cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
פנאיוטיס יאנאקיס
אריס סלוניקי
ב-3 באוגוסט 1984 הועבר יאנאקיס למועדון הפאר היווני אריס סלוניקי, לאחר שהמועדון שילם דמי העברה לצורך רכישת ביטול החוזה של יאנאקיס עם יוניקוס ניקאיאס, בסך של 42 מיליון דרכמות, מה שנחשב באותה העת לסכום עצום של כסף להעברת שחקן ושיחרורו מחוזהו בקבוצה אחרת. יאנאקיס גם קיבל באופן אישי מכונית BMW, חנות לציוד ספורט, ומענק חתימה מאריס שעמד על סך של שמונה מיליון דרכמות. באריס, שיתוף הפעולה הקבוצתי של יאנאקיס עם ניקוס גאליס, כשהיה מחצית ה-"tag-team" ההיסטורי, סחף הן את הכדורסל היווני והן את זה האירופי בסערה, בשנים שתבואנה. החל ב-6 במרץ 1985 ועד ה-5 בנובמבר 1988, הצמד של הקו האחורי, המורכב מגאליס ויאנאקיס, הוביל את אריס לרצף של 80 ניצחונות בליגה היוונית.
במדי אריס סלוניקי לקח יאנאקיס חלק גם בשלוש תחרויות פיינל פור היורוליג ברציפות. הוא לקח חלק בפיינל פור היורוליג של 1988 שנערך בגנט, בלגיה, בפיינל פור היורוליג של 1989 שהתקיים במינכן, גרמניה, ובפיינל פור היורוליג של 1990, שהתקיים בסרגוסה, ספרד. אריס סלוניקי נמנתה עם העילית של מועדוני הכדורסל האירופיים באותה העת, אך תואר אירופי נפל בחיקם של יאנאקיס וחבריו לקבוצה רק מספר שנים לאחר מכן.
ביוני 1991 נבחר יאנאקיס לחבר בקבוצת האול-סטאר של הבלקן, אשר התמודדה מול קבוצת האול-סטאר האירופית, במסגרת טורניר שאורגן על ידי פיב"א לרגל יובל ה-100 להמצאת משחק הכדורסל, על ידי הקנדי ג'יימס נייסמית', ב-1891. המשחק לרגל יובל ה-100 להמצאת הכדורסל נערך בהיכל השלום והאחווה שבעיר הנמל פיראוס, חלק מהמטרופולין של אתונה. במשחק נטלו חלק רבים מגדולי הכדורסל האירופיים של אותה העת והבלקנים ניצחו בו 103-102.
בעונת 1992/1993 בגביע האירופי, זכו יאנאקיס ואריס בגביע ספורטה. אריס ניצחה בגמר את אלופת ליגת העל הטורקית בכדורסל, אפס פילזן בתוצאה 50-48 בגמר, אשר נערך בטורינו, איטליה. באותה העת, ניקוס גאליס כבר לא נמנה עם סגל הקבוצה לאחר שעזב אותה שנה קודם לכן, ויאנאקיס היה השחקן הבולט והמנהיג של הקבוצה.
פנאתינאיקוס אתונה
לאחר שבילה עונה עם פאניוניוס אתונה, עבר יאנאקיס ליריבה העירונית של פאניוניוס, פנאתינאיקוס אתונה, שם שיחק בין השנים 1994 – 1996. בפנאתינאיקוס אתונה גם סיים יאנאקיס את קריירת המשחק שלו. עם פנאתינאיקוס זכה יאנאקיס סוף סוף בתואר האירופי החשוב ביותר, היורוליג. פנאתינאיקוס ויאנאקיס זכו בתואר בסיומו של הפיינל פור שהתקיים ב-1996 בפריז, צרפת. יאנאקיס גם זכה בגביע היווני עם פנאתינאיקוס באותה השנה. היה זה הגביע היווני השביעי בו זכה יאנאקיס בקריירת המשחק שלו, לצד שבע זכיות באליפות הליגה היוונית. יאנאקיס סיים את קריירת המשחק המקצוענית שלו ב-1996. במהלך הקריירה הוא התחרה חמש פעמים בפיינל פור היורוליג, שלוש פעמים עם אריס סלוניקי ופעמיים במדי פנאתינאיקוס אתונה.
קריירת המשחק בנבחרות הלאומיות
יאנאקיס הוביל את נבחרת הכדורסל היוונית לגילאי 16 ומטה, לזכייה במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16 ב-1975. שנה לאחר מכן הופיע יאנאקיס לראשונה בנבחרת יוון בכדורסל, כשחקן מוכשר בצורה יוצאת דופן, והוא בן 17 בלבד, בהתמודדות נגד נבחרת צ'כוסלובקיה בכדורסל. עם הנבחרת הצעירה של יוון שיחק יאנאקיס גם באליפות אירופה עד גיל 18, ב-1976 וב-1978. הופעתו הראשונה של יאנאקיס בטורניר בדרג הבכיר של פיב"א הייתה ב-1979, אז נטל חלק באליפות אירופה בכדורסל 1979. יאנאקיס זכה עם נבחרתו במדליית הזהב באליפות הכדורסל של הבלקן ב-1979 ובאליפות הכדורסל של משחקי הים התיכון ב-1979. יאנאקיס ייצג את יוון גם בטורניר המוקדמות האולימפי העולמי של פיב"א ב-1980, באליפות אירופה בכדורסל 1981 ובאליפות אירופה בכדורסל 1983, בטורניר המוקדמות האולימפי העולמי של פיב"א בשנת 1984 ובאליפות העולם בכדורסל 1986. באותה השנה זכה יאנאקיס עם נבחרת יוון במדליית הזהב באליפות הכדורסל של הבלקן.
יאנאקיס היה קפטן הקבוצה של נבחרת הגברים של יוון אשר זכתה במדליית הזהב באליפות אירופה בכדורסל 1987. יאנאקיס נטל חלק גם בטורניר המוקדמות האולימפי העולמי של פיב"א ב-1988. יאנאקיס זכה עם יוון במדליית הכסף באליפות אירופה בכדורסל 1989 שהתקיימה בזאגרב, יוגוסלביה, ושיחק במדי הנבחרת הלאומית גם באליפות העולם בכדורסל 1990 שהתקיימה בארגנטינה ובה סיימה יוון במקום השישי.
יאנאקיס לבש את מדי נבחרת יוון גם בטורניר של פיב"א לציון יובל ה-100 להמצאת משחק הכדורסל שנערך ב-1991. בשלושת המשחקים ששיחק יאנאקיס בטורניר הוא קלע 14.3 נקודות למשחק.
יאנאקיס פרש ממשחק בנבחרת ב-2 באוגוסט 1996, לאחר ההשתתפות באולימפיאדת אטלנטה (1996), בה סיימה יוון במקום החמישי. במהלך התקופה בה לבש את מדי נבחרת יוון, השתתף יאנאקיס ב-29 טורנירים רשמיים של פיב"א וב-40 תחרויות בין-לאומיות רשמיות בסך הכל. יאנאקיס מחזיק בשיא של כל הזמנים במספר המשחקים ששיחק במדי נבחרת יוון, עם 351 משחקים. זהו גם שיא של הזמנים בקרב הנבחרות הלאומיות של כל מדינות אירופה. יאנאקיס גם מחזיק בשיא של כל הזמנים במספר הנקודות שקלע שחקן אחד במדי נבחרת יוון בכדורסל, עם 5,301 נקודות. גם כאן הנתון מהווה שיא בקרב כל הנבחרות הלאומיות של מדינות אירופה.
בריום
בריום (Barium) הוא יסוד כימי ממשפחת המתכות האלקליות-עפרוריות שסמלו הכימי Ba ומספרו האטומי 56.
פנאיוטיס יאנאקיס
יוון
באופן לא שגרתי, כבר בשנה שלאחר פרישתו ממשחק פעיל במדי נבחרת יוון, החל יאנאקיס, ב-1997, את קריירת האימון שלו כמאמן ראשי, כשמונה למאמן נבחרת הגברים של יוון. הוא החזיק בתפקיד זה במשך שנתיים. יאנאקיס הוביל את הנבחרת למקום הרביעי באליפות אירופה בכדורסל 1997 ולמקום הרביעי גם באליפות העולם בכדורסל 1998.
בריום
תכונות
בריום הוא יסוד מתכתי שמזכיר מבחינה כימית את היסוד סידן. בצורתו הטהורה הוא רך, וצבעו כסוף-לבן שמזכיר עופרת. כשנחשף לאוויר הוא מתחמצן במהירות. כמו כן, הוא מאוד פעיל כשבא במגע עם מים או כוהל.
שימושים
לבריום שימושים במצתים, שפופרות ריק, זיקוקים ומנורות פלואורסצנט. שימושים נוספים:
היסטוריה
בריום (ביוונית: באריס - "βαρύς" - "כבד") זוהה ב-1774 על ידי קרל וילהלם שלה ומוצה ב-1808 על ידי האמפרי דייווי באנגליה.
פנאיוטיס יאנאקיס
יוון
יאנאקיס חזר לתפקיד המאמן הראשי של נבחרת הגברים ב-2004, בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת אתונה (2004), בו הוביל את הנבחרת היוונית למקום החמישי. בשנה העוקבת, תחת הדרכתו, זכתה יוון במדליית הזהב באליפות אירופה בכדורסל 2005, בפעם הראשונה מאז זכתה בתואר ב-1987. בכך גם הפך יאנאקיס לאדם הראשון שזכה באליפות אירופה בכדורסל הן כשחקן (ב-1987), הן כמאמן (ב-2005).
בריום
צורה בטבע
ניתן להפיק בריום מהמינרל בריט (BaSO4), אך מכיוון שהוא מתחמצן במהירות כשנחשף לאוויר, קשה להפיק אותו בצורתו הטהורה.
פנאיוטיס יאנאקיס
יוון
ב-2006 אימן יאנאקיס את נבחרת הגברים הלאומית והוביל אותה לזכייה במקום השני באליפות העולם בכדורסל 2006. בשלב חצי הגמר של האליפות, שהתקיים ב-1 בספטמבר 2006, ניצחה נבחרתו של יאנאקיס את הפייבוריטית הברורה לניצחון, נבחרת ארצות הברית בכדורסל, בפעם הראשונה בהיסטוריה, בתוצאה 101-95. לאחר 2006, לא אימן עוד יאנאקיס מועדונים מקצוענים בה בעת שאימן נבחרות לאומיות, לאחר שהחליט למקד את תשומת לבו המלאה בנבחרת הגברים היוונית. שכרו של יאנאקיס בגין אימון נבחרתה הלאומית של יוון הגיע בשיאו להכנסה נטו של 1.2 מיליון אירו בשנה.
ב-2007 הוביל יאנאקיס את נבחרת יוון לסיים במקום הרביעי באליפות אירופה בכדורסל 2007. בטורניר הכדורסל של אולימפיאדת בייג'ינג (2008) הוביל יאנאקיס את יוון למקום החמישי. בדצמבר 2008 סיים יאנאקיס את כהונתו כמאמן הראשי של נבחרת הגברים של יוון בכדורסל. החליף אותו בתפקידו יונאס קאזלאוסקאס.
בריום
צורה בטבע
בצורה מסחרית, בריום מופק באמצעות אלקטרוליזה של BaCl2.
פנאיוטיס יאנאקיס
סין
לבד מנבחרת יוון, אימן יאנאקיס גם את נבחרת סין בכדורסל. יאנאקיס אימן את הסינים באליפות אסיה בכדורסל ב-2013. סין סיימה את הטורניר במקום החמישי.
בריום
תרכובות
תרכובותיו החשובות ביותר הן בריום כלורי (BaCl2), בריום דו-חמצני (BaO2), בריום גופרתי (BaSO4), בריום פחמתי (BaCO3), בריום כלורט (Ba(ClO3)2) וBa(NO3)2.
מלחיו בוערים בלהבה ירוקה.
אמצעי זהירות
כל תרכובות הבריום המסיסות במים או חומצה הן רעילות.
פנאיוטיס יאנאקיס
קריירת מועדונים
ב-3 בפברואר 2008 חתם יאנאקיס על חוזה שהפך אותו למאמן הראשי של המועדון אולימפיאקוס פיראוס. הוא חתם עם הקבוצה לחוזה של שנתיים וחצי, עם שכר שנתי נטו של 1.1 מיליון אירו. ביוני 2010 הודיעה אולימפיאקוס כי יאנאקיס לא יאמן את הקבוצה בעונה שלאחר מכן. במהלך התקופה בת השנתיים וחצי בה אימן את אולימפיאקוס פיראוס, הוביל יאנאקיס את קבוצתו לזכייה בגביע היווני בכדורסל ב-2010, זכייה שהייתה התואר הראשון בו זוכה המועדון מזה שמונה שנים, ולשלוש הופעות ברציפות בגמר ליגת העל היוונית בכדורסל (2008, 2009, 2010). בנוסף, הוביל את קבוצתו לשתי הופעות רצופות בפיינל פור היורוליג (2009, 2010), שהיו הופעותיו הראשונות של המועדון בפיינל פור היורוליג מאז 1999. ב-2010 אף העפילה הקבוצה לגמר היורוליג.
עם תום התקופה שלו באולימפיאקוס עבר יאנאקיס לאמן את אלופת צרפת בכדורסל, לימוז', במהלך עונת 2012/2013. ב-2017 היה יאנאקיס למאמן מועדון הכדורסל בו הופיע כשחקן במשך כעשור, אריס סלוניקי.
חיים אישיים
יאנאקיס נשוי ליוג'יניה ולהם שני ילדים: קאליופה ודימיטריס. בשנת 2010 איבד את אחיו ימים ספורים לפני משחק דרבי עם פנאתינאיקוס. כל ארבעת אחיו מתו בתקופה של עשר שנים.
וולטר וית'רס
וולטר הרברט וית'רס (באנגלית: Walter Herbert Withers; 22 באוקטובר 1854 – 13 באוקטובר 1914) היה אמן נוף אוסטרלי יליד אנגליה וחבר באסכולת היידלברג של אימפרסיוניסטים אוסטרלים.
ביוגרפיה
וית'רס נולד ב, סטפורדשייר, בנו של אדווין וית'רס. הוא גילה רצון מוקדם לצייר, אך אביו התנגד לכך שיהפוך לצייר מקצועי.
בשנת 1882 הוא הגיע לאוסטרליה בכוונה לעבוד בחווה. לאחר שעבד כ־18 חודשים בחווה, עבר וית'רס למלבורן וקיבל תפקיד כשרטט בחברת הדפסות. בתקופת עבודתו בשחור-לבן צייר וית'רס בגיר העתקת ציור של אוטו פון ביסמרק, שהיווה דוגמה יפה במיוחד לעבודתו בכיוון זה. בזמנו הפנוי ביקש וית'רס לפתח את האמנות שלו, ובסופו של דבר עבודותיו התקבלו לתערוכה באקדמיה הוותיקה במלבורן.
בשנת 1887 חזר וית'רס לאירופה, ושם התחתן עם פאני פלין באוקטובר אותה שנה. הוא ורעייתו התיישבו בדירה קטנה בפריז והוא למד כמה חודשים באקדמיה ז'וליאן.
הוא חזר לאוסטרליה עם רעייתו ביוני 1888 לאחר שהוזמן לבצע עבודות בשחור לבן עבור פרגוסון ומיטשל ממלבורן. עבודתו החשובה ביותר נעשתה בתקופה זו - איורים לספר של, "דברי הימים של מלבורן העתיקה".
וית'רס התמקם בהתחלה ב, פרוור של מלבורן, ולאחר מכן ב שמעבר לנהר ירה. הוא התיידד עם ארתור סטריטון, צ'ארלס קונדר, טום רוברטס, פרדריק מק'קבין ואמנים מובילים אחרים של התקופה. הוא החל למכור כמה תמונות, אך השפל הכלכלי שם קץ לתוכניות שלו. בשנת 1890 עברו וית'רס ומשפחתו לאחוזת ב. בשנת 1903 הם עברו בפעם האחרונה ל לבית עץ, שם הוסיף וית'רס סטודיו, וצייר עבודות רבות המציגות את הנוף המקומי.
השפעה
ניכרת השפעתו של וית'רס כצייר, על סטודנטים צעירים בתקופתו. הוא קיבל עבודה כמאסטר לציור ורישום בבתי ספר, ובין התלמידים שלו היו פרסי לינדזי ואחיו הצעיר נורמן לינדזי.
בשנת 1891 הוא פתח סטודיו ב ווסט, שם ערך את התערוכה הפרטית הראשונה שלו. משנת 1894 בילה וית'רס את ארבע השנים הבאות בקוטג' ברחוב קייפ,, ויקטוריה. כאן צייר כמה מעבודותיו המשובחות ביותר. בשנת 1894 הוצגה יצירת המופת שלו, "חורף רגוע" בתערוכת שנקנתה על ידי נאמני הגלריה הלאומית של ויקטוריה. "בית הסלקטור", שצויר בשנת 1895, היה הישג שזכה להערצתם של ארתור סטריטון ופרדריק מק'קבין.
הוא התפתח בקריירה יציבה של ציור אם כי בהתחלה ללא הצלחה מסחרית. בשנת 1897 הוענק לו הראשון בסידני על תמונתו "הסערה", שנרכשה באותה שנה עבור  (AGNSW). הוא נבחר למועצת אגודת האמנים הוויקטוריאנית בשנת 1889, ובשנת 1905 מילא את תפקיד הנשיא במשך שנה.
בריאותו התדרדרה לקראת סוף חייו אך הוא המשיך לצייר כמות גדולה של ציורים בצבעי שמן וגם בצבעי מים. לאחר מותו עבודתו הצליחה בתערוכות ובגלריות.
הוא נפטר באלת'ם, ויקטוריה ב-13 באוקטובר 1914, והותיר אחריו את רעייתו וארבעת ילדיהם, כולל מרג'רי וית'רס, שהייתה גם ציירת. הוא נקבר בכנסייה האנגליקנית של סנט הלנה.
Revolution (אלבום)
Revolution (באנגלית: מַהְפֵּכָה) הוא אלבום האולפן המשותף הראשון של המפיק המוזיקלי הישראלי הנרי והזמרת ניקה. האלבום יצא לאור בסוף שנת 2006, על ידי חברת התקליטים הנרי מיוזיק פרודקשנס. האלבום כלל את להיטי המועדונים "Naked in the Wind" ו-"" שזכו להשמעות רבות בפלטפורמות הסטרימינג השונות.
באלבום נכללה גרסה מחודשת לשירה של ריטה "בגידה". ב-2009 הוציאה ניקה כזמרת סולנית סינגל ראשון בשם "משהו אחר", את שכתב, הלחין ועיבד הנרי, אך הפעם לא הוצגו השניים כהרכב. לאחר יציאתו של Revolution חדלו הנרי וניקה להוציא אלבום משותף נוסף, אך הוציאו יחד סינגלים ושירים נוספים במהלך הקריירה שלהם.
נאסר שאד'לי
קריירת מועדונים
שאד'לי (הנקרא בטעות "צ'אדלי" באנגלית) התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אפלדורן מליגת המשנה ההולנדית, בשנת עלה לקבוצה הבוגרת. בקיץ עבר לטוונטה. את שער הבכורה שלו בליגה הבקיע נגד פ.ס.ו. איינדהובן. ב-14 בספטמבר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת אירופית בתיקו 2-2 נגד אינטר מילאנו בשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-29 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו באירופה בהפסד 1–4 לטוטנהאם הוטספר. ב-7 בדצמבר הבקיע את שער השוויון בכדור חופשי בתיקו 3-3 נגד טוטנהאם.
ב-21 ביולי 2013 חתם שאד'לי בטוטנהאם הוטספר תמורת 7 מיליון לירות שטרלינג. ב-18 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 0–1 על קריסטל פאלאס.
ב-29 באוגוסט 2016 חתם שאד'לי בווסט ברומיץ' אלביון עבור 13 מיליון אירו. ב-30 באוגוסט 2018 חתם שאולי במונקו תמורת 12 מיליון אירו. ב-11 באוגוסט 2019 הושאל שאד'לי לאנדרלכט לעונה אחת. ב-10 בספטמבר 2020 חתם שאדלי באיסטנבול בשאקשהיר. ב-6 בספטמבר 2022 חזר שאדלי לאחר 17 שנה לבלגיה וחתם לעונה אחת בוסטרלו.
קריירה בינלאומית
שאד'לי בן להורים בלגים אשר הגרו ממרוקו, משום כך הוא בעל אזרחות כפולה. בשנת השתייך שאד'לי לסגל נבחרת מרוקו אך לא רשם הופעות, ומשום כך היה יכול על פי חוקי פיפ"א לשחק בנבחרת אחרת. ב-28 בינואר 2011 רשם את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת בלגיה. ב-29 במרץ 2011 הבקיע שאד'לי את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת בניצחון 1–4 על, כאשר כבש את השער השלישי. ב-2 ביולי 2018 כבש את שער הניצחון בדקה ה-94 במשחק של בלגיה נגד יפן (שהסתיים בניצחון 2–3 לטובת בלגיה), בשמינית גמר מונדיאל 2018.
רובידיום
רובידיום (Rubidium) הוא יסוד כימי ממשפחת המתכות האלקליות שסמלו הכימי Rb ומספרו האטומי 37.
תכונות
רובידיום הוא היסוד השני הכי פחות אלקטרושלילי מהמתכות האלקליות. זוהי מתכת רכה בצבע לבן-כסוף מתכתי הניתכת קרוב לטמפרטורת החדר (39 מעלות צלזיוס). היסוד פעיל מאוד ודומה בתכונותיו למתכות האלקליות האחרות, ניצת ספונטנית באוויר ומגיב עם מים תוך פליטת מימן. בעירתו בלהבה צהבהבה.
שימושים
כיוון שניתן ליינן אותו בקלות, הוא שימש במנועים יוניים של רכבי חלל (צסיום וקסנון יעילים יותר למטרה זו). יישומים נוספים:
היסטוריה
הרובידיום זוהה בשנת 1861 על ידי רוברט בונזן וגוסטב קירכהוף במינרל לפידוליט באמצעות שימוש בספקטרוסקופ. ליסוד זה היה שימוש מזערי בתעשייה עד שנות העשרים של המאה ה-20. מבחינה היסטורית, השימוש החשוב ביותר ברובידיום היה במחקר ופיתוח, בעיקר ביישומים כימיים ואלקטרוניים.
צורה בטבע
רובידיום הוא היסוד ה-16 בתפוצתו בקרום כדור הארץ ומופיע במספר מינרלים שונים. המינרל לפידוליט מכיל 1.5% רובידיום והוא המקור העיקרי בהפקתו, בנוסף לכמה מינרלי אשלגן שגם הם מכילים אותו בכמויות גדולות. לרובידיום 4 תחמוצות: Rb2O, Rb2O2, Rb2O3, RbO2.
אמצעי זהירות
רובידיום מגיב עם מים באלימות ויכול לגרום לשרפה, לכן עדיף לשמור אותו תחת שמן או בסביבה אדישה כימית.
מוקדמות מונדיאל 2014 - אפריקה
203 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 2014, והתחרו על 31 מקומות בטורניר. נבחרת ברזיל, מארחת טורניר הגמר, העפילה אוטומטית, ללא צורך בהשתתפות במשחקי המוקדמות. בדומה למוקדמות מונדיאל 2010 נאלצה האלופה המכהנת להשתתף בטורניר המוקדמות. הגרלת המשחקים נערכה בריו דה ז'ניירו שבברזיל ב-30 ביולי 2011.
מהלך המוקדמות
קונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF) זכתה ל-5 כרטיסים למונדיאל עליו התחרו 52 נבחרות ( לא השתתפה). הטורניר נערך בשלושה סבבים, כאשר 28 הקבוצות הטובות ביותר הורשו להתחיל מן ישירות הסבב השני. להלן חלוקת הנבחרות (בסוגרים - דירוג הנבחרות לפי הדירוג העולמי של פיפ"א ליולי 2011):
סיבוב ראשון
קניה העפילה לסיבוב השני.
טוגו העפילה לסיבוב השני.
נמיביה העפילה לסיבוב השני.
מוזמביק העפילה לסיבוב השני.
גינאה המשוונית העפילה לסיבוב השני.
אתיופיה העפילה לסיבוב השני.
לסוטו העפילה לסיבוב השני.
רואנדה העפילה לסיבוב השני.
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו העפילה לסיבוב השני.
הרפובליקה של קונגו העפילה לסיבוב השני.
טנזניה העפילה לסיבוב השני בזכות יתרון שערי חוץ.
בית 1
אתיופיה העפילה לסיבוב השלישי.
בית 2
תוניסיה העפילה לסיבוב השלישי.
בית 3
חוף השנהב העפילה לסיבוב השלישי.
בית 4
גאנה העפילה לסיבוב השלישי.
בית 5
בורקינה פאסו העפילה לסיבוב השלישי.
בית 6
ניגריה העפילה לסיבוב השלישי.
בית 7
מצרים העפילה לסיבוב השלישי.
בית 8
אלג'יריה העפילה לסיבוב השלישי.
בית 9
קמרון העפילה לסיבוב השלישי.
בית 10
סנגל העפילה לסיבוב השלישי.
סיבוב שלישי
הסיבוב השלישי נערך בשיטת בית וחוץ. עשר הקבוצות שהעפילו לשלב זה חולקו לשני דרגים, על פי הדירוג העולמי של פיפ"א, ונקבע כי לכל נבחרת מן הדרג הראשון תוגרל נבחרת מן הדרג השני.
חמש הנבחרות מאפריקה שהעפילו, בסופו של דבר, אל המונדיאל, היו בדיוק אלו שהעפילו גם אל מונדיאל 2010 (להוציא את, שהעפילה במונדיאל 2010 אוטומטית בשל היותה המארחת).
חוף השנהב העפילה.
ניגריה העפילה.
קמרון העפילה.
גאנה העפילה.
אלג'יריה העפילה בזכות יתרון שערי חוץ.
היסב
היסב (באנגלית: Porting) היא התאמת קוד תוכנה מסביבת העבודה שבה הוא נכתב, לסביבת עבודה חדשה, בין אם סביבת חומרה כגון מעבד אחר או סביבת תוכנה כגון מערכת הפעלה. גרסת התוכנה המותאמת לסביבה חדשה נקראת "היסב", "פורט", או "port". מונח זהה קיים בתקשורת מחשבים, אך במשמעות שונה בתכלית.
היסב משחקים
בתחום משחקי הווידאו, בשנות ה-80 וה-90, המונח היסב התייחס תכופות לא להסבה פיזית או ישירה של משחק ממערכת אחת לאחרת, אלא לבניית גרסה חדשה לחלוטין של משחק שנוצר במקור עבור מערכת אחת, למערכת אחרת. למשל, כדי להסב משחק שנוצר במקור למחשב אישי לגרסה שתתאים לקונסולת משחקים או ההפך, או הסבת משחק ארקייד למערכות הביתיות, כמו גם (במקרים נדירים יחסית) הסבת משחק מחשב או קונסולה ביתית לארקייד. במקרים רבים, מדובר היה בתכנות גרסה חדשה לחלוטין של המשחק, עם גרפיקה, צליל, פסקול, מנוע משחק וחוויית משחק שונים (במקרים קיצוניים אף ברמה גבוהה יותר מאשר הגרסה המקורית של המשחק), ואשר תכופות לא פותחה או הופצה על ידי החברה של המשחק המקורי.
לעומת זאת, נכון לעשור השני של המאה ה-21, הסבת משחק בין מחשב אישי לקונסולה, דומה להסבת תוכנה בין מערכת הפעלה אחת לאחרת.
שילה נה גיג
שילה נה גיג (מאירית: Síle na gcíoch) הן דמויות מפוסלות של נשים עירומות עם פות מודגש, ובדרך כלל פעור. הן סוג של גרוטסקה אדריכלית שמעטרת כנסיות, ארמונות, ומבנים אחרים, במיוחד באירלנד ובבריטניה. דוגמאות בולטות מצויות במגדל העגול בראטו, במחוז קרי, אירלנד ובקילפק שבאנגליה.
המספר הגדול ביותר של גילופי שילה נה גיג נמצא באירלנד - 101. ואילו באנגליה שרדו 45 גילופים
מקור השילה נה גיג ומטרתה אינם ידועים - השערה מקובלת היא שהם כמו גרגוילים וגרוטסקות אחרות האופייניות לכנסיות, שנועדו לשמר מפני רוחות רעות. על פי תאוריות אחרות הן דמויות פגניות המצייגות אלות פריון שמצאו דרכן לתוך האדריכלות והתרבות הנוצרית המקומית או אזהרה מפני תאווה מינית של נשים.
מקורות
אין הסכמה בין החוקרים לגבי מקורותיהן של הדמויות. ג'יימס ג'רמן ואנתוני ויר סבורים שהשילה נה גיג הגיעו במקור מצרפת ומספרד במאה ה-11, ושהמוטיב מצא את דרכו לבריטניה ולאחר מכן לאירלנד במאה ה-12. עבודותיהם של ג'רמן וויר הולכות בעקבות מחקרו של יורגן אנדרסן, שכתב את המכשפה שעל הקיר (1977), המחקר החשוב הראשון שנכתב על השילה נה גיג. איימון קלי, האחראי על עתיקות אירלנד במוזיאון הלאומי של אירלנד בדבלין, תומך בתאוריה; הוא מציין שכמעט כל דמויות השילה נה גיג ששרדו נמצאות באזורים של הכיבוש האנגלו-נורמני (המאה ה-12). יש גם מעט שילה נה גיג באזורים שנשארו בידי האירים. ויר וג'רמן גם טוענים כי המיקום של הפסלים על כנסיות ואופיים הגרוטסקי, על פי אמות המידה של ימי הביניים, מצביעים על כך שהם מייצגים תאווה מינית נשית כחוטאת, איומה, ומשחיתה.
לדעת ג'ואן מקמייהון וג'ק רוברטס, הגילופים הם שרידים טרום-נוצריים של דמויות פוריות או של הדת של אלת האם. הם טוענים שהבדלים בין חומרי הבניין, והמיקומים של השילה נה גיג, והסגנונות השונים בין הגילופים לבין המבנים מורים על כך שהם שולבו ממבנים קודמים לתוך המבנים הנוצריים.
בנוסף, דמויות אקסהיביציוניסטיות מאירופה שונות מהותית מהשילה נה גיג. באירופה, ישנן בדרך כלל דמויות גבריות במיצגים מסוג זה, בעוד באירלנד ובבריטניה דמויות גבריות נדירות. גם התנוחות של הדמויות האירופאיות לולייניות יותר.
אטימולוגיה
השם שילה נה גיג נזכר לראשונה בכתובים בגיליון של האקדמיה האירית המלכותית בין השנים 1840–1844 כשם של גילוף מכנסייה במחוז טיפררי. אך חוקרים אינם מסכימים לגבי המקור והמשמעות של השם, מכיוון שהוא לא ניתן לתרגום ישיר לשפה האירית. ישנן איותים שונים לשם שילה (Sheela) שכוללים Sheila, Síla ו-Síle. על פי מילון אוקספורד לאנגלית, הוא נגזר מן המשפט באירית - Síle na gcíoch - שפירושו "ג'וליה של השדיים".
השערות
הרבה מהמחלוקת בין חוקרים מתמקדת בקביעת מה השילה נה גיג אמורה לייצג, ואין אף תאוריה שמסבירה את כל הדמויות.
אלילה פגנית
השערה פופולרית היא שהשילה נה גיג מייצגת אלה פגנית, אבל חוקרים סבורים שהמצב מורכב יותר, ויש מספר רב של פרשנויות לגבי התפקיד של הדמות הנשית מכיוון שמסורות רוחניות משתנות לאורך זמן. האלה המדוברת היא בדרך כלל מזוהה כקלטית, דמות הקיילך הזקנה מהמיתולוגיה האירית והסקוטית. מרגרט מארי תומכת בהסבר זה, כמו גם אן רוס, שכתבה כך במסה שלה, "הזקנה האלוהית של הקלטים הפגנים".
גם מורין קונקנון תומכת בתאוריית האלה בחיבורה, הקדושה והזונה: אלת השילה של הקלטים. היא מייחסת לדמויות ייצוג של "האלה האם".
אנדרסן הקדיש פרק בספרו לתאוריה זו, שכותרתו "פגני או מימי הביניים?" לדבריו, בעוד יש סימנים להשפעות פגניות על שילה נה גיג האירית, הוא עומד על כך שהשילה עצמה היא מימי הביניים והבנת משמעותה צריכה להתקיים בהקשר הזה. גם פריטג דוחה את רעיון השורשים הקלטים הפגניים של שילה נה גיג, ועדיין התאוריה נותרת פופולרית.
דמות פריון
השערה זו בדרך כלל באה בשילוב עם תאוריית האלה. ברברה פריטג סבורה כי הדמויות היו בשימוש למטרות פוריות ומקשרת אותם ל"אבני לידה". יש ראיות פולקלוריות שלפחות חלק מהשילה נה גיג היו בשימוש כזה, כאשר הפסלונים היו מושאלים לנשים עת כרעו ללדת. לדמויות שילה נה גיג אחרות יש זיקה לטקסי נישואים. למשל, את הדמות מכנסיית סנט מייקל באוקספורד היו מראים לכלות ביום החתונה. תאוריה זו אינה מסבירה את המשמעות של כל דמויות השילה נה גיג: חלקן מתארות דמות דקה עם צלעות בולטות ושדיים צרות, מאפיינים אשר אינם מסמלים פוריות. אחרות הן שמנמנות ולפעמים מוצגות בהקשר מיני עם בן זוג (כמו בוויטלספורד). ויר טוען כי בחינה מדוקדקת של הדמויות מגלה תכונות שמצביעות שהפונקציה שלהן לא קשורה לפוריות.
הגנה נגד הרוע
אנדרסן, ויר וג'רמן כולם סבורים שהדמויות שימשו גם כאמצעי הגנה נגד הרוע. הסבר זה מספק סיבה לשימוש בדמויות במבנים כגון טירות. באירלנד, כמה מהדמויות אף נקראו "אבני עין הרע", דבר שתומך בתאוריה. יש גם ראיות פולקלוריות למנהג אנסימרה - כשנשים היו מרימות את שמלותיהן כדי לגרש רוחות רעות. דוגמה לכך ניתן לראות באיור מהמאה ה-18 מאת צ'ארלס אייזן ב-La Fontaine's Nouveaux Contes (1674) אשר מראה שד נהדף על ידי מראה של אישה שמרימה את החצאית שלה כדי להציג את איברי מינה. אך ויר וג'רמן סבורים כי אלה אגדות ולא דבר שנהג בפועל.
מיקומים
כאמור, לאירלנד יש את המספר הגדול ביותר של שילה נה גיג, והייתה תקופה שחשבו שזוהי תופעה בלעדית לאירלנד, עד שחוקרים קישרו את הדמות לדמויות אחרות ברחבי מערב ומרכז אירופה. קשה למנות את המספר המדויק, כמו שיש קושי להגדיר אילו דמויות מכל הייצוגים האקסהיביציוניסטיים הן שילה נה גיג, ואין הסכמה בין החוקרים. למשל, הדמות ברוצ'סטר אינה שילה נה גיג לדברי פריטג, אך נחשבת לכזו על ידי ויר וג'רמן. קונקנון סופרת דמויות שחוקות שלדעתה (ורק לדעתה) הן כשילה נה גיג. וככל שמתעורר עניין בנושא, ייתכן שיתגלו עוד דמויות שעדיין לא נספרו.
בתרבות הפופולרית
בשנת 1992 יצאה מוזיקאית הרוק האלטרנטיבי פי. ג'יי. הארווי בסינגל השני מאלבום הבכורה שלה Dry, בשם Sheela-Na-Gig. השיר הגיע למקום תשיעי במצעד האלטרנטיבי בארצות הברית. היה לשיר גם קליפ וידאו אשר בוים על ידי מריה מוצ'נץ שיצא באותה שנה.
מרג'רי וית'רס
מרג'רי פיט וית'רס (באנגלית: Margery Pitt Withers; 1894 – 1966) הייתה אמנית אוסטרלית.
ביוגרפיה
נולדה באנגליה לפאני פלין ואמן הנוף האוסטרלי וולטר וית'רס. היא חזרה לאוסטרליה עם הוריה והתגוררה באחוזת צ'רטריסוויל במזרח איבנהו, ויקטוריה. אביה עבד כמאסטר לאמנות בבתי ספר שונים במלבורן. היא למדה אמנות בבית הספר של הגלריה הלאומית ובמכללה לאנשים עובדים.
קריירה
בזמן שהייתה בבית הספר של הגלריה הלאומית, וית'רס זכתה בתשעה פרסים וזכתה בפרס מיוחד של 50 פאונד מידי נאמני הגלריה הלאומית על תמונתה "המכתב".
וית'רס היה מאורסת לסטודנט העמית, חייל מלחמת העולם הראשונה ג'ון מרטין פטרסון, שהקדיש לה סקיצה של חתלתול שצייר כשהיה שם. [4] הוא נהרג בפעולה בווילרס-ברטונו באוגוסט 1918.
וית'רס ציירה דמויות ונופים בצבעי שמן ובצבעי מים, ולימדה אמנות במכללת סווינבורן במשך מספר שנים. עבודתה תוארה כ"מלאת קסם בכל צל ואור פרי מכחולה."
עונת 1968/1969 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל
עונת 1968/1969 בגביע אירופה לאלופות בכדורסל הייתה העונה ה-12 של תחרות אירופית לקבוצות כדורסל והיא אורגנה על ידי פיב"א אירופה.
התחרות הסתיימה בניצחון של צסק"א מוסקבה, בפעם השלישית בתולדות המועדון.
מהלך התחרות
בשלבים המוקדמים נקבעו 8 עולות לשלב רבע הגמר.
ישראל בתחרות
מכבי תל אביב העפילה ישירות לסיבוב השני של המוקדמות והיא ניצחה את אוניברסיטה טכנית מטורקיה 83:79 ו-59:72. בעקבות כך היא עלתה לשלב הבתים בה סיימה במקום הרביעי ולא עברה להמשך התחרות.
התמכרות למין
התמכרות למין או אובססיה מינית היא מצב בו הדחפים, התנהגויות או המחשבות מיניות של אדם הם כפייתיים ברמה כזאת, שהם יוצאים מכלל שליטה ותפקודו היום יומי נפגע עקב כך. תופעה זו אינה חדשה, אך היא תוארה בספרות הטיפולית והמחקרית תחת שמות שונים, המוגדרים כהפרעות מיניות בפני עצמן: היפר-סקסואליות, ארוטומניה, נימפומניה.
מבין העוסקים בתחום, פטריק קרנס עשה רבות כדי להפיץ את תפיסת ההתנהגות המינית הבלתי נשלטת כהתמכרות. ספרו מתוך הצלליות התפרסם ב-1983 ועורר עניין ציבורי בנושא. לעיתים קרובות נצפה מתאם בין התמכרות למין למבנה אישיות כפייתי, דימוי עצמי נמוך, התנהגויות של הרס עצמי ובעיות של שליטה עצמית. התמכרות היא התנהגות שנוגדת נורמה חברתית ופוגעת ביכולת של הפרט לתפקד באופן תקין בשגרת היומיום או לפתח מערכות יחסים בריאות.
חילוקי דעות
קיימת מחלוקת נרחבת בקרב אנשי מקצוע ומחקר ביחס לשאלה האם התנהגות מינית בלתי נשלטת מהווה התמכרות או בכלל הפרעה פסיכולוגית. תומכים בהגדרה של התמכרות למין עורכים הקבלה בין התנהגות מינית בלתי נשלטת להתמכרות להימורים ומציעים קבוצת עזרה עצמית של שנים עשר צעדים והתערבויות טיפוליות אחרות האופייניות לטיפול בהתמכרויות. בקרב סקסולוגים לא קיימת דעה אחת ביחס לשאלה האם התמכרות למין קיימת ואם כן - כיצד לתאר אותה. קיימים מומחים שטוענים כי הגדרת התנהגות מינית בלתי נשלטת כ"התמכרות" היא פועל יוצא של פתולוגיזציה וגישה שלילית למיניות כשלעצמה, שמתייגת התנהגות לא בעייתית והופכת אנשים בריאים ל"מופרעים".
מקור
מושג ההתמכרות למין מתועד לראשונה באמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 בארצות הברית, כאשר מספר אנשים שסבלו מהתנהגות מינית בלתי נשלטת החליטו שהם רוצים להתאים את תוכנית 12 הצעדים של אלכוהוליסטים אנונימיים להתמכרות למין וליישמה עליהם עצמם כדי להתמודד איתה. הם חוו את חוסר השליטה שלהם בהתנהגותם המינית בצורה דומה לזו שאלכוהוליסט חווה ביחס לאלכוהוליזם שלו. דבר זה הוביל לכך שמספר התארגנויות על בסיס 12 צעדים המיועדות למכורים למין, קמו בו זמנית ובאופן עצמאי. התארגנות של "מכורים למין ולאהבה אנונימיים" (SLAA) קמה בשנת 1976 בבוסטון ואחריה קמו מכורים למין אנונימיים ( SAA), סקסוהוליסטים אנונימיים (SA), "מכורים למין כפייתי אנונימיים" (SCA) ו"מחלימים מיניים אנונימיים" (SRA). ההבדלים בין ההתארגנויות הם בעיקר סביב הגדרת ה"ניקיון" או ה"מפוכחות" שלהן. בסקסוהוליסטים אנונימיים, הניקיון מוגדר כהימנעות מאוננות ומכל צורת יחסי מין שאינה במסגרת נישואין הטרוסקסואליים מסורתיים. ב"מחלימים מיניים אנונימיים" קיימת אותה הגדרה, אך היא מחליפה את הנישואין במערכת יחסים מחייבת וכוללת זוגות מאותו מין. יתר ההתארגנויות נעזרות בהגדרת ניקיון אישית, בה כל חבר קובע מהן הצורות של התנהגות מינית ממכרת מהן הוא בוחר להימנע במהלך ההחלמה.
קריטריונים אבחוניים
במהדורה האחרונה של קטלוג האבחון הפסיכיאטרי של איגוד הפסיכיאטרים בארצות הברית (DSM) לא התקבלה הגדרה אבחונית להתמכרות למין. הכותבים גם דחו מודל אבחוני של היפר-סקסואליות, שמזכיר רבים מהתסמינים של ההתמכרות למין. לפי ההצעה שהוגשה לוועדת האיגוד שערך את קטלוג האבחון הפסיכיאטרי, על מנת להיות מאובחן בתור מי שסובל מהיפר-סקסואליות, נדרש מצב בו במשך חצי שנה או יותר נצפים דחפים, פנטזיות או התנהגויות מיניות שמתאפיינים בכך ש:
קריטריונים לפי קרנס
פטריק קרנס מאמין שהתמכרות למין דומה להתמכרות לסמים פסיכואקטיביים. הקריטריונים לדעתו הם:
התאוריה של קרנס הפכה לפופולרית בשנים האחרונות, אך היא נותרה שנויה במחלוקת וקיימות לצדה תאוריות אחרות. למשל ג'ינפר שניידר, שפרסמה מספר מאמרים וספרים על התמכרות למין, מזהה 3 קריטריונים:
תאוריות פסיכולוגיות
פטריק קרנס טען שרוב המכורים למין מחזיקים מספר אמונות יסוד ביחס לעצמם:
לדעת קרנס אמונות אלו גורמות להתפתחותה של התמכרות ולהסלמתה:
קרנס כותב את דבריו הן ביחס להתמכרות ליחסי מין עם בני אדם ממשיים והן ביחס ליחסי מין וירטואליים. בהתבסס על דבריו של אחד מחלוצי חקר המיניות ברשת, ג'ק קופר, קרנס טוען כי אינטרנט הוא בגדר קראק קוקאין עבור מכורים למין.
בתרבות
נושא ההתמכרות למין הפך לפופולרי בקולנוע. דמות של מכור למין עומדת במרכז הסרטים "בושה" (2011), "דון ג'ון" (2013) ו"נימפומנית" (2014). התארגנות של מכורים למין מתוארת בסרט "תודה ששיתפתם" (2013).
Cheap Thrills (אלבום של פרנק זאפה)
Cheap Thrills הוא אלבום אוסף של פרנק זאפה, הכולל חומרים מאלבומיו הקודמים.
נמל התעופה הבין-לאומי אוקלנד
נמל התעופה הבינלאומי של אוקלנד (באנגלית: Oakland International Airport; או בקצרה: OAK) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם באוקלנד, קליפורניה, ארצות הברית, 16 ק"מ דרומית למרכז העיר הממוקם באזור מפרץ סן פרנסיסקו. הנמל הוא בבעלות נמל אוקלנד, ויש ממנו טיסות פנימיות לערים ברחבי ארצות הברית וטיסות בינלאומיות למקסיקו ואזורים נוספים בעולם. והאזורים. נמל התעופה משתרע על פני 2,600 דונם.
המאה ה-20
העיר אוקלנד בחנה בניית נמל תעופה החל משנת 1925, והנמל הלאומי של העיר נפתח ב-1927. מסלול ההמראה באורך 7,020 רגל (2,140 מ') היה הארוך ביותר בעולם באותה תקופה, והוא נבנה תוך 21 ימים בלבד. נמל התעופה אוקלנד היה נקודת המוצא של כמה טיסות היסטוריות, כולל הטיסה ההיסטורית של צ'ארלס קינגספורד סמית', הטיסה לאוסטרליה ב-1928, והטיסה של אמיליה ארהארט. ארהארט עזבה את נמל התעופה, שם שהחלה את המסע שלה, בכוונה לחזור לשם לאחר שהקיפה את העולם כולו.
Boeing Air Transport (קודמתה של יונייטד איירליינס) החלה בטיסות סדירות לאוקלנד בדצמבר 1927. אליה הצטרפה טראנס וורלד איירליינס בשנת 1932. בשנת 1929 פתחה בואינג את בית הספר לאווירונאוטיקה של בואינג, שהתרחב במהירות ב-1939 במסגרת התוכנית להכשרת טייסים אזרחיים. אלפי טייסים ומכונאים הוכשרו לפני שהמתקן הוחלף למרכז ההדרכה של יונייטד איירליינס ב-1945.
בשנת 1943 הכוחות המזוינים של ארצות הברית השתלטו באופן זמני על נמל התעופה של אוקלנד ופתחו את תחנת האוויר הצי אוקלנד. לאחר המלחמה, חברות התעופה חזרו לאוקלנד. ווסטרן איירליינס החלה בטיסות בשנת 1946, ואחריה הגיעו אמריקן איירליינס, פסיפיק סאות'ווסט איירליינס Transocean Air Lines, ו-World Airways.
טרמינל Jet Age הראשון של שדה התעופה (כיום טרמינל 1) תוכנן על ידי ג'ון קארל וארנקה, ונפתח בשנת 1962.
במהלך מלחמת וייטנאם, וורלד איירווייס הסיעה אלפי אנשי צבא דרך אוקלנד לבסיסים שלהם בדרום מזרח אסיה. לאחר המלחמה התנועה בנמל אוקלנד ירדה, אך הסרת הרגולציה של חברות התעופה גרמה לכמה חברות בעלות תעריפים נמוכים להתחיל בטיסות מהנמל. עלייה זו הביאה לבניית טרמינל שני בעלות של כ-16.3 מיליון דולר, טרמינל 2.
פדקס אקספרס פתחה בסיס מטענים בנמל אוקלנד ב-1988, שהוא כיום אחד ממסופי ההובלה האווירית העמוסים ביותר בארצות הברית. בשנות ה-90 פתחה סאות'ווסט איירליינס בסיס צוות באוקלנד, והרחיבה את טיסותיה במטרה להפוך למובילת הנוסעים של נמל התעופה. לנמל התעופה יש מתקני הגעה בינלאומיים, כולל פקידי מכס והגנה על גבולות ארצות הברית. בשנות ה-90 נרשמה עלייה של חברות זולות המשרתות את הנמל.
שנות ה-2000
יונייטד איירליינס פינתה את מרכז התחזוקה של אוקלנד בשטח של 300,000 מ"ר במאי 2003 והעבירה אותו לנמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו (SFO).
נמל התעופה הבינלאומי של אוקלנד החל בפרויקט הרחבה ושיפוץ בעלות של 300 מיליון דולר ב-2004, כולל הוספת חמישה שערים בטרמינל 2. המתחם החדש נפתח חלקית בסתיו 2006, ובמלואו באביב 2007. כחלק מתוכנית זו, שופצו גם כבישי שדה תעופה ומגרשי חניה עד סוף 2008.
בשנת 2009 העבירה אליג'אנט אייר את הפעילות מנמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו לנמל התעופה של אוקלנד. בשנת 2009, לנמל אוקלנד היה את אחוז ההגעה בזמן של טיסות הגבוה ביותר מבין 40 שדות התעופה העמוסים ביותר בצפון אמריקה.
בשנת 2011 חזרה ספיריט איירליינס לאוקלנד לאחר מספר שנים של היעדרות, ובסופו של דבר הטיסה יחד שבעה קווים כל השנה ועונתיים עד קיץ 2017. בשנת 2014, נורוויג'ן אייר שאטל הכריזה על שתי טיסות ראשונות כל השנה לשדה התעופה בסטוקהולם ואוסלו, תוך שימוש במטוסי בואינג 8–787.
במאי 2015 החלה בניית התוכנית Moving Modern של נמל התעופה הבינלאומי באוקלנד בעלות שיפוץ של 100 מיליון דולר של מתחם טרמינל 1. הפרויקט כלל שיפורים אדריכליים במבנים מרכזיים, החלפה ושדרוג תשתיות ושיפור סביבת הנוסעים. הפרויקט הסתיים באביב 2017.
בשנת 2017 הודיעה נורוויג'ן אייר שאטל על טיסות המקשרות את אוקלנד עם קופנהגן על בסיס עונתי החל מ-28 במרץ, ועם ברצלונה מ-7 ביוני. Level, חברה חדשה בבעלות IAG, הגיבה עם שירות לברצלונה משלהם, והחלה בטיסות שהופעלו תחילה על ידי איבריה. חודשים לאחר מכן, נורוויג'ן אייר שאטל הודיעה על השקת טיסות ללא עצירות בין אוקלנד לנמל התעופה לאונרדו דה וינצ'י-פיומיצ'ינו, וביולי אותה השנה הודיעה שתשיק טיסות לנמל התעופה שארל דה גול ב-10 באפריל 2018.
בין אמצע 2018 לתחילת 2020 קווים רבים הפסיקו לפעול בנמל. בריטיש אירוויז סיימה את השירות באוקטובר 2018. Level העבירה את פעילותה לנמל התעופה הבינלאומי של סן פרנסיסקו, וכך גם נורוויג'ן אייר שאטל ביטלה כל שבעת הנתיבים שלה המשרתים את אוקלנד. ג'ט בלו איירווייז הפסיקה את פילותה בנמל באפריל 2020 ואילו אמריקן איירליינס הפסיקה בתחילת יוני 2020, ועוד.
אביגייל פרנקס
היא ידועה בזכות המכתבים שכתבה לבנה הבכור, נפתלי, לאחר שעבר לאנגליה. בין השנים 1733–1748, תיארו מכתבים אלו את הרקע החברתי והפוליטי בניו-יורק במאה ה-18 ואת ההתבוללות ונישואי התערובת שהשפיעו על המשפחות היהודיות. שניים מילדיה של פרנקס נישאו מחוץ לקהילה היהודית וכל נכדיה התבוללו. בסוף המאה ה-18, לא נותרו לה צאצאים יהודים.
ילדותה
בלהה אביגייל לוי נולדה בלונדון למוזס רפאל לוי, סוחר יהודי-גרמני, ולאשתו רחל אשר. היו לה ארבעה אחים. אביה העביר את המשפחה לניו-יורק בראשית המאה השמונה-עשרה והפך לסוחר עשיר ומכובד בעל עסקים בין-לאומיים. אביגייל קיבלה "חינוך רשמי וקלאסי". כשהייתה בת אחת-עשרה, נפטרה אמה ואביה נישא מחדש לגרייס מירס, שעמה הביא לעולם שמונה ילדים נוספים.
נישואים ומשפחה
בשנת 1716, כשהייתה בת 16, נישאה אביגייל לג'ייקוב פרנקס (1688–1769), איש עסקים מלונדון. לזוג נולדו תשעה ילדים בין השנים 1715–1742; שניים מהם מתו בינקותם. נישואיהם נמשכו 44 שנים, עד פטירתה של אביגייל.
עם זאת, בני משפחת פרנקס היו פעילים גם בקרב הקהילה הנוצרית הרחבה. ג'ייקוב ביסס את מעמדו בסוגי מסחר שונים, ביניהם ב"סחר עבדים, ספנות פרטית, מסחר כללי ושילוח", והפך עשיר למדי. משפחת פרנקס נחשבה לאחת המשפחות הבולטות בעידן המושבות בארצות הברית. ג'ייקוב וחמיו, מוזס לוי, היו חלק מאחד-עשר היהודים היחידים שתרמו לבניית המגדל עבור כנסיית השילוש הקדוש במנהטן, אשר שימש כמגדלור לספינות הנכנסות.
רבים מחבריה של פרנקס היו נוצרים ובילו עמה את חופשות הקיץ.
החל משנת 1732 לערך, החלו אביגייל וג'ייקוב לשלוח את ילדיהם לאנגליה ללמוד את העסק המשפחתי. בניהם נפתלי ומוזס השתקעו שניהם באנגליה ועזרו לפתח את קשרי המסחר של אביהם; דייוויד נהג כמותם לאחר שעבר לפילדלפיה.
עקב מיעוט המשפחות היהודיות באותה התקופה במושבות אמריקה וכן עקב ההיכרות הקרובה של משפחת פרנקס עם שכניהם הנוצריים, שניים מילדיה של פרנקס התבוללו. היא ניתקה קשר עם בתה הבכורה פִילה לאחר שזו נישאה בחשאי לאוליבר דה לנסיי, צאצא למשפחת סוחרים נוצרים הוגנוטים מניו-יורק. פילה התנצרה זמן מה לאחר מכן. ג'ייקוב, לעומת זאת, קיבל את הנישואים מאחר שאלו "קירבו את שבט פרנקס למשפחת דה לנסיי המקושרת". דייוויד נישא לאחת מבנות משפחת חבריה הנוצרים של פרנקס. נפתלי ומוזס נישאו שניהם באנגליה ליהודיות – דודניותיהם מדרגה ראשונה, אך כל צאצאיהם התבוללו. לא ידוע אם ילדיה האחרים של פרנקס נישאו. בסוף המאה השמונה-עשרה, לא נותרו לפרנקס צאצאים יהודים.
מכתביה
פרנקס שמרה על התכתבות סדירה עם בנה הבכור, נפתלי, שחי באנגליה. שלושים וארבעה ממכתביה שרדו, ביניהם מכתב אחד מג'ייקוב ושני מכתבים מדייוויד. אוסף המכתבים מתוארך מ-7 במאי 1733, ועד 30 באוקטובר 1748.
המכתבים עסקו במגוון נושאים, ביניהם רכילות משפחתית וקהילתית ודעותיה של פרנקס על מצבה הנוכחי ועתידה של היהדות במושבות ניו-יורק. על אף שהיא הקפידה על קיום מצוות היהדות והאמינה כי על ילדיה להינשא בתוך הקהילה היהודית, הייתה לה ביקורת כלפי המסורות היהודיות. במכתביה הביעה רצון להכניס מעט מודרניות לדת כדי לאזן את "שלל האמונות התפלות", והשמיצה את נשות ניו-יורק היהודיות כ"חבורת נשים טיפשות". היא תיארה את חייהן של נשים אמריקאיות אחרות באותה התקופה, ביניהן אמה החורגת גרייס מירס לוי, ובתה הבכורה של גרייס, רחל לוי, שנישאה לאייזק מנדס סיישאס, יהודי ממוצא ספרדי. פרנקס, שמוצאה היה יהודי-אשכנזי, לא התחברה עם יהודים ספרדים, על אף שחלקם היו חברים בבית הכנסת שאליו נהגה ללכת. היא כתבה לבנה על אודות הצעת הנישואים לרחל: "הקהילה הפורטוגזית הייתה כמרקחה. הם אינם חושבים עליו טובות."
מדינת בורמה
מדינת בורמה הייתה מדינה בשטחי מינמאר המודרנית, אשר פעלה כממשלת בובות של האימפריה היפנית. מדינת בורמה הוקמה בידי היפנים לאחר שכבשו את בורמה הבריטית בשנת 1943, והתקיימה עד כיבושה מחדש של בורמה ב-1945.
היסטוריה
האימפריה היפנית פלשה לבורמה הבריטית (כיום מינמאר) בינואר 1942. המטרה העיקרית הייתה לחסום את דרך בורמה שדרכה העבירו בעלות הברית אספקה לכוחות הסיניים של צ'יאנג קאי שק אשר לחמו ביפנים במסגרת מלחמת סין–יפן השנייה, וכן לספק בסיס איתן להגנה על השטחים הכבושים במלאיה ובאיי הודו המזרחיים. כמו כן היפנים קיוו להשתלט על מינרלים ומוצרים כמו אורז ושמן. היפנים השתלטו על בורמה במהירות, והקימו את "צבא העצמאות הבורמזי" (BIA), כוח של מתנדבים בורמזים בפיקודו של אונג סן שלחם לצד היפנים כנגד הבריטים. באביב 1942 הקים צבא העצמאות ממשלה זמנית בחלק מהארץ. בפיקוד היפני שררו חילוקי דעות באשר לדרך שבה יש לנהוג. היו שסברו שרצוי לעודד את הבורמזים להקים ממשלה לצורכי תעמולה, אולם בפועל היפנים רק פיזרו הבטחות מעורפלות להענקת עצמאות לאחר סיום המלחמה בלבד.
ב-7 במרץ 1942 נפלה ראנגון, בירת בורמה, בידי היפנים. ורק ב-1 באוגוסט 1942 החליטו היפנים להקים מנהל אזרחי בורמזי, במטרה לנהל את חיי היום יום בראנגון תחת השלטון היפני. כראש המנהל האזרחי מונה בה מאו. מאו היה עורך דין ופוליטיקאי, אשר בזמנו התנגד לגרירתה של בורמה למלחמה על ידי הבריטים, וב-1940 נעצר בעוון הסתה. ככל שהמלחמה התקדמה לרעת היפנים, החליטו היפנים להפוך את בורמה והפיליפינים לעצמאיות במסגרת מרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי, בניגוד לתוכנית המקורית שהעצמאות תינתן רק לאחר סיום המלחמה. ראש ממשלת יפן הידקי טוג'ו הדגיש שקבלת העצמאות מותנית בהכרזת מלחמה בורמזית על בריטניה וארצות הברית. ממשלת יפן האמינה שאם יינתן לבורמה חלק אמיתי בניצחון על בעלות הברית, הדבר ימנע השתלטות חוזרת שלהם על מזרח אסיה, ולפיכך העניקה תמיכה צבאית וכלכלית רבה למדינה החדשה.
ב-8 במאי 1943 הוקמה ועדה בראשות בה מאו שתפקידה היה "להכין" את העצמאות הבורמזית. ב-1 באוגוסט של אותה שנה הוכרז על הקמתה של מדינת בורמה, עם בה מאו כראש ממשלה וראש המדינה בו זמנית, ואונג סן כשר הביטחון. באופן רשמי פורק הממשל הצבאי היפני באזור, ובורמה כרתה ברית צבאית עם יפן והכריזה מלחמה על בריטניה וארצות הברית. יפן ויתרה על כל תביעותיה הטריטוריאליות בבורמה, פרט לאזור שממזרח לנהר סאלווין, אשר נמסר לתאילנד כיוון שהיה שייך לה בעבר. למרות זאת, עצמאות המדינה החדשה הוגבלה באמצעות הסכמים שרירותיים עם יפן. הצבא היפני הקיסרי נשאר בבורמה, ופיקח על המדינה אף על פי שלא היו לו סמכויות רשמיות לעשות זאת.
בהדרגה הבין אונג סן, שר הביטחון ומפקד צבא העצמאות הבורמזי, שאין כוונת היפנים להעניק עצמאות אמיתית לבורמה, לא במהלך המלחמה ולא אחריה, ובהדרגה הוא החל יוצר קשר חשאי עם ארגונים שונים וביניהם המפלגה הקומוניסטית של בורמה אשר פעלה במחתרת. בסופו של דבר אוחדו כל הארגונים מתנגדי היפנים במסגרת הארגון האנטי-פשיסטי עם תאקין סו כמנהיג הארגון. הבורמזים הצליחו לייצר מגעים עקיפים עם הבריטים, ובדצמבר 1944 הציעו לבצע התקוממות כללית בשיתוף פעולה עם צבא העצמאות הבורמזי. הבריטים דחו את התוכנית, והיא החלה במרכז בורמה רק בתחילת 1945, בתחילה ללא השתתפות צבא העצמאות הבורמזי. ב-27 במרץ 1945, צבא העצמאות הבורמזי צעד דרך עיר הבירה ראנגון, במטרה לסייע לצבא היפני כנגד בעלות הברת המתקדמות אל מרכז בורמה. אז פתח אונג סן במרד גלוי, השתלט על עיר הבירה, ולאחר משא ומתן קצר עבר רשמית לצד בעלות הברית. ללא תמיכת הצבא, ובשל העובדה שהיפנים היו שקועים בקרבות קשים ובכל רחבי הארץ, קרסה מדינת בורמה, ובה מאו נמלט לתאילנד ואז ליפן.
אחרית דבר
לאחר המלחמה, בה מאו נתפס בידי שלטונות הכיבוש האמריקאי ביפן, ונכלא בכלא סוגמו בטוקיו עד שחרורו ב-1946. אונג סן המשיך לפעול למען שחרור בורמה מהיפנים, והצליח לאחד את הסיעות והשבטים השונים למען המטרה המשותפת במסגרת הסכם פנגלונג. אולם ב-1947 הוא נרצח, וב-4 בינואר 1948 קיבלה בורמה את עצמאותה. ב-1989 שונה שם המדינה למיאנמר.
יעל רונן (משפטנית)
ביוגרפיה
רונן נולדה וגדלה בירושלים. היא למדה בבית ספר בית חינוך תיכון עירוני ג'. את שירותה הצבאי עשתה כפקידה בבית המשפט הצבאי ברמאללה. בשנת 1992 היא סיימה את לימודיה לתואר ראשון במשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. במהלך לימודיה זכתה בפרס אוברלנדר לתלמיד(ה) מצטיינ(ת) במשפט בינלאומי פומבי וכן במלגות לתלמידים מצטיינים. ב-1996 היא סיימה בהצטיינות לימודי תואר שני בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
רונן התמחתה במשך חצי שנה במחלקה הבינלאומית בפרקליטות המדינה (העוסקת בהסגרה ובעזרה משפטית למדינות זרות) ובמשך שנה באגף משפט במשרד החוץ. היא הוסמכה כעורכת דין בשנת 1993. ומיד בתום תקופת ההתמחות החלה את הכשרת כצוערת בקורס הצוערים של משרד החוץ.
ב-1994, בתום תקופת הצוערות, הוצבה רונן באגף משפט במשרד החוץ שם עבדה עד 1998. במהלך תקופה זו, בה הובל תהליך השלום עם הפלסטינים על ידי משרד החוץ והמשא ומתן על הסכמי אוסלו, הייתה רונן מרכזת המשלחת הישראלית למשא ומתן וחברה בצוות המשא ומתן על הבחירות לרשות הפלסטינית (שהתקיימו בינואר 1996). לאחר חתימת הסכם הביניים (בספטמבר 1995) מונתה רונן לאחראית על נושא זכויות אדם באגף משפט במשרד החוץ. במקביל היא שירתה כיועצת המשפטית למשלחת הישראלית (שבראשה עמד ד"ר יוסף הדס) לוועדה המרובעת בנושא עקורי 1967 כמו כן היא כיהנה כיועצת המשפטית לנציגות ישראל לאו"ם במהלך מושבי העצרת הכללית בשנים 1996 ו-1997. ב-1998 מונתה רונן לדוברת שגרירות ישראל בניו דלהי, הודו ואחראית על קשרים עם התקשורת.
אקדמיה
ב-2000 פרשה רונן משירות החוץ ופנתה לעבודה אקדמית. היא עבדה כעוזרת מחקר לפרופ' דוד קרצמר וכמרכזת מחקר בהנחית פרופ' רות הלפרין-קדרי ופרופ' רינה בוגוש בנושא מגדר וגישור לגירושין. מאמרן המסכם את מחקרן צוטט בפסיקת בית המשפט העליון.
בשנים 2002-2005 למדה לדוקטורט באוניברסיטת קיימברידג' בהנחייתו של פרופ' ג'יימס קרופורד. עם שובה לארץ ב-2005 החלה רונן ללמד משפט בינלאומי פומבי ומשפט בינלאומי פרטי בקריה האקדמית אונו. ב-2008 קבלה מלגת פוסט-דוקטורט (ע"ש אנג'ל) במרכז מינרבה לזכויות אדם באוניברסיטה העברית בירושלים, ומאז תום שנת המלגה היא עמיתת מחקר במרכז. ב-2009 החלה רונן ללמד במרכז האקדמי שערי מדע ומשפט ומאז 2010 היא חברת סגל קבוע במוסד. ב-2011 קודמה על ידי המועצה להשכלה גבוהה לדרגת מרצה בכירה ובשנת 2014 קודמה על ידי המועצה להשכלה גבוהה לדרגת פרופסור חבר.
רונן מלמדת משפט בינלאומי פומבי ופרטי, קורסים בנושאי זכויות אדם, משפט בינלאומי פלילי, היבטים משפטיים של הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בשנים 2012–2015 היא כיהנה כעורכת כתב העת "שערי משפט". בנוסף לכך היא מלמדת באוניברסיטה העברית בירושלים ומוסדות אקדמיים נוספים.מאז 2008 רונן היא העורכת אקדמית של כתב העת Israel Law Review. כתב העת מתמחה בסוגיות של זכויות אדם, משפט בין-לאומי וציבורי, ובמיוחד בנושאי קונפליקטים משפטיים רלוונטיים לישראל. היא העורכת של הבלוג שיח.זכויות@מינרבה המתפרסם על ידי מרכז מינרבה לזכויות אדם באוניברסיטה העברית בירושלים.
מחקריה
עבודת הדוקטורט של רונן, בנושא "סיומם של משטרים בלתי חוקיים על פי המשפט הבינלאומי", עסקה במתח שבין היעדר תוקף של הכרזות עצמאות וסיפוחים בלתי חוקיים על פי המשפט הבינלאומי לבין הצורך להבטיח יציבות והמשכיות במשפט הבינלאומי ומבחינת זכויות אדם בפרט. עבודתה הסתמכה על הפרקטיקה בעת המעבר לעצמאות של זימבבואה ב-1980, נמיביה ב-1990, המדינות הבלטיות ב-1991, ומזרח טימור ב-2002, בתום האפרטהייד והיעלמות מדינות החסות (הבנטוסטאנים) בדרום אפריקה, ובתוכנית לאיחוד צפון קפריסין עם דרום האי. הדוקטורט התפרסם כספר בהוצאת Cambridge University Press בשנת 2011. מאמר המבוסס על העבודה זכה בפרס למאמר המצטיין ביובל ה-25 של כתב העת הנורדי לזכויות אדם.
מחקריה של יעל רונן מתמקדים באופן שבו תחומי משפט שונים – זכויות אדם, משפט הומניטרי, משפט בינלאומי פלילי – חלים ביחס לשחקנים במשפט הבינלאומי שאינם מדינות, כגון מעין-מדינות, ולמצבים שאינם מצבי ריבונות, כמו כיבוש או טענות ריבונות שאינן מוכרות. מאמרה בנושא "המדינה", נזכר בפסיקת בית המשפט המחוזי. רונן כתבה מספר מאמרים בנוגע להשלכות של הצעדים של הפלסטינים ושל הרשות הפלסטינית לקראת הכרה בינלאומית במדינה, בין היתר מבחינת אחריותם על פי דיני זכויות אדם, וסמכות בית הדין הפלילי הקבוע בנוגע למעשים שבוצעו בשטח שהפלסטינים טוענים לגביו שהוא "מדינת" פלסטין. עבודתה של רונן עוסקת גם בהיבטים שונים של אחריותה וכוחה של מדינת ישראל ביחס לשטח. מאמרה בנושא תחולתו של חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו נזכר בפסיקת בית המשפט העליון בפסק דין בנוגע לתפיסת מקרקעין פלסטינים פרטיים על מנת להקים מגורי ארעי למפוני עמונה ב"עמונה צפון".
בנוסף לכך, עסקה רונן בעבודתם של בתי דין בינלאומיים, בכתיבה משותפת עם פרופ' שבתאי רוזן על הפרקטיקה של בית הדין הבינלאומי בהאג (ICJ) ומחקרם על עבודתם של בתי הדין הפליליים הבינלאומיים וכן של מסגרות מדינתיות שהוקמו בעקבות המלחמה ביוגוסלביה, וכן ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובמזרח טימור.
תחום נוסף שבו עוסקת רונן הוא מעמדם של תושבי מזרח ירושלים במסגרת המשפט הישראלי, בעיקר בהקשר של מעמדם כתושבים שאינם אזרחים.
דיפירידאמול
דיפירידאמול (Dipyridamole) היא תרופה נוגדת קרישה ומשווקת בישראל תחת השם המסחרי קרדוקסין (cardoxin) ואגרנוקס (aggrenox). התרופה מחויבת במרשם רופא.
התרופה משמשת כמניעה שניונית, בחולים עם סיבוכים איסכמיים לאחר שבץ או אירוע איסכמי בנוסף לאספירין. התרופה פועלת במניעת היווצרות קרישי דם על ידי מניעת הידבקות טסיות במתן קבוע, ולהרחבת כלי הדם כאשר נלקחת במנה גדולה באופן חד פעמי. התרופה נלקחת במתן דרך הפה או בהזנה ורידית. התרופה מתפרקת בכבד.
מנגנון פעולה
דיפירידאמול מעכב את האנזים phosphodiesterase שבדרך כלל מפרק את cAMP (רמות גבוהות של cAMP חוסמות את תגובת הטסיות לADP) ו/או cGMP (בעל ערך מוסף כאשר ניתן יחד עם תחמוצת חנקן [NO] או סטטינים). דיפירידאמול חוסם את synthase thromboxane כמו גם הקולטן thromboxane. מה שמעכב את הספיגה החוזרת של אדנוזין לטסיות דם, תאי דם אדומים ותאי האנדותל ומוביל לריכוזים מוגברים של אדנוזין חוץ תאי. בנוסף מעכב את האנזים adenosine deaminase המפרק אדנוזין לאינוזין (inosine). עיכוב זה מוביל לעלייה נוספת באדנוזין החוץ תאי.
תופעות לוואי
תופעות לוואי הן נדירות. תסמינים אפשריים כוללים סחרחורת, כאב ראש, עילפון, בחילה ופריחה. במקרים נדירים התרופה עלולה להחמיר תעוקה.
תגובה עם תרופות אחרות
כל התרופות המשפיעות על קרישת הדם, כולל נוגדי קרישה, ותרופות אחרות אשר משפיעות על טסיות הדם (סטרפטוקינאז, אספירין, אינדומתאצין) אם ניתנות יחד עם דיפירידאמול, עלולות להגביר את ההשפעה "מדללת" הדם. נוגדי קרישה: דיפירידאמול עלול להגביר את השפעותיהם של נוגדי קרישה, וכך להגביר את הסיכון של דימום לא תקין. יש להפחית את המינון של נוגד הקרישה בהתאם. נוגדי חומצה עלולים להפחית את יעילותו של דיפירידאמול. אספירין: ריכוזו בדם עולה כאשר הוא ניתן יחד עם דיפירידאמול. תיתכן הגברת פעולתו על טסיות הדם. אינדומתאצין: השילוב בין השניים עלול לגרום להפרעה במאזן המלחים והנוזלים בגוף. יש לעקוב אחר תפקוד הכליות, במיוחד בחולים הסובלים מבעיות שונות בלב ובכלי הדם.
סיסיגמביס
סיסיגמביס (בפרסית: سیسیگامبیس ביוונית: Σισύγαμβις) הייתה אמו של דריווש השלישי, מלך האימפריה הפרסית. היא נפלה בשבי אלכסנדר הגדול במהלך כיבוש האימפריה הפרסית.
ביוגרפיה
מוצאה וראשית דרכה אינם ברורים. היא הייתה ממשפחת המלוכה, אולי בתו של ארתחששתא השני או אחיו אוסטאנס. היא נישאה לאציל בשם ארסמנס, שהיה אחיה, אם ההשערה השנייה בדבר זהות אביה נכונה. היא ילדה את דריווש השלישי ואת סטטירה הראשונה, שמאוחר יותר נישאו זה לזה, ובן נוסף בשם אוקסיטאריס. בשנת 336 לפנה"ס נרצח המלך ארתחששתא הרביעי, מותיר את בנה של סיסיגמביס, דריווש השלישי, כיורש היחיד לכתר.
בשנת 340 לפנה"ס פלש אלכסנדר הגדול מלך מוקדון לפרס. לאחר מספר ניצחונות שהשיג אלכסנדר באסיה הקטנה ולאחר שכבש את מצרים, החליט דריווש לצאת לקראת אלכסנדר בעצמו. דריווש גייס צבא שגודלו היה בערך 100,000 איש, והוביל אותו בעצמו. כמנהג המלכים הפרסיים, הוא לקח עמו את סיסיגמביס אמו, את סטטירה אשתו ואחותו, את שתי בנותיו ברסינה ודריפטיס ואת בנו אוכוס. חרף העליונות המספרית הניכרת של הצבא הפרסי, קרב איסוס הסתיים בניצחון מוקדוני מוחץ, ודריווש נמלט משדה הקרב. האוהל המלכותי, עם בני משפחתו של המלך, נפל בידיהם של המוקדונים. אף על פי שנשים פרסיות אחרות זכו ליחס אכזרי, לא כן היה עם משפחת המלוכה.