתה בתחרות מיס אינטרנשיונל.
בתחרות מיס אירופה 1984 הייתה מבין חמישיית הגמר.
אגנס
{{פירושונים|
ראו גם
}}
לאורה (סרט)
לאורה (באנגלית: Laura) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת פילם נואר בבימויו של אוטו פרמינגר. בסרט משחקים ג'ין טירני, דיינה אנדרוז, קליפטון ווב, וינסנט פרייס וג'ודית אנדרסון. תסריט הסרט עובד על ידי ג'יי דארלטר, סמואל הופנסטין ואליזבת' ריינהרדט ומבוסס על ספר בעל אותו שם של ורה קאספרי משנת 1943.
בשנת 1999, נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס עקב תרומתו לקולנוע. מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום ה-73 ברשימת "מאה שנים... מאה מותחנים", במקום ה-7 ברשימת "מאה שנים... מאה פסקולים" ובמקום ה-4 ברשימת "מאה שנים... עשרת הגדולים".
עלילה
הסרט מגולל את סיפורו של השוטר מארק מק'פרסון (דיינה אנדרוז) החוקר את רציחתה של נערת הזוהר לאורה האנט (ג'ין טירני). לאורה נורתה בפתח ביתה. מק'פרסון חוקר את וולדו ליידקר (קליפטון ווב) פטרונה של לאורה, צ'לבי קרפנטר (וינסנט פרייס) ארוסה של לאורה, אן טריידוול (ג'ודית אנדרסון) דודתה העשירה של לאורה שמתאהבת בצ'לבי ובסי קלרי (דורותי אדמס) עוזרת הבית של לאורה.
במהלך החקירה מק'פרסון מתחיל להיות אובססיבי כלפי לאורה. הוא אף מואשם על ידי וולדו שבכך שהוא מתאהב בלאורה המנוחה. מק'פרסון מגלה גם שוולדו נהיה קנאי ללאורה והוא אף ניסה למחבל לה במערכות יחסים. באחד הערבים כשמק'פרסון נשאר בדירתה של לאורה היא נכנסת להפתעתו ללא ידיעה על מותה הפיקטיבי. מק'פרסון מגלה שמי שנורתה הייתה דאיין רדפארן, דוגמנית שניהלה רומן עם צ'לבי.
בעת מסיבה שלאורה עורכת בביתה מק'פרסון מחליט לעצור אותה כדי לבדוק את תגובות החשודים. לבסוף מתברר שמי שהרג את דאיין היה וולדו ליידקר שבסוף הסרט גם ניסה להרוג את לאורה עקב קנאתו אליה.
הפקה
אוטו פרמינגר היה מעוניין לביים סרט המבוסס על מחזה. הוא פנה לורה קאספרי ולסוכניה במטרה לעבד את המחזה "Ring Twice for Laura". פרמינגר וקאספרי חלקו על אופן העיבוד של המחזה. מרלן דיטריך הייתה אמורה לשחק בתפקיד הראשי, אך היא זנחה את הפרויקט עקב חוסר תקציב. פרמינגר רצה ללהק את ליירד קרגר לתפקיד וולדו ליידקר, אך מפיקי הסרט סירבו עקב תדמיתו השלילית של קרגר. לבסוף קליפטון ווב לוהק לתפקיד. לאחר מכן לוהקו וינסנט פרייס, דיינה אנדרוז, ג'ין טירני וג'ודית אנדרסון.
פרסים ומועמדויות
ג'וזף לאשל זכה בפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר. אוטו פרמינגר היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר, אך הוא הפסיד לבמאי לאו מקארי מהסרט "הולך בדרכי". קליפטון ווב היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר, אך הוא הפסיד לבארי פיצג'רלד מהסרט "הולך בדרכי". ג'יי דארלטר, סמואל הופנסטין ואליזבת' ריינהרדט היו מועמדים לפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, אך הם הפסידו לפרנק באטלר ולפרנק קאבט מהסרט "הולך בדרכי". לייל ווילאר, לילנד פולאר ותומאס ליטל היו מועמדים לפרס אוסקר לתפאורה הטובה ביותר, אך הם הפסידו לסדריק גיבנס, לוויליאם פרארי, לאדווין וויליס ולפול הדנישסקי מהסרט "אורות הגז".
מרכז התוכנה של אובונטו
מרכז התוכנה של אובונטו (Ubuntu Software Center) הוא תוכנת מחשב המשמשת להתקנת ולהסרת חבילות תוכנה מהתקנות של גנו/לינוקס בהפצת אובונטו. התוכנה משמשת כממשק גרפי למערכת ניהול החבילות APT, והיא הכלי הגרפי שמשמש לצורך זה כברירת מחדל בהפצת אובונטו, לצד כלי בשם aptitude המשמש לאותו צורך בממשק שורת הפקודה.
מטרת התוכנה לשמש ממשק למאגר תוכנה גדול שמנוהל על ידי קנוניקל - החברה שמפיצה את אובונטו. המאגר מוחזק על שרתים ושרתי מראה, ו־"מרכז התוכנה" מחזיק רשימה של שרתים אלו, אליהם הוא מתקשר כדי להציג למשתמש את רשימת התוכנות הזמינות. רוב התוכנות המוחזקות על השרתים הללו הן חופשיות. המשתמש יכול להוסיף לרשימה של מרכז התוכנה שרתים נוספים, שאינם מנוהלים על ידי קנוניקל, ובהם יכולות להימצא תוכנות נוספות, ולפעמים גם תוכנה קניינית. מרכז התוכנה נכתב בשפת פייתון.
עורק החישור החוזר
עוֹרֵק הַחִשּׁוּר הַחוֹזֵר (TA: arteria recurrens radialis) הוא עורק באזור המרפק המסתעף מעורק החישור ומשתתף באספקת הדם לשרירים באמה ולמפרק זה.
עורק החישור החוזר הוא העורק הראשון המסתעף מעורק החישור, עת הוא מסתעף מיד לאחר התפצלותו של עורק החישור מעורק הזרוע. העורק עולה בין ענפיו של עצב החישור, על פני השריר הגבן, ולאחר מכן בין שריר הזרוע והחישור לשריר הזרוע, תוך שהוא מספק דם לשרירים אלה. בסופו משיק העורק לחלקו הסופי של העורק העקיף החישורי שמקורו בעורק הזרוע העמוק.
נסים מבורך
נסים מבורך (1935 – 11 ביוני 2014) היה מבקר אמנות, מורה ומחבר ישראלי, יהודי יליד בולגריה. נודע במיוחד במאמרי בקורת על תערוכות, יצירות ואמנים שפורסמו בשנות ה-70 וה-80 במוסף "תרבות וספרות" של עיתון "הארץ".
ביוגרפיה
מבורך נודע בהסתייגותו מהאוונגרד האמנותי, כולל האמנות הקונספטואלית, בטענה שאינו ממלא את יעדיה המקוריים של האמנות - ליהנות, לספק ולרגש את האדם, ושהוא עלול להוות מפלט ליוצרים חסרי כישורים והכשרה אמנותית בסיסיים.
מבורך נפטר בשנת 2014.
אלנוס
האלנוס נשיר ופרחיו מסודרים בעגילים ומואבקים בעיקר באמצעות הרוח אם כי גם באמצעות דבורים. המינים הנפוצים מסוג זה הם:
שימושים נפוצים
קליפת העץ מכילה סליצין אשר ככל הנראה הופך בגוף לחומצה סליצילית. האינדיאנים נהגו להשתמש בקליפת אלנוס מאדים לטיפול בבעיות בריאותיות שונות כגון: עקיצות חרקים וגירודים בעור וכן לטיפול בשחפת. מחקרים קליניים בני זמננו מאששים את הסברה שהאלנוס המאדים יעיל נגד מגוון של גידולים.
עץ האלנוס משמש לעיתים לבניית רהיטים וידוע בשל השימוש בו בייצור גיטרות חשמליות כשהידועות בהן הסטראטוקסטר והטלקסטר של פנדר.
הכוחות הדמוקרטים המאוחדים של בלארוס
הכוחות הדמוקרטיים המאוחדים של בלארוס היא קואליציה של מפלגות פוליטיות שהיו קבוצת האופוזיציה העיקרית בבחירות לנשיאות 2006. הקבוצה בחרה באלכסנדר מילינקביץ', כמועמד לנשיאות בניסיון להביס את אלכסנדר לוקשנקו הנשיא הסמכותני של בלארוס מאז 1994.
פיית' היל
אודרי פיית' היל (באנגלית: Audrey Faith Hill; נולדה ב-21 בספטמבר 1967) היא זמרת קאנטרי-פופ אמריקנית, זוכת פרס גראמי, הנשואה לזמר הקאנטרי טים מקגרו. מכירות אלבומיה מסתכמות במעל 30 מיליון אלבומים.
הכוחות הדמוקרטים המאוחדים של בלארוס
נתונים סטטיסטיים רשמיים בבלארוס דיווחו שמילינביץ' צבר 6% מהקולות, אולם האופוזיציה הבלארוסית ומבקרים ממדינות המערב לא קיבלו את התוצאות הרשמיות כלגיטימיות ומאמינים שזו דוגמה להונאת בחירות. הרשויות בבלארוס הכחישו את כל ההאשמות בהונאת בחירות.
פיית' היל
ראשית דרכה
היל נולדה בעיר קטנה סמוך לג'קסון, מיסיסיפי, בשם אודרי פיית' פרי. עוד בהיותה תינוקת אומצה על ידי זוג הורים לשני בנים, וגדלה באווירה נוצרית. כישרון השירה שלה בלט עוד כשהייתה ילדה, ובגיל 7 הופיעה לראשונה בפומבי. כנערה נהגה להופיע באופן קבוע בכנסיות ובגיל 17 הקימה להקה מקומית. היא למדה זמן קצר בקולג', אולם בגיל 19 עזבה את הלימודים ונסעה לנאשוויל, טנסי, כדי להגשים את חלומה להיות זמרת קאנטרי. בנאשוויל נאלצה היל לעבוד בחנות בגדים ולאחר מכן כמזכירה בחברת תקליטים. באותה תקופה (1988) התחתנה עם מפיק מוזיקלי בשם דן היל (ממנו התגרשה בשנת 1994), ויצאה לחפש את אימה הביולוגית, אותה מצאה כעבור זמן. היא הייתה זמרת הליווי של זמר בשם גארי באר, אשר נהג להשמיע את שיריו החדשים ב"Bluebird Cafe" (מקום מפגש מוזיקלי בנאשוויל). לאחת מההופעות הגיע מפיק מ"Warner Bros. Records" אשר התרשם מהיל ומיהר להחתים אותה על חוזה הקלטות.
הכוחות הדמוקרטים המאוחדים של בלארוס
כיום, מפלגת האזרחים המאוחדת ומפלגת השמאל בבלארוס "עולם צודק" מהווים את מרבית הקואליציה. מפלגת BNF שומרת על חברותה בקואליציה, אולם מתרכזת יותר בקואליציה שהוקמה לאחרונה על ידי המפלגות השמרניות, גוש העצמאות הבלארוסית.
חברות מפלגתית
יש חמש מפלגות פוליטיות בקואליציה של הכוחות הדמוקרטים המאוחדים של בלארוס:
פיית' היל
1993–1997: הצלחה כזמרת קאנטרי
אלבום הבכורה של היל, הנקרא "Take Me as I Am", יצא לחנויות בארצות הברית באוקטובר 1993, אותו הפיק, בין השאר, גארי באר. האלבום זכה להצלחה במכירות, בעיקר בזכות הלהיט ששוחרר ממנו "Piece of My Heart", שהיה גרסת כיסוי לשירה של אריתה פרנקלין משנת 1967 (שהתפרסם בביצועה של ג'ניס ג'ופלין). הלהיט הגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי של בילבורד, כמו גם להיט נוסף שלה מהאלבום, "Wild One". האלבום נמכר ב-3 מיליון עותקים. אלבומה השני, "It Matters to Me", יצא לחנויות באוגוסט 1995, ונמכר כמו הראשון. שלושה סינגלים מתוך אלבום זה נכנסו ל-TOP 5 של מצעד הקאנטרי, ביניהם "Let's Go to Vegas".
באביב 1996 יצאה היל לסיבוב הופעות עם זמר הקאנטרי טים מקגרו, שבמהלכו התאהבו השניים והתחתנו ב-6 באוקטובר 1996. לזוג נולדו שלוש בנות, והם נשבעו שלא להיפרד אחד מהשני במשך למעלה משלושה ימים רצופים.
1998–2004: המעבר לקאנטרי-פופ
לאחר צאת אלבומה השני, "It Matters to Me", יצאה היל לשלוש שנים של הפסקה מהקלטות, כשבזמן זה הקדישה את זמנה למשפחתה ולבעלה. דווקא בתקופה זו החלה הפריצה של היל לשוק המוזיקה האמריקני, בזכות הדואט "It's Your Love", יחד עם בעלה, טים מקגרו (שהופיעה באלבומו). הסינגל הגיע למקום השביעי במצעד בילבורד האמריקני, ולמקום הראשון במצעד הקאנטרי.
שנה אחר כך, הסינגל "This Kiss", הגיע אף הוא למקום השביעי במצעד בילבורד ולמקום הראשון במצעד הקאנטרי. כמו כן, הגיע הסינגל למקום ה-13 במצעד הבריטי. היה זה הלהיט הראשון מתוך אלבומה השלישי של היל, הנקרא "Faith", אשר סימן את הקו המוזיקלי החדש שלה - קאנטרי-פופ, מוזיקה בעלת תפוצה רחבה הרבה יותר מאשר מאזיני הקאנטרי. "Faith" זכה להצלחה רבה, ונמכר ב-6 מיליון עותקים בארצות הברית.
אל שיא הקריירה הגיע היל בזכות אלבומה הרביעי, "Breathe". האלבום, שיצא לחנויות בנובמבר 1999, הגיע היישר למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני, ומכירותיו בארצות הברית מסתכמות בשמונה מיליון עותקים. כמו כן, האלבום זכה בשלושה פרסי גראמי: אלבום הקאנטרי, זמרת הקאנטרי ושיתוף הפעולה בקאנטרי של השנה. הסינגל הראשון מהאלבום, "Breathe", הגיע למקום השני במצעד בילבורד האמריקני (המקום הגבוה ביותר שלה במצעד עד כה), לעומת זאת הגיע הסינגל למקום הראשון במצעד בילבורד השנתי. "Breathe" הפך ללהיט המצליח ביותר של פיית' היל. סינגל נוסף מהאלבום, "The Way You Love Me", זכה אף הוא להצלחה רבה בארצות הברית, כשהגיע למקום השישי במצעד בילבורד ושהה במצעד במשך 56 שבועות רצופים.
היל שרה את שיר הנושא של הסרט "הגרינץ'" (2000), בכיכובו של ג'ים קארי, הנקרא "Where Are You, Christmas?", שזכה להתעניינות מינורית בארצות הברית, זאת לעומת שנה אחר כך, שהיל שרה את שיר הנושא של הסרט "פרל הארבור", הנקרא "There You'll Be". השיר, שכתבה דיאן וורן, הפך במהרה ללהיט גדול, כשהוא מגיע למקום השלישי בבריטניה ולמקום העשירי בארצות הברית. שיר זה היה מועמד לפרס גראמי (זמרת הפופ של השנה) ולפרס האוסקר בקטגוריית שיר הנושא.
אלבומה החמישי, "Cry", הגיע כמו קודמו למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני, אולם לא הצליח לשחזר את ההצלחה העצומה לה זכה "Breathe". הסינגלים ששוחררו מן האלבום, לא זכו להשמעות רבות ברדיו, ומכירות הסינגלים היו חלשות. אף על פי זאת זכתה היל בפרס גראמי כזמרת הקאנטרי של השנה על השיר "Cry", והאלבום נמכר בכשלושה מיליון עותקים ברחבי העולם.
בשנת 2004 פנתה לעולם המשחק, כששיחקה בסרט הקולנוע הראשון שלה, הנקרא "נשים מושלמות" (לצד ניקול קידמן ומתיו ברודריק).
מ-2005: חזרה לקאנטרי
לאור הצלחתו הבינונית של אלבומה האחרון, הבינה היל כי סגנון הקאנטרי-פופ שאימצה לעצמה מיצה את עצמו, ובאלבומה השישי, "Fireflies", שיצא באוגוסט 2005, שבה היל לסגנון הקאנטרי ממנו החלה את דרכה. תחנות הרדיו המשמיעות קאנטרי שבו להשמיע את שיריה לעיתים קרובות והסינגל הראשון מאלבומה זה, "Mississippi Girl" הגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי האמריקני, כמו גם האלבום עצמו. היל הייתה מועמדת פעם נוספת לפרס גראמי כזמרת הקאנטרי של השנה, בזכות שיר זה. למרות זאת, האלבום נמכר בארצות הברית בשני מיליון עותקים בלבד.
לאחר שש שנים שבהן נמנעה היל לצאת לסיבוב הופעות, יצאה היל ובעלה לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית החל מאפריל 2006. סיבוב ההופעות, הנקרא "Soul2Soul II" נמשך ארבע וחצי חודשים, שבסיומו הוכרז כסיבוב הופעות הקאנטרי הרווחי של כל הזמנים (90 מיליון דולרים). את הרווחים מסיבוב ההופעות הכריז הזוג כי יתרום לסיוע לנפגעי הוריקן קתרינה.
באוקטובר 2007 יצא לחנויות אלבום אוסף כפול של היל, הנקרא "The Hits", שמקבץ את להיטיה בין השנים 1993–2007. בשנת 2008 הוציאה את אלבום חג המולד Joy to the World.
בשנת 2015 שיחקה בדרמת הפשע "Dixieland".
בשנת 2021 החלה לשחק לצד בעלה טים מקגרו בסדרת הטלוויזיה "1883" מבית פרמאונט+.
דראגוש וודה
דראגוש (ברומנית: Dragoş) הוא מייסד נסיכות מולדובה ושליטהּ הראשון.
ביוגרפיה
דראגוש היה אציל ממחוז מרמורש, שלפי הכרוניקות הרומניות, יצא לציד בשנת 1352 וברדיפתו הארוכה אחרי ביזון הגיע לנהר מולדובה, שם נפל הביזון לידיהם. הם עשו סעודה גדולה מבשר הביזון ולאחר מכן החליטו להישאר במקום, כי הוא מצא חן בעיניהם. דראגוש כינה את הנחל בשם מולדובה (יש אומרים שעל שם כלבתו, מולדה) ומשם הנחל נגזר שם הארץ.
דראגוש שלט שנתיים עד מותו ואת השלטון ירש בנו, סאס.
ריאה סיהורן
ריאה סיהורן (נהגה רֵיי סִיהוֹרְן; באנגלית: Rhea Seehorn; נולדה ב-12 במאי 1972) היא שחקנית אמריקאית שידועה בעיקר בשל תפקידה כקים וקסלר בסדרת הטלוויזיה "סמוך על סול". היא הופיעה בין השאר גם בסדרות "ויטני", "אני איתה" ו"פרנקלין ובאש".
ביוגרפיה
סיהורן נולדה בנורפוק, וירג'יניה, אך ילדותה עברה עליה גם בין יפן, אריזונה, ווושינגטון די. סי.. היא למדה ציור וארכיטקטורה, בעקבות אביה וסבתה. היא המשיכה באמנות החזותית, אך הייתה לה תשוקה גוברת לקולנוע ולתיאטרון. היא בעלת תואר ראשון באמנות ובאמנות סטודיו, מאוניברסיטת ג'ורג' מייסון.
קריירת המשחק שלה כוללת שלל תפקידים בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. בשנת 1998 היא שיחקה את תפקידה הראשון, בסרט "מקרה נגד קארן".
בשנת 2005 שיחקה בסרט הטלוויזיה "רומי ומישל: ההתחלה" לצד קתרין הייגל. הסרט, ששודר בABC Family, הוא פריקוול לסרט "רומי ומישל - פגישת מחזור" משנת 1997.
אחד מתפקידיה הידועים הוא דמותה של קים וקסלר ב"סמוך על סול", סדרת הפריקוול ל"שובר שורות".
ב-2021 שיחקה בסרט האימה "דברים ששמענו וראינו" של נטפליקס.
שמורת נחל הבניאס
שמורת נחל הבניאס או שמורת נחל חרמון היא שמורת טבע הנמצאת למרגלות הר החרמון, במפגש שבין רמת הגולן לעמק החולה, ליד היישוב שניר. היא משתרעת לאורך נחל חרמון מאזור מעיינות הבניאס עד לראש מקורות הירדן. השמורה הוכרזה בשנת 1977 על שטח של כ-800 דונם. בשנת 2009, הורחבה השמורה ונוספו לה עוד כ-500 דונם במעלה הנחל ומאז עומד שטחה של השמורה על כ-1,300 דונם.
מקור השם
השם "בניאס" נגזר משמו של האל היווני-רומי פאן. אלכסנדר הגדול הקים אתר פולחן לפאן לאחר הגעתו למקום עם צבאו. מאוחר יותר הוקמה במקום עיר שנקראה "פניאס" או "פניאון" על-שם פאן (במקורות יהודיים היא נקראה "פמיאס"). בערבית נהגה שם העיר "בניאס" ומכאן גם שמו של הנחל. שמו העברי של הנחל הוא "נחל חרמון". בשטח השמורה נמצאים שרידי העיר הקדומה בניאס.
היסטוריה
באתר המכונה מערת הבניאס היה מקדש כנעני קדום. בתקופת אלכסנדר הגדול הוקם באתר מקדש לאל פאן. המלך הורדוס פיתח את אזור הבניאס ובנה שם היכל להנצחת פטרונו, אוגוסטוס קיסר. לאחר מות הורדוס, חילקו בניו ביניהם את השליטה בארץ. פיליפוס, אחד מבניו של הורדוס, קיבל את השליטה בצפון מזרח הארץ, והמשיך את פיתוח אזור הבניאס.
המקום מוזכר בברית החדשה כאחד המקומות שבהם שהה ישו עם שנים עשר שליחיו, וחולל בו נסים. לפיכך, הפך האזור אתר עלייה לרגל לנוצרים. לדעת חלק מהמוסלמים נמצא על ראש הצוק של מערת הבניאס קבר קדוש למוסלמים. מסמך מהמאה ה-12 מזכיר בפירוט קהילה יהודית שחיה בבניאס בימי הצלבנים. בתחילת המאה ה-16, עם השתלטות האימפריה העותמאנית על הארץ וביטול שלטון הממלוכים, ננטש האזור והחשיבות שיוחסה לו פחתה משמעותית.
גאולוגיה
אזור הגליל, שהבניאס נמצא בשוליו, הוא אזור סבוך מבחינה גאולוגית, והוא מושפע מבקע הירדן. הבקע של עמק החולה נמצא במרכז המתחם הגאולוגי הזה. ערוצי הנחלים חרמון, דן ושניר זורמים בחלקו הצפוני של עמק החולה עד שדה נחמיה, ומשם אל נהר הירדן אשר חוצה את העמק לכל אורכו. בשמורה קיימים סלעי בזלת, גיר וטרוורטין (נטף נחלים). סוגי הסלעים נפגשים ביניהם ויוצרים בסיס לבתי גידול של צמחייה מגוונת. תחתית מצוק מעיין הבניאס עשויה גיר, ויש בה גבישים נוצצים. במעלה המצוק יש סלע אדמדם, עשיר בברזל ובמאובנים. בנקודת המפגש בין שני הסלעים, התמוטט חלק מפתח המערה ברעידת אדמה שהתרחשה בשנת 1033 (בערך) והמים שהיו במערה פרצו דרך התחתית. זו הייתה ההתחלה של נחל חרמון (הבניאס).
החי בשמורה
בשמורה ישנם כמה מיני בעלי חיים בין מינים צפוניים כמו הלוטרה ומינים דרומיים כמו שפן הסלע. בחורף ניתן לראות בשמורה משפחות של שפני הסלע רובצות על מפולות הסלעים הגדולים. בשמורה יש גם מינים המוגדרים בסכנת הכחדה ביניהם: סלמנדרה כתומה, עטלפון אירופי ושבלול החרמון (האחרון נעלם מהבניאס כנראה בעקבות איסוף של חובבים אך הוחזר לשמורה בחלקות מוגנות). בין משפחת העופות אפשר לראות להקות של יוני סלע המקננות בנבכי מערת המעיין, בז מצוי וצוקית בודדת.
צמחייה בשמורה
השמורה שופעת צמחים, שחלקם נדירים. אחד מן הצמחים הנדירים הוא עץ הדולב המזרחי, בעבר הוא היה מקודש ולכן לא נכרת. הדולב בעל ממדים גדולים ומאופיין בעלים גדולים המתוארים כדמוי כף יד ופירותיו שעירים וכדוריים. באזור המעיינות מצויים זנים רבים של צמחי מים, כגון ערברבה שעירה, שנית גדולה, גדותן הביצות וורוניקת המים. פרט לכדורן ענף שהוא זן נדיר מאוד, מצויים גם אלון מצוי, אלה ארץ ישראלית, אלון התבור, לבנה רפואי וער אציל. בעונת המעבר בין החורף לאביב, פורחים בפסגת הצוק פרחי כרמלית נאה, בן חצב יקינטוני ועוד מספר פרחי אביב. הצמחים שצומחים על מצוק מאופיינים בכך שהם צומחים בכל פינה וסדק וכך מתפרסים על רוב חלקי הצוק. באזור ליד המפל פורחים, פרחים כחולים של תורמוס ההרים ורקפת מצויה. בעונת הסתיו, פורחים פרחי חבצלת, סתווניות, וכרכומים.
מסלול מפל הבניאס והגשר התלוי
אל השמורה מגיעים מבקרים רבים בשל הנוף המצוי בה והעתיקות הפזורות בשטחה. השמורה מחולקת לשני חלקים: החלק המתחיל במעיינות נחל החרמון, ובו שרידים ועתיקות. החלק האחר של השמורה מתחיל על גשר הבנוי מעץ, תלוי מעל הנחל, ושמו "השביל התלוי". אורכו של הגשר כ-100 מטרים, הוא עשוי פלדה ומרוצף בלוחות עץ. מהגשר ניתן להשקיף על הנחל ועל הצמחייה מלמעלה. בין שני חלקי השמורה אפשר לערוך טיול רגלי, במסלול העובר דרך מעיינות החרמון, ממשיך לאורך הנחל ומסתיים במפל. בנחל אתר ובו טנק סורי ממלחמת ששת הימים, שהיתדרדר לערוץ הנחל בשעה שטנקים סורים נמלטו כתוצאה מירי עליהם בידי שומרי הקיבוץ.
ארכאולוגיה
ב-2022 התגלה מטמון של 44 מטבעות זהב בני כ-1,400 שנה בשמורה בעת חפירות רשות העתיקות, אשר מעידות על כיבוש האימפריה הביזנטית בידי בית אומיה.
מגדל טבעות
מגדל טבעות הוא צעצוע המיועד לפעוטות.
הצעצוע בנוי מבסיס עליו ניצב מוט אנכי, ומספר טבעות בצורת כעך - לרוב בין 4 ל-8 - אשר הקוטר הפנימי שלהן גדול אך במעט משל המוט, והקוטר החיצוני שלהן גדל בהדרגה מטבעת לטבעת. במהלך המשחק משחיל הפעוט את הטבעות על המוט או מסירן ממנו.
אמריקן איירליינס
אמריקן איירליינס (באנגלית: American Airlines) היא חברת תעופה אמריקאית. לאחר האיחוד עם יו אס איירווייז, אמריקן איירליינס היא חברת התעופה הגדולה בעולם לשנת 2013 לפי כמות הנוסעים (193.7 מיליון נוסעים בשנת 2013), לפי מספר הקילומטרים שטסה (346,878 מיליון ק"מ-נוסעים בשנת 2013), לפי צי המטוסים שברשותה ולפי מספר היעדים אליהם החברה טסה.
מגדל טבעות
רוב הגרסאות של הצעצוע עשויות עץ או פלסטיק. בגרסאות רבות הטבעות צבועות בצבעי הקשת על פי גודלן. ישנן גרסאות בהן חתך הטבעות מלבני ותוצאת הרכבתן מעין פירמידת מדרגות, וכאלה בהן החתך טרפזי היוצר חרוט. לעיתים כולל המשחק גם כדור המורכב על המוט בגמר השחלת הטבעות.
אמריקן איירליינס
תולדות החברה
החברה נוסדה בשנת 1930 בשם אמריקן איירווייז כתוצאה מאיחודן המתמשך לאורך זמן של 82 חברות תעופה קטנות לכדי אשכול תעופה ענקי שנקרא בסוף אמריקן איירליינס. בשנות ה-90 של המאה ה-20 הציגה החברה רווחיות שיא. ב-1996 הרווח הנקי שלה היה כמיליארד דולר. באותה שנה ביצעה הזמנת ענק של 103 מטוסים מחברת בואינג, בעלות של כ-6.6 מיליארד. בשנת 1998 הייתה בין חברות התעופה הראשונות שהזמינו מטוסים מדגם בואינג ER777-200.
בשנת 2002, לאחר פרוץ משבר בענף התעופה העולמי, לאחר מתקפת הטרור של ה-11 בספטמבר 2001, הפסידה החברה 3.5 מיליארד דולר, אך הצליחה לחמוק, מהליך של פשיטת רגל, לאחר שוועד העובדים של הדיילים הצטרף לשני הוועדים האחרים ואישר תוכנית רחבת היקף לקיצוצים בשכר.
מגדל טבעות
המשחק נחשב למשחק שמפתח אצל פעוטות כמה מיומנויות:
אמריקן איירליינס
תולדות החברה
ב-29 בנובמבר 2011 הודיעה החברה על הליך פירוק על פי צ'פטר 11 במטרה להגיע להסדרים כספיים עם בעלי החוב שלה, ללא הפסקת פעילותה הסדירה.
מגדל טבעות
גרסה משוכללת יותר של הצעצוע כוללת בסיס עם מספר מוטות, עליהם מושחלות פיסות בצורות גאומטריות שונות: עיגול (על מוט בודד), מלבן (על זוג מוטות), משולש (על שלישיית מוטות) ומרובע (על ארבע מוטות).
אמריקן איירליינס
תולדות החברה
בפברואר 2013 הודיעו אמריקן איירליינס וחברת התעופה יו אס איירווייז, כי שתי החברות ימוזגו בעסקה שצפויה ליצור את חברת התעופה הגדולה בעולם. בעסקה, שצפויה להיסגר ברבעון השלישי של שנת 2013, בעלי מניות חברת האם של אמריקן איירליינס; AMR יחזיקו ב-72% ממניות החברה החדשה, ובעלי המניות של יו אס איירוויז יחזיקו ב-28% הנותרים. החברה הממוזגת תישאר בשם אמריקן איירליינס.
הסכמי שותפות קוד
מלבד לחברותה בברית חברות התעופה Oneworld, לחברה הסכמי שותפות קוד עם החברות הבאות:
צי המטוסים
צי המטוסים של החברה נכון לינואר 2021:
פעילות החברה בישראל
בשנת 2014 לאחר האיחוד עם יו אס איירווייז המשיכה החברה להפעיל טיסה יומית מתל אביב לפילדלפיה (קו שהחל לפעול ב-2009). הטיסות הופעלו במטוסי איירבוס A330-200. בינואר 2016 הפסיקה החברה את פעילותה בקו.
בפברואר 2021 הודיעה החברה על פתיחת קו חדש בין מיאמי לתל אביב, הקו החל לפעול ב-4 ביוני 2021 במתכונת של 3 טיסות שבועיות במטוסי הבואינג 777-200. בסביבות חודש ספטמבר 2022 עבר הקו להיות מופעל במטוסי הבואינג 787-8 דרימליינר ובמתכונת יומית. בינואר 2023 הודיעה החברה על הפסקת הפעלת הקו בין מיאמי לתל אביב שהופסק החל מה-26 במרץ 2023.
איילין שולר
איילין מארי שולר (באנגלית: Eileen Marie Schuller; נולדה בשנת 1946) היא חוקרת מקרא קנדית. חוקרת מגילות מדבר יהודה. היא פרופסור בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת מקמאסטר בהמילטון, אונטריו. ד"ר שולר היא אחת מהעורכים של המהדורה הרשמית של מגילות מדבר יהודה (תגליות במדבר יהודה). היא מלמדת לימודי תואר ראשון ושני בתחום המקרא לאורך 30 שנה.
חינוך
התעניינותה של שולר בלימודי דת החלה כבר בגיל צעיר כשלמדה בבית הספר התיכון של סנט מרי באדמונטון והצטרפה למוסד הנזירות הקתולי של אורסוליין. בשנת 1970 למדה באוניברסיטת אלברטה שם סיימה תואר ראשון בהצטיינות במחלקה ללימודים קלאסיים. שלוש שנים לאחר מכן היא למדה תואר שני במחלקה ללימודי המזרח הקרוב באוניברסיטת טורונטו. בשנת 1984 קיבלה את הדוקטורט שלה מאוניברסיטת הרווארד במחלקה לשפות ותרבויות המזרח הקרוב.
קריירה
לאחר שסיימה את לימודי התואר הראשון עבדה כמרצה במכללה התאולוגית ניומן ובמכללת סנט ג'וזף באדמונטון בשנים 1973–1977. בבית הספר האטלנטי לתאולוגיה בהליפקס היא החלה כעוזרת פרופסור משנת 1982 עד 1986 ואז לימדה כפרופסור חבר משנת 1986 עד 1989. לאחר סיום תואר הדוקטורט היא המשיכה להוראה באוניברסיטת מקמאסטר בשנת 1990. במשך שנתיים לימדה כפרופסור חבר ובשנים 1992 עד 1996 לימדה כפרופסור קבוע. נכון לעכשיו היא ממשיכה ללמד כפרופסור קבוע (משנת 1996).
במהלך עבודתה כמחנכת, מילאה תפקידים מובילים ומנהלתיים יוקרתיים כמו חברת הנהלה באגודה הקנדית למקרא (1987–1990), יו"ר משותף במדור קומראן לחברה לספרות תנ"כית (1992–1997), נשיא, האגודה הקנדית למחקרי מקרא (1994–1995), וחברת מועצת היועצים של האיגוד המקראי הקתולי (2011–2013). בנוסף, שילר הייתה מעורב במספר ארגונים מקצועיים כמו אגודת הספרות המקראית, האגודה הקנדית ללימודי תנ"ך, האגודה הקנדית לחקר הדת, האגודה המקראית הקתולית, האיגוד הלאומי של פרופסורים לעברית ובתי הספר האמריקאיים למזרח.
ספר לכבודה התפרסם בשנת 2000, שכותרתו "תפילה ושירה במגילות ים המלח". בספר קובץ מאמרים שהוצג בכנס לכבוד יום הולדתה ה-65 של שולר. כרך זה משקף את מצב המחקר בתחום ומציע תובנות חדשות בנושאים עליהם כתבה שולר.